Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har anstiftaren så tidigt, att brottet afvärjas kunnat, gjort hvad på honom berott för att hindra verkställigheten deraf, och varder brottet ändå fullbordadt eller försökt; då må straffet för anstiftaren nedsättas till hvad i 4 § sägs. o Kap. 7 2 §. Har man, på sätt i 1 § sägs, förmått annan att brotts utförande sig åtaga, utan att brottet till försök kommit; varde ändå, för den anstiftan, dömd till fängelse eller böter. Har anstiftaren i det fall nu sagdt är, sjelf lörekommit brottets utförande; vare strafflös. 3 §. Den som, vid brotts utförande, annan med råd eller dåd uppsåtligen hjelper, så att gerningen derigenom sker, straffes som vore han sjelf gerningsman. 4 §. Har någon, före brotts utförande, eller vid utförandet, dock i mindre mån, än i 3 § sägs, med råd eller dåd gerningen främjat; straffes efter ty som han pröfvas hafva till brottet bidragit, dock högst med det straff, som är närmast under det lindrigaste, som honom drabba bort om han sjelf gerningsman varit: är det straff böter; varde ock sådan medhjelpare med böter straffad. 5 g. Har gerningsmans hustru eller skyldeman i rätt nedstigande led, som under hans vård och lydnad står, eller fosterbarn, vid utförandet af brott, så medverkat, som i 3 § sägs; straffes efter 4 §, der af omständigheterna finnes, att beroendet af gerningsmannen till den medverkan föranledt. 6 §. Hafva två eller flere i samråd beslutit verkställandet af något brott; då skall hvar som i den stämpling deltagit och vid brottets utförande när varit eller, före eller vid utförandet, gerningen främjat, eller efteråt gerningsmannen tillhandagått, straffas som vore han sjelf gerningsman 7 <§. Har deltagare i stämpling ej vid brottets utförande när varit, eller det främjat eller gerningsmannen tillhandagått, såsom i 6 § sägs; straffes efter 4 §, der han ej anstiftare är och förty efter 1 straffas bör. 8 §.
— Utaf 1857 års d:o, 66,666 R:dr 32 sk., för nya gevärs anskaffning (Utbetaldt i Juni 1858.) 1855—1856 års d:o, 3,333 R:dr 16 sk. årligen , för anskaffning af slagkrutshufvar . 6,666: 32. — Utaf 1856 års d:o, 238,666 R:dr 32 sk., för d:o af’ erforderligt antal beklädnadsoch ■utredningspersedlar åt beväringsmanskapet 119,333: 16. — 1855 och 1856 års d:o, 27,333 lt:dr 16 sk. årligen, för underhållande af beväringsmanskapets omförtnälde persedlar 54,666: 32. — (Utbetaldt i Juni 1858.) 1856 och 1857 års d:o, till arfvoden och stipendier vid Mariebergs Artilleri-läroverk, , för bildande derstädes af Civil-in g enior er, 2,000: (Utbetaldt i Januari 1857 och 1858.) Utaf 1855—1837 års anslag, 3,333 R:dr 16 sk. årligen, för Skeppsbyggeri-instiiutel i Carlskrona 6 154- 32 — » 1855—1856 års dito, 5,000 R:dr årligen, för en teknisk undervisningsanstalt i Borås 10,000: (Utbetaldt i Januari 1858.) Anslaget för Ystads hamns uppmuddring 20,000:
Riksdag i ämnet gjorda underdåniga hemställan, är väl terminen för civile Embetsoch Tjenstemäns rätt att taga afsked, med bibehållande af sina löneförmoner oafkortade, nedsatt från 70 till 65 års ålder, då, efter vid pass 40 års tjenstgöring, deras sjuklighet eller försvagade helsotillstånd genom laglig Läkare-attest bestyrkes; och Assessor Hollstén, som, på grund af företedd sådan attest, erhållit Nådigt afsked, har visserligen icke saknat anledning för sin nu gjorda underdåniga anhållan. Men då hans rättighet att såsom pension få bibehålla hela indelta Kronofogdelönen, skulle stödja sig på ofvan åberopade Författningar af den i3 Mars 1770 och den 24 Januarii 1778, och Utskottet finner betänkligt, alt i någon mon tillstyrka eftergifvande! af de för en sådan förmons tillgodonjutande stadgade fordringar; så och då Assessor Hollstén haft sig bekant, det han, under sådana förhållanden, icke kunde erhålla större pension, än sorn öfverensstämde med Kongl. Brefvet den 25 Junii 1818 och Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-bref den rr October 1819, och hvartill han blifvit uppförd, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å Kronofogden, Assessor Hollsténs ansökning om pension till likhet med den innehafda indelta Kronofogde-lönen. 5:o Genom Nådig Proposition af den 25 sistlidne Januarii, som ifrån Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskottet remitterad (infördi 1 Sami. 1 Afd. N:o 71) har Kongl. Maj:t förklarat
Om man beräknar, att ingen riksdag kan göras blott på 4 månaders lid med mindre kostnad för landet än omkring 400,000 r:dr b:co, dels af allmänna medel, dels i directa bidrag af menigheterne lill riksdagsmanna-arfvoden, så torde man böra erkänna, att dessa 400,000 r:dr kunde vida bättre användas. Hr Manner skants, Carl Axel: De särskilda skäl, som af de talare blifvit anförde, som yrkat afslag å della förslag, synas innebära, efter min uppfattning åtminstone, alt man alls icke borde hafva några riksdagar; och det vore derföre rätt så godt att säga rent ut nu genast, vi vilja icke hafva några riksdagar, vi vilja icke hafva någon representation; detta vore åtminstone conseqvent, allt annat är att icke öppet säga hvad man menar. Jag för min del tror deremot, alt bästa sättet alt åstadkomma harmoni mellan Styrelsen och representationen vore just att låta riksdagarne oftare återkomma, emedan då icke skulle inträffa, att en representation sammanträdde, som vore okunnig om en mängd de allmännas verkliga behofver och af sådan anledn. motsatte sig och misstrodde äfven nyttiga förslag, till hvilka, om den genom en längre kännedom om ärendena, sjelf förstod att bedöma hvad som behöfdes eller icke behöfdes, den visserligen icke skulle förneka sitt bifall. Detta är äfven ett skäl bland de många, hvarföre jag röstar för förslaget. Hr Hjerta, Lars: Ett skäl har mot förslagets antagande blifvit användt, som visserligen förtjenar att tagas i betraktande, nemi. sparsamheten, och det är i sanning en glädje att höra detsamma uttalas ifrån den sida, hvarifrån det i afton försports. Jag tager mig i anledn. deraf friheten yttra den önskan, att detta samma skäl äfven måtte bos Husets ledamöter på samma sida komma i benägen åtanka när det gäller ali votera anslagen, d. v. s. när SlalsUlsk:s betänk. ang:de slatsregleringen kommer att discuteras och afgöras.
Vid sådant förhållande anser jag Utskottet hafva rätteligen förfarit, då det i Betänkandet Jtä 21 inskränkte sin åtgärd till en anmälan att det ena af motionären, i okunnighet om lagens innehåll, föreslagna alternativ redan vore lag; hvaremot jag anser Utskottet hafva saknat stöd af grundlag för sin nu vidtagna åtgärd att begagna sig af motionen för att framställa ett förslag i ett helt annat syfte än motionären afsett, eller att ändra den redan befintliga lagen om äktenskapsskilnad. Bland de Riks-Stånd, som icke godkänt Utskottets Utlåtande, har endast ett fattat ett beslut, som kunde anses böra dertill föranleda. Af de från 2:ne Stånd skedda återremisser finner jag icke. Utskottet vara förpligtadt till annan åtgärd än att taga ärendet till förnyad pröfning; och då det slut, hvartill Utskottet vid den förra behandlingen kommit, synes mig vara det enda, som öfverensstämmer med stadgandet i 53 § Regeringsformen och 33 § Riksdags-ordningen: ”att Lag-Utskottet skall utarbeta de från Riksens Ständers plena remitterade förslag till Civil-, Criminaloch Kyrkolag” så har jag fortfarande varit af den mening att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.” af Herr Friherre Wrede; af Herr Doktor Forssell; af Hei r Domprosten Björling, med hvilkenHerr Doktor Petrelli instämde: ”Emot Utskottets beslut får jag reservera mig: 1. Af formela skäl. På grund af den i ämnet, gjorda motionen hade Utskottet i sitt förra Betänkande behandlat denna sak på det enda sätt, som är med 6 Lag-Ut skottets Utlåtande JV& 48. grundlag öfverensstämmande.
Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den iy Bonde-Ståndet den iy Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående Bredaryds m. Jl. socknar i Jönköpings Län beviljad ersättning af skatteköpeskilling fär hemmanet Rannäs Holsta-gården. (Stats-Utsk. Uti., N:ris 158 och 277.) S. A. K. Sedan Forsheda, Bredaryds och Torskinge socknar i Jönköpings Län, efter dertill af E. K. M., uti Nådigt bref den 27 Februari 1830, lemnadt tillstånd, inköpt rå- och rörs-liemmanet Hafrida Ågården om i mantal och detsamma, utan förändring i jordnaturen, användt till Capeiians-boställe, i utbyte emot förra Capellans-bostället Rannäs Holstagård, om A mantal Krono, hvilket senare måst af församlingarne till skatte köpas emot erläggande af tio års ränta; har, med förmälan härom, framställning hos Rikets Ständer blifvit gjord, huruvida icke nämnde församlingar kunde tillerkännas någon ersättning för de känbara uppoffringar, hvilka, i berörde hänseende, blifvit dem tillskyndade.
N:o 353, Förnyadt utlåtande angående förre Handlanden I. B, Kocks och Jonas Ståhles bysättning för skulder till Malmö f. d. Discont. S. D. Wid förnyad föredragning af LagUtskottets Betänkande N:o 126, dels om öfverseende och förbättring af KyrkoLagen och Kongl. Förordningen d. 11 Febr. 1687, angående Rättegången i DomCapitlen, dels om bestämmande af viss tid för den offentliga Gudstjenstens början öfver hela Riket alla tider på året, biföll PresteStåndet, att efter Utskottets hemställan Riksens Ständer måga uti underdånig skrifvelse framställa den anhållan, att Kongl. Maj:t sedan granskningen af Allmänna Lagen blifvit fulländad, i nåder täcktes förordna om uppgörande af förslag till en förbättrad KyrkoLag, på det så väl Civil och Criminal som KyrkoLagen må i ett sammanhang komma under Riksens Ständers pröfning j hvarjemte Ståndet likaledes Fröt. Utdr. d. 4 Aug. 1823. 625 godkände allt hvad Utskottet i öfrigt uti förevarande Betänkande föreslagit och hemställt. S, D. Wid förnyad föredragning af StatsUtskottets Utlåtande N:o 343, i fråga om lindring uti Inqvarteringsbesväret för Städerne, hvarmed i ett sammanhang upplästes Vällofl, BorgareStåndets uti Protocolls-utdrag af rlen 2 dennes meddelade inbjudning, att i dess i afseende på detta betänkande fattade beslut deltaga, instämde PresteStåndet med Vällofl. Borg3reStåndet deruti , att en underdånig framställning till Kongl. Maj;t angående Inkvarteringar för Städerna i allmänhet och de tor den samma vid 18^9 och 1810 årens Riksdag lagde grunder, borde i de ordalag Utskottets första betänkande i ämnet innehåller, göras.
För öfrigt får jag i förbigående nämna, i anleda, af Hr von Hartmansdorffs framställda jemförelse emellan de Svenska och Norrska Statsrådens aflöning, att om de sednare hafva en större lön, härleder sig sådant troligen derifrån, ali lefnadskostnaden i Norrjges hufvudstad är bestämdt en tredjedel drygare än i Stockholm ; och anledntn till förhöjningen i löner åt de medlemmar af Norrska Statsrådet, sorn härstädes vistas, lär tvifvelsutan vara den, att de nödgas hafva hushåll på två ställen, emedan de icke alltid, under vistelsen här, kunna hafva sina familjer med sig. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: De höga erabetenas otillgänglighet för duglighet och förtjenst har ofta öfverklagats och skvllts på nobiliär arislocrali. Slatscalendern bevisar ogrunden häraf. Jern före man blott embeten» och anorna. Sidant nobiliär-sysleme förefinnes endast i de länder, der competence-villkoret är historisk adel — den som tiden, icke furstarne, förmår skapa; och detta systeme har på mer än hundrade år icke sports i Sverige. Redan under frihets-tiden, men ännu mer under Gustaf lil, var gårdagens adel competent till de högsta embeten, och i sednare tider hafva dessa erhållits af ofrälse män, hvilka ofrälse förblifvit der länge och mycket omtalde. Det är således icke den nobil iära aristocratien, — nu för lidea an mera omtalad, derföre alt den är mycket o,inskrifven,— det är icke denna, säger jag, men val en annan, och valet öfverlemna!' jag till tycke och smak. 1 dea mån de utestänga dugligheten äro de lika förkastliga båda. Jag menar penninge-aristocratien; och det må ju sägas, att, posito allt annat lika, framstår denna sednare mindre poetiskt. Men — penninge-aristoeratien blifver genom otillräckliga löningsstater beskänkt med monopoiium å statsljensterna, hvilka då blifva otillgängliga för den obemedlade dugligheten. —-
Om nu förhållandet verkligen vore sådant, att följderna af denna rättighet visat sig vara så förfärliga, och då vi kunna gå nära 40 år tillbaka, under hvilken tid denna rättighet varit lika mycket och i lika varma ordalag öfverklagad, samt följderna af densamma skildrade såsom lika bedröfliga, som man nu beskrifver dem, så skulle utan tvifvel hela Sverige nu vara försänkt i ett sådant tillstånd af sedeförderf att någon förbättring icke vore tänkbar. Men gå vi derifrån till verkliga förhållandet, så tager jag mig friheten fråga R. o. Ad. om sådant af erfarenheten bekräftas? A andra sidan förekommer det att Utsk. vid sitt påstående om sedeförderfvet Den 25 Februari f. m. 32!) alldeles icke bifogat något bevis derför, och jag frågar derföre Utsk. om det inom Sunnerbo härad har visat sig alt giftermålen äro mindre talrika än annorstädes; att dryckenskapslasten der är mera allmän än på andra trakter; att dobbel och spel der mera idkas än inom andra orter? Jag behöfver icke detaljera dessa förhållanden, men jag frågar ytterligare: har Utsk. framdragit något bevis för alt det sedliga tillståndet inom detta härad verkligen är sämre än annorstädes? Har Utsk. visat att inom de 7 häraderna i Westergöthland eller inom Ångermanland och vissa delar af Norrland, der nästan hvarje bonddräng någon tid är handlande, sedeförderfvet verkligen är större än inom andra län? Har Utsk. visat, att sedeförderfvet inom Lekebergs bergslag är större än inom andra delar af Riket? Jag tror det icke; och om man nu icke kan bevisa sådant, så är det ju tydligt alt hela påståendet blott varit en föreställning, som man behagat sjelf för sig upgöra, och vi vete att sådane subjektiva föreställningar, som icke äro fotade på några objektiva grunder, ofta äro så beskaffade att de väcka intolerans mot andras åsigter. Jag tror att man är berättigad att med facta bemöta sådane subjectiva föreställningar, och jag tror att facta och erfarenheten denna gäng icke bestyrka hvad den värde talaren i likhet med Utsk. här anfört. Jag vill äfven anföra ett annat skäl emot inskränkandet af den allmogen nu tillkommande rättigheten att försälja sina produkter.
Malmö elementarläroverk 210: —- Christianstads dito 243: 82. Utgifter: Balans till år 1860: Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Konsistorium: Domkapitels - husets kassa — 2,250: 2,250: Lunds kathedralsko las löningsfond 528: 41. 528: 41. F. d. seminariekas san 3,000: 3,000: NierothiHellman - ska stipendie-fon den — 300: 300: — Ohlssonska dito 28: 50. 200: 228: 50. Lunds elementarläroverk: Premieoch fattigkassan — S:r 2,462: 37. Malmö elementarläroverk : Egna kassan — Bibliotheksdito Premieoch fattigkassan 94: 12. Christianstads elementarläroverk : Byggnadskassan — Egna dito 1.858: 88. Premieoch fattigkassan 37: 32. Bibliotheksdito 631: 95. Carlskrona elementarläroverk : Egna kassan 26: 52. Premieoch fattigkassan 32: 84. Bibliotheksdito . 38: 2. Utlånta medel. Fordringar. Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Landskrona elementarläroverk : — 239 — Kontant Utlånta behållning. medel. Fordringar. Summa. Sölvesborgs elementarläroverk : Ronneby elementarläroverk: Vid granskning af räkenskapen för Lunds elementarläroverk har befunnits, att i räkningen öfver läroverkets egen kassa upptages en utgiftspost å 300 R:dr med anteckning, att detta belopp »som vanligt» utbetalts för bränmateriel (icke lysningsämnen), utan att på annat sätt vara verificerad. Äfvenså saknas vid samma läroverks räkning för premiekassans utgifter behöriga verifikationer å utbetalda premier till belopp af 625 R:dr 20 öre. § 2. Vid Christianstads elementarläroverks räkenskap fattas låneräkning. — 240 — § 3.
Vidkommande derefter frågan, huruvida eller i hvad mon förändring uti nu gällande tullbestämmelser för de varor, som hittills fått, med tillgodonjutande af tull—lindring, från vissa aflägsnare länder införas, må, i följd af en dylik förmåns upphörande för framtiden vara af behofvet påkallad, anförde t. f. Departementschefen i underdånighet, att, utom kaffe och socker, som utgjorde de vigtigaste artiklarne för införseln med tull-lindring från transatlantiska hamnar, följande sålunda införda varor, torde kunna i någon mån inverka på tulluppbörden, nemligen: Bränvin, Arrac och Rum, Hudar, torra och andra oberedda, Peppar, Risgryn, The samt Tobak, blad och stjelk; att, enligt hvad t. f. Departements-chefen inhemtat, utaf dessa varor blifvit år 1848 infördt, i jemna tal. med tull-lindring, utan tull-lindring. Bränvin, Arrac K:r 158,000 55,000 Rum » 8,000 84,000 Hudar, torra och andra oberedda S 1,374,000 2,239,000 Peppar » 167,000 127,000 Gryn, risoch andra dvlika » 755,000 547,000 Thé \ . b 12,000 29,000 Tobak, blad » 1,468,000 721,000 » stjelk » 999,000 365,000 att, då de utan tull-lindring inkomne qvantiteter arrac och rum sålunda ej mycket understego dem, som med sådan lindring förtullats, vore t. f. Departements-chefen af den tanke, att, i händelse af berörde förmåns upphörande, den i gällande tulltaxa bestämda afgift kunde för dessa artiklar oförminskad bibehållas, så vida ej afgiften å cognac varder nedsatt; att, ehuru införselstullen å oberedda hudar onekligen vore hög, t. f.
Obemärkt hör likväl icke lemnäs att under år 184-7 infördes hit till länet mera spanmål än något af de fyra föregående åren, och uppgick denna import, enligt erhållna uppgifter, till ungefärligen 16,000 tunnor, utom hvad från Nerike kunnat till Bergslagen inkomma; men då det ihågkommes, att 1846 års vårsäds-skörd här i provinsen var särdeles svag i följd af ogynnsam väderlek, och en betydlig del af samma års potatesgröda genom torröta förstördes, inser man lätt, att länets behof af en sådan större spanmåls-tillförsel 1847 varit föranledd af tillfälliga omständigheter, oell motsäger eller rubbar detta icke det här ofvan antydda förhållandet med en ökad sädesproduktion i vanliga fall, när skördarne ej felslå. Wermlands Hushållningssällskap bar äfven i sin mån verkat för jordbrukets tillväxt, då det bemödat sig att sprida kännedom om rön och förbättrade methoder i näringens flere grenar. Genom detta sällskaps föranstaltande hölls år 1844 på egendomen Krokstad i Näs härad ett landtbruksmöte, som varade i tvänne dagar och bevistades af ett talrikt antal jordbrukare, likväl mest possessionater, både fran denna och från andra provinser. Vid detta möte, det första i sitt slag inom Riket, afhandlades många för landthushållningen vigtiga frågor. Tid efter annan har sällskapet äfven besörjt täflingsplöjningars anställande i särskilda delar af länet; och vitsordas allmänt att dessa åtgärder medfört gagn inom de orter, der de ägt rum, genom, den praktiska undervisning, som dervid blifvit arbetarne lemnad om utförandet af ett utaf de vigligare till jordbruket hörande göromålen, och genom mångas täflan att väl förrätta plöjningsarbetet. Berättelse öfver Wermlands Län för åren 1843—1847. 2 10 Sedan Hushållnings-sällsknpet Ar 1846 slutat kontrakt med possessionaten A. E.
Någon egentlig Bergsrörelse finnes icke i Blekinge. En Ämneshamraar och en Spikhammare vid Olofsström hafva längre tid varit nedlagde, och af de fyra Kopparhammare, som äro privilegierade och i Tabellen upptagas, äro blott t vänne, vid Holje, i Listers och Granefors, i Bräkne Härad, i bruk. Deras drift är ungefärligen densamma som förut. Den sker nemligen nied t vänne mästare och nio arbetare, och tillverkningen beräknas utgöra omkring 3oo Skeppund örn året, å 200 R:dr per Skeppund, till 60,000 R:drs värde. Det är -egentligen på den jemna .åtgången af koppar till brännvinsvedskaper, som denna tillverkning livi lar. Af Fabriks-Anläggningar, som inom Länet finnas, bör första rummet med skäl intagas af den, som under sednare åren blifvit tillvägabragt vid Strömma, nära Carlshamn, för Bommullsspinneri samt en i sammanhang dermed inrättad mekanisk verkstad. En närmare underrättelse örn denna anläggning torde bär icke böra förbigås. Den är börjad och fortsatt af ett för ändamålet bildadt Bolag, bestående af 20 Adier, hvarje actie beräknad till omkring .5,000 Riksdaler Banco. Bomulls-Spinneriet anneiacias nu en loriidet och loregaenae året uppföra stenliusbyggnad, bestående af våningar, samt särskildt 2:ne våningar, som utgöra vinden. Ett stort vattenhjul af fyra alnars bredd och 11 alnars diameter, med sina afvexliugshjul, alla af jern, uppsatte inuti sjelfva byggnaden, dit vattnet genomränna ledes, sätter i rörelse alla nedannämnde i de flera våningarna, uppställde Maehinerier. Ifrån en ångpanna på nedersta botten genom jernrör som ledas till alla våningarna, befordras och sprides värmen , der den är behöflig. Sjelfva byggnaden är i fullfärdig! skick.
Genom banans dragning från Örsundsbro till trakten af Sevalla kyrka blefve väl linien mellan Örsundsbro och Sala något förlängd; men denna förlängning vore dock jemförelsevis obetydlig och utan något menligt inflytande på trafiken mellan sistnämnde punkter; hvaremot, genom banans böjning åt Sevalla, så väl de vestra orternas järnvägsförbindelse med hufvudstaden skulle förkortas, som ock anläggningen af en jernväg mellan Westerås och Sala underlättas, hvilken jernväg vore af stor vigt för upptagande af trafiken med de från Dalarne och bergslags-orterne kommande tunga varor, ämnade att från Westerås sjövägen fortskaffas. Vägen från Örsundsbro öfver Sevalla till Sala komtne i hela sin utsträckning att genomgå folkrika och fruktbara trakter, i dessa afseenden obestridligt öfverlägsna de orter, den å andra sidan föreslagna linien från Upsala till Sala skulle komma att genomkära. Från Sala till Korssnäs skulle banan framgå nästan i den uråldriga Dala-trafikens stora strömfåra, och denna linie bade ock en så långt i öster gående rigtning, som en jernväg, för att blifva af verkligt gagn för Dalarne, kunde erhålla. Hvarken linien Sala-Robertsholm eller linien Sala-Storvik skulle i någon väsendtlig grad förmå att motsvara Dalarnes behof af en jernväg i sydlig rigtning, helst båda dessa linier, lill större delen af sin längd, komme att genomgå ofruktbara och oländiga trakter. Hufvudsakligaste skälet för förslaget om enderas af dessa linier antagande skulle vara de Norrländska provinsernas behof af en dem mera omedelbart tjenande jernvägsförbindelse med det sydliga landets inre delar och med hufvudstaden; men då dessa provinsers egentligen stora rörelse hade och måste hafva sin väg på Östersjön, kunde i förevarande fall endast blifva fråga om den mindre varutrafiken från Norrland eller den handel med Norrländska produkter, hvilken, för dessas afsättning, söker de inre delarne af Dalarne, äfvensom Westmanland, Upland och hufvudstaden. Denna handel hade icke heller ännu på långt när erhållit den utsträckning, att densamma kunde sägas nästan hufvudsakligen för sin räkning eller sitt intresse fordra anläggningen af en så dyrbar kommunikation, som en jernväg.