Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H o n påminte mig o m, att jag har två biljetter aflagda för aftonen, o c h d e m kan jag erbjuda. » » Ä m n a r ni då icke gå själf? » De hade stannat båda. H a n betraktade den unga flickan m e d oförställd förvåning. Det var så ovant för h o n o m att icke alltid vara igenkänd och beundrad. » Jag kominer n o g dit ändå, » svarade han. » Dessa voro ämnade åt ett par bekanta, men de kunna lika väl gå en annan gång. » » Tack. » Förskona mig, » sade han, gladt skämtande, » nu k o m m a vi till en kinkig sak. Ser ni, jag har själf fått biljetterna o c h kan därför, honnetemang, icke sälja dem. » » Det kan jag inte gå in på. Hvad skall tant, som velat bjuda mig, säga? » » A, g u m m a n tar n o g reson. H v a d skola vi hitta p å? » Eller, bättre upp, en hygglig prästson. Båda delarna är rama sanningen. Duger icke det, månn tro? » Han sade alltsammans öfverdådigt putslustigt o c h m e d en trohjärtad min. Bra gärna ville h o n — m e n — » Jag öfvertalar inte ofta, behöfver det ej heller. » H a n s vackra ansikte fick plötsligt ett föraktfullt uttryck, s o m lika fort försvann. » M e n nu har jag satt mig i sinnet på, att ni skall k o m m a på teatern i kväll. » Det låg något magnetiskt dragande i hans ögon, när han såg på henne, s o m i detta ögonblick, där h o n stod i vårsolens belysning, syntes h o n o m en bild af u n g d o m e n själf i dess mest rena, okonstlade uppenbarelse. — För henne var allt detta så nytt. » Nå väl, ni får betala mig, » började han åter. » Gif mig blommorna, ni bär. Ni liknar själf linnean, s o m doftar i skogen. Midt i denna torra sandöken tycker jag mig plötsligt förflyttad till min h e m b y g d s friska dalar. O, hur härligt majsol ler,- » sjöng han helt sakta.
R:dr, emot förbindelse för institutet att hålla 24 frilärlingar och 4 frielever, har E. K. M:t, med nådigt åberopande af de skäl, som styrelsen anfordt, täckts föreslå Rikets Ständer, att det årliga anslaget för Ultuna landtbruksinstitut måtte, emot förbehåll af de ökade förbindelser för institutet, hvilka såsom vilkor erbjudits, hädanefter utgå med 8,000 R:dr, samt således anslaget till undervisningsanstalter för jordbruk och landtmannanäringar ökas Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 171. 413 med 4,000 K:dr; och enär ådagalagdt blifvit, att de af Rikets Ständer, vid sist hällne riksdag, beviljade 4,000 R:dr för Ultuna landtbruksinstitut icke varit tillräcklige till denna läroinrättnings försättande och underhållande i sådant skick, att densamma kunde, såsom vederborde, verka för det ändamål, som med dess stiftelse afsetts, samt det är för landets förnämsta modernäring af synnerlig vigt, att ifrågavarande landtbruksinstitut icke må, af bristande tillgångar för oundgängliga behof, hämmas i sin utveckling, utan tvärtom så fulländas, att det kraftigt kan inverka på jordbrukets förkofran, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att, emot förbindelse för institutet att hålla 24 frilärlingar och 4 frielever, bevilja den för landtbruksinstitutet af E. K. M:ts äskade förhöjning i anslaget, hvilket alltså hädanefter kommer att utgå med 8,000 R:dr.
Der ute låg allt bländande hvitt, — i det klara månskenet skimrade den hvita snön, så det gjorde ondt i ögonen, — kanske det också var derför de blefvo fuktiga — hög och ren hvälfde sig himlen öfver jorden, och det var ljust och fridfullt både ute och inne. Hennes hjerta slog liksom i ny kraft — visst var hon väl lycklig! Allt var hennes, — make barn och detta lilla trygga hem — o, här var ej enformigt, ej smått och trångt, ty lifvets bästa glädje rymdes inom dessa väggar. » I den gamla goda tiden. » ä s a o c ' k ^öra talas om, hur på den IQvfä tiden, då våra faroch morföräldrar voro unga, döttrarna brukade niga och kyssa sina föräldrar på hand, hur sönerna stodo med obetäckt hufvud, då de ute mötte fäder eller farbröder och dessa tilltalade dem, huru de aldrig vågade sitta ner, så länge någon af de äldre ej giorde det, aldrig dristade blanda sig i samtalet eller lyckliggöra sällskapet med sina åsigter, om de ej särskildt tilltalades eller tillfrågades. Vi le numera åt detta. » Hur stelt, ceremoniöst och otrefligt! » utropa vi, och ingen utaf oss önskar precis den tiden till baka. Man gick onekligen till öfverdrift då, men — gå vi ej till. öfverdrift äfven nu i en alldeles motsatt riktning? Vi hafva sommarferier. Stig in i salongen och se på den der ynglingen, som, med respekt till sågandes, malier sig i länstolen. Med tillbakalutadt hufvud, ena benet slängdt öfver armstödet » slukar » han, hvad han sjelf kallar en » lifvad » bok. Hans mor kommer in, men han ändrar ej ställning, och hon må- ste sjelf skaffa sig en stol och dertill nöja sig med en mindre beqväm, då sonen intagit den beqvämaste i hela rummet. Han är visst icke någon dålig, elak pojke, och han älskar varmt sin mor, men — han är bortskämd och illa uppfostrad. Se på denna unga flicka, som en härlig sommarmorgon kommer in i salen, slänger parasoll och handskar ifrån sig och slår sig ned vid frukostbordet kl. / 1 1, i stället för att passa på familjens gemensamma frukosttimme kl. 8.
De som, till följd af sockenstäminobeslut, erhålla betyg om bristande tillgångar, vinna deremot afkortning; tilläggande jag den omständighet, att hela Sverige, till en stor del, får det onda från hufvudstaden och sjöstäderna, hvarföre jag anhåller, att Hr Möllerhjelms framställning mätte behjertas och vidare remitteras i hopp att vinna en författning, hvarmed Stockholm skulle vara belåtet. Frih. Cederström: För min del måste jag bestrida communerna rättigheten att beskatta sig till hvad som helst. Man torde komma ihåg, att i en stad äro ganska få af innevånarne berättigade till rösträttighet inom sockenstämmorna eller kunna deltaga deruti. Med undantag af Stockholm — hvarföre jag tillstyrker förhöjning på grund af ett maximum , som Ständerne bestämma — bestrider jag helt och hållet, att socknarne må beskatta sig lill hvad de behaga, Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 11 blef af R. o. Ad. ålerrernitteradt. *63 Den *a Maj. Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: Jag får, till följd af derom gjordt yrkande, tillkännagifva, att Ridd.- Utsk. vägrat utlemna pollett till Lieutenanten Gr. Cronstedt, i anledn. af företedd fullmakt af N:o 34g. Frih. Björnstjerna. Före 18lo hade 37 (jin Reg.Fin en sådan ordalydelse, att då någon friherre upphöjdes i g re fl ig t stånd, lians äldste son då genast ansågs berättigad all äfven under fadrens lifstid blifva friherre; men sedan samma 37 § numera erhållit sin nu ägande förändrade ordalydelse, torde man finna det vara ganska bestämdt, att det först är efter fadrens död, som en sådan högre värdighet kan af sonen erhållas. Det var ock på grund af denna §:s förändrade lydelse, som Ridd.diiectionen ur matrikeln alförde åtskilliga ätter, och beslutet derom tillkännagafs Ständerna vid i834 års riksdag, hvilka godkände åtgärden.
Jag tror, att del är vissa personer inom vårt land, särdeles tidningsski ifvnrne, som hol - de ihågkomma, att de icke representera Svenska folket. Att här representera en del deraf, dertill hafva vi laglig rättighet. Jag tror till och med det vara Adelns pligt att representera elen upplysta delen af Svenska folket. Vi veta hvad själsodlingen klafver, och det är derföre vår skyldighet att äfven tala för andra kraf än magens. Jag liar förut yttrat, alt jag skulle visa, alt medel till nödiga utgifter finnas, ulan folkets ytterligare betungande. Om tiden médgifver, och Gud förlänar helsan, vill jag framlägga bevisen derpå så ovedersägligt , att ingen skall kunna förebrå inig, att jag föreslagit något, som kilnde föranleda lill folkets ytterligare betungande. Beviset derpå alt våra närvar, skatter utan svårighet kunna utgöras, är. att vid skalteårets slut var, enl, det sista tryckta bokslutet, blott 4 proc. af uppbörden utestående. Jag frågar hvilken större näringsidkare icke har betydligare forst ringa iutestående på sin rörelse. Det måtte vara få,— troligen ingen. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag hade icke ämnat yttra min i det nu förevar, ämnet; men när jag hör, att man får uppbära apostropheringar för det att man yttrar sig enl. Sin öfvertygelse om nödvändigheten af anslag t. ex. till fäderneslandets försvar; så anser jag mig pligtig att höja min stämma, och att för min enskilda del förbehålla mig att icke vara misskänd för mina motiver, då jag uttalar min öfvertygelse. Jng underkastar mig ingen slags inqvisition. Hr Hjerta: Jag skall icke genmäla de siste värde ta laine inéd samma värma, som dé riktat emot mig. Deras uppträdande är blott ett bevis på den sinnesstämning jag afsåg, då jag på förhand tog mig friheten begära R. o. Ad:s ursägt för den erinran, hvarmed jag vågade uppträda.— Hvad särskildt beträffar det sidohugg, Hr von Hartmansdorlf tycks hafva ämnat ål mig, så skall det icke det minsta verka på milt lugn.
IV. E. 35. A. 108. E. 454. — N-.o 8. till Rikets Ständer, rörande anslag å Allmänna Indragningsslaten, till fyllnad i pensioner för dem af Kongl. Maj:ts Flottas Refäl och Underbefäl samt öfrige corpser, hvilka äro delägare i Arméens pensionscassa. I. R. 139. III. B. 178, 222. A. 307, 319. U. 294. A. 381. E. 604. — N:o 9. lill Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om förändring i sättet för ersättning af hästar och persedlar, som vid Ruslhållsregementena under krig gå förlorade. VIII. U. 391. A. 428. — N:o 10. lill Rikets Ständer, angående den nya ordinarie Soldatroteringen i Riket. I. A. 182. — N:o 11. till Rikets Ständer, i fråga om förhöjning af det i Rikets Ständers Bank för JernContoret beviljade creditiv. I. R. 181. — N:o 12. till Rikets Ständer, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår, m. m. I. R. 181. VI. B. 435. A. 650. E. 335. X. U. 403. A. 415. U. 540. A. 541. U. 606. A. 623. E. 686. — N:o 1.3. till Rikets Ständer, i fråga om delaktighet i Civil - ( 115 ) Statens Pensionsinrättning för borgmästare i Rikets städer utom Stockholm, äfvensom för Commissionslandtmätare. I. R. 181. VIII. U. 549. N:o 15. till Rikets Ständer, angående den vid sistförllutne Riksdag bestämda så kallade kurhusafgiflens vidare fortfarande och användande. I. R. 140.
Och likväl ” måste vi lefva i en kultur, som villigt går in på, att en metiniska genom födelsens slump får de längst gående rättigheter öfver millioner medmenniskor affullt ut lika god, i många fall till och med af vida bättre beskaffenhet, att en man som framsäger meningslösa ord och gör betydelselösa åtbörder blir ärad, som en synlig, förkroppsligad form aföfver-naturliga makter, att en flicka i en viss lefnadsställning icke får äkta en stark och blomstrande individ, utan måste nöja sig med en vämjelig, svag och vanför, derför att den förre tillhör en så kallad lägre, den senare en jembördig samhällsklass, att en sund och stark arbetare hungrar, medan en klen och oduglig lätting lefver i ett frosseri och öfverflöd, hvaraf han icke ene har förmåga att njuta. Vi som tro, att menskligheten framgått ur lägre lifsformer och som veta, att alla individer utan undantag uppstå, lefva och förgås efter t samma organiska lagar, vi måste buga 03s för en konung, måste i honom vörda ett väsen stående under särskilda lefnadsregler och få icke draga på mun, när vi på mynt och i regeringshandlingar läsa, att han genom ett mystiskt ’ med guds nåde * blifvit hvad han ar. Vi som äro öfvertygade, att allt i verlden bestämmes af oföränderliga fysikaliska lagar, som icke tillåta några undantag, måste se på, hur staten be3oldar prester, hvilka ha till bestämd uppgift att anställa ceremonier, som påstås på verldshändelserna utöfva ett inflytande, som är kraftigare och starkare än naturlagarne, vi måste vid hvarjehanda tillfallen bevista högtidliga messor, eller gudstjen-ster, hvarvïd inan af en öfvernaturlig, för den naturvetenskapliga uppfattningen obegriplig kraft utbeder sig för församlingen särskildt afsedda mystiska ynnestbevis, och vi anvisa de individer som för-öfva dylikt förnuftsvidrigt gyckel hög rang i stat och samhälle. ” Det är mot dessa och dylika nutidslögner, som Max Nordau uppträder.
S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 8, i anledning af väckt motion, om anläggande af nya sjömärken i Bottniska viken; återremitterades. N:o 9, i anledning af väckt motion, om behofvet af närmare stadganden, i afseende på de genom Kongl. Förordningen den 20 Februari 1764 påbjudna årliga strömrensningar. Bifölls. Prot.-Utdrag den 21 Januari 1854. 105 N:o 10, i anledning af väckt motion, om åtgärders vidtagande, för att bilägga de stridigheter, som kunna uppkomma emelian Europeiska makterna. Ståndet gillade det slut, hvaruti Utskottet i denna fråga stadnat. N:o 11, i anledning af väckt motion, om fortsättning till Gefle af telegraf-lineen från Stockholm till Upsala. Återremitterades. N:o 12, i anledning af väckt motion, om uppsättande af så kalladt Gendarmeri. Bifölls. 1 S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottels: Memorial, N:o 16, i anledning af föreslagna förändringar i stadganderne, angående spelkortens stämpling. Med gillande af Memorialet, remitterades den af Fullmägtige i Riksgälds-kontoret gjorde framställning till Bevillnings-Ulskottet; och Utlåtande, N:o 17, angående inbetalning från Myntverket till Riksgälds-kontoret af en emot köpeskillingen för f. d. Hofbageri-egendomen i Stockholm svarande summa. Bifölls. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett af Herr Cassel lemnadt yttrande, angående alun-tiondens upphörande, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. S. D.
Men de föreläsningar, som hittills här i staden blifvit hållna, hafva endast i viss mån, ingalunda fullständigt, uppfyllt det ena af dessa syftemål, det förstnämnda; ty spridda föredrag af alltjemt ombytt lärarepersonal och i städse vexlande, godtyckligt valda ämnen, af hvilka hvartdera blott erhåller några få timmars behandling, kunna icke gerna lemna en så genomförd framställning af vetenskapen och en så varaktig behållning för vetandet som för det afsedda ändamålets vinnande vore att önska; och den undervisning i egentlig mening, till underlättande af vetenskapliga studier, hvilken offentliga föreläsningar äfvenledes, såsom här ofvan blifvit anmärkt, äro egnade att lemna, och på hvars meddelande motionären vid sistlidne riksdag lagt hufvudsaklig vigt, har blott i mycket ringa, om ens i någon, mån varit deraf att hemta. Detta mål kan nemligen endast uppnås genom ordentliga kurser, eller för behörig undervisning i vissa förut bestämda vetenskaper ordnade serier af föredrag; och om icke de offentliga föreläsningarne i hufvudstaden kunna bringas derhän, om de endast skola bereda allmänheten en ny, om än ädlare, förströelse till de mångfaldiga förutvarande, men icke lemna den kunskapssökande någon behållning af nyttigt vetande, då kunna dessa föreläsningar icke tilläggas någon högre betydelse eller uppfylla det ändamål, för hvilket de blifvit anordnade. Den brist, som jag sålunda ansett mig böra anmärka vid de hittills hållna föreläsningarne har emellertid ensamt sin grund uti saknaden af fast anställde lärare, hvilka haft till åliggande att uti vissa bestämda vetenskaper hålla en sammanhängande följd af föredrag; och med allt erkännande af den välvilja Regeringen för detta nya företag ådagalagt, då Kongl. Majit, uti dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof (sid. 91), äskat att ett årligt anslag af 10,000 Riksdaler fortfarande måtte varda stäldt till Kongl. Majits disposition, ”för anställande i hufvudstaden af vetenskapliga föredrag i sådana ämnen, som företrädesvis tillhöra allmän bildning,” hyser jag likväl den öfvertygelse att, om icke andra åtgärder än de hittills försökta vidtagas, dessa medel, om de, såsom man bör hoppas, af Rikets Ständer beviljas, skola bära blott ringa frukt.
Ä stångjern, bergsmansjern, bultjern, sänksmide eller rundt bultjern, bandjern, skärjern, gallerjern, knippjern, saltpanneplåtar, jernplåtar, bomeras eller plogäinnen, skyfflar, jernankare, ankarkedjor och kjelIingar, storspik, småspik, förtent jernbleck, garfstål, brännstål, arco eller gjulmessing, latunmessing, messingstråd, garkoppar, smidd koppar, extra kopparbleck, blindmynt, kopparspik, alun och Svenskt bly utgilväs lån, ej mindre vid Bankens Låne-afdelning i Slockholm, än vid Låne-kontoret i Götheborg, efter den fördelning, att utlåningen mot pant af dylika effekter, stående på vågarne inom detta Låne-kontors distrikt, besörjes derstädes, men för öfriga delen af riket i Slockholm. 12:0. Åstå ngjern, bergsmansjern, bultjern, smidt bandjern, valsadt bandjern, skärjern, knippjern, saltpanneplåtar, smidda jernplåtar, valsade jernplåtar, plogämnen, skyfflar, jernankare, ankarkedjor och keltingar, smältstycken eller ämnen för valsjern, storspik, småspik, förtent jernbleck, garfstål, brännstål, arco eller gjutmessing, latunmessing, messingstråd, garkoppar, smidd koppar, valsad kop Ear, kopparspik, alun och Svenskt, ly utgifvas län så väl vid Bankens Låne-Afdelning i Stockholm, sorn vid Låne-konloret i Götheborg, efter den fördelning, alt utlåningen mot pant af omlormälde effekter, stående på vågarne inom nämnde Låne-kontors distrikt, besörjes derstädes, men för öfriga delen af riket i Stockholm.
Landtnäs äfvensom Ståndets tillåtelse, att få sluta mitt ordande i detta ämne med följande vördsamma motion: Sedan Sverige, genom sista traktaten med de 2:ne stora Vestmakterna, tagit en afgjord vändning i sin yttre politik och icke allenast förklarat sig villigt, utan äfven pligtigt, alt påkalla deras hjelp i händelse af hot eller anfall från vår östra granne; Sedan i följd af denna vändning och det kraftigare bistånd Sverige numera bör kunna påräkna för sådant fall, ej allenast af våra förbundsbröder Norrmännen, utan af Danska regeringens och nationens sympathier såsom Skandinaver, och en ljusare förhoppning om möjligheten af försvar mot förenämnde grannes kolossala makt alltså lifvat hela Svenska nationen; och Sedan vi i detta nya stadium ej allenast kunna mera öppet ge tillkänna hurudan vår försvarsplan kan bli, utan, äfven måhända genom att framlägga en sådan, icke mindre befordra och möjliggöra alla med oss förbundna makters håg och förmåga att understöda oss, än praktiskt förpligta dem till upfyllelse af deras löften, då vi sjelfve anvisat dem på sättet hvarunder försvaret — och hvarföre icke äfven anfallet, om ett sådant blir nödvändigt — kan 358 Den 26 November f. m. få sin plats uti en kombinerad strategisk rörelse; så får jag härmed vädra motion: Att Högloft. StatsUtsk., på hvad sätt det finner lämpligast, blir ålagdt taga i betraktande, om någon ny egentlig försvarsplan finnes, och i vidrigt fall tillse, att en sådan blir Ständerna förelagd, innan de få att pröfva Utsk:s blifvande Utlåt, i anledn. af de strödda förslager, som icke kunna anses vara delar af en befintlig allmän plan, utan blott afse vissa detaljer, erfordrande stora utgifter, detaljer, som möjligen stå i strid eller äro oförenliga med en allmän, begriplig och således af nationen omfattad. Jag torde icke misstaga mig deri, att Svenska folket, då det påkallas att offra sitt blod och utgöra sina gärder för Fosterlandets försvar, skall känna sitt mod och sin inneboende kraft helt annorlunda lifvade, om man fortfar att på ett sväfvande sätt hålla det för ögonen det s. k.
b endast lysa utan tillika värnia så starkt, att de göra kakelugnar öfverflödiga. I Kalimantis hus var abrixen~ indelad i tre rum, det innersta för honom sjelf med hustrun och lilla MetGa, det nästa för Salôme och Marie och det tredje och nedersta för Kalimantis yngre bror, Peter,~som också bodde har med familj. Männen i huset äro ännu icke aterkonma fran sjön. Marie fyller tran i lampan ur den stora behållaren vid väggen. Salôme syr på en liten miniatyr dunkudde och söfver samtidigt ett spädt barn, som hon bar på ryggen i amauten (hättan). Hennes stora svarta h %ytopp är icke mera så glänsande och friserad som i somras, utan hänger som en stor knut bakom det ena öret. Det röda bandet soin förr höll ihop den ar försvunnet, dock utan att vara ersatt af det lika klädsamma blå, hvilket p&amp; bröllopsdagen intager det rödas plats. Med en viss obestämd färgton angifver harbandet nu att Salôine blifvit moder utan att hafva hört presten läsa vigselforinularet. Men Marcus har, flyttat till en annan ort. SalBme sjunger en liten visa för barnet på eii vemodig melodi och fortfor att sy. Andtligen slår hon upp blicken inot fader Kalimanti, då han kommer i11 från sjön i sin grofva kijakniundering, ' lyfter dotterns stora hatta helt sakta åt sidan, i det han tittar in i den, och med kärligt tonfall spörjer: sate kanorok, (hur står det till med min lilla namne? ') Om det ar sjelfförebråelse för hans Stränghet mot dottern, eller den hos grönländaren vanliga förkärleken för små barn, som lägger den milda tonen i hans stamma, må vara osagdt. Under tiden är presten på vagatill Agpat i sällskap med Jonathan, hvilken nu, sedan Marcus flyttat, fattat nytt hopp och bedt honom lagga in ett godt ord för sig hos Salôme. Presterna hafva nämligen. allt fr %n Arilds tid varit grönländarens förtrogne i aktenskapsförhandlingar.
Skrifv, N-o 31 a. 33 att BolageCföreskrifva, eller ock underlåta, att intill i834 års slut, utan något Statens vidare betungande, bringa Canalen till fullbordan, på sätt ofvan stadgadt är, skall Statens fordran, för så väl det nu beviljade yttersta understöd af 845,334 R:dr B:o, som för alla de summor, hvarmed Staten tillförene till Canal-arbetet bidragit, oförändradt qvarstå; Staten, i bägge fallen, för all framtid förbehållen den andel i utdelningen af Canalens blifvande inkomster, som 22 §. i Bolagets privilegium försäkrar och bestämmer. Kommande de här ofvan upptagna föreskrifter, i afseende på controllen för medlens användande, och de för deras utgifvande lemnade stadganden, att iakttagas uti nu blifvande Banco-Reglemente, samt Instruction för R. St:s Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret. Rikets Ständer framhärda etc. Bilu till RStFröt. 1828—1830, Häftet ii c 34 ExpecliuonsUt skottet a Memorial N-o 3i3 r ^ tdMc* . .. Memorial, med öfverlemnande af Förslag till underdånig Skrifvelse j N:cr"3i2. Dä Expeditions-Utsköttet liärhos till R. H. St:s justering och godkännande vördsamt öfverlemnar Förslag till underdånig Skrifvelse, i anledning åf K. M:is, under den io December i8^8, till R. St. aflåtna Nådiga Proposition om .ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, får Utskottet' såsom skäl, hvarföre sädant förslag är vordet uppgjordt, innan R. H. Stts beslut blifvit fattadt, angående de tillgårfigar,' af hvilka döt utaf R.
Stats-ver« ket nu befinnes i den lyckliga belägenhet, att Allmänna JBevillningen äfven kunnat nedsättas , skulle jag med nöje förenat mig så väl häruti, som förestående minskningar; men, då erfarenheten visar, att man nu funnit sig föranlåten, genom en Ökad afgift till Staten, ålägga så väl den fattige, som förmögne en personel Beskattning för all slags njutning och bruk af hvad man kallar öfverflöd, kan jag för min del ej förena mig i den af Höglofl. Afdelningen nu föreslagna förhöjda afgift å de öfrige inkommande varor, såsom i flere afseenden nog högt beskattade både i Tull, Tolag, Convoy-afgift och Vågpenningar, jemte ett försämradt mynt, som beredt en utomordentlig hög Cours, och i ett lika förhållande höjer priserne å alla produclioner innom landet, och så väl Exportsom Importvarorne, och hvilket allt, jemte den föreslagne öfverflöds-afgiften, faller Consumenterne till last. Jag anhåller att detta mitt anförande må åtfölja Betänkandet till Riksens Höglofl. Ständers uplysta granskning, Herr Leffler uppläste ett så lydande skrifteligt Memorial : 3J0 BevillningsXJtsk. Betänkanden, Som jag uti Höglofl. Afdelningen reserverat mig emot i. 2. 3, Puncterne uti det till öfverläggning förevarande Betänkande öfver grunderne for blifvande Exportoch Import Tullen, får jag afven nu, i den händelsen Höglofl. Utskottet aritagf-r dem, ödmjukeligen fortsätta denna rnin Reservation. Punct, I Jag kan icke annat finna, än att den till så betydligt belopp nedsatta Tullen å Trädvaror, mäste hafva ett så stort Economiskt inflytande på landets inre hushållning i denna del , att Höglofl. Bevillnings-Utskottet icke ensamt bort afgöra denna fråga.