Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"hvarvid hvar och en in lem nar en ”enkel, sluten, hoprullad och o märk t sedel, leck”nad med 2:ne af de personers namn, som i afdelningen fin”nas, då de två, som de flesta rösterna erhållit &c.” Jag anhåller, alt denna motion måtte, utan föregången bordläggning, remitteras till Ridd.Utsk., på del densamma må kunna af Utsk. behandlas i sammanhang med den fiåga rör:de bänkm.valet, som redan blifvit till Ulsk;s liand läggning öfve ilem nåd. Remitterades till Ridd.Utskottet. Ur von Hartmansdorff, Au g., uppläste följande: I aneidn. af R. Sl;s beslut om en ny fördelning af stats - Den a g April e. m.' förvaltningen i 7 grenar, li v i 1 ken K. Sig vilja godkänna, tager jag mig friheten alt göra en ny motion. 62 §:n Reg,F:n säger: ”Sedan statsverkets behof blifvit ”af StatsUtsk. uppgifna och af R. St. pröfvade, ankommer ”det på R. St. att en deremot svarande bevilln. sig åtaga; ”samt att tillika fastställa, huru särskilda summor derafsko”la till särskildta ändamål användas, och dessa summor, ”under bestämda h u f v u d t i 11 a r, uti riksstaten an’’slås. ’’ Berörde hufvudtitlar bestämdes genom 10 §:n i tSio års första riksd.beslut till 8, af besparingarna på hvilka en g:de af högst 100,000 rtdr skulle bildas för näringarnes upphjelpande. Enligt t4 §:n i 1812 års riksd.beslut skulle g:de hufvudtileln bildas af besparingarna på allmänna indragningsstaten. Genom 4 S:n ■ 1812 års riksd.beslut fick g:de hufvudtileln sitt eget af besparingar oberoende anslag. Genom 10 §:t) i 182J års riksdbeslut skiljdes flottans anslag från armeens och hufvidtitlarne blefvo 10, allt utom allm. indragningsstaleo.
De omkring och i närheten af kanalen belägna socknarne Lappvesi, Joutseno, S:t Andreae, Wiborgs m.fl., med en befolkning af 60-70,000 invånare, som förut förnämligast lifnärt sig medelst fraktsläpning af trävaror om vintern från Saimens strand till Wiborg, sågo sig nu, genom kanalen beröfvade denna förtjenst, tvungne att nästan uteslutande egna sina krafter åt jordbruket. Följden har visat att det var en ganska helsosam förändring. En kanal från Saimen till saltsjön är en gammal idé. En half fjerdingsväg från Lauritsala åt öster upptäckas ännu spår af forntida försök i denna väg. En del af dessa, kända under namn af "Puntuksen Kaivanto", ha ingått i Saima kanal. De ännu synliga lemningarne äro af förvånande stora dimensioner. Traditionen tillskrifver desamme den ryktbare Pontus de la Gardie, sannolikare torde dock vara att de tillkomma Carl IX, men att arbetet afstannat i brist på medel. Från Lauritsala forsatte vi resan genom Willmanstrand utmed norra strandvägen, öfver Kymmeneelf till Borgå och Helsingfors. Willmanstrand, tre fjerdingsväg från Lauritsala, är en liten täck stad. Det har en gammal fästning och ett "spinnhus", en asyl för mindre välfrejdade fruntimmer. Stadens historiska minnen äro icke af det glada slaget. Återstoden af resan gick fort. Kymmeneelf passerades i all hast vid Kouvola; vi skyndade oss till målet. Snart sågo vi ock Helsingfors' tornspiror höja sig mot den klara himmelen och vi åkte in i Finlands unga hufvudstad. Ett namn som i Sveriges häfder icke så sällan klingat med krigisk ton är det gamla finska Wiborg, Thorkel Knutsons borg, anlagd af honom år 1293 vid en inskärning af Finska viken i dess nordostligaste hörn. Här tronar på en klippa, belägen i utloppet af Suomen veden pohja, "det finska vattnets botten", den snart sexhundra år gamla borgen, ett värn i fordna dagar för folk och land emot de påträngande moskoviterna.
Skrifvelse, N:o 76. 11 landtbruks-ingeniörerne efter tio års tjenstgöring erhöllo lönen fördubblad, men sedermera icke någon vidare tillökning, hvadan akademien hemställt, att landtbruksingeniörernes årsarfvoden måtte regleras i öfverensstämmelse med hvad stadgadt blifvit för lärarne vid elementarläroverken, eller med 500 Ridrs förhöjning för hvart femte år intill det tjugonde tjensteåret, hvarigenom således en högre aflöning skulle komma landtbruks-ingeniörerne till del, allt efter som de användt en längre tid i tjensten och med större erfarenhet kunde mera gagna det allmänna; Och då landtbruks-ingeniörerifes tjenstebefattningar vore ganska magtpåliggande för modernäringens fortgående utveckling samt derjemte ytterst mödosamma och ansträngande, äfvensom då, med nutidens stegrade fordringar för kompetens till dessa tjenster, landtbruks-ingeniörerne, innan de såsom sådana vinna anställning, måste genomgå en flerårig och kostsam lärokurs, fullt jemförlig med den, som erfordras för vinnande af akademisk grad eller anställning vid Statens högre verk, samt då landtbruks-ingeniörerne icke kunde vänta någon ytterligare befordran, ansåge akademien en sådan löneförhöjning högeligen påkallad. Vid underdånig föredragning af ärendet ansåg val Departements-chefen billigheten fordra att, efter vissa års tjenstgöring, löneförhöjning kunde landtbruksingeniörerne tillgodokomma, men hyste deremot den åsigt, att de olika löneklasserna icke borde vara så många, eller uppflyttning ske efter så korta mellantider, som akademien föreslagit. En så hastig förhöjning i löneinkomster, fastän medgifven lärarne vid elementarläroverken, förekomme dock icke i allmänhet för tjenstemän inom andra klasser och betingades, enligt Departements-chefens tanke, icke heller i allmänhet af1 inträffade förändringar i de verkliga behofven.
N:o 107, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o gtj öfver väckt motion om förmonsrätt för förskott, lemnadt på varor, som blifvit till försäljning emottagna, m. m.: 1 punkten af Författningsförslaget gillades, enligt utlåtandet N-'o 107, äfvensom 2 och 3 punkterna af detsamma godkändes, enligt betänkandet N:o 91; N:o 108, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 92, öfver väckta motioner om förändring af 17 Gap. 2 § Rättegångs-Balken, angående den kraft till bevisning, som bör tillkomma böcker öfver handel och köpenskap: Ståndet, som redan godkänt Författningsförslagels 4 och 5 §§, enligt betänkandet N:o 92, gillade förslagets 1, 2 och 3 §§, enligt utlåtandet N:o 108; och N:o 113, angående verkställd omröstning, i anledning af de hos Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut, vid förehafvande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om förändrad lydelse af 1 § i 23 Cap. Ärfda-Balken och tillägg till 7 § i 20 Cap. samma Balk: lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banco-Utskottets memorial N:o 56, med hemställan, att Banco-Fullmäglige må, äfven för de kommande åren, ega, att på deposition i Hamburg emottaga silfver, utöfver maximibeloppet 500,000 R:dr Silfver. S. D. Sedan Ståndet denna dag bifallit Banco-Utskottets memorial N;o 56, ansåg Ståndet Högv.
Majis Proposition till Ri. ”hets Ständer, angående Strafflag ”emot Negerhandel och delaktig"het deruti; Gifven Stockholms ”,Slott den i3 December 1828. ”Genom en den 6 November t 8 2 4 med Hans Maj:t Konungen a f Stora Brittannien och Irland af slutad Tractat till Slafhandelns af skaffande , har Kongl. Majit förbundit Sig att, så. fort ske kunde, i samråd med Sveriges Rikes Ständer och Norriges Rikes Stor-Thing, utfärda Strafflagar, i öfverensstämmelse med h vartdera Landets Lagstiftning, för att med ett efter förbrytelsens beskaffenhet af pass eidt straff belägga allt deltagande af Svenska och Norrska undersåtare uti Negerhandeln.’' LagUtskoltets Utlåtande N:o 40. 3* , ”Till fullgörande af en slik förbindelse har Kongl. Maj-.t, gemensamt med Norriges StorThing, redan stadgat en Straff-Lag i detta amne , gällande för Norrige , och, till beredande af ett lika ändamål, äfven i afseende ä Sverige, vill Kongl. May.t, efter StatsRddets och Högste Domstolens ho. rande , nu föreslå Rikets Ständer följandet Straff. Lag emot Negerhandel och delaktighet deruti ,lDen , som med vett och vilja bortjö rer en eller flere Negrer, i den afsigt att bringa dem såsom Slafvar till något ställe, hvar som helst, eller f ör att sälja eller drifva handel med dem sorn Slafvar, eller med vett och vilja tager om bord, anhåller eller inspärrar på något fartyg en eller flere Negrer, i uppsåt att bortföra eller till något ställe införa dem som slafvar, den skall hafva lif sitt förbrutit. 2 §. Lag samma vare för den , som , sjelf eller genom andra, utrustat, upplåtit eller befraktat fartyg till Negrers bortförande, och LagUtskottets Utlåtande N:o 40. 33 och derigenom bidragit till fullbordan af de i förenämnde /. utsatte brottsligheter♦
Riksdagsmän af alla Stånd skola behörigen sig legitimera, Ridderskapets och Adelns Ledamöter, på det sätt Riddarhusordningen föreskrifver, samt Preste-, Borgareoch BondeStåndens Ledamöter sålunda, att de, dagen efter den, hvartill Riksdagen pålyst blifvit, upvisa deras Fullmakter inför JustiticeStatsMinistern — Herr Hjerta, Gustaf: Här upkommer ett besynnerligt fall, efter den nya redactionen. Ridderskapet och Adeln har, enligt den gamla, ovillkorligen bordt legitimera sig, dagen efter Riksdagens början. Denna skyldighet kommer nu allenast att bero på Ståndets Riddarhusordning. För min del anser jag en oformlighet ligga deruti, alt icke Ridderskapet och Adeln skulle, liksom d<e öfrige RiksStånden, dagen efter Riksdagens öpnande, anteckna sig, och jag tror, att sådant bör i Grundlagen vara bestämdt. Hvad åter slutet af Redactionen beträffar, finnér jag en besynnerlighet uppkomma för de andra Stånden. De hafva 270 Den 26 Februari i e. m. hittills allenast varit skyldiga, att legitimera sig inför JustitiasStatsMinistern, utan att tiden varit vidare bestämd, än att de borde anmäla sig dagen efter Riksdagens öpnande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den Ij Sunil e. m. 601 dertill, att några flera Skepp blefvo sållde, om Utlänningen satte så mycket värde pä en dylik förmon; men en sådan uppmuntran vore Skepps-byggerierne gifven pä våra öfriga Handlandes bekostnad och blefve i längden äfven för Skepps byggerierne en förlust; ty Utländske köpare betalte ej fartygen i nion, som vår handel förföl 1 e och om Utlänningen genom en sådan frihet funne sig uppmuntrad att fortsätta dessa speculationer, visade sådant tydeligen, att de voro så fördelaktige, att våra köpmän skulle derigenom undertryckas. Fun» ne åter Utlänningen saken ej af den vigt, att han derföre köpte många fartyg, vöre försöket utan ändamål och blott tjenande att ge anledning till missbruk, osäkerhet och underslef.
Vid sådant förhållande och då erfarenheten visat, alt hushållningen med skogarne icke vunnit af det hittills följda system, hvilket tvertom föranledt till liknöjdhet för all bättre hushållning i afseende å denna för landet vigtiga näring, anser Utskottet de band på den enskildes fria dispositionsrätt öfver sin egendom, hvilka genom ofvanomförmälda hembudsskyldighet ännu ega rum inom bergslag, kunna utan fara för skogarnes bestånd upphöra; hvadan Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den ändring i de genom Kongl, förordningen den 27 April 1846 gifne föreskrifter rörande kolhandeln inom bergslag, att den deruti stadgade hembudsskyldighet måtte försvinna, så att hyttedelegare, hvilken behörigen fullgjort sin byggnadsoch värmningsskyldighet inom hyttelaget, må vara oförhindrad att fritt använda sina skogsalster, vare sig genom försäljning eller förbrukning å annat ställe; dock utan rubbning i de laga aftal, som tilläfventyrs å serskidlla ställen om skogstillgångarnes användande kunna vara ingångna. Stockholm den 20 April 1848. Häremot anmäldes följande reservation, af hr friherre Cederström R.: “Uti Utskottets ofvanstående hemställan om hembudsskyldighetens ofördröjlige och totala upphörande har jag ej kunnat instämma. Min skiljaktiga mening härom grundar sig på följande skäl. Jag Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Utlåtande, Ht:o SO - 9 Jag anser dispositionsrätten af skogen och de till tackjernsblåsning anslagne kolen inom bergslag icke kunna rättvisligen begäras vara lika fri, som sko gseffekternes användande är utom bergslag, enär slaten just af lackjernsproduklionen och tionde-jei net påräknat siri ersättning för bergsmanslYilieteii, bestående dels uti lindring af hemmans-onera, dels ock i befrielse från ordinarie rotering; men denna ersättning skulle alldeles uteblifva, derest, genom fulleligen obehindrad kolförsäljning, bergsmanshemmanens skog ulöddes och blåsningen tilläfventyrs måste upphöra.
Justitieråden Qviding och Cramér fästade uppmärksamhet på, att ordet »genast» framför »kungöres» vore här lika vigtigt, som i § 223. § 228. Justitieråden Alexanderson och Wretman förmälte, att, enär det måste bero på försäkringsgifvarens fria vilja att, i det fall denna § omförmäler, vara qvitt ett under andra förhållanden ingånget försäkringsaftal, så ansågo Justitieråden sista momentet: »kan öfverenskommelse etc.» böra utgå. § 230. Justitieråden Alexanderson, Qviding och Cramér erinrade, att tredje stycket väl finge antagas förutsätta, att den, för hvars räkning försäkring tagits, dertill lemnat uppdrag, emedan denne annars, enligt § 197, kunde befria sig från allt åliggande; men att detta likväl syntes Justitieråden böra tydligen uttryckas, hvilket ock lätteligen lät sig göra derigenom, att orden: gifvit uppdrag till för - 38 säkringen och inflickades emellan orden: »Så vida han ej» och orden: »redan erlagt etc ». Justitierådet Wretman yttrade: »Enär ett försäkringsaftal ej lärer vara för försäkringsgifvaren förbindande, innan policeri blifvit utlemnad, och han ej är förbunden att från sig lemna policen utan mot erhållna premier, så synes mig öfverflödigt att särskildt lagstifta för det fall, att försäkringsgifvaren beviljar austånd med premiens erläggande, i hvilket fall han naturligtvis åtnöjer sig med att, i stället lör premien, hos försäkringstagaren få en motsvarande vanlig fordran, om hvars utbekommande allmänna lagens stadganden äro gällande.» »Föreskrift om ansvarighet för premien torde erfordras endast för det fall, att försäkring slutes för annan persons räkning, utan dennes uppdrag (se § 197).» »Jag föreslår derföre åt ifrågavarande § denna lydelse: Premien skall, såvida ej annorledes öfverenskommet är, erläggas genast efter aftalets afslutande; och vare försäkringsgifvaren ej pligtig att annorledes, än emot premiens erhållande, police utlemna.
Så småningom samlade sig några gubbar och qvinnor, bildande en grupp för sig sjelfva, alla med spändt intresse följande båten, som ilade framåt lik en, som flyr för lifvet. Några tunga regndroppar började nu att falla. I luften blef alldeles tyst med ens, men blott för ett ögonblick. Plötsligt sköt en skarp, mörk stråle fram ur molnbädden der borta vid synranden, ilade med ett fräsande ljud öfver vattnet, banande sig en djupsvart, skumppfyld väg. Det var orkanen, som kom. Snabbare än blixten föll seglet på båten ned, men det var för sent. Som ett hungrigt vidunder kastade sig orkanen öfver sitt rof. Hustrun på stranden uppgaf ett hjertskärande rop. Männen korsade sig och mumlade ett ave. Men som genom ett underverk dök den lilla farkosten ånyo fram bakom den våg, som vi nyss trott begrafva den för alltid. Vi kunde nu tydligen se, huru mannen, en ung, kraftfull gestalt, låg på knä och öste, under det han allt emellan kastade en blick på den svarta randen, som, utvidgande sig till jettelika vågor, kastade sig mot stranden, der den uttömde hela sitt raseri. Upp flög seglet igen, och ånyo, ilade båten mot den räddande hamnen. Vi andades alla lättare. Hustrun stod orörlig som en bildstod, blicken ur de svarta vidöppna ögonen lemnade icke mannen för ett ögonblick. »Han skulle rädda ... han skulle rädda ...» mumlade hon mekaniskt; hvad, fingo vi aldrig höra. En tvillingbroder till den dödsbringande stråle, som nyss lemnat molnen, sköt ånyo fram och ilade med ursinnig fart öfver vågorna, hvilka reste sig likt sporrade hästar. »Jesus, Maria!» ropade hustrun Vi visste alla, att träffade orkanen honom här invid bränningarne, vore han förlorad. »Kom, Marietta», sade en af de gamla fiskarena, »här har du ingenting att göra.» Men hustrun rörde sig icke, allt lif hon hade var koncentreradt i blicken. Barnet på hennes arm hoppade af fröjd öfver faderns lustiga färd, ett par af qvinnorna vände bort hufvudet. Men se der! Ett ref ur seglet.
Under åberopande af hvad Utskottet, i afseende på bemälde Professo, uti utlåtandet angående eidra Ilufvud-Titeln, föreslagit, uppföras å Allmänna Indragnings-Staten 600 Ridr. 3:o Uti Dess Nådiga Proposition om Siats-Verkets tillstånd och behof, har Kongl. Majit, med anledning deraf, atl Wetenskaps-Åcademien anmält behofvet af ett årligt arvode, stort 800 Ridr, för det biträde vid växters afmålande, som af Kammarjunkaren von Wrigth lemnades i och för utgif vandet af det år 1799 påbörjade planche-verket ”Svensk Botanik,” men ovisst vore, huru länge Academien blefve i tillfälle, att af Herr von Wrigths biträde sig begagna, begärt ett anslag till nämnde belopp att å Allmänna Indragnings-Staten uppföras; och då detta verk, enligt hvad Akademien såsom grund för ofvanberörde framställning äfven åberopat, är af allmän vigt, såsom bidragande till kännedomen af landets naturalster, tillstyrker Utskottet, att ett årligt anslag af 800 Ridr må på Allmänna Indragnings-Staten uppföras såsom arvode för Kammarjunkaren von Wrigth, att utgå, så länge Wetenskaps-Åcademien begagnar hans biträde i och för utgifvandet af planche-verket ”Svensk Botanik/’ S-ih, till R. St. Fröt. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 25 Häft. 1 1 Siats-Utskottets Utlåtande, JY:o 65. 4:o Uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, liar jern väl blifvil föreslaget, att Secreterare!! Strinnholm , för utgifvandet af Svenska Folkets Historia , mätte å Allmänna Indragnings-Slaten uppföras lill åtnjutande af det anslag af 1000 R:dr årligen, som han förut af extra utgiftsmed len erhållit.
Huber ben 23 februari 1858 par Äongl. 9Jlaj:t faftflädt itt) flat för be aflöningar od) arfooben, font af 9ftanufaftur Denna fucceéfttva tidöfning härrör fmftvubfafligett från ben ftörre iuerffatnl)et, font mefaniffa tverfftäbente, botnudéfpinnerierne, t) lie* od) botitudétväfnabéfabrifertte, foderbrufett, läberfabriferne od) tobaföfabri* ferne unber ifrågawaranbe tre år utivecflat. utrtfes fjätt» Dotalivärbet af rifeté erport od) import, font, efter mebelbetäf* bc tarten?0 ttiitg, unber tpvartbera året 1854 od) 1855 uppffattabeé tid nära lis midioner, fjär, enligt famina beräfning för Ifivartbera året 1856 od) 1857, uppgått tid mer än 1204 midioner; äfiuenfont beloppet af tverel* fluten på @tod'l)olmö od) @ötl)eborgé börfer, utgöranbe år 1854 nära 55 midioner 9i:br od) år 1855 omfring 6H midioner, år 1856 öfaté tid nära 88 midioner, famt år 1857 ftigit tid 98,425,305 9i:br 0ivenfft SSanco.
265 N:o 35, i anledning af vackt motion om de s. k. presthåpornas på Öland ställande till byarnes disposition. is Jabnälasd i(A aobil å nbrraaaU barn Wto* UoSv k gninholfiB i ,15 o:Vl N:o 56, i anledning al väckt motion derom, att Kongl. Stadgan den 31 Januari 1855, angående mått och vigt, måtte till sin verkan ännu någoh lid suspenderas, samt om antagande af ett universelt system för mått, mål och vigt. .gmb'i<8^HbBegBlqqu m1ö arnd lått tolqub ni gatt S. D. Föredrogs ett meddeladt Utdrag af Vällofliga Borgare-Ståndets Protokoll den 29 sistlidne Februari, innefattande inbjudning lill de Öfriga Biks-Stånden alt förena sig uti Borgare-Ståndets, vid föredragning af Expeditions-Utsköttets förslag N:o 34 till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående upphörande af lackjerns-tionden och hammarskatten, fattade beslut, hvarigenom uti 2:dra punkten ördén 51egentligen tackjernsbldsande” blifvit utbytta mot ordet ”privilegierader; och blef denna inbjudning af Preste-Ståndet antagen. Frän Vällofl, Borgare-Stdndel. S. D. Föredrogs ånyo Siats-Utskottets Memorial N:o 62. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut och meddelade återremisser i den uti Stats-Utskottets Betänkande N:o 51 behandlade frågan, angående de för fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader erforderliga medels upplåning mot stats-obligationer å utländskt mynt.
Och härmed lemnar jag gerna afgörandet härom till en hvars omdöme, blott får jag tillägga, att ehuru sådant förutsätter misstankar, skall dock Götha Canaloch DiscontDirection r, med de grunder och den uppställning de hafva följt och följa, långt ifrån att frukta , de alltid med nöje emottaga alla möjliga controllerande åtgärder, endast de ej fjättra ärendernas gång j och med yttersta beredvillighet lemna alla möjliga upplysningar, ja! till och med påkalla yttersta skarpsynthet dervid. Vidare förklarar jag, att om jag vore i stånd skilja Canalens sak från Fosterlandets; i stånd att blott ensidigt och kortsynt yrka Canalens och Bolagets nytta ; så skulle jag instämma med annullerandet af Fordran, stor Sidd. 0. Ad. Prot. Dm 17 Martil, e. m. 1,100,000 R.-dr och dermed sammanhängande åtgärder, som Utskottens Betänkanden föreslå, äfvensom utur denna synpunct jag på intet sätt hade att invända mot Discont-rä tens öfverlemnande till Staten för motsvarande ersättning} men lycklig nog att hafva sett Svenska Friheten återställd, skulle jag ej vara lugn, om med tystnad jag kunde se grundvalen för all frihet, noggrant iakttagande af Lagarnes föreskrifter och förbindelsers helgd, skakasj och må det tillåtas mig fråga: om vi ej sjelfva vörda denna grundval, kunna vi ens vänta, mindre fordra, att andra skola hålla den helig? Det, som i daggöres mot en del af Samhället, kan i morgon med samma rätt göras emot en annan, mot det hela; Då träder våldet i Lagens ställe. Och när hafva lagligen, högtidligen för-: värfvade rättigheter kunnat förloras utan efter laga Domstols skiftande parterne emellan? Hafva ej äfven Sveriges Envålds-Konungar befallt sina Domstolar döma efter Svensk lag och rätt, mellan sig och deras undersåtare?
Och ehuru Revisorerne under denna granskning funnit, att några Lön-tillökningar och Pensioner årligen utgå af denna Fond, och att flere Marmfacturister undfått stående Lån, och andre åter lån öfver repartitionens belopp, hafva likväl Revisorerne , då sådant skett enligt Kongl. Maj:ts särskildte Nådige Resolutioner och Anordnanden, än6ett sig endast böra framställa den underdånigt - Den 6 Mara. 91 ga önskan, att för sådana Rön-tillökningar och Pensioner framdeles måtte ' utses andra utvägar, så att denna Fond dermed ej besvärades, samt att, då de nuvarande Stående linén förfalla och blifva inbetalte, utlåningarne endast beviljades på den kortare tid af 9 månader, som i ofvarinämnde jReglemente bestämmes. Härigenom skulle ändamålet, efter Revisorernas tanka, snarare kunna vinnas, och beloppet af det understöd och de anslag Manufacturerne framdeles kunna behöfva lattare utrönas, då tillverkningarne i allmänhet ungefärligen äro kände. Hvad derefter angar Kongl. ComraerceCollegii förvaltning af meranämnde Fond ; så hafva Revisorerne väl funnit, det samma Fond, under bemälte Kongl. Gollegii styrelse, vunnit en sådan förkofran, att, oaktadt de förluster Fonden genom låntagares obestånd ocn derpå foljde afskrifningar, tid efter annan, lidit, Fonden likväl, utom Ra rikens Rån-biträde till en Summa af 291,286 R:d, vunnit en tillväxt af 472,667 B:d Banco; men då vissa delar af Kongl. Gollegii i afseende på förvaltningen vidtagne och här nedannämnde åtgärder icke varit med föreskrifterna och orda-lydelsen uti 1779 års Kongl. Reglemente instämmande, hafva Revisorerne icke kunnat undgå* att dervid fästa uppmärksamhet och anmärkningar deröfver afgifva. ' Härvid förekommer först, att Kongl. Collegium tillagt flera Fabriks-Idkare och Manufacturister Discont-Lån utöfver det belopp, livar och 92 Den 6 Mars. och en af dem, i nion af deras tillverkningar, varit berättigade.