Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Stackars människa, » sa jag medlidsamt. » Jag önskar jag fick lägga på henne en » Det kallar jag h u m o r », sa jag. » Se terpentinduk! » bara hur ufhögfärdig han sitter där och Han är be» Hennes titel är ' Hvila ', » sa Lycko kikande ser ned på oss människor. stämdt någonting grufligt förnämt i uf-föri katalogen. » Du min värld, » sa jag, » är det där samlingen. Kanske president? » Amerikanarnes hvila, hurudan är då deras Samma konstnär hade målat två så ofantkolik! Men titta på den där hvita flickan ligt vackra taflor till, den ena med svaner ' på trappan '. Hon är söt — grasjös som den andra med örnar på. Svanorna var en svan. » bara vackra, men det var det riktigt, men örnarna! » Misstecknad, » sa Lycko. » Stäng in de där i en bur, » sa jag, » och » Skräp, » sa jag. » Det, som verkar harmoniskt, är aldrig misstecknadt. Men så de kommer att slå själfva buren till blods. » — så — egen den där herrn ser ut — han Så förde Lycko mig till en stor, stor med den gula pladaskan midt i pannan! » tafla, och framför den fick jag sätta mig (Vi var nu i ett annat rum!) » H v e m är det, och hvila litet, som väl var. mån t r o? » » Hvad tycker fru Petterkvist om den » Garborg, den stora norska författaren. » här, » sa Lycko? » Beror på, » sa jag, » hvad taflan före» Han som skrifvit ' Manfolk '. » ställer. » » Just densamma. » Föreställer den en röd hjälmbuske med » Ja, då förstår jag både porträttet och utmärkt; boken, då, » sa jag. » Men hvad är det för en riddare, då är den alldeles ena nakna, okammade, fasliga mamseller, föreställer den däremot en riddare med en som sitter där midt emot i någonting uppröd hjälmbuske, då är den — kanske — vispadt, rödt, blått, grönt, gult — jag vet litet mindre utmärkt! inte h v a d?
Af ofvannämnda Betänkande, deruti Utskottet meddelat yttrande i anledning af väckte motioner om dels revision af, dels särskilda ändringar uti Kongl. Maj:ts nådiga Instruktion af den 10 November 1855 för Landshöfdingarne i rikets län samt de vid Läns-styrelsen anställde tjenstemän, har första punkten, afstyrkande förslaget om revision af omförmälde Instruktion, blifvit af Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet samt femte punkten, behandlande väckta frågor om Kronolänsmännens förseende med fullmagter å sina tjenster, af Hedervärda Bonde-Ståndet återremitterad; men som Betänkandet är vordet i dessa delar af öfriga Riks-Stånden bifallet, kunna återremisserne icke till vidare behandling af ärendet föranleda. Stockholm den 24 April 1860. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. Allmänna Besväraoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JYi 81. 1 N:o 81. Ank. till Exp.-Utsk. den i Maj 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om befrielse för Sockne-pr esler från skyldigheten alt åtfölja döds fångar till afrättsplatsen. Uti en inom Högvördiga Preste-Ståndet väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Komministern Malmborg anfört, alt, då genom i sednare tider vidtagne lagstiftnings-åtgärder vore bättre sörjdt, än fordom, för fångars religionsundervisning och själavård, i det numera vid hvarje fängelse funnes för nämnde ändamål anställd en särskild predikant, församlingarnes presterskap, som, enligt Kongl. Resolutionen på presterskapets besvär den 22 Oktober 1723, fått sig ålagdt att beledsaga dödsfånge till afrättsplatsen, syntes böra från detta åliggande befrias.
Den i F e b v u a r i i f. m. må kunna verkställas, hvarvid garantien, efter min tanka, hufvudsakeligast ligger i det ifrågasatte papperet, så bör sådant papper alldrig tillverkas till annat än Sedelbehof, och detsamma, sålunda alltid försedt med Bankens vattenstämplar, icke komma utom Bankens förvaringsrum; samt att nödige controller i sådant afseende borde vidtagas och, derest sedelpapper upptäcktes utom Banken, det borde conliskeras och ej mindre utlemnaren, än innehafvaren bindas lill lämpeligt ansvar, jag tror afven, att det icke bör tillåtas att sedlar må päskrifvas eller klistras, vid äfventyr att sådane sedlar icke utan serskild anmälan och pröfning i Banken inlösas. Förbud häremot existerar i Ryssland och lärer härleda sig från farhåga, att genom klistring och öfverskrifningar försök kunna döljas, att hopflicka bitar af sedlar med olika valeurer, för att i utbyte lill tubba sig en större summa an de sammantagne primitift utgjort, äfvensom efterapning derigenom vore svårare för allmänheten att upptäcka. Om en sedel genom slitning går sönder kan en hufva eller ett omslag af annat papper, på sätt som sker t Ryssland, sammanhålla bitarne till dess utbyte kan ske i Banken eller VäxelContoren i Landsorterne. Sluteligen får jag yttra min tanka vara den, att aila sedlar af nu brukeligt slag, vare sig Bancoeller Riksgäldssedel’, böra afiysas och uppsägas till 60 H. 4* I 52 Den i Februarii f. rn. betalning, vid förlust af inlösningsrättighef; tio år efter det nya sedlarne blifvit satte i omlopp, eller, kanhända rättare, tio år från den dag realisationen genom silfverutväxling tagit sin början, då Banken kommit i tillfälle att mot redbart mynt, efter de af Rikets Ständer fastställde grunder, inlösa sina förbindelser, i händelse innehafvare!! deraf ej häldre ville tillväxla sig de nya myntförskrifningarne.
Utom det så kallade småfisket vid saltsjöstränderna (småtorsk, koljor, hvitling, skäddor m. m.), som jemförelsevis är mindre hufvudsakligt och föga vinstgifvande, sillfisket, hvilket numera icke är af någon betydenhet, laxfisket och insjöfisket, som likaledes här åro obetydliga, kunna Bohuslänska fiskerierna indelas i 3:ne hufvud «renar, nemligen storfiske (torsk, långor, helleflundror och gråsej), makrillfångst samt hummeroch ostrontägt. Uti föregående femårsberättelser är anmärkt, att storfisket, ehuru för hela landets hushållning af stor betydenhet, icke utvecklat sig till hvad det kunde och borde vara, och att detta vållats af yrkesmännens envisa sorglöshet, i det de icke vårdat sig om att, medelst fiskens slagtande och saltande om bord efter fångsten, bereda en god handelsvara. I ändamål att uppmuntra till ett förbättradt fiskesätt och en sorgfälligare behandling af den fångade fisken, anslogos af Staten icke obetydliga premiebelopp för byggande af däckade fiskefartyg, så inrättade, att den fångade fisken kunde å dem skötas och saltas; och det är ovedersägligt, att denna åtgärd i så måtto verkat gagneligt, som derigenom framkallats ett icke obetydligt antal fiskefartyg af den drägtighet och den fastare byggnadsarb att de kunna befara Nordsjön till de aflägsnare fiskebankarne; men afsigten att tillvägabringa ett bättre fiskesätt förfelades dock, utan tvifvel mera i följd af fiskhandlarnes än af fiskeriidkarnes likgiltighet. Det blef derföre nödvändigt att förändra grunden för åtgärderna från det allmännas sida till näringens befrämjande, och i stället att uppmuntra fiskefartygs byggande, utfästades alltså Tab. Litt. II. Fabriker å landsbygden. Stycken. Arbetarnes antal. Tillverkningsvärde. R:dr Rmt. Stycken. Arbetarnes antal. Tillverkningsvärde. R:dr Rmt. Stycken. Arbetarnes antal. Tillverkningsvärde. R:dr Rmt. År 1855. A r 1860. Stycken. Värde.
Redan under sommaren börjades utförandet af grus eller ballast å de färdigterrasserade delarne, dock endast i mindre skala, men under årets sista qvartal, sedan tvenne arbetslokomotiver blifvit från den fullbordade banan mellan Falköping och Töreboda transporterade till och uppsatte, det ena i Södertelje och det andra vid Tullinge-sjön, började ballastningen och i sammanhang dermed nedläggningen af sliper och räler med all kraft, så att vid årets utgång mer än 26,000 fot kunde befaras med lokomotiv. För öfriga å denna linie utförda arbeten, såsom trummor, landsvägsomläggningar, banans inhägnad m. m., får jag i underdånighet hänvisa till den längre ned förekommande, summariska redogörelsen för å hela linien mellan Stockholm och Catrineholm utförda arbetsqvantiteter. Maj debarkerade arbetskommenderingen ur Kongl. Uplands regemente, 800 man stark, vid Fittja och inryckte samma dag å arbetslinien mellan Tumba och Södertelje. Arbetskommenderingen ur Kongl. Dal-regementet, 700 man stark, inryckte på olika afdelningar den 18:de och 19:de samma månad samt förlädes mellan Liljeholmen och Huddinge kyrka. Antalet privata arbetare utgjorde under Juni månad omkring 1,500 och under Augusti nära 2,000 man, hvarförutan 150 tran korrektionister från Långholmen deltagit i arbetena å Södermalm, så att under sistnämnde månad hela den sammanlagda arbetsstyrkan utgjorde omkring 3*600 man. I likhet med föregående år voro arbetskommenderingarna inlogerade i särskildt för ändamålet utmed arbetslinierna uppförda baracker, och provianteringen af den stora arbetsstyrkan bestreds genom särskildt antagen leverantör, hvilken, på grund af upprättadt kontrakt och till bestämda priser, tillhandahöll förnöden hetsvaror efter reqvisition, men med frihet både för kommendering och private arbetare att, utoip denna tillgång, huru de för godt funno, förse sig med proviant.
Det måste häraf uppkomma någon osäkerhet om dessa bankers egentliga väl de i afseende på garantierna. Om en allmän författning kan komma till stånd, sorn innehåller generella stadganden om de garantier, utan hvilka en bank ej kan bestå , så tror jag att det allmänna skulle länge hafva gagn deraf. Vi hafva inga garantier för banker med, om jag så får säga, utlåningsrätt. Det mäste tillhöra lagstiftningen att tillse, att detta sker i följd af hvad rörelsen behöfver, och hvad som kan vara nyttigt för den allmänna crediten och behofvet af gångbart mynt. Det ena året strömmar ut en sådan mängd af sedlar, att banken oupphörligt är i verksamhet; ett annat år deremot dra - Den 18 februari f. m. 417 dragas de ater in. Vi hafva ett exempel derpå i den provins, hvarifrån jag är, der sedelmassan lili en bank nu måste dragas in, till dess en ny bank kommer i gång, emedan gamla privatbankens i Ystad oclroj är slut, om jag minnes rätt, i näsla månad. Del blir ganska svårt att förekomma den menliga verkan häraf på allm. rörelsen, innan den nya banken kommer i gång; detta är allmänt öfverklagadt. Jag har af enskilda personer fått uppdrag alt begära försträckningar från allmänna disconten til! filialcontoret i Malmö. Sådana händelser som denna åstadkomma en ojemnhet i rörelsen, hvilken ovillkorligen verkar på hela landet. Bankerne mäste derföre hafva några föreskrifter i dessa afseenden. Jag vill ej ingå i någia detaljer af de reglor, sora i detta afseende böra bestämmas, men alt en lag för privatbankerna bör göras, anser jag nödvändigt, så väl för den enskilda crediten, som för det allmänna. Orsaken hvarföre jag tillstyrker propos. derpå, att en ny lag mätte göras, och anhåller om R. o. Adis bifall till densamma, är den, att den gamla lagen i min tanke är ofullständig. Hr Rosenblad: Det är endast i anledn. af Hr Hjer tås förslag, att afskära deras tanke, som önska att ingen lag för närvar, må sliflas. som jag anhåller att få yttra några få ord.
Det hände någon gång, när jag varit sjuk eller när jag fått bannor — orättvist — pappa var m y c k e t häftig. Jag kunde sitta timtals i min höga barnstol o c h se in i pelarsalen, — alla mina sagor h a spelat därinne. Jag förstod hvad prakt o c h härlighet ville säga, när jag såg ditin. Och när jag blef äldre, då letade jag efter lönlådan! Min lönlåda! Den s o m inte fanns. D e n m e d den stora skatten eller m e d ett gammalt souvenir, en ring eller ett bref från någon af förfä- derna. Ett gammalt kärleksbrefI » Det lyste till i baron Hägerskölds ögon. » Jag minns, att jag en gång fick vara m e d och leta efter det kärleksbrefvet, » sade han. » Och jag minns också, hur stor frestelse jag var i att fabricera ett .själf o c h smussla in det i skåpet o c h låta kusin finna det. Jag undrar, hur det då gått. » » Ingen kan svara för annat än det s o m händer, » svarade grefvinnan Fredrika i en nästan skarp ton. Det dröjde ett ögonblick, innan hennes gäst fortsatte. » Och kusin fann aldrig något af det kusin sökte därinne. » » Nej aldrig. M e n det är fortfarande en tjusning för mig att veta, att det kan finnas, o c h att, o m det finnes, det ej faller i främmande händer, h varken skatten eller bref vet. Agneta är s o m jag, det är jag så lycklig för. Annars vet jag inte, hur det kunde gå. Gustaf har besynnerligt n o g inte det minsta sinne för familjetraditioner eller familjeskatter. H o n däremot! O m kusin visste, hvilken trygghet det är för mig att veta, att när jag är d ö d o c h borta, hvar sak får stå kvar på sin plats, därför — o c h för ingen annan orsaks skull — att den står där nu. Agneta vill inte rubba något. Och när h o n inte vill, så sker det inte. — Sade du något, min vän! » » Nej, » ljöd det doft.
Ständer icke skulle medgifva någon tillökning i Bilt. till R. St. Prot. 1847 $ 1848. 6 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 1 2 Banlio-Utslwttets Memorial, N:o 31. berörde fond, det ifrågasatta förskottet sådant oagtadt kan efterhand återgifvas den eller de låne-fonder, hvarifrån detsamma lemnäs; ty om de afbetalningar, hvilka inflyta på redan utgifne fastighets-lån emot återbetalningsskyldighet i så väl sedlar, som silfver, från och med den dag, då det tillfälliga förskottet utanordnas, till liqvid af samma förskott varda använde; så skulle afbetalningen börja, innan ännu hela förskottet blifvit utgifvet, samt de lånegrenar, som förskjutit medlen, elter ali anledning ateria desamma inom tillräcklig tid, för att till sina ursprungliga ändamål begagnas; helst det icke synes Utskottet sannolikt, alt de för lånerörelsen afsatta fonder skola så snart till fulla beloppet anlitas. På desse skäl och enär, i fall ett förskott icke meddelas, större delen af redan godkände låne-ansökningar skulle, till oberäknelig skada och förlust för vederbörande lånesökande, som, i och för Jånehandlingarnes komplettering, måst vidkännas betydliga upoffringar, komma att hvila under ännu en tid af ett ä två år, får Utskottet hos Rikets högloll. Ständer vördsamt hemställa, att ett förskott, till beloppet motsvarande godkända ansökningar 0111 lån emot pant af fast egendom, stort 568,000 r:dr banko, måtte få af de till bankens och diskonternes lånerörelse anvisade odisponerade medel utanordnas, för att användas till lån på berörde pant, under vilkor, att alla till fastighetslånefonden ingående aloch slut-betalningar varda från och med den dag, förskottet meddelas, och intill dess detsamma blifvit till fullo ersatt, för sådant ändamål innehåll ne. Stockholm den 21 Februari 1848. Reservationer. af Herr Grefve Cronhjelm, P. E. ”Då jag ansett mig icke kunna bilräda det af Högloll.
Den ene blef – utan att han brydde sig om det – invigd i den andres förhållanden, så, som man alltid blir det i ett hushåll af många personer, der somliga äro pratsjuka och andra nyfikna. Jag var en fattig student, en proletär, som tog emot allmosor så, som en gentleman tar emot dem, med ena handen på sin tomma börs och den andra kring sin ömtåliga värdighet, vägande båda emot hvarandra. Om man med att vara fattig vill säga att man umbär det nödvändiga, så har jag aldrig känt hvad fattigdomen vill säga. Men om man menar att nödgas köpa detta nödvändiga genom förpantning af hvarje fiber af sin ungdom, med utpinande af hvarje möjlighet i sin hjerna; om man menar att taga emot välgerningar, betalta med smilande tacksamhet, då var jag fattig; och om man menar att låta sig stingas af hundrade förödmjukelser med en min som kände man dem icke, då var jag det, då har jag varit det så långt jag kan minnas tillbaka. Jag var en hybrid, en bastard, som ingenstädes på jorden hade fotfäste. Genom födseln tillhörde jag samhällets pariakast – hvars blotta tillvaro är en skam – genom alla mina anlag var jag stämplad till bildningsaristokrat. Hade min mor icke varit så sträfsam som hon var, skulle jag haft mitt barndomshem på fattighuset, mitt underhåll af kommunen. Vet ni hvad detta vill säga, fru Marianne, att bli såld på auktion åt den minstbjudande? Men i alla fall! Var jag en af dessa, som nöja sig med att kämpa för en brödbit och ge sig till tåls sedan de fått den? Jag kunde det icke. Jag fordrade mer, mer! Jag hade ifrån barndomen ett begär efter skönhet ... Åh, fru Marianne, hvad det är underligt att se tillbaka på sitt lif, se ned på det som om man stode högt uppe och hade en vidsträckt synkrets rundtomkring – utåt, utåt ... bort öfver det hela, så att det icke längre synes några luckor mellan orsak och verkan, utan allting är klart och planmessigt, konseqvent, sammanlänkadt af den högsta vishet: – af händelsernas omutliga logik!
Ankom den i<) Aug. 1 Sa 3g Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, öfver RiksdagsEnllmagtigen Nils Insulins Memorial, angående Mätnings sätt et af Hö och Kol. I anseende till de flere olägenheter, Sorn skola uppkomma genom det hittills: brukliga mätningssätt af Hö, cTå det merendels på Parm-mätarens godty eko beror, om Farmen kommer att innehålla flere eller färre Pund än vara bör, har RiksdagsFullmägtigeu Kils Insulin, uti till Heder v:,. Lagutskottets Betänkande», 8^3 BondeStåndet ingifvet Memorial, föreslagit, att Parmning af Hö belt ocb hållet afskaffas och att deremot vägning antagest, till hvilken ända ordentlig våg borde inrättas vid sådane Hamnar, der handel med Hö eller leveranser deraf förrättas, samt icke annat Hö uppvägas, än det som är Så torrt, att icke vigten genom fugtighet förökas; och som ingen ordentlig controll skall ega rum vid Iiol-försäljning, så har Insulin vidare hemställt, att vid ali handel om hränne-kol, så väl Säljarens som * Köparens dervid begagnade säckar böra vara krönte och deras storlek dervid tydligen utsatt.
En person är icke alltid den, som hans rykte anger, ja, en hel opinion kan vara falsk; bakom hvarje tanke lurar en passion, hvarje omdöme är koloreradt af ett tycke. Men konsten att skilja sakförhållandet från tycket är gränslöst svår, derför kunde sex tidningsreferenter på samma gång se sex olika färger på kejsarens kröningsrock. Nya tankar tas icke gerna emot af våra automatiska hjernor, äldre personer tro bara sig sjelfva, och obildade inbilla sig att de väl måtte kunna tro sina egna ögon, hvilket de icke alltid borde lita på, då det fins så mycket synvillor. I Johans hem dyrkades sanningen. Tala alltid sanning, hända hvad som hända vill upprepade fadern så ofta, och så berättade han en historia om sig sjelf. Huru han en gång lofvat en kund afsända en vara på dagen. Han glömmer bort det, men måtte ha haft att tillgå ursäkter, ty när den ursinnige kunden kommer in på kontoret och öfveröser honom med skymford, svarar fadern med att ödmjukt bekänna sin glömska, anhålla om förlåtelse och förklara sig villig ersätta förlusten. Sens moral: kunden faller i förvåning, räcker sin hand och betygar sin aktning. (I parentes: köpmän måtte icke ha så höga fordringar på hvarandra!) Nå! Fadern hade ett godt förstånd och som äldre man var han säker på sina slutledningar. Johan, som aldrig kunde vara sysslolös, hade gjort en upptäckt: att man kunde fördrifva tiden på den långa vägen till och från skolan och på samma gång bli rikare. Han hade en gång på den trottoarlösa Holländargatan hittat en jernmutter. Den tyckte han var rolig, ty den blef en bra slungsten på ett snöre. Derefter gick han alltid midt på gatan och tog upp allt jern han såg. Som gatorna voro illa lagda, och öfverdådigt körande icke var förbjudet, så misshandlades redskapen grymt. Derföre kunde en uppmärksam vandrare vara säker på att hvarje dag hitta ett par söm, en sprint och minst en mutter, stundom en hästsko. Johan tyckte mest om muttrarne, och tog dem till sin specialitet. På ett par månader hade han samlat väl en half kappe. En qväll sitter han och leker med dem när fadern kommer in i rummet.
Spdan år 1818 har Höganäs Stenkols-grufva varit befriad från bevillning efter 2:dra Artikeln; men då Statens förbindelse att befrämja och underlätta förelag af en större patriotisk omfattning intill dess deras upprätthållande utan Statens biträde, kunde öfverletnnas åt den enskilda omtanka^ no» länge, i afseende på Höganäs, tagits i anspråk; så synes den hittills medgifva befrielsen numera destoheldre böra upphöra, som, efter hvad Utskottet inhemta!, en betydlig del af actierna uti nämnde grufva, mot circa 25 procent af capital-värdet, blifvit af deras förra innehafvare åt andra personer öfverlåten; hvarföte Utskottet får tillstyrka, att 5:te momentet uti 143 § ma derifrån uteslutas, samt numereringen af efterföljande moment derefter rättas, på sätt Utskottet i dess förslag iagttagit; äfvensom,^ ^ ^ ^ under bostafven S. införas rubriken: "Stenkols Hos laö&lofl. Ridderskapet och Mein är föreslaget, af Herr Grefve Ankarsvärd C. H, att, då Bevillnings-förordningen icke innehåller, att lindring i Kronoutskylderna för egande fyra eller flera minderåriga barn ej af tjenstehion må tillgodonjutas, men en olika tydning af författningen i sådant afseende gifvit anledning till anmärknings-kraf, nämnde förordning måtte i denna del så förtydligas, alt i densamma varder uttryckt, att tjenstehjon a8 Eevillnings-Utskottets Bi tankande_, N-'0 11. sorn ega fyra eller flera minderåriga barn, må komina i åtnjutande af samma lindring i Kronoutskylder, sorn aila andra, hvilka afses med stadgandet i berörde hänseende; samt inom Ilederv. Bondeståndet af Johannes Johansson från Götheborgs och Bohus Län, att fiskare uti samma län måtte få tillgodonjuta dels samma lindring, som uti 147 § medgifves torpare och inhyseshjon eller deras Enkor, hvilka låtit vaccinera fyra harn, dels ock den befrielse, som Bevillnings-Stadgans 148 § föreskrifver.
Punkterna 135 till och med 140. Biföllos. Utskottets afstyrkande yttrande ogillades, och beviljade Stån det för sin del ett understöd af 1,500 R:dr, att, under instundande stalsregleringsperiod, årligen utgå till artisten Mandelgren, på det han måtte komma i tillfälle att verkställa de resor inom landet, som för fortsatt aftecknande af de ännu utaf honom ej undersökta kyrkliga monumenter kunde vara af nöden, med skyldighet för Mandelgren, att vid slutet af hvarje år till fria konsternas akademi inlemna de afteckningar, han under året gjort. Punkterna 112 lill och med 147. Biföllos. Lades till handlingarne, såsom icke erfordrande annat yttrande å Ståndets sida, än att här upptagna extra anslagssummor böra rättas i öfverensstämmelse med Ståndets vid föregående punkter fattade beslut. Slut ligen godkände Ståndet de vid fogade tabellerna, så vidt ändringar deruti icke påkallas af de beslut, uti hvilka Ståndet vid pröfningen af förevarande utlåtande slädnät. Prot.-VIdrag den 26 Augusti 1863. 639 Den 26 Augnst!. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades lill Stats—Utskottet en af Grefve Sparre, Erik, pä grund af 86 § Riksdags ordningen, väckt motion JVs 272, angående ändring i vilkoren för det af Rikets Ständer vid sednaste riksdag beviljade låneunderstöd för anläggning af en jernväg från Borås till vestra stambanan vid Herrljunga. S. D. Efter föredragning af Högvördiga Preste-Ståndets protokollsatdrag, M 375, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda det beslut, som Preste-Ståndet fattat vid behandling af Lag-Utskottets Memorial, J\s 49, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, M 53, öfver väckta motioner om förändring i stadgandena angående giftomannarätt, blef ifrågavarande inbjudning af Ridderskapet och Adeln af slagen.
Belänkande N:o 7 allmän Communal-Lag ock Municipal/, tets-Fö rf a Ilning, med fästadt afseende jemväl jd ordnandet af Landtstatens tjenstebefattningar i sammanhang dermed, samt att nämnde förslag mätte varda till Rikets Ständers pröfning vid början af nästa Riksdag öfverlemnadt. Vid fcr dragningen af della mai till remiss, hafva Herrar Petré och heffler, m. 11. sig yttrat, samt efter framställning af de orsaker, hvilka förnämligast ansetts motverka antagande af förslaget, nemligen den i allmänhet hos folket rådande förlägenhet och mindre lyckliga enskilda ställning, sorn vålla att otntankan for daglig utkomst hindrar hågen för det allmänna att sprida sig* trott framgången deraf vara mera att önska, än hoppas. Vid pröfning af denna fråga , sorn kommit under Utskottens gemensamma behandling, har icke bort lemnäs oanmärkt, att en motion i enahanda syftning, fastän i detaljerne mera genomförd, vid sistlidne Riksdag varit väckt.