Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om salel.s en gränsiZo bränwins bränt ittg, ej bör anses fässm nägon owiikoriig och oinffränkiiq rät» tight, ä.wen för de Lttidimän som stelftva producera säden, bör än mindre cn fada» frihet utsträckas till Städernas inwänare, hwi'ka dels icke sköra »agot ä« kerbruk, dels, (enligt en wärd Ledamors hä>', sör nägon lid sedan gjorda wälgrundade anmärkning) rätteligen icke borde dertill sa anwända Stadsjord, och dymedelst intränga sig i Landtmanneus egenkeliga yrke, utan H24 Den 19 December. uran att lämna honcm nägsk deremot swarande tellagande i Skadsmanna näringsm.del. Bränwinsbränning är icke, och märke den aldrig bljfwa ansedd sär art wara cn sadan konst, err sädanr gagnande föremål för allmänna industrien, som med oinffränkra friheter, och rcffjncrade invenrioncr bör, till allmän bärnad upmnntras och drifwas med all wöjciig ifwcr! mätte man ej förgäta, att fragen, endast arom en huobehcfs bränutng. Denna benämning igenfinnes i alla derom utfärdade, sä äldre som nyare författningar, och fason, sadan lärer den äfwen nu böra anses och regleras. Till cn husbehofs bränning och till winnande af al! den möjcliga nytta för Landtbruket som deras kan wänras är witzerligcn 8 mänaders ärlig brännvinsbränning öswcrfiödigt tiklräckelig. Det är en kand sanning, arr bade luftens och wartners warma under sommar mänaderne hindrar den för bränwins» bränning nödiga askylning och minckar dymedelst r betydlig män afkastningen.
Hallar: af halm eller strå 1 st. 1: 50. af siden eller annan väfnad, utom felb, samt i allmänhet monterade fruntimmer shall ar d:o 4: — af ull, hår eller fell d:o 2: — andra slag d:o — 40. Den medgifna tullfriheten för svinoch gås-isler torde kunna utsträckas till de flera slag af ister, t. ex. björnoch häst-ister, som understundom införas, och den nuvarande laxe-rubriken alltså förändras från »Ister, svineller gås-» till Ister, alla slag. Pag. 21. I taxe-bestämmelsen under artikeln »Jern, gjutet,» för grytor, pannor, kittlar, kakelugnar och gallerverk, torde, näst efter kakelugnar, jemväl böra intagas: Spisar och kabysser. Under rubriken »Jern, smidt,» upptagas skostift, klippta eller skurna, med en tuilafgift af 5 öre per Tt, men deremot finnes ej någon tullbestämmeise för dylika stift af gjutet jern. Då emellertid införsel af sistnämnda vara understundom eger rum, torde det blifva nödigt, att en tullsats derför bestämmes, och hemställer General-Tullslvrelsen fördenskull i underdånighet, alt under rubriken »Jern: gjutgods» och näst efter den der förekommande artikeln »knappar, olackerade eller lackerade» må införas: Skoslift med en införselstull af 5 öre per ft. Till förekommande af de tvister, hvilka understundom uppstå emellan vederbörande tulltjensteman och godsegare, rörande tullbehandlingen af sådana med ringar, öglor o. s. v. försedda finare jcrnkettingar, som äro ämnade till grimskaft, koppel, draglinor m. m. och dem godsegaren yrkat få disponera mot deri i taxan Bil. lill Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse M 54. 31 för kettingar bestämda tull, får General-Tullstyrelsen underdånigst hemställa, att under artikeln kettingar må i taxan införas följande: Anmärkning:
Stånders StatsBancosamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts Utlåtande ofver gjorda amårkningar vid deras under N:o 575 afgifne Betänkande, rörande anslaget för Strömrånsningar samt åtskillige dermed gemenskap egande motioner. Detta Betänkande har blifvit återremitterat : 1:0 Af Hoglofl. Ridderskapet och Adeln med anmärkningar endast emot Betänkandets sednare del, rörande Kungsädrörs oell flottleders öppnande, hvarvid yrkas, att Lagligen icke bör kunna anställas iindersökning, som medförer någons lidande; att sådant är stridande emot tredje mans rätt; och att Lag-Utskottet bordt uti dessa motioners behandling deltaga. Stats-Utskottets Betänkcmden. 331 2:0 Af Hedervärda Bonde-Slhndet under vidlyftigare anföranden , med hufvudsakligt påstående, att anslagets lika spridande till alla orter hade bordt vara ett vilkor för sjelfva anslaget; att flera särskildt uppnämnde Lokaler dertill varit lika om ej mera berättigade , än de sorn antingen redan fått detsamma begagna, eller ock dertill nu äro föreslagne; att ämnet angående tillstänga Flottleders öppnande, hade bordt särskildt och skiljdt från Strömränsnings-anslaget behandlas; att de föreslagne undersökningar ej böra ske på enskildes förskjutande kostnad; att Major Hellströms hållna undersökning öfver Clara Elf ej blifvit nogare granskad och till verkställighet befordrad; samt sluteligen att Strömrensnings-arbetet företrädesvis bör anställas där, hvarest enskilde uti detsamma och Kostnadens bestridande vilja deltaga. Allt hvad således blifvit anmärkt hafva Utskotten till pröfning upptagit, men finna icke några sådana skäl vara anförde, som kunna verka till hufvudsakelig ändring uti det förut afgifne Utlåtandet. Dock som
Om således den Kongl. Propositionen bifalles, anser jag det blifva högst nödvändigt, att magazinerna inrättas districtoch icke socknevis. Jag anhåller äfven få nämna en omständighet, ehuru den låter besynnerlig, att nemligen dessa magaziner icke äro af det behof i skogsbygden, der allmänheten årligen måste köpa spannemål; ty allmogen har der andra effecter att afyttra i utbyte, och således tillgångar såväl för missväxtåret, som andra år. Af vida större behöflighet äro de för slättbygden, der allmogen icke har något annat Den 9 Mars e. m. '47 att sälja än spannemål, och hvarest upkommen brist på utsäde och brödföda måste medföra de svåraste följder. Finnas i sådana orter District-magaziner inrättade, kan den behöfvande Jordbrukaren hjelpas utan eller åtminstone med mindre kostnad för. det allmänna. Vid det reglementariska tror jag tvenne hufvudsakliga omständigheter borde föreskrifvas, af hvilka äfven den första finnes omnämnd i Konungens Befallningshafvandes underdåniga ansökning: den ena, att de år spannemål icke behöfver utlånas, bör det vara hvarje hemmansegares skyldighet alt utbyta spannemål, det vill säga, att uttaga en emot hemmantalet svarande andel af lagret om sommaren och återbetala den om hösten; den andra, att icke hvem sorn vill får låna ur magazinet, utan att lånerättigheten bör fördelas i vissa proportioner efter hemmantal, och att ingen annan får låna än hemmansegare, eller de som äro försedda med dessas anvisningssedlar och ansvarsförbindelser för återbetalningen; man har annars största svårighet att återfordra det utborgade. I afseende på sjelfva verkställigheten anhåller jag få fästa upmärksamheten på några andra omständigheter inom Skaraborgs Län. Undsättningen är utborgad i olika proportioner. Slättbygden har lånat det mesta, ehuru den består af det minsta mennisko - 48 Den g Mars e. m. antalet. I skogsbygden åter finnas församlingar, der icke mer än ^rdel eller f:del äro skuldsatta. Jag vågar nästan tro, att flera af dessa församlingar icke torde vilja deltaga i kostnaden för anläggande af Districts-magaziner.
Syltade körsbär e. d. uppläggas på porslinsdurchslag eller fiskbotten. Sockerlag, kokt till 35 grader, har man hastigt att kallna (genom att sätta pannan i kallt vatten, betäckt med i kallt vatten doppadt papper). Hälles kallt öfver frukterna, hvilka öfvertäckas med tillräckligt rymligt lock. Under durchslaget står naturligtvis ett fat, dit det öfverfiödiga sockret skall rinna. Efter \ dygn upptagas bären försiktigt och torkas. med 10 träsn. Anläggning och skötsel af sötvattensa k v a r i e r af O. E. uied 31 trasn. &gt; &lt;Ä - K [3 D O ° Observera! 0m O S r * It) - " TO. T o 15° (Norra Smedjegatan [3063] ^ T j J ä [2995 Glasögon «$~ Pincenez, Teateroch Reskikare m. m. af bästa kvalitéer hos Fabrikör BYTE; |2358] [3 0 0 9] Telegram! På grund af den oerhörda omsättning min patenterade Examinator rönt, säljes den till 1,50 pr st. Svenska tidningar hafva gifvit den de vackraste vitsord för sin förmåga att roa och underhålla både ung och gammal. Erbjuder äfven härmed en godtköpsupplaga, benämnd Lilla Examinatorn. Densamma är öfverdådigt fin, men säljes det oaktadt till 1 kr. pr st. Likvid torde insändas pr postanvisning. Vid partiköp lemnas rabatt. Partio. minutförsäljare i Stockholm hrr A. E. Jacobsson &amp; K:ni, Drottninggatan 29 A. 3055] Jolvn Fröberg, C. G. Collin, 3 Storkyrkobrinken 3. F i l i a l: 20 Fredsgatan 20. Finspong. t - 3047] B a n d. 26 Fredsgatan STORT LAGER 26- AF Största lager. Billigaste Ingen moder bör underlåta att köpa den Hiskliga italienske författarens öfversättning utkomna bok m., JParina ' s MITT BARN, Serveringsbord. F Ö R M O N T E pris. SVENSKA Leksaker, Gunghästar, Dockskåp, Barnmöbler, m.
Men deraf följer ingalunda något medgifvande af mig, att de åsigter, hvarefter mitt förenämnde Förslag till förändrad Organisation af Landtförsvaret», är upgjordt, äro origtiga, eller att de icke äro desamma i dag som tillförene. Tvertom äro de i allo oförändrade; och jag hyser dessutom den grundade förhoppning, att om den tid ännu icke är kommen, då dessa åsigter så allmänt delas, att de kunna göra sig gällande — hvilket jag likväl hoppas — så skall den icke länge uteblifva. Hvad som ännu mer styrker denna förhoppning, är icke allenast det förhållande, att mina yttrade åsigter om landtförsvarets ändamålsenligaste ordnande delas af allt flera och flera kunnige och fosterländskt sinnade män, så väl inom som utom facket, utan ock derföre, att de äro ett genljud af hvad frejdade män och krigare, varma fosterlandsvänner, yttrade inom detta hus vid gryningen af vårt nu varande konstitutionela statsskick. Under dylika förhållanden, och då genom de vid 1848 års Riksdag i sammanhang med förevarrde ämne uttalade åsigter, det var att förmoda, att sympatierne för indeldta arméen, fördomen mot förändring af indelningsverket, de enskilda intressena, motvil jan *) Dessa förbättrade löneoch pensionsvilkor uppgingo i allmänhet till högre behållen inkomst, synnerligast uti de lägre graderna, än hvad deri vid innevarande Riksdag afgifna K. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof i detta afseende innefattar. — Så innehåller t. ex. mitt Organisationsförslag, behållen inkomst vid Gardet för lista Officersgraden 1,200 R:dr, för den 2:dra 1,350 R:dr och för Komp.-chefer 2,100 R:dr, samt vid Linien: för lista Officersgraden 900 R:dr, för den 2:dra 1,050 R:dr och för Komp.-chefer 1,800 R:dr, allt rmt. Knl. den K.
Ed en hjelm, Gillis: åled hvad rättighet com mendanterne uppburit prejningspenningar kan jag icke upplysa, men jag förmodar, alt en sådan taxation på sjöfarten icke kunnat passera, örn den icke varit medgifven genom någon författning, helst den fortfarit så länge. Alt en sådan författning måste finnas, slutar jag deraf, att aldrig några klagomål försports öfver affbrdrandet af denna afgift. Jag skulle också tro, att 0111 icke commendanlerne haft rätt alt uppbära denna afgift, skulle de hafva erhållit ett något högre arfvode, än den ringa spottstyfver af 5 ä 600 r:dr, som nu finnes dem såsom lön tillagd. Af lill SlatsUtsk. ingifna handlingar synes, att prejningspenningarne vid Ny-Elfsborgs fästning uppgått lill 1998 r:dr 17 sk. b:co, hviika nu frångått commendanten, förutan den inkomst, som han haft att påräkna af lästeafgiften. Denna sednare afgift var högst betydlig, så alt commendanten kan med säkerhet antagas Den 6 April f. m. hafva tjenat för minst 4ooo r:dr b:co. Då jag hom i tjenst, hade cominendanten på Elfsborgs fästning såsom inkomst, boställe, indelt lön och ett compani vid Stedingkska regementet, mot det enda åliggande att göra commendantsljenst på Elfsborg. Genom K. förordningen d. 3 Juli 1840 har blifvit fråntaget denna embetsman så mycket, att föga mera än en vaktmästarelön för honom återstår. Detta synes mig icke vara billigt, oell får jag derföre anhålla om återremiss af betänk., med begäran att StatsUtsk. måtte föreslå någon tjenlig summa, att efter K. M:s nåd. godtfinnande tilldelas de commendanter, som blifvit lidande. Frill. Hamilton, Hugo: Äfven jag förenar mig iden af Hr Edenbjelm gjorda anhållan om återremiss af detta betänk., dock icke derföre att jag anser, det StatsUtsk. i någon mån förfarit oriktigt, då det afstyrkt bifall till motionärernes framställning.
Och då dessa farhågor rörande sjelfva grundsatserna, hvilka här blifvit vidlyftigt omordade, otvifvelaktig! också uteöra sjelfva kärnpunkten i motståndet mot den förevarande traktaten, oaktadt delta motstånd lånar jemväl mångahanda andra former, så anser jag mig icke böra underlåta att i min ordning, till något närmare pröfning, upptaga den vigtiga frågan, huruvida dessa friare handelslagstiltnings-grundsatse? verkligen innefatta så stora vådor, som man förmenar, eller om de icke läst hellre äro de emia, som befinnas vara statsekonomiskt riktiga, och som hvila på rättvisans oföränderliga grund. Innan jag ingår i lietta ämne, vill jag dock lörutskicka ilen anmärkningen, att — ehuru jag utan tvifvel bör vara ganska smickrad af en så kompetent domares, som Frih. Rudolf Ceder - 432 Den 8 Februari f. m. ströms här afgifna förklaring, att den framställning, som af mig motsågs, väl kunde förväntas motsvara skönhetssinnets fordringar, men lör (ifrigt torde blifva af mindre värde — jag likväl på förhand afstår från alla anspråk, att kunna uppfylla Frilnns förväntningar i afseende på formens prydlighet, enär detta alldeles icke ulgör hulvudändamålet för mitt bemödande. Hvad jag deremot i Irämsta rummet verkligen eftersträfvar, det är, att, så långt jag förmår, lägga någon styrka i bevisningen, samt gifva uttrycken klarhet, och derom skall jag äfven denna gång söka bemöda mig. Det ämne, hvilket jag nu uppställer som föremål för en i möjlieaste måtto kort behandling, nemi. den vigtiga frågan, på hvilken grund handelslagstiftningen ytterst bör byggas, eller i hvilken riginius den bör gå, är emellertid af sådant omfång, att, vid ett tillfälle som delta, en begränsning deraf nödvändigt måsle ske. Kn sådan inskränkning utgör likväl en uppoffring, ty den fullständiga bevisningen af en sak uppnås ulan tvifvel säkrast derigenom, att man först ådagalägger grundsatsernas fulla, logiska riktighet, och sedermera visar, att dessa grundsatser äfven blifvit af erfarenheten bekräftade. Enligt min tanka betraktar man i allmänhet frågan om handeln alltför ensidigt.
« Hr D c 11 i Julie. m. i j S Hr Biskopen befarar , att de bådif flåts makter na fran denna olyckliga dag söndra sig och uppträda fiendtligt emot hvarandra. Kan meningen härvid väl hafva varit, att det är närvar. Const.Utsk. , som orsakat denna söndring ; eller månne den ej snarare kari skrifvas på rakningen af fordna Const.Utsk., som ej försökt alt hejda den? Hr Biskopens påstående, att vi kasta ifrån oss förståndets, sanningens och samdrägtens ära, lärer icke utaf alltför många inom folket delas; och alt numera på bekostnaden af vår frihet köpa den samdrägt, sorn Hr Biskopen troligen afser, lärer icke vara att förvänta, dä folket synes med allvar fordra, att dess constitulionella statsskick mätte blifva en sanning, och då det börjar visa öfvert ygelsen. att villkoret för denna sanning uteslutande innefattas uti de constitutionella rådgifvarnes ansvarighet. Hr Biskopens fruktan att Const.Ulsk.s betänk, blottställt sig för sansade landsmäns ogillande, torde redan vara jäfvad genom bedömmandet inom dess eget Stånd; och om betänk. skulle ådraga sig det bildade Europas åtlöje, så är det ännu rnycket tvifvelaktigt hvem det drabbar, antingen betänk. eller dess föremål; och jag kan endast ömka och beklaga Hr Biskopens mörka fantasi, som uti utöfningen af en Svenska folkets constitutionella rättighet ser ett närmande till det försvunna Polens öde; hvarifrån bevare oss milde Herre Gud!!! Mine herrar! Sedan jag nu sökt, så godt jag kunnat, bemöta de emotUtskts betänk, gjorda speciella anmärkntna, torde jag få taga mig den friheten förklara, att säkerligen hela den Utsk:s majoritet, som grundlagt Const.Utskts betänk. hade önskat kunna åstadkomma ett mera vidtomfattande resultat af Statsrårfs-prottns granskning; men manbar likväl trott sig hafva i möjligaste måtto uppfyllt grundlagens stadganden, då man inför R.
När detta står Ståndet öppet, så synes del icke vara rätt ädelt handladt att, om man låter tjenstemännen fortfara i deras tjenst, sedermera när de begära afsked straffa dem derigenom att man beröfvar dem pension, och detta var grunden hvarföre Ridd.Utsk. icke ansåg det lämpligt här föreslå stadgandet alt man borde fästa sig vid deras upförande äfven utom tjensten. Hr von Kraemer, And. Robert: Jag afslår från ordet till dess jag fått veta huruvida frågan blir ytterligare hvilande eller icke, framställande dock den önskan att den icke måtte blifva hvilande. Jag får hos Frih. Palmstjerna anhålla såsom enskilt gunst, att Hr Frih:n mätte från sin begäran derom afstå, så myckel mer som R. o. Ad. enl. serskildt beslut i sednaste plenum öfverenskom att plenum till i dag eftermiddag skulle utsättas endast för att denna fråga mätte bringas lill ett slut. Påminnande om de skäl, som för ett sådant beslut då androgos, eller att annars frågan skulle blifva upskjuten till en obestämd framtid, kan jag icke annat än finna det olämpligt att nu besluta det afgörandet af en del utaf samma förslag skulle tills vidare upskjutas. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Till en början får jag npläsa den § i nu gällande instruktion, som motsvarar denna i Utskis mern. nu föreslagna, under vördsam anhållan derjemte, att vid föredragning af de följande §§:ne i mern. motsvarande §§ i nu gällande instruktion för hvaje gäng mätte blifva, för en lättad 138 Den 26 Maj. jemförelse, uplåste.
Om jag ej bedrager nvkj, så afgår för hvarje beslut, som RiksSiånden fatta, ett ProtocolFUtdrag med underrättelse derom, till det Utskott, hvilket föreslagit den åtgärd, hvarom man besluiit. Om så förhå.ler sig, lärer Herr Hjertås önskan redan vara uppfylld. Undertecknad RiddarhusSecreterare: För; hållandet år verkligen sådant Herr von Hartmansdorff uppgifvet,- att nemligen sedan hvarje af de fyra RiksStånden fattat sitt beslut, afgår genast från hvardera ett ProtocoilsUldrag, innehållande underrättelse derom till det Utskott, i anledning af hvars Betänkande, beslut blifvit taget. Sedan Utskotten förmedelst dessa P10- tocollsUtdrag erfarit hvad Riksens Ständer rörande hvarje ämne förordnat, kunna Utskotten med lätthet bedöma,'huruvida ett mål bör upp. föras på listan af dem, som fordra expedition, eller icke. Om man således förfar på det a£ Herr von Hartmansdorff föreslagne sätt, instämmer jag med honom i den öfvertygelse, att förr 12,6 1 Den j Maji e, m. summade åtgärder i ämnen, der de böra ågä rum, icke borde kunna inträffa; helst jag icke anser Utskotten kunna vara villrådige om ett mål bör upptagas på listan till expedition eller ej, enär de i RiksStåndens ofvannåmnde ProtocollsUtdrag hafva en säker ledning för deras omdöme. Lades på bordet. Företogs till pröfning Bevillningsutskottets den 528 sistledne April under N:o 7 afgifne samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om ytter, ligare fribrefs-råttighet för Stådernes Magi-: strater. Herr Ehrenborgh, Casper: Jag anhåller att få fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på hvad reservationerne emot Utskottets Betänkande innehålla.
Om män i ett närbelägit land, der Universitetets-Lärarne, i och för sina föreläsningar, för några år sedan blefvo ställde under Polis-uppsigt, och der en Polis-Agent residerar vid Universitetet, hade hört detta språk föras, vore det mindre underligt; men jag trodde åtminstone, att det ej skulle ske i mitt fädernesland, i Sverige, der Grundlag och Tryckfrihetslag tillåta enhvar att lära genom utgifvandet af tryckta Skrifter, i Sverige, der tili och med under den afsalte Konungen Gustaf IV Adolphs envälde, en nu afliden Lärare opåtalt fick utgifva en Handbok i Natur-Rätten, hvari läran om Samhällsfördrag, delegation af den offentliga makten, m. m. framställas vid samma Universitetet, der dessa läror nu åtalas som revolutionära; att här, nuy säger jag, dylika saker skulle kunna drifvas, finner jag i det minsta oförklarligt. Eller vill man ej en gång innom Litteraturen medgifva så mycken näringsfrihet, som innom handel och handtverk? Eiler skulle ej en Philosophiae Magister, som aflagt ed att i de vettenskaper, hvari han blifvit examinerad, ej underkasta sig ytterligare pröfning', kunna anses nog pröfvad, för att utan afseende på någons godtycke meddela undervisning till dem, som hafva fritt förtroende till hans skicklighet? En frihet, som ej vore farlig för ungdomen; ty huru sällan misstager den sig om de ordinaire Lärarnes skicklighet eller oduglighet? Eiler äro Lärår ne su ofelbara, alt de 7a Den 18 December '. möjligtvis ej, till exempel af förkärlek för den feodalistiska principen, anse eller skulle vilja betragta Läraresysslan, som ett Feodum, för att lemna den i arf åt en slägtinge eller såsom ett lämpligt benificium till belöning åt sina söners Informator? Och hvarföre önskar man förändring i sättet af Docenternes kallande, om ej för det, att erfarenheten visar, att ej heller det närvarande förebygger oduglighetens innästlande på Läro-skolorna?
Af Matts Pehrsson från Stockholms län. om vpphiifoande af Kongl. Förordningen den 17 September 1783, rörande dlskillige lotshemman förunnade friheter. I vår gamla lagstiftning finnas många stadganden och författningar, hvilka, ehuru de förhållanden, som framkallat dem, under tidernas lopp och med en stigande upplysning, helt och hållet förändrat sig, ännu hafva gällande kraft och af Domstolarne måste tillämpas, ^då utaf dem gynnande medborgare söka alt, i skydd af dem, skaffa sig förmåner på andi as bekostnad och sålunda, medelst det bokstafligen rälta, försvara den största orättvisa. Af denna natur synes mig Kongl. Förordningen den 17 September 1785, rörande de lotshemman förunnade friheter, numera vara. På den tid, då nämnda författning utkom, var det rätt och billigt, att lotshemmansåboer hngo sig hvarjehanda förmåner tillerkända, ty de voro då skyldige att sjelfve bestrida den magtpåliggande lolsningsskyldigheten, eller ock, om de icke voro skicklige till fullgörande af sitt åliggande, hålla lotsdrångar, samt derjemte underkastade ansvar med lif och egendom, om någon olycka skedde genom deras förvållande. Nu är deremot förhållandet helt annorlunda. Lotsarne tillsättas af lotsstyrelsen och hemmansåboerne äro befriade från så väl sjelfva lotsningen, som all ansvarsskyldighet, om något dervid försummas. Nödiga platser till bostäder åt lotsarne skola visserligen upplåtas från lotshemmanen, men dessas innehafvare erhålla derför ersättning af Kronan enligt gällande expropriationslag. Då det således icke vidare finnes något skäl, hvarför lotshemmanen skola vara frie från allmänna onera och kommunalskyldigheter, på andra hemmans bekostnad, får jag vördsamt föreslå: att ofvannämnde Kongl. Förordning af den 17 September 1785 måtte till all kraft och verkan upphäfvas och lotshemmanen få vidkännas samma skatt och tunga, som vanliga kronoskattehemman. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 26 November 1862. M. Pehrsson, från Stockholms län.