Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det mest pregnanta exempel på embetskärleken är gifvet af Fenger, f. d. ministern, hvilken förutom ministerpensionen har inemot ett halft tjog mer eller mindre af-lönade uppdrag. Man berättar, att då han var minister bragte han det snart derhän, att han hade skaffat stats-uppehälle åt hela familjen, blott med undantag af en bekant kjöbenhavnsk cigarrhandlare. Honom var det icke möjligt att gifva ett embete. Då bad Fenger riksdagens medlemmar att köpa cigarrer hos honom, det var dock alltid något. Men härigenom har partiet derjemte skaffat sig én viss makt, eftersom sålunda nästan hela embetsmanna-klassen står på dess sida; väl finnas bland yngre personer många som djupt ogilla den nation alliberala ledningen, men de flesta af dessa hafva, för att bevara oberoendet, undvikit embetsvägen, och följaktigen skola väl ännu i många år embetsmännen lystra till den parol, som har hjelpt dem fram. Emellertid är embetsklassens understöd nu icke längre af så särdeles stort värde. För ej rätt många år sedan, dåbonden såg upp till, hvad » fint folk » sade, höllembetsman-nen bonden i tygeln; nu mera bryr hemmansegaren sig blott föga om prest eller fogde: uppe på Jyllands vestkust, der den minst utvecklade befolkningen bor, har man sett her-redsfogeden * falla igenom för en af sin jurisdiktions bönder. Detta kunde icke hafva passerat for 12 ä 15 år sedan. Förutom embetsmännen, är den alldeles öfvervägande delen af stadsbefolkningen högersinnad, framför allt är huf-vudstaden detta. Kjöbenhavnarne skola aldrig i verlden finna sig i att » bönderna skola slå an tonen » eller att man skall » regeras af Berg, som går med hvit folkskollärarehalsduk och som skorrar på r ’ et ». Det är sådana mera allmänna och icke synnerligen djupt gående betraktelser, som gifvit flertalet af vår högst gemytliga och for politiskt tänkande blott föga passionerade hufvudstadsbefolkning aversion for ett bondregemente.
Afgift efter jordvärde upphörde 4 A I. r. A , . ~ . l:a klassen: ifrån 10 k:r 2:a 3:e 4:e 5:e 6:0 7:e uppiiorue. 1 r:dr 12 sk. till 90 k:r 135 r:dr d:o — _ 20 d:o <!:j d:o d:o _ 154 — _ Redskap, som ej kan hänföras till de 7 klasserna, be skattas serskildt efter föregången undersökning. Om tilly ningen inslälles, minskas afgilten med j för livar månad. Minuterings-afgift: Gästgifverier ilrån 6 t. o. m. 50 r:dr. Krogar ifrån 20 t. 0. ra. 100 r:dr. 42 d o — 202: 24. _ 24 d:o — 236: 12. — 24 d:o — 270: — _ 24 d:o — 371: 12. —r d:o — 405: d:o — SlO: — irna, Om tillverk - Försa Ijningsqvan ti te terna lika med 1830 års förordning. ‘orsäljmng får icke ske på landsväg, tore, pata eller i hamn. Burskap a krogrörelse må ej bevilljas. Undersökning eller visitation må anställas alla tider på dygnet i brännerier, kök, bryggoch bagerislugor, samt andra rum eller byggnader, sorn för bränvinsbränning eller omdistillering af bränvin kunna begagnas. Tillverkningsbevis bör åtfölja bränvin vid transpot af mer än 60 k:r landvägen. Dylikt bevis och förpassning vid all transport af bränvin, då saltsjön passeras. Redskap må nyttjas af hvad form och ämne som helst, under följande bestämmelser: Med enkel panna förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning samt af en till pannan hörande halt och afkylningsredskap. Hatten får ej innehålla mer än ? af pannans rymd. Afkylningsredskap får bestå af rör, pipor eller annorlunda bildade ytor.
1 — med skaft af andra ämnen 1 skålp. — 25 Knytningar; hänföras till Strnmpstolsarbeten Koboltrnalm och metall Fri. Kochenilj; se Färger. Koeffyrer tullbehandlas i likhet med hvad för kläder är föreskrifvet. Kol, trädFria. Kolsyradt Natron; se Soda. Kompasser; hänföras under Instrumenter, navigationsm. fl. Konfityrer 1 skålp. — 40 Konjak; se Bränvin. Konserver, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor 1 skålp. — 50 Kopal; hänföres under Gummi, alla slag, ej specificerade. Koppar: rå eller garad Fri. smidd, valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning Fria. bleck och spik till fartygs förhydning Fria. andra helfärdiga arbeten, opolerade 1 skålp. — 20 polerade 1 skålp. — 50 Kopparnickel Fri. Kopparrök; hänföres under Vitriol, andra slag. Kopparskrot eller gammal koppar, endast användbar till omsmältning, samt kopparaska Fri. Koppar - Förslag till Tulltaxa. 41 Qvantitet för: Införselstull. Tullberäk! ningen. Riksmynt. I R:dr ; öre Kopparstick, Estamper och Lithografiska arbeten, sorn utgöra tillbehör till tryckta verk Fria andra slag, oinfattade 1 skålp. | *18 infattade; se Tafvelramar. Koppartrycksvärta; se Boksvärta. Koppartråd; so Tråd. Koraller, äkta, oarbetade Fria. arbetade, oinfattade 1 skålp. 1 sol infattade med guld eller silfver, i vägas med infattningen och för! i tullas såsom den. ! infattade med andra ämnen, tullbehandlas såsom Bi jouteri varor. Korf; hänföres under Metwurst. Korgar och Korgmakarearbeten: af oskalade qvistar och spån 1 skålp. 4 af skalade, men oklufna qvistar 1 skålp. 25 af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag 1 skålp. 1 12 Koriander 1 skålp.
"Hebla", sade Karin med en min af tillrättavisande. "Söta, snälla Karin, bli inte alls ledsen på mig. Nog vet jag att Kapten de Wyk är vid flottan och att den nu befalles af hertigen; men om kapten de Wyk tycker att det är rätt att kungens folk och kungens flotta lyda kungens värsta fiende, så bryr jag mig alls icke om hvad han tänker, utan jag säger helt tryggt, att det är orätt!" "En så ung jungfru, och ändå så sträng", gycklade Welam, "men tycker icke den stränga jungfrun, att då icke kungen sjelf kan eller vill regera sitt rike, så är det bättre att lyda den som styr, än att göra storm och oro i fäderneslandet?" "Ja, blott den som styr ville göra det ärligt och rätt i kungens stad och ställe, och icke såsom nu sker i kungens namn befalla myteri mot kungen, och icke taga frihet och egendom från kungens bästa vänner, för uppror mot kungen. Nej, kapten de Wyk, ni kan aldrig försvara hvarken er eller er hertig." Welam log åt den ungas ifver, men kunde icke låta bli att söka försvara sig. Kathrina sade väl ingenting, men ehuru hon syntes vilja stäfja Heblas frispråkighet, så visste han väl att hon delade dennes åsigter och ogillade det parti hvartill Welam hörde. Han kunde icke förklara för sig sjelf, hvarföre han på något vis kunde oroas af en ung flickas tysta missnöje, han brydde sig ju ej ens om Heblas helt klart uttalade klander. Men han kunde ej slippa den tanken, att Kathrina ogillade honom, han ville försvara sig, och han ville att hon skulle gilla hans handlingssätt. Sedan Welam gjort bekantskap med de ofrivilliga gästerna i hans hem, besökte han dem dagligen. Han gjorde till sin uppgift att söka göra deras fångenskap drägligare, hvilket ock var så mycket behöfligare, som fru Ebba sjelf nödgades sörja för sina behofver, och det för henne mången gång var svårt om medel ens till det oundgängligaste. Welam lyckades att i hemlighet anskaffa åtskilligt, hvilket fru Ebba då ansåg såsom någon frikostighet af hertig Carl, och fru Margaretha åter trodde, det fru Ebba sjelf lyckats erhålla några medel till sina utgifter. Ett nytt bekymmer började vakna hos fru Margaretha.
Under öfverläggningen om StatsUtsk:s betänk. N:o 171 upplystes, hvad R. o. Ad. behagade erinra sig, att bostället Boda inropades år 1837 af nuvande arrendatorn Erasmi på arrende under 30 år, och att den handling, på 20* 308 Den 28 Juni e. m. hvilken Erasmi grundade sitt gjorda anbud, 1842 T:r, var en karta öfver bostället, uppgjord af en landtmätare vid namn Rosell. Denna karta, enl. hvilken boställets åkerrymd skulle utgöra 152 Tl:d 1 kpl:d, upptog uti denna areal ej mindre torplägenheter än äfven trägårdstäppor, hvilket föranledde Erasmi, att å bostället göra det anbud, hvarföre han stannat. Sedermera instämde Erasmi K. M. och kronan till vederbörlig domstol med yrkande af nedsättning i arrendet, på grund af otillförlitligheten i de handlingar, han haft att tillgå vid arrende-auktionen, och lyckades äfven att vid de 2:ne första instancerne blifva tillerkänd nedsättning i arrendet, hvilket åter af Högsta domstolen upphäfdes med förklarande, att det emellan parterne upprättade kontrakt skulle lända lill efterrättelse; Grundande Högsta domstolen detta sitt beslut derpå, ”att den af t. f. förste landtmätaren Rosell år 1837 meddelade beskrifning öfver åkerjorden vid Roda, enl. hvilken, uti kontraktet, årlig spanmåls-ränta, af -JT:na, ^ råg och 2 korn, för hvarje geometriskt tunnland, vore beräknad för 152 Tunne1 kappland, till 114 T:r f kpr, innehölle, att berörde jordrymd 152 Tl:d 1 kpl:d vore till utsatte belopp fördelad ej blott på Boda och derunder lydande hemman, utan ock på torplägenheterna, äfvensom att jorden på flera ställen vore mycket stenbunden och besvärad af syra”. Häraf jemte flera andra skäl synes tydligt, att, hvad Erasmi sålunda anfört för erhållande af nedsättning i arrendet icke förljenar afseende.
Således förmodar jag, att anmärkningen i detta hänseende är vederlagd. Hvad åter angår riktigheten af alt låta Bolaget Betala denna kostnad, får jag blott hänvisa till det allmänna bruket, att den, som låter inteckna sin egendom, äfven är den som bestrider kostnaderne. Den som får lån med de vilkor som Canalen, nemligen 845,ooo Riksdaler till skänks, borde destomera låta sig nöja och icke gräla om dylika småsummor, som dessa kostnader; men Götha CanalBolag är bland dem, som aldrig blifva tillfredsställda, och som altid göra samma invändning, alt de ej fått nog. Till skäl för denna eftergift åberopas en annan, nemligen att chartan på förskrifningen blifvit efterskänkt. Man borde verkeligen ångra, att man gjort det, då man haft så liten tack derföre; men skillnaden var likväl, att chartan kunde efterskänkas utan någon utgift för staten, ty hon förvållade icke RiksgäldsContoiret någon contant utbetalning. Här måste deremot lösen för handlingarne contant betalas af RiksgäldsContoiret; och dä Contoiret redan är i brist, funnes ingen annan utväg än att det skulle låna penningar äfven för detta ändamål; hvilket vore nog långt gånget. Grefve Cronhjelm: Det är just för att förekomma några vidare anspråk från Ca66 H. a* 20 Den i3 Mars f. »«. nalens sida, som jag tror det vara klokast, att man ordagrant håller sig efter contractet. Herr von Hartmansdorff lär ej kunna neka, att beslutet innehåller, att Statsverket äger taga inteckningen. Efter lag skall den, som tager inteckningen, betala kostnaderne. Kommer man nu och säger, att Bolaget skall betala dem, så har man gjort en additionnel artikel, som väl ej är betydcligen graverande, men som ger Bolaget en riktig anledning att säga, det Rikets Ständer ej uppfyllt contractet. Af dessa skäl får jag anhålla om afslag, och tror att redan ett Stånd fattat dylikt beslut. Herr von Hartmansdorff: Hvar oell en som haft att göra med inteckningar vet att ordalagen: taga inteckning utan låntagarens börande, är den vanliga formeln.
Prest-Stån» dets Ledamöters vägnar J. Ek. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters „ vägnar Nils Mänsson. M. M. Rosbeck. Utdrag af Protollet, hållet uti Riksens Höglofl, Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie » Utskotts Plenum den 15 Juli 1815- S. D. Upplä stes det af Utskottets Första Be» re ning författade Project till Betänkande, i anledning af vackt fråga om jemnkning i Extra» Roleri ngen. H err Prosten Wikblad ingaf och uppläste ett så lydande anförande till Protocollet: ”Utaf alla under denna Riksdag inlemnade och till Allmänna Besvärs och Oeconomie-Ufskottet remitterade Memorial, rörande äskad Reglering wå Den ao JulL 1827 Uti Estra-Roteringen, befinnes, att den jemnknhng, som önskas, icke har så mycket afseende på den skiljaktighet , sorn är imellan den gamla och nya Ro'eringen, ehuru derutinnan emot 3 §, af Kongl Instructionen för Comiterade af den 5 Februari 18 ix någon skillnad på sina ställen förefallit, utan fastmer på den ojemnhet, sorn imellan särskilta Rotar af denna sednare uppkommit. Det är. detta, som redan i8n blef öfverklagadt, och är i allmänhet ännu oafhulpet. ” ”De grunder, som Utskottet i sitt Betänkande föreslagit, leda väl till en jämnare för* delning af Extra-Roteringen , men också till en obillighet, som till äfventyrs kunde grundlägga nya klagomål.
Ty det bör anmärkas, att då jag i det föregående sagt, att alla Banquens intrader, tillsammans med Krono-utskylderne, bilda den utväg, hvartill man kan vara säker, att Banco»sedlarne alltid kunna användas, och som till bibehållande af deras credit, alltid bör lemnäs oförändrad, gäller denna grundsats icke så på ziffran 0111 utskylderne, som om Banco-inlraderne, emedan de senare äga i opinionen omedelbarare sammanhang med Banquen. Bevillningen kan derföre af Banquens egen tillgång minskas, då denna blifver så stor, att den till känbar minskning förslår; i alla fall bör man ändå aldrig lill detta ändamål anslå all Banquens ränte-inkomst, alldrig Den i5 April. 623 frångå den fördelen, som Sverige framför* de fleste andra Länder komme att äga, att hafva en serskild fond för årliga arbeten till allmän Hjetta, och för premier åt Näringarnes driftigiiste idkare. Men att en annan minskning af Bevillningen omedelbart sker, torde höra anmärkas, nemligen af den summa, som enligt fordna Ständers beslut, lill amorlissement af RiksgäldsContoirets Credit-sedlar, varit anslagen. Dessa Sedlar öfvertagas af Banquen och Riksgälds - Contoirets skuld, införlifvad med Stats-Yerkets, betalas med samma ^5o,ooo R:dr årligen innan t836, med hvilka annars “Stats-Yerkets skuld ensam skulle betalas innan 1829 års slut. Af dessa Banqucns räntor skulle ock möjligtvis en del kunna anslås till verkningar på Coursens variationer. Jag vill i den händelsen sådant finnes nödigt, nämna af hvad natur den enda Cours-styrnings-anstalt skulle vara, som min öfvertygelse kunde tillåta mig alt tillstyrka. Jag har förut sökt utreda min tanka om Cours, att enda medlet emot dess ständiga stigande består i kloka Författningar lill Näringars upphjelpande, och consumtionens hämmande.
Fondens fasta egendom, hvilken, enligt Kongl. Kollegii beslut den 29 December 1843, upptages till dess brandforsäkringsvärde, 60,000: 2,866,422 II Summa |4,387,346|l5| 6j Stockholm af ManufakturdiskontF. A. Palme. — 13 — Vinstor/i förlustkonto. Inkomster: Räntor efter förfallotiden 7,619: 2. Transport egendom . Fonden tillgodolordt belopp af en sedan år 1810 utelöpande attest 2. 2. — 98,748: 2,545,271 S Utgi fter: l:o Aflösning och pension 10,973: 2:o Taffelpenningar och ar frodén till Kongl. Kommerskollegii President och Ledamöter m. fl. 3,216: 32. — 3:o Extra utgifter, såsom postporto, skrifmaterialier, ljuspenningar m. m., 1,710: 15. 11. 4:o Diverse omkostnader för egendomen 257: 35. — 5:o Rikets Ständers Riksgäldskontor, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1841, 14,000: 6:0 Afskrifning, eldigt Kongl, brefvet den 12 Januari 1849 och Kongl. Bank för af kreditivet begagnade medel år 1849 36,595: 39. 8. 75,962: 14 7 Fondens tillgångar hafva således ökat sig för år 1849 med Balans till är 1850: Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank: Kongl. Agrell. Bilaga Litt. B. — 14 — Kapitalslut öfver Manufaktur Banko Debet. Balans från år 1849.
Fullmägtige hafva haft skälig anledning begagna Grundlagens ordalydelse , ehuru ej be - Den 3 October f. m. stämd för denna casus, för att utfärda Proföcollsutdraget med förordnandet. Det var dock enligt min tanke en tillfällighet, att detta Grundlagens stadgande kunde nu rimligen af Fullmägtige så användas. Att det var bestämdt blott för dm händelse, att JustitiaeOmbudsmannen doge emellan Riksdagarne, visar sig deraf, att något särskildt stadgande för detta dödsfall allsicke behöfdes, om det inträffade under Riksdagarne, ty så länge Riksens Ständer äro tillsammans, bora och vilja de naturligtvis /elfve utöfva sin rätt, att välja justitieombudsman och Suppleant. De hafva redan valt den aflidne* efterträdare, således kunde ej fråga uppstå om val till justitieombudsman, utan cm val till den afgångne Suppleantens efterträdare, och detta val borde Riksens Ständer sjelfve utöfva. Fullmägtige hafva derföre rigtigt handlat deri, att de icke gjort det. Motivet för detta deras handlingssätt förmodar jag varit den skyldiga aktningen för Riksens Ständers rättigheter, och icke farhågan , att nu varande Justitieombudsmannen Richert skulle afsäga sig ett förtroende* som han en gång emottagit. Ty med mer* skäl borde dröjas att välja Suppleant vid de tillfällen, då Justitieombudsman samma gång skall väljas, emedan den, som än icke mottagit förtroendet, bör snarare kunna supponeras vara i stånd att afsäga sig det, än den sorn redan det mottagit, hvilket Herr Richert gjort, då han mottog Fullmakt till Suppleant, och således äfven Fullmakt att vara JustitiaeOra bude* - Den 3 October f. tn. budsman i det ögonblick Herr Ehrenborg upphörde att vara det. Sedan derföre nu Sverige genom Herr Ehrenborgs död och Herr
En stor del af lösdrifvarne utgöres af sådane personer, som tillhört Warbergs i början af 1830:talet upplösta garnisons-församling, samt deras harn och afkomlingar; härrörande sig delta till stor del deraf, alt på samma gång ej bestämdes, hvilken församling, antingen Warbergs eller Träslöfs, den upplösta garnisons-församlingen borde tillhöra. Dess medlemmar, som egentligast äro att betrakta såsom fattighjon, hafva derföre företagit sig vandra omkring, förskjutne hvarhelst de velat sig nedsätta; men ett annat förhållande är 1111 att emotse, sedan, genom Eders Maj:ts nådiga Förordning om fattigvården i Riket, stadgadt blifvit, att (atti g vårds-s ty reisen inom hvarje socken skall draga försorg om der befintlige fattige, med rätt att sedan söka sin ersättning af annat samhälle eller staten. Nämnde nådiga Stadga, så väl som Eders Maj:ts nådiga Förordning om försvarslöse personer af den 29 Maj 1846, hvarigenom en hvar berättigas fritt välja vistelseort, äfvensom rättigheten att häkta blifvit inskränkt, hafva visat sig ganska ändamålsenlige, och antalet af lösdrifvare på sednare åren betydligen aftagit; hvarom nästa berättelse kommer att närmare redogöra. I enlighet med föreskriften i Kongl, fattig vårds-stadgan hade nära alla församlingar inom länet före den 1 November 1847 upprättat, och till min fastställelse insändt särskilda reglementen för fattigvården; men några af dessa reglementen voro dels så ofullständiga, dels emot högstberörde stadga så stridande, alt de måste underkännas, med föreskrift för församlingarne att inom den 15 Januari 1848 insända andra förslag, hvilket sedermera skett. 1842 års knappt medelmåttiga, samt 1843 och 1846 årens långt under medelmåttan erhållne skördar satte allmogen inom länet tillbaka uti välstånd. På våren 1847 uppjagades priserne på all spanmål till en ovanlig böjd, en följd af efterfrågan deraf på utländska marknaden, så att arbetaren och den mindre jordägaren inom flere socknar, särdeles i norra och medlersta delarne af länet, råkade i verklig nöd.
Ett sådant convolut kaij tillverkas å papper, som i sin egna beskaffenhet lemnar säkerhet emot eftergöring, och derjemte icke medgifver öppnande utan papperets lillintetgörelse, — och derå kan en större och ändamålsenligare stämpel anbringas, än å ett kort. Jag får vördsamt föreslå, att dylika föreskrifter äfven i Sverige måtte vidtagas, och att man dervid måtte begagna den konstskicklighet, Bankens pappersbruk och sterotyperingsanstalt erbjuder. Ibland de för statsverket vigtiga slämpelåtgärder »ro de vid Tullverket å diverse inkommande tyger m. m. Dessa tillverkas dock vanligen och under de mest ofullständiga controller af Tullverkets egen betjening. Jag torde knappt behöfva mer, än antyda detta förhållande, för alt visa, att förändring erfordras, och äfven i detta fall kan ett verksamt biträde erhållas i Bankens stereolyperingsconlor. Jag får sålunda vördsamt föreslå, alt R. St. hos K. M. i und. anhålla, att K. M. täcktes anbefalla Dess GeneralTuIlstyrelse tillse, att de begagnade lullstämplarne blifva tillverkade på ett ändamålsenligt papper, och på ett sätt, sorn i möjligaste måtto försvårar deras efterapning, samt att vid så väl deras tillverkning, som förvarande, all nöggranhet iakttages, med tillkännagifvande, att, vid den i R. St:s Bank upprättade stereotyperingsanstalt, tillfälle finnes att under den strängaste conlroll ooh med möjligaste konstskicklighet erhålla dessa stämplar förfärdigade. Slutligen bör jag nämna, att, i fall vederbör. Utsk. skulle anse denna min motion förtjena någon uppmärksamhet, Bruksförvaltaren vid Tumba Hr Bagge och Bankens Stereotyperings-föreståndare Hr Broling äro i tillfälle att kunna meddela till ämnet hörande upplysningar, hvilka jag icke ansett mig böra, genom ett anförande, på detta runi offentliggöra. Hr Rosenblad fortfor: Vid sistförflutne riksdag föreslog dåvar. BancoUtsk. beviljande af creditiver på R. Sits Bank åt privat-banker, men detta förslag'blef ej af R. St. anlaget.
Vidkommande åter de af motionären föreslagna ändringar i i5 och 17 §§. af 1841 å'S Inqvarterings-Ordning; så få Utskotten till en början, för alt underlätta jemföielsen emellan förslaget i denna del och författningens föreskrifter, här inlaga berörda §§., hvilka äro af följande lydelse: i5 §. Så väl Befäl, som manskap, hvilka i Kronans hus äro boende eller åtnjuta i; qvartering i contant af statsmedlen, erhålla af staden, i stället för service in natura, contant ersättning till det i ofvanstående tariff för servicekostnaden bestämda belopp. §. 17. Siatssamt Allm. Besv, o. Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 101. 9 §. i 7. All contant inqvartering skall i stat uppföras och utbetalas af Stals-Conloret, servicekostnaden afdragen, till vederbörande garnisoner och stater, eller lill den inqvarteringsgifvande staden, då den lemnar inqvartering in natura till de i 7:de oell 8:de classerna af tariffen uti i4 §• upptagne personer; men all servicekostnad, både för de inqvarteringslagare, som bo i Kronans bus och för dem, som njuta contant inqvartering, utgår af de ståder, der inqvarteringen år, och utbetalas af dem lill vederbörande al garnisonen, efter den fördelning emellan de inqvarleringsskyldige, som, inom hvarje stad, serskildt varder fastställd. I afseende å det till stöd för den föreslagna ändringen i förestående af motionären åberopade förhållande, att staden Malmö blifvit ålagd utgifva inqvarteringsservice åt en i annan stad boende och mantalsskrifven Regemenls-Chef, hafva Utskotten inhemtat, att, i anledning af väckt fråga om Malmö stads skyldighet att erlägga servicemedel åt Chefen för Kronprinsens Husar-Regemente, sorn för närvarande icke vore i Malmö boende, Kongl.
För min del kan jag icke gilla att StatsUtsk. hatgjort den, emedan det var tydligt att densamma skulle lemna ett tillfälle åt majoriteten inom detta Stånd, att, likasom majoriteten inom PresteSt. redan gjort, på grund af en sådan obehöflig anmälan vidtaga en åtgärd; men jag önskar för min del, om jag icke har något hopp att kunna influera på majoritetens åtgärd i detta fall, att till prot. få protestera emot all annan åtgärd i afseende på denna anmälan, än att lägga den till handlingarna. Hr von Hartmansdorff: Gr. Frölich, som troligen 26 H. 28 al 8 Den i4 Juni f. m. icke var tillstädes när detta mål förra gången förehades, lärer i dag icke gifvit akt på föredragningen, ly det som nu är föredraget är icke blott StatsUtsk-.s anmälan, utan äfven PresleScs lillkännagifvande af dess beslut i fiågan, jemte nämnda Stånds inbjudning till R. o. Ad. att i samma beslut instämma. Det ar bifall till denna framställning, som jag tillstyrkt. Gr. Frölich: Jag får förklara, att jag alldeles icke gjort del misstag, som Hr von Hartmansdorff nu anmärkt; ly jag observerade mycket väl, att inbjudningen föredrogs på samma gång som anmälan ifrån Utsk. ; men jag afgat mitt svar directe på hvad Hr von Hartmansdorff begärde, och han omtalade icke något annat än StalsUtsk:s anmalan. Hvad föröfrigt nu den besagde inbjudningen beträffar, så är dea naturligtvis af samma beskaffenhet med alla andra inbjudningar, alt, enligt hvad alla partier förklarat, kunna upptagas eller ej, allt efter behag. Jag har således ansett mig icke behöfva taga någon kännedom deraf. På begäran af Hr von Hartmansdorff, blef PresteStts inbjudning uppläst. Gr. Frölich: Efter nu inbjudningen blifvit upplärt och föredragen, så nöflgns jr g, för min del, förklara föist min förvåning deröfver, att PresteSt. velat börja med exemplet af att förklara StatsUtsk. hafva Irädt utom grundlagen, och att såsom en efterrättelse öfverlemna denna förklaring lill Disk.