Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
•— angående inrättande af Gästgifveriet på Wermdön. Maji. P. 74, i4f>> I^7- — om återupprättande af en Trivialskola i Kungelf. Maji. P. 75, 149, 167. *— angående inskränkning i Pastorers rösträttighet vid val till Kyrkobetjent. Maji. P. 75, 149, 167. — om de så kallade Planpenningarnes utgörande. Maji. P. 1G2, 234, 2G6. Julii. P. 543. — om lämpligaste tiden till allmänna vägar - 15 nes gräsning. Maji. P. 162, 234, 267. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, om befrielse för Gottlands Hemmansägare, att underhålla Lastagebryggor vid de på ön varande Landthamnar, samt de för Tullbevakningen inrättade så kallade Strandridare-Boställen. Nov. P. 395. — om upphäfvande af de stadganden, hvarigenom böter föreskrifvas för dem, som förfallolöst uteblifva från KronoTJppbördsstämmor och de af Regementsskrivare utsatte Uppbördsmöten. Maji. P. 162, 244» 267. •— om lämpligaste tiden för Tjenstehjons flyttning. Junii. P. 733. Julii. P. 116, 210. — om förändring i skyldigheten att utgöra Afradsoch KronoTionde-Spannemålens samt andre pa Hemmanen indelte Räntor. Maji. P. 263, 33o,343. Aug. P. 193,376, 411 - Nov. 2 A. P. 141 • — om KronoTiondeSpannemålens utgörande lill Stockholms och Malmö Barnhus. Maji. P. 203, 3r4» 345. Aug. P. 193,376,411. — i anledning af fÖreslagne medel lill befordrande af Gymnastiske öfningar.
Herr af Billbergh har ytLrat sig i samma syftning, sorn thyr Friherre Ehrenborgh*.'serdeles h v,adr bettäffar förändringen af, den i 4 §• af nu gällande Förordning-befintlige Tabell, sorn han ansett lätnpiigast böra förblifva oförändrad; oell Herr Biskopen af Wingård, sorn icke funnit någon nödvändighet att hvarje Riksdag utfärda nya Författningar om de extra ordinarie bevillningarne, har förment,.att orsaken, hvarför icke Utskottet leni nät Ghartae-Srgillälae-Förordningen oförändrad, varit ”det i vårt folklynne liggande fel,., hvilket Ehrenssvärd kallade hetsighet i sjelfva trögheten; en orolighet, sora egentligen icke vet hvad, den vill, men i synnerhet en obelåtenhet med det närvarande, hvilken redan den store Gustaf Vasa fann: svårt, att: styra, och hans efterträdare icke funnit ,'lättare. På Rikets Högloflige Ständer ankommer visserligen, att, med' gillande af den åsigt, sorn i dessa anmärkningar blifvit yttrad, bibehålla i83© års ChartES-Sigillatae-Förordning oförändrad, i hvilket fall Utskottets förslag kommer att till alla delar förfalla;, men Utskottet har dock trott sig böra bemöta, dessa anmärkningar med det förklarande, att icke något nyhetsbegär, föranled t Utsk ottet alt föreslå förändringar i nu gällande ChartaeSigillalee-Föroidning, ulan att skäl, grundade ej blott på egen öfvertygelse, meh. äfven, hemtade från de upplysningar orri ofta inträffade olika tydningar, af den gamla Förordningen, sorn Utskottet erhållit, styrkt Utskottet i den: förmodan, alt vissa förtydliganden voro nödvändiga, och dä i följd deraf granskning och förändring af Förordningen, borde ske, hade Utskottet trott sig> vid samma tillfälle kunna och böra: föreslå de förändringar, . sorn pröfvats nyttige och förenklande.
Innan förändring i hvilken förfaltn. som hellst företages, bör väl något skäl för förändringen vara anfördt. För min del kan jag icke finna att sådant här är gjort. Det är redan stadgadt, att kontrakter vid de tillfällen, som här äro i fråga, skola uprättas; men att föreskrifva att sådant skall ske inför handtverksföreningar och inlagas i dess protokoll, med mera dylikt, skulle eril. min tanke icke föranleda till annat än flere utgifter, hvilka för åtskillige fattige, som här äro i fråga, skulle blifva ganska betungande. Man vet ganska väl att större delen af de unga personer, hvarom nu är fråga, befinner sig uti ett ganska fattigt och utblottadt tillstånd, och mera än en gäng uptages af handtverksmästaren blott utaf barmhertighet. Just för desse skulle det nya stadgandet blifva > ganska betungande, och mera än en gång leda dertill, att mästarne icke taga dem lili sin lära, utan de få förblifva i sitt förra utblottade tillstånd. Finge handtverksföreningarne laga del i denna sak, så kunde det ofta hända, att, trångbröstade som åsiglerne stundom äro i dessa föreningar, skulle de kunna begagna sig af denna deras rätt för alt för en företagsam mästare försvåra antagandet af lärlingar. De kunna väl icke neka honom det, men de kunna för honom upställa många svårigheter, som för honom vore ganska betungande. Jag tror mig härmed hafva visat de olägenheter, som genom det nya stadgandet lätt kunna npkomma, hvaremot Utsk. blifvit skyldigt bevisning för dess behöflighet och nytta, hvarföre jag vördsamt anhåller om afslag å denna punkt. Frih. Rehbinder: Utsk. har gjort detta förslag till mästares och lärlingars ömsesidiga belåtenhet, ty det lärer ofta hända, att lärlingar antagas utan kontrakt, hvaraf följden blir antingen den, att de inom kort tid lemna mästaren, eller blifva af honom bortkörde.
Jag tror således, alt besväret för socken-nämnden icke skulle blifva så afskräckande, och slyrkes i denna mening ännu mera deraf, att i den socken, der jag är född, ett sådant bestyr redan är socken-nämnden pålagdt, och denna granskning af nämnden utöfvas, icke allenast på det sätt jag föreslagit den, utan äfven ännu längre utsträckt. Socknens ledamöter hafva härmed funnit $ig högst belåtna, så att de till och med frivilligt och med nöje öfverenskomma om en afgift af 100 r.dr, för hvilken ringa summa en sockenskrifvare blifvit antagen, sorn icke allenast biträder denna nämnd med granskningen, ulan äfven biträder hvarje förmyndare med upprättande af räkningen. När nu menigheten i denna socken, lemnad åt sig sjelf, vidtagit en sådan organisation, så bör det väl icke vara omöjligt att äfven på andra ställen åstadkomma detsamma. Hvad beträffar det tillägg, som Gr. Frölich föreslagit, så anser jag detsamma vara af en så skiljaktig beskaffenhet, att det icke bör med mitt förslag sammanblandas. Det skulle kunna, oberoende af detsamma, blifva föremål för en särskild granskning, måhända för en särskild motion. Jag är således af den åsigt, att, såvida R. o. Ad. på det blifvande beslutet Skall hafva något inflytande, R. o. Ad. måste 1 102 Den 5 Februari f. ra. falta ett bestämdt beslut, antingen de vilja understödja den ena eller andra meningen, med eller utan modilicationer. Jag fortfar sålunda i mitt yrkande om bifall till det förslag jag framställt. Skulle en eller annan jemkning dervid fordras, så anser jag LagUtsk. vara oförhindradt att framställa förslag dertill, då sammanjemkningspropos:rna komma till RiksSt:ns öfverläggning. Frih. Cederström, Anders: För närvarande och då K. M:s nåd. propos. till R.
Till svar derå får jag nämna, att det är otvifvelagtigt att Banco-Utskottet skulle meddela sitt omdöme rörande Fulljnägtiges åtgärder, i anledning af min Revisionj men deraf följer ej Utskottets rätt att utsträcka sitt bedömmande till mina handlingar. — En annan Ledamot har yttrat, att dä man anmäler en Discont-Direction, såsom icke förtjenande minsta förtroende och föreslår Medel till sådana försigtighetsmått, som i anledning deraf kunna erfordras, man då ej borde lemna Decharge. Dervid får jag å nyo förklara, att jag ej för något Lagstridigt af Förvaltningen lemnat Decharge, hvilket af Protocollet upplyses, och detta Protocoll var tillgängligt vid Bolags-Stämman för hvar och en, som önskade det läsa. Jag deltog för öfrigt uti Revisionen endast å Banquens vägnar. Banquens rätt har jag bevarat. De private Actie-Ägare ägde vid denna förrättning trenne Revisorer å sina vägnar, fot att bevaka deras rätt. Jag tror mig alltså hafva fullkomligen uppfyllt min pligt dervid. Det tillhör private Actie-Ägare, ej Den 55 April. Riksens Ständer att dömma öfver Actie-Ågarnes Revisorer. Beträffande ifrågaställde undersökning om Canal-Directionens förhållande, så kan en sådan undersökning ej af Banco-Utskottet beslutas. Det är endast Cönstitutions-Utskottet, som äger en sådan rätt i afseende på Stats-Rådet. Öm således fråga om undersökning skall äg* rum, så kan den ej beslutas utan endast Rilcsens Ständers önskan derom till Hans Maj:t Konungen underdånigst anmälas. Da kan Målet i laglig väg blifva till pröfning upptagit,^ men ej pa annat sätt. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag hade icke ämnat nu yttra mig; men då jag hörer en enda fråga leda uppmärksamheten ifrån hvad Betänkandet i öfrigt innehåller, vill jag fästa mig vid en annan omständighet; den nemligen, att Utskottet föreslagit, att omsättningar af DiscontLån böra ske med itdel af det första Capitalet.
Aktuarien, hvars lön utgör 537 R:dr och af K. M. är 21* 324 Den 31 December f. m. föreslagen alt förhöjas med 363 R:dr, har i sednare tider fått en högst betydlig tillökning i göromål, och 6:o). Ingeniörerna, 5 till antalet, hafva 437 R:dr hvardera. Äfven deras tjenstgöring är numera mycket försvårad, och deras tid lagen i starkt anspråk; hvarförutan, i afseende å dem, det märkeliga förhållande eger rum, att efter 1841 års reglering i st. f. en åsyftad förbättring genom spannemålens förvandling till fast penningelön med tillökning af 1 R:dr för hvarje uti lönen förut inbegripen lunna spannemål, — deras löner nedgått från omkring 500 R:dr lill nuvarande belopp. Att denna aflöning, bestämd för längre tid tillbaka, då lefnadskostnaderne voro vida lägre än nu, är för behofvet alldeles otillräcklig, lärer ej fordra någon bevisning. Skulle R. B. Sur, såsom billigt och rättvist vore, taga GeneralLandtmäteri-kontis behof af en förbättrad aflöning i öfvervägande, torde en sådan förbättring ej böra nästan ensamt komma Chefen, som är minst vanlottad, till godo, utan äfven utsträckas lill alla tjenstemännen, hvilka samtligen, mer och mindre, äro deraf i stort behof. I öfverensstämmelse med denna åsigt och hvad jag i öfrigt haft äran yttra, vågar jag jemväl föreslå följande, efter tjenslernes kända vigt och besvärlighet lämpade löne-reglering: Öfver-Direktör, utom boställe R:dr 3,000: —•
Beräknad efter ett medelpris på denna vara, hvilket väl ej bör antagas högre än 4 r:dr b:co, hvartill den sällan stigit, synes mig den föreslagna afgiften af 36 sk. b:eo per tunna, som utgör circa 20 proc., vara en alldeles för hög afgift på denna nödvändigaste vara af alla import-artiklarna. Om den fattige nödgas hushålla härmed mera än han behöfde, om tullen vöre lägre, så kan det hafva ett högst menligt inflytande på hans helsa, och om han deremot kunde för samma penning skaffa sig ett större qvantum deraf, så vore det äfven i ekonomiskt hänseende för honom af största vigt, då salt är en nästan lika oumbärlig artikel i ladugården äfvensom för conserverande af höet i våta år. På dessa skäl får jag föreslå, att import-tullen å denna vara nedsättes till 16 sk. b:co, och anser jag det vara fullt säkert, att en betydligt ökad consumtion äfven vid denna artikel skall visa, att lägre tullafgifler på allmänt behöfliga varor lemna högre tull-intrader. Den på art. potates föreslagna införselstullen af 16 sk. b:co anser jag likaledes böra nedsättas till 4 skb:co per tunna, då någon import deraf ej kan komma i fråga, annat än i verkliga missvextår, och den då utgör det nödvändigaste födoämnet just för den fattigaste folkclassen, på hvilkens bekostnad i sådant fall väl ingen lärer med skäl kunna vilja rikta Staten. Någon farlig medtäflare för Svenska åkerbruket i detta fall kan ej deraf uppstå, dels för det att polates-odlitigen numera är alltför utsträckt för att befara någon medtäflare, dels ock för det att denna varas svåra och dyra transport verkligen kan anses såsom ett importförbud. Stenkol, såsom så högt behöfliga för ångmachinernas fördelaktiga drift, skulle jag vilja anse lika med de aldra nödvändigaste råämnena, och derföre föreslå till erhållande Den 12 A u g u s t i f. m. 399 af fullkomlig tullfrihet, så väl för de vanliga, som för coakes.
I den länga bekännelsescenen i slutakten briljerade den förre med samma utmärkta nyanserings-förmåga, som i Kärlekens komedi vann en sä lysande triumf. Och den senare fångslade med den intagande rosenkindade fägring och förtjusande bjhag, som vid hennes triutnfvagn fjättra och bedära så många af båda könen från skolgossen och pen-sionsflickan till herrar och damer af mera framskriden ålder, och de smakfulla, vackra toaletterna förstärkte än mer det behag-liga intrycket Sådana roller ligga väl egentligen ej för henne, särskildt för rösten, som då lätt antar en hes nyans, och minspelet, och hon kan väl svårligen sägas rycka med och värma. Men med den stora virtuositet hon eger var framgången gifven och af teaterns öfriga kvinliga krafter skulle ytterst antagligt ingen gått så bra i land med uppgiften. Så här en famille torde emellertid kunna göras en anmärkning mot fru Hartmans benägenhet att liksom i Frun från hafvet göra rollen yngre än den borde; nu var det litet för bébéartadt. Likaså gjordes den för » söt » hela vägen; det excentriska, obetänksamma lynnet framträdde ej tillräckligt i det yttre. Svenska teaterns historia under senare månader kan icke gerna sägas ha saknat hvarjehanda pointer af ganska dramatisk art, men dermed har repertoaren föga att skaffa. En exekutiv auktion blef således den tragiska afslutningen på hr Josephsons mångåriga, nitiska och oegennyttiga verksamhet som teaterledare. Hans fel och egenhoter såsom sådan är o ju hvarken få eller dolda och ha förskaffat honom hvarjehanda ovänner och afundsmän och beredt honom ejelf och andra mångahanda obehag. Men förtjen-sterna äro icke häller få och obemärkta och torde åtskilliga gånger om uppväga felen.
Detsamma upptogs väl i 1839 års förslag; men då detta straff, verkstäldt å sä långa tider, som efter nu gällande lag eger rum, skulle antingen i hög grad försvaga brottslingens krafter eller göra honom oförmögen till arbete på någon tid efter straffets undergående, eller bos honom verka fortfarande ohelsa och någon gång hafva döden till påföljd, ansågs inskränkning af kost till vatten och bröd i förening med frihetsstraff kunna å vissa dagar, med lemnadt mellanstånd hvarje gång, användas såsom tjenlig! straffmedel. Då de skäl, som föranledt uteslutande af ifrågaställda bestraffning och finnas anförda i Lagberedningens den 16 December 1842 afgifna Utlåtande, synas Utskottet öfvertygande, får Utskottet desamma åberopa. Beredningen yttrar, att denna bestraffning hvarken kan stå tillsammans med de grundsatser, enligt hvilka fysiskt affliktiv bestraffning i allmänhet bl ifver förkastad, eller skäligen uppfyller de ändamål, som böra sökas med 22 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 03. straff, nemligen att på samma gång utgöra ett tillbörligt afskräckelsehot och, så vidt härmed är förenligt, i verkställigheten afse brottslingens förbättring. Det lärer i öfrigt ej kunna bestridas, dels alt fängelse vid vatten och bröd, utsträckt till den längsta tid nu gällande lag bestämmer, när det i sin stränghet verkslälles, innefattar ett straff, hvars menliga följder för den straffades helsotillstånd icke ens kunna på förhand med säkerhet beräknas, dels att denna straffart saknar i hög grad den för ett straff vigtiga egenskapen, att drabba lika brottslingar lika, enär de dermed förenade olägenheter i fysiskt hänseende äro väsendtligen beroende på delinqventens kroppsstyrka och helsotillstånd, dels ock att straffet kan blifva i högsta nråtlo olika, allt efter som detsamma med stränghet eller flathet verkställes, deröfver i allmänhet någon ofelbar kontroll ej är möjlig.
Leyonmarckv Vördsamt toen 14 Juli. Upplåst hös Samtliga Riks-Stånd^n den 14 juli» Vördsamt Memorial! Till följe af en inom Cörtstitutiöns-TTtsköf* tét väckt motion, fat ConstitUtiöns-UtSkottet hos Riksens Ständer föreslå ett, sä lydätide tillägg vid slutet af 60 §. Regerlngs-Formeil: ”Uteslutande Privilegier å tip högst fern» ton år, för nyä Uppfinningar* eller nya eller betydligen förbättrade Methoder i Konst eller Näringsfång, vare likväl ^Konungen obetaget* att efter véderbörandes hörande bevilja. Hvilket förslag hös Riksens Ständer vördsamt abmälés * för ätt enligt 56 §. RegeringsFormen behandlas* Stockholm deri 13 Juli 1815. På Höglöfi. Riddersln På Högv, Frest-Ståndetå och Ad. Ledamöters Ledamöters hägnar vägnar Rudolf Ciderström. C. v. Röséiisieiri. På Vällofl. BorgarePå Hedérv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar Vägnar J. Wegelin* And. Json Hyckert, G. A. Silverstolpe* Upplåst hos Samtliga "Riks.Stinden den 14 Juli* Vördsamt Memorial! I anledning äf indm Utskottet väckt md* tiörtj hat Constitutiöhs-Utsköttet tillstyrkt följande tillägg . JL 1348 Den 14 Juli, tillägg till 46 och 56 §. §. Jliksdags-Ordningen. Den 46 § föreslås att begynnas med en så lydande ny mening: ”Under motions-tiden böra mindst tvänne Plena i veckan hällas , sä vida ej Ståndet derom annorlunda beslutar.” För öfrigt skulle denn j. förblifva oförändrad, men i sammanhang närmed i 56 §.
Utom mänga andra swära söijdsr af dy'ikt Monopoiium i Handel, wisar ersarenheken att alta delar af Riket dcr Städerna saknat Stapel-rätk, är Lands-cultureo och öfriga Näringar l söNägenhet, men de gynnade Stapel-Städernas afsigt ckt hunga sia upp pä öfriga Medborgares bekostnad har icke eller stagit felt; och wche enffildte Handlande haima sunnlt en latt och öppen wäg akt tiNffansa sig en betydenhet och en inflytelse, som oskiljaktig frän aswentyr för dct Allmänna, aldrig kan i wälbcstälde Samhällen tlllälas, mindre gynnas. Med den säledes wundne ofwerwigt och inflytelle hafwa St pel-Städerne förmätt att, ef allenast mot klara skäl och demis sörswara och strän anfall freda si-,e redan erhällne Monopol.ste rättigheter; utan ock märkeligen ulwidga dem. Sedan i löljd of Ordinantierne Utlänningen ivar sörbudit att besöka andra än wära StapelStäders Hamnar; fä sökte man att äfwen der göra honom ledsen dels med höga asgikter och umgälder samt olikhet l Tull, dels cck med inskränkning i tider för honom ott der fä qwarblstwa. Utlänningen war likwäl nog ihärdig att ändä besöka rch.
Kulturhistoriska föreningen utöfvar nämligen sitt ledareskap med den största pietet och finkänslighet samt är ytterst mon om att icke genom ett för känbart ingripande störa väfverskornas ursprungliga själfständighet och tvinga deras utveckling in i främmande banor, Denna omtänksamhet kan icke nog lofordas, ty allmogens väfnadskonst har uppvuxit på egen grund och en våldsam oeh oförsiktig omplantering skulle kunna förderfva hela plantan. Den som har största andelen i oeh hedern af denna förenings högst förtjänstfulla verksamhet är amanuensen d:r K. Karlin. Fru Thora Kulte och hennes svåger, artisten Jakob Kulle, • — man kan icke nämna den ena utan den andre, ty de tu äro ett — ha här en briljant utställning anordnad i en liten rumsinteriör samt därjämte konstväfnader å andra håll inom utställningen. Det är i sitt slag oöfverträffliga saker. En sådan väfnäd som det konstförfarna parets halfgobeliner i rödlakansväf får man i afseende å konstnärlighet, finhet och jämnhet i utförandet näppeligen se maken till. Bege vi oss upp på galleriet, så finna vi där strax till venster, då vi komma upp, ett slags egendomlig dubbelväfnad, hvars mönster oeh färg likasom själfva tekniken bära prä- geln af verklig originalitet. Det är ett par täcken, väfda af fröken Alma Almén, Solberga, Bohuslän, i s. k. finskväfnad, också ett gammalt godt och karaktäristiskt väfnadssätt, som dragits fram ur glömskan, och som väl förtjänar att tagas vara på. Mellan frö- ken Alméns arbeten hänger en stor bordduk, broderad på mossbrun botten efter forntyskt mönster af fru Anna Holmberg, Varberg, ett genom mönstrets ursprunglighet och korrektheten i utförandet mycket tilltalande arbete. För öfrigt se vi här konstväfnader i allmogestil af alla de olika slag, hvarpå Kulturhistoriska föreningens utställning gaf oss en så ypperlig profkarta. Särskildt förtjänar att nämnas fröken Bilda Rönströms i Lund kollektion af broderier, sydda efter mönstret af skånska allmogeväfnader. Detta broderingsmanér verkar fullkomligt som väfnad, ehuru man vid nära betraktande finner, att det är slätare och jämnare i texturen.
I afseende åter på sjelfva anslaget, förklarade Ståndet sig vidblifva sitt redan förut fattade beslut om bifall dertill, samt beslöt anmoda Stats-Utskottet alt från Borgareoch Bonde-Stånden inhemta Utlåtanden, huruvida äfven nämnde Stånd vilja i sakens så beskaffade skick anslaget bifalla; och skulle Höglofl. Ridderskapet och Adeln vänligen inbjudas att detta Ståndets beslut biträda. 15:o Voterings-propositionen gillades. 16:o Godkände Ståndet, att anslaget till Kongl. Tabell-Commissionen bestämmes tillsammans till 2,500 R:dr ulan spanmåls-beräkning, och gillade i öfrigt voterings-propositionerna. Tredje HufvudTitelii. 17:o Voterings-propositionerna godkändes. Bih. till R. St. Denna punkt blef på grund af de dervid gjorda anmärkningar återremitterad. 19:o Ståndet sorn vidblef sitt beslut, i afseende på den underdåniga skrifvelsen, godkände den föreslagna voterings-propositionen. 20:o Voterings-propositionen gillades. 21:o Ståndet fann för godt, med åberopande af de vid punkterna 4:o och l4:o anförda skäl, afslå första voterings-propositionen, angående de nunderdåniga skrifvelsen rörande åtskilliga förändringar med de Kongl. Gardes-Regementena, och att låta den andra voterings-propositionen, rörande Kongl. Maj:t medgifven rättighet att af besparingarne å Titeln anslå de till Gardes-Regementenas Interims-stat erforderliga medel, tills vidare hvila. 22:o Voterings-propositionen gillades. De i dessa begge punkter framställda voterings-proppsitioner afslogos. 25:o Återremitterades på grund af gjord anmärkning. 26:o Voterings-propositionen afslogs. 27:o Voterings-propositionen godkändes.
Då Bonde Ståndet, med bifall till förslaget om silfveruppköp för 266,666 Ridr 02 sk., afslagit de af Utskotten till afbetalning å StatsVerkets skuld påräknade 160,000 Riksdalers användande till lika uppköp, förmodar jag BondeStåndet hafva afsett att Banken skulle få en billig tillökning i sin fond, genom de silfverräntor, som inflyta för fastighetslånen. Bankens soliditet har således härvid ej blifvit leornad ur s*gte; och jag tillstyrker derföre bifall till de nya lånen mot räntans erläggande i silfver. Då jag likväl delar deras öfvertygelse, som befara, att denna ränta kan föranleda till prejeri, vågar jag föreslå, att om silfver icke kan anskaffas, räntan må få betalas med sedlar, hvilka i sådant fall böra läggas tili silfveruppköpsfonden. 1 öfrigt instämmer jag med Herr Hjerta i afseende på maximi-beloppet. Han har visst ej Ridd. o. Ad. Pr, VIII. Band. Ben 13 September e. m. kunnat mena, att Riksens Ständer skulle skänka något åt BondeStåndet; men att sjelfva lånen, hvaraf 4 procent beräknas såsom ränta och 2 procent afgå från capitalet, egentligen äro att anse såsom en skänk, ty då 6 procents ränta är vanlig och laglig, kan capitalminskningen således anses som ren vinst för den låntagande. Härvid måste man afse, att penningar, som erhållas på så fördelaktiga vilkor, må spridas på så många händer som möjligt, och icke stanna endast hos några få personer. Jag utbeder mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition på förslaget, med de af mig tillstyrkte förändringar. Friherre Wrangel'. Sedan de fleste punkteme i Finance-Betänkandet nu blifvit bifallne, och det vigtigaste återstår, torde det tillåtas mig att yttra mig i detta ämne. Man har å ena sidan varit mon att ej på något sätt försämra Bancosedelns värde, äfvensom att å andra sidan gå BondeStåndets önskningar till mötes, Båda dessa åsigter äger äfven jag.