Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 17 December f. m. 59 Till afhjelpande af detta onda, utgafs är i8a3 en Kongl. Kungörelse, hvaruti stadgas, att dessa fångtransporter icke mera skulle äga rum, utom i de fall, då, sedan upplysning om brottets verklighet först blifvit inhämtad, målsägaren fordrade den uppgifne brottslingens ransakande å ort och ställe, eller dennes fällande för honom kunde medföra förhöjd t ansvar, eller troligt vore, att en slik ransakning skulle medföra upptäckt af andra i brottet möjligen invecklade personer. Åt Konungens Befallningshafvande!! öfverlemnar likväl berörde förordning rättigheten att pröfva, huruvida den ifrågavarande brottslingen må till Ransakningsorten afsändas eller ej, enär Målsägaren ej sådant fordrat, i hvilket fall det ovillkorligen skall verkställas. Att denna författning förminskat detta olämpliga och skadliga fång-forslande, är onekligt, men så länge tillåtelsen deraf likväl existerar, kommer det alltid att medföra enahanda olägenheter och vådor, ehuru ej till den grad, som före den åberopade författningens tillkomst. För mig vill det derföre synas, som skulle och borde dessa slags fångtransporter, med undantag af sistnämde fall, eller då Målsägaren fordrar fångens inställande å orten der brottet skett, helt och hållit kunna upphöra, och 6o Den 17 December f. m. samma upplysningar, som förberörde författning åsyftar, i det närmaste vinnas genom brefväxling och ransakningar å hvarje ställe der personerne sig befinna, som i saken kunna hafva något att yttra, utan att den, såsom saker till det ifrågavarande brottet sig sjelf angifvande, förandra brott i fängelse redan förvarade missdådaren, med dessa behöfver confronteras. Skyldig att, i allt hvad på mig kan ankomma, söka att bereda förbättring i fångvården och hvad dermed har gemenskap, har jag såsom ett dertill ledande förslag, framställt denna min åsigt af saken, och anhåller jag vördsamt, att detta anförande måtte till LagUtskoltets behandling remitteras. Lades på bordet. a3:0 Af Herr af Wingårdj Johan:
Inrättningens rörlige Medel blifvit sålunda fästade; men deruppå emottagit den Förklaring, att den nästan allmänna klagan, det skulle Sparinmåls-priserne då till vanvärde nedfalla, förmått Kongl, Directionen att verkställa upphandling under hand och med yttersta varsamhet, så att Inrättningen icke skulle blifva belastad med öfverflödigt Spannmålslager , hvilket ifrån skördetiden intill October månads början år 1819 fortsattes, då Kongl. Directionen ansåg sig nödsakad att ingå med den underdåniga hemställan till Kongl. Majit, sorn. Bilagan Litt. E utvisar; hvarpå den 27 October följt Kongl. Majlis Nådiga föreskrift, att Directionen skulle med Spannmåls-upphandlingen fortfara till Sädesprisens upprätthållande efter penninge-ti/Igången. Yid verkställigheten häraf ökades ännu mera Spaiinmåls-intraden genom den, Undsättningstagare i Nåder lemnade, rättighet att få sine undsättningslån med Spannmål in natura återgälda; Och enär influtne medel jemte begagnandet al 200,000 R:dr 858 Riksens Ständers utaf den så kallade Silfver-Fonden, icke på långt när voro tillräcklige, att liqvidera all den Spannmål som erbjöds, trodde Kongl. Direetionen sig finna den rätta medelvägen att fullgöra Kongl. Maj:ts ofvanåberopade Nådiga befallning deruti, att uppköpen sålunda inskränktes, att Magazins-Inrätthingens sädes-behållning vid 1820 års skörd icke skulle vara särdeles betydligare än vid samma tid år 1819, till hvilket ändamåls så mycket säkrare ernående Kongl. Direetionen, uti de Län, såsom Skaraborgs, Elfsborgs, Carlstads och Jönköpings, der upphandling för Länens egne behof, uppå Konungens Befallningshafvandens hemställanden om nödvändigheten deraf, blifvit verkstäld af 1819 års gröda, dervid fästat det vilkor, att uppköpen ej skulle utsträckas utöfver hvad sorn till undsättning behöfde anskaffas.
Lanco - Utskottet öfwerfäg emedlertid Werket och fann det i god rigtighet: /rllmmillratrouou förtjente fäledrs det beröm, som hos Ständerna densamma lemnades; och de relolveraäe äfwen öfwer nägra punkter, som Utstottet til deras afgörande hemställt. Uli åtskilliga andra mål afgas Utstottet sjelf särstillda förordnanden. rzzl I rmte det arenderna i allmänhet sedermera stöttes r enlighet med Författningarna, war det huswudsakellgaste, at är 1637 Lan^uon ä defl Kronofordran erhöZl i flera afbetalnings - poster 1,725,137 D:r 24 öre Kopparmynt; samt at sedan Kongl. Maj:ts Inordning samma är stkommit om allmänna Län-Räntans nedsättning til 6 pnoLsnt, Lanc^usn för sina Lreäitorer afstoz Intereslet lii 5 stor lootde: hittig heren fordrads det, och ingen spordes dermed miflndjv. Wid 1639 ärs Riksdag, lika som wid den är 1636, atogo sig Riksens Ständer en Bewillning til Kconv-sälvens betalande, med utstakande, huru denna (kontribution lomme at utgä för Lanco-Werkets »vidmagthällande. En lika ömhet för Weckel hyste jämväl nakurligtwis LancoUtstoltct, som, efter at hafva granstat Förwaltningen , hos Kongl. Maj:t utwerkade Dest Kslolurion öfver ätstilliga ärender til Lan^uens gagn och uprätthällande. Bewakningen af Lanciuens län pä Fastigheter war denna tiden mer än ofta et befwarligt ämne sär Käminilirationsn.
I den händelse Gen.-AssistanceContoret på föreslagne sätt kommer att upphöra, så uppgår kostnaden, hvarmed SlatsVerket, efter Contorets indragning, blir betungadt, och hvilken endast, genom framtida afgång, kan förminskas, calculutionsvis, årligen till: Betänkanden, N:o 117. 177 ExpectanceLöner, beräknade efter 1828 års Stat R:dr i3,43i: 34 Pensionairer på Gen.-AssistanceCon torets Stat „ 1,800: 20. - Ränteförlust a 3 procent å det för Stockholms Stad föreslagne Cre ditiv „ 3,ooo. — - Summa kostnad R:dr 15:co 18,2.32: 6. - Nuvarande årliga förlusten kan beräknas till: Medeltal af årlig förlust R:dr 7,800. — - Ränteförlust å den begagnade Förlags fonden ä 3 procent „ 4poo. — - Inkomst af Contorets Hus kunde erhållas, troligen med „ 1,700. Summa R:dr lixo 14,000. Skulle R. H. St:r finna för godt bifalla ofvanstående Förslag, får Utskottet äfven tillstyrka R. H. St:r, att bos K. M:t underdånigst anmäla Beslutet och derjemte anhålla, att Allmänheten, genom Nådig Kungörelse underrättas om General-AssistanceConlorets förestående upplösning. Reservationer. Af Hr Rådman Lundgren: Jag åberopar, hvad Höglofl.
Föredrogs ånyo Ridd.Utskrs d. 12 och 15 dennes på bordet lagda mern. N:o 6, med utlåt, i anledn. af Ridd.-l)irekt:ns riksdagsberättelse. Detta mein. företogs §:vis till pröfning. § 1- Lades lill handlingarne. § 2. Bifölls. § 3. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om för allmänheten kungöres, att sidolinicrne af R. o. Ad:s äller skola kompletteras, då kan dervid komma att fästas eli ganska tvetydigt begrepp ; hvarföre jag hemställer att uttrycket må förändras till sido-grenome. Uppå härefter framstäld propos. bifölls förevar. § med den förändring att de i Utsk:s tillstyrkande omnämnde sidolinie!' ansågos böra kallas sidogrenar. §§ 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 och 11. Lades till handlingarne. § 12. Hr von Hartmansdorff, Au g.: I denna punkt förekommer cn anmälan, att det s. k. årstrycket icke kunnat fullständigas. Sä - Den 19 Februari. 39 dant förefaller oväntadt när likväl ett K. Tryckeri finnes, hvarest icke blott serskilda författningar, utan liela årgångar af sådana kunna bekommas. Om emedlertid så illa åtburit att Riddarh.-Direkt:n icke lyckats erhålla de i Riddarlnis-archivet felande författningarne, så anmärkes detta förhållande endast derföre, alt Direktm icke må anse sig, genom anmälan att försöket misslyckats, befriad från åliggandet att äfven hädanefter söka fullständiga Riddarhus-archivet. Undert. Ridd.Sekret.: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn. får jag äran anmäla, att på flera år icke någon fullständig samling af ärstrycket stått alt erhålla på det K.
Memorialer i dessa frågor till handlingarne, vid hvilket förhållande det åtminstone för Expeditions-Utskottet förefallit klart och ostridigt, att en slik åtgärd icke skäligen bör betraktas såsom ett bifall, utan rätteligen såsom ett afslag; i följd hvaraf Expeditions-Utskottet, i enlighet med dess uti Memorialet N:o 28 uttryckte allmänna princip, att icke uti Riksdags-Beslutet upptaga, såsom hvilande, andra Grundlagsändrings-förslag, än sådane, hvilka i denna egenskap blifvit antingen af alla 4 Stånden godkände, eller a Expetlitions-Utskottets Memorial N:o 52. ock i Förstärkt Constitutions-Utskott omröstade, ansett nu omtvistade Grundlags-ändrings-förslag icke kunna i Riksdags-Beslutet intagas; och då härtill kominer, att Borgareoch Bonde-Stånden redan godkänt Förslaget lill §.i fiiksdagsBeslutet, torde de från de öfrige a:ne lliks-Stånden gjorde ofvannämnde anmärkningar icke föranleda till vidare åtgärd å ExpediLions-Utskottets sida. Vidkommande åter Friherre Cederströms derjemte gjorde så lydande framställning, ”att Constitutions-Utskoltets Memorial N:o—rörande behandlingen af de arne hvilande Förslagen till ändring i 49 >$*• RegeringsFormen bör upptagas bland dems till hvilka momenten hänvisaj’ så har Expeditions-Utskottet icke kunnat fatta hvad denna anmärkning egentligen åsyftar, isynnerhet som åbeiopade Constitutions-Utskoltets Memorial icke till sitt numer eller innehåll blifvit utmärkt, hvadan Expeditions-Utskottet saknar tillfälle, att närmare bedöma, huruvida denna anmärkning förtjenar afseende. Friherre
Departements-chefen, Stats-Rådet Fåhraeus föredrog slutligen Rikets Ständers den 22 innevarande månad aflåtna underdåniga skrifvelse, deruti, med anmälan att mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hufvudsaklig vigt, ännu återstode att vid nu pågående Riksdag handläggas, Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t äskat, att Riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den 1 nästkommande Mars; oeh uppläste Departements-chefen derjemte ett af honom uppsatt förslag till Svar å Rikets Ständers berörde skrifvelse. Kongl. Maj:t täcktes, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i Nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde att, i öfverensstämmelse dermed, Nådigt Svar skulle på vanligt sätt till Rikets Ständer expedieras. Ex protoeollo Carl Ekström. Kongl. Maj:ta Nåd. Proposition, N:o 69. Ank. till Exp -Utsk. den 4 Mars 1854, kl. 2 e. m. liongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer angående ett anslag af 25,000 Ridr till uppförande af en Ladugårdsoch en Mejeri-byggnad vid Ultuna Landtbruks-institut,• Gifven Stochholms Slott den 16 Februari 1854. Uti en vid sistlidne års utgång till Kongl.
Jag tror, att derigenom så mycket är iakttagit, som kan fordras, och att dervid föga äfventyras. Jag skall således, i fall de öfriga, som yrkat 6 år, vilja derifrån afstå, nöja mig med 5 år. Grefve Horn: Om jag kunde dela Friherre Anckarswärds öfvertygelse, att man med nedsättning till 5 år skulle vinna en säkrare pluralitet, skulle jag med honom instämma, men jag vågar tro och hoppas, att Contra-propositionen på 6 år skall vinna, hvarföre jag anhåller, att den må antagas. Den 8 October f. m. 335 Grefve von. Schwerin_, Fredrik Bogislaus: I afseende på Cassa-behållningarne, sådana de visa sig vid 1827 års slut, får jag upplysa, att de tillhöra olika utgiftstitlar och fonder, samt icke kunna såsom en allmän Cassa-behållning betraktas, eller som sådan i beräkning tagas. Herr-Ribbing j, Arvid: Då egentliga frågan här synes hänföra sig dertill, att man önskar, att de behållningar, som finnas i särskilta Cassör, icke må ligga ofruktbara, hvilket äfven är olämpligt, skulle jag våga hemställa, att vi måtte förena oss om bifall lill StatsUtskoltets förslag, med det tillägg, alt som beklagligtvis Cassorne äro uti olika tillstånd vid olika Regementen, Konungen täcktes intill nästa Riksdag, der tillgångarne medgifva, förlänga slitningstiden till 5 å 6 år efter omständigheterna. Friherre af Tibell: I anledning af hvad som blifvit omförmäldt rörande besparingarne i BeklädnadsCassorne, får jag upplysa, att de ingalunda kunna betraktas såsom ren behållning, utan att större delen utgör upplag som skola användas till den beklädnad, hvilken vid nästa tillfälle skall göras. Grefve Björnstjerna: Då jag, sedan jag sist hade ordet, fått en uppgift på markegångssättningen för förra året; och efter den erfarenhet jag haft, såsom Chef för ett 336 Den 8 October f. m.
Hvad först vidkommer krigslagarne så afstyrker Utsk. den härom gjorda framställningen på den grund att en Komité är nedsatt för deras utarbetande. Går man till sjelfva saken, så finner man att det icke är första gången, som en Komité i detta fall blifvit nedsatt. Sålunda blef en Komité inrättad 1828, en derefter 183C, sedermera en 1845, och slutligen har nyligen ytterligare en blifvit nedsatt. Det är icke af Komitéer som nationen har behof, utan att produkten deraf någon gång skall gifva sig tillkänna. Hvad vidkommer tjenstgörings-reglementet så har äfven för detta ändamål flera Komitéer blifvit nedsatte; om jag icke missminner mig 3 eller 4. Denna motion är icke nu för första gången väckt; den väcktes för 2 Riksdagar sedan. Vid föregående Riksdag yttrades, då saken förevar af en person som borde dermed vara bekant, att reglementet vore färdigt och att endast granskningen återstode; vi hafva äfven vid denna Riksdag hört Depart:sChefen säga att endast granskningen återstår.. Ett reglemente är icke en sådan sak att det fordrar mångårig granskning; ett dylikt förhållande skulle utmärka en ganska stor oförmåga hos dem som företagit Den 14 Oktober. 71 detta arbete. Jag känner specielt att redan 1836 aflemnades hela tjenstgörings-reglementet färdigt i manuskript till LandsförsvarsDepart. men blef derstädes skrinlagt utan all vidare påföljd. Detta arbete utgjorde produkten af 1828 års Komité öfversedt af den Komité som tillsattes år 1836. När under dessa förhållanden dröjsmålet med utgifningen ännu pågår oaktadt några och tjugo år sedan dess förlupit, anser jag det icke vara för mycket att den ena statsmakten gör påminnelse hos den andra, om nödvändigheten af att påskynda sagde maktpåliggande arbete. Utsk. yttrar, dels i anseende till motionen om Arméens sjukvård att Depart:sChefen förklarat det K. M. den 12 Jan.
Bonde Ståndet. tt! cj N:o § b. 10 Jan. b. 10' Jan. b. 30 Dec. Åttonde i Hufvud-Titeln. Nionde Hufvud - b. 3 Mars a. a. 1 Maj Åttonde b. 7 Mars b. 3 Mars b. 3 Mars b. 7 Mars Titeln. å. 12 Mars b. 7 Mars g. 2 Maj ja. a. 1 Maj HufvudTiteln. 1128 1136 5 36 7 Mars | 3 Mars j 7 Mars 2 Maj 1 Maj jb. 2 Maj b. 3 Mars 2 Maj Se Statsbidrag till Se Nionde 6 Juni a. a. 11 Juni å. 6 Juni 11 Juni vägar, j m. m. HufvudTiteln. g. 6 Juni 35 34 55 31 b. 6 Juni i a. a. 12 Juni a. a. 11 Juni! 101 12 D. Dödsstraff, om dess verkställande medelst fallbila » om suspension af dess tillämpning under viss tid . Döfstumma och blinda, angående förhöjning i anslaget till allmänna institutet för . » angående anslag till understöd åt mindre uppfostringsanstalter för 2.M 2. N:o E. EcMesiastik-departementet, Se Statsreglering: Åttonde Hufvudtiteln. » angående anslag till dess Expedition Eder, om upphäfvande af gällande föreskrifter dels om studented, dels om skyldighet att aflägga tro-, huldhets-och borgare-ed för bur brefs erhållande Eftergift af upplupna öfverräntor å frenne af f. d. Kamereraren A. W. Wäsström inbetalda diskontlån » af upplupen ränta å en af Skräddaren G. Hellberg till lånekontoret i Göteborg inbetald skuld Eganderätt, industriel, om skydd för » internationel litterär, om antagande af lag derom Ek, om ersättning åt militieboställs-innehafvare för å bostället för Kronans räkning huggen . .. w. N:o I Sid. 41 1 6 1 26 25 66 66 62 64 Itiks-Ståndens Beslut. Ridd o. Adeln.
Min öfvertygelse är, att dessa nämnder ej kunna gifva de upplysningar, som en landshöfding kan inhemta genom underordnade tjenstemän. Då en person blir kallad till denna nämnd ifrån ena ändan af ett län, som har 3o mils längd eller kanske något derutöfver, så hemställer jag, huruvida det är möjligt, att han skall kunna gifva upplysningar eller ens gifva sitt omdöme om angelägenheter, som röra den motsatta ändan af 35a Den m Mars. länet. Dessutom medföra sådana allmänna bestyr ganska dryga utgifter, hvilka säkerligen skola hindra mången att deltaga i ett sådant bestyr. Jag kan således ej på den grund, som Hr von Hartmansdorff anfört, finna något skal, hvarföre det är mera behöflig! alt dessa nämnder finnas i ett glesare bebodt land un i ett annat. Hr Lagerhjelm: Jag uther mig att få anföra några skal, hvarföre jag ej kan anse, hvad som blifvit yltradt af min värde vän, Hr von Hartmansdorff, kunna äga tillämpning i förevar, fråga. Det hufvudsakliga skälet, som af honom blifvit anfördt, synes mig hvila derpå, alt landshöfdingen borde genom dessa nämnder äga tillträde till folket, för att få de upplysningar, hvaraf han kan vara i behof. Det är ostridigt, att styrelsen af ett län, likasom af ett rike, är i behof af upplysningar, och att detta är af större vigt, ju vidsträcktare, ju mera olikartad den provins är, som skall styras; men jag måste säga, att jag ej inser något hinder för någon landshöfding, att äfven nu inhemta de upplysningar, hvilka för honom äro behöfliga. Jag tror ej, att det är något hinder för landshöfdingen, — och jag har under min lefnad sett exempel derpå, — att inkalla deputerade ifrån socknarna och ifrån häradena, och då han således äger att lagligen höra dem och inhemta de upplysningar han hehöfver, så torde det ändamål, som Hr von Hartmansdorff åsyftar, härigenom redan vara vunnet.
Der dylika förhållanden existera, må det ej väcka Förundran, att en Dumboms lära i finunce njuter lielgdetl af en Koran. Jag understödjer Herr Lefrens satts om upplåning å Bankens sida, såsom satts för sig, utan afseende på några bestämda föremål för de upplånta penningarnes återutlånände. Skulle Utskottet behaga fästa någon uppmärksamhet vid delta mitt anförande, och finna, att upphörandet af den i BancoOrdningen föreskrifne upplåningen, äfvensom att den, efter Bancosedelns nuvarande värde, till en löjlig ytterlighet sträckta myntsedel-tillverkningen, fordom följder deraf att Banken kommit på obestånd, för närvarande, genom de speciella fördelar, som derigenom tillflyta särskilta classer, på andras och det belas bekostnad, utgöra verkliga binder för återinförandet af en önskad ordning och för garantien af dess varaktighet — så torde Ut - 5o II. i5* 228 Den 20 November f. m. skottet också finna nödvändigheten, att en sådan sin öfvertygelse bestämdt för Rikets Ständer förklara. Utskottets förslag angående Lånerörelsen intill nästa Riksdag kan jag visserligen icke gilla; men jag kan ej derföre nu tadla Utskottet. Jag inser, att någon plan för Bankens administration, efter rigtiga Bancogrunder, hvarken kan för närvarande uppgöras, eller, om den kunde uppgöras, skulle komma att godkännas. Men deremot önskade jag, att BancoUtskottet, medgifvande Lånerörelsens bedrifvande med dertill anslagne Fonder, på samma sätt som hittills, ville föreslå Rikets Ständer att berättiga BancoStyrelsen, att, på satt BancoOrdningens 44 §• tillåter, få upplåna penningar, när de, mot billiga vilkor, kunna erhållas, och att sedan, efter egen fri pröfning af hvad omständigheterna kunna fordra, i utlåningsväg, efter rigtiga Banco-grunder, göra dem fruktbara. Tillfälle bereddes derigenom för kommande Ständer till jemförelser, som torde lända framtiden till gagn.
Maj 18‘ 15, i afseende på jord legans förvandling och ersättningarnes bestämmande, funnit endast Indelningsverket och Kneekte-eontracten böra tjena till grund1,- och ersättningen ej fastställas till annat än spanmål, eller deremot svarande penningar efter Länets markegång, så att, i de orter, der Kneckte-contracten berättigade stamrotarne till någon vedergällning af hjelprotarne, denna ersättning borde utgå till samma belopp, sorn Kneckte-contracten och Indelningsverket utstakade, förvandladt i så mycken spanmål, hälften råg och hälften korn, sorn efter det årets markegång, då hvarje Regementes Kneckte-contract efter Indelningsverket upprättades , belöpte emot de i contractet utsatte penningar, hvarjemte Rikets Ständer ansett, att ej; allenast de stam rotar * hvilka, enligt Indelningsverket, vöre skyldige att, utan ersättning af hjelprotarne, bestå de soldaten tillerkände förmoner, utan ock de rotar, hvilkas soldattorp vid fastställde storeller enskiften blifvit utbrutne och planlagda på sådan gemensam mark, hvilken förut tillhört både stam-och hjelprotarne, äfvensom' de stam-rotar, hvilka något ständigt vederlag erhållit, vara till all ersättnings åtnjutande oberättigade, hvarförutan Rikets Ständer funnit, att rättighet till ersättning för den jordrymd, sorni tilläfventyrs, utöfver hvad Kneckte-contracten utsatte, vid soldattorpen befunnes, icke borde ega rum. Efter det vederbörande förvaltningsverk öfver denna Rikets Ständers underdåniga framställning blifvit hörde, hade Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref till Krigsoch Kammar-Collegierne af den 28 October 1817 tillkännagifvitf att då, i följd af ofvanberörde i8ra års Circulaire-Bref, inom Westerås och Örebro län öfverenskommelser blifvit afslutade om de ersättningar hvartill stamrotarne al sina hjelprotar vöre berättigade för hvad de förre & Statssamt Allm.
Tänk dig blott: han vågade slå en fri medborgare af Athen till marken, när denne, brinnande af ifver för lag och säkerhet, hindrade den unge brottslingen att fly. Af den saken skall bli en serskild rättegång, så sannt som jag heter Kimon. För öfrigt kommer han här sjelf. Han skall icke kunna neka, ty desse mina vänner äro vittnen till hans uppförande. Petros framträdde nu med lugn hållning, helsade Krysanteus och sade: – Denne yngling är min fosterson. Han har gjort sig skyldig till en öfverilad och farlig gerning. Jag kom till stället nyss efter att det skett. Hvad vill du göra med honom? Skall du draga honom inför domstolen eller vill du tillåta mig att försona den slagne och straffa min felaktige son på det sätt, hvartill min egenskap af hans förman och min faderliga myndighet förplikta mig? Jag vill försäkra dig, att kyrkans tukt är strängare än den verldsliga lagen. Han skall för den skull icke blifva onäpst, om du, miskundande dig öfver hans ungdom, öfverlemnar honom i mina händer. – I dina händer? Du som uppfostrat denne yngling i så farliga grundsatser? – Min arkont, det är hårdt att ställa läraren till ansvar för hvarje ord, som lärjungen fäller ... – Tiden är i sanning inne att närmare skärskåda de läror, som J prediken i mörkret. Den fördragsamhet, som kejsaren visar er, blir icke längre på sin plats, när det yppar sig, att J hyllen och utspriden en sedelära, som hotar samhällets bestånd. Jag vill, att du och din fosterson skolen följa mig hem. Jag sökte dig och honom i och för en vigtig angelägenhet, när detta uppträde ådrog sig min uppmärksamhet. Den ena saken låter nu förena sig med den andra. De röra begge din fostersons person. Petros bleknade märkbart vid dessa ord. Men han återvann hastigt sin sjelfbeherrskning och sade lugnt: – Jag står till ditt förfogande – hvarefter han vände sig till Clemens och uppmanade denne att följa sig. – Hvart gå vi, min fader? frågade föreläsaren, hvars hela väsen uttryckte en feberaktig spänning. – Till Krysanteus’ hus. – Hvarför till honom och icke till domstolen eller fängelset?