Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Långifvare deltager icke i gäldande af gemensamt haveri; dock skall han, i den mån de förpantade föremålen i följd af gemensamt eller enskildt haveri blifvit otillräckliga till lånets gäldande, vidkännas deraf uppkommande förlust. § 138. De förbodmade föremåien häfta solidariskt för skuldens återbetalning. Långifvaren ar berättigad att, eller fartygets ankomst till den hamn, der lånet är förfallet, och före betalningstiden, söka qvarstad å samtliga de förbodmade föremålen. § 139. Befälhafvaren är förbunden att sörja för de förbodmade föremålens vård och bevarande. Det är honom förbjudet att företaga någon handling, hvarigenom uppkommer större eller annan fara, än den, sorn vid aftalets ingående varit förutsatt. Bryter han häremot, blifver han långifvaren ansvarig för all deraf uppkommande skada. § 140. Har befälhafvaren godtyckligt ändrat den i bodmeribrefvet utsatta resa. eller godtyckligt alvikit från den vanliga vägen, eller efter resans slut utsatt de förbod - 85 made föremålen för en ny fara, utan att långifvarens interesse det fordrat, så ansvarar befälhafvaren personligen för den del af länet, till hvars gäldande ej panten räcker, såvida han ej beviser att minskningen i pantens värde ej härledt sig från resans förändring, eller från afvikelsen, eller från den nya sjöfararn De förpligtelser, denna och föregående § ålägga befälhafvaren, vare äfven för honom gällande, när lånet är upptaget af redare eller lastegare, om lånets upptagande är befälhafvaren kunnigt och såvidt han från deras uppfyllande icke är förhindrad af andra, honom bindande aftal. § *41 Har i de fall, §§ 139 och 140 omförmäla, befälhafvaren handlat efter redarnes föreskrift, varén desse för uppkommen skada personligen ansvarige. § 142. Betalas ej bodmerilånet vid förfallotiden, kan långifvaren hos behörig exsekutor eller domstol fordra försäljning genom offentligt utrop af förbodmade fartyget eller lasten, äfvensom alt den förbodmade frakten till honom öfverlemnas.
Att utföra dem samtidigt vore derföre omöjligt, utan att båda ändamålen skulle lida, och att på samma kartblad införa det topografiska och geologiska skulle, oafsedt svårigheterna att vid utgifningen begagna samma måttstock, blifva förvillande och således för båda ändamålen ofjenligt. Allt behöfligt samband funnes sålunda emellan dessa båda karteverk och ett samband, som komme att ökas i den mån de topografiska arbetena erhölle medel att kunna skyndsammare fortgå, så att de alltid kunde gå före de geologiska och biträda dem genom sina uppmätta kartors meddelande, hvartill icke fordrades någon gemensam styrelse och förvaltning, Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 21. 13 utan endast elen beredvillighet att tillhandagå hvarandra i fäderneslandets tjenst, hvilken alltid borde kunna påräknas och, om behofvet så skulle fordra, anbefallas. Hvad åter det ekonomiska karteverket anginge, så vore visserligen sannt, att något samband emellan detta och det topografiska icke förefunnes och att icke ens stomkartan vore för båda arbetena gemensam. Det ekonomiska karteverket fortginge således efter sin egen plan och det topografiska, utan att underkänna värdet af det förra, kunde likväl icke för sina behof begagna stomkartor, sammansatta af en annan personal än sin egen, enär stomkartor icke lemnade någon synlig kontroll å sammansättningens noggrannhet och det vore af högsta vigt att dessa kartor, grundade på topografiska korpsens egna trigonometriska mätningar, aldrig måtte sakna den säkerhet i alla sina delar, hvarpå hela karteverkets värde berodde. Dessutom hade nu de topografiska mätningarne fortgått öfver de flesta delar af Svea och Göta land. De topografiska arbetena vore således nu så långt före de ekonomiska, att de kunde af dessa endast i få landsdelar hafva något gagn. Det ekonomiska karteverket skulle icke heller kunna begagna den topografiska stomkartan, enär denna icke med någon omsorg behöfde upptaga skilnaden emellan åker, äng och utegor, hvilka för den ekonomiska kartan vore af hufvudsaklig vigt, förutom att den topografiska vore mycket för liten för att på densamma skulle med någon säkerhet kunna göras de jordbruksstatistiska uträkningar, hvilka vore det ekonomiska karteverkets hufvudsak.
Bonde-ståndet afgifvet, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets behandling remilteradt memorial, har riksdagsfullmäkligen Lars Rasmusson från Bohus län, med hvilken Lars Wenander sig förenat, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på de olägenheter, som äro en följd af privalbankernes penninge-rörelse samt de för landet menliga verkningar, hvartill nya eller förlängda oktroyer för dylika banker kunna föranleda. Till stöd för denna framställning har af motionären blifvit anmärkt: alt delegarne uti privatbanks-bolagen tillåta sig alt å medel, hvilka för penningerörelsens bedrifvande derstädes insättas, draga ränta vida öfversligande det belopp, som i lag finnes stadgadt; alt den alltför stora lätthet till penningars erhållande, hvilken genom privatbankernes tillkomst blifvit beredd, icke är för landet nyttig, enär yppighet och täflan i sättet att lefva härigenom uppkomme; att, då en större del af Rikets Ständers mynt förvaras uti privalbankernes kassor, i ändamål alt, derest inlösen och liqvid för privalbankernes sedlar i riksmynt skulle yrkas, kunna sådant åstadkomma, riksbankens mynt såmedelst drages utur allmänna rörelsen; att, i riksmyntets ställe, allmänheten måste åtnöjas med privalbankernes sedlar, hvaraf, oberäknadt de menliga följderne af i omlopp komne falska privatbankssedlar, en stor olägenhet uppslår för allmogen, enär, vid föryltrande af dess landlmannaprodukter, derför inkomsten beräknats till omsättning eller återgäldande af lån från Rikets Ständers lånekontor eller utgörande af kronoutskylderne, betalning erhålles uti dylika sedlar, hvilka vid omförmälde liqvider icke emoltagas; att, derest bibehållandet och utvidgandet af det låne-system, som privatbankerne åstadkommit, yore af nödvändigheBih. till H St. Beseoch Ekonomi-V Iskollens Betänkande, I\'
Ia - Dm 19 Julii t> ti - va. första Intecknings* hafvare, hvarföre alla andra derå förut befintlige gravationer med CassaLånet infrias, och de förra Inteckningarna dödas inom viss förelagd tid, hvilket sker af Låntagare sjelf, då skillnaden emellan de förre gravationer och den Summa , som enligt 2 §. på Panten får utlånas, dertill är tillräckelig, i hvilket fall han endast utfår denna skillnad, till dess de förra Inteckningarne vederbörligen dödade uppvisas. 4 §• Till Låns erhållande utur någon af de under RiddarhusStyrelseng vård ställde Fonder, erfordras följande säkerhetshandlingar: 1:0. Låntagarens Skuldebref till Cassan, teckning bör till säkerhet derom, att räntan å meddeldte Lån blifver inbetald vid föreskrifven tid, Låns tagaren ställa vederhäftig borgen af någon inom Stockholms Stad eller Stockholms Län boende af Directionen godkänd person, hvilken för räntornas betalande ansvarar såsom för egen skuld. 4 §• Till Låns erhållande utur någon af de under RiddarhusDirectiöns vård ställde Fonder, erfordras, Låntagarens till Cassan ställde Skuldebref, hvilket bör af honom egenhändigt vara skrifvjt och undarskrifvit, samt Den ig julii e. m. 491 egenhändigt underskrifvit af honom och? om han är gift, äfven hans Hustru med bägges anborna eller brukliga signet, bevittnadt af bofaste män, Domhafvanden eller tillförordnad Notarius Publicus och försedd med Domhafvandens derå påskrifna bevis , om Pantens intecknande; kommandes den sålunda beviljade och lagligen bevakade Inteckningen, sedan att gälla för Cassans räkning till dess den samme till Rätten återställes med Directions påskrift att den dödas må. Så väl Skuldebrefvet, som ln teckningsbeviset skola utan öfverskrift eller radering innehålla noga och tydelig uppgift af de pantsatte Fastig heterne; dessutom bör uti Inteckningsbeviset
Skrifvelse N:o 188. jernvägs-anläggningen vara af slörsla nytta för örtens och länets förkofran uti industrielt hänsernde; — samt Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, med godkännande af den utaf Kapitenen vid Vägoch Vallenbyggnads-korpsen C. Adelsköld uppgjorda planen, yttrat att, i det inre af provinsen Helsingland Ljusne-elfven vore, med undantag A ett enda ställe vid Edeforssen, farbar på en sträcka af ungefär 5 mils längd, och derstädes omgifven af särdeles bördiga trakter, sorn dels sjelfva hade en betydlig trafik lill kusten, dels vore belägna i stråkvägen för den hufvudsakligaste rörelsen från öfra Helsingland, Herjeådalen och äfven en del af Jemtland, hvadan dessa trakter utgjorde en i industrielt hänseende särdeles vigtig del af provinsen och vore att anse såsom en medelpunkt för denna norra del, der rörelse samlade sig för alt sedan utgå till kusten. Förbättrande af kommunikationen deremellan och kuststäderna hade också gifvit anledning till ganska omfattande arbeten, såsom dels anläggning af landsvägar, dels kanaloch slussbyggnader i sjöarne Dellens vattensystem och dels jernvägsbyggnad emellan ortens förnämsta afsättningsplats Hudiksvall och sjön Dellen, genom hvilken sistnämnde jernväg och den å sjöarne Dellen anordnade ängbålslarl kommunikationen vore lättad från Hudiksvall inåt landet, så att för fullkomnande af kommunikations-anstalterna längs den för trafiken vigtiga linien upp till den lärbara delen af Ljusnan, återstode endast att, genom den nu föreslagna jernvägs-anläggningen, åstadkomma förening på en väglängd af 2i mil, emellan sjön Dellen och nämnda eif; och då Styrelsen, på grund häraf, ansett denna jernvägs-anläggning af stor vigt och särdeles förtjent af uppmärksamhet, har Styrelsen i underdånighet tillstyrkt bifall till hvad Deputerade för företaget begärt, eller att ett lånebidrag å tvåtredjedelar af den beräknade kostnaden måtte beviljas, uppgående, i jemn räkning lill 835.000 R:dr Runt.
Da Rikets Ständer således genom ofvanomföfmälde underdåniga skrifvelse redan ingått till Kongl. Majrt med underdånig framställning i det ämne, li v i 1 ket motionärens förslag afser, och den af Rikets Ständers JustitiaeOmbudsman vid innevarande Riksdag afgifna Embets-Berättelse (pag. 66) upplysei, att äiendet, deruti Kongl. Maj:t behagat från vedei börande infordra nödige ansedde upplysningar, ännu berör på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, samt det vid sadant (öi hållande och innan sig visathvad afseende den gjorda framställningen kan vinna, torde vara mindre lämpligt att Rikets Ständer med förnyad. sk i il velse i ämnet besvära Kongl. Maj:t; så och enär härtill kommer, ej mindre att den af motionären föreslagna redaction af 6 §. uti FiskeriStadgan utan tvifvel skulle, långt ifrån att förekomma tvister, tvärtom föranleda otaliga sådana, enär det i de Reste fall blefve svårt att bestämma, hvarest fiske i öppna segelleder, sund och fjärdar,” utan mehn för strandegarens noteller nät-drägt ske kunde, än ock att ett sådant stadgande, som det motionaren föreslagit, skulle på många ställen innefatta ett ingrepp i jordegares, på hittills gällande författningar grundade, häfdvunna fiske-rättigheter, hvilka icke lära kunna uppoffras till förmån för någon annan medborgare-klass och således ej eller Lill förmån för dem, som bevillning för fiskeri-yrket erlägga, helst desse ej genom denna afgifts betalande kunna hafva fatt någon rättighet att fiska i andras enskilda, frikallade fiskvatten, hemställa Utskotten vördsamt, att motionen måtte lemnas utan afseende. Stockholm den i3 Januari i845. N:o 21, Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Jan. kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet J\J:o 1, angående väckt motion om förbud för beväringsskyldig att genom lega befria sig från krigstjenst. Höglofl.
Egenteliga afstgten med Herr Najoren kllolll, förberörda pästäende, om oinskränkt xuklicitö af Lanwerkeliga tilständ och förmäga, yttrar han stderuri bestä: L2? ro Ut fullt förtroende til Werkets ägande loliZitö, icke ty förutan wore at förmoda: dä för Lanyuen likasom för den enstillda, det borde anses som tecken til minore fördelaktig stallning, om rätta rilsiändet af desi angelägenheter sökte döljaS; och 2:0 at endast af en jävan oinskränkt publicitö, med säkerhet ucrönas kunde, i hwad man Riket uti desi närvarande belägenhet kan af banque» påräkna något kras igt biträde. Innan banco-Utstottet ingär i närmare undersökning, huruwida de af Herr klorén Illolll äsoftade werkningar, genom den af honom nu föresiagna utwag, wore för Lanc^uen och Riket at förwanm^ anser banco - Utskottet sig i förwäg ej böra obemärkt lemna buruledes Utskottet för ingen del kan med Herr lAajoren deruti instämma, såsom ställe enda grunden til privat mans ägande förtroende, böra sökas uti en fullständig upgift af desi werkeliga lilstand, det will säga af desi ärliga bokslut. Sjelfva sakens natur wederlägger en sadan tanka, och en dagelig erfarenhet be.risar motsattfen. banco - Utskottet känner ej' »agot enda exempel af privat man, som, utan bifogad Leslions ansökning, för Allmänheten publicerat sit werkeliga tilständ; men af otaligt mänga, som, thy förutan, ägt och an aga et oinskränkt förtroende för Tunnor Guld, grundadt icke pä kännedom af deras bokslut, men pä er noggrannt oafbrutet fullgörande af ingängna förbindelser. Denna enda grundwal för allmänt och enstilldt förtroende lämpas med stal äfven til bananen, dä desi förhällande stall emot privat Mans lENsöras.
Jag förstår honom, jag förstår hvarje motsägelse, jag förstår allt. Sällsamma, främmande vågsvall lyfta min själ till strålande höjder, jag längtar att stiga fjärran öfver mig själf, att förintas i det stora aflägsna ljuset och dock förnimma mitt jag starkt som slagen af ett världshjärta ... Talar jag blekt nonsens? Orden strömma till mig — jag är dock icke en kvinna, som älskat luften in’s Blaue ... Nu ringer telefonen — hvar tionde minut ringer den. Jag hatar lifvet! Senare. Hvar var jag? Jag vet det ej — allt är åter stumt. O Gud, gif mig tårarnas lisande flöde! Senare. Jag måste visa min man detta. Hur skall jag kunna det? Middagen. Jag vill drömma drömmen till slut. Ett underligt lugn har fattat mig. Jag förstår, att en gång är det utsjunget detta farväl till mitt värkliga lif — som aldrig lefvats. Nej — ångesten börjar åter — jag vill spränga drömmen, jag vill hafva värklighetens lycka, den, som gått På kvällen. Med eld äro de tecknade, de få, små minnena, som bränna mig. En septemberdag med blåklintshimmel — mins du den?! Middagssol strålar öfver björkarna och bäcken, som entonigt porlar mellan slippriga stenar. Vi hade skilt oss från ungdomsskaran, vi två, blifvit efter i hagen — du tog upp din knif och skar mitt namn i den hvita barken, tala kunde vi icke. Sedan gingo vi på den trädskuggade stigen ned mot bäcken. Rädd för tystnaden, som blef tung af innehåll, sprang jag ut på stenarna, hoppande från en till en annan. Jag skrattade som en toka, skämtade, och du följde med, du log, men din bruna kind var het och dina stålblå ögon glänste. — Då gjorde jag ett öfverdådigt hopp — och nådde en sten långt ute i strömdraget. Rundt om idel vatten — det såg illa ut för mig. Du stod på en smal häll ett godt stycke ute ehuru den dock var mig närmast. Ett ögonblicks bidande stillhet — skämtet fastnade i min hals. Oändligt mycket genomfor mig, bland annat att jag väl nu hade att taga af mig skor och strumpor och vada — i din åsyn. Tanken gjorde mig på allvar nervös.
§ 1 Vid sjöfart på insjöar, floder och kanaler, som bereda gemenskap inrikes orter emellan, utan att Saltsjön befares och även alla landtransporter från en ort till en annan i riket, är endast vin, arrak, kaffe, mascovad-, terres-, tetepuder och krossat socker samt utländska tobaksblad underkastade förpassning. Gäller då dessa varor transporteras i större mängder, 15 kannor vin, 100 skålpund kaffe, socker och tobak § 2 Det blir fritt att försända svenskt brännvin på Saltsjön från stad till annan inrikes ort. Tillverkningsbevis skall medfölja. Stockholm den 14 juni 1822 CARL JOHAN Kungörelse angående sjöfarten på Danmark med öppna båtar och däckade mindre fartyg. Stockholm den 14 juni 1822 För att försvåra lurendrejeri och tullsförsnillning genom farten på Danmark i öppna båtar förordnas följande: 1: o Varje svensk skeppare, som i Danmark lastar varor på öppen eller däckad båt under femton läster, för att föra dem till svensk, dansk eller norsk hamn, skall uppvisa ett intyg för svenska konsuln, vad han har i lasten. 2: o Möter han på resan kusteller skärgårdsbevakning skall han vid vite av 250 riksdalers böter, ta bevakningen ombord och visa sina fartygs och lasthandlingar. Har han inte dessa handlingar, införs han till närmaste sjötullkammare och ställs till svars inför sjötullrätten. 3: o Lossar han lasten i Danmark eller Norge skall han med påföljd av 500 riksdaler i böter förse sig med bevis av tullen på lossningsorten 4: o Vid återkomsten till hemorten skall han inställa sig vid sjötullkammaren och redogöra för sin resa. Stockholm den 14 juni 1822 CARL JOHAN Kungörelse angående revision av StatsBanco och Riksgäldsverken, samt av räkenskaperna för de under Kammar Kollegie och Allmänna Magasins Direktionens förvaltning ställda fonder. Stockholm den 14 juni 1822 Revisorerna skall infinna sig i Stockholm den 15 september. Stockholm den 14 juni 1822 Kungörelse att den, under Kongl Maj: ts frånvaro, i nåder tillförordnade regering kommer att upphöra.
Derpå grundar sig inskränkningen i den naturliga rätten , som en hvar borde äga, alt få utgifva sedlar å hvad valör som helst, likaväl som banken eller privilegierade creditanstalter; ty det har varit nödvändigt att vårda rättigheten för den större allmänheten, sorn äger mindre förmåga att pröfva de förhållanden, hvilka föranledt inskränkningarne. Af sådan anleda. har man ansett summan, hvarå dylika invisningar få utgifvas, icke böra understiga ioo r:dr, emedan den som får i sin hand en assignation på ioo r:dr lättare kan bedömma utgifvarens säkerhet och det förtroende han äger, än den som erhåller en assignation på två eller 4 skillingar, eller något dylikt, hvilken den enfaldigare skulle betrakta såsom en annan sedel, emedan han icke kan göra sig reda hvarken för de juridiska förhållanden, hvaruti en sådan sedel kan inveckla honom, eller för valutans beskaffenhet; — oell då uppstår sådana olyckliga förhållanden, hvaraf vi tillförene haft ganska betydliga känningar, såsom t. ex. när en viss bekant innehafvare af Wedevågs bruk på i7qo-talet gjorde den stora bankrutlen. Jag förnyar min anhållan om afslag på betänkandet. Frih. Boye, Ludv.: Jag påminner mig ganska väl ursprunget till den författning, hvars afskaffande nu är i fråga. Den härleder sig nemi. från 1817 och 181S arens slrypsysteme. Det var ej nog att man stängde filialdisconternn och med ett enda penndrag ur rörelsen indrog fem millioner r:dr; man skulle artificiell förbättra myntet, äfven derigenom att man lade tvångsband på den enskilda crediten. Sådana åtgärder bestridde jag dä, och jag har sedermera icke förändrat min tanke härom. Jag kan icke tillerkänna Staten någon moralisk rättighet alt lägga sig emellan den ena medborgarens förtroende för den andia. En värd talare har ganska skickligt, om jag så får yttra mig, bortblandat frågan, då han velat sätta dessa assignationer i cathegori med valutorna på 1760-talet, hvilka blott voro utgifna skuldförbindelser att betalas lill innehafvare!!.
På förståndets förmåga att intränga i tingens väsende tviflade man i allmänhet icke, emedan ett syndafall som skulle upphäft denna förmåga, ej kommit till grekens kunskap. Hvad vetandet beträffar stod man således på den inre myndighetens ståndpunkt. Så ock i afseende på sedligheten. Man var öfvertygad, att de drifter, som befrämja samlefnadens lycka, vore goda; att de, som icke motverkade henne, vore åtminstone berättigade, och man njöt med måtta naturens håfvor utan aning att gifvarinnan vore förbannad. Det ideal af vis som man för sig uppställde, var fotadt på egen inre erfarenhet, antingen det nu bar Epikuri glada eller Zenos stränga eller Epikteti försakande och milda drag, och då man bemödade sig att i lefnaden förverkliga det, utgick man alltid från förutsättningen, att detta vore möjligt genom att med daglig öfning stärka viljan. Grekens sträfvande till dygd och renhet bar prägeln af ett gymniskt spel till de andliga musklernas stärkande. Det låg samma kraft och sjelfförtroende i dessa öfningar som i palestrans. Suckan och ångest voro för denna art af bättringsarbete främmande. Alldeles fruktlöst var det fördenskull icke. Den gamla satsen, att Gud hjelper den, som vill hjelpa sig sjelf, synes kunna tillämpas på detsamma. Ty att det utvecklade stora, starka och ädla andar var så onekligt, att äfven en kristlig kyrkofader vid deras betraktande började betvifla, att hans väg till fullkomligheten vore den enda, intills han lyckades öfvertala sig, att »hedningarnes dygder vore glänsande laster.» Grekens harmoniska personlighet och den grekiska vetenskapens rationalitet berodde på en monistisk verldsåskådning – en som fattar det hela såsom en enhet i mångfald, ej som en oförsonlig splittring mellan tvenne absolut skilda principer.
Till hvad belopp dessa provisioner, jemte öfrige omkostnader, under revisions-året uppgått inom Stockholms stad och rikets samtlige län, inhemtas af följande, enligt räkenskaperna uppgjorda sammandrag, som jemväl utvisar huru stor inkomst häraf i stat påräknats för bemälde tjenstemän: (Se bifogade tabell.) Enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut i fråga om lands-statens lönereglering, skulle Lands-kamererarnes och Landt-räntmästarnes extra inkomster inberäkna® uti de fastställda lönebeloppen; i följd hvaraf tjenstemännen äro berättigade att af Statsverket uppbära skillnaden emellan den bestämda lönesumman och de extra inkomsternas förslagsvis beräknade belopp, antingen dessa inkomster i verkligheten uppgå till högre eller lägre belopp, än de beräknade. Då nu, på sätt förestående tabell utvisar, den verkliga inkomsten af karta-sigillata-provisionen i allmänhet öfverstigit och i vissa län varit betydligt högre, än hvad i staten beräknats, samt denna inkomst, i anseende-till den under de sednare åren mer och mer ökade åtgången af stämpladt papper, måste fortfarande komma att tilivexa, hafva Revisorerne, i betraktande häraf, funnit sig böra hemställa, om icke vid nästa riksmöte någon nedsättning skäligen kunde ega rum af den ofvannämnde tjenstemän tillerkända provision ä karta-sigillata-medien. Tillhör sid. 20. Tabell, utvisande {orsäljnings-provisioiien, jemte öfriga omkostnader, vid Karta-sigillata-verket under år 1856. Kongl. Stats-kontoret Upsala Län .. Stockholms dito .. Södermanlands dito .. Östergöthlands dito .. Gottlands dito .. Kalmar Blekinge dito .. Jönköpings dito .. Kronobergs dito .. Christianstads dito „ Malmöhus dito .. Hallands dito .. Götheborgs dito .. Elfsborgs dito .. Skaraborgs Nerikes dito .. W ermlands dito .. Westmanlands dito .. Kopparbergs dito .. Gefleborgs dito .. W ester-N orrlands Jemtlands dito .. Westerbottens dito .. Norrbottens dito ..