Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äldre personer 2g 9 13 553 Dömde och aflifvade — Döde af starka dryckeraf Askan i3 af Os ... 2S af Svält i 4 af Köld 57 af Fall ... 87 af andra vådliga händelser . »327 af okänd orsak 43 830 344 122 58 1 o i5 55g S:a 1849 S:a per Medan ari. ig38 Oaktadt alla i sednare tider vidtagne anstalter och författningar, utgör dock de Drunknades antal snarare mera än mindre emot förra tider; men anmärkningsvärdast är, vid närmare skärskådande, förhållandet med de Qväfda Barnen Länen emellan, som Eder Kongl. Maj:t, af följande jämnförelse de förra Quinquennierne ined det ifrågavarande, nådigst läcktes inhemta. Revisorers Berättelse. 333 Än (alet Medium fran 1790 för ett med i8i5 Ileloppct detta Quinquennium eller eller quenni8r 1816 20 år. um. Tab. IX, utvisar Mortalitetens förhållande såväl som döds-orsakerne i hvarje Län i hänseende till månaderne af året; och har under detta Qxiinquennium, då dödligheten öfver hela Riket betraktas, förra erfarenheten vunnit ytterligare bekräftelse, att den är störst i Martti och April samt minst i Julii och September. Håll och stygn hafva i de 2:ne förstnämnde månaderne varit de mest rådande dödsorsakerne, hvilka, enligt Tab. VIII, till största antalet träffat dem som varit öfver 5o år gamla. Slutligen bifogas i underdånighet Tab. X., innefattande Sammandrag af det uppgifna antalet fattiga, som dödt i hvarje månad årligen. Dermed menas, efter den. i Tabellformulairet lemnade föreskrift, alla så dane personer, som i lifstiden haft Itnapp bärgning, vare sig af hvad Stand och Tind Revisorers Berättelse. 325 som hålds t, som således på Tabell - författ. arnes godtyckliga bedömande beror.
Uppå af Herr Grefven och Ordföranden framställd proposition, om angelägenheten för Herrar Revisorer att erhålla en noga och fullständig kännedom, både om tillståndet med M agazins-Inrältningens fordringar i Finnland, beloppet deraf och hvaruti de bestå; samt hvilka Utgifter till ersättning för inrättningen*, der lidne förluster äro, och hvad i sådant afseende blifvit tillgjordt, beslöts: att Herrar Revisorers Räkenskaps-föfdelning, som under granskningen af Kongl. Directionens Räkenskaper funnit Finska fordringarna deri balancerade, skulle om detta ärende taga närmare kännedom, i hvilket afseende alla derom derom angående Handlingar i morgon komma att på Räkenskaps-fördelningen inlemnas. Herrar Revisorer åtskilldes. In fidem Protocolli Lud. Ncijber. Att Kongl. Allmänna Sfagazins-Directioni Räkenskaper, ifrån och medar 1800 till och med a8to, blifvit till Häglof!. Kongl. Kammar-Colleginm inlevererade, samt att berörde Räkenskaper för år 1800 med 1806 äro af Kongl. Kammar-Rättens Andra och Tredje Revisions-Contoir till granskning uttagne, det varder på begäran intygadt. Stockholm af Kongl. Kammar-Collegii Civiloch Militiae Afräknings-Contoir den 2a November 1813. G. Lind Tillförordnad Bokhållare. Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorer i Kongl Allmänna Magazins-Direction den 12 December 1813. Närvarande: Ordföranden Herr Jjagtfiannen Grefve Gyllenborg. Herr Ryttmästaren Friherre Carl De Géer. Herr Den 8 Mars. 397 Herr Hof-Marslcalicen och Ridd. Friherre Fock. Herr Majoren och Ridd. af Kongl. Svärdsorden Gyllenkrook. H err Landshöfdingen och Riddaren Von Echstedt. Herr Directeuren von Stockenström. Herr Äi keBiskopen och Commendeuren Lindhlom. Herr Biskopen och Cotnrnend. Tingstadius.
Men äfven vid denna riksdag hade man funnit sig böra föreslå anslag ulan återbetalningsskyldighet till §:delar af den beräknade kostnadssumman för tre andra kanalarbeten, nemligen dels för en slussverksanläggning i Indals-elfven, dels för Luleå eljs kanalisering, dels för en båtled genom sjöarne Kläggen, Flaten och Kilen. För dessa tre kanalanläggningar hade således lika hiet som för utförande af Göta kanal, Trollhätte slussverk. Strömsholms kanal. Hjelmare kanal och flera andra mer och mindre betydande dylika arbeten, som blifvit understödda med statsbidrag, vanligen till minst |:delar af anläggningskostnaden, fordrats, att aktie-egarne, utöfver hvad de måste sjelfve tillskjuta till arbetets utförande, skulle för uppfyllande af sina förbindelser mot Staten lemna annan säkerket än den, som låge i sjelfva det med dryga kostnader utförda arbetet. Om nu Rikets Ständer verkligen ville, att sådana anlägg - 6 Stats-Utskottets Memorial N:o 1G8. ningar hädanefter skola genom meddelande af lån komma till utförande, så syntes det helt naturligt, att Staten icke på samma gång borde sträcka sina anspråk så långt, att intet bolag kunde mottaga lånet eller på de föreslagna vilkoren vågade ikiäda sig ansvaret för arbetets utförande. Deremot syntes det billigt, att Staten i främsta rummet tillförsäkrades att af den behållna inkomsten få lyfta den bestämda räntan och afbetalningen å de till företaget försträckta medlen, samt att Staten förbehölle sig utöfva nödig kontroll deröfver, att den årliga behållningen blefve till ränteoch amorterings-Iiqviden behörigen använd, innan bolagsmännen finge tillgodonjuta någon utdelning å sina tillskjutna medel.
— Dito, med penningar inlöst eller försåld, 1,602. 10,1. Hennnans-räntor och arrenden 34. 5,8. Brandförsäkrings-värdet å försålde egendomar Uti föregående års räkenskaper redovisade — Afskrifnings-procent 36. 18. Löner och arfvoden 60. — Kost och underhåll 495. 15. Medikamenter — Beklädnad — Inventarier . — Byggnader och reparationer — Intressen å donationer — Utskylder — Restitutioner — Hästarnes utfodring — Diverse utgifter — S:r 555. 15. Balans till ur 1857: Kontant behållning — Behållning af spanmål 2. 6,1. Enligt den af Direktionen öfver Danviks hospital afgifna underdåniga berättelse, liar förhållandet med personalen varit: — 190 — å a med hospitalet. dårhuset. enkhus-kost. Underhållstagarnes antal vid årets början 202. 98. 44. Qvarvarande vid årets slut 191. lil. 46. Medeltalet af underhållstagare har utgjort 360, med en kostnad per dag af 19 sk. 5 rst. och för år 147 R;dr 15 sk. 6 rst. Beträffande den af sednast församlade Revisorer framställda anmärkning om saknad utredning rörande en del i hospitalets räkenskaper från äldre år balanserade fordringar, hafva Revisorerne inhemtat att, sedan dylik utredning, omfattande tiden från och med år 1814 till och med år 1838, blifvit uppgjord och deraf visade sig, att det belopp, som borde till afskrifning ifrågakomma, endast utgjorde i spanmål 2 tunnor 61 kappar råg och i penningar 212 R:dr 41 sk. 1 rst. banko, Hospitals-direktionen förorduat om nyssnämnde posters afskrifning, hvilket beslut dock är underställdt Kongl. Kammar-rättens pröfning. § 3. Revisorerne hafva vid räkenskapen icke funnit något att erinra; och befunnos jemväl hospitalets säkerhets-liandlingar, vid anställd inventering, i god ordning. Drottninghuset. o
I)et skulle otvifvelaktig!, särdeles, för Medlerninarne af den arbetande folkclassen, sorn merendels behöfva förskotter af deras husbönder, men för återbetalningen icke kunna erbjuda annan säkerhet än deras arbetsförmåga, och emot hvilka, an vän* dande af Bvsättning ofta vore utan ända* mål, öppna lättare Credittillfällen, i den män försträckningsgifvame blifva försök* rade att genom Gätdenärens arbete blifva skadeslöse; och örn än arbetstvånget icke alltid nied fördel för Borgenären kunde användas emot Gäldenärer af öfrige lblkclasserne, torde någon betänklighet vid dess antagande i allmänhet destomindre af denna anledning uppstå, som, enär By* sättningstvånget i alla fall blefve bibehållet, det ankommer på Borgenären» att välja hvilkendera af dessa utvägar han kan fm* La^Utskoittts Betättknriåeti. 1065 na för ändamålet tjenligast; hvarmed anmärkningen, att arbelsskyldigheten endast bordt tillämpas på löst Folk* jemväl torde anses besvarad. Då Utskottet föreslaget, att det arbete, hvartill Gäldenär skulle hållas, borde vara sådant sorn kunde å-tadKonimar och vara lämpligt, tror Utskottet sig tillräckligen hafva antydt, att arbete som vore oförenligt med Gäidenärs lefnädsvrke eller för honom kunde blifva overkställbar!, icke skulle komma i fråga ; dock torde det närmare förtydligande af denna Utskottets åsigt böra tillstyrkas, att arbetet bor vara tyenligt och sådant sorn skäligen kan Gäldenär affot dras I anledning af Herr Grefve Löfwclili jelin s yttrande, har Utskottet jemväl fästat uppmärksamheten derå, huruvida, då en Borgenär förut fått Gäldenär förpliktad till arbete, annan Borgenär må vara berättigad att få Gäldenär bysatt, oaktadt å-rbets-skyldigheten för förra Borgenären ännu icke upphört; men då, i delilia fråga Ledamöterne af Högloft. Itidderskapet och Adeln samt Högv.
Naj:t mätts till Likets nu församlade Otander slläta Nädig Lroposition om lieviljands af 2,000 ll:dr Lanes ärligen, såsom serskildt löneanslag ät Otoekholms L^mnasium, att för 8tatsVerket anordnas och gf Lireetionen disponeras, i enlighet med dess nu akgikna förslag» 8äsom ytterligare skäl för ofvanlierörde framställning, laar Lireetionen i underdånighet äheropat, dels det egna förhållande, att Otoekholms 8tads Undervisningsverk ldott till en m7ne/,'s del underhällas genom statsanslag, men till den vida af staden sjelf, medelst ett ätaget ludvag ak 10,000 L:dr Lanso ärligen; dels esk att meranamnde Undervisningsverk leks åtnjuta nägon andel i det senast ak Likets Otander till de öfrige allmänna läroverken anvisade stats-anslag. Lhuru förevarande framställning först till Longi. Naj:t inkommit, efter det Less Nädiga proposition angående Otats-Verkets tillständ osli helmf redan hlikvit allattad osli till Otats-IItskottet afgikven, vill Longi. Naj:t likväl, med afseende ä det gagnelig» loremäls hekrämjande, som herörde underdäniga framställning äs^ftar, densamma härmedelst till Likets OtänderLOtät s-L t sko t t öfverlemna-. LonZ/. Outncn ut 8us»g. ^ ^ I. ^ 0 « 7^ M <7. /. //src^/m. Mrvgiktuäs: Ilnli^t 8tc>t8-käclet8 nn^ercläniAg tillst^ilcgnäo, lzeligAgcle I^onZl.
Hvad E. K. Maj:t sålunda behagat meddela halva Rikets Ständer tagit i öfvervägande; och enär den omständigheten alt ofvanberörde räkenskaper, såsom ej fullständigt alslutade, ännu icke kunnat undergå behörig granskning, så mycket mindre utgör hinder för anvisandet af ifrågaställa belopp redan vid detta riksmöte, som nämnde förhållande icke förminskar den granskningsrätt i afseende på ifrågavarande utgifter, hvilken tillkommer Rikets Ständers Revisorer och Rikets härnäst sammanträdande Ständer, hafva Rikets Ständer till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat en summa af 167,400 R:dr, såsom ersättning för här ofvan omförmälda utaf Stats-kontoret förskottsvis bestridda kröningskostnader; hvilket Rikets Ständer skolat lill svar i ämnet underdånigsl tillkännagifva; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 24 Oktober 1860. 176 ExpeditionsVt skot tels Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 483. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Okt. liitio. Preste-Ståndet den 24 Borgare-Ståndet den 24 Bonde-Ståndet den 24 • Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning aj väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda åboerne ä de s. k. Kyrkohemmanen i Halland dispositionsoch besittningsrätt till samma hemman. (Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 34.) S. A. K. Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt att, ehuru genom Kongl. Förordningen den 19 September 1723 åbo lemnades tillfälle att vinna eganderätt till det af honom innebafvande Kronohemman, hade likväl denna för betryggandet af allmogens ställning så vigtiga författning aldrig vunnit tillämpning å de s. k. Halländska Kyrkohemmanen.
December, gjorde anmälan , i afseende på en närmare reglering utaf anslagen för den under penninge Löntagande Ämbetsoch Tjenstemäns Löner uppförd Spannmål, täckts, med förklarande, det Kongl. Maj:t i Nåder gillat, hvad Stats-Contoiret anfördt om förhållandet med Riksmarkegångs-priset, fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på nyttan och redigheten deraf, att ett oföränderligt medelvärde, emellan hvarje Riksdag, bestämmes på den under penninge-lönerne begripne spannmål; och har Stats-Utskottet ansett sig böra till Riksens Ilöglofl. Ständers afgörande öfverlemna denna fråga särskildt och innan den öfriga regleringen af Löningsstaterne, i ett sammanhang, föreslås, emedan Beslutet härutinnan verkar på beräkningarne i flere afseenden. Utskottet får härvid till upplysning först anföra: att då vid 1815 års Urtima Riksdag, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition samt flere särskildte Remisser, fråga förekom om: tillökning i Penninge-Löntagarnes vilkor, funno Riksens Ständer, enligt underdånig skrifvelse den a3 Julii nämnde år, för godt bevilja en sådan förhöjning, såsom vid det fallna myntvärdet högt påkallad af behofvet, samt utstakade för Ci - Stats-Utskottets Betänkanden. vile Staterne de grunder efter hvilka tillökningen horde dera tillkomma, hvarvid bestämdes, att Lönbeloppen, med tilläggning af den beviljade proCenten i penningar, skulle till ena hälften reduceras till Tunnor Spannmål efter det för Kronans inkomst i säd antagne Stats-pris 41 R-’dr Tunnan, samt sedermera, jemte den andra hälften i penningar utgå och betalas efter medelpriset å Råg och Korn i samtlige
Högsta och Lunda Hemman, örn nedsättning i arrendet för. Julii P. io36. Högste Domstolen, om upphörande af Konungens 2:ne röster deruti. Sept. P. 210, 309. — angående omröstning rörande dess Ledamöter. Junii P. 728. Höpken, Friherre Nils von, yttranden. Mars P. 83. B. 279. & Jemtland, om dess återläggande till VesterNorrlands Län. Jerkö holme i Blekinge Län, om dess lösen till Skatte. Jern, om dess tillverkande så att det blifver afsättligt på Norra Amerika. Febr. P. 642. B. 724. Junii P. 498, 5o6, 6o5. 188 Jernbeläning i Banken, om ändring i Reglementet för. JernGontoirets Creditif på Banken, om förlängning af tiden för detsamma. Junii P. 737. Jerntillverkning och försäljning, om större frihet uti. Oct. P. 328. Iggeström, Kamererare vid Götha CanalBolags f. d. DiscontContoir i Götheborg, rörande eftergift af dess halance. Indelta Armeen, angående förändrad reglering med dess löner; se Löner. IndragningsStaten, Allmänna, angående reglering af. Junii P. 730. Oct. 2 A. P. i83. — Allmänna, om förändring i nu gällande föreskrift om dess tryckning. Indult, för skuld, angående. IndustriReglemente, förslag till. April P. 385, B. 290. InfanteriRegernenterne, de indelta, angående deras beklädnad. Junii P. 729. Aug. P. 733. Sept. P. 8, 94* gg InqvarteringsBesväret, om lindring i för Städerne i allmänhet, samt särskilt för vissa Städer. Viig. Aug. 2 A. P. 125. Oct. Inqvarteringspenningar, angående, för Befälet vid indelte BåtsmansCompagnierne. Junii P. 729.
Fullmägtige att den ifrågavarande föreskriften bör utgå; hvarförutan Fullmägtige, beträffande stadgandet derom, att utlåningsräntan alltid skall vara lika vid samtliga diskontoch lånekontoren, anmärkt, att då upplåningsräntan kan vara olika för medel, som, på grund af reglementets 63 §, emottagas på uppoch afskrifningsräkning och oftast ställer sig olika i följd af reglementets 64 §, angående medels emottagande på depositräkning, giltig grund saknades.för en ovilkorlig likhet i utlåningsräntan mellan de olika kontoren; samt att det syntes åtminstone tjenligt, att Fullmägtige egde rätt att i dessa hänseenden lämpa bestämmelserna efter de förhållanden, som kunna förekomma, ledande till olikhet mellan kontoren, på det att erfarenheten mätte lemna ledning för det förfarande, som kunde visa sig lämpligast. Utskottet, som gillar hvad Fullmägtige anfört i afseende på rättighet att bestämma olika räntefot för olika säkerheter och lånetider, delar deremot icke F ull - mägtiges åsigt att olika räntebestämmelser må få gälla vid de särskilda lånekontoren. De förändringar i räntan, som tid efter annan vidtagas af Styrelserna för sådana banker, hvilka företrädesvis hafva till uppgift att lemna stöd åt ett lands 14 Banko-Utskottets Memorial N:o 10. myntoch penningväsende, afse icke, åtminstone såsom hufvudsak, begagnandet af konjunkturer för beredandet af större vinst på rörelsen, utan förnämligast att genom räntefotens inverkan leda penningeströmmen och motverka en sådan densammas rigtning, hvarigenom Bankens metalliska fond kunde alltför mycket medtagas och derigenom fara för hela myntväsendets bestånd uppkomma. Om denna synpunkt fasthålles, kan Utskottet icke tinna tillräckliga skäl dertill att vid en sådan banks särskilda afdelningar olika räntebestämmelser skulle få samtidigt vara gällande, och kan således icke härutinnan tillstyrka ändring i hittills gällande föreskrift, helst för öfrigt Fullmäktige äro oförhindrade att, i läll de medel, som äro ställda lill ett kontors förfogande, der icke finna användning, öfverflytta desamma till annat kontor, och att likaledes genom medels förflyttning utjemna efterfrågan, ifall denna på ett ställe visar sig starkare än på ett annat.
Jag åger, utom hoppet att hafva varit förstådd af en betydlig del landsmän , äfven vissheten om att tånka lika med en stor del af detta tidehvarfskapande Ridderskap. Historiens blad stå öppna; de vänta med tillförsigt sin prydnad af den nya Dynasti, hvars fortgång vi nu emotse. Denna prydnad år en capitell som bör uppbäras af nationalitetens colonne, hvartill Constitutionen år basen. Jag har framkastat några sanningar och sökt uttrycka dem på ett ädelt språk; vål vetande, att sanningens bild förnedras af en plump pensel, hänförd af öfverdriften. Att se mitt anförande intaga ett rum i Protocollet år min rättighet; min tröst den, att kommande tiders Nordiska allvar skall rättfärdiga mina nu fällda uttryck, Jag instämmer med Herr von Heijne uti anhållan om remiss af mitt anförande till OeconomieUtskottet. Herr Grefven och LandtMar skalken föreslog, att så vål Friherre Ridderstolpes förstnämnde Memorial, som de af honom och Herr von Heijne, i anledning deraf, nu afgift» yttranden, måtte till Allmänna Besvärsoch OeeonomieUtskottet remitteras; hvilket bifölls. 3«S Den 7 Martil. Å nyo föredrogs Friherre Anckarsvårds, Hendric, den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående förändrade stadganden i afseende på publike examina. Friherre Adlerbeth, Jacob: Det år i an ledning af Friherre Anckarsvärds motion, som jag för några ögonblick anhåller om Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. De fosterländska tänkesätt, sorn ligga till grund för Friherrens yttrande, göra mig förvissad, att han ej misstycker de anspråkslösa anmärkningar jag dervid ämnar framställa. Friherre Anckarsvärd har, i afseende på undervisningen vid Rikets Universiteter önskat den förändring, att Fäderneslandets Grundlagar och Statistik måtte derstädes blifva ämnen för allmänna föreläsningar. Att sådant icke redan blifvit stadgadt, anser han vara en följd af bristande omtanka hos den Comitéj sora varit nedsatt för att undersöka och förbättra de offentliga Undervisningsverken.
Ty det lärer vara allmänt bekant, alt arbetsklassen under vistandet i hemorten högst sällan anlitar posten för sina meddelanden inom orten, utan att dessa meddelanden ske genom tillfälliga lägenheter. Dä denna arbetsklass deremot, såsom exempelvis Wermlands och Dalarnes befolkning, drager ut till långt aflägsna delar af landel, för alt finna en, hemma saknad, arbetsförtjenst, då först inträder behofvel att brefvexla med de hemmavarande, K Bevillnings-Vtskottets Betänkande, A’:o Ii. och till dem öfversända den besparda förtjensten; och då. måste, i saknad af privatlägenheter, detta behof tillfredsställas med uppoffring i porto för hvart bref af kanske en half dagspenning. Med tillförsigt vågar jag således påstå, att ifrågavarande medelporto skall snarare lindra än betunga arbetaren ; likasom jag är öfvertygad, att detta portp skall för korrespondenter i allmänhet blifva särdeles välkommet samt, utan att förorsaka någon märkbar minskning i korrespondansen emelian närmare orter, framkalla högst väsendtlig tillökning deri emellan aflägsnare, samt såLunda inom kort tid, långt ifrån att minska Post-verkets inkomster, fasthellre lemna ganska betydliga öfverskott. Ått åt Post-verket bereda sådant öfverskott utgör för mig en särdeles manande anledning till förordande af Post-reformen; ty endast derigenom alt sådant öfverskott uppkommer och uteslutande disponeras tili Post-väsendets förbättring, kan Post-verket sättas i tillfälle att befria jorden från den mer och mer tryckande börda, som Posthemmanens skjutsnings-skyldighet nu innebär, en börda, ytterst ojemnt fördelad och hinderlig, lika mycket för jordbrukets förkofran, som för tidsenlig organisation af Postkommunikationerne.
Ytterligare skäl härför hemtas äfven af den omständigheten att, ehuru Kommitterade, i likhet med många andra, erkänt riktigheten af den lithurgiska grundsats, alt ”Syndabekännelsen” alltid varit och mäste vara att betrakta såsom den egentliga och rätta början af högmesso-gudstjensten samt att det högstämda låf, som börjas med orden ”Helig, Helig, Helig, Herre Gud,” och hvilket utgör ett lilhurgiskt stycke för sig, har sin rätta plats först längre fram i messan, det nu ifrågastälIda förslaget likväl med frånträdande af samma princip, låter Gudstjeristen inledas med nämndes, k. ”trisagion”, om än i förkortad form. Detta sammanjemknings-försök lärer emellertid icke tillfredsställa någondera meningen, helst de ord, som bilda öfvergången till den derpå följande syndabekännelsen, nemligen: ”Inför Honom äro vi församlade till att hålla vår Gudstjenst” o. s. v., ingalunda innehålla det höga allarspråk stället kräfver. Utom denna förändring och den, som, på sätt ofvan är vordet omförmäldt, skulle blifva en följd af nya predikotexters antagande, innehåller förslaget i nu afbandlade kapitel ingen annan väsentlig rubbning i det äldre rilualet, än i afseende på några s. k. responsorier eller vexelsånger mellan presten och församlingen, hvilka, såsom ledande till en icke påkallad förlängning af Gudstjensten, Rikets Ständer för sin del Icke kunna tillstyrka.
Ml tror för öfrigt icke alt det skulle ligga någon särdeles artighet deruti, att man läte samtidigt upläsa det K. förslaget, och hoppas att R. o. Ad. icke må finna mig hafva brustit i grannlagenhet. IIr Cederschiöld: Jag vill fasta upmärksamheten på att det är ett särdeles v i g t i g t och vidtomfattande lagförslag, som nu är föremål för öfverläggning, innehållande icke mindre än 47 särskilda §§:r. Det är möjligt att Hr Nordenfelt och åtskilliga andra hafva förmåga att ordagrannt bibehålla i minnet allt hvad K. M. deruti föreslagit. För min del mäste jag bekänna att det är mig omöjligt, ehuru jag har någon vana att läsa lagar och lagförslag, och jag trodde att enahanda oförmåga i detta afseende skulle finnas äfven hos flera andra ledamöter. För öfrigt, och då den nämnde värde ledamoten sagt, att jag icke har något att skaffa med hvad beslut som fattas, derföre att jag ämnar aflägsna mig, får jag föi klara att det är för mig, likasom för hvarje annan innevånare i Sverige, af största vigt, att uti denna vigtiga lagstiftningsfråga det bästa möjliga förslag varder antaget; och det var för att underlätta vinnandet af detta mål, som jag uttryckte den önskan, att ej allenast Utslcs utan äfven K. M:s förslag måtte up. läsas, enär jag ansåg det sednare i flera delar äga företräde framför det förra. Efter först till bifall å förev:de § framställd propos., som besvarades med Nej, blef densamma, på grund af de deremot gjorde anmärkn:ne, till Utsk. återremitterad. § 13. ' Gr. Sparre: Då nu den 14 §:n blifvit återremitterad, torde det blifva nödvändigt att vidtaga samma åtgärd äfven med den 15:de; och jag får då hemställa huruvida mun icke Lunde underlåta upläsningen af densamma. Hr von Koch: Jag instämmer med Gr.