Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af allt detta, och då f. d. llessensteinska egendomen har ett mera fördelaktigt läge, än den andra ifrågavarande egendomen, samt inredningen af den sistnämnde, för Riksgälds-Conlorets behof, skulle erfordra en kostnad, mångdubbelt öfverstigande den summa, hvilken såsom mellangift skulle komma alt af Riksgälds-Contoret erläggas; så har Utskottet icke tvekat att tillstyrka definitivt utbyte af den för General-Assistanee-Contoret begagnade, på Riddarholmen belägna egendom, emot f. d. så kallade Hessensteinska, äfven på Riddarholmen belägna egendomen; och alt såsom mellangift från Riksgälds-Contoret utbetalas till Stockholms Stad en contant summa af Fyratusen (4,000) R;dr Banco, så snart Bytesbrefvet blifvit utfärdadt och å ömse sidor vederbörligen undertecknadt. Skulle Rikets Ständer härtill bifalla, får Utskottet i sammanhang härmed tillstyrka, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret erhålla föreskrift; att på en gång. låta betala de återstående 28 årens brandförsäkrings-afgift. [ Stockholm den 10 Mars 1834- R eser va t ion er: Af Herr Friherre Palmstjerna: ”Jag reserverar mig emot Utskottets Beslut. Jag anser, att det tillbytta huset ej lemnar tillräcklig eller passande Jocal för Riks-Archivet, hvilket kan beredas uti det frånbytta huset. Det frånbytta husets eller egendomens iståndsättande skulle visserligen erfordra en betydlig summa; men då vanns äfven ett verkligt ändamål, hvilket genom utbytet förfelas. Den tillby t ta egendomen kommer dessutom att medföra betydliga kostnader för ombyggnad af de förfallna husen på Norra gården, och ombyggnad eller rättare nybyggnad af quaie utmed ca nalén, allt med pålvirke derunder. Utlåtande N\o 18. För att gifva Stockholms
Slfrabö* och »imm* Ärono-tionbe-fpanmåleitö utgörattbe, forjlanbe och löfanbe, af ben 9ia‘“0,mi 22 ^julii i8o3, påbjöbö tid lättnab för be jfattjfplbige en ald mätt reglering af fionbe-biöpofttioiterna tid färjfilba ©fater och inrättningar; mett, enligt hvab ^antmar-Sodegium vib jlutet af år x83o i uttberbånigljet anmält, habe, i attfeettbe tid ute* bliftta upplpöttittgar från flere fält, något befwitift förjlag tid 70 ett fåban reglering öfver fyfo Stifet bå ännu tcPe funnat utorbe* tuö, härföre €odegium i unberbånigbet bemfiädbe om icfe, i af ten numera väcbta frågan om be inbefta räntonteö och fronotionbe SDtajitö Befadningöhafvanbe infomne ocfj frambeleö infommanbe uppfinningar i ämnet, ffpnbfamt utarbeta och tid $ong(. SDJajitö nåbiga pröfning afgifva unberbånigt förflag tid fåbane förefFrifter, hvarigenom be niijjbruf ocfj ofä* genbeter, forn genom årfiga tionbe-bifpofitioner förorfafaö, må funna förfjitibraö. eomUén..för 3 brebb meb befa förflag och regleringar i affeenbe på be »Dt»ettan* nutparanbe fFattebibragenö utgöranbe, bär ^ongf. 3Jlaj:t, för att meb fommanbe ©tänber funna öfverlägga om ett förbättrabt 23eftattningö Enligt f)toab Dvifeté febnaff förfamlabe ©tanber, i bufvub* 4j3“fet’ faffig öfverenö|tämmelfe meb .fongf. 3)taj:tö
Hurudaul är förhållandet, om man öfverlemnar utförandet af större eller mindre arbeten för entreprenad? Jo sådant, att hufvud-entreprenören kommer öfverens med andra entreprenörer, dessa åter understundom med andra under-entreprenörer, o. s. v. Vinsten måste blifva stor för de enskilte, om den skall kunna förslå att delas på så många händer. Jag tror föröfrigt att, hvad jernvägsbyggnader beträffar, man bort hafva den försigtigheten och, jag får tillika säga, den grannlagenheten emot de Hrr, som finnas inom delta hus, och som deltagit i Köping-H,nitsoch Norbergs-jernvägarues byggande, att icke framkasta några ord örn förträffligheten af dylika banors utförande på enskilt väg. Det kan icke falla mig in att kasta någon förebråelse på dessa personer, som, efter hvad vi alla veta, gjort allt hvad på dem ankommit, men det torde icke vara någon hemlighet härvid, att ledningen af dessa angelägenheter icke skett såsom man skulle önskat, och jag tror, ali frågan om entreprenörer vid jernvägsanläggningars utförande, vare sig för Staten eller enskilta bolag, här aldraminst bort väckas. Jag ber att få fästa upmärk samheten derpå, att äfven jag, Mine Hrr, hyllar den satsen, att enskilt arbete kan erhållas för mycket bättre pris än allmänt, då det är sådane enskilte arbeten, som verkställas af en person för egen räkning; men deremot visar sig det, efter mitt förmenande, icke slå in, att de större arbeten, som af stora bolag eller Staten, genom „ entreprenad, verkställas, erhållas för bättre pris än ganska många arbeten, som utföras af Staten. Det är icke sagt att Staten skall engagera eller vidtala hvarje byggnads-chef eller hvarje arbets-chef eller handtlangare. Då en bana bygges genom Statens försorg, är Regeringen oförhindrad alt dertill använda den skickligaste utländska eller inländska byggmästare, som kan erhållas, och sälta honom i spetsen för ett sådant förelag, och jag tror, att på delta sätt, sådane arbeten böra kunna verkställas för lika billig kostnad som något en - Den 22 September f. m. 141 skildt. Vi hafva elt exempel i delta fall ganska nära för handen, som jag för flera månader sedaD här åberopade.
Det torde nemligen kunna för gifvet antagas, att högst få, om Banco-Utskottets Utlåtande, IS:o g6. *9 ens något Hushållnings-Sällskap skulle underkasta sig en sådan ansvarighet till Banken för lånemedlens återbetalning, Hr Frihtrren föreslagit, serdeles då man besinnar, dels omöjligheten för vederbörande Hushållnings-Sällskaper, att controllera, det den belånta spanmålen icke förskingras, dels de förluster, som otvifvelagtigt skola uppstå af den försämring, sådan spanmål kommer att undergå, hvilken icke är torkad, och hvilket torde vara händelsen med större delen af den spanmål, som belånas, samt dels att den ränteskillnad, motionären ansett böra Hushållnimgs-Sallskapen tillkomma för betäckande af förvaltnings-m. fl. kostnader, icke under slike förhållanden kan för ändamålet blifva fullt tillräcklig. Beträffande för öfrigt sjelfva bufvudfrågan, eller låneunderstöds meddelande mot pant af spanmål, anser Utskottet sig böra erinra, att Rikets Ständer vid senaste Riksdag till befordrande af spanmålshandeln, förordnade, det Cassa-creditiv borde från Rikets Ständers Bank meddelas såväl associationer, som på större handelsplatser kunna sig bilda, för att medelst upplag och belåning af Svensk spanmål samt dess vårdande och beredande till afsättlig handelsvara, underlätta och befordra afsättningen deraf, som ock de Privat-Banker, hvilka vilja i större scala sig befatta med belåning af Svensk spanmål.
Hjälp med några goda råd En öm mor. HANDSK-AFFÄRER. För haudskarnes hållbarhet ansvaras. GLACÉ-, kul. 4 knapp., breda silkessömmar _• kr. 1: 50 D:o d:o 5 snörknäppen d:o » 2: — D:o d:o 6 knapps Mousquetaires » 2: • — samt alla slag, såväl eleganta som enklare, GLACÉ- och GANTS DE SUÉDES från 2 till 20 knappar. Rekvisitioner från landsorten mot efterkraf. C A R L FRÅGOR. KAN EN UNG FLICKA PÅ BADORT BEGAGNA NATIONALDRÄKT I HVARDAGSLAG? I SÅ FALL VORE JAG MYCKET TACKSAM, OM NÅGON VILLE VARA SÄ GOD OCH GIFVA FÖRSLAG PÅ EN SÅDAN, MYCKET ENKEL, MEN SMAKFULL. UPPLYSNINGAR TILL Nadja. VILL NÅGON AF IDUNS LÄSARINNOR GIFVA MIG EN IDÉ TILL EN VACKER OCH ORIGINEL HÖRNHYLLA, EJ LÄDERBLOMMOR ELLER PAPIERMACHÉ, VORE MYCKETTACKSAM FÖR SNART SVAR. Gustavia. KUNNA MYROR, SOM INTRÄNGA I BONINGSRUM, GÖIA SKADA PÅ BURFÅGLAR? Fägelvän. HVAR FINNES ATT FÅ KÖPA DOCKOR UTAF KORGARBETE ATT DRAPERA KLÄDNINGAR PÅ, OCH HVAD ÄR DET BILLIGASTE PRISET? Nanna. KAN NÅGON AL IDUNS ÄRADE LÄSARINNOR SÄGA MIG, HUR MAN SKALL GÖRA FÖR ATT SJÄLF FÖRGYLLA BROSCHER, DÄR FÖRGYLLNINGEN ÄR AFSLITEN, ELLER PÅ ANNAT SÄTT FÅ DEM VACKRA IGEN? Bara. PÅ HVAD SÄTT KUNNA FOTOGENFLÄCKAR BORTTAGAS UR MATTOR? Ellen.
Tabell, Innehållande så vål Tariff för Taxeringen af behållen inkomst, som Calcul Öfver Bevillningens utgående derefter af supponerade Folkmängden i hvarje Glass. Q ET cn cr. Årlig inkomst Årlig afgift. Personer Summa 0 t—< to & Cfl Ärlig inkomst Årlig afgift. För hvarje Ettusende Riksdaler, som någons behållna inkomst går öfver 20,000 R:dr, och ända till 4o,ooo R:dr, ökas afgiften på hela en sådan persons inkomst med f procent. För hvarje Ettusende Riksdaler derutöfver stiger afgiften blott f'^:dels procent på det hela. För inkomst emellan någon af de specifierade 96 Classer, hånföres den skattskyldige till den Class han kommer närmast; och inträffar hans behållning midt emellan 2:ne Classer, påföres honom den högre Classens afgift. Den 29 Man. s 29 komst följdes; att en Tarif, sådan som den bilagde, af minst 96 classer inrättades, och Afgår Utsäde 9 Tunnor å 5 R:d . 45 Krono-rentan t. ex 6® 'r4 rester inkomst 9 „, . -Lil 3 5*6 Af denna inkomst 231 afgår hälften för tjenstefolkets underhåll, då 115: 24 utgör ägarens verkliga behållna inkomst. hän nas Torpställen eller andra lägenheter-, hvaraf erhålles dagsverken, värderas de efter markegångs-pris och öka inkomsten. Ar tillgång pä skog till afsalu och afsättnings-tHlfällen, eller ock brist, så att bränsle måste köpas, ökas i förstnämnde händelsen revenuen, och minskas i det sednare fallet efter locala omständigheter och så noggranna pröfningar som möjligt är. Denna beräkning går långsamt, skall man säkert invända. Visserligen; allt arbete fordrar sin tid. Men om orättvisan och våldet vore olägenheter vidhängande ett skyndsammare sätt att bedömma revenuen eller värdet, bör väl i ett rättsinnigt hjerta någon tvekan i valet upp.' stå?
Uti underdånig skrifvelse af den 11 Mars 1830 föreslogo Rikets Ständer, till bestämmande af förhållanderne emellan räntegifvare och räntetagare: att så väl Kronotionde och Afradsspanmål som andra räntor, då de icke in natura utgingo, borde lösas efter medium af skatteårets och fyra lörutgångne års markegångspris; att vid de tillfällen, då löpande årets markegång utgjorde lika belopp med eller öfverstege det sålunda uträknade medium, ingen uppsägning till leverering in natura finge ega rum, utan skulle räntorna ovilkorligen lösas med contant efter nyssnämnde medelpris; att, om åter löpande årets markegångspris understege medium af sednaste fem års markegångspris, det väl vore räntegifvaren öppet att uppsäga räntorna till utgörande in natura, men i sådant fall ålåge honom att vid levereringen till räntetagaren betala skilnaden emellan löpande årets markegångspris inom Länet och det ofvanomförmälte fem års medel-markegångspriset; samt att, ehvad lösningen skedde med contant eller räntegifvaren levererade spanmålen in natura, borde han till räntetagaren erlägga ett emot forsellönen svarande belopp. Emot detta förslag afgåfvos likväl underdåniga protester dels af PresteStåndet, som ansåg detsamma vara menligt för de Löntagare, Inrättningar och Fromma Stiftelser, som äro i åtnjutande af indelningar, samt derjemte stridande emot Presterskapets privilegier, och dels af åtskillige Riksdagsmän af BondeSlåndet från Östergöthland, som, under yrkande att varda bibehållne vid rättigheten alt leverera spanmål in natura, begärde, att, då sådan leverering skedde, forsellön icke måtte ifrågakomma; hvaremot en mängd tiondegifvare i Malmöhus Län, uti en den 4 December 1832 till Kongl. Majit i underdånighet ingifven skrift, anhöllo alt, med befrielse från levereringsskyldighet, få lösa tiondeoch ränte-span - 104 målen i enlighet med Rikets Ständers ofvannämnde förslag.
Båda motionärerne hafva velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att Staten genom den föreslagna åtgärden lätteligen skulle erhålla ett kapital, enligt Håkan Olssons åsigt, tillräckligt för utförande af de redan påbörjade jern vägsan läggningar lie, hvartill medel eljest mäste genom utländska lån anskaffas, hvilkas återbetalande, jemte den ä länet belöpande ränta, kornine att tungt drabba efterkommande. Herr Hierta har dessutom till stöd för sitt förslag anfört, hurusom det skulle vara allmänt antaget, att ifrågavarande kronogods icke vanligen tillhörde den bäst skötta jord och att skälet dertill vore, att arrendatorerne icke hafva att vid arrendetidens slut förvänta någon ersättning af Staten och derföre ej vågade nedlägga, vare sig i jordens brukning eller åbyggnader, ett sä drygt förlagskapital, som erfordrades för en hög kultur, men som en egare kunde linna ändamålsenligt att använda. Till följd af nämnde jords privilegierade natur, eller frihet frän grundskatter och ordinarie rotering med tlere onera, skulle, vid försäljning deraf, sannolikt kunna betingas ett ganska högt pris, sä att för samtliga ifrågavarande hem Bih. till Ii. St. Fröt. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4 Haft. 1 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 95. raan. enligt uppgift uppgående till 337 mantal, en tillgång af minst sex millioner R:dr Riksmynt borde kunna åt Statsverket beredas och en särskild vinst tillskyndas landet af jordens bättre brukning i enskilde egares händer. Rikets Ständer hade redan en gång, nemligen vid 1809 och 1810 årens riksdag beslutat, att kungsgårdar och kungsladugårdar borde försäljas, på sätt riksdagsbeslutet den 2 Maj 1810 omförmäler, men Kongl. Maj:t fann dä icke godt lemna nådigt bifall till Rikets Ständers berörde beslut af det skäl, att anledning varit för handen, att dessa egendomar skulle stiga i värde, om de tills vidare bibehölles i Statens ego.
Maj, fgiivit ett nytt förslag till förändrad redaction af 2 §. i förenämnde Cap. och Balk, så lydande: ”Griper någon till medel, vare sig Kronans, Städers, Menigheters eller enskildes, dem lian i eller för Ämbete eller Tjenst till förvarande, förvaltning eller redovisning emottaga och dem förskingrar; miste Ämbete eller tjenst, förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas, och rtraffeS med fängelse och tjenligt arbete i ett till två är, då det tillgripna är under eller till ett tusende Daler; med arbete på fästning i två till fem år, om tillgreppet är öfver ett tusende eller till tre tusende Daler; i fem till åtta år, om det är öfver tre tusende Daler; och i tio år, om han rymmer med uppbörd eller andre sådane medel, som förr sagde äro, ehvad tillgreppet till mer eller mindre går/’ "Vid fängelseeller fästnings-srraffs bestämmande i de fall, då kortare eller längre tid derföre satt är, pröfve Domaren, om tillgreppet af slöseri eller vårdslöshet föranledt varit eller ej; så ock andre omständigheter, som till strafftidens förkortande eller förlängande inom de stadgade gränsorne verka kunna. Hvad tillgripet är, skall återgäldas med sex af hundrade i Ränta.” Och hade Högsta Domstolen, pä Bih, t. Bikt.St, Prot, 1 Sami, 18*3. Band, 7 §8 Ang. upphäfvandt af 8 §, i Cap. Urs. B. m, m. sätt dess Protocoll för den 5 sistl. Junii innehåller, å detta förslag tillstyrkt bifall. Kongl. Maj:t yttrade sig finna Lagförslaget, derigenom, att det stadnat vid tio års fästningsarbete, vara för lindrigt, ej allenast i afseende på den allmänna osäkerhet, som dylika brott, hvilka nu voro i fråga, beredde så väl för Kronan, sorn enskilde, utan ock i anseende till naturen af sjelfva brottet, som innefattade ett bland de största missbruk en Ämbetsman kunde tillåta sig; och Kg 1.
Hr Gripenstedt har sagt, alt den uteslutning jag begärt, ej vore behöflig. Jag vill då hålla mig till den första uteslutningen. Det heter nemi. alt banorne skola anläggas genom Statens omedelbara försorg. Hr Bildt yttrade dervid, att delta ingalunda utesluter möjlighet för Staten, att kunna antingen öfverlåta banornas byggande åt kompanier eller på entreprenader, eller annorlunda förfara; men jag ber att få hemställa hvad betydelsen af ordet ”omedelbara” i sådant fall skulle vara. En annan ledamot, Hr von Troil, framställde en motsatt upfattning af ordet ”omedelbara.” Han salje, att det vore nödvändigt att bibehålla della ord, för att utestänga möjligheten att öfverlåta arbetet åt entreprenörer, emedan man alltid kunde befara, att om ett sådant företag utfördes genom entreprenörer, arbetet skulle blifva sämre. Jag erkänner villigt, att hvad som verkligen utföres omedelbart genom Statens bekostnad, blir väl utförd!, men det blir också mycket dyrare derigenom. Må det tillåtas mig taga ett exempel. Vi hafva nu beviljat 25,000 R:dr till en ladugård vid Ultuna. Jag tror icke att detta är för mycket, emedan denna ladugårdsbyggnad, som kommer alt upföras på Statens bekostnad, säkert kommer alt blifva ett mästerverk af fullkomlighet. En enskild man bygger samma hus möjligen för 5,000 R:dr b:ko och det blir lika användbart ändock, ehuru måhända icke byggdt med den fullkomlighet, som när det sker för Statens räkning; och jag undrar om det icke vore bättre för samhället i allmänhet alt få vägnätet fort färdigt, om det också icke vore så till den grad fullkomligt, för evärdelig!' bestånd, som det för en betydligt högre kostnad kunde göras. Derföre är det också, som jag önskar, att sådane företag måtte ske genom entreprenörer. Om man nu tager bort ordet ”omedelbara”, sä får Regeringen derigenom något mera utrymme alt öfverlemna delar af arbetet till entreprenörer. Jag anhåller derföre att detta ord måtte uteslutas.
Att det af Statsoch Banco-Utskotten i afseende å Götha-Canals fullbordande tillstyrkte anslag endast i egenskap af Låne-anslag beviljas; och 2:0. Att, utom den af Utskotten Canal-Bolagét tillagde utdelning af hvad Vestgötha Canal-linien möjligen kunde inbringa , inkomsten af den färdigblifvande Östgötba-Canal-linien äfven må af Bolaget tillgodonjutas och begagnas. S.D.f. m. Godkändes att hvila till Grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag. Constitutions-Utskottets Memorial: ]N:o 60, i anledning af arne Stånds återremisser på 5:te puncten af Memorialet ,N:o 48, med ändrings-förslag, åsyftande Riksdags-ärendernas skyndsammare gång. N‘o 6r, i anledning af återremissen på Förslaget N:o 47 > ^ili ett tillägg i §. Riksdags-Ordningen. N:o 62, med föreslående af tillägg i 08 §• Regerings-Formen och 63 §. Rihsdags-Ordningen. 1164 Prot. Utdr. d. 20 October 1823. N:o 65, i anledning af Aterremiss på Förslaget till ändring i 33 §. Riksdagsordningen. N:o 66, med föreslående af ett tillägg i 28 §. Riksdags-Ordningen. S. D. f. in. Bifölls, vid förnyad föredragning, Stats-Utskottets Memorial N:o 537 med Förslag till förnyad Instruction för Riksens Ständers Revisorer, i hvad som rörer deras befattning med Statsverket. Frän Vällojl. Borgare-Ståndet.
Jag är öfvertygad, att en sådan äfven nu skall äga rum, och jag vågar således hoppas, att den eller de, som begärt Memorialets insändande, skola derifrån afstå. Herr Rothlieb, Axel, förenade sig med Herr Tham. Grefve Horm Jag hvarken kan eller vill bedöma Constitutions - Utskottets mening j och lemnar Grefve von Platen sin tanka derom. Jag har begärt en afskrift af Grefve Posses Memorial, emedan jag bestämdt vet, att det var Grefve Posses önskan i lifstiden, att detta Memorial icke skulle stanna inom ConstitutionsUtskottet; men skulle Riddei’skapet och Adeln emot all förmodan finna, att man af delicatesse icke bör infordra det, så afstår jag visserligen ifrån allt yrkande derom. Herr von Hartmansdorff'. På de skäl flere varde Ledamöter anfört, och då Grefve Horn afstått från sin begäran, tillstyrker jag det Högloflige Ridderskapet och Adeln täcktes antaga den framställning Herr Grefven och LandtMarskalken nyss gjorde, och anhåller derföre, att vi Den r r Julii f. m. 539 inå få proposition till bifall af denna framställning såsom otvifvelaktigt öfverensstämmande med pluralitetens önskan. Den som ej år nöjd dermed, åger ju rätt att reservera sig. Friherre Cederftröm'. Så framt jag ej ansåg en väsendtlig form blifva bruten genom ett beslut, sådant som Herr von Hartmansdorff nu omförmålt, skulle jag visserligen nöja mig med, att deremot anföra min reservation. Men jag tror mig böra fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att om Ståndet nu tillvållar sig rättigheten, att ifrån ConstitutionsUtskottet bestämdt infordra handliugarne i .vissa fall, så år det stadgande i Tryckfrihetslagen, som förbjuder dessa handlingars allmän* görande, i och med detsamma brutet. Skall åter Ståndets beslut i denna del anses såsom en anhållan, hvilken Utskottet kan afslå, hemställer jag ock, huruvida detta år låmpeligt.
Hos Kongl. Majit är af åtskilliga skjulsningsskyldige redan framställning gjord om olägenheterna för de skjutsande af de nya post-diligenserne och anhållan bland annat alt för deras framskaffande få uppbära skjutspenningar för fyra hästar, hvilket ej haft annan följd, än att Kongl. Majit i nådig Skrifvelse den 51 Januari detta år tili General-poststyrelsen föreskrilvit, alt då för diligensbefordringen anlitas gästgifveri-, hällelid’ reservskjuts, må i afseende på utgörandet af densamma tillämpas de för befordran af resande i allmänhet gällande författningar, samt Postverket icke ega påkalla hastigare befordran än en mil på en och en half timma, men deremot de skjutsande också icke uppbära annan ersättning än vanlig skjutslega. Således ingen föreskrift alls om liuiu många hästar höra gagnas lill framförande af de ofantliga postdiligenserne. Att några bestämda stadganden i delta afseende äro erforderliga visas icke endast af ofvannämnda klagomål, uti hvilka alltför många instämma, utan ock af bifogade från en del af mina kommiltenler mig tillhandakomne skrifvelse, i anledning hvaraf och då det visat sig alt Kongl. Majit ej ansett Sig kunna gifva nådig föreskrift i ämnet, jag för Riksens Höglofliga Ständer vill vördsammast föreslå att de för sin del besluta: alt de postdiligenser, till hvilka gagnas gästgifveri-, hålleller reservskjuts, skola, innan sådan skjuts för dem upplages, insynas och af sakkunnige Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 685 personer, som böra lemna utlåtande om minsta antalet hästar, hvarmed hvarje vagn må framforslas; börande bland desse syningsmän vara minst en skjulsskyldig, och å vagnen utsättas minsta antalet hästar, som dertill få gagnas. Jag anhåller om remiss häraf til! vederbörligt Utskott, dit medföljande skrifvelse torde få medfölja, på det deraf må synas att det gifves skål till att fästa vederbörligt afseende å motionen. Stockholm den 30 November 1802. Jöns Pehrsson, från Blekinge län.
Om Messenii dramer vore här öfverflödigt att orda; andra hafva fördömt dem tillfyllest. Han älskade dock – deri afvikande från sin förebild Hans Sachs – att i dem infläta sångstycken; och dessa, stundom bestående i äldre folkvisor, stundom af honom sjelf diktade i liknande art, äro – till större delen – ingalunda förkastliga. Mera båtande likväl, än Carls theater-kärlek, var, äfven i vitter hänsigt, hvad denne konung gjorde för läroverkens och synnerligen för universitets-bildningens upphjelpande. Det var från denna tidpunkt, som de humanistiska studierna i Sverige började taga fart, och en närmare kännedom af de Gamles häfdatecknare, poeter, myther allmännare spridas. I ej ringa mån bidrog härtill Skyttes broder, den till Translator Regni befullmäktigade Schroderus, genom mången af sina nästan otaliga öfversättningar. Vid denna tidpunkt begynte man ock, då man utmärkte frejdade personers berömvärda egenskaper, lägga vigt på den förtjenst, att vara ”mäktig i Svenskan”. Men först med Gustaf Adolfs morgonglänsande styrelse, på engång hjeltekraftig och vårblid, började behofvet af egentlig vitterhet, och saknaden af en egen eller inhemsk, med större liflighet kännas. Hvilken poetisk natur den store Konungen sjelf var, derom har han ej blott i hela sin öfriga lefnad och verksamhet, utan äfven i både vers och prosa efterlemnat fullgiltiga vittnesbörd 16. Män uppstodo, flere och flere, som ansågo skapandet af en svensk vitterhet för en national-angelägenhet, och vitterheten sjelf för ett yrke, värdt att deråt offra allvarliga mödor, ja ett helt lefnadslopp. Härvid kom nu, naturligtvis, modersmålet i åtanka på ett mera särskildt sätt, eller såsom ämne för studium. I allt detta gingo de Konungens egna tankar och önskningar till mötes.