Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln väckt en motion, hvaröfver Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets yttrande är infordradt. I densamma föreslås 1:o att i Statens tjenst anställde, så väl militäre som civile läkare måtte i rese-reglementet uppföras i samma klass, som de Statens militära tjenstemän, med hvilka de innehafva lika tjenstegrader, allt i öfverensstämmelse med Kongl. Brefvet den 5 Juli 1855, och med iakttagande deraf att sjukhus-läkare och provincial-Iäkare komma i samma klass som regements-läkare; och 2:o att den Fältläkare-korpsen tillkommande rätt att erhålla inqvartering i Kronans hus, efter de dem tillagde militärgrader, skall utsträckas jemväl till sådan inqvartering, för hvilken kontant ersättning tillgodonjutes. Motionen berör således två särskilda frågor, hvilka, ehuru beslägtade med hvarandra, likväl torde lämpligast hvar för sig behandlas. I afseende på ersättning för skjuts och dagtraktamente åt läkare i allmänhet, tillämpas Kongl. Maj:ts förnyade Rese-reglemente den 31 Oktober 1851, som är uppstäldt med hänsyn lill den rang en hvar vid nämnde tid innehade, sålunda att t. ex. en öfver-fultläkare åtnjuter ersättning för skjuts och dagtraktamente enligt 5:te klassen, till hvilken jemväl Öfverste-löjtnanter i fråga härom hänföras. Enligt Kongl. Brefvet den 5 Juli 1855 innehar likväl Öfver-fältläkare numera lika rang med Öf Bih. till R. St. Men öfverstar tillböra i afseende på ifrågavarande ersättning 4:de klassen af ofvanberörda rese-reglemente. Sammalunda åtnjuta fältläkare, enligt 6:le klassen, enahanda ersättning som majorer, oaktadt de nu hafva öfverste-löjtnants rang, regements-läkare med majors rang lika ersättning med kaptener, enligt 7:de klassen, o. s. v.; hvarförutan provincial-läkare i rese-reglementet hänföras lika med kaptener under sistberörde klass.
Herr Doktor Forssell har anhållit få antecknadt att han i ärendets afgörande ej deltagit. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Lag-Vt skottets Betänkande N:o 60. 1 Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Sept. 1863, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring af Kongl. Förordningen, angående städsel och lego af jord på landet, den 13 Juni 1800. I nämnda författning, som i i:sta punkten innehåller den bestämmelse, att längsta tiden för arrendens och landbokontrakters bestånd, hvilka slutas om allingejord, icke må sträckas utöfver femtio år, stadgas derjemte i 2:dra punkten, att, hvad arfvejord angår, arrendator eller landbo må, i händelse egaren under landboeller arrendetiden genom döden afgår, njuta kontraktet till godo uti fem år, derest så många af arrendeåren återstå, räknadt ifrån den midfasta, som infaller näst efter egarens död. Den inskränkning, som sålunda eger rum i fråga om beståndet af arrende om arfvejord, emot hvad om allingejord är stadgadt, har, hvad äfven författningen antyder, sin grund i den inskränktare dispositionsrätt, egaren till arfvejord, enligt då gällande lagstiftning, deröfver tillkom. Eldigt 17 Kap. Ärfda-Balken och 8 Kap. JordaBalken var det honom nemligen förbjudet att arfvejord genom testamente eller annorledes bortgifva; och då han följaktligen var skyldig att till sina arfvingar efterlemna denna jord, kunde det i öfverensstämmelse härmed ej heller lemnäs honom öppet att genom arrende beröfva arfvingarne för en långt utsträckt tid icke allenast dispositionsrätten öfver jorden, utan äfven större delen af dess afkastning. Men sedan numera genom Kongl.
Inom Wallostige Boraarc-Ständet tuorda anmärkumaar wid samma Urfkotts Betänkande, rot a? ide inlösen af ätjkilliga f. d. Kongl. Familien tillhöriga Möbler w,d Haga Lust. Slolt, mi upplästes, beslöt Prest »Ståndet, att med gillande al förstderörde Utlåtande, t rdliswa wid de^ till det sistnämnde förut llämnadc bifall. Vt rugr». kx krotocollo. ä. V. Hlmhuist. Utdrag asWällsfl Bsrgare-Srändets prskocoll, häller wid U-cima Riksdagen i Orebro -en 12 Aug. »612. S D. S anledning af Hcderwaröa B^>nde Ståndets irojuoande och till betygande af sin walwilja em.t nämnde Stand, bestöt Borgare-Ständer att, med frångående af sitt Bestut om förhöjning i afgisten för bruk af Branwin, bcgifwa sig dertill, att samina amlst mä uegöraö med ätta ftillingar för hw^xje Monbperson. Vt Lu^ra. Lx krotocollo, Lerjström. Utdrag af Wällöf!. Borgare-Ständets s)rstocoll. hållet wid Untrma tisdagen i Orebro -en 12 Aug»312. SD28id föredragning af Bewillnings-Utikotmö Mumlat vm Skanittlta upplysningars erhållande - Den ir Augusts. §627 lande till näfta Riksdag, fann Borgare - Ständer för godt, alt dertill lämna sitt bifall. Vt suxrr». Lx krotocollo, IILerjström, Utdrag af Wälloflige Borgare-Gränders prorocoll, häller wid Urcima Riksdagen i drebro den n Aug 1812. S. D. 8öredrogs ä nyo Statsoch BewillningsUtskottens gemensamma Betänkande, i anledning af Herr Borgmästaren Egg es Memorial, rörande förändring i Sjö - Tullens clarerande för utgående wahror med wäxlar.
Derjemte lia» Lomittesn föreslagit att af 8ilfver borde slas: 8>eel.en pä ^ oi t inneb:ds 26 lorn, värde 8 s. K:g. ^ ort — 60 >6 s. > ort — 100 82 s. 2 01 t — 200 r K. >6s. 6 ort — 600 — —3 k. 16 s. Al^otet innebällei tint 8ilsver oeb Koppar oeb lilie derigenom 12 loci >4vs gean. 80 stjelk» väga 1 E v.vigl. Kopparsliljementet slulle blifva 1 lorn ort) (värdt belt nära 4 >'^t. Kigs.) s lorn ort) 3 lorn (^ "et) 3 lorn ort) Herr Hjerta, Onsta!, liar deremot sa val i dess genom tr^elet utgikne köl tjenstfulla arbete: 0,r ri/rnO F-rn^er oc^ Afisgä/^ som i dess vid Dtslottens torra Letänlande gjorda aiimsilningar ^rlat: i:o iltt n^a ltl^nt-Xnlieten trär vara l K:dr L.eo oelr inneballa 3?väbundra>Ie ljugu Kem liotusendedeiar (0,0226) af 1 A v.vigt lint 8ilsver, samt 8jnttiofem Kiotusendedelar (0,0076) Koppar, lrvarigenom mintet blifver 12-Iädigt, oell 33^ strelén väga jeint i L v. v. 2:0 ^tt säljande 8ilfverm^nt boide präglas: I X:dr — j K:dr — ^
Den l f Martti. i Tryckfrihets-Förordningen, vara en Grundlagsfråga; andra hafva deremot trott, att i det förut anförda 12 morn. af 3 § nämnde Förordning) finnes ett straff stadgadt på detta brott. Ostadigt är ett vanstäldt och till sakinnehållet stympadt meddelande af en Representants yttrande en vrängd framställning till allmänhetens förvillande, och således är detta brott redan förutsett i TryckfrihetsLagen. Ej eller lär kunna nekas, att falska uppgifter, rörande ett RiksStånds debatter, redan kunna inflyta i Tidningarne utan annan påföljd än den TryckfrihetsFörordningen i sitt nu varande skick utstakar. Men emot sjelfva dessa förfalskningar skulle offentlighetens införande lemna en controll, sorn för det närvarande icke finnes. En Tidningsskrifvare kan nu genom prefixerne: att den eller den yttrat sig «ä eiler så; den eller den laver hafva anfört följande, sedermera gifva sjelfva yttranderna hvilken vrängd framställning han behagar och likväl freda sig för det juridiska ansvaret genom den förklaringen, att han endast infört det åtalade såsom ett löst rygte, utan anspråk på trovärdighet och utan tillgång till att sjelf göra sig underrättad om verkliga förhållandet. Om han nu meddelar isolerade anföranden, utan att uppgifva dem som föranledt eller besvarat desamma, så äger han inför allmänheten den ursägten att han ej kunnat erhålla kännedom om mer än hvad han anfört. Deremot då en Tidningsskrifvare sjelf kunde bevista ett Stånds debatter, ägde allmänheten ostridigt anspråk på att han skulle sjelf öf - ’ Ben ii Martil. 683 vervara och efter eget åhörande meddela de debatter han införde. Gjorde han sig då skyldig till någon vrängd framställning eller vigtig afstympning, så, utom det juridiska straffet, underkastade han sig det honom ännu vigtigare: förlusten af allmänhetens förtroende och intresset för hans Tidning. 4:0. Främmande åhörares närvaro skulle genom oljud eller väld hinna störa Ståndets öjvsr: läggningar eller imponera uppå detsamma. Åtskilliga Talare hafva framstält, såsom bevis härpå, flere i historien förvarade händelser, bland dem Franske Revolutions stormiga uppträden.
I flera orter skulle säkerligen, såvida detta betänkande antoges, stora svårigheter möta för nya pappersbruks anläggande, emedan det för dem skulle blifva svårt, om icke omöjligt, att erhålla lumpor, då den redan förut blifvit bestämd för de äldre pappersbruken, sira derom contraherat nied de föreslagna sockrn-com niss ouärerna. På en tid, d i de ide'er söka att Den i4 Juli, 355 göra sig alltmera gällande, som fordra industriens frögifvande från de fjettrar, hvaruti den varit bunden, synes intet skäl att för densamma här stadga en ytterligare inskränkning. Jag anhåller om propos, till afslag å betänk. Frih. Cederström, Jac.: Jag kan icke instämma med dem, som yrkat afslag på ifrågavar. hetänk., utan förenar inig, på de skäl Gr. Cronhjelm anfört, i anhållan om återreraiss, helst jag icke kan godkänna Utskrns yttrande i 2:dra punkten öfver väckt motion, angrde gesällvandringarna; ty denna fråga hade bort upptagas i sammanhang med deri om näringsfriheten väckta, hvilken ännu hvilar hos XJtskm. Skulle U. St. nu till afgörande upptaga 2:dra punkten af Utskrns förevar, betänk., så skulle man derigenom hafva bundit händerna, då fråga framdeles förekommer att stadga ny ordning för handtverkerierna, och återremiss är således nödvändig för att få begge dessa frågor till afgörande i ett sammanhang. Hvad åter 5:te punkten af Utskrns förslag beträffar, hafva Utskrn förbisett, att då man i Sverige ännu lemnat föga omsorg åt den hushållsgrenen att samla lumpor, liar det för allmogen varit ganska nyttigt, att lumpsamlare funnits, som rest omkring och upphemtat de ringa förråd, som varit att tillgå.
kunde då ana, att hon en gång skulle blifva drottning af Sverige, eller ens att hon skulle blifva Bernadotte ' s maka, ty det var då fråga om giftermål mellan henne och en af Josephs följeslagare, general Duphot. Ödet ville emellertid, att hon skulle bo just i drottning Kristinas forna bostad, Palazzo Corsini, och från dess fönster skulle hon, blott fem dagar efter sin ankomst, se Duphot falla för en påflig kula, medan han sökte mäkla fred under ett upplopp. Desirée lämnade, med Joseph Bonaparte, genast Rom, och vi veta alla, hur underbara öden bringade henne att efterträda Kristina på den svenska tronen, liksom hon efterträdt henne i det romerska palatset. Hennes sonhustru, änkedrottning Josephine, var också i R o m våren 1875. From och troende katolik, ansåg hon det för en kär plikt att betyga Pius I X sin vördnad. S:TA BIRGITTAS K Y R K A I ROM. tänka på annat än att lefva efter recept, och däri har ingen förändring sedan inträdt. Hvarje år har kronprinsessan därefter kommit hit i början af vintern för att återvända mot norden i maj, så snart det börjat blifva varmt på andra sidan Alperna. De för alla, som ha svaga lungor och nerver, farliga köldmånaderna januari — april är det således hon tillbringar i R o m. Den eviga staden " har just icke rykte o m sig för att vara någon hälsoort, men det är m e d den som med så mycket annat, att den är bättre än sitt rykte. Detta är gammalt, ett arf från den pittoreska, men smutsiga påfvestaden. Det nya utilistiska italienska regementet har rätt illa försyndat sig mot skönhetssinnet, men det har gjort staden ren och snygg och så godt som jagat febern på porten. Sommartiden är kanske inte så värst hälsosam i Rom, och ej hösten heller, ty då blåser ofta den lömska sciroccon, men om vintern är det moderna R o m utan tvifvel en af de bästa uppehållsorter man kan välja söder om Alperna. Detta förutsatt att man lyckas skaffa sig en bostad, där man kan elda ordentligt.
Stadens inkomster af hamnoch bro-penningar, den tolagen tillhörande fultigvårds-afgiften, mälare-, vägare-, kokhus-, barlastoch brännepenningar, tolag, Varfvet och Beckborg hafva utgjort: Wisby den 30 December 1843. M. S. v. HOHENHAUSEN. Lars Hcimbrceus. L. J. Gardell. Ki Q E€ (*■ Ete 0JE A4T * T § BEF ALEN INGSHAFV ANDES UTI malmohus Län TILL KONGL» MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 183T, 1838, 1839, 1840 och 1841 STOCKHOLM, 1844. TRYCKT HOS P. A. KORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. § c L änels gränsor hafva under den period som utgör föremål för denna berättelse, icke undergått riågon förändring; utan utgöres af Christianstads Län å ena sidan samt Kattegatt och Östersjön å den andra. Ehuru mycken tillgång på skog inom Länet icke finnes qvar, bibehålies likväl den gamla benämningen skogs-trakt, till hvilken räknas de härader, som närmast angränsa Christianstads Län, och slättbyggd, den del, som tillgränsar hafvet. Af sednare klassen anses Oxie, Skytts, Wemmenhögs, Ljunitz, Herrestads, Torna, Bara och Rönnebergs Härader, för de bördigaste, samt af den förra Luggude, Onsjö, Harjagers, Färs och Frosta Härader för de mindre bördiga andelar af Länet, Utom den så kallade Lödde ström, hvarest finnas anlagde utmärkta qvarnverk, äro inga åar eller strömmar inom Länet, som förtjena särskilt anmärkas och icke eller några insjöar, Ringsjön undantagen, af betydenhet. Den enda bergshöjd inom Länet benämnes Romeleklint, belägen i Weberöds socken af Torna Härad och hvilken utgrenar sig på åtskillige håll i orten.
Men just denna sphär är den naturliga verlden, – vår nuvarande verld: i hvilken det första principala, som skapats, är de medelst det andliga urljuset frambragta solarne; det andra, de medelst dessa solar frambragta jordkloten; det tredje och förnämsta, den genom de förutnämnda förberedda och förebådade Menniskan. Man bör nämligen kunna upphöja sig till den tanke, att såsom gudomlig Vishet är Gud ett evigt Ljus, och såsom gudomlig Kärlek en evig Värma; samt att således båda äro hos honom evinnerligen förenta såsom i en evig Sol, af hvars utstrålningar, som äro idel lifgifvande väsendlligheter, all annan Tillvarelse erhåller sitt upphof, sin ordning, äfvensom de fortfarande medlen för sin utveckling och näring. Synbilden af denna Andesol visar sig ock i verklig sol-gestalt: nämligen i den sol, hvaraf den öfverjordiska verlden upplyses; och hvaraf vår sol framställer blott en matt och blek härmning. Den andliga solen är det första från Gud utstrålande; det honom sjelf allranärmaste; det ännu helt Gudomliga; en lysande infattning eller herrlighets-ring (gloria) omkring hans Gudamensklighet, hvilken vanligtvis döljes af dess strålar, men ock understundom synbart ur dem framblickar. Medelst verkningarna från denna sol, som i sitt väsende är intet annat än den eviga Enheten af Kärlek och Vishet, framalstras allt lif, som inom de himmelska, andliga och naturliga verldskretsarna gradvis uppkommer; och förmedelst den motsvarighets-lag, som framkallar allt slags Varande enligt ordningen för skapelsens gudomliga Ändamål, tändas från denna sol fördenskull äfven de jordiska solarne, för att, hvar och en i sina jordar eller planeter, väcka de för dessas värf behöfliga elementariska och organiska krafterna. Solarne bestå af idel eld (den naturliga ur-elden); jordarne äro samtligen, liksom vår egen, bebodda af menskliga väsenden.
med afseende på den tillökning i fattigpersonalen, som blir en följd af ständige stora Garnizoner, så länge gemenskapen icke är tillräckligt lönad för att kunna försörja en ofta talrik Familj; och ännu mindre för att kunna försäkra dess underhåll efter husfadrens död. 3:o Eu så kallad Söndags-skola för liandtverks-Gesäller och Lärlingar, stiftad och underhållen genom enskildta bidrag. Uti denna Skola lemnäs undervisning egenteligen i innanläsning, skrifning, räknande, Geografi och Historia samt teckning; Och meddelas undervisningen af Rector och Con-Rector vid Lärdoms-skolan med biträde af någre Skolynglingar utan arfvode, utom hvad angår handledningen i skrifning och teckning, hvarföre serskildte Lärare betalas. Prästerskapets och Skol-Lärarnes nit och oförtrutenhet att på förenämde sätt befordra sedlighetoch njrttiga kunskapers utbredande inom Samhället är ovanligt och i samma mån hedrande; och jag anser det äfven för en angenäm pligt att anmärka, det så väl i afseende på Spar-Banken, Arbetsinrättningen och Fattigvården, som Öfrige allmänna Institutioner, Embete - 20 män och Medborgare af alla classer i Staden spara hvarken tid, möda eller annan uppoffring för desammas ändamålsenliga handliafvande. Sjukvården inom Staden bestrides fortfarande af en Starls-Läkare och en Stads-Chirurg samt flere i Staden boende practiserande Läkare. Vaccinationen besörjes, under Stads-Läkarens uppsigt, af en Vaccinations-Föreståndare och en Vaccinatör med arfvoden af Stads-Cassan. Tvenne Apothek finnas i Staden. Stadens inkomster, beräknade efter medium af sistförflutne fem år, eller från och med 1827 till och med 1831, för hvilket sednare år Räkenskaperne sist äro afslutade, hafva utgjort: af Handel och Sjöfart, af Stadsjord och andre Lägenheter, Räntor och utlånte Capitaler samt lillfällige Inkomster, tillsammans 33,466 R:dr 24 Skill. Banco.
Ij a ni lin g forc^aft, 'SBåre beröm, fib efter annan, imber JJiifS&agené lopp, till .^ongl 3J?a/:t afTåtne fol/anbe unberbåniga ffrifroelfer, fåfom nwc befam# me i betta 9liE$&ng$#33etTut intagne: 1:0. ben 22 december 1828, angåenbe 9uE£bag£meblen$ utbetalning ecb rebomténing.; 2:0. ben 2i 3anttarii 1829, angåenbe truefning ocb ittbelning af^ongl. 33efalIninggfjafmaiibeS $emår£#33eråttelfer 3:0. ben 3 $ebruarii, i anlebning af <S\ongl. ^lay.tS ^abiga f)3rope# fition om fortfaranbe af bet mib febnafte Sviftfbag bennl/abe an)Tag till anlag# gaube af en mattenlebning till Särlöf rona; 4:q. ben 12 gebruarit, angåenbe $ånbricfen L. W. Muntbes imber# beniga befroar ofmer roagrabt utbeEommanbe af fFogéåtuerfani#böter; ?:o ben 21 $e b mari i, angåenbe trocfning af Svongl. Sföa/ttä $23efaH#» nigtftjafmanbeS febnaff infomne få fallabe $emår$#i8eråttelfer., in. un.; 6.0. angåenbe af ©apellmafiaren J. Ch. Haeffner foFt erfåttning för inneljafb Ion; 7:0. angåenbe af jbfroerffen C.
Härtill kommer dessutom, att antalet af ”Stadens fattiga ansenligen ökes genom afskeda, ”de medellöse krigsmän samt deras hustrur och ”Farn, som, oförmögne att försörja sig sjelfva, ”mäste underhållas af Stadens Fattigvårdsanstalt, ”hvars utgifter ärligen upgåtill minst 6000 R:d. ”Banco, utan att Staden dertill njuter något bidrag af Allmänna medel. ”Efter desse upgifter hoppas jag, att Rikets ”Ständer skola inse billigheten af mitt Förslag ”i allmänhet och serdeles af den undsättning ”för Malmö Stad, som jag vågat begära och hvar”af Staden nu, mera än någonsin, är i behof, H. A. Falkman.” ”Förtekning öfver betalte ServiceMedel af ”Malmö Ett hundrade Åttatio R:d. 27 sk. 1 rst. Banco Specie; ”det varder härmedelst på begäran lill bevis ”meddeladt. Malmö af InquarteringsKamaren ”den i:sta Oäober 1817. A. Giese. Stads Quartermästare.” Och har RiksdagsFulImägtigen för Malmö Stad Herr Bager till alla delar förenat sig med Statstltskottets Betänkande!!. 191 Kerr Fallman uti hvad lian anfört, samt uplysnitigsvis tillagt, att Inqvarterings bördan i Malmö vanligen öfverstiger Stadens Bevillning, så att Stadens satnmanlagde Skatter, förhållningvis till andre Samhällens Folknummer och förmögenhet, aro troligen drygare an någon annorstädes och skola trycka hvar och en Medlem ännu mera hädanefter än tillförene, sedan, dels genom dödsfall, och dels genom en inträffad svår conjunötur, Staden förlorat flere af dess största skattdragare.
Dä pä detta eller annat tjcnligt sätt, enligt hwad frän början rätteligen bordt iagttagas, Domarens inkomst wore ställd utom beroende af twistcmälens antal, kunde de framkastade misttankar icke äga rum. si)ch pä händelse Riksens Högtofl Ständer skulle täckas gilla Lag-Utskottets Betänkande, torde Högloft. Stals-Utskoltet anmodas, att öfwer sist andragne punct sig yttra. Hwad angär de öfrige wid Domstolarne förekommande Ärenden, säsom Inteckningar, Lagfarter, ÄgtcnskapS-förord, Köpebref och andre Afhandlingar, samt-siere dylika ssm äro af helt annan egenskap, än twistemäl; sä kunna be genom Domarens ätgärd hwarken ökas eller minskas, söljaktcligcn ej eller föranleda till sädan ändring wid Expeditions-Löscn, som i afseende ä de sistnämnde här ofwan är förestå gen , intill dest önskade rättelser uti Landt-Oomstvlarncs organisation , aflöningssätt, Districkers fördelning och wiste delar af Rättcgängs-Lndningen kunna fä wänkas; hwit, ke sanna och till widsträckt nytta ledande förbättringar mäste jemte siere till framtiden öfwerlännäs. Som för öfrigt de af Herr, Presidenten och Com.mcndeu!en Grefwe kosle, H.rr Lagman kijLim och Herr Häradshöfdingen ^Vejsterikijeim hos Högloft. Ridderskapet och Adeln i della ämne föredrags ne Den 30 September. 1057 ne och likaledes till Lag-Utskottet remitterade Memori» aler innehålla yttranden, som blifwit föranledde af Herr Häradshöfding si.e)?on!-toipe8 proposition, htvar« öfwer Utskottet, pä sätt osman är anfbrdt, sitt Betänkande afgifwit; Sä anser Utskottet nägot serskildt ut» lätande öfwer dem icke bchöfwas. Stockholm den 15 Sept. 1809.
Man finner deras studier i. allitoänhet vara ganska sjelfständiga och utan spår af receptmåleri, hvarken af gammal eller ny skola. Klart, friskt och enkelt gjorda, med gråa toner men utan detta askgråa eller detta kritaktigt gredelina, som nybörjaren gerna griper till, då han skall tolka den franska belysningen, solskenet som silar sig genom hvita moln. Visst blir det ibland effektsökeri, visserligen är ej allt som skickas hem af första slag, men hvem begär det? Man fordrar endast ärligt arbete, lit till egen blick och eget omdöme — och det är just det, våra senast utskeppade unga målare i allmänhet visat sig ega. Detta sakförhållande, att ungdomen — så väl de som länge studerat vid akademien som de andra — vid sin an-komst till Paris är säkrare nu än hvad emigranterna förr varit, bör, tycker jag, tala till akademiens förmån. Ty icke kan läroverket berömma sig af allt som de unga utmärkt sig för, men någon del har väl alltid läraren i lärjungens vunna skicklighet. Ordet “ brödkaksmålningar “ faller en ovilkorligen i minnet, då man går uppe på en af Stockholms konstutställningar, sådana dessa se ut i vanliga fali, då intet särskildt anmärkningsvärdt konstverk och ingen större sändning från utlandet lifvar upp lokalen. Ty man har ovilkorligen en känsla af att de äro tillkomna för brödfödans skull, alla dessa små obetydligheter, som kläda väggarna. Det öfvervä-gande flertalet dukar behöfver visst icke kallas dåligt. Der finnes åtskilligt, som är godt arbete, och mycket, som hvar-ken är bra eller dåligt, vid sidan af det, som man gör bäst i att ej tala om. Men intrycket af det hela blir tråkigt, det hjelps inte. Och orsaken ligger, tror jag, just i den ringa lust, den ringa målarglädje, som röjes i det mesta af allt, hvad brödkaksmålningar heter. Konstföreningarna äro understödsinrättningar, men om de såsom sådana göra åsyftad nytta, det är frågan. Mycket unga och mycket gamla målare, understödjas af konstföreningarna, och det ser ibland verkligen ut som vore dessa till endast för att skaffa afsättning för medelmåttiga taflor.