Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om anslående af Medel till understöd för a Utrikes Ort warande Swensst Sjö - Folks hcmförssaffande. z:o I frägan om den till Fromma Stiftelser anslagne Krono - Tionde - Spannemalens för - auctioncrande. 4m ^Rörande yrkad förhöjning i PostssjutsLegan. 5:0 Första Alternativet af Utssottets Förslag till stadgande, i afseende pa Styrelsen af Riks Bihang. Den 9 Julik. gälds, Merkel, enär Riksdag pa annat ställe än t Stckholm hålles 6:0 Afgående DirectionenS öfwer Drottnings, huset i Stockholm ^o§ Kongl. Ma::t gjorde ansökning vm tillökning a den för detta BarmhertighetsWerk i Stat anstagne Summa. 7:0 I anledning af Kongl. Masits Nådiga Skrifwelse., rörande det projcct, som inko,nmit till en bättre Äcendernas behandling inom Rikets Styrelse-Werk och hwad i detta ämne blifwit tillgjordt. Ot supra. Lx krotocollo, I. Almguist. Utdrag af prstocollet, hället hos HogwZrd. Prest, Ständer wid Urrima Riksdagen i ' Orebro e. m. den 9 Julit »812. S. Ddillade Prest-Standet Stats, Utskottets sedan förmiddags-sessionen pa Bordet hwilande Betänkanden, i anledning af »:o Kongl.
Hvarföre dä icke begagna blygselns mäktiga kraft alt afskräcka? hvarföre icke bibehålla de förra skamslraffen, ja, äfven uppfinna nya? hvarföre icke återupptaga de svidande kroppsstraffen, nu, utan behof och utan båtnad, nästan afskaffade? ty, sage hvad hvad man vill, denna aga har varit och förblifver den lämpligaste, den skyndsammaste, den minst kostsamma, och ett godt afskräckniugsmedel för råa naturer. ”Men”, svara filantrpperne: ”uti menniskouaturen finnes nu mera ingen råhet, och den lilla rest som här och der kan qvarvara, skall snart utplånas af folkskolor, bildningscirklar, tidningar och allmänna val: hos vårt slägte gifves intet medfödt ondt, eller såsom en af våra stora män sig uttryckt: Les crimes sont abolis: brott och fel äro endast tillfälliga åkommor, utan tillräknelighet, lfi 244 Den 18 December f. m. ej förtjente af straff, och hvilka vi uti fängelserna, deni vi hellre ville kalla sjukhus, säkerligen skola bola genom urbanitetens plåster: och vi finna icke att det förolämpade samhället eller den skadade personen äga anspråk på upprättelse: tvertom blifver det hans skyldighet alt genom ökade utgifter bidraga till våra moraliska nosocomier.” Hvad vittnesbörd härom gifva väl de nya folkens historia, de dagliga tilldragelserna och känslan i eget bröst? Beböfvas andra genmälen? Allt straff äger 3:ne ändamål: det första och vigtigasle, ehuru nu för tiden alldeles underkända, är att genom något lidande rena och försona: det andra, att afvända från fortsättning af brott, och det tredje att tjena till varnagel för andra. Uti våra färdigblifna mönster-fängelser njuter fången alla lifvets beqvämligheter lill sådant mått, som den frie på långt när ej alltid, och sällan med så ringa möda och omtanke, kan sig bestå.
Uti detta Memorial är ansördt det twang, som bliswit lagdt pa Bergsmanna rörelsen, genom de Författningar hwilka förpligta Bruks - ägare, alt israil wista Dcn i Decembcr. 17; wista bestämde Hyttor eller särskilde Bergslager hämta deras T-ckjcrns behof, ehuru öfwerflöd af denna wa« ra kan finnas mi andra Bergslager, men brist i den jsrägawarandc; och as sadan anledning ar hemstäldt, cm icke Tackjerns handeln inom Riket mä blifwa sullkomligen fri i Skäderne och. pä Lander, samt denna wara af Bruksägare hwar som hälst sä nphandlag; till hwilket yrkande anledning sörmcnaö äswen kunna hännas as den omständighet, att Bergsmans hemman hädanefter fa af Bruksägare köpas och bestttas. Utskottet har genomgått och granskat de flere Stadgande» och Författningar, hwilka angående Tack» jerns handeln tid efter annan utkommit, och ehuru Kongl. Förordningen af ar 1740 äberopar säsom grund för ätskilliges Vruksrättighet ali köpa Tackjern, deras Privilegier tvid fundationen, hwilka privilegier innehälla tillftänd att frän wista Bergslager kunna köpa Tackjern, säsom tillgäng för smidet, likwäl och enär i alla vesta privilegier icke namnes nägon utcflutam de rättighet, framför audre Bruksägare, eller twäng för Bergsmännen, att endast ät wista bruk fä sälja deras ofta med swärighet och förlust tillwerkade produck, same Försatlningarne härom, hwilka äro oeconomiska och ombytlige efter tidernas beskaffenhet sedermera tillkommit, finner Utskottet för sin del, att Bruksägare icke hofwa nägon wid Brukens anläggning uti privilegierne utsatt exclusive rättighet till köpe Tackjern inom wist Bergslag.
Frölichs förslag innehåller likväl i sista mom. af g § ett stadgande, som jag lika med den siste talaren anser af yttersta vigt, att det någonstädes införes; men i öfrigt öfverlemna!' jag åt andi a att afgöra, hvilketdera förslaget är bäst, antingen Utskms i, 6 § eller Gr. Frölichs i 8 och 1 mom. af g §, ty efter hvad jag redan tagit mig friheten att visa, tinnes ingen hufvudsaklig skillnad dem emellan i afseende på sedelutgifningen: Jag har velat yttra detta, blott för att ådagalägga; att Utskrns förslag icke är sä orimligt, sorn man trott, helst sedan man numera har någonting säkert att bygga på genom antagandet i går af 6 § i Gr. Frölichs förslag med sådana förändringar, hvarigenom grundfonden icke kan bortfuskas: Frih. Boye: Jag utber mig att till en början få yttra något angtde de invändningar emot mig, som af flera talare blifvit framställda, och att sedermera få fortsatta det jäf emot Gr. Frölichs g §, som jag förut börjat. I,Hr Nordenanckars sätt alt motsäga mig finner jag ett bevis, att skillnaden emellan sedelemission, som hvilar på grundfonden, och den, sorn beror på upplåning, undfallit honom; men det är angeläget, att denna urskillning ej undfaller R. o. Ad:s uppmärksamhet, och jag begär att med ett exempel få visa den contröll, som kan vidtagas för båda. Revisorerne hafva alltid lätt att finna utlåningssummans belopp, och först när det framstår större än grundfonden och upplåningen tillsammans, har directtn öfverskridit den rätt, sorn jag åt densamma vill gifva. Controllen är således här ganska lätt. Vid hvad Hr Nordenanckar för öfrigt yttrat till försvar för Utskrns förslag vill jag ej uppehålla mig. Det är egentligen i redaclionen, som jag anser Gr. Frölichs 8 § 2* H. 43 D e ii i y Mars f. ra. halva företrädet framför Utsktns 6 §: men det skall varsi mig likgiltigt hvilkendera sorn (intages, emedan jag dock kommer att votera för Gr. Frölichs.
Ny utvidgad hägnad är åter på den skoglösa orten nästan overkställbar, och man finner häruti sjelfva stötestenen, till följe hvaraf en stor del af landets bördigaste, af naturen eljest gynnade landskap i denna stund förete ej blott ett stationärt, ulan, hvad värre är, eli sig årligen undergräfvande tvåskiftesbruk, då i stället å samma sträckor, under bättre ordnade egofrids-förhållanden, ett. för samtid och efterkommande mera båtande åkerbruks-system säkert redan skulle gjort sig gällande.» »Utan tvifvel har sednare tiders skiftes-verk varit ett af de mest afgörande och inflytelserika steg, som från lagstiftningens sida varit lagné till jordbrukets utveckling; men steget är, hvad slättbygden angår, ej mera än halft, så länge den genom skiftesåtgärden mångdubblade stängselskyldighelen på det > mest tryckande sätt der motverkar jordbrukarens åsyftade frihet att, oberoende af alla grannskaps-förhållanden, ordna och lyfta sin hushållning till ett bättre och mera vinstgifvande skick. De olägenheter och kostnader, ett laga skifte medför, borde icke eller ökas genom skyldighet för delegarne alt kringgärda sina egor, en kostnad desto mindre gagnande, som pä många orter hela1 vinsten af ett laga skifte varit ökade hägnader.» »Då byarne lågo oskiftade voro deras egor delade i två gärden, af hvilka det ena besåddes och det andra lag i träde till gemensamt bete. Byarne skiftades och hvarje delegare' skilj de sig nu icke allenast från sina grannar, ulan delade äfven sin jord på gamla viset i två lika delar, för alt vexelvis gagnas till gärde och träde med bete; och hela fördelen af skiftet blef således ökadi stängselbesvär. Så länge man bibehåller denna indelning, hvilken möjliggöres och betingas af hägnaderna, kan ett rationell jordbruk icke uppstå.
Att under den tid, som förflöt efter 178g, det sålunda införda behandlingssättet af Ärendena fortfor, var en naturlig följd deraf, att, sedan Rådet var afskafladt och Konungen icke fattade sina beslut i någon constitutionei Rådkammare, titan i för tillfället sammankallade Conseiller, någorstädes råd och tillstyrkanden af ansvariga Embetsman skulle hämtas. Men, sedan nuvarande Constitution blifvit införd, som åter försett Konungen med ständigt tiilstädesvarande ansvarige Rådgifvare, synas Collegiernas råd nu mera ej vara af nödan. Också föranleder icke Grundlagen till deras inhämtande. Konungen, heter det i 4. §, skall ensam styra riket, men hämta, på sätt som närmare blifvit stadgadt, underrättelser och råd af sitt StatsRåd. Allt hvad grundlagen innehåller, som kan lämpas till Collegiernas hörande, förekommer i 10 som bjuder, att Serskildta Utskottets Betänkanden. 9°o nödiga upplysningar skola af vederbörande Coliegier och Embetsman inhämtas. Med dessa nödiga upplysningar kan för ingen del förstås uppgift pä de till det förevarande Målet läaipliga författningai*, emedan det o» villkorfigen måste förutsättas, att Konungens föredragande, framför andra Embetsman, derom äga kännedom. Icke heller kan dermed metias upplysning om huru ett eller flera Cal» leri r tänka om dessa författningars slutliga tillämpning i frågan, eller hvilka copsiderationer därvid kunna förekomma, hvilket vöre att gå Stat Rådet i förväg. Återstår således endast dtn tydning, att föredraganden, genom vederböraede Gollegiers och Embetsmäns hörande, äger att skaffa sig sådana felande uppgifter eller handlingar, som fordras för att sätta målets historia i full dag, och honom sjelf i tillfälle att på grund deraf föreslå användning af gällande författningar, hvaröfver StatsRådets Ledamöter åter äro, enligt 9 §. Regeringsformen, ovillkorligen förbundne att sitt yttrande afgifva. Är denna tydning, sorn det vill synas, rigtig, så kunna de nödiga upplysningarna från Verken vinnas, utan att desse styras af ett stort an. tal Ledamöter.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2G Aug. 18S4, Preste-Ståndet den 2G Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående jord-utbyte i och för utvidgning af Mildra Lif-grenadier-Regementet lagerplats Malmen. (Stats-Uisk:s Ctkde N:o 223.) S. A. K. Ifrån E. K. M:t hafva Rikets Ständer fått emottaga Nådig Proposition, i anledning af gjord underdånig framställning om ego-utbyte emellan Kronan och enskild man, i och för utvidgande af Andra Lif-grenadier-Regementets lägerplats Malmen. Af denna Nådiga Proposition hafva Rikets Ständer inhemlat, huruledes Chefsembetet vid förenämnde regemente, i ändamål att tillvägabringa en af behofvet påkallad utvidgning af regementets ofvanberörde lägerplats, hvartill egaren af tillgränsande Kronoskatte-hemmanet mantal Sjöwalla, beläget i Kärna socken och Hanekinds härad af Östergöthlands län, samtyckt att afstå jord af hemmanets ego-område, emot ersättning dels från nuvarande lägerplatsen, och dels från Kronoparken Vestra Malmskogen, enligt af förste landtmätaren i länet uppgjordt förslag, till E. K.
Domaren, ar icke allenast öfwerensstämmande med äldre Lagar, enligt ofwan anförde l^omeiu af Förmyndare-Ordningen, utan ock med nuwarande Lags auuloAie. At en mansperson ester 21 ärs älder blir förklarad omyndig är nemligen et undantag ifrån regeln , och om et Fruntimmer ester zo ars alder blir försatt i myndighers-tilstand, bör äfwen sädanr höra til undantagen: ty oftare torde en sadan ansökning böra afffäs än bewiljas. Dä nu pröfningen af de förra funnits kunna bast ffe af Domarm, sä är icke något skäl, hwarföre ej äfwen i afseende pä de sednare Domaren en lika pröfnings-rätrmä up dragas. n66 Den 29 Mars. dragas. Och ak härigenom denna rättighet skulle falla alt för lågt, såsom Herr sk klintebsrZ yttrar sig, kan destomindre komma i betraktande, som samma rättighet af fordno tilhör! Domaren, men efter nu gällande Lag ingen. At såsom Herr Strokick, anmärker, der någon gang kunde hända, at sadan ansökning ej blefwe pä mindre tid än 2:ne ar afgjord, ar wäl tänkbart; men deraf följer ej annan olägenhet, an at Möns omyndighet warade något längre, hwaraf skadan icke synes kunna blifwa stor. D) äger hon den styrka, at efter defla ar kunna sjelf förestä sitt gods, sä bör ock förut aga den, at kunna tilhälla sin Förmyndare, at detsamma til hennes bästa förwalra, en talan, hwilken henne afwen såsom 0- myndig tilkommer: och det synes ej kunna wara mera för en stadgad Qwinna at fa bli myndig, an för en flösares anförwandter, ar fä denne under Förmyndare stäld. At Slagtingar och Förmyndare, dä de hos Domaren stola yttra sig öfwer myndighets ansökningar , lika sä wäl som eljest kunna följa egennyttigt afsigter, bör icke bestridas. Men detta blir et skäl mera, at läta pröfningen ankomma pä
Det öfwerflödlga Guldet har icke beredt ät besia Länder de lyckligaste gyldene tider Deremot har det penning-fattiga, men Jorden cultiverande, samt Handelsoch Närings-frra Norra Amerika, wid ali desi under-balance emot desi förra Moderland och alla an» dra S.aker, hunnit fä en öfwer-balanee af productio, nen emot consumtionen; och säledes emot mänga Statisters urräkning uoarbetat sig till en mägtig sjelfständig Stat, under det att Landets redbara mynt lange utträngdes och landförwistes af öfwerflödiga ideala pappers-penningar. Wär Sedelstocks storlek mä ej sättas i någon jemförelse med Norra Amerikanernas ytterlighet i den wägen, under deras warande revolution; dock hafwe wi nu förmärkt ett alt mer tilltagande begär ester Soecie-mynk. Dä communica ionen med Dan. mark och Norrige ä?er blikwit fri, sä lära wäre wandrande Handelsmän frän Westergötland icke underläta, wid denna tidens Cours, att flitigt utbära wärt i nysinämde Länder begärliga Specie-mynt, och återföra föga behöflig» Utrikes waror: Wid första öp pet warlén torde ock ännu större Summor in Specie blifwa en lönlig export-wara, som för detta, omynradl, be lunga t importen. Riksens Ständers Banque har, Den iZebruarii. 4iZ har, under de olyckliga krigsåren, sökt iakttaga mera sparsamhet wid utbetalningen as Specie-mynt; dock hafwa nog bcrydlige Summor utgatt, förutan någon förmånlig ,verkan till Transport-Sedelns förökta Credit wid wexeloch waru-köp. Myntets utför sel är en sö!jd, och ej en orsak till renninge-werkets och Sraiens försämrade stallning.
B:co; .vill man nu beröfva desse städer deras hufvudsak ligaste näringsfång, och fråntaga dein den rättigheten att uppköpa kringliggande provinces landtraanua produeter till ytterligare försäljning, borde väl i första rummet blifvit föreslaget minskning i dessa ganska dryga af'gift er; dock förekommer ej ett ord härom i Utskottets Betänkande. 3:o Betänkandet är stridande mot sund Statslära. Det har väl alltid ansetts lägligt att hvar och en bör skatta i mon af den rörelse, som drifves; här åter uppkommer det egna förhållande, att den, sofia godvilligt vill underkasta sig beskattning, ej lar drifva det yrke, hvilket ej kan honom förmenas, då han afsäger sig betala några utgifter. 4:o Betänkandet är stridande mot nationens allmänna önskan, om man får taga för grundade de vid flere Riksdagar hörde klagomål öfver Yestgötha handelns ostadiga beskaffenhet, (hvilket väl lärer vara förhållandet med alla betydligare näringar under dess utvecklingsperiod^) med önskan att detta måtte upphöra och denna handel antaga en mera stadgad form. Detta har afven inträffat redan å flere orter, och varorna concentrerat sig till försäljning i Städerna, hvarigenom de kringresandes .antal i en ganska stark progression aftagit, så att deras antal, som år 181 a utgjorde omkring 1,400 personer, har sedan minskats, att personalen var år 1827 omkring 800, och innevarande års vinterresa endast .557, under det att tillverkningarne i så hög grad ökat sig. Skulle nu Betänkandet blifva godkändt vöre icke allenast ali vidare förminskning omöjlig, utan desse kringvandrandes antal ökas lill ej blott hvad det fordom varit, utan äfven mångdubblas, såsom en oundviklig följd af näringens större utveckling. 5:o Betänkandet, är stridande mot landets allmänna fördel. Uti de 7 gårdfarihandlande häradena af Elfsborgs Län tillverkas nu varor till Millioner Riksdalers belopp, som förr måste hemtas utrikes ifrån, och industrien har derstädes gjort så hastiga framsteg, att Sverige ej har något dylikt exempel att framställa, hvarigenom många tusende familjer kunna sys - La*- saint Allm.
P. 343. — om nedannämnde Utskotts Utlåtanden: LagUtskottets: 1) i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående antagande af LagComiteens förslag till RättegångsBalk; 2) angående prasscriptionstid för Kronan, i afseende på anmärkningskraf emot särskilte personer och redogörare; Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående medel till befordrande af Gymnastiska öfningar. P. 344’ — om BevillningsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande om afkortningslängdernes öfver Krono-utskylderne ingifvande till HäradsRätterne. P. 345. — om remiss af Hr Liljestråles memorial rörande StatsUtskottets Betänkande om StatsVerkets tillstånd och behof i hvad som rörer RiksStatens Tredje HufvudTitel. P. 669. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: om LagUtskottets Betänkande»: i) angående tiden för bevakande af mål, som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl. Maj:t fullföljas; 2) angående yrkad ändring i 5 §. af 40 Gap. MissgerningsBalken; 3) om förklaring af 4o Cap. 3 §. och 42 Gap. 1 §. MissgerningsBalken. P. 66g. — om LagUtskottets Betänkande i anledning af väckt motion om mildring i straffet för Vaktkarl, sorn af försummelse eller vangömmo släpper fånge lös. P. 670. — om ConstitutionsUtskottets memorialer: 1) i anledning af StatsUtskottets anmärkning rörande mindre Greditivets disposition för Militäira utgifter; 2) rörande StatsUtskottets anmärkning mot dispositionen af StatsRäntemedel för Kongl.
Förordningen den 19 Januari 1843, angående kolmäluingen inom Bergslagen; N:o 99, i anledning af fråga 0111 försäljning af Kronan tillhöriga oanvändbara persedlar och effecler; N-’o 100, i anledning af väckta motioner, angående befordringsförfattningarne för prester; N:o 101, i anledning af vackt motion om bestämmande af vissa grunder för befordringarne inom Post-verket; N:o 102, i anledning af väckt motion, angående Rikets Ständers underrättande 0111 de åtgärder, som i afseende på folkskolorna blifvit vidtagne; N;o 103, i anledning af väckta motioner om förordnande af en Comité till granskning och ordnande af Rikets ekonomiska författningar; V:o 104, i anledning af väckt motion, i afseende å användandet af 464 Prot-Utdragj den 2/ December 1844' de under namn af ”besparade pastoralier” till Stiftens Byggnads-cassor ingående medel; N:o 105, i anledning af väekt motion om beredande af lindring för allmogen i väghållnings-skyldigheten; 106, i anledning af väckt motion derom, att förbudet mot fiskande med harkla målte upphäfvas; N-'o 107, i anledning af väckta motioner, dels att arbets-skolor malte, i förening med folkskolorne, inrättas, och dels att, vid alla läroanslalter och folk-skolor i städerne och på landet, undervisning måtte meddelas ej allenast uti gymnastik och fäktning, utan äfven i andra vapenöfningar; samt N:o 108, i anledning af väckt motion derom, att Privatbanks-bolagen måtte åläggas hålla ett utvexlings-contor i Piteå stad. S. D. Föredrogs ånyo och lades till liandlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 18 dennes på hordet lagda memorial, JY:o gS, i anledning af återremiss af betänkandet, N-'o 6g. S. I).
Om remiss af denna motion tilL vederligt Utsk. vågar jag vördsamt anhålla. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, framstälde propos. å denna motions remitterande lill LagUtsk., anmälde sig och yttrade: Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Hitintills har det varit vanligt, att alla frågor, som ägt sammanhang med 1812 års stadga ang:de den allmänna beväringsskyldigheten, remitterats till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., hvarföre jag får vördsamt hemställa, huruvida Den 22 December e. m. 29 icke ifrågavande molion åtminstone borde hänvisas till sammansatt Lagoch Ekon.Ulsk. Ifrågavande motion begärdes på bordet. Frih. Raab, Carl Gustaf, upläste härefter en sålydande motion: Nästan öfver allt i landet gör man årligen den erfarenheten att vid mönstringarne med de beväringsskyldige en stor mängd ej hunnit till den fysiska utveckling att de kuuna approberas, utan måste ställas på tillvext och förbättring, för att påföljande år åter infinna sig vid mönsterbordet. Delta oaktadt fortfar likväl det stadgande att 20 års ålder är den tidpunkt då beväringsskyldigheten inträder. Häruti behöfdes (efter min förmening) en förändring göras, så att mönstring med en och samma yngling flera år i rad undvekes och han blott blefve skyldig att inställa sig till en enda mönstring för att dervid antingen approberas eller kasseras. Något vidare ställande på tillvext skulle nemi. icke mer komma i fråga om en mognare ålder än den hittills stadgade föreskrefves vid hvilken landets beväringsskyldige ungdom kallades till vapenöfning. Det är derföre jag vågar vördsamt föreslå att R. H. St. malte besluta och hos K. M. anhålla att åldern för dem som äro underkastade utskrifning till beväringsexercis målte framflyttas 4 år, så ett vapenöfningarne med dem först företages då de uppnått 24 år, en ålder, då man kan antaga att de flesta hunnit lill den mognad och fysiska utbildning som erfordras för deras tjenstbarhet.
S:r måtte, för upförande af brobyggnad, i enlighet med deröfver uprätladt förslag, öfver Hjelmare sund, bevilja anslag af allmänna medel, till belopp af Ett Hundrade Tio Tusen (1 i0,000) rjlr b:ko, utan ålcrbelalningsskyldighet, men under vilkor all återstoden af kostnaden för byggnadsföretaget af orten tillskjutes; och anhåller jag till vederbörligt Ctsk. få denna motion remitterad samt till detsamma få öfverlemna den beskrifning, jemte kostnadsförslag och ritningar, som för detta brobyggnadsföretag upgjorts, hvilka för närvtde lära finnas förvarade hos Vägoch VattenbyggnadsStyrelsen. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs K. MA denna dag ankomna Nåd. Propos. till R. St:r, ang. utförandet af de större jernvägsanläggningar inom riket, hvilka böra af allm. medel bekostas. Efter det bordläggning af denna Nåd. Propos. blifvit af flere ledamöter begärd, yttrade Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Då af K. M:s nu uplästa Propos. inhemtas, att redan under första qvartalet af nästa år högre anslag äro erforderliga i och för de jemvägsarbeten K. M. har föreslagit i Sin Nåd. Propos., visar det sig således, att det är af högsta vigt att denna fråga måtte komma så fort som möjligt under R. St-.rs handläggning, på det att ej den tidsutdrägt och de förluster för Statsverket måtte äga rum, som i annat fall kunde upstå. Med anledn. deraf har jag äran föreslå, att K. Propos. måtte upföras främst på föredragnrslistan i nästa Lördagsplenum, under förutsättning att plenum då kommer att hållas, hvilket jag föreställer mig. Då i öfverensstämmelse härmed Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla att den nu bordlagda K. Propos:n upfördes främst å föredragnrslistan för nästa Lördag, anmälde sig och yttrade Gr. von Rosen, Adolf Eugene: