Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser det nemi. vara ett missbruk af vexelrörelsen om vexeln endosseras till ordres. Den blir då ett circulerande pappersmynt i landet och skulle möjligen kunna leda till eluderande af den lag, som inskränker privatbankernas sedelcirculation, och hvarmed man velat hindra utgifvandet af nya circulerande creditpapper. Bibehälles emedlertid detta stadgande, så finner jag fullkomligt riktigt, att minimivaleuren icke får understiga hvad i 1 § föreskrifves. Följden af ett endossement in blanco blir, att vexeln icke erhåller mera än en namnteckning, såsom fallet varit med de få vexlar, som vi sett circulera i värt land. Jag skulle anse det vara en väsendtlig förbättring i vexellagen, om den bestämdt föreskrefve, alt vexlar böra transporteras man från man. Hr Nordenanckar: Den 6 § ålägger vexélgifvaren att hålla vexeln tillhanda samma dag, som vexelslutet skett. Jag anser, att äfven vexellagaren bör hafva skyldighet alt inom sam - 2. § 3. § 4. § 6. 7 H. 2 Den t Februari f. m. ma lid afhemta vexell). Dessa skyldigheter böra ställas emot hvarandra. § 7. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Vid 7 § anhåller jag att fä göra den anmärkn., att jag icke inser behofvet af hela denna §. Det synes mig, att när vexellagaren afhemtar vexell), så bör han betala densamma och således ingen credit lemnäs. Då behöfves icke hela denna formalitet alt protestera inom tre dagar. Enligt min åsigt bör ingen kunna af lagen förklaras skyldig att lemna en vexel, lika litet som någon annan vara, på credit, och då lärer ingen eller göra det annat än till sådana personer, för hvilka han har förtroende, hvarigenom således ingen stämning torde komma i fråga, derföre att vexeln icke blifvit genast betald. Frih. Cederström, Jacob:
Los banderilleros i blå, guldstickade sammetskostymer, med en bjertfärgad, röd eller gul duk i ena handen och ett par fladdrande mångbrokiga bandrosetter i den andra, söka gång på gång närma sig för att fästa rosetterna i tjurens skin. Picadorerne på sina magra, med grannlåter öfverhängda hästar, galoppera af och till, riktande en lansstöt mot det marterade djuret hvar gång det kommer nära dem. Och tjuren sjelf, med hängande tunga, ursinnig blick och bloden strömmande ned på hvardera sidan af den väldiga nacken, sparkar upp sanden under ett ihåligt, ilsket bölande, rusar ibland fram mot en eller annan af sina plågoandar och stannar slutligen med fradgande mun i vanmäktigt raseri midt i arenan. Då kommer la espada fram för att taga del i leken. Hans drägt är öfvertäckt af guldbroderier, på hufvudet bär han en svart filthatt med uppböjda bretten, i högra handen en lång värja och i den venstra ett bjertrödt kläde. Han helsar publiken med en högtidlig bugning, men får inte lång tid till ceremonier, ty tjuren har redan fått sigte på honom och besluter ögonblickligt att försöka sin lycka med den nya uppenbarelsen. En viftning med det röda klädet bringar hans raseri till kokpunkten och han rusar fram i vild fart. Mannen står orörlig med värjan lyftad tills tjuren är blott ett par fot ifrån honom, då han med en snabb rörelse kastar klädet öfver dess horn och stöter miste. Värjspetsen träffar sjelfva bogbladet och fläcker endast upp djurets hud och kött i ett fotslångt sår, men det är för litet för att hejda honom. I ett ögonblick ligger den granna espadan kullslagen i sanden och den rasande tjuren stöter gång på gång efter honom med hornen, ehuru utan att träffa, förblindad som han är af duken, hvilken allt hänger öfver hans hufvud. Det har blifvit tyst bland publiken, som inte låter ett ljud undfalla sig, medan los banderilleros från alla sidor skynda till och söka afleda tjurens uppmärksamhet från hans offer.
Nå väl! om dessa farhågor äro grundade och vi således i allt fall hafva att motse höga saltpris under närmast förestående framtiden, huru mycket högre pris skulle ej då upkomma om föreskriften om saltuplag återuplifvades och således icke blott behofvet för den vanliga consnmtionen, utan äfven för betydliga uplag i förråderna skulle under nästa år fyllas! Det onda man vill förekomma, skulle genom föreslagna botemedlet förvärras. Jag vidblifver min öfvertygelse att omsorgen för det lägre och fattigare folkets väl fordrar att man afslår Utsk:s Betänk. Ropen på propos. förnyades. Hr Hjärne, Harald: Här har redan blifvit yttradt allt hvad, sora i denna fråga kan sägas för att beveka Ståndet att afslå Betänk. Jag tror, att denna discussion har blifvit alltför lång och isynnerhet sednaste delen af hvad, som här blifvit yttradt, har varit fullkomligt öfverflödigt, emedan uti de 3 eller 4 första vttranderne sades allt som var i denna fråga behöfligt. Det har icke undgått Ståndets upmärksamhet, att denna fråga mindre angår saltuplagen som icke mera prohibitivsystemet i allmänhet. Jag har dragit denna slutsats deraf, att de tre ledamöter, som hufvudsakligen förfäktat bifall till Betänk, äro just de, hvilka vid flere Riksdagar, då fråga varit om handels och näringslagstiftning på detta ICO Den 16 Februari. rum alltid med största envishet förfäktat de mest prohibitiva grundsatser. Frågan liar således, tror jag, icke behöft så mycket discuteras, ty R. o. Ad. har vid föreg:de Riksdagar i dylika frågor visat sig hylla mera liberala och rättvisa grundsatser än desse Hrr försökt göra gällande. Discussionen har således kunnat betydligt förkortas och jag tror, att flera af de sednare yttranden, som gått utom ämnet och afhandlat den fråga, som var föremål för gårdagens öfverläggning och beslut, äro möjligen mindre lämpliga.
(Vänder sig ånyo till professorn, med hvilken han samtalat). FRU HILLNER (hastigt). _________ Ja, isynnerhet för den, som slipper göra Ivar, kom hit och gif tante en kyss. (Sätter sig). Trettonde scenen. DE FÖRRA. ASSESSOR HOLM. Sedan FRÖKEN ASSESSOR HOLM. BONN. OLOF. fasligt så halt det är i förstugan. Der måtte vara nyskuradt. PROFESSORN. God afton, god afton, mitt herrskap. Det är Assessor Holm, min kusin, kapten Björnklo. Mjuka tjenare. Men jag undrar om det inte HILMA. ASSESSORN. Välkommen, bror, välkommen. (Presenterar:) är kallt i tamburen för ytterkläderna? Jag ska' låta ta in dem sedan. här spårvagnarna äro Tack, tack. Det är fasligt så obehagliga de FRÖKEN BONN (enkelt klädd). ASSESSORN. du! Jag kommer visst lite sent, men när man har pligter att uppfylla HILMA. God afton! (Till Hilma:) God afton, snälla klo. (Olof kommer från fonden. Helsar). Baron? FRÖKEN BONN. BJÖRNKLO. Min halfsyster, fröken Bonn, kapten Björn Nej, olyckligtvis, bara simpel adelsman. Nå ja. Rang betyder föga; ett ödmjukt FRÖKEN BONN. sinne gäller mer. (Ropar Ivar, som kommer motnen). sträfvigt, och kysser honom. Ivar torkar sig om munHILMA (till Björnklo). svärmisk, min kära Louise. Men hvad tror du om farmor, Gertrud? GERTRUD. Litet läserska! Har alltid varit en smula henne i tamburen! (Springer ut i fonden). Jo, hon kommer, det är säkert. Nu hör jag näm öfverraskning. Jag fruktade verkligen, att Gertrud skulle hänga fast vid den opraktiska ligtvis misstog jag mig. Ja, lyckligtvis. gamla idén om »en koja och ett hjerta» men lyckOLOF. Ja, kära Olof, det var i sanning en ange
Räkenskaperna för dessa inrättningar, som utan anmärkning granskats i Kongl. Kammar-rätten och ej heller hos Revis oreriie föranledt till någon erinran, visar följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet r . Balans från åvr 1858: Tillgångar Uppbörd: Arrendemedel i, Försäljningsmedel för kreatur m. m Betäckningsmedel Betesmedel Leverering från Stuteri-öfverstyrelsen ... Balans till år 1860: Skuld Credit. Utgifter: Of Aflöning • Raseoch traktamentspenningar 121: 36. Skrifmaterialier och expenser, ved m. m 622: 83. Byggnader och reparationer 2,286: 18. Inköp af spanmål m. m 1,794: 34. Dito af inventarier och förbrukningspersedlar 403: 95. Kronoutskylder m. m 179: 2. Medikamenter och läkarearfvode 171: 57. Balans till år 1860: Fordringar 15,000: § I Arrendet af Flyinge och Dahlby kungsgårdar har under revisonsåret uppgått till: Penningar j, «... v 354 R:dr 50 Öre Råg. .'. 114 tunnor. Korn •• ••• 114 » Hafre • 614 » Hö 17.850 lispund. Halm ;r 8,300 , Höskörden å kungsgårdarnes icke utarrenderade ängar har utgjort 8,458 » § 2. I afseende å antalet af de vid Flyinge stuteri befintlige kreatur, innehåller räkenskapen följande uppgifter: Hingstar - Ston Unghästar ... Strömsholms stuteri. :uma! j.kjhj5 er»nmBananen remner alno iego Mptieg eie:> aoo nennene i Af denna, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade räkenskap inherutas följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Uppbörd: Arrendemedel...'. Försäljningsmedel för kreatur, furage m. m. Betäckningsmedel >*, - Räntemedel <*.j...
R:dr, som dels i början och dels under scdnaste hälften af nästpåföljde månad blefvo återbetalda. Under sistlidet år har ifrågavarande kreditiv hvarken till större eller mindre del behöft begagnas och under detta år hafva utaf detsamma blott lyftats 2, efter ett par veckors förlopp återbetalda, summor, den ena 500,000 R:dr och den andra 100,000 R:dr. 30 StatsUtskottets Memorial N:o 3. Beträffande det i Riksgäldskontorets 224 § otnförmälda fonderade amorteringslån, som, till följd af Rikets sednast församlade Ständers, genom Stats-Utskottets skrifvelse af den G Mars 1800, Fullmägtigc meddelade beslut, blifvit upptaget för beredande af tillgång till fortsättning af statens jernvägsbyggnader, få Fullmägtige åberopa do 1800 års Revisorer af Fulhnägtigo meddelade och i revisionsberättelsen sidd. 53—59 intagna upplysningar om b vad Fullmäktige tillgjort för detta magtpåliggande uppdrags fullgörande samt om det sätt, hvarpå, och de vilkor, hvaremot den af Rikets Ständer beslutade upplåningen blifvit verkställd. Enligt det, angående sagde lån afslutade och Revisorernas berättelse bifogade kontrakt af don 20 April 1800, bestämdes detta låns belopp till 10,000,000 Thalor Preussiskt Courant, hvaraf bankirbusen Raphaöl Erlanger och bröderna Bcthmann i Frankfurt arn Mayn samt H. J. Merck & Comp. i Hamburg jemte Nord-Tyska Banken derstädes öfvertogo 8,000,000 Tinder och Rikets Ständers Bank, som borde i lånet deltaga för en 4,000,000 Riksdaler Runt motsvarande summa, 1,400,000 Tinder. På sätt åberopade kontrakt innehåller, medgafs åt beinälde bankirhus och NordTyska Banken 6 procents kapitalrabatt å det af dem öfvertagna lånebeloppet.
Deremot skall Vårsädet af Korn, Blandsäd, Hofra och Arter vara väl inbergadt, samt i allmänhet stridt och väl gifvande; äfvensom Potatoes, Rofvor och Kålrötter varit af ymnig växt och lemna en god tillgång för de behöfvande. — Undsättning af Råg skall erfordras. Af uppgifterna från Vestmanlands Län. inhämtas, att Hvetet, ehuru ej mycket till utsåning brukligt, gifvit god äring; — —• —- Att Rågen, som blifvit väl inbärgad, varit åkertunn och vid aftröskningen litet gifvande; att jemväl deraf mindre jord kunnat förra hösten besås, af brist på dugligt utsäde, men att den Råg, som skördats, är af god och kärnfull beskaffenhet; -— Att Vårsäden af alla slag gifvit en ymnig afkastning; Äfvensom jordjrugterne) Och Resv. och Ekon. Vuk. Betånkaitclen. 47 att Höfångsten varit någorlunda förmonlig. *— Understöd af Råg till omkring 600 å 1000 Tunnor anser Landshöfdingen nästa sommar behöfva anlitas, från Kronans förråd. (Höstbrodden nämnes ej). Ifrån Östergöthlands Län är berättadt, att Hvetet och Rågen blifvit mindre gifvande, och att, som Rågutsädet förliden Höst på många ställen ej kunnat till vanlig myckenhet verkställas för väderlekens vidrighet, alcali afkastningen på det hela ej kunna skattas öfver medelmåttig och ringare ärt förra året. Äfvensom Artsädet utfallit svagt och under medelmåttan, hvaremot Korn, Blandkorn och Ilafra säges vara förmonligare och anses, utan undantag lika med jerngod skörd, samt att den Spannemål Länet kan aflåta, bör blifva af fullgod beskaffenhet. I Calinarc Län hafva Hvete och Höstrågarne i allmänhet blifvit vackra och hvarken under växten eller inbergningen lidit af väderleken, så att öfverhufvud kan antagas, att 6te kornet utgör afkastningen deraf. Så skall ock all
Jag har icke förbisett, att det är Sölvitsborg medgifvet, alt exportera spannmål, men då utbyte af varor, är en af de förslå lagarne för handel, måste det vara af vigt för en stad, som med fördel vill drifva export, att äfven kunna importera. Hvad den siste värde talarens yttrande beträffar, ser jag icke hvartill det egentligen tjenar, att alltid drifva satserna in absurdum. Om jag förordade stapelstads-rätt till Sölvitsborg, följer deraf icke, att jag skall förorda samma förmån åt alla de små — jag vet icke om jag skall begagna samma uttryck, som den värde talaren — köpingar, som äro belägne vid hafvet. Jag beklagar, att Frih. Cederström icke fattade hvad jag yttrade om tull-lagstiftningen i allmänhet. Jag trodde mig tillräckligt tydligt sagt, att principen för en liberal tull-lagstiftning är att lägga så få hinder i vägen för handeln, som möjligt, och att i öfverensstämmelse dermed medgifva handelsfrihet åt de orter, som deraf äro i behof. Hr Gr. o. 'Landtrms härefter först till bifall och sedermera lill afslag å förevar:de Betänk, framställde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, ånyo hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla detta Betänk., samt, då härvid åter ropades Ja och Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öf vervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s Betänk. Jtä 100, i anledn. af väckt motion om beviljande om stapelrätt åt staden Sölvitsborg, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, varder förenämnde Betänk, af R. o. Ad. afslaget. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 14. Nej — 23. Föredrogs ånyo Lag-, samt Allm. Besv. o.
Så vida man vill ingå på de grundsatser Herr Treffenberg yrkat, så kan utgifvande af 5 och 5 procents-obligationer eller af nya sedlar för de summor, hvilka vid denna Riksdag blifvit fordrade, umbäras. Men det skäl man anfört, att desse 3-procents obligationer äro Statspapper af samma natur, som de, hvilka begagnas i Frankrike, och att de uti sig innebära naturen att kunna utvidgas till ett obegränsadt belopp, den tankan kan jag icke dela. Utskotten hafva tillstyrkt detta sätt att upptaga lån just derföre, att de omöjligen kunde utsträckas till så stora summor, som 5-procents lånen. Jag har ansett något böra göras att underhålla Folkets bördor under närvarande tid, och vill man det, så måste man antingen upptaga lån eller utgifva nya sedlar. Vidtog man denna sednare åtgärd, så skulle Folket tro, att man rent af ville förstöra myntvärdet, och ehuru så väl 5 - som 5-procents obligationers utgifvande i sin grund är det samma som nya sedlars tillverkande, blifver verkan af den förra åtgärden mindre skadlig än af den sednare, derföre att obligationernes långsamma indragning i . opinionen ej medför alla de olägenheter och den förskräc - t>nm II Srpfr/zibrr /. k^telAiovden'gäklskyldjge d«leh;;af Nationen, *Dia det egentliga pappersmyntets. ■»ligtn js88eb bera fitjjjdgqq;* nci Iky sJer<Bg m. -östjj Jmiager nian att obligationer således måste. 'äijg ifvås, så kan jag i valet mellan 5 och 5 procents, ej se annat, än att Staten måste vinnaaom . de förra begagnas, jemte skillnaden emel-. låjgfStJoch 5 procent? Om Staten kan erhålla län För 5 procent, hvarföre betunga den med haäglre: ränta.
Stånders Stats - Ut* skotts Betänkande, angående liqvideran* - ig°| Deri s 0 Juli. deråndet af Skulderna efter sisiå Krig. Riksens Högloft. Ständer hafva till deraå Stats - Utskotts åtgärd remittérat Kongl. Maj:ts den Q13 nasti. Maj afiåtne Nådiga Skrifvelse, angående Skulderna efter sista Krig, lydande soni följer: ”Kongl. Maj: t får härmed gifva Rikets Ständer tillkänna, att, efter Sammandrag, som blifvit upprättade öfver de tinder kriget administrerande Verkens ställning till skulder och fordringar, behållningar i Magaziner m. m. , kunna Krigs-skulderna i närvarande stund uti rund summa beräknas till två och én half millioner, men behållningarne deremot i värde till högst én million R:dr.” ”Dessa sednare kunna imellertid icke annorledes, än efter hand och ganska långsamt realiseras, derest icke förlusten mot inköps prisen skall blifva alltför betydlig; äfvensom ock för den del , behållningarne bestå af spannmål, bröd och bränvin, försäljningen deraf skulle; uti närvarande omständigheter, ytterligare öka den förlägenhet för ^Landtbrukaren, som af bristande afsättning blifvit en följd.” ”Kongl. Maj:t tror alltså , att ett maximi belopp af 2,000,000 B:dr erfordras för verkställandet af liqviderna för det förflutna kriget; hvaremot i den mån behållningarne mera hunnit realiseras, någon mindskning derå efter hand till äfventyrs kan uppstå»” är - Ven 20 Juli. ”Närlagd® summariska Förteckning inne» Våller de särskilta Titlar, under hvilka deSså 'skulder begripas; men Kongl. Majit anbefaller nu tillika Krigs-Collegiuih, Förvaltningen af Sjöi Arendérnä saint Krigs - Comttéeh, att meddela Rikets Ständers Stats-Utsko't alla de när mare de^ laillet af äfnnet, söm af Utskottet kunna äskås.” ”Kongl.
Vattu-man och Vattu-sin återvände nu emot kungs-gården, och förtäljde under vägen hvad märkliga äfventyr de begge hade genomgått. Vattu-sin berättade, huru han af alla blifvit hållen att vara konungen sjelf, och skämtade tillika deröfver, att han hade sofvit hos den unga drottningen om natten. Vid detta tal blef Vattu-man mycket tyst och få-ordig; men när Vattu-sin förtäljde att han hade sofvit hos drottningen, rann sinnet till hos konungen, så att han i vredesmod drog sitt svärd, och stötte det i sin foster-broders lif. Vattu-man återvände nu bedröfvad till kungs-gården, och menade, att han efter den dagen aldrig mer skulle njuta någon glädje. Men Vattu-sins djur ville icke öfvergifva sin herre, utan lade sig omkring hans kropp, och slickade hans sår. Om qvällen, när den unge konungen och hans gemål skulle gå till sängs, sporde den fagra drottningen, hvarföre hennes man var så få-ordig och sorgsen. Vattu-man svarade litet härtill. Drottningen återtog: »mycket har jag undrat öfver dig de sista dagarne; men mest undrar mig hvarföre du i natt lade ett draget svärd emellan oss.» Vid dessa ord kunde Vattu-man väl förstå, att hans fosterbroder var oskyldig. Han ångrade derföre sin gerning, steg hastigt upp, och gick till skogen hvarest Vattu-sin låg i sitt blod. Men de trogna djuren hade värmt sin herres kropp, så att han ännu var vid lif. Då hemtade Vattu-man vatten ur källan, tvättade och förband sin foster-broders sår, och vände icke åter, förr än Vattu-sin qvicknade vid, och kunde följa honom till kungs-gården. När nu Vattu-man och Vattu-sin kommo fram, blef en stor undran ibland allt hof-folket; ty ingen kunde säga, hvilkendera var den rätta husbonden. Foster-bröderna trädde så inför den gamle konungen; men han visste icke, hvilken af dem var hans svär-son. De gingo derefter till den unga drottningen; men äfven hon stadnade i valet.
Oen uppbörds ej att, likasom förut, vara en sake,lietsanstalt, livilken fick begagnas före lagsökning, i lall gäldenär ej bade egendom eller kunde för skulden eller sin person ställa borgen, men i 22 punkten af berörde stadga tillädes den ytterligare bestämmelse, alt gäldenär, som ej förmådde pä ett eller annat sätt gälda sin skuld, skulle plikta med kroppen, arbeta sig fri eller sitta i fängelse.' 'blr bxecutions-stadgan äro föreskrifterna i dessa ämnen, med fä modificationer, uti ärs lag införde. balunda föiordnas i 8 Lap. bitsöknings-balken I att gäldenär mä besättas, dä fara är alt Iian viker undan : att borgenär genast derpå bör fullfölja utsökningen vid påföljd, alt besättningen eljest gar äler; samt alt ej någon mä besättas, som äger gods i biket eller gitter sätta pant eller reel eller personlig borgen. Alen besättning utgjorde icke blott ett säkerlielsmätt före lagsökning, den skulls äfven medföra enabanda verkan efteråt ocb sedan utmätning förogätt. Oet stadgades alitsa i ä Lap. 10 bilsöknings balken, att gäldenär som ej bade något alt gälda med, kunds bvsättss. Oe„ omedelbara verkan af bans buktande. biel dock en Loncurs-rätlegang, dervid domaren torde, elter de i 16 Lap. llän - d/o/tkr /^,o/)0.sf/fo/i, lVlo 68. 9 8ande!s-3alken utstakade grunder pröfva, buru lians fattigdom tillkommit. Visade det sig vid denna undersökning, att gäldenärens obestånd orsakats gf slöseri, dobbel, lättja ellen vårdslös!,et, skulle lian, enligt 3 H. i nyssnämnde Kapitel, aftjena gälden med arbete eller silia i I,alike, om borgenärerne (le! Vrkade.
Aldrig i detta lifvet skall jag bo samman med Fröj.» »Här gifver jag dig ringen, som följde Odens unge son å bålet. Åtta jämntunga ringar drypa ur honom hvar nionde natt.» »I friaregåfva tager jag ej häller den. Jag saknar icke guld i Gymers gårdar. Min fader har däraf nog.» Då drog Svipdag Valandssvärdet. »Ungmö, ser du detta spänstiga bildristade svärd? Jag gick till Mimers lund och till det saftsvällande trädet (Yggdrasil), för att hämta hämdetenen, och hämdetenen fick jag. Med dess egg skall ditt hufvud skiljas från sin hals, ger du mig ej ditt ja att föra till Fröj!» »Hot gör mig ej till en mans hustru. Min fader är icke långt borta; han är stridslysten som du. Hård varder striden, som mällan er skall stånda.» »Ungmö, ser du detta spänstiga bildristade svärd? Din fader skall segna till jorden under dess egg. Tvinga skall jag dig, mö, efter min vilja. Jag flyttar dig med ett slag af hämdetenen ned om dödsportarne till den ort, där mannasöner aldrig få se dig. Du dör under gudarnes hämnande vrede. Du sändes till rimtursarnes, din ätts fäders, rysliga värld, till sjukdomsandarnes rike. Där väntar dig ett uselt bo mällan jättespökens gårdar, och ser du ut från dess grind, skola tigande flerhöfdade vidunders hemska ögon möta dig. Där varder dig din föda förhatligare än giftormen är hatad af människan, och din dryck den äckligaste. Sjukdomsandarne skola varda gäster i din boning och ditt följe, när du krälar i träskvattnet mällan dina likars gårdar. Tramar (onda vättar) skola kröka dig ned i gyttjan. Tope (»Vanvett»), Ope (»Skakande Gråt»), Otåle (»Rastlös Oro») skola aldrig lämna dig i ro. En make skall du få, men aldrig en makes kärlek. Hustru skall du varda åt den trehöfdade Trudgelmer, åt honom, hvars fötter, såsom Ymers, föda barn.
kongl. l>1aj:t, uti bedigt Dref den 31 lenueri 1843 körkleret denne Iiemslällen vere pe tlilligllet grunded, eliuru den de ieke kunde i Neder Ilikelles, Irede presidenten nu ansett sig Ilöre Iros kongl. Alaj:t i underdenigliet enllslle, det kongl. I^lgj:t i Neder täektes koresia pikets Ltänder, ett ltekerendarien oell pegistratorn /Lr/t/rMr/e/' mette ä ellmänng Indregnings-staten blifva öfverflyttade, se ett, genom deres gvarstående pä Kammer-Lollegii slet, en slutlig reglering ek Lollegi löner ieke längre me uppebällas. Vidare oell som uti Lollegii underdenige skrifvelse den 2 ^pril 1841, angående Verkets lönereglering, reden blifvit utredt, ett personalen derstädes vore, oansedt den ek pikets 8tänder vid 1840 oell 1841 erens piksdeg beviljade tillökning, likväl, i jemförelse mecl dess vederlikar i de fleste endre ek pikets Lollegier, vanlottad i afseende pä inkomsterne, eliuru Ilögre än de fleste endre betungad i frage om erbetets mängd oell vigt; bede presidenten vid detta tillfälle äfven i underdänigllet bemställt, om ieke kongl. Uaj:t i Neder skulle bebege föreslå pikets ständer, ett 14 ut!