Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och EkonomieUtskottets den 16 sisth April afgifne, samt den 4 derpå följde Maji förmiddagen, på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt motion om Götha Canalarbetets inskränkning tills vidare inom linien emellan Wenern och Wettern, fann Ridderskapet och Adeln, att, sedan Stats-och Banco? 13» Den 16 Junii e. m. Utskottens Utlåtande, angående Götha Canal, arbetets fortgångoch befrämjande blifvit denna dag afgjordt, Ekonomiutskottets ofvannämd de Betänkande borde förfalla, samt läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottets den 4 sistl. Mars afgifne, samt den 4 derpå följde April på bordet lagde Betänkande, angående väckt fråga om fortfarande af det emot Utländska Öfverflödsvaror utfärdade förbud, och den till verkställighet deraf, fcrordnade kustbevakning. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. half till 10 om aftonen. In fidem Protocolli O, J, Lagerheim, Den 18 Junit f. mt 133 Thorsclagen den 18 Junii* Plenum kl. half till 10 förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hillet hos HögJ loflige Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, efter, middagen denÄi6 Junii 1818. §. Vid förnyad föredragning af Stats? och BancoUtskottens den 10 dennes afgifne, samt den 13 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande, angående yrkad undersökning, om Götha Canal DiscontDirections förhållande, i afseende på den till Canalarbetets fortsättande gjorde försträckning af t,i00,000 R.dr, ansåg Ridderskapet och Adeln någon undersökning härom icke böra äga rum. Ut supra.
Jemte det vidsträcktare afseende å tillstyrkandet af tullfrihet för hampa icke synes böra fästas, än att sådan, på sätt ofvan är föreslaget, medgifves för ohäcklad hampa, samt under afstyrkande af nådigt bifall å de undanlagsstadganden Kommerskollegium i öfrigt föreslagit, hemställes att, sedan jemväl för sä väl lin som rå- och beredningsämnen i allmänhet tullfrihet eller tullnedsättning blifvit tillstyrkt, Kongl. Majit må åt den genom 20 § i tulltaxeunderrättelserna redan medgifna lindring, hvilken, intilldess den nya taxeregleringen kommer till stånd, torde kunna anses vara tillfyllestgörande, täckas lemna den ytterligare utsträckning, att 50 procent i stället för nu bestämda 25 procent få restitueras å belöpande tullumgälder för de skeppsförnödenheter, som visas hafva blifvit till fartygets tackling och utredning införda och använda, samt att, enär så väl nyssnämnda 20 §, som stadgandet angående den ofvan ifrågaställda rättigheten till tullfritt införande af machinerier till nya fabriksanläggningar, synes rätteligen böra få sin plats i ett sammanhang med föreskrifterna i 15 § om tullindring för redskap, machinerier och verktyg för inhemska näringar, samt om tullfrihet för prof och modeller, alla dessa stadganden må sammanfattas uti en gemensam paragraf under blifvande ordningsnummern 13. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40, 69 Sisla momentet i den nu varande 20 §, innefattande att fartyg, här i riket bygdå, som för utländsk rakning köpas och utföras, njuta tullfrihet för de varor, som med dem första gången utskeppas, synes lämpligen böra flyttas lill den nuvarande 5:le, meu blifvande 3:dje §. Sedan å saltadt kött och lisk, för hvilka varor, enligt § 16, den 13:de tunnan, som bestås till packning, är fri från tull och öfriga afgifter, nedsättning ofvanföre blifvit föreslagen, hemställes att ifrågavarande § må utgå.
Eko för hvarje Riksdaler i silfver och för guldet efter det vid utvexlingen gällande pris å dukater, med tillägg i begge fallen af den stadgade slagskatten, utgörande för silfver 3/4:dels och för guldet 3/10:dels procent. Uppå derom gjord ansökning, har silfver i plants blifvit från Banken utgifvet till ett belopp i Rdr silfver af 118,314: 25 sk. 6 rst. För Banken har härigenom uppkommit en vinst af 2,588 Rdr 57 sk. 11 rst. Banko, motsvarande den till 3/4.-dels procent bestämda slagskatt, hvilken, i händelse nämnde silfverplantsar skolat utmyntas, Kongl. Mynt-Verket tillfallit såsom ersättning för myntningskostnaderne. Hos Fullmäktige har, vid tillämpning af berörde föreskrift, fråga uppstått, huruvida icke, såsom med Bankens fördel närmare förenligt, priset å silfver i plants, som frän utrikes ort till Banken inkommit, borde, dä försäljning deraf eger rum, beräknas till hvad samma silfver vid uppköpet kostat Banken. För den, hvilken med omyntadt silfver har att betäcka utländsk skuld, uppslår icke någon förlust, genom erläggande betalning för sådant silfver, enligt Hamburger-prof och vigt, samt det pris, hvartill sillret står Banken, emedan dels nämnde prof och vigt gälia till efterrättelse vid sillrets försäljning i Hamburg, och dels priset derstädes å finsilfver numera sällan understiger 27 mark 12 sk. per mark fint Kölnisk vigt, sedan Banken i Hamburg antagit detta såsom fixt pris. För Banken åter skulle härigenom en minskad förlust uppstå, hvilket inhemtas af nedanstående uppsatts. Det under den 11 Maj innevarande år hitkomna silfver uppgick till fint 10,812: 15. 1. och kostade efter 27 12 sk. per Hamburger Banko 500,055: 10 sk. eller H:r-Bko Rdr 100,018: 26. — Enligt Kongl.
Redan den 20 Jauuari 1857 inkom ett betydligt antal Handlande och Skeppsredare i Götheborg med en underdånig ansökning, att Kongl. Maj:t måtte täckas, på det sätt sorn kunde pröfvas säkrast och kraftigast, bereda utväg för upphäfvande af denna beskattning, uti hvilken Sverige nödgades i en högst kännbar grad deltaga; men som förhållandena då icke voro gynnsamma för inledande af underhandlingar härom, ansågs det lämpligast, att afbida en lägligare tidpunkt, som med skäl kunde antagas snart nog skola inträffa, och det dröjde icke eller länge förrän omständigheterna förändrade sig, så att en skyndsam lösning af frågan var att emotse. Efter det inom England, såväl från de trafikerandes sida, som isynnerhet uti Parlamentet, förnyade klagomål öfver de af Stade-tullen härflytande kostnader och besvär blifvit förde, uppsade Kongl. Stor-Britanniska Regeringen deri 14 Augusti 1858 den traktat, som England är 1844 afslutat med Hannover rörande Stade-tullen, och de underhandlingar emellan båda Staterna, hvartill denna uppsägning gaf anledning, ledde också till ett preliminärt aftal, åsyftande denna tulls fullkomliga afskaffunde medelst en aflösning från de Staters sida, som till densamma bidrogo. Staden Hamburg, som jemte England företrädesvis betungades af denna afgift och der den skada och den olägenhet, Stade-tullen tillskyndade trafiken på Elben, städse framkallat allmänna och kraftiga yrkanden på dess ofördröjiiga upphäfvande, biträdde detta aftal och Kongl. Hannoveranska Regeringen inbjöd härefter den 2 Februari sistlidet år Regeringarne i öfriga länder, hvilkas fartyg deltogo i handeln på Elben, att gemensamt med England och Hamburg, på de grunder samma aftal innehölle, med Hannover träffa öfverenskommelse om Stade-tullens afskaffande. Enligt detta, på sorgfälliga och långvariga undersökningar grundade aftal, skulle aflösningssumman, i afseende hvarå Kongl. Plannoveranska
Deltagandet uti väghållningsskyldigheten skulle väl för de derifrån nu befriade egendomar i nämnde provinser medföra en betydligare tillökning i onera; men den ifrån Allmänna lagens stadgande afvikande befrielsen ifrån ett dylikt besvär synes likväl vara mindre billig, då innehafvarne af dessa egendomar, icke mindre än de öfriga, njuta fördel af vägarne och således med allt skäl böra till deras vidmakthållande bidraga. Om det stadgades, alt dylikt deltagande icke borde ega rum förr, än ny vägdelning, af andra orsaker, blefve af nöden, vill det ock synas, som förändringen utan känbar olägenhet skulle kunna till vägabringas. Om upphäfvandet af de sålunda afhandlade förmåncrne skulle finnas lämpligt, äro öfrige friheter, på sätt äfven i de följande punkterne kommer att närmare visas, jemförelsevis så obetydliga, att de icke torde utgöra något hinder. Derest emedlertid en så beskaffad generel eftergift af nu befintlige jordprivilegier icke finnes lämplig, skulle dock likhet inom de serskilda afdelningarne af det ypperligare Frälset kunna beredas derigenom, att de alla kommo i samma förhållande, som bebyggda och med serskilda åboer försedda Rå och Rörs hemman. Dertill fordrades endast, att Säterier, Ladugårdar och afhyste Rå och Rörs hemman deltogo i Prestgårdssamt Tingshusoch Fängelse-byggnad och de tvänne förstnämnde naturerne äfven i Kronoskjuts till hälften emot öfriga under krigstid, samt Säterier i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län jemväl i Kyrkosamt Vägoch Bro-byggnad, I fråga om nämnde deltagande uti PrestgårdsKyrkosamt Väg (B«7. till Ii. Fr OJ), till R. St. år 784?) 3 18 och Bro-byggnad åberopa Comitcrade hvad i det föregående underdånigst blifvit anfördt och de öfriga eftergifterne voro af så ringa betydenhet, att de icke synas förtjena afseende.
Sedan Herr Riksarkivarien Nordström, på anförda skäl, reserverat sig mot detta beslut samt Herr Friherre Tersmeden, såsom jemväl ledamot af Stockholms Enskilda Banks Direktion, förklarat sig jäfvig att deltaga i Fullmäktiges beslut angående lånets erbjudande åt nämnda Bank, togo Fullmäktige frågan om ett sådant erbjudande under öfvervägande, dervid Fullmäktiges pluralitet, som förklarade sig vilja särskildt bestämma beloppet af den provision, som kunde anses skäligen böra låneöfvertagarne tillerkännas såsom godtgörelse för besväret med obligationernas försäljning samt deras och derför inflytande medels redovisande, äfvensom till ersättande af andra dylika utgifter, beslöt att erbjuda Stockholms Enskilda Bank samt bolaget D. Carnegie & C:o och Grosshandlaren Cervin att, under de, enligt Kongl, kungörelsen den 29 sistlidne December af Kongl. Majit och Rikets Ständer föreskrifna vilkor och för öfrigt, i afseende på meranämnde statslån, meddelade bestämmelser, öfvertaga detsamma mot en kapitalrabatt af sju procent eller med skyldighet att till Riksgälds-kontoret inbetala nittiotre procent utaf de för samma lån utfärdade 4,j procent obligationernas nominella belopp. Beträffande åter den väckta frågan om en till visst belopp af hela lånet bestämd sådan provision, som i det inkomna låne-anbudet fordrats för betäckande af de med lånets öfvertagande förenade kostnader, ansågo sig Fullmäktige böra taga i betraktande dels den omständigheten att, derest de nya obligationerna skulle genom Riksgälds-kontorets omedelbara försorg föryttras eller utom hufvudstaden tillhandahållas hugade lånegifvare, dylika särskilda kostnader svårligen kunde för detta verk undvikas, och dels det förhållande att, med afseende å den till ränteoch amorteringsliqviderna anvisade och efter lånets hela belopp lämpade annuitet, tillgång till en sådan provisions utbetalande komme att beredas genom den i beräkningen öfver de relativa kostnaderna för sistlidet års jernvägslån och nu ifrågavarande lån, icke upptagna kapitalvinst, som för Riksgäldskontoret borde uppkomma genom inköp under pari af de obligationer, med hvilkas kapitalbelopp lånet skulle årligen amorteras.
Derför bör ej hr Nilsson klandras för att ej kunna jemföras med den ojemförlige, särdeles i dennes mirakulösa föredrag af visan, som alltid måste tas om » för bättre minnes skull, sir be-tjenten ». Efterträdaren sökte likna sin utmärkta föregångare i så mycket som möjligt, sprita med fingrarne, o. s. v. Figuren har han för sig, muntert sinne också och det är möjligt att han blir en framtida V. D. i denna rol, der han redan nu väckte mycken fröjd och sysselsatte en stor dels uppmärksamhet, ja litet för mycket till och med på de andras bekostnad. Likaså måste anmärkas att en genomkostlig landstry-karfysionomi längst till venster under Annas sorgliga vansinnescen narrade hela parkett att skaka af skratt — bakom näsdukarne, under tårar från de platser, der figuren ej så bra gjorde sig. Som den stolta Britta dundrade frk. Pettersson — icke från Vasateatern — ganska bra. Fröken Oselio utförde förr denna roll (kom nu stickandes med den, den som törs! ) Som Ola såg man förr C. J. Uddman, hr Sellergren framstälde nu en mindre tät bondpappa, som cederat från alla försök att tala med tungomål. Löparnisse har efter hr Bäckström återtagits af hr Janxon, som sin röda näsa till trots är litet black i denna roll, som numera ej slår an så som närmare Dundrapartes dar om den ej tas i betydligt raskare tempo och — kanske — litet naivare. Bondslugheten och glädjen öfver att lura bönder tittar så ohejdadt fram ur hr P. Janzons drag, att det rent kan choquera de hedervärda medlemmar af bondeståndet, som hedra hr J. med sin présenoe. Avis au directeur. Hr Sjöbloms Jössehäradspolska — detta stora glansnummer — torkade in i år. Der ser man hvart det bär när stadsfullmäktige neka pengar åt Operan. Stockholms-menskorna bli nu lidande deraf, ty 50 kronor har Operan ej råd, som den nu har det, att ge ut for en polska några minuter en aftonstund. Hallingen dansades — men ej » riktigt », sade en gammal dam från Vermland i min närhet.
Saknande pensions-rätt, skyndade sig dessa öfvertalige alt emottaga andra beställningar, så lort tillfälle dertill yppades. De duglige kumle derföre icke länge qvarhållas och de qvarblifvande måste stundom utgallras, enär alla på försök antagne ej kunde befinnas passande. Sedan år 1831 hade 86 under-konduktörer blifvit antagne samt 80 algått, 11 genom dödsfall, 13 genom befordran och 56 genom afsked. Den ofta förekommande bristen på underbefäl fylldes til! en del genom tillfälliga kommenderingar från arméen och flottan. Del vore derföre nödvändigt, alt Ingéniör-under-officerarnes löner ökades så väl lill antal, som till belopp, motsvarande dem, hvilka bestodos under-officerare vid gardet och artilleriet. Vid ingeniör-korpsen funnes val en högre under-officerseller konduktörs-grad, men utan större lön eller annan pensions-rätt, än under-konduktörerhe innehade. Deras lön utgjorde endast 210 Kalr. Vid gardes-regem etil erne uppginge åter fanjunkare-lönen med beklädnadshjelp lill 416 R:dr, samt vid artilleriet styckjunkarnes lön nied beklädnads-penningar lill 388 R:dr och sergeanternes lill 251 ll:dr, hvarförutan under-olficerarne vid dessa korpser egde rätt till pension efter 25 tjensteår, då deremot Ingeniör-korpsens under-officerare först efter 30- Ijensteår finge pensions-rält. Då under-officerare, med lön på stat, hlefvo använde vid större byggnadsföretag, åtnjöto de väl ett dagligt traktamente af 24 sk., hvarmed de kunde någorlunda berga sig; men på de fästnings-orter, der de voro inskränkte till blotta lönen, vore denna för deras utkomst otillräcklig, isynnerhet om de egde hustru och barn. Derföre hade det ock hittills icke lyckats att kunna anställa någon under-officer i Götheborg, der en sådan person dock vid pri vala arbeten kunde påräkna 2 R:dr B:ko om dagen.
Majit täcktes utfärda: dels en förordning rörande vilkoren för handels idkande, med tillämpning af följande allmänna grunder: l:o att rättighet att idka handel må ulöfvas, utan ali burskaps förvärfvande utgör vilkor derför; 2:o alt rättighet till handels idkande, i stad eller å landet, må tillkomma hvarje Svensk medborgare, man eller qvinna, som eger god frejd samt råder öfver sig och sin egendom; att från denna handelsrättighet dock böra vara undantagne embetsoch tjenstemän. som hafva allmän upphörd om händer, tullverkets tjenstemän och betjente samt allmänna åklagare, så ock hustrur till de sålunda undantagna; 3:o att gift qvinna jemväl må vara berättigad lill handels idkande, så framt mannen (or hennes förbindelser ansvarar; 4:o att omyndig må, med förmyndares samtycke och ansvarighet, handelsrättighet utöfva; 5:o att handlande, derest han dömes lill ansvar för brott, som medför vanfrejd, skall, när domen vunnit laga kraft, anses handelsrättigheten förlustig; 6:o att den, som i stad vill idka handel, skall, utom i de fall 10 punkten omför mäler, med företeende af bevis om sin behörighet dertill, göra anmälan derom hos Magistraten och uttaga dess tillståndsbevis: att den som vill i flera städer idka handel, skall derom på hvarje ställe göra anmälan på enahanda sätt; samt att den, som vunnit tillstånd att i stad idka handel, bör, om lian tillika vill idka handel å landet, iakttaga hvad i 8 punkten derom föreskrifves; 7:o att den, som, på sätt i nästföregående punkt sägs, vunnit tillstånd att i stad idka handel, må ega ali inom stadens område, äfvensom å rikets marknader, i öppen salubod eller annorledes drifva handel med alla slags inhemska och lofiigen införda utländska varor i hvad myckenhet som helst, ulan andra undantag eller inskränkningar, än som för allmänhetens betryggande i afseende å behandlingen af krut, gifter eller andra vådliga ämnen, samt angående bokhandel och försäljning af apotbeksvaror och af bränvin särskildt stadgas; 8:o att den, som å landet vill idka handel, skall hos Konungens Refallningshafvande i länet, på sätt i 6 punkten säges, göra anmälan med uppgift af stället, der handelsrörelsen är ämnad att utöfvas, samt utlaga Konungens Befallningshafvandes tillståndsbevis :
Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet återremitterat omförmälte Betänkande Nto 38, på grund af följande anmärkningar, nemligen: att, på sätt åtskillige vid Betänkandet fogade reservationer jemväl innehålla, det vore stridande emot 62 och 64 §§. Regerings-Formen att, enligt Utskottens förslag, till fyllande af commuuala behof, omedelbart anslå någon del af den Allmänna Bevillningetij enär densamma derigenom undandroges Kongl. Majrts disposition; — att, då Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition, icke äskat högre anslag till folkundervisningens befrämjande, än 80,000 R:dr, högre summa icke eller borde, i saknad af tillförlitliga upplysningar om dess behöflighet, af Rikets Ständer anslås; — att, med antagande af Utskottens förslag, medlens fördelning blefve ojemn och icke motsvarande de serskilda Församlingarnes behof, emedan somliga fingo för mycket, andra för litet; — att de Församlingar, som redan hafva ordnadt Skolväsende, måtte, efter vederbörlig anmälan, få använda Öfverskottsmedlen till andra communala be - Statssamt Bcvillnings-Utskqttens Utlåtande j N.-o gj 34 hof, såsom slöjdskolor, arbetsinrättningar, m. m; —■ att redan bevilljade anslag till församlingarne borde fortfara, jemte de nu föreslagne afgifter; — att, i sammanhang med nu ifrågavarande föreskrifter, uttryckligen måtte bestämmas, att den i 4 §. af 1842 års Kongl. Stadga omförmälda personliga afgift kommer att försvinna; — att till undvikande af de olägenheter, som kunde uppkomma derigenom, att Uppbördsmännen skulle directe till Skolstyrelserne öfverlemna influtne medlen, det måtte föreskrifvas, att medlen inlevereras till Landtränterien och derstädes få af Skolstyrelserna lyftas; — äfvensom att ifrågavarande medel måtte ingå till Stats-Verket och sedermera fördelas emellan de församlingar, hvilka af understöd till Skolväsendets ordnande vore i behof.
Grefwe Lilienborg, jokan brenning, upläsre til brolocollet följande: Som den i haft författade bifallne Lx^eciitionen til Lonstilution» Utskottec innefattande generela frågor, hwaröfwer L01 ni, lutions - Utskottets yttrande stnlle inhämtas, torde s-ehofwa närmare uplysas, genom en berättelse om förhållandet i förewarande crasus, för at til Ärendets - Den 27 Mars. 1149 dets utredande och frHgorms beswarands i m sam» marihang meddela ett fullständigt yttrande; sa fär jag ödmjukeligen anhalla, at krotocollet öfwer mä« let, behörigen justerad, kunde fä Lxpeäitionen til Utffottet ätfölja, eller fa Uttagas och til Lonstr. rukions-Utffottets bepröfwande fä öfwerlemnas. Efter en kort öfverläggning swarade Herr Grefwen och Landtmarskalken, at Grefwe 6>I!enbor§ wore obehindrad, at til?rowcolleL ingifwa sitt Utlåtande, hwilket, om han sä behagade, af ?rotocolli8tsn kunde fä vidimeras och (.'onstitutionr - Utffottet meddelas. Öppnades Herrar LleÄorernes af tredje LI^. sen Lista til wal af en Ledamot i Riddarhus-tttffot» ret ester Herr von d^ackre^; och befants i dest ställe wara utwald: N:v IY4Z' Herr LergenscköIZ, Lrie hollanLancellist. Herr Grefwen och Landtmarskalken tilkannagaf, at nästkommande Torsdags eftermiddag Herrar LleQorerne af alla fyra Standen lkulle sammanträda ar walja Ledamöterne i Tryckfrihets» Lommitteen. Högloft. Ridderssapet och Adeln atffiljdes kl. ^ 3 eftermiddagen. In iiclcm kr0tocolli Q. A. Silverstolpe. Thors» nzo Den 29 Mars. Thorsdagen ben 29 Mars. plenum kl. ^ til 10.
Svårigheter och stridigi meningar möti merendels alla allmänna Förslag, just derföre att de iro allmänna, och således ej lämpligt för allas närvarande enskild interessen. 44 flen 5 September /, m'. Vid hvarje försök till en förbättrad organisation, måste alltid uppkomma några svårigheter, och det ligger i sakens natur ait ali ordning af vissa personer klandras. Rian motarbetas vanligen af fördomen, sorn förkastar det gagneliga, derföre att det är nytt eller af okunoogheten, som ej inser planen i sitt hela/ eller af egenkärleken, som ogillsr allt annat än sitt eget, eller af afunden sorn svärtar, eller af elakheten som förlöjligar. Utan att känna eller vilja inse förmånerna, se en del af dessa personer blott det, som är litst i alla saker, ej olikt dessa insekter, hvilka födas, lefva och dö i flåckarne på ett löf, som de förtära, utan att känna trädet eller frukterna. Herr Montgommerie yttrar vidare: ”att nu varande LåneSysteme ar egenteligä upphofvet till Jordbrukarens bekymmersamma tillstånd och hvad beträffar Jemtland, skulle man med mycken anledning kunna påstå och till och med bevisa att den tillkomna LäneStyrelsen mera befordrat än sökt motverka det onda. Förmodeligen syftar förenämnd® utlåtande derpå att hushållningssällskapet i Jemtland iklädt sig full ansvarighet och distributionsskyldighet, genom sitt Förvaltningsutskott, af den Lånesumma, sorn från Riksens Ständers Bank kan blifva Länets Invånare beviljad , och har „nsett detta så mycket mer* vara en Medbor - Den 5 September J. mi 45 gerlig pligt, BOin intet odlingslån förut der erhållits. I ett Land »om har ofantliga sträckor af ouppodlad men till cin natur fruktbar mark och likaledes ofantliga massor af råämnen, som duga till förädling, men deremot få enskilt» Capitaler, i ett sådant land är det af stor nytta att kunna emot låg ränta undfå
Till dem sällade sig ofta de gamla riksdagsmännens motståndare bland allmogen, hvilka så länge » legat under i debatten » men nu helt plötsligt funno sig rika på både argument och bundsförvandter. Alla hade med ens fått så mycket att säga, att tio års riksdagsprotokoll knappast skulle rymma deras tankar. Alla voro de eniga om att » den gamle » måste bort och hans plats intagas af en som » gillade mötets resolutioner. » Och det fanns ingen brist på så beskaffade kandidater. TVertom föreslogos de vanligen till så stort antal, att alla blefvo förbryllade — utom de » upplysta ». Då 1884 års valmän samlades vid urnorna, voro de således väl preparerade att afkasta det ok, som landtmanna-partiets flertal förmenats vilja pålägga dem. I några län väntades, att valmännen skulle göra rent hus, vare sig emedan » de gamle » hefunnos för gamla eller af. andra orsaker. Från flera håll omtalades, att de nuvarande ombuden undanbedt sig återval och på många ställen syntes det stora antalet kandidater och sprängkandidater göra utgången oviss. Med - mer än vanlig spänning motsågos resultaten af valen, särskildt i de provinser der agitationen varit lifligast Efter det öfverslag, som nu kan göras, befinnes det, att af landsbygdens representanter i Andra kammaren ha 89 blifvit återvalda, hvaremot 52 platser fått nya innehafvare och 3 sådana tillkommit i följd af ökad folkmängd. Ett val, nemligen för en valkrets i Norrbottens län, är, då detta skrifves, ännu oafgjordt. Omsättningen har således varit betydligare än den någonsin varit sedan nya riksdagsskickets början. Endast i ett tiotal valkretsar var den betingad af dödsfall, flyttning till annan ort eller en bestämd anhållan att mandatet icke måtte förnyas. I öfrigt kan det tagas för afgjordt, att valen utvisa en ganska utbredd önskan att i en eller annan riktning modifiera landsrepresentationens politiska » system », och att låta denna förändring » föregås af ett ombyte af personer *. Detta antagande bekräftas deraf, att personombytet varit störst i sådana län, der oppositionen mot den verkliga eller inbillade landtmannapolitiken gifvit sig högljuddast till känna.