Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Halten, inberäknadt löst eller fastsittande rör, som sammanbinder pannan med afkylningsredskapen eller l Bevilln-, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3. 7 mäskvärmaren, får icke, utan med vilkor, som i § 16 morn. 2 säges, innehålla mer än trefjerdedelar af pannans rymd-, och må lösa halsar ej för bränvinspannans förening med hatten användas. Afky Ining sr eds kap får bestå af pipor, slang eller kylare. Med mäskvärmare förstås en sådan inrättning vid bränvinsbränningsredskap, i hvilka mäsken, genom den från pannan utgående ångan, förberedande uppvärmes, så att, dä den derefter slås eller tappas i bränvinspannan, uppkokningen och således afverkningen sker fortare än eljest. Mäskvärmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men Jår ej innehålla vier än en femtedel utöfver pannans rymd, ej heller så inrättas, att den åstadkommer någon rektifikation, med mindre sådan inrättning uppgifves såsom rektifikations-apparat; och må ånga hvarken från bränvinspannan, eller på hvad annat satt som helst, insläppas uti den i mäskvärmaren inneslutna mäsken, utan blott derigenom ledas medelst rör. Med rektifikations-apparat förstås den del af briitivins bränning sredskap, hvarigenom en större eller mindre del af produktens vattenhalt afski/jes under sjelfva bränvinsbränningen, sä att afrinningen utkommer stai'- kare eller mera sprithaltig, lin då en sådan inrättning icke begagnas. Rektifikations-apparat må bestå i klarkula, tallriks-apparat, eller hvilken annan inrättning sorn helst, utgöra serskild redskap, eller inneslutas i någon del af bränvinsbränningsredskapen. § 13. Genom begagnande af förenämnde tre redskapsdelar, enskildt eller sammansatta, uppkomma de fyra första bland efterföljande sex klasser: Första klassen: Enkel redskap.
S. D. Wid fusteringen af dek utlåtande, hwilket, jemte omarbetadt Förslag till RiksdagsOrdning, Constitutions-Utskottet borde afgifwa till förklaring öfwer de wid det äterförwisadc Förslaget hos Ständen gjorde anmärkningar, beslöts, att i Bilaga till Meni. N:o 11. 30l> Prokoeollet skulle intagas de skiljaktige meningar, som nedannäninde Herrar Ledamöter under öfwerläggningarne yttrat. I anledning af !4 § anförde Herr Biskopen m. m. Doctor Nordin: "För linn del kan jag icke tillstyrka Magistrats"personers uteslutande frän rättigheten att pä enahanda grund, som hitintills, wara Ledamöter uti "det Wällofl. Borgarc-Standet, och således utan afseende pä wilkoret att deltaga i borgerlig näring. "Ifrån den tid, dä Städernes Fuklmägtige blefwo "kallade till Riksdagar, hafwa desse Embetsmän, "som föra styrelsen uti Städerne, icke allenast fun"nit rum uti Borgare-Stäudet, utan hafwa de äs"wen ivanligast under Wasa-Familiens Regering "warit kallade till Riksdagar, hwilket allt bewisar "sä wäl deras ostridiga rättighet att sandas, som "Stäsernes rättighet att sända dem i egenstav "af Fuklmägtige. Att de deltaga i beslutet om "Borgerskapets bewillning, är icke mera afwikande "frän ordningen, än om Borgare stola besluta "öfwer MagistratS-personcr i samma sak; och da "wid Niksdagarnc Städernes rätt ock bästa femte "Rikets skola bewakas af Fuklmägtige, sä simier jag "alldeles icke hwarsörc Magistrats-pcrsoner böra an"ses mindre skicklige uti deste delar än Borgerskapets "medlemmar.
Jag tror äfven det blifva nödvändigt, att föreskrifterne för valen af Gode Män undergå någon förändring, icke för sättet, hvarpå de ske, ty detta tror jag vara ganska lämpligt, utan i afseende på tiden, för hvilken de äro gällande; så att, om någon Socken råkat misstaga sig i sitt första val, detta icke måtte beständigt fortfara, till följd af det obetydliga arfvodet, hvilket, då det utgör 24 sk. om dagen, likväl för somlige Gode Män, som väljas bland Allmogen, kan vara en tillräcklig frestelse att vilja bibehålla platsen. Jag önskade derföre, att Utskotten ville föreslå att valen skulle ske årligen eller hvartannat år, men i öfrigt på sätt Stadgan bjuder. Jag får äfven fästa Utskottens uppmärksamhet derpå, att, ehuru jag gerna medgifver, att hvad jag vid första remissen yttrat angående ersättning för Brännerier, 358 Den 6 April e. m. Näringsställen och dylika inrättningar, kan hafva förefallit besynnerligt, innehåller likväl icke 9 Cap. 3 §. allt hvad som kunde behöfvas. Ty då der står vid slutet: ”eller ”andra lägenheter”, så är detta väl godt; men om dermed möjligtvis kan förstås Garfverier, borde dock ej dermed kunna förstås Brännerier, Krogar eller dylika inrättningar. Jag skulle tro det icke vara olämpligt, att det bestämdt infördes i Stadgan, hvad med Lägenheter menas, så att ej Brännerier, Krogar, Värdshus och Näringsställen, såsom sådane må betragtas, och sålunda böra qvarstå eller ersättas. Ty då en Delegare, som fått Landshöfdingen tillstånd att hålla krog, hvilket tillstånd han således bör äga rätt tillgodonjuta, så länge han icke förverkat det, omöjligen alltid kan få sina ägor qvarliggande invid landsvägen, skulle det ju kunna hända, att antingen en annan Delegare nödgas tåla krogen på sine ägor, eller ock att krögaren yrkar ersättning för sitt mistade tillfälle att fortsätta rörelsen,' så vida man icke för det omoraliska i näringen uttryckligen ville stadga, att ingen ersättning för densamma fick fordras. Det är detta, hvarpå jag velat fästa Utskottens uppmärksamhet.
Genom nådigt Bref af den 30 Juli samma år anbefalldes samtliga de embetsverk och myndigheter, som saken rörde, att med utlåtande öfver Komiterades betänkande inkomma, hvilket åliggande Krigs-kollegium fullgjorde den 19 derpåföljande December. Sedan öfriga embetsverk och myndigheter äfven till Civil-departementels Expedition aflemnat underdåniga utlåtanden, af hvilket ds t sista inkom den 8 April 1862, blef frågan i sin helhet den 2 Maj sistlidet år, på Civil-departementels föredragning, Eders Kongl. Majit underställd, hvarvid Eders Kongl. Majit i nåder förordnade: att då under den tid, som förflutit sedan Komiterades betänkande afgafs, frågan om Krigskollegii ombildning blifvit, i sammanhang med andra Arméen rörande förhållanden, af Kongl. Majit öfverlemnad till ytterligare utredning af särskildt tillsatte Komiterade, och den Komité, som då var 'sysselsatt med utarbetande af förslag till ordnande af rikets sjöförsvar, jemväl behandlade frågan om ändring i gällande bestämmelser, angående förvaltningen af Flottans materiel och de till sjöförsvaret gifna anslag, samt förslag lill den militära helsovårdens skiljande från den öfriga helsovården i riket blifvit af tillsatte Komiterade ularbetadt, hvarefter detta, på frågan om Sundhets-kollegii organisation väsendtligen inverkande förslag varit den 15 November 1859 inför Kongl. Maj.t anmäldt, men ännu icke till hufvudsaklig pröfning förekommit, några för organisation af Rikets Kollegier och högre Förvaltningsverk allmänt giltiga grunder, vare sig för den nuvarande organisationens bibehållande eller förändring deruti, icke borde fastställas, förr än dessa frågor blifvit inom de särskilda Departement, under hvilka embetsverken närmast lydde, fullständigt beredda; — för hvilket ändamål de utlåtanden, hvilka afgifvits från andra embetsverk än de under Civil-departementet lydande, blefvo till öfriga vederbörande Departement öfverlemnade; varande på grund deraf frågan om Krigs-kollegu organisation nu på Landtförsvars-departementets handläggning beroende. Genom nådigt
För biträde vid behandlingen af de till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma handläggning från Riks-Stånden remitterade mål, hafva de förenade Utskotten ansett sig böra, i likhet med hvad tillförene egt rum, antaga en serskild Secreterare, med anmälan hvaraf Utskotten nu få hos Rikets Ständer vördsamt begära, att nämnde Secreterare, som den nästlidne September inträdde i tjenstgöring, måtte från och med den dagen och så länge hans biträde erfordras, få uppbära arfvode till det belopp, sorn framdeles kommer att bestämmas, samt under tiden i förskott Ett Hundrade Riksdaler, för månaden beräknadt. Stockholm den r INoveinber 1844* På Stats-Utskottets vägnar: Pä Ridderskapets och Adelns På Preste-Ståndets Ledamöters vägnar; Ledamöters vägnar; C. O. Palmstjerna. Abr. Z. Petterson. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: Ledamöters vägnar: Frans Schartau. S. Heurlin. På Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets vägnar: På Ridderskapets och Adelns På Preste-Ståndets |Ledamöters vägnar: Ledamöters vägnar: II. Hamilton. O. F. Wahlberg. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: Ledamöters vägnar: J. W. Boström. Ola Jeppson. A. V. Kock. Bilt. till R. St. Prot. 1844, 4 Sami, 2 AJd. 1 Haft. 1 3 Statssamt Allm. Besv.- och Ekön.-Utsk. TJtlataiuley E:o t N:o 2. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Nov. Kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Cal mare Län måtte i tvenne Landshöfdinge-dömen fördelas. Hos Vällofl.
Det Rothschildska huset, med hvars chef min far stod på förtrolig fot, var just vid den tiden i begynnelsen af sitt fabelaktiga uppblomstrande; också andra bankens och industriens furstar hade kommit sig upp från vår närmaste omgifning, och min mor trodde, att nu var stunden inne, då ett betydande hufvud skulle kunna uträtta det mest oerhörda inom det merkantila facket — svinga sig upp till höjdpunkten af verldslig makt. Hon beslöt derför nu, att jag skulle bli en penningemakt, och nu måste jag studera främmande språk, särskildt engelska; geografi, bokhålleri ... kort sagdt alla vetenskaper, nödvändiga för den, som vill egna sitt lif åt handeln och industrien. För att lära mig en vexelmäklares och en kolonialvaruhandlares yrken måste jag sedermera besöka kontoret hos en af min fars bankirer och saluboden hos en större specerihandlare. Det första besöket varade högst tre veckor, det andra fyra veckor; dock lärde jag mig på första stället konsten att utfärda en vexel, och på det andra hur muskatnötter se ut. En berömd köpman, hos hvilken jag ville bli apprenti millionaire, gaf mig det vitsordet, att jag icke hade något förvärfs-geni, och skrattande tillstod jag, att han troligen hade rätt. Då det strax derefter inträffade en stor handelskris, vid hvilken min far, liksom flera af våra vänner, förlorade hela sin förmögenhet, brast den merkantila såpbubblan ännu hastigare än den imperiala; och min mor måste åter börja på att drömma en annan lefnadsbana för min räkning. Hon kom nu till den öfvertygelsen, att jag nödvändigt måste studera juridik. Hon hade nemligen lagt märke till, att juristerna voro allsmäktiga icke blott i England utan också i Frankrike, ja till och med i det konstitutionella Tyskland, och att särskildt advokaterna genom sin vana att tala inför offentligheten spelade hufvudrollerna, när det gälde att pladdra, hvarigenom de kommo sig upp till statens högsta embeten. Min mors iakttagelse var fullkomligt riktig.
Med dessa tänkesätt nalkas Ridderskapet och Adeln äfven i dag sin Konung, med dessa trogna tänkesätt skole vi möta Eders Kongl. Majit under instundande rådplägningar, der, efter skickelsen af en blidare lycka, icke Rikets vådor, men Svenska namnets ära, icke sönderstyckade länder, men en tillvunnen krona, utgöra första föremålet. Emottag, Allernådigste Konung, Ridderskapets och Adelns försäkran, att genom ett enstämmigt bemödande för Eders Kongl. Maj ts faderliga afsigter söka förljufva aftonen af Eders Kongl. Maj ts lefnad, hvars lugn är en belöning för • öfverståndna stormar, och hvars sena framskridande är målet för kärlekens önskningar. Ridderskapet och Adeln anhåller att i Eders Kongl. Majestäts Nåd städse få vara inneslutne. 70 Den 11 Mars. Till Hennes Majestät D reit ningen. Ridderskapet och Adeln anhåller i underdånighet, att Eders Kongl. Majestät täcktes anse dess första uppvaktning och vördnadsbetygelse, vid innevarande Riksdag, med samma Nåd, som Ridderskapet och Adeln alltid tillförene haft tillfälle att erfara Om förbindelsen emellan Öfverhet och Undersåter aldrig kan stärkas och underhållas säkrare, än genom mildhetens bevis och nedlåtandets godhet, så behagade Eders Kongl. Majestät sjelf finna sin rätt till Svenska Folkets kärlek, och med detsamma vår underdåniga skyldighet att den ådagalägga. Från vår sida ökas denna skyldighet ännu lifligare, genom de fortfarande vedermälen, Eders Kongl. Majestäts hjerta dagligen visar i omvårdnaden och tillgifvenheten för vår älskade Konungs person.
Bland den franska litteratur hon läst nämner hon även Madame de Rémusats memoarer, som med sina skarpögda skildringar från Napoleons hov dock snarare kan jämställas med bröderna Goncourts studier av litterära kretsar i Paris från senare hälften av 1800-talet. Memoarerna är ju dessutom tillbakablickande, inte förda samtidigt med händelserna som berättas. Hon nämner däremot inte den som senare skall framhållas som en av de främsta företrädarna för den introspektiva dagboken – Henri-Frédéric Amiel. Delar av hans Journal intime började tryckas samtidigt som Victoria Benedictssons anteckningar börjar leta sig fram i sina två tematiska huvudfåror under åren 1882–1884. Litterära impulser kan alltså ha givit idén, men snart nog är det Victoria Benedictssons egen personlighet som ger självanalyserna deras intensitet och säregna fascination. Den hos dagboksförfattare vanliga metoden att skriva till sig själv, jag till dig, att göra monologen till en dialog (jmf t. ex. Stendahl, Pavese) får i Benedictssons tappning ibland formen av att hennes inre jag apostroferar pseudonymen Ernst Ahlgren, som stundtals kallas ”mitt andra jag” ibland ”gamla bok” osv. Du kära gamla bok [...] Det finns ingen menniska på jorden som jag kan trygga mig till. Ingen som jag kan hålla af. [...] Du är liksom ett lefvande väsen. Vad det gör gott att tala med den här gamla boken. Det är alldeles som om jag talat med en människa, och jag känner mig redan bättre till lynnet. – Godnatt gamla Ernst. Det är väl att inte du går ifrån mig. Sof godt gamla skeptiska stofil. Du och jag, vi ä’ allt ett präktigt par, vi! Ernst och Victoria. Men vem skriver hon då för? Sig själv naturligtvis, men inte enbart. I förhållandet till Axel Lundegård spelar dagboken en viktig roll. Ibland får man intrycket att hon skriver i Stora boken för att kunna glädja honom eller imponera på honom. När de träffas efter en tids skilsmässa kan hon låta honom läsa något parti hon är särskilt nöjd med. Ett brev till Lundegård från 1885 benar upp begreppen:
Den ena af häftets båda konstplanscher återgifver i reproduktion nyssnämnda Rembrandtsbild, medan den andra afbildar Teodor Lundbergs vackra statygrupp » Vågen o c h stranden », s o m nu pryder västra trappuppgången i Stockholms slott. Salongen blef t o m; värdinnan strålade af belåtenhet öfver den lyckade mottagningen — lyckad enligt allas utsago. Rättvikskullan ämnade taga de öfverblifna, omaka galoscherna o c h gå sin väg. Då rusade leksandstösen i största oro e m o t henne, slog armarne o m hennes hals o c h utbrast: » Inte ä n! Inte än! en rysligt, h e m s k spökhistoria! » EN SITTNING I KASSATIONSDOMSTOLEN I PARIS. A N N U EN B I L D bringa vi i dag från det långa sorgliga dramat därnere i världsstaden. Kassationsdomstolen o c h dess förhandlingar nämnas nu dagligdags i hela världens tidningsspalter. Från detta rum, s o m våra läsarinnor här se framför sig, hoppas man, att en dag budet skall utgå, glädjebudet att dock rättvisan till sist behållit segern, o c h att en sen ödets ljusning förestår den olycklige på Djäfvulsön. EN SITTNING I KASSATIONSDOMSTOLEN. _ &gt; \ E E T S MINNEN » är o c k en tidskrift, s o m förtjänar - t * - uppmuntran, på grund både af sitt värdefulla innehåll, sina talrika bilder o c h sin stora prisbillighet. S o m redan namnet innebär har den gjort till sin uppgift att lämna en öfversikt, i ord o c h bild, af årets märkligare, minnesvärda händelser, o c h under de två år tidskriften hittills fortgått, under redaktör J. P. Velanders insiktsfulla ledning, har den synnerligen förtjänstfullt fyllt detta sitt program. Man kan också tryggt förutse, att 1899 års årgång ej k o m m e r att stå de föregående efter, o c h det är oss därför ett nöje att anbefalla den prydliga och i bästa mening äkta folkliga publikationen.
Grefvarne De la Gardie Jacob och Spens, gfacob Melcher, samt Herrarne Manner st arn ohan t och Uggla, Goran Gustaf, anmälte till Prötocollet, att de, uppå de af Friherre Gederström förut anförde skäl, reserverade sig mot Rid-» derskapets och Adelns beslut. Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 17 dennes afgifne, samt dagen der - Den 20 Junti. 33? derefter på bordet lagde Utlåtande, j anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 32 sistlidne Maji mtddeldte Betänkande, i afij seende på flere till Utskottet remitterade, och allmänna Bevillningen rörande, Memorial, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande blifvit den 29 sistlidne Maji af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till hand» lingarne. Företogs till pröfning Statsoch BancOUtskottens den »7 dennes afgifne, och följan_ de dagen på bordet lagde förslag till jemkr ningar i vissa delar af RiksStåndens skiljaktig ga beslut, rörande utredningen af Götha CanalBolags, Malmö och Götheborgs Disconter. Friherre Boije, Ludvig: Jag skall ej up pehålla tiden, med utveckling af mina tänkesätt, men ber att få i allo förena mig med det yttrande, 60m Borgmästaren Holm i Utskotten afgifvit, och nu blifvit uppläst. Jag Vill likväl ej ensamt förorsaka återremisfij utan åtnöjer mig att få min mening till Protocollet aflemnad. Hant ExcelUnce Herr Grefven och Landt-i Marfkalken hemställde, om icke, enär Utskottens jemknings förslag innefattade flera punkter, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta,' Ridd. 0. Ad. Prot, VII. B, II, Afd. 22. 33® T) en 20 Junit. att hvarje punkt finge särskildt för sig företagas och pröfvas; hvilket bifölls.
För min del skulle jag trott, att närmaste följden af det förslag, som Ridd.Utsk. afgifvit, och som nyss vunnit R. o. Ad.-s bi fall, nemi. att det under vissa fall skulle vara Ridd.secret. tillåtet att innehafva annan tjenst på Rikets stat, skulle blifva, att ny an - Ben 17 Oclöher e. m. sökningslid utsalles. Det förefaller mig besynnerligt, att man icke velat inse della förhållande. Det är naturligt, att när tjenslen försl blef ledig, oell ansökningstiden ulsaltes, sä gjorde sig, hvar och en, som ville söka denna befattning, noga underrättad 0111 villkoren, som voro dermed förenade. Ett villkor var dä bland andra, att Ridd.secret. icke fick innehafva annan tjenst pä stat, jemte sin befallning vid Riddarhuset. Det låter ganska väl länka sig, att mangen, sorn skulle velat söka denna tjenst, blifvit afhållen derifrån, genom nyssnämnde omständighet, och gerna hade ingifvil sin ansökan, i fall lian velat, att det skulle komma alt bero af R. o. Ad. alt för hvarje särskildt fall afvika ifrån den antagna grundsatsen. Jag föreställer mig, alt Utsk. icke hade föreslagit en sådan rättighet för R. o. Ad., om Utsk. tagit för gifvet, alt R. o. Ad. aldrig skulle begagna sig deraf, och i närvar, ögonblick är jag öfverlygad derom, alt flere skulle söka denna tjenst, om den anslogs, emedan de alltid kunde hafva det hoppet, all, tili följd af doras erkända skicklighet, R. o. Ad. skulle för detta tillfälle anse sig befogade alt frångå grundsatsen och låta undantaget gälla.
De nuvarande l&amp;rjungarne fiugo lemna plats för, ghngna iirs, hvillza talrikt infunno sig .vid 12-tiden i den stora festsalen. En af de tlldre llrjungarne, Fru Sophie Forssner född Moll, öfverlemnade till don vördade och älskade larararinnan, en lyckönskningsadress med namnteckningar och visitkort af omlzring 450 förre lärjungar, hvillsa alla hade förenat sig om att skänka en större penningegifva till lifriinta ht frö- ken Karin Ahlin. I alla de samlade f. d. liirjungarnes namn framförde fru Forssner en innerlig viilönskan för framtiden p&amp; samma gAog som hon tackade för de gingna dagarna, för de glada minnena friin den lyckliga skoltiden, för kunskapen, som gafs s&amp;, att den väckte tankens reda och eldade hjartat för det adla och goda, för det plikttrogna allvar, som. k ä f d e s af en och hvar ochhvilket kraf stundom kunde kannas väl - strangt, d&amp; barnasinnet lilngtade ut till frihet och lek, men som aren, och lifvet lart att skatta högt. " Vi tacke för detta allvar ", sa slutade talarinnan, " far deniia maning i ord och exempel att fly synden och %fara efter det som ofvan är och detta &amp; r det basta nggon skola kan Sgifva, och derföre att vdr skols, v&amp; älskade lararinna sökt gifva barnen detta, derföre tacka i dag kvinnorna, tacka af fulla varma Ihjiirtann. Mangens öga tarades och djupt kändes sanningen af dessa ord. Fröken Karin Ahlin har aldrig talat offentligt .. Hon kunde det * j hiiller nu, men hennes tacksamma, stralande blick och vanliga leende sade mer an m&amp;nga ord, huru valtaliga de an varit.
Talmannen Nils Persson från Södermanlands län Erik Johan Rudberg från Kalmar län Peter Gabrielsson från Kronobergs län Daniel Danielsson från Jönköpings län . Carl Ersson från Westmanlands län f. v. dalmannen Pehr Eriksson från Wermlands län Pehr Sahlström från Stockholms län med 80 röster. Pehr Erik Andersson från Westmanlands län 55 47 55 Erik Christensson från ^Götheborgs och Bohus län 5? 47 55 Anders Pehrsson från Örebro län 5? 47 5? Nils Larsson från Jemtlands län 15 47 5? och såsom Suppleanter : Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län . med 47 röster. Jan Andersson från Stora Kopparbergs län ... 55 44 55 Pehr Bengtsson från Kalmar län . 55 42 ?? Anders Andreasson från Elfsborgs län 55 41 ?? Jöns Pehrsson från Blekinge län 55 37 55 Olof Pehrsson från Gefleborgs län 55 35 w Nils Svensson från Christianstads län 55 35 5? Anders Nilsson från Hallands län 55 33 55 Håkan Pettersson från Blekinge län 55 33 15 O ^ // 77 Öfver valet skulle Protokolls-utdrag i vanlig ordning vederbörande meddelas. Den 22 Juni. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Stals-Utskoltets nedannämnde den 14 och 21 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 123, i anledning af väckta motioner, angående förändradt användande af den till skolorne i städerne inom Lunds stift och provinsen Halland af Götheborgs stift utgående Helgonskyld; och N:o 148, i anledning af väckt motion, angående upplåtelse åt Kongl. Serafimerordens-lasarettet af plats för tvättinrättning från Kongl. Maj:ts och Kronans, af Kongl. Carolinska Medico-chirurgiska Institutet disponerade, egendom, N:ris 1 och 2, i qvarteret Glasbruket å Kungsholmen, samt, i sammanhang dermed, beviljande åt nämnde Kongl. Institut af anslag, motsvarande den hyres-afgift, som för nämnde plats nu erlägges.
Vid läsningen af nu föreslagne Bevillnings-Förordnings 2 §:s 1 och 4 momenter, samt 4:de §:s första del, så befarar jag, det mången, som icke eger tillgång af detta Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, skall befinna sig uti tvifvelsmål, huru rätteligen förhållas bör med bevillningens erläggande för den andel af Minister-statens aflöning, som ifrån Norrska Statsverket utgår. Enligt mitt förmenande, kunde lätteligen ett förtydligande härutinnan vinnas, om vid 4 §:s första del, näst efter orden; pensioner och arfvoden d Minister-staten, infördes orden, vida de utgå från Svenska Statsverket, etc. etc. etc.” JBevill/ungs-Utskottets Memorial, N.o 20, 21, 5 N:o 20. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Jan., kl. half 1 e. m. Memorial, angående minskning i Utskottets Canzli-personal och Vaktbctjening. Sedan göromålen inom Bevillnings-Utskottet numera hunnit i den mon afslulas, att de ännu återstående kunna, med biträde af en minskad Canzli-personal, bestridas, bar Utkoltet beslutat, att en Notarie och en Canzlist komma att, jemte en af Vaktbetjeningen, från och med den lista instundande Februari indragas; hvilket Utskottet härmed skolat bos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 9 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Jan., kl. half a e. m. Memorial, i anledning af Riks-stäudens olika heslut, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningcn, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf.