Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Finnér dagboksförare att beväringsskyldig, som, enligt inlupen underrättelse, bort till orten eller staden ankomma, underlåtit att sig behörigen anmäla, bör han ofördröjligen derom underrätta Konungens Befallningshafvande, som, då så erfordras, föranstaltar om personens skyndsamma efterspanande eller efterlysande. Så snart någon beväringsskyldig blifvit antagen såsom rekryt för ledigt nummer eller rote vid indelta arméen eller flottan, bör Konungens Befallningshafvande eller den, sorn i dess ställe rekryteringen öfvervarit, derom ofördröjligen Underrätta vederbörande Länsman å landet eller Magistrat i stad, för anteckning i beväringsdagboken. Sammalunda åligger det ock vederbörande militärbefäl, att, när beväringsskyldig blifvit anställd vid värfvadt Regemente eller Corps, derom underrätta Konungens Befallningshafvande i den anvärfdes skattskrifningsort, hvarefter Konungens Befallningshafvande meddelar detta åt vederbörande Magistrat eller Länsman. Beväringsskyldig, som, seden han blifvit till armcens förstärkning eller reserven approberad, i följd af Kongl. Maj.ts nådiga beslut, eller inträde i något af de yrken eller beställningar, som verka befrielse från beväringspligten, vinner sådan befrielse, styrke sådant hos Magistrat i stad och vederbörande Länsman 53 å landet; och vare, intill dess sådant skett, underkastad lika åligganden med öfriga beväringsmanskapet. Vid slutet af Juni månad hvarje år skola de, som ega utfärda beväringsbesked, hos vederbörande pastors-embeten begära upplysning om alla efter sednaste mantalsskrifningar inträffade dödsfall bland de beväringsskyldige, hvarefter anmälan derom inom den 15 påföljande Juli bör till Konungens Befallningshafvande i länet insändas.
Att myntningskostnaden (i beräkning af II procent af de ädla metallernes väf?le motsvarande 133 R:dr ig sk. B:co på 1 Skepp:d eller 320 Skålpcd v. w. Myntsilfver), utfaller betydligt högre än för Kopparmynt, följer oundvikligen af den större noggrannhet samt de kostbarare smältningsoch arbetsmiethoder, sorn i afseende å Guld oeh Silfver måste iakttagas. Resultatet af förhållanderne med Kongl. Myntets financiella ställning, för de ifrågavarande åre.n 1836 och 1837 synes af Gapital-Räkningarne, sålunda: för 57 för Ar 1836. Dncat. Silfrer-Specie. Bancomynt. Alltså Öfverskott för båda åren 100 Ducater, 2,419 R:dr 10 sk. 10 r:st. Silfver Specie och 15,323 R:dr 2 sk. 10 r:st. Banco, motsvarande vid Guldoch Silfvermyntets beräkning till värde i B:co, Summa 23,340 R:dr 47 sk. 8 r:st. Kongl. Myntets Balance-Conto, i beräkning af tillgångar och skulder, utgör sålunda: Från år i835: Silfv. Sp. Skuld 19,848:11. c. B:co. till är 1838: Silfv. B:co. Det sålunda för åren 1836 och 1837 uppkomna öfverskott grundar sig på den omständighet att, ehuru, vid värde af circa 225 R:dr per Skepp:d Koppar, derunder inberäknadt myntningskostnaderne utan åtskillnad lör olika myntsorter, förlust uppkommer å t och i skillingstycken lill belopp af 25 R:dr B:co per Skepp:d, så avancerar deremot Kongl. Mymtverket å | och 1-skillingsstycken 25 R:dr samt på 2-skillingsstycken 75 R:dr B:co per Skepp:d, och att under nämnde år hufvudsakligast och för det mästa blifvit utmyntad t
Majrts nådiga förslag om öfverlåtelse lill staden af en kronan tillhörig mark lör en strandgatas anläggning vid Ladugårdslandsviken, vederbörande afslålt från anspråket på berörda ersättning, samt således beloppet 15,000 R:dr bör från totalsumman afdragas, skulle berörda utgifter utgöra endast 83,233 R:dr 8 öre; och enär af de arbeten, sorn sålunda ifrågakommrt, en del svnas vara behöfiiga för att åt Museibygguaden gifva erforderlig prydlighet och fulländning, samt andra nödvändiga lör att mot eldfara skydda och bevara så väl byggnaden, som Statens deri förvarade synnerligen dyrbara tillhörigbeter, hafva Rikets Ständer, som funnit de i sådant hänseende föreslagna åtgärder ändamålsenliga och de beräknade koslnadsbeloppen icke till några anmärkningar föranleda, beviljat den af E. K. Majit härtill äskade summa 83,233 R:dr 8 öre. Beträffande sedermera det belopp af 5,026 R:dr 76 öre, som, efter hvad i den nådiga Propositionen vidare förmäles, Stals-kontoret, jemlikt nådigt Biel den 30 Dec. föilidet år, förskottsvis utbetalt till ersättning för åtskilliga af byggnadschefen redan verkställda orneringsarbeten å väggar och tak. men hvilka åtgärder ansetts icke vara af beskaffenhet att egentligen tillhöra sjelfva byggnadsarbetet, hafva Rikets Ständer, med afseende å de i lien nådiga Propositionen anförda förhållanden, på sätt E. K. Majit begärt, anvisat de medel, sorn till godtgörande af nämnda förskott, 5,026 R:dr 76 öre, erfordras. För nedannämnda ändamål bar E. K. Majit jemväl funnit anslag böra af Rikets Ständer äskas, nemligen: A) 45,465
Kej, anses dst vara ak It. 8t:r beslutadt: att kör Länkens fordran Iros 8talen, rj,^.00,000 L:dr, Liksgälds-Lontoiret slcall utfärda en förskrifning till Lanken utan ränta för närvarande; men med körliindelse a Liksgälds-6ontoii ets sida, att elter akLanco-kuIImälrtiAe irenne mannder förut gjord uppsugning, till Ilanlcen afbetala sa stor del deraf, som Lanken för sina operationer Utlåtande lX:o 21. 3o5 kan Iieliöfva, Iivarmed skall följa It. 8t:rs auetorisation lör Liksgälds-tiontoirels fullmäktige, att i detta ändamål oinbesörja läns upptagande pä lindrigaste vilkor. fkl/reten /,/ är af L. 0. lk. saint präste-8tandet bifallen; / b varemot Lorgareoeb Londe-8tanden, i anseende till de ak desse 8tänd i nästlörestaende i3:de punct fattade beslut, ansett i-^de puneten böra förfalla. 8kulle L. 8t:r gilla Lo,gare8tändets särskildta beslut i afseende pä sättet för reversersndet af 8tatens i i3:de piinsten upptagne skuldbelopp till Lanken, lära It. 8t:r oek linna, att i^:de puneten mäste af sig sjelf förtal la. 8kulle äter i denna del, eller i afseende pä sättet för vftanämnde skuldbelopps re verserande, bifallas b vad Utskotten i i3:de puneten tillstyrkt, fä Utskotten föreslå V. Lorgare-8tändet, att jemväl bifalla iH:de puneten. Alen ailtages ieke denna inbjudning, föresläs följande proposition:
Föreställningen om olyckliga sorn efter ett skeppsbrott måste dela qvarlefvan af sin egenaom, med de som räddat densamma, blir derjemte verkeligen mindre ryslig, då man besinnar att nu förtiden ganska få skepp gå utan försäkran och att Assuradörerna äro så tillsägandes lika mycket ägare af de skepp som befara håfven, och de egodelar hvilka föras derpå, som de personer hvilka de egentligen tillhöra. När man nu härtill lägger att klagomål öfver Dykerilnrättningen icke förspörjas från dem, hvilka närmast vore befogade att framställa de samma, så har man någon anledning förmoda, att de sorn från andra håll väckas, hätleda sig från felagtiga uppgifter, under saknad om en närmare kännedom om sanna förhållandet.. Den 17 Februarii, **59 Jag anhåller vördsamt att dessa mina anmärkningar få till vederbörligt Uiskott åtfölja den väckte motionen. N:o I2.T Herr Nordenankar, Gustaf: Efter den förändrade tydning Herr Heijkenskjöld angifvit sin motion, innefattar der blott en önskan. Nog är säkert, att hvarje Utskotts-Ledamots yttersta bemödande skulle vara att efterkomma Höglofl. Ridderskapets och Adelns äfven minsta önskningar; men jag frågar om denne är verkställbar? Man skulle för att fullgöra den bedöma sj den förflutne, eller närvarande tiden, som man känner; utan den kommande som man icke känner. Denbevillningssumma, som i närvarandeallmänna penningeförlägenhet ej utan stora svårigheter skulle kunna åläggas, torde med lätthet kunna utgå, då orsakerne till förlägenheten genom närvarande Riksens Ständers beslut säkerligen till en stor del blifva upphäfnej och hvilken kan tilltro sig att redan nu bedöma resultater och föl jder af de förändringar och åtgärder, som i Rikets financiella och oeconomiska förhållande troligen vid detta Riksmöte komma att vidtagas? och då man det ej kan, kan man ej heller bestämma någon tanka om huru stor Bevillningssumma hädanefter må kunna utgöras Jag hemställer således vördsamt till Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl.
Så stego de upp, kastade några plagg på sig, tände ljus och smögo ned. De började i köket ... nej Tore – se allt, så förfärligt inventiöst, det är en dröm, och det här får jag sköta själf – ensam – ingen som stör, som inte förstår ... Och parlorn med sin plyschmöbel, porträtten hemifrån, studierna på väggarna – brysselmattan – böckerna, som ändtligen kunnat packas upp! – Salen – badrummet med sina handdukar, redan upphängda, och den nya tvålen och borsten – allt på sin plats. Men allramest sängkammaren, det hvita, svala sofrummet med sin luftiga bädd, sin lätta korgmöbel. – Puttan, du har blifvit riktigt ung på en vecka! Tore höll ljuset beundrande framför spegeln, där hon dröjde i sin nattdräkt och rättade på alla småsakerna. – Åh, jag har haft så brådtom, jag har varit så lycklig – jag. Hon skalf på rösten, på handen – sjönk på knä vid stolen och snyftade. Tore kastade sig bredvid och ånyo lyfte de sina händer mot höjden och Tore bad darrande högt, medan Louise mumlande eftersade orden: – Gud, vi tacke dig för vårt dyra hem, gör oss goda och tacksamma och låt oss alltid behålla det, Amen. Lugnt och enformigt rann tiden fram. Tore sökte lägga hela sin själ i att breda ut sidentyger och spika upp spetsar framför de enorma glasrutorna i Moss et Sons manufakturaffär, och Louise gick med korgen på sina härdade armar till de stora saluhallarna. Om aftnarna genomvandrade Tore och hon de redan vid åttatiden öde, mörka gatorna, som endast här och där skarpt belystes af praktfulla fönsterlågor från stängda butiker. Många mil gatan uppåt kunde de blicka in genom gardinernas tunna spetsar på alla dessa golflampor bakom röda skärmar, som tyckas oumbärliga för hvarje burget amerikanskt medelklasshem. De kommo snart underfund med, att dessa hus voro större än deras, att de hade röda, varma väggar och härliga, mjuka stolar medan deras eget bo, som de funnit kungligt, var maken till kroppsarbetarens. – Putte – om ett år eller så – tror du inte då, att ökning i affärsomsättningen hos Moss et Son kan ...
Hvardera måste erlägga 2 r:dr b:co, 15 månader i förskott, för sine kronoutskylder och dessutom göra 12 dagsverken, hvilket bereder corporationen en fördel af alt kunna räntefritt använda fattige arbetares penningar och dessutom samma fördel, som om den holle en dräng året om. Jag måste anmärka, att de fleste desse e. o. arbetare låta antaga sig blott för alt vinna försvar, och utan allt afseende pä framtida anställning. Dem kostar således författningens tillämpning om borgen för kronoulskyldernes ställande mer än en trettiondedel af hela deras arbetsförtjenst på året, i sanning en ganska dryg contribulion. Och likväl torde de vid nämnde Corporation anställde e. o. arbetares uppoffring vara mindre än en stor del andras. En ruinerad vaktmästare gaf ett är borgen åt 24 personer, och det sades, alt af desse någre måst betala honom derföre till och med 10 r:dr h vardera. För innevar. år försvarar en f. d. brandmästare 30 till arbetsclassen hörande personer, utan att sysselsätta en enda. Detta gör han troligen icke för intet. Vanligen taga de enskilde, som lemna borgen, 3, 4, 5 eller än flere gånger Kronoutskyldernes belopp; och då arbetaren ej har mänga sådana försvarsgifvarc att välja på, händer ofta att lian om 15 månader derefter, dä skatterna indrifvas, får sjelf betala sina kronoutskylder, emedan försvarsgifvaren, ehuru behörig försvarare, antingen var eller blifvit utfattig; och ett i Kongl. Kammarrätten för närvar, hvilande mål visar, huruledes en nu mera suspenderad tjensteman tillåtit sig att uppbära flere ndr af hvarje person, för det desamme icke skulle behöfva anskaffa borgen för kronoutskylderne, och derpå i mantalslängderne oriktigt antecknadt, att den och den personen uppvist den och den läkarens då och då utfärdade betyg om lungsigtighet, vattensot eller annan sjukdom och deraf härrörarande oförmögenhet alt antaga tjenst och ställa borgen, eller något dylikt.
BancoUtskottet uti Memorial af den 27 sist!. November, gjort framställning, dels om tillstånd att för hvardera af dess Beredningar antaga en Notarie eller Protocollsförande, och i händelse ännu en Afdelning skulle befinnas nödvändig, då, utan vidare anmälan, tillsätta en Tredje Notarie, och dels, att aflöning för Utskottets Secreterare, Notarier och Canzlister, jemte VaktBetjeningen måtte ifrån nu varande Riksdag få blifva anordnad af de för Riksdagskostnaderna anslagna Allmänna medel; så har Högv. PresteStåndet, genom ProtocollsUtdrag af den 28 sisth November, till StatsUtskottet remitterat senare momentet, rörande aflöningen. Äfvensom, enligt från Hederv. BondeStåndet ankommet ProtocollsUtdrag af d. 1 sisth December, Anders Danielsson från Elfsborgs Län anfört: att då Banken är ett R. St:rs Verk, så synes det visst efter princip riktigt, att omkostnaderne under Riksdagarna vid BancoUtskottet af StatsVerket liqvideras; men då dels dessa utgifter äro obetydliga för Banken, dels Banken sjelf aflönar sin öfriga Betjening samt hittills med StatsVerket delat kostnaderna, i och för Revisorernes Sammanträden, och Riksdagskostnaderne dessutom blifva nog dryga för StatsVerket att vidkännas, hade Anders Danielsson hemställt, om icke Banken hädanefter,-såsom hitintills bör aflöna BancoUtskottets Betjening; hvarefter Elederv. BondeStåndet till StatsUtskottet remitterat senare delen Betänkan den. 77 af BancoUtskottets Memorial tillika med Anders Danielssons ofvanberörde yttrande. Enligt erhällen officiel uppgift, har en Summa af 10,370 R:dr 45 sk. 4 r:sh blifvit från R. St:rs Bank anordnad till de personer, hvilka vid 1823 års Riksdag varit tjenstgörande hos BancoUtskottet.
På Riddersk. och Adelns På Prest-Ståndets Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tiopligtigste tjenare och undersåter vägnar Carl Mörner, It. t. Landtmarskalk vagnar J. A. Lindblom, n. v. Talman. På Eorgare-Ståndet3 vägnar II. Schwan, h. t. Talman. På Eonde-Ståndets vägnar Lars Olsson , n. v. Talman. Upp Den 23 Juli. 31 Uppläst hos samtelig* Riks-Ståndsn den 23 Juli. Stormägtigsle Allernådigste -Konung! I anledning af Hans Excellence, Öfver* Ståthållaren rn. m. Herr Grefve Carl Mörners till Eders Kongl. Maj-t ingifne och till Stats; Utskottet dfverlemnade underdåniga skrifvelse äf den loide Mars 1815, med underdånig an* hållan, att Stockholms Stads-Cassa måtte befrias från den Stadens Krono Uppbörds - Verk: åtföljande ordinarie-aflöning och denne varda på Kronans Stat öfverförd; få Riksens S änder härmed i underdånighet öfverlemna deras här; em tagne beslut. Riksens Ständer hafva tagit allt detta uti noga öfvervägande; och hvad angår Hans Excellences, Herr Grefvens och Öfver.Ståthållarens underdåniga anhållan, att Stockholms Stads Gassa måtte befrias från den Stadens Kro* no.Uppbörds Verk åtföljande ordinarie aflöning och densamma på Kronans Stat öfverföras, så har det icke kunnat undfalla Riksens Ständer, att uppbörden af allmänna medel uti Rikets öfriga Städer besörjes genom Magistraten utan någon annan gravation för s'aten, än den pro-i cent, som utaf taxerade Bevillnirjgs beloppet, jemlikt 1812 års Stadga, får innehållas.
Beträffande slutligen Ls anmärkning, att det urtima ting, hvarom fråga vore, ej skulle medfört någon nytta, emedan upplysningar icke varit att tillgå rörande Anderssons förutgångna bestraffningar, uttryckte jag den förmodan, att det vore klart, att ju förr dessa upplysningar befunnes^vara af nöden och började efterforskas, desto förr kunde deras vinnande emotses. Efter föregången skriftvexling meddelade Kongl. Göta Hofrätt utslag den 2 Mars 1863 af innehåll hufvudsakligen, att Kongl. Hofrätten ansåge det ligga S. till last, att han, som, i egenskap af tillförordnad Domhafvande i Laske härad, emottagit Konungens Befallningshafvandes i Skaraborgs län skrifvelse af den 4 April 1860, innefattande anmälan, att för stöld tilltalade Anders Johan Andersson, i afbidan på vidare ransakning, i länets cellfängelse förvarades, dels underlåtit att å skrifvelsen anteckna dagen, då den ankommit, till efterrättelse i afseende på bestämmande af tiden, inom hvilken samma ransakning bordt företagas, dels ock, i stället för att, på sätt ske bordt, om domhafvanden varit af jäf hindrad att deltaga i målets handläggning, antingen hos Kongl. Hofrätten göra hemställan om förordnande för ojäfvig domare att med målets handläggning taga vidare befattning, eller sjelf utsätta ransakmngens fortsättning å urtima ting första dagen, sedan ojäfvig person honom efterträdt i domare-embetets utöfning, lemnat berörda skrifvelse till L, som skulle, på sätt nämndt vore, S. i domare-förordnandet efterträda, hvilket haft till följd, att ransakningen an - 35 gående Andersson icke blifvit utsatt förr, än efter det S:s förordnande den 27 sagde månad och år upphört, samt då ej, så vidt utredt vore, kunnat bestämmas tidigare, än till den 7
Hos Tessin låg verkligen, bakom medelvägarna, fraserna, skådespels-attituderna, de alltid efter behof skickligt antagna minerna, ett fosterlandsälskande sinnelag; men fosterlandet skulle göras lyckligt enligt hans system. Såsom ovederläggligt prof på dettas förträfflighet åberopade han, utan omsvep, det för alla tider giltiga mönster af äkta svenskt regeringssätt, som han under de nyssnämnda fyra slutåren af Konung Fredriks lefnad uppställt; hvadan han äfven, lika naift, förklarade för den första af alla en god svensk Konungs pligter, att ”utan invändning underteckna hvad helst i Konunga-Försäkran begäres, och förena sig med Rådet i allt”32. Skulle dock ens den fromsintaste thronföljare, med någon ungdom, någon ärekänsla, någon håg för göromål, godvilligt finna sig vid att vara Konung på det vis, som den utlefvade, alltid föga aktade, genom inga ätteläggar i nationen inympade, af utsväfningar förslappade, ja af slag rörde företrädaren uthärdat i lättja och vällust? Detta spörsmål glömde Tessin – underligt nog! – så alldeles, att det förvånade honom, när han såg samma system, som för honom och hans anhängare var så trefligt, förefalla den nya Konungen och Drottningen så otrefligt; eller när sjelfve Adolf Fredrik tyckte sig böra, såsom Konung, någonting vara, göra och betyda. Det skylldes på Lovisa Ulrikas uppeggelser. Men äfven utan dem skulle den gode fursten blifvit och betett sig missnöjd; af den enkla orsak, att han var välmenande, samvetsöm och hugad för allvarliga befattningar. Nu måste alltså den dag snart komma, då ögonen, å båda sidorna, fullkomligt öppnades. Drottningens ögon voro de, som öppnades senast. Tessin, märkande hvad klockan var slagen, föll nu på det fynd, att genom en längre tids bortovaro från hof och hufvudstad påminna om sin oumbärlighet. Men just under denna hans frånvaro stiftade Lovisa Ulrika, rådförande Höpken i stället för honom, sin Vitterhets-Akademi; der Höpken utnämndes till Ordförande och Dalin till Secreterare, utan att Tessin blef kallad ens till ledamot.
Uti dess år 1828 utgifne Försök att bringa Sveriges grundlagar i System yttrar han sig nemi. sidan cf> påföljande sätt: ”Emedan frågor om ändring i "grundlag ej må väckas i Ståndens plena, "icke heller förkastas vid samma "Riksdag, då fråga derom blifvit "af Co nstitution sUtskott et väckt, "så synes också Ståndens rätt, i afseende "på ett af ConstitutionsUtskottet af gifvet ’’grundlagsförslag, inskränka sig blott "till att granska och förbättra re"dactionen, men ingalunda kunna ""ut sträckas ända derhän, att i form "af anmärkningar förkasta, stym"pa eller förändra sjelfva idéen, "ännu mindre att deruti infatta någon ting "nytt. Ty om genom en anmärkning någon "ting borttages från sjelfva saken, så skulle 236 Den ii Mars f. m. "ju Utskottets förslag i den delen förka”stas vid samma Riksdag då 'det blifvit ” fr anstäldt: och om någonting tillädes „ sä JJskulle ju frågan om den tillagda grund"lagsförändringen väckas i Ståndets ple”num. Men allt sådant är ju uttryckligen ”förbjudet." Dessa ord innefatta det bästa försvar af Utskottets nu klandrade åtgärd. Jag åberopar dem icke i ändamål alt förebrå reservanten en olika och rakt motsatt tanka, mot den han förut haft. Tvärtom erkänner jag, att, efter ökad erfarenhet och ett närmare begrundande, man understundom kan göra rättast att frångå en förut fattad idee i ämnen af tvetydig beskaffenhet.
När vänner komma på besök, glöm ej att ropa in honom för att hälsa! Och så vidare. Tillfällen af dylikt slag, lämpliga för bortnötandet af blygheten hos den lille, förekomma dagligen i ett hem. Lämna dem ej obegagnade! Och hvad skolarbetet vidkommer, så iakttag noga, att ditt barn ej lär sig sina lexor till hälften eller till tre fjärdedelar, utan helt och fullt. Osäkerheten i lexan förvirrar barnet och ökar ytterligare dess naturliga blyghet, då däremot det är en god hjälp mot denna åkomma att det vid lektionen känner sig riktigt sadelfast. Och när barnen börja utveckla sig till yngling och jungfru, huru viktigt är det ej då, att vi söka bibringa dem en rätt syn på tingen och på människorna, så att de ej låta imponera på sig af all den humbug, som öfver allt skall möta dem! Ja, äfven om det icke är humbug, krymper dock allt jordiskt och 1894 intager andra dimensioner, när det betraktas i evighetens ljus. Må man lära dem, att det icke är godt att i sin föreställning sätta upp människor på höga piedestaler och sedan darrande krypa i stoftet vid deras fötter! A c k, sedda på nära håll äro äfven de, som hunnit några trappsteg högre på samhällsstegen eller lyckats samla en ansenligare förmögenhet, icke så synnerligt märkvärdiga! När jag varnar för människofruktan, har jag en stor auktorietet för mig i honom, som sade: Radens icke för människorna! men vet lika fullt, att jag med detsamma är inne på ett område, där det kan vara svårt nog att peka på den gyllene medelvägen. Icke bör man borttaga hos barnen respekten för föräldrar och lärare, hos underordnade den égard, de äro skyldiga öfverordnade o. s. v.; långt därifrån. Men räddhågan skall icke finnas, denna ängsliga förvirring, i hvilken man understundom råkar, kanske icke så mycket inför den verkliga öfverlägsenheten, den sanna högheten, som fastmer inför rätt medelmåttiga personer, hvilka älska att omgifva sig med en viss prestige, afsedd att imponera.
Herr Grefwe» och Landt marskalken: proponerade bifall dertill, att endast dessa förändringar och tilläggningar mätte tryckas. RopadeS Ja. Friherre 8tsel yttrade sig instämms med Hans Excellence Herr Grefwe kuutk. Herr Grefwen och Landt-Mar, s k alken ärnade företaga Betänkandet om BewillningS grunderna; men Friherre 8 tseI förmälte sig ej anse det förra ämnet säsom afgjordt. Ro - Den 10 October. gogz RopadeS starka Jo, blandade med ett och annat Nej. H a n r E r c c l l e n c e Herr Grefwe ll u u t k yttrade sta att dä han hörde Ridderskapet och Adelli sä allmänt bnska blott förändringarnes tryckande, sä asstode han gerna frän sttt yrkande af bet bfrigas tryckning. Herr Grefwen och Landt-Mar skalken: Sedan Han4 Cxcellcnce Herr Grefwe juutti, lvm först wäckt denna fräga, sjelf afstätt, torde Ridderskapet och Adcln behaga förena stg om tryckningen af blott de föreflagne förändringar och tillägg. Bifölls. Derefter företogs kill öfwerläggning, i anledning af Bewillnings - Utskottets den 2s September pä bordet lagde Betänkande, frägan om antagande af de af bemälte Utskott fbrcstagne principer för grunderna till Bewillningens fördelning. Upplästes af Herr LMKsmmar ett Diktamen af Friherre kunck, ^ 6 o 1 pK, sä lydande: Sedan BewillningS«Utskottets Betänkande om grunderna till den förestäende Bewillningens afgörande legat pä Bordet, och Högloft. Ridderskapet och Adeln enligt Och Beslut nu kominer att företaga öfwerläggningarna däröfwer, sä wägar jag underställa: huruwiTredje Band.