Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid noga öfvervägande skall man finna vinsten för den skattskyldige jordegaren af grundskattens inlösande blifva ingen, utan möjligen förlust i stället derigenom honom tillskyndas. Den slutledning, hvarigenom man kommer till detta resultat, är så litet invecklad, att den tyckes ligga öppen för en hvars uppfattning; men i sådant fall hade de särskilda förslag, hvilka hos Rikets Ständer blifvit i ämnet väckta, förmodligen icke uppkommit. Det måste då antagas, att mången icke erkänner satsens rigtighet, och Kollegium skall derföre söka närmare utreda de allmänna vilkor, hvarpå den föreslagna åtgärden af grundskatternas kapitalisering och inlösning — om den skulle ega rum — möjligtvis kunde bringas i verket, då nyttan eller skadan deraf torde mera tydligt framstå. Härvid uppkomma tre hufvudfrågor, som Kollegium, i den mån saken för närvarande fordrar, skola hvar för sig besvara, nemligen: l:o. Efter hvilka grunder skatterna borde kapitaliseras och om sättet för inlösen deraf. Af de förslag Rikets Ständer i underdånighet anmält, går det andra i ordningen, upptaget under litt. b., ut på att all jord borde hänföras till den mest gynnade kategori, som nu finnes, och dennas alla skatter, uträknade i penningar, fastställas för ett helt hemman till en summa, som kallades grundskatt, hvarefter jordegare med högre skatt skulle berättigas friköpa sin egendom från det överskjutande beloppet; men den mest gynnade jorden är den, som i gamla Svenska landskapen eger frälsesäteri natur, och denna drager icke någon skatt. Det rättesnöre man hade att följa vid bestämmandet af grundskattens minsta belopp för ett hemman, finnes således icke till, och omöjligheten att bringa denna tanke till verkställighet visar sig genast. De i ordningen tredje och fjerde af förslagen under litt. c. och d. förorda deremot inlösen af all skattejord till frälse och skulle leda dertill, att den sålunda friköpta jorden fortfarande måste utgöra icke blott den mindre ränta till Kronan, som vidlåder allmänna frälset, utan äfven hela kronobonden, hvilken likaledes deraf utgår.
Hos Ridderstapet och Adeln Riddarhus Secreteraren, hos Presteoch Borgare <Ptänden de personer, hwarom Le sjelfwe öfwerenskomma, samt hos BondeStändet en sticklig, lagfaren och i Landthushällningen kunnig man af ofrälse Ständ, den Konungen dertill förordne. Hwarje Secreterare tilhör, at alt det som förefaller och beflutes ordentligen och noggrant upteckna och för Ständer justera, samt dä antingen hela Ständer eller någon Ledamot in pleno det fordrar, Protokollet upläsa; äfwensom i öfrigt alla Protokoll jämte Utdragen deraf understrifwa; Åliggande Secreteraren för Bonde Ständer särskildt at biträda Talemannen wid mälens behandlande, och göra päminnelser om nägot emot Grundlagarne stridande, skulle försökas, dock utan at l Ständet äga röst. Sä wäl Ständens som Utskottens Secreterare, jämte den under Riksdagar biträdande nödiga betjeningen i Ständens Cancelliet samt Riksens Ständers Utstött, njnte samma säkerhet med Riksdagsmän, och srhälle wid Riksdagens stut en efter göromälens wigt och mängd lämpad wedergällning af Statsmedlen, hwilken af Stats-Utstottet, efter öfwerläggmng med Landtmarstalken och Talernännen sörestäs, och i sammanhang med den öf - Den 8 Augusti. 7si öfriga Stats regleringen af Riksens Stander bestämmes. Till nämnde Betjening räknas, hos . R.dderffapet och Adeln fpra Can ellisier, i Preste Ständet en Notarie och Lwä Cancellister, i Borgare-Ltändet sammaledes och i Bonde-Ständet twä Notarier och tre Cancellister. I hwardera af Utffotten för hwarje Division en Cancellist, hwilken jämte Secreterare» förordnas af Utskotten sjelfwe med det undantag, som i 35 §. finnes stadgadt. §. 25.
Just detta mom. grundlägger hela den nya institutionen; dess redaktion updrager den grundsats, hvarifrån hela förslaget utgår, och bör således vara så bestämd att någon misstydning deraf ej kan ifrågakomma, hvarken nu eller framdeles, då säkerligen många serskilda meningar i afseende på dess tillämpning komma att gifva sig tillkänna, synnerligast i Const.Utsk., der man vid grankningen af de mål, som i Stats-Rådet blifvit afgjorda, måhända skulle finna att en del deraf hade bordt tillhöra Regerings-R:n, såvida icke den grundval som lägges blir tillräckligt tydligt uttryckt, så att något missförstånd om dess rätta mening icke kan vara möjligt. Hr Printzensköld: Det är i sanning en egenhet att, vid upkommen tvist om antagligheten af detta förslag, de grunder, som af mig och en annan talare blifvit anförde emot dess antaglighet i sitt närvande skick, och hvilka grunder innefattas i den vigtiga omständighet att Konunga-makten, sådan den i Sveriges grundlag finnes bestämd, skulle derigenom blifva förminskad, icke ens hafva blifvit vidrörde af de personer som förordat förslagets antagande, dels sådant det nu blifvit framsläldt, och dels med några förändringar. Jag hade sannerligen väntat att finna ett annat förhållande vid detta tillfälle. Man må beskylla mig för allt för mycken konungskhet, eller hvad som helst, så kan jag dock icke undertrycka den öfvertygelse, att Sverige är en alltför gammal monarki för att kunna förvandlas till hvad man kallar det nya Sverige. Jag älskar att i min Konung se den man, som skall granska alla Rikets angelägenheter, och om det också bluen omöjlighet för Konungen att Sjelf kunna medhinna granskningen af alla de mål som till Haus pröfning inkomma, så önskar jag dock att man måtte låta denna fiction, för att begagna ett nyss användt uttryckt, få qvarstå. Jag önskar således, att man måtte, med bibehållande af denna fiction, bilda en institution, som är af sådan beskaffenhet att fictionen kan, då Konungen det önskar, öfvergå till verklighet, och genom hvilken institution Konungen kan, oförhindrad af något grundlagsenlig! tvång att befatta Sig med de obetydligaste småsaker, komma i tillfälle att egna
HELVIG till Cecilia. Hon tål icke höra om en olycka, men bära en tycks hon kunna. CECILIA till Helvig. Stackars, stackars Margaretha. MARGARETHA. Nu är han på förstuqvisten! Jacques. Hon störtar ut till venster. HELVIG. Den kärleken, ja den kärleken. CECILIA vid dörren. Så han ser ut! Se Helvig! HELVIG. Åh store Sankt Erik! och tar honom i famn och kysser honom och se, han böjer sig ned öfver barnet och välsignar det! Han är säkert en god menniska i grunden. CECILIA. Det äro alla menniskor om man bara låter bli att reta dem. HELVIG. Ja, det är just det! Scen V I. DE FÖRRE. JACQUES med vildt och förstördt utseende. JACQUES. Hvad gör qvinfolket här? rustadt på det här sättet? HELVIG. Hvarför är det Ack jo, nådige Ålderman; Domherren har kallat Gillet till stämma i afton för att tala om efter hvad som skett. JACQUES. Hvad är det att tala om, jag vill slippa höra något om den dåskapen. Han tappar i en kanna ur öltunnan och dricker flere omgångar under det han talar. Hvad står I gapar efter? Gå er väg. CECILIA. Hur är det med dig käre broder? JACQUES. Med mig? Makalöst! Hvarför skulle det inte det! har det händt något som skulle kunna vålla något illa åt mitt befinnande? Gå ut qvinfolk och sköt ert. CECILIA, HELVIG och OLOF gå. Scen V II. JACQUES. MARGARETHA. JACQUES. Jag var så törstig, så! Stackars min man, du har väl varit utan både mat och dryck. JACQUES. Hvad är det der för frågor; jag tål intet att du frågar mig. MARGARETHA. Förlåt, Jacques, men jag har varit så orolig. JACQUES. Orolig? Jag tror att fanken är ute! orolig! Hvad är I oroliga för? Har det händt något oroande? Jag vet inte att det händt något. MARGARETHA.
Heine innestodo, deraf en del var afsedd att betäcka hans provision och halda omkostnader. Bevakning i handelshuset Johns & Komp konkurs. Den l:ste innevarande månad har den i låne-kontraktet förreskrifne första utlottning å lånet ägt rum, på sätt en derom i Postoell Inrikes-tidningar påföljde dag införd kungörelse närmare gifver vid handen. Sedan Fullmäktiges uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att instäilelsedagen uti handelshuset Johns & lvomp:s hos Stockholms Rådhus-rätt anliängige konkurs komrne att inträffa den 12 Juli detta år, väcktes vid Fullmäktiges sammankomst den 1 i samma månad fråga om icke det vite af 500,000 Riksdaler Riksmynt, som nämde "handelshus utfäst för fullgörande af första punkten i låne-kontraktet, borde i konkursen bevakas. Härom uppstod bland Fullmäktige olika tankar. A ena sidan yttrades af Justitie-Borgmästaren Holm den åsigt: att bevakning af vitet destomindre kunde eller borde å Riksgälds-kontorets vägnar verkställas, som tiden för fullgörande af de förbindelser Johns & Komp. i kontraktets första punkt sig åtagit, ännu icke hade inträffat, då kontraktet den 26 sistiidne November till Riksgälds-kontoret återställdes. Som det vite, hvartill Johns & Komp. sig förbundit, endast afsåg uppfyllandet af de i första punkten gjorda stipulationer, kunde följaktligen icke heller detta vite vara försutet vid den tid, Johns & Komprs exemplar af kontraktet till Riksgälds-kontoret återlemnades. Väl hade Johns & Komp., hvilka i 12:te punkten förbundit sig att, inom fjorton dagar från kontraktets underskrifvande, för vitesbeloppet ställa sådan säkerhet, som af Fullmäktige godkändes, försummat fullgöra detta åtagande. Men något serskildt äfventyr — 71 — för denna försummelse fanns icke i kontraktet föreskrifvet; och då Fullmäktige, genom att återtaga Johns & Komp:s exemplar af kontraktet, måste anses hafva fri kallat dem från skyldigheten att fullgöra de i första punkten bestämda inbetalningarne, vore deraf ock en gifven följd, att frågan om vitet äfven förfallit.
Afslogs, och Doktor [dströms enka tillädes en årlig pension af 500 R:dr Riksmynt. 89 punkten. Afslogs, och förre Bataljonsläkaren Chr. H. Anderssons enka tillädes en årlig pension af 300 R:dr Riksmynt. 90 punkten. Bifölls. 91 punkten. Afslogs, och Fält-kamereraren J. C. Schönings enka tillädes en årlig pension af 300 R:dr Riksmynt. Afslogs, och Barnhus-intendenten Theodor Sandströms enka tillädes en årlig pension af 300 R:dr Riksmynt. 95 punkten. Bifölls. 96 punkten. Afslogs, och en årlig pension af 500 R:dr Riksmynt tillädes Lands-sekreteraren, Lagmannen och Riddaren Carlssons enka. Punkterna ifrån och med 9 7 till och med 105. Biföllos. 106 punkten. Afslogs, och en årlig pension af 300 R:dr Riksmynt tillädes aflidne Lifmedici F. J. A. Rossis dotter Elisa Rossi. 107 punkten. Här afsedd årlig pension til! Professors-dottren Hedvig Atterbom nedsattes till 300 R:dr Riksmynt. 108 och 109 punkterna. Med godkännande af anmälda åtgärder, lade Ståndet dessa punkter till handlingarne. 112, 115 och 114 punkterna. Biföllos. Frän Hederv. Ronde-Ståndet. S. D. Föredrogs Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 167, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Nionde Hufvud-titel. Härvid förekom: Punkterna I och 2 biföllos. Vid Utskottets hemställanden i punkterna 3, 4 och 5 lät Ståndet bero. Mom. Mom. 2 afslogs, och skulle pensionerna bestämmas efter hvad förest vanligt varit, samt Utskottets hemställan om ett maximum af 8,000 R:dr således anses hafva förfallit.
Väl har, i afseende på fördelningen af förslagsanslaget till reseoch traclamentspenningar, Hr von Hartmansdorff anmärkt, att Utrikes-departementet blifvit förbigånget, och begärt att ett sådant måtte uppföras; men han har icke talat om den trängande nödvändigheten att af extra-utgiftsmedlen något måtte komma äfven detta departement till godo, enär, vid fördelningen deraf, ingen skilling kommit detsamma till godo. Man mäste anvisa ett förslagsanslag till reseoch tractamentspenningar för detta derpartement, så framt man vill att departementet skall kunna afsända en enda cabinettskurir, eller få en kurir från andra orter, ifall det beliöfves; ty om anslaget blott är beräknadt för löner åt tjenstemännen, så lärer det icke blifva möjligt att kunna skicka en person åt något håll. Vid extra-utgiftsmedlens fördelning departementen emellan, och på det beräkningen af dessa medel för hvarje departement ej må blifva haltande, som ovillkorligen inträffar, om den göres approximativt lika för hvarje år, torde det vara nödvändigt alt medgifva Konungen dispositionsrätt öfver de öfverskott, som det ena året kan uppstå på det ena eller andra departementets anslag, för att, vid ett uppkommande större behof, ett annat år användas till fyllande af den brist, som i hvilket departements anslag som helst kan förefinnas; ty eljest blir det rakt omöjligt att kunna reda sig, emedan extra-utgifter lära ej uteblifva, men kunna icke hvarje år vara lika utan måste blifva det ena året till mindre, det andra lill större belopp, och i sednare händelsen är det alldeles oundgängligt att få begagna möjligen befintliga öfverskott, eller också komma ärendena att afstanna. Dessa s. k. extra-utgiftsmedel äro nedsatta till hälften emot hvad de varit, och följden kan, genom en fördelning, sådan som denna, blifva, att denna hälft blifver till hälften eller mera oanvändbar, i stället för att kunna användas för Statens nödvändiga behof.
Då fann han sig m e d ens själf dum o c h barnslig. En främmande flicka! Och han log ironiskt åt sig själf. H a d e då ännu icke det där godhjärtade, blödsinta ögonblicksbarnet inom h o n o m blifvit kväfdt? Och så sade han något helt annat, än han ämnat, då hennes namn så obetvingligt ljöd från hans mun. Så åto de tillsammans sin festsupé. D e delade knif o c h gaffel. D e drucko ur samma k o p p o c h satte sina röda, mjuka läppar på samma ställe. De skrattade, de pratade o c h de v o r o unga. Och Redigeras af Sophie Bidrag mottagas med Linge. Man regelbundet mig kan hvart år Bland sommargäster få räkna. Min bana fram genom lifvet går, Så akrobaterna blekna: Så äfventyrlig är hela stråten, Att en Blondin just må baxna å f e n, Helt afundsjuk. Ett världsrekord kan jag säkert slå Ibland gymnasternas skara. Fastän n o g mången skall tycka då, Det uppåt väggarne vara. Jag fri s o m fågeln n o g synes vara, Men sväfvar d o c k i beständig fara Som fågelfri. Det finns i världen ej predikant, Som har min väckarförmåga; Ty trots allt tal sof man helt galant, Fast samvetskvalen bort plåga; Men sof man än såsom stock på stenen: En knäpp på näsan ger lif i benen, Det vet nog jag. Bedrägerier o c h falskhet blott Jag funnit har under färden. Ja, jag, o m någon, har skåda fått Den uppo c h nedvända världen. Jag kan på samvete tryggt förklara, Att intet är, hvad det synes vara, Men motsatsen. Jag af en läckerhet, riktigt rar, K o m häromsistens att njuta — NEROTH &amp; C ». flytta bort från Eyssland. Visste herr Birger hvad nihilist var? Och så pratade hon o c h så skrattade hon o c h hennes kinders matth vita hud hade fått samma fina rosafärg som hafssnäckan. Tatjana visste inte, h v a d nihilist var. H o n mindes inte Ryssland; när hon lämnade det, var h o n så liten.
Helt annat är förhållandet, då ett Utlåtande från något Utskott, eller en serskild tanka från en Ledamot i ett Utskott ajtkommer till Ridderskapet och Adeln. För min del vet jag icke om man har rätt art utesluta sådana Handlingar utur Ståndens Protocoll, isynnerhet, sedan de redan blifvit uti Ståndet uppläste, utan tror att detsamma just till bevis af deras uppläsning Ridd. och Ad. Den 24 lebruarii. böra på vanligt sätt i Protocollet antecknas. Deremot torde jag få förklara, att jag icke anser det hafva varit rigtigt, att Friherre Cederströms ifrågavarande serskildta yttrande ankom till Ridderskapet och Adein oförsegladt. Berörde yttrande hade, lika sorn sjelfva arrmärkningen, bordt hafva varit försegladt samt, utan att öppnas hos Ridderskapet och Adeln, afgå till Constitutions-Utskottet. Om detta hade blifvit i behörig ordning iagttagit hade fråga alldrig uppståti hvarken om uppläsning eller om anteckning i Protocollet af Friherre Cederströms ifrågavarande serskildta yttrande. Herr Uggla} Göran Gustaf: Då, med det begrepp jag fästat vid Riksdags-Ordningens ordaförstånd och mening, jag icke kan förena den i frågan om Ståts-Utskottets gjorda anmärk* ning emot Konungens Rådgifvare i CommandoMål samt Föredraganden för Krigs-Ärender, vidtagne åtgärd, att, omedelbarligen inför ett Riks-Stånd meddela Publicitet åt innehållet af en Ledamots i samma Utskott i ämnet afgifna serskildta andragande, innan hufvudfrågan eller anmärkningen blifvit af Constitutions-Utskottet pröfvad, får jag under åberopande af hvad ej mindre Friherre Anckarsvärd till Högloflige Ridderskapet och Adelns Protocoll den 9 Februarii, än Friherre Mannerheim i detta Plenum hvar för sig härutinnan andragit, mig till Protocollet reservera emot en åtgärd, som, enligt min öfvertygelse, icke är förenlig med den ordning Grundlagarne för sådana frågors behandling utstaka.
Tidepunktens penningeställning har lörsatt vare Köpmän och Skeppsredare i en särskild svår belägenhet, så att de icke heller kunna utsträcka sig till nya företag, och då nu således Skogsägarne icke få sälja till dem, så frågar jag: är det billigt, är det patriotiskt, att producterne skola liggä oförsålde, att Skogen skall ruttna , för det att våra Köpmän icke kunna, eller icke vilja köpa, och för det man på dubbelt sätt , dels genom ProductPlacat , dels genom öfverdrifven Tull, hindrar Utiändningen att sjelf infinna sig i våra hamnar, för att göra sin handel? Mig synes, att Rättskänslan , att känslan för det allmänna bästa, lätt afgör frågan. Jag tillstyrker ödmjukast, att Ridderskapet och Adeln täcktes antaga Friherre Ede!crantz’s mening, och den, såsom sin önskan, till Kongl. Maj;t i underdånighet anmäla; och må det förlåtas mig, att jag tror, det Ståndet då först fullgör sin pligt till Nationen i denna fråga. Återremiss lärer således vara af nöden, och jag begär den. Herr Munck af"Rosenschöld, Eberhard: Den sist talande värde Ledamoten har till en 68 Ben 21 Maji. del förekommit mig; Jag instämmer således med honom, och anhåller om Proposition till gillande af Herr Friherre Edelcrantzs, Utskottets Beänkande följagtiga, särskilta Förslag. Alla Finance-operationer äro otillräcklige elier blotta palliativer, om de ej grundas pä ceconomiska anstalter, som lifva Näringarne. Må Capiialisten söka sin fördel blott uti en tillökning af Silf•verfonden i Banquen, eller uti en indragning af Sedelmassan; Rikets fördel består i en ökad Production. Men sjelfva penninge interesset lider genom Exportens försvårande och inskränkning-, ty behofvet af Växlar blir större, hvarigenom Cours och Agio stiga. Till upplifvande af Productionen fordras, jemte ett tillräckligt RörelseCapital, den högsta möjliga afsättning j den minskas genom onödiga onera på Exporter.
Ett sedligt samhälle kan icke ens ega bestånd utan att kristendomen utgör den grund, hvarpå det är bygdt. 368 Den 22 Maj. Derjemte ber jag att fä nämna, det jag hade önskat att i Lag-TJtsk:ts förslag ordet »affälling’-1 icke hade förekommit. Denna benämning innefattar någonting brännmärkande och lika med »kättare». Jag tror att ett annat ord kunnat väljas. Ehuru jag således anser Lag-Utsk:ts förslag bättre än K. M:ts Propos., skall jag dock icke begära någon votering, i händelse det sednare varder af R. o. Ad. antaget. Gr. Sparre: Jag har redan vid början af diskussionen i dag tillkännagifva, att jag icke ämnar med någon ifver förfäkta det förslag, som blifvit af Utsk:t framställdt. Men det synes mig i sanning, att Utsk:t i alla fall kunde vara fritaget från sådana anfall och olämpliga uttryck, som här förekommit. Jag anser det verkligen icke såsom någon Nemesis divina, att IT. sk:ts förslag icke vunnit erkännande. Utsk:t har sin mening, och att den icke delas af It. o. Ad. kan man icke hjelpa. Hvad det kan tjena till, att åberopa qvaeksalvare-förordningen af 1683, da det är fråga om religionslagar, kan jag sannerligen icke förstå; men kanske det hör till saken. Beträffande sjelfva frågan, kan man hafva olika meningar om kyrkans sanna intresse. En talare har sagt, att Utsk:t alldeles icke sett kyrkan till godo, utan det skulle vara samhällsupplösande läror, som innehållas i Htsk:ts förslag. Utsk:t har icke skrifvit någon lösdrifvare-förordning; hvad som utgjort hufvudtanken i Utsk:ts förslag, har varit, att det icke kan vara någon nytta för Statskyrkan att med våld qvarhålla sådana personer, som frångått dess dogmer. Hvad kan det medföra för gagn, att man släpper ut ur kyrkan baptister, som äro kristna, men icke mormoner, derföre att de icke kunna konstituera sig till samfund?
Mynt-kabinett hittills samlats endast ett exemplar af hvarje Regents olika myntsorter, utan afseende å präglingsåren och andra mindre skiljaktigheter; men då i äldre tider samma myntsort icke sällan till skrot och korn undergått väsendtligt förändringar, utan att derföre erhålla ny benämning eller ny prägel, och äfven, sedan fäderneslandets myntväsende genom 1664 års myntordning vunnit mera stadga, ganska väsendtliga olikheter hos samma myntsort under olika år förekomma, så lärer det inses att denna äldre plan för en Svensk myntsamling varit ofullkomlig och ofullständig. I betraktande häraf, och då en offentlig myntsamling, om den skall uppfylla sitt ändamål, bör kunna visa prof af allt, som under hvarje år blifvit prägladt, har Bankens Garde des Médailles, Riks-antiqvarien B. E. Hildebrand, hos Fullmägtige hemställt, att, i likhet med hvad vid alla större utländska offentliga myntkabinett, Svenska Kongl, mynt-kabinettet samt flere enskilda samlingar numera iakttages, äfven för Bankens mynt-kabinett måtte få efter år samlas ett exemplar af alla präglade Svenska myntsorter jemte väsendtliga varieteter, om sådana under samma år förekomma; hvilken hemställan Fullmägtige bifallit, med uppdrag till Riks-antiqvarien att, för ändamålet, vidtaga erforderliga åtgärder. 83 Genom uppköp af mynt oell medaljer har metalliska värdet af Bankens mynt-kabinett, som vid 1856 års utgång uppgick till B:ko R:dr 12,378: 31. 6. under år 1857 ökats med „ _j, 315: a. — i följd hvaraf omförmälda värde vid sistnämnde års slut utgjorde Revisorerne, som besett mynt-kabinettet, hafva funnit dervarande samlingar väl ordnade. § 73.
Öfver-Post - Direclionens den 20 derpå följande i samma månad utfärdade särskilde kungörelser innehålla, än ock att porco-beloppet för afsände Tidningar från General-Pasl-Contoiret i Stockholm år 3822 utgjort 995 R:dr a3 sk. 8 r:st., äfvensom alt en R:dr beräknats för hvarje Exemplar af alla de Söckendagar i veckan utkommande tidningar, men endast a4 sk. godtgjorde för sådane, hvaraf tvenne Nummer till ett halft ark hvardera under nämnde tid utgifyits, äro för sin del öfver tygade derom, att det skulle vara af högsta vigt för utbredandet af ny ttiga kunskaper båda inom de egentliga vetenskapernas område, och uti det allmänna lifvet, rörande ämnen, om så väl Tidningar som alla Periodiskå skrifter linge med posten kostnadsfritt afsända®, mea då en sådan tillåtelse skulle lätt kunna föranleda missbruk genom yppad lätthet för författare och öfversättare att i form af Tidskrifter utgifva sina arbeten, för att sa medelst befordra deras hastiga och kostnadsfria kringspridande i Landsorterne, hvilket åter skulle möjligen lill den böjd öka postens tyngd att flere hästar tarfvades till dess framskaffande, våga Utskotten således icke för det närvarande, och förrän postloringen blir ståhl på en annan fot, vördsami i gen tillstyrka denna mera allmänna frihet, hvaremot Utskotten yord - CT|p Ståts-Utskottets Betänkanden. samt förmoda, att en så beskaffad postfrihet förunnas endast åt Tidningar, ingalunda skall medföra så betänkliga följder i afseende på postföringen, emedan allmänhetén i landsorterne vanligen inskränker sig två eller tre dagblad, hvilka äga det största interesset, och nya tidningar af ett högre värde, merändels uttränga de äldre, då de anses af ett mindre. För den brist i Postmedlen, som genom en sålunda åt alla Tidningar förunnad porto-frihet måste uppkomma, tro Utskotten en lika lämplig som billig ersättning skola vinnas genom en alla från nästa års början utkommande Dagblad och Tidningar ålagd Stämpel-afgift.