Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Menas dermed förändring i det sätt, hvarpå Kongl. Maj:t, inom de särskildta hufvudtitlarne, disponerat de af Riksens Ständer anslagne summorna; så anser jag det öfverflödigt och olämpligt att nu stadga , det Konungen i Commandoväg ej må rubba en disposition, sorn Konungeni StatsRådet faststäldt; helst jag föreställer mig, att Kongl. Maj:t icke kan upphäfva något beslut i annan väg än den, hvari det blifvit fattadt. Skall åter med ”rubbning i d;spoJitianen af allmänna medel" menas förändring i RiksStatens hufvudtitlar, och medels användande till andra ändamål, än dem Riksens Ständer föreskrifvit; så anser jag så mycket öfverflödigare att nu Den 25? April e. m. 40? särskildt stadga, det en sådan rubbning ej må ske i Commandoväg, sorn det enligt 62 §. ankommer på Riksens Ständer att fastställa, hm tru särskildta summor, ej blott af bevillningen, utan enligt 64 §. äfven af Rikets ordinarie Statsmedel, skola till särskildta behof användas, och dessa summor under bestämda huf-. vudtitlar uti RiksStaten anslåj och sorn det dessutom i 65 §. uttryckligen förbjudes att använda dessa medel annorlunda än faststäldt blifvit, vid det i 30 §. Riksdagsordningen bekräftade äfventyr för Contrasignenten, hvilket i 106 och I°7 §♦. §■ af RegeringsFormen omförmäles. Hela det föreslagne tillägget innehåller eåledes ingenting väsendtligt, ingen verklig beskrifning på Commandomål, ej den ringast© inskränkning eller ens bestämdare begränsning af deras gebit, Det fyller örat roed ljudet »f stora ord; men lemnar förståndet otillfredsstäldt. Deremot öppnar detta tillägg, genom de aldeles, öfverflödiga undantagen, ett nytt och obegräm* sadt fält för obefäkneliga missbruk.. Det återstår nu blott, att, som. hastigast undersöka, huruvida den gamla §. yerkeligen tarfvar någon förändring. Enligt densamma föjr4 stås med Commandomål sådana, ”sorn.
Charmant! men han kommer nog ut i verlden. FÖRSTA POLISKARLEN. Han lär ha flytt hitåt, vi ska söka här. ANDRA POLISKARLEN. Pepparkakskäringen vid porten såg honom ... är det annoteradt? Hon skall kallas till vittne. FÖRSTA POLISKARLEN. Och portarna äro stängda? Här slipper ingen själ ut. BARONEN. Äro portarne stängda? 19 FÖRSTA POLISKARLEN. Ja, di ä stängda i lagens namn ... Vi slå här efter en rymmare. BARONEN. Hvad är det för en slags förbrytare. FÖRSTA POLISKARLEN. Jo, det är en, som har försyndat sig emot tryckfrihetsförordningen. Han lär ha tagit sin tillflykt hit, der han ofta plär uppehålla sig. BARONEN. Jag hoppas, att ingen kan förmena mig att slippa ut Jag är Baron Bildstein, Hofmarskalken, Baron Bildstein. FÖRSTA POLISKARLEN. Om ni vore aldrig den, så slipper ingen ut, in få de komma, om de äro välkända och ha ärende, men ingen slipper ut så länge. Nionde Scenen. DE FÖRRA. God afton Dickman Har du fått någon spaning på Löjtnanten. FÖRSTA POLISKARLEN. Löjtnanten Jag slår efter extra ordinarie Cancelisten Olof Kexél, som gjort sig lif och frihet förlustig. ANDRA POLISKARLEN. Och jag efter Löjtnanten Baron von Schönleben, som rymt för skuld och som skall inmanas i Bysättningshäktet. Personer, som känna den arme satan, har sett honom springande i full carrière, rusa in hit. BARONEN. (för sig.) En ryslig situation, ytterst penibel. (högt.) Se der, mina herrar, ett par vackra dukater om ni släpper ut mig. 20 FÖRSTA POLISKARLEN. Vi våga inte ... Hvem vet i alla fall hvem herrn är? Det är f-n så svårt att kontrollera. BARONEN. Jag har ju sagt, att jag är Hofmarskalken Baron Bildstein. ANDRA POLISKARLEN. De ha vi hört, men ursäkta...
Men, äfven örn medgifvas må, att ett lyckligare uttryck, för angifvande af lagbudets rälta betydelse, kunnat väljas, anse dock Rikets Ständer en sådan tillämpning deraf, som Justitie-Ombudsmannen anmärkt, bero på en alltför inskränkt bokslafstolkning och ett förbiseende af lagens rätta grund och mening, hvilken ej kan vara annan, än att den intecknade handlingens identitet tydligen skall framstå genom protokollsutdraget från den främmande domstol, der handlingen blifvit i hufvudskrifl uppvisad. Och en sådan identitet kan bestyrkas likaväl genom en i protokollet gjord noggrann beskrifning af den intecknade handlingens innehåll, som genom ett ordagrant införande deraf i protokollet. Sistberörde åsigt har ock, såvidt Rikets Ständer kunnat inhemta, i allmänhet blifvit af domstolarne, under en fyratioårig lagtillämpning, med sällspord enstämmighet omfattad. Och då en undantagsvis yppad felaktig lagtolkning i allmänhet synes böra alhjelpas på annat sätt, än genom lagstiftande magtens mellankomst, skulle Rikets Ständer tvekat att för sin del bifalla Justitieombudsmannens ifrågavarande förslag, såvida det ej tillika innebure förklaring i ett annat hänseende, der, i följd af lagbudets mera skarpt markerade ordställning, skiljaktiga tankar om lagens rätta grund och mening lättare skulle kunna uppstå Ofvanintagne 23 § innehåller nemligen, i afseende på sättet lör vinnande af inteckningsförnyelse, att, ”om borgenärs hemvist är utom det härad eller den stad, der den egendom ligger, hvari inteckning skett, han må inför Rätten i den ort, hvarest han hor, förete inteckningshandlingen” etc. Den sålunda gjorda bestämmelse om ett visst lörum, hvarmed afsigten endast synes hafva varit att angifva det forum, som i allmänhet måste anses vara för borgenären beqvämligast, skulle dock lätteligen kunna gifva anledning lill den tolkning, att, om uppvisandet skett inför annan Rätt, såsom om en å landet bosatt person uppvisade ett intecknadt skuldebref för närmaste stadsdomslol, ett sådant uppvisande icke i ifrågavarande hänseende skulle medföra samma verkan, som om det skett vid gäldenärens lörum domicilii.
Vidare bar man velat frånkänna de utlåtanden, som af vederbörande blifvit afgifna ang:de denna kungsgårds lämplighet till ekplantering nästan all trovärdighet och som en anledning till misstroende har blifvit åberopadt det mindre gynnsamma resultatet äfvensom de stridiga åsigterna ang:de ekplanteringarne & Wisingsö. Det medgifves gerna, att i detta sednare hänseende meningarna om platsens lämplighet varit ganska delade, och att ej heller ekplanteringen derstädes lärer hafva all den framgång, som önskligt vore, men detta bevisar, enl. min tanka, alldeles ingenting emot valet af Leckö. Tvärtom kan i detta afseende åberopas, att i fråga om Leckös lämplighet för ekplantering icke den minsta skiljaktighet förefunnits i alla de myndigheters omdöme, som derom yttrat sig. Förloppet härvid är nemi. följ.: Sedan förslaget, att till omförmälda ändamål an vända Bisp-Motala, förfallit, och planteringen pä Wisingsö betydligt fortskridit, anbefaide K. M. 18 49, att, till beredande af fullföljd åt 1829 års beslut om ekplanteringarnes fortsättning, uplysningar skulle inhämtas genom jägeristaten i de särskilda länen, hvilka platser som företrädesvis kunde anses tjenliga för ändamålet. På grund af dessa uplysningar erhöll EkplanteringsStyrelsen vidare 1850 befallning, att anställa närmare undersökning å Leckö kungsgård och den s. k. Borgholms hage på Oland, hvilka lägenheter af lokal myndigheterna ansetts vara för ekplantering mest lämpliga.
Ti. Öfverström■ — 303 — Rong!. Krigs-kollegii Arfilicri-afdclniHgs underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskning af nämnde Afdelning» räkenskaper för år 1858. Stormäktigste, A Hern ådigste Konung! Uti Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af Krigs-kollegii räkenskaper förår J 858 förekommer, hvad Ar tilleri-ajdelning en rörer, endast, enligt 10:de §, det Revisorerne, sorn vid besök å Marieberg funnit den klagan välgrundad, att nödigt utrymme för undervisningens ändamålsenliga ordnande vid detta Statens högsta militär-läroverk för närvarande saknas, hemställa till Rikets Ständer, att den del af Krigs-kollegii äldre handlingar, hvilka nu upptaga hela bottenvåningen uti det stora huset vid Marieberg, må, efter förutgången undersökning, inrymmas och ordnas uti färre rum uti samma lokal, hvarigenom utrymme för lärooch gymnastik-salar kunde beredas uti den öfriga delen af berörde våning, sedan densamma blifvit med eldstäder försedd. Denna framställning anser Kollegium ej böra föranleda till något dess underdåniga utlåtande i hufvudsak, enär frågan rörande de antydda förändringarne, derest desamma skulle finnas erforderliga och ändamålsenliga samt, till följd af vederbörlig myndighets afgifvande underdåniga förslag, utaf Eders Kongl. Maj:t i nåder anbefallas, efter Kollegii åsigt, endast i det fall kan påkalla något tillgörande från Rikets Ständers sida, att Eders Kongl. Maj:t funne Sig befogad i nåder äska särskildt anslag för verkställigheten af förändrade inredningar m. m. uti den af Revisorerne omförmälda eller annan lägenhet vid Marieberg. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, O. NORDENSVAN. S. C. NISSER.
200 — ZVO ,Enligt sist aberopade Riksens Höglo-. iStanders b stut komma ditze Källin,ar^ffrifware att fralNd.les njuta den för >d m Utförde tillökstiiig L 50 R:d. VM ^aret hirarderm i Kamrerare , - s - i Revisor - » » Hswer-Commisiariernes Expedition 4OV 2Z2 — 400 2Z0 — t Notarie - . » Z AuctiönS-werke ts r Äuctions-Förwaltare - s j Kamrerare t Castelli: - » 420: _ ioö 500 400 — ioö 520 400 - Äär nu warande Innehafware, afgär bör denna befattning för-nas med Lön/tra-Prvtocollets förande wid Äuctioner, >ne, enligt Heträr Revisorers bestut i-i8o?i /Förestås en tillökuing af joö R:d. att Ihwgrje ars flut tilldelas dä ärcts be(hällna avanee m-dgifwck enligt SwtS(Mitvttcts Betänkande Transport Sits BM. schrg lS2Z0 — 10266 z3 transport rzä — Transport Skrifwarehjelp 66: 32: Misiräkningspenningar - zz: i6:
Under de tider, då produetplacatet sedermera gjordes gällande, uppkommo flera nuancer i afseende på fartygens håde bestyckning och lästetal, till dess det slutligen 1722 stadgades , att alla Svenska på cravel byggda fartyg lingö åtnjuta helfrihet; men sedan CommerceColkm derefter börjat, utan känd anledning af dess instruetion, utfärda årliga fribref, begärde Borgerskapet 1 y3 t att slippa denna afgift, hvilket likväl, enär man redan då funnit afgiften utgöra en hufvudsaklig sportel för CommerceColhm, afslogs, och man tog dervid till skäl productplacatet samt nödvändigheten att vid tullclareringen hafva skillnad på heloch halffria fartyg. Efter den tiden hafva såväl år 1762 som vid flera andra tillfallen förnyade hemställningar af både Tullstyrelsen och särskilda städers borgerskap blifvit gjorda för att undslippa de olägenheter, som med årliga fribrefs anskaffande äro förenade och bland hvilka jag endast vill nämna, att då samma fribref icke ens får gälla för en enda resa, om den räcker öfver året, har det handt, att Svenska fartyg vid hemkomsten från dylika resor, i brist af nytt under tiden anskalfadt fribref, fått betala tullumgälder lika med främmande nationers fartyg; men CommerceColhm har afstyrkt all förändring. Detta har föranledt åtskilliga motioner i ämnet, ej mindre vid sista riksdagen än vid denna; och då nuvar. Oecon.Utsk. för sitt afslag å motionerna ej anfört andra grunder, än att Utsk. förmodat, det K. M. måtte haft högst vigtiga skäl att lemna R. St:s vid sista riksdagen gjorda framställning i denna fråga utan afseende, kan jag ej inse annat, än att dessa skäl bestå deruti, att CommerceCoIlrm skulle förlora en inkomst af 3 r:dr 12 sk. b:co för hvarje fribref; ty sedan K.
Verkställigbeten af denna Lealisation, endast enligt 3 8tänds beslut, blek oek af 1809 är; Lagstiftare pä det bestämdaste ogillad, ocb samma Lagstiftare ädagalade sin ömtaligbet rörande Lanken; förvaltning, som bestämdt är ädagalagd uti ä §. af ^nsvarigbets-Lagen tor Lanco-Lullmägtige ak l Älaji 1810, ocb bvarak s^nes mig ock otroligt, att sam, ma 8tänclsr, som stiftade Orundlagen, velat medgifva 3:ns 8tänd, att ester beliag disponera Lanken; inkomster, eller förändra dess bukvudgrunder ocb Leglementen. 83?OLLDOLäl, S. d/. Statsoch Banco-Ntffottens utlåtande, lingade den Exrra-Stats-Regleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte. Likasom Stats-Utstottet förut i ett sammanhang framställt alla StatSwcrkctS ordinarie inkomster och sedermera alla dest ordinarie utgifter: sä hafwa de förenade Utstotten äfwcn ansett sig böra pä en gang för R. St:r framställa alla tillgängliga extra inkomster och alla pafordrade extra anslag och utgifter intill nasta Riksdag. R. St:r stola derigenom icke allenast kunna i ett helt ofwerskäda och jemföra tillgångar och behof sinsemellan, utan äfwen, cnär alla behof icke kunnat efter önskan tillfredsställas, wara i tillfälle att sielfwe desto lättare afgöra företrädet mellan de särskildta anslagen och deras olika belopp, i händelse Utskottens förslag i desta hänseenden icke skulle gillas. För detta sammanhang i framställningen, och dä tillgäng arne uppkomma gemensamt frän StatSoch Niksgälds-Contoiren samt Banken, hafwa Utstotten i kraft af 43. §- Niksd.
Till följd häraf, ost) jemte det Wi därmed förpligtc alla dem, pa hwilka en laglig pröfning af förb.melfer i allmänt tryck ankomma kan, att »vara den ostrstdigas lagliga wärn och beskydd, hafwe Wi, till Tryckfrihetens försäkrande pä ett sätt, förenligt med ett Borgerligt,samhälles och hwarje Medborgares ratimätiga fordringar, welac sta.ga och förordna följande : §. 1. 1:0 Alla förut gällande Laaar, Stadaan^en och Förestrifter i afseende pa Tryckfriheten eller Bokhandeln ware härmed upphafne, och såsom en följd häraf, äfwen aila hittils glfna särskildta Förbud emot utgiswandet af wista Böcker, Skrifter och Handlingar; stolandes desta ej kunna ataias annorlunda, ä i denna Tryckfrihetslag b uder. Under ordet skrift, som i denna Lag nott'as stall förstas allt, hwad genom tryck under Allmänhetens ögon läoges. Med PcrioJ.k skrift förstas en sadan, sorn i Nummerföljd euer pa bestämda tider urgrfwcv. 2:0 Någon Nvckningen föregående granstning af strist, eller något förbud emot uycknmg deraf, ^ stal! 772 Den 22 Junii. stall ej äga rum. Ej stall någon strift kunna före resi utgifwande, Boktryckare, Utgifware ever Försågare affordras, ej eiler något för tryckningen eller u .i .ängen hinderlige inseende öfwer Boktryckerier clFörwttare och lltaifware wara tillåtit; Läroue reen dock deras förra rättighet förbehållen, att öfrrerlc och gilla sadane Afhandlingar, sv»n stola pä deras larvsalar offenteligen sörswaras. z:o Jnga Priwilegier vä Skrifters utgifwande, af hwad sorm och bestaffenhet de wara mä, stola hädanefter behöfwas, utan ware för hwarje Författare eller Förläggare, thv förutan, utgifningsrätten af trycket fri, andras redan erhällna uteslutande rätt dock oförkränkt.
På grund af frikostiga g %fvor har dock kapi talbeli %llningen iinder l 8 9 2 ökats med 573 kronor 50 bre. styrelsen erhöll ansvarsfrihet för förvaltningen, livarefter ett förslag till en mindre ändring af stadgarna i syfte a t t vinna inregistrering antogs. Till styrelseledamöter valdes: professor P. G. Rosen, ordförande, doktor C, Nyström, v. ordförande och kassaförvaltare, medicinalrådet D. Pontiii, fröken Anna Roos och fröken Theresa Geijer, sekreterare och bokförare samt till siippleanter: fru F r. Lybeck, fröken G. von Plomgren ocli professor 0. Sandalil. Revisorer: öf verstelöj t n m t C. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri 10:de årg. Fredagen den 29 januari 1897. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., mänadsuppl Barngarderobcn Redaktör och utgifvare: B y r å: kr. telef. R i k s t e l e f. HELLBERG. : J. Novating. hvarje fredag. - r a d. Utgifningstid: L e t h. Sveriges första kvinnliga farmaceut. I d u n i dag har n ö j e t att för sin läsekrets presentera den ttngIg / å domligt intagande bilden af vårt lands första kvinnliga farmaceut, alla träda in på banan. Däraf hördes emellertid, förunderligt nog, ingenting. instiÅ r gingo — men k. m:ts frisinnade medgifvande för kvinnornas kraf tutet i S t o c k h o l m m e d heder bestod sin examen, ha vi visserligen anpå likställighet med männen inom apotekaryrket förblef fortfarande en fröken Martha L e t h, hvilken den 21 dennes vid Farmaceutiska ledning att känna en berättigad tillfredsställelse. för den Hvarje landvinningkvinnliga intelligensen och det kvinnliga arbetet är oss k ä r; i död dock bokstaf, en af allmän hvilken ingen begagnade sig.
För detta ändamål skulle erfordras, att från Eiddarhusets tomt, som på denna sida utgör vid pass 95 qv:t-alnar, afskilja 40, så att återstoden skulle blifva 55. Nu bjuder försigtigheten, att E. o. Ad. icke gör något medgifvande att afstå någon del af sin tomt förr än Stockholms stad vidtagit sådana åtgärder i afseende å tomterna mellan s. k. Myntet och Eiddarhusgränd att man kan finna, att planen med anläggandet af en strandgata kommer till utförande, och jag Ear derföre trott, att om staden före nästa adelsmöte skulle borttaga de vanprydande byggnaderna nedanför Eiddarhuset, borde E. o. Ad. å sin sida medgifva, att den nödiga delen af Eiddarhusets tomt skulle kunna emot ersättning och under vissa vilkor få af staden öfvertagas. I sådant afseende har jag tagit mig friheten uppsätta ett förslag till beslut, som jag får underställa E. o. Ad:ns pröfning, och hvilket förslag jag gerna skall modifiera i enlighet med de inkast, som kunna komma att deremot göras och finnas skäliga, Jag får således hemställa, att Den 16 Juni, 669 R. o. Ad., som redan förklarat sig icke vara hågad att
Detta vill jag ej disputera; men en annan orsak kan äfven finnas i vår tids fullkomliga liknöjdhet för allt, som ligger utom tidens gräns – ingen enthusiasm för helgon eller martyrkronan – (kronan med spiran leker så mycket mera för hågen) ingenting mystiskt får finnas i naturen; ty man tror den redan fullkomligt afslöjad – med ett ord: i nu-tidens tro på ett fullkomligt oberoende af andeverlden och dess innevånare, samt dess uteslutande kärlek till just denna ointeressanta jord, med hvilken förhållandet i allmänhet är, som med dess nöjen: man klagar öfver deras tomhet; men de upptaga icke dess mindre, för det mästa, uteslutande alla sinnen så, att sinnet för allt högre af dem uttränges och förqväfves. Tredje Bandet. Berättelsen om Clementine S. och Eduard O. är förträfflig. För det första: må hvarje qvinna stanna vid Clementin’s caracter, och med handen på hjertat undersöka om någon likhet finnes dem emellan och sedan, utan tidsspillan, arbeta på att förändra denna likhet. En sådan ljumhet, som Clementin’s förkastas af både himmel och jord – hellre ytterligheter i ombytlighet än ett sådant stillastående kärr till lynne. För det andra: må äfven mannen spegla sig i denna sanningens spegel; ty äfven ett lynne masculinum kan blifva för sin dagliga omgifning så ytterst tråkigt genom beständigt ökade fordringar på eftergifvenhet och fullkomlighet hos andra, utan att med ett grand deraf sjelf vilja svara deremot. Det är fröken Eleonora, som varit upphofvet till hela framställningen af denna lärorika tafla. Hon är värd denna Fröken E ... att lära känna, om man älskar det goda och goda menniskor; men för att få det nöjet, måste vi vända oss till gamla Jacob, Herr Hugos kammartjenare, ty hon, Fröken E ..., är så mån om att hennes hjertas skära hvithet icke en gång af solens strålar skall få den minsta tinte eller fräkne, derföre döljer hon med största omsorg – ja till och med med list, som Jacob kallar det – hvarje handling, som kunde bära vittne derom.
Deputerade anmält de 4 Millioner Riksdaler, hwit* ka Högstsalig Konung 6ullak IH stall wid Riksdagen är 1792 hafwa ätagit sig, akt pä Statsskulden afliqvidera, hwaröfwer der utläkande blifwit meddeldk, att dä de Handlingar, som tjena till upplysning wid förewarande Bouppteckning, icke lämna härom någon underrättelse, och en sadan fordran detzutom icke blifwit uppgifwen, wid den efter Högstbemalde Konung samma ar förrättade Bouppteckning, samt ej eller finnes mredt eller styrkt, om Högstsalig Konung 6ustsk atagit sig werkclig betalningsstyloighet, eller endast tillätit §fter - gist och afskrifning pä StatsWerkets förstotter, till krigskostnadens bestridande, hwilket sednare synes instämma med 5 tz i Riksdags Bestutet den 24 Febr. 1792; sä kunde nägon annan eller närmare upplysning om denna fräga icke Fjerde Land. Nw 85- 86, lam - 674 Den 14 November. lämnas, än hwartill detta förhållande kan föranleda. Stockholm den » Nov. 1809. Ester Nägigfle Förordnande OI^sxerkeim, Bvuppleckningsman. Dm n November.' 675 H. h. Drottningens, kreärica Oorotkiea lVillttelm-liLs enffildta tillhörigheter. Zruktbara ^apitaler. Enligt Kongl. SkatsContoirets beil 2 Oc^ober El. meodeldle Uldrag af Räkenjkaperne, hafwa Riksens Höqlost. Sländer wid 1802 ars Riksdag be» wiljat
Haraldson i en länstol knytande på ett nät, Birger täljande på en nystfot åt Erika, Anton i spisvrån med en gammal saga i handen och husmodern vid den tysta, lätta spinnrocken, hvars hjul ilade snabbt utan att höras. Så, lugnt och stilla, under vänligt och förtroligt samspråk, förflöto eftermiddagarne. Förmiddagarne sysselsatte Birger sig vanligen med fiske och Erika med köket. Haraldson var då inne i sitt rum, och Anton klättrade omkring klipporna. Endast kaptenen och Gabriella behöllo troget sina platser så väl försom eftermiddagen; och Rosenbergs ansigte uttryckte alltid den omisskänligaste belåtenhet, med undantag af de ögonblick, stundom ganska långa, då Gabriella, i följd af någon kallelse från Erika, måste sysselsatta sig med hushållsbestyr. En så treflig vinter hade man aldrig upplefvat på Tistelön. Julen, annars lång på den afskilda ön, försvann som en dag: och alla dagar voro jul. Rosenberg, som aldrig älskat det instängda kammarlifvet, märkte likväl icke huru snabbt veckorna ilade. Hans fötter tilläto honom i alla fall icke tänka på uppbrott; och så länge den stora hvita snöduken låg öfver haf och land, var allt bra som det var. Om lurendrejeri talades icke vidare. Rosenberg hade märkt att Birger med ovilja tänkte derpå, och förmodade dertill någon grund, den han likväl var för grannlaga att efterfråga. Beskrifningen på hans resor, hvad han derunder sett och upplefvat – ofta rätt otroliga saker – drog alltid husets befolkning omkring honom. Och om Birger stundom med ett leende gaf tillkänna ett litet misstroende, eller gubben Haraldson utbrast: ”Det var väl knäfveln, så kapten nu skär till,” bekom det kaptenen alldeles icke. ”Jag har sjelf sett det,” eller ”jag har hört det af ganska trovärdigt folk,” tystade de klentrogne. Rosenbergs historier hörde dessutom icke till dessa grofkorniga skeppare-anekdoter, hvilka gå under en gemensam benämning. Nej, bevars, de hade alltid sannolikheten för sig, och voro färgrika och friska, såsom hans egen lifliga och friska själ. Det föll sig så der temligen af sig sjelft, att en karl med
Då frågan härom icke afser bevillningens belopp, samt två Stånd stannat emot två, lärer detta Utskottets förslag böra förfalla. Likaledes torde den af Utskottet föreslagna något förändrade uppställning af rubrikerna i tulltaxan under artikeln salt, då förslaget derom endast af två Stånd, Presteoch Borgare-Ständen, blifvit antaget, böra förfalla. Då Borgare-Ståndet ensamt gillat Utskottets förslag att nedsätta införselstullen å Saxar, andra slag (än öfverskärare-), från 1 R:dr 24 sk. till 1 R:dr skålpundet, men Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden bibehållit gällande tullbestämmelse, inbjuder Utskottet Borgare-Ståndet att frånträda detta sitt beslut och instämma i de öfriga Ståndens; och lärer, för den händelse detta icke skulle bifallas, följande omröstning böra anställas: 98:o. Den, som vill att, på sätt tre Stånd beslutat, gällande införselstull å Saxar, andra slag (än öfverskärare-), 1 R:dr 24 sk. per skålpund, skall bibehållas oförändrad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull till 1 R:dr skålpundet. För artikeln Siktar, nu åsatt införselstull af 25 R:dr för 100 Rrdrs värde, hade Utskottet tillstyrkt att, med tillägg i rubriken af »och Såll», bestämma tullafgiften derå till 12 sk. skålpundet. Borgare-Ståndet har godkänt detta förslag, men de öfriga Stånden, med vidblifvande af gällande tulltaxa, detsamma ogillat. Derest icke B or g are-Ståndet vill frånträda delta sin beslut och instämma i de tre öfrige Ståndens, föreslår Utskottet följande omröstning: medicinskt. Saxar. Den, som vill att, på sätt tre