Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer af sådan anledning till Grefve Spens, om ban icke skulle vilja afstå från sitt yrkande, att berörde fråga må nu tagas under öfverläggning, helst 40 Din 2 Julli. de skäl Herr Grefve De la Gardie anfört, för ämnets uppskjutande till nästa Riksdag, äro så grundade, att de icke böra undgå att ju äfven för Grefve Spens vara öfvertygande. Grefve von Platin, Baltzar Bogislaus: I likhet niid hvad Grefvarne De la Gardie och Mörner nu yttrat, synes mig, att det vore lätt för Ridderskapet och Adeln att på en jämnare väg komma till ändamålet, om frågan rörande Bänkmän klefve uppskjuten till nästa Riksdag, emedan förändring uti Ridderskapets och Adelns representation i alla fall då kommer under öfverläggning. Hvad angår förslaget att det dervid blifvande Riddarhusutskott kunde uppmanas att med all den skyndsamhet sorn vore möjligt inkomma till Ståndet med dess utlåtande, kan jag ej finna något lagstridigt deri, att säga, att detta ämne bör blifva det första, hvarmed nästa Riksdags Riddarhusutskott, så framt ej synnerligen vigtiga föremål lägga oundvikliga hinder derföre, bör sysselsätta sig, på det Ridderskapet och Adeln må kunna äga tillräcklig tid att i ämnet öfverlägga, och jag hemställer således om ej Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes förnya den förra propositionen, med tillägg af en sådan erinran jag nu föreslagit. Grefve Spens: Sedan man begynt tala här om den enskilta sammankomst, som till granskande af detta mål i går hölls, vill jag visserligen medge, att om man nu ej noga följer k vad sorn dä beslöts, hela conclavens ändamål 4 Den 2 Jidii. 41 varder förfelat, men då åtskillige och tilläfventyrs de fleste af Ridderskapet och Adelns Ledamöter dervid icke voro närvarande, synes det mig vara gifvet , att det beror på hvar och en af dem, att, oaktadt conclaven, nu väcka debatt i ämnet, och i alla fall kan väl aldrig debatt nekas på det rum der beslutet e-, gentligen skall tagas.
I afseende på Hufvudstadens förseende' med dess vedbchof, trodde Committerade det icke våra tillräckligt, att farlederne blefvd öppnade, utan att särskildt för detta ändamål egnade åtgärder borde vidtagas och beldst att» under det enskilde så mycket sorn möjligt uppmuntrades att för egen räkning afsända Vedtransporter till Stockholm, Kronan i brist af sådane enskilde säljare, läte för allmän räkning upphugga och transportera de sig företeende Skogstillgångar; såsom en förberedande nyttig anstalt hvartill i begge fallen skulle' a Sami. 4 3 68o Riksens Ständers vara, att en Lastageplats vid Ljunga Elfvens utlopp i Hafvet anlades der flottvirket kunde emottagas, uppläggas och upphuggas, för att derifrån till Stockholm afsändas; Och sorn lägenhet dertill funnes uppå Nohlby Bys egor, hafva Committerade anhållit, att derest dem Liefve tillåtet, att med cgarne fä träffa aftal 0111 inköpande af denna plats för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning, framdeles få afgifva förslag öfver de kostnader, som till uppförande af nödige Boningshus, till Hamnbyggnad , Bolverke och Bomanläggningar för Flottvirkes emottagande m. m. kunde erfordras, för alt göra denna anläggning fullt svarande mot sitt ändamål. För den åsyftade
På grund häraf, och med åberopande derjemte af hvad i motionen finnes anfördt, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte besluta, att efter orden Utskott och Revisorer till det 3:dje mom. i 6 Usta g tillägges: »eller i och för utöfning af riksdagsmanna-kallet» 480 Den 16 November. Jag har en gång förut haft äran uplysa, att en Bankens tjensteman, i samma grad som jag, utaf sin innehafvande ion afstår en summa af 1,100 11(1 r Eko årligen. Skulle hvad jag nu yrkat vinna 11. o. Ad:s bifall, samt blifva R. Stms beslut, finge jag ändock vidkännas ett årligt afdrag af 1.000 Rdr Bko, och jag hemställer till eder, mine Hrr, om icke en sådan uppoffring för fullgörandet af en medborgerlig pligt är tillräckligt stor? Hr af Geijerstam, Carl: Det är ett gammalt stadgande, att tjenstgöring inom Banken på vikariat skall ersättas med lägsta tjenstegradens fulla lön. Om Hr Ehrenhoffs förslag bifölles, skulle Banken i vissa fall af sina egna medel få tillskjuta fyllnaden i de erforderliga arfvodes-beloppen. Detta har BankoUtsk. icke ansett lämpligt. Andra skäl till afslag å motionen finnas äfven, deribland jag vill nämna ett, nemi. att man måhända skulle finna sig förhindrad att till högre platser inom Verket befordra personer, hvilka under de tätt återkommande och långvariga Riksdagarna ej gjorde någon tjenst. Jag tillstyrker bifall tili Utsk:s hemställan. Hr Ehrenhoff: Den fö reg: de talaren har nämnt, att om min motion bifölles, skulle Banken få vidkännas större kostnad, än som f. n. är fallet. Ja, det är sannt; men det torde vara lika sannt, att Banken är ett Statens Verk, och att, om Staten till följd af mitt förslag får vidkännas en kostnad af några hundra Rdr hvart tredje år, detta är en obetydlighet emot den kostnad, som landet för de andra Stånden får vidkännas. Erih. Cederström, Rudolf:
Den bestod förnämligast uti 1:0 att införsel och försäljning egt rum af sådane varor sorn med redbar förmå/» inom Lindet produceras; 2:0 att tillgången och förbrukningen aföfverflodsvaror, otnåt 11 igen ökats; 3: t i o att spartnemål icke kunde afyttra» tilt köpare, sorn kunde betala, 4:0 att penninge-rän - cxvit Statsoch Banco-Utshottens Utlatandtn. tan stigit ; 5:0 att betalningen för inrikes ,utborgade inhemske tillverkningar, skedde ovanligt trögt, samt alf afsättningen minskats. Sä lä nge den allmänna Rörelsen är uti den gäng, sorn befordrar allmänna välmågan, bl ifver Rörelse-Capitalets tillbörliga andel deruti qvar, de biträden Capitalisterne lemna, lätta och befordra deri, och deras intresse blir dermed förenadt; men sä snart den allmänna Rörelsens företag inom landet börjar lida intrång af för densamma fremmande , och ännu mera, af emot densamma stridande, rörelsegrenar, hvilka merendels uppkomma genom derför öppnade vägar och lernnade anledningar, hvarigenom större enskilde vinster på få händer, än en allmänt utbredd välmåga, blifva följder, så skapas Speculanter på sådan vinst; Capitalisternes intressen börja då att skilja sig från det allmännas; Capitalerne hemtas, i början småningom, men efter lyckade speculationer med fortskyndad fart, från inhemska Näringar, hvarest de varit i allmänna rörelsen productive, till stridiga; allmänna rörelsens framgång hejdas, productionen och utbytet inom landet minskas af dess egna tillverkningar, hvaraf fortsättningen snart medför förlägenhet. De upptagne Capitalerne lifva fremmande länders production , och inhemska näringar sakna sitt behof; penningen saknas hos Jordbrukaren, Näringsidkaren, räntan stiger, och alImänna Rörelsen aftynar. Häruti igenfinnes orsaken till den urgamla erfarenhet, med undantag af några få fall uti de stater, hvarest räntan ar hög endast för osäkerhets skull, att då allmänna välmågan Statsoch Banco-Utskottens Utlatanden. cxvr aftager, stiger penninge-Capitalistemes vinst och penn inge-Räntan. Då isi5 års
Jag kan icke dela Herr von HartmansdoriFs tanka, alt man ens i reciprocitetsväg nödvändigt bör medgifva Konungen rättighet till tullens förhöjning; men jag underställer för öfrigt de Ledamöter, som anse saken vara af så stor vigt, huruvida man icke till en betydlig tidsbesparing för Ståndet borde uppskjuta med voteringen öfver denna fråga, intilldess sjelfva Tulltaxan blifvit afgjord; ty i annat fall skulle det kunna hända, att, i händelse förhöjningsrätten medgifves, minoriteten sökte omintetgöra beslutet genom fem eller sex hundra voteringar öfver sjelfva Tulltaxan, för att få den nedsatt i samma mån, som Konungen fått rättighet att höja den. Jag hemställer, om icke, då formerne så betydligt försvåra öfverläggningarne, det vore bäst att nu genast fredligt fortgå till sjelfva Taxan, och först sedermera afgöra frågan om förhöjningsrätten; annars skola vi möjligtvis få sitta här till Jul, innan Tulltaxan ensamt blir afgjord. Herr af Ekenstam: Jag tror icke, att Herr Tham påbördat sina motståndare något oriktigt, då han sagt, att de önskat 344 Den 28 O c t o b e r e. m. förhöjningsrättens öfverlemnande till Konungen i alla afseenden; ty jag är af denna tanka, äfvensom jag hört Friherre Åkerhjelm hysa samma åsigt. Yi äro således minst två, och jag tror äfven flere, af denna mening; de flesta af Herr Thams motståndare yrka förhöjningsrätten i allmänhet, utan inskränkning till blott reciprocttetsförhållanden. Herr Cederschjöld: I händelse den mening vinner, som den siste värde Talaren yrkat, vore i sanning BevillningsUtskottets och Ständernes arbete öfverflödigt; ty om Konungen skall äga, att nedsätta Taxan efter behag, och höja den till 33f procent; så hemställer jag hvartill det skall tjena, att Ständerne upprätta ett förslag till Tulltaxa. En förhöjningsrätt till 33f procent innebär en så ofantlig latitud, att den skulle göra Rikets Ständers beslut i ämnet utan värde.
Med spetsig perina tecknar hon baldrottningar och blå- striiinpor, ined lef vande hunior förvecklingarna, vid D ett kafferep » eller en husmoders alla bekyrnmer; ocli idn ni is frågor D ge henne anledning till den Itostligaste parodi, tillspetsad i reflexionen: Niir inan ej lim t h l a sjalf Är fraga inycket vigt. Det nu citerade versparet ' ger för öfrigt en god inblick i SnorP&amp; detta vis sninliti. lioii ofta i ett par fyndiga rader sjalfva liarnaii af stycket. De kunna vara litet elaka, dessa epigraiii, .inen nekas ltan ej a t t de äro träffande nog. res skrifsiitt. 0111 Snorre ined all ratt kan saga, att iion Iiiller sig p i jorden och sviifvar icke i. det I X, så aga dessa ord diirernot ingen till %inpligliet p % Alfaro. Heimes diktning rör sig ej inonl ' ett stra1lgt begränsadt onlråde. Den hemtar tvärtom sina inipulser både från hiin.nie1 och jord, från nar ocli fjärran, från forntid och nutid, ja fraintid. Den böjer sig smidigt in i snart sagdt alla lyrikens former, från den högstamda hymnens till satirens, från balladens till landsmålsvisans. J a, inspirerad a € Viktor Rydbergs storslagna uppfattning af de nordiska myterna, skapar den kväden, som vittna om stor förmåga a t t iklijda moderna tankar de gamla formernas driiki. ' Men själfva denna obegränsade receptivitet och denna Iiitthet att handskas med formen innebära en fara. De fresta att p&amp; papperet kasta ned en tanke, en stämning, innan personligheten s$ intensivt gått upp däri, att den kan själfstandigt och konstnärligt utpräglas. Alfaro har en med entusiasm omfattad v&amp;ldsisk %dning. De d j ~ - past kända af hennes dikter bebåda gryningen af en ny tid, en tid då det kristna idealet, som för henne s t k synonymt med allt ljus och all ren glädje, skall segra.
Finner Kongl. Maj:ts Befallningshafvande hinder för handteringens utöfning icke möta, utfärde derom för tillverkaren bevis, innefattande tillika landskontorets uträkning å den afgift, som för den ifrågavarande tillverkningen utgå bör. § 9. Vill den, som till bränvinstillverkning under viss tid sig angifvit, sedermera tillverkningen under en eller flera påföljande enligt § 2 tillåtna terminer fortsätta, eller vill någon, efter att hafva för tillverkning af ett visst belopp sig angifvit, densamma för en eller flera terminer utvidga; gore derom, minst fjorton dagar före den tid, fortsättningen eller utvidgningen afser, skriftlig anmälan hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som öfver sådan anmälan utfärde bevis, innefattande tillika landskontorets uträkning å den fyllnad i tillverkningsafgift, som erläggas bör. Vill han åter från tillverkningen afstå, eller uppgifven tillverkningstid med en eller flera terminer inskränka, eller uppgifvet tillverkningsbelopp för en, två eller flera terminer minska; anmäle det hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande minst fjorton dagar före den tid, afsägelsen eller inskränkningen afser, så vida han vill åtnjuta befrielse från motsvarande tillverkningsafgift. § 10. Ofver anmälningar och uppgifter, som, enligt §§. 8 och 9 till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inkomma, late han erforderliga förteckningar, för kontroll och eftersyn, tillställas vederbörande Kronobetjente samt Ofverkontrollörer och Tillsyningsmän. Kronobetjent skall af förteckning, som honom tillställes, låta, inom 8 dagar från emottagaudet, i sitt distrikt anslå afskrift i sockenstuga eller, der sådan ej finnes, å annat lämpligt ställe i socknen. 30 Sammans. BevUlnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslc. Bet. JsA> 2. § 11- I sammanhang med pressjästberedning får bränvinstillverkning icke utöfvas af annan än den, som till den sednare berättigad är, eller under annan tid eller med andra vilkor, än som för bränvinstillverkning i allmänhet stadgade äro. § 12.
Jorda-Balken stadgas, och at LomrsHsr ma uti Iukecknings-krokocollsc intagas. Härtil ropades Ja. Slukcligen proponerrös Herr Grefwen och Landt-Marffalkrn, enligt Konungens kroxolmor!, 61 ^ 4vr at igenom ärrenäs LontrsLksr äldre Jnlecknings-hafware, och de, hwilka framför deni äga betalning utur Egendomen njuta, icke ma warda rubbade i den rätt, dem enligt Lag är rilstandig. Samtycktes. Herr ck-e^onKoipe, ^ nnas Lamuel, föreslog , at sedan grunderna ti! Lagförändringen nu wörö bifallna, i enlighet med Hans Majlis Nådiga kropostrion, Herr k.e^onstoI^es ^roisLk nu aker mätte upläsas och derefter jamnkaö. » Hwilket skedde och xrojsQsr gillades endast med den förändring uti g. §. ak längsta ärrenäs-tid skulle i stället för Femton ar utsättas tii Femtio. Herr von Lögeström, hostan. I anledning af desta propoluwnsr hasme wi nu at förwänta nya Lagar, och jag hyser intet twiswelsmäl om deras rätkwifa. Wid detta tilfälle torde allenast rillatas mig anmärka, at wi are lyckelige med Lagar; wi hasme af dem stora volumsr och Lagar af alla stag: och jag magar tro, at ingen Domare kan pasta sig wara i stand at efterlefwa eller ens känna dem alla. Jag kan för min del ej annat sinna, än at en allmän förbättring af wart Lag.. Werk blifwer för rättwifans handhafwande alldeles nödwandig; och jag skulle i ödmjukhet önska, at til Kongl. Maj:t i underdånighet mätte hemställas, om icke Hans Mastt täckteö widtaga sadana utwagar, hwarigenom Lagarna kunde öfwerseS och en allmän Lag. förbättring beredas; hwilken min ödmjuka önskan jag begär, mätte i krorocollsr antecknas. Ätskillige hördeS häruti instämma.
Redskap, tillverkad vara och kärl, hvari den förvaras, skola, fastän bränvinstillverkare icke är egare deraf, förbrutna dömas, när förbrytelse, som sådan påföljd medförer, är begången af bränneriets arrendator eller föreståndare, eller ock efter arrendatorns eller föreståndarens föreskrift. 246 Exp ed i tio n $ - U/s kol! e ts Förslog till underd. Skrifvelse N.-o 106. Då förbrytelse, som enligt denna förordning medförer förlust af redskap, tillverkad vara, eller kärl, hvari den förvaras, blifvit begången af annan än dessas egare, och denne sednare finnes vara berättigad alt dem behålla, skall den brottslige utgifva redskapens, varans eller kärlens värde. § 52. Bränvinstillverkare eller distilieringsidkare, som åt den vid bans bränneri anställde Kontrollör eller Tillsyningsman såsom gåfva något gifver eller erbjuder, bote från och med 20 till och med 200 R:dr. Kontrollör eller Tillsyningsman, som gåfvan mottager, vare lika ansvar underkastad och miste derjemte befattningen. § 53. Skulle Bränneri-kontrollör, eller den, hvilken tillsyn vid bränneri eller distilleringsverk såsom tjenstepligt åligger, eller den, som är pligtig ali förbrytelser mot denna författning åtala, sjelf beträdas med oloflig bränvinslillverkning eller distillering, eller att hafva främjat sådan förbrytelse eller tillverkares försnillning af den afgift, han erlägga bör; varde dömd lill fängelse med arbete från och med sex månader till och med tre år. Visar någon, hvilken det åligger alt tillsyn vid bränneri eller distilleringsverk bålla, eller förbrytelser mot denna författning åtala, försummelse eller vårdslöshet i dessa åligganden; varde antingen för alltid eller under viss tid från tjensten eller befattningen skiljd, eller ock fälld till böter efter Domarens bepröfvande. § 54.
Tisnaren, på gränsen af Linköpings Län, 1 mil lång, Öljaren, Kolsnaren och Wiren, hvardera om 1 mils längd, belägna i Oppunda härad. Näshultasjön, i Öster Rekarnes härad, med 3:ne större vikar, 1 ^ mil lång. Klämmingen, 1 mil lång men endast 11fi till mil bred, Storsjön mil och Lockvattnet | mil lång och lika bred, den sednare märkvärdig i det afseendet, att hela sjön består af källvatten; varande alla dessa sjöar belägne i Daga härad. I allmänhet är Länet skogrikt och endast några få socknar lida af fullkomlig brist derpå, som dock, fastän i ringare mån, ersattes af de inom Länet befintliga 8 häradsallmänningar och 2:ne kronoparken Af de förra äro Jönåkers och Daga härads, hvardera af omkring 10,000 tunnlands rymd, Åkers af 7,100 tunnland och Öster-Rekarnes af 4,800 tunnland de betydligaste, hvarefter i ordningen förekomma Oppunda om vid pass 2,400 tunnland, Wester-Rekarnes om 2,000 tunnland och Selebo om 1,900 tunnland och sist Rönö, som innesluter en vidd af endast 1(50 tunnland. Utom Daga hä - 5 radsallmänning, som år 1841, i enlighet med Kammar-Kollegii underdåniga tillstyrkan, blifvit delad på häradets socknar, utan skatt, men med vilkor att icke få, såsom med sockenallmänningarne varit händelsen, på de särskilda hemmanen fördelas, och hvilken nu står under häradsboernes egen disposition, och sedan den tiden redan blifvit i hög grad medtagen, stå de öfrige allmänningarne under skogsbetjeningens tillsyn, och äro antingen redan indelade eller under indelning för trakthuggning; hvarjemte de delar deraf, som äro beväxte med ungskog, blifvit ställde under fridlysning. Kronoparkerne
Riksdalers tillökning i lönerne för de 4 StatsSecreterarne, utan att det blifvit visadt, hvarken att den hittills bestådde lönen varit för utkomsten otillråckelig, eller att dessa Embeten blifvit af brist på tillräcklig lön mindre vål förvaltade, hvaraf synes, att StatsUtskottet icke anser besparing böra iakttagas, der det finner en utgift låmpelig. Idet andra skälet år mera grundadt, men motsäges af flen billiga fordran, att Embetsmin af lika värdighet och tjenste-befattning må erhålla lika löner, hvilket icke inträffar, då 4 HofRåttsRåd I Götha HofRått tjena för Assessors löner, men deremot alla HofRåttsRåderne i Svea o'ch Skånska IIofRåtterne halva HofRåttsRåds löner. Örn StatsUtskottet velat handla consf quent efter den framställda principen, att högre fuilmagt icke skulle berättiga till högre lön, hade Utskottet, sorn, enligt 5o §. Riksdagsordningen, åger iakttaga nödiga indragningar och besparingar, bordt föreslå, att skillnaden emellan HofRåttsRåds och Assessors lön för 5 HofRåttsRåd i Svea och 1 i Skånska HolRåtten, blefve uppförd på IndrsgningsStaten. Hvad slutligen angår den omständigheten, att den öfverklagade olikheten åger rum på liera ställen, så år det icke något skål lör fortfarandet af ett obilligt förhållande; och beträffande uppskofvet ined rättelser till en allmän reg - Den 27 sfugusti f, m, fering, får jag anmärka, att, i afseende på HofRåtternes lönings-stater, den nu begärde förhöjningen lärer vara den enda omständighet, der ny reglering kan såttas i fråga.
Strax i morgon bittida går jag upp på banken och söker kamrer Lundberg och ber att han kommer hit och hjälper oss med gåfvobrefvet. Fru Bark. Är du bara säker, att vi inte göra något orätt, Berta? Hvad hustrun eger, det eger också mannen, det vet du ju. Berta. Nej, lilla mamma, så var det förr, men så är det inte längre nu. Du har ju fått denna fattiga summa af din faster med särskildt förbehåll – hon skulle aldrig gifvit dig den, om hon trott, att den skulle gå samma väg som alt det andra – då hade hon hällre skänkt den till välgörenhetsinrättningar liksom sin öfriga förmögenhet. Men nu gaf hon den åt dig enkom för att du inte skulle rent af komma att lida nöd, när pappa gjort af med alt hvad du egde. Fru Bark. Ja, faster Malla menade mig väl – men hon var ogift och förstod aldrig hvad ett äktenskap vill säga. Hon förstod inte, att en hustru måste hjälpa sin man, så länge hon har något – inga lagar i verlden kunna ändra det. Jag förstår mig inte på lagar och juridik och alt det där – men hvad som en gång varit rätt, det blir rätt, man må ändra lagarna hur man vill. Berta. Precis tvärtom skulle jag vilja påstå. Hvad som förr var rätt, det är nu en himmelsskriande orätt, åtminstone hvad kvinnan beträffar. Nu är det inte längre kvinnans största dygd att likna hundarna. Fru Bark. Hundarna! Nå men Berta. Berta. Ja, just hundarna. Ju mer man slår dem, ju tillgifnare bli de. Nu, när till och med lagen börjat vilja göra kvinnorna till människor, så kunna de ändå inte frigöra sig från traditionerna. Hällre taga de stryk och svält än de vilja lefva herrelösa. Fru Bark. Du har rätt, mitt barn. Din mor förtjänar inte annat än förakt. Berta. Du, mamma! Du är den bästa människa på jorden – så kärleksfull – så god! Fru Bark. Hvarför säger du inte svag. Du sade ju nyss, att godhet ingenting annat är än svaghet. Berta. Bry dig inte om alla mina dumma ord – jag blir så bitter ibland, när jag tänker på – men det är detsamma. Nej, en sådan godhet som din, den är af helt annat slag.
Sunt eller 2 still, milen, samt ä den andraat, under alla de stedde förhöjningarne ä den allmänna stjutsle gan, ingen fräga warit om förhöjning pä betalningen för Kronostjutsen, utan de HemmansJnnehafware, som denna ffjutsnings-stridighet älegat, salunda allt intil denna tid, mäst ätnöjas med äfwannämnde ringa betalning af ens dast 2 still, milen, samt följakteligen äfwen 75 procent mindre än hwartil de, med afseende pä de grunder, som för mer än 70 är tilbaka mäste hafwa warit föranledande til stadgandet af allmänna Skjuts-och Krono-stjutölegäns likhet eller enahanda förhällande, warit berättigade; sä fordra efter min öfwettygelse bäde billighet och rättwisa, at rättelse härutinnan göres. För mm egen del är jag icke nu beswärad af skyldigheten at deltaga uti Krono - skjutsens bestridande, och har följakteligen icke nägon egen afsigt med min nu tilgörande framställning: Men om KronostjutsniNgs-beswäret och den derföre stadgade ringa betalningen tilförene undfallit min upmärksamhet; sä har ocksä samma beswär och de derifrån sig härledande allmänt kände följder, under sednast förslutne Krigstider, desto mera
Arrendeoch Halftenbruks , Contracter med andre än underhafwande, ssrifwas pä Stämpladt Papper ester den i föregående Moment warandc Tariff, grundad pä procenten af der warde, hwartill Hemmanet wid Allman Bewillnings Taxering blifwit uppskattade. Contracter och Afhandlingar, utan witz Summa, böra ester samma grund, ssrifwas pa Charm till det belopp, hwartill de deri betingade Persedlar eller Förmoner kunna skattas, enligt sednast fastställde MarkegängSpris. Innehåller samma Contract derjemte något som till wikt warde icke kan bestämmas, öka§ Charta» i afseende dera medScl Skillingar. Andra Contracter uran witz Summa Den r8 Augustk. 2869 Deröfwer till och med 25 R.dlr, Twä Skil; lingar. Deröfwer till och med 50 R.dlr, Tre Skillingar. Deröfwer till och med 75 R:dlr, Fem Skillingar. Deröfwer till och n»ed ioc> R.dlr, Sex Skillingar. Deröfwer till och med 12; R:dlr, Atta Skil; m,gar. Au aust k. ffrifwas pa Sex -Skillingars -Charta; Bärande alla ArcuxdeHä-Uenbruisoch Hyres - Conwaek ä Landet, ^ s-m ickr gen ast bliiwit lkrilne pa sa hög Chatta som förordningen förutsätter, wid dct an, saar 24 §. utstakar» friast a näst derpå följande Tu g, med ve horja Follnads - Charta beläggas , jamt Domarens pästrift derä utan någon Lösen tecknas. Härifrån undankaaös dyck de Contracter och Afhandlingar, som as Husbönder asstliias med un, terkafwonde Bönder, Torpare, Tjenstefolk eller an, dre Arbetare, intill desi te för Domaren eller Exe, cukorn till Laglig åtgärd kunna företes.