Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den lycka, som erbjudes dig, är visserligen alltför mycket öfver hvad du numera förtjenar, men så mycket mera må du skynda att antaga den. Unge grefve H., kanske det ståtligaste parti vårt land för det närvarande har att uppvisa, bjuder dig sin hand. Du har sett honom, du har sjelf med intresse talat om hans lifvade samtal, den ädelhet som framlyser i hans hållning; hans rang och rikedomar äro för väl kände, för att af mig behöfva ens nämnas. Nåväl, hvad tänker du?“ „Att få förbli trogen min man och herre. Äger jag då mera en hand att bortgifva, om jag än ville?“ „Inom fjorton dagar skall du vara skiljd vid den vanbördingen.“ „Aldrig, min mor! hvarför plågen J mig? Har jag ej under så många år alltid förblifvit vid detsamma ordet?“ „Men du skall, och du måste lyda, ty nu hafver jag med dig haft tålamod och fördrag alltför länge. Nu är saktmodighetens tid ute, och nu – gå och minns att mitt ord är sagdt.“ Hög stod Fru Catharina inför sin dotter, höjande handen, Margaretha bugade sig vördnadsfullt och gick in i sitt rum. Dagen derefter var den, då fru Catharina och hennes döttrar skulle presenteras för drottningen. På aftonen var på hofvet maskrad, ett nöje mycket i bruk på den tiden. De resande voro äfven dit kallade och skulle bevista den under rôl af herdinnor från Arcadien, med blomsterlindade stafvar. Vid en tid på morgonen, då en elegant dam nu för tiden ej hunnit ur sin säng, foro mor och döttrar upp till hofvet och infördes i en salon, för att afvakta slutet af Gudstjensten, hvilken den dagen af tillfälliga orsaker hölls i drottningens kabinett på förmiddagen, i stället för den hvarje eftermiddag der sedvanliga. Bland de närvarande damerna voro flera redan kända, de öfriga mönstrade oförstäldt och med en viss liten moquante min „finskorna.“ Fru Catharina antog en ännu stoltare hållning än vanligt. Flickorna funno sig något blyga och besvärade. Kabinettsdörrarne öppnades, och Ulrika Eleonora, en liten, späd dam, men med beslutsamt utseende, trädde ut, åtföljd af ett par damer.
4 Sami i A/d. 2 l.otid. 31 Lvf-t, 4 22 Stals-V desamma af uppbörds-männen för vederbörande regementers-eller eorpsers räkning inlefvereras till landtränteriet för att under serskild titel i räkenskapen, såsom regementets eller corpsens tillhörighet, upptagas och, efter ingången af Maj månad, för hvarje förflutit år, med det inlefvererade beloppet, jemte ersättning för forsellönen, regementets eller corpsens lönings-direktion tillhanda hållas.’' STOCKHOLM, f. d. Schult»’* Boktryckeri* 1848, Stats-Utsfcs Utlåtande, /V.-o 243. 1 ,JV? Ank. till Exp. l'tsk. d. 10 Juli kl. 1 e. ;m. Utlåtande j i anledning af erhållna återremisser ä betänkandet n:o i58., angående rnsthåUarnes inom det s. k. Kungsörs län ; j.f rågastäl/de befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras stamhemman skola utgöras. (I. A.) I öfverensstämmelse med Kongl. Majlis aflåtne nådiga proposition, hade Slals-utskollet, enligt sitt under n:o i5S afgifne betänkande, tillstyrkt, del Rikets Ständer mätte medgifva, dels alt ruslhållarne i det så kallade Kungsörs län må befrias från erläggande af hittills utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras stamhemman skola utgöras, under iakttagande dervid, alt af den hemmanen i Kungsbarkarö socken i ersättning för ränte-dagsverkena förunnade kronotionde-spanmål så stor del, som af rusthålls-slamhemrnan nu uppbäres, i stället till statsverket åter indroges, dels ock att å anslaget under sjette hufvudtiteln ”till hästafvelns förbättrande” uppfördes ett emot ifrågavarande dagsverken svarande årligt belopp af 3,oi2 r:dr 25 sk. i rst., att af Sluteri-öfverstyrelsen för Strömsholms stuteris räkning uppbäras.
Wallins skrifter, dels af honom sjelf utgifna, dels efter hans död utkomna, äro, utom dessa reseanteckningar, följande: De praecipua inter hodiernam Arabum linguam & antiquam differentia. Kasidetu-l-haijet min eschari-l-faridhiet, carmen elegiacum Ibnu-l-faridi cum commentario Abdu-l-Ghanyi e duobus codicibus Londinensi & Petropolitano in lucem editum. Litografierad. Lamiatu-l-efal (eller afhandling om verberna på vers af Ibn Malik, med Bedr-eddins kommentar). Litografierad. Notes taken during a journey through part of northern Arabia in 1848 (Read before the Royal Geographical Society of London on the 22-nd of April 1850). I "Journal of the Royal Geographical Society of London" Med en karta öfver Wallins resa i qvartformat. Samtidigt utgafs samma karta särskildt i mycket stor skala. Probe aus einer Anthologie neuarabischer Gesänge, in der Wüste gesammelt. I Zeitschrift der Deutschen morgenländiscben Gesellschaft, Band. 5, 6, Leipzig 1851, 1852. Georg Aug. Wallins första resa från Cairo till Arabiska öknen i April 1845. Fragment. Narrative of a Journey from Cairo to Medina and Mecca, by Suez, Araba &c. in 1845. (Read 26 April 1852) I "Journal of the R. Geogr. Society," Likaledes med en karta. Narrative of a Joumey from Cairo to Jerusalem, via Mount Sinai. Translated by D:r Shaw. (Read 12 July 1854) I "Journal of the R. Geogr. Society", Vol. 25, London 1855. Über die Laute des Arabischen und ihre Bezeichnung. I Zeitschrift der Deut. morg. Ges. Band.
Fullkomligen instämmande i det mo tiv, Hr Gr. o. Landtm, framställt för sin vägran att framställa propos. å Utskis förslag, får jag nu, då R. o. Ad. beslutat vidblifva sin mening, anhålla att Utsk. måtte genom prot.utdr. erhålla del af hvad som här sig tilldragit och tillika förständigas att uppgöra voter.proposir öfver de gemensamma tankar, som blifvit från Stånden återremitterade, på det sätt, att vinner nej, så kommer förslaget alt hvila med de af R. o. Ad. och BondeSt. beslutade gemensamma tankar, nemi. alt det hvarken är nödigt eller nyttigt, och icke erfordras. Den 26 Mars f. m. 475 I afseende på denna Frih. Cederströms anhållan, atl Utk. malte genom prot.utdr. erhålla del af hvad som hos R. o. Ad. sig tilldragit, fästade 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, uppmärksamheten derpå, alt i 57 § Riksd.Ordn., hvari sladgadcs om prot.utdr., som skola meddelas Utsk. eller andra RiksSt., förekomme icke något om ett sådant prot.utdr., som Frihrn begärt, men att då det ej eller vore förbjudet, på 11. o. Ad. ankomme alt bifalla eller afslå denna begäran. 11. Ex. föreställde sig dock atl denna fråga vore skild från den, hvilken nu vore föremål för 11. o. Ad:s pröfning och kunde förekomma sedan 11. o. Ad. i afseende pä Ulsk:s utlåt, fallal sitt beslut. Beträffande åter Frih. Cederströms begäran, att Etsk. mätte förständigas att uppgöra voter.proposaså beskaffade sorn Frih. nu dicterat dem, finge H. Ex. återkalla i Frilnns minne, att denna' begäran icke förrul blifvit framställd ocii II. o. Ad. redan förklarat öfverläggningen vara slutad, hvarefter några nya förslag lill beslut i denna fråga cj syntes kunna få framställas. Frill. Cederström:
Motionerna ansägos böra remitteras till Allmänna Besvärsoch Ekon omi-utskot tet; INT:o 5, angående återlemnande af Kongl. Majrts nådiga proposition, rörande befrielse för de vid Kongl. Maj:ts beskickningar å utrikes orter anställde embetsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf norrska statens medel bestås. Den Kongl, propositionen ansågs af Borgare-ståndet, i likhet med dess förut fattade beslut, tillhöra Stats-utskottets behandling;, och 3:o Banko-utskottets: JNT:o 7, angående återlemnande af Lars Ras?nussons. motion, med förslag, att nya oktroyer icke måtte för privat-banker utfärdas, samt att hypotheks-föreningarna jemväl må i framtiden upphöra; Motionen ansågs böra remitteras till Allmänna Besvärs.- och Ekonomi-utskottet. Från Hederv. Bonde-standet. S. D. Föredrogs Lag-utskottets utlåtande N:o 8, med återlemnande af följande uti Hederv. Bonde-ståndet väckte och till nämnde Utskott remitterade memorial, nemligen: l:o af Riksdags-fullmäktigen Peter Haraldssons: från Elfsborgs län, Erik Ersson från Gefleborgs län, Sven Isaksson, J. Samuelsson och J. Pettersson från Kalmar län samt J. Bergström från Skaraborgs län, angående upphörande af presterskapets rätt alt vid dödsfall taga likstol; 2:o af riksdags-fullmäktige Ola Mänsson, JVils Andersson och Pehr Pålsson från Christianstads län, angående ändring i Kongl, förordningen den 16. Oclober 1723, rörande Skånska presterskapets aflöning; - Prof.-utdrag den 'IS Januari i848. 17 3:o af riksdagsfullmäktige!! Johani Persson från Kronobergs län, angående bestämmande af vissa löner till presterskapet; och 4:ojaf riksdags-fullmäktige Anders Jonsson från Östergöthland och Anders Andersson från Wermland, angående ändring i vilkoren för utgörande af löner till komministrar, socken-adjunkter, klockare och kyrkovaktare; ochj beslöt ståndet, att berörde memorialer skulle till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet öfverlemnas.
Ingen märkbar reform hvarken i politiskt, statsekonomiskt eller administratift hänseende egde rum under en längre period. Först sedan Napoleon för en tid lyckats qväfva de revolutionära lågorna, och de uplysta klasserna hunnit öfvertyga sig om massans laglydiga hällning, började reformandan åter upvakna och utöfva någon verksamhet, som till en början varsamt framträdde men som sedan gick raskare till väga i bredd med de uplyste klassernas säkerhet för någon af massan utöfvad olaglig påtryckning. I det öfriga Europa handlade man efter en alldeles motsatt method, styrelserna hade der för vana att släppa efter tyglarne ju mera de borde hålla dem inne, alt svagast försvara lagarne, ju meia de voro hotade. Englands styrelse och maktägande klasser försvarade deremot aldrig lagarne med mera kraft, tillämpade dem aldrig strängare än under revolutionära epoker. Under loppet af den första Fransyska revolutionen qväfdes således hvarje frän massan utgående folkrörelse med den yttersta energi och efter Februarirevolutionen förforo Engelska styrelsen om lagskipande myndigheter med en ovanlig stränghet med Chartisterna som under lugnare lider temligen ansvarsfrilt fått drifva sina agitationer. Oaktadt de uppehåll de modfallande Fransyska revolutionerna gjorde i Engelsmännens reformbemödanden, förstod det Engelska folket att så vål begagna den goda tiden, att det för det närvar, intager en position så framskriden, att det Fransyska folket, efter all anledning aldrig hinner dit. Genom jemförelse mellan de olika samhälls-positioner Frankrike och England för det närvar, intaga, inhemtas åskådligast och ovedersägligast huruvida samhälls-utvecklingen bäst befordras genom revolutioner eller genom ett af revolutioner ostördt civilisations-arbele. Ingen lärer väl bestrida, att den politiska friheten är mera försäkrad i England än i Frankrike, der det segrande partiet, del må upresa den republikanska eller 1110- narkiska fanan, alltid måste stödja sig pä undantagslagar, och delden administrativa centralisationen med hvarje ny revolution förstarkes, och de kommunala friheterna inskränkas, således de institutioner som endast förmå alstra en genom sjelfverksamhetens vanor förvärfvad förmåga och erfarenhet att upfylla den politiska frihetens fordringar.
Direktionen inom nästa års utgång börja och så fort ske kan fullborda anläggandet af en dylik promenadplats; ankommande det ock i detta fall på Direktionen att bestämma staketets plats, antingen i tomtens nuvarande ytterlinier, och att, om terrass bygges, rätta dess form derefter, eller om köpeafhandling kan uppgöras till beredande af utrymme för breda trottoirer på två eller tre sidor af gårdsplanen, inflytta staketet och lämpa terrassens hörn i öfverensstämmelse dermed. Af Hr Ramsay: Då besvarandet af frågan, huruvida anledning må förefmnas att bifalla den från stadens sida gjorda hemställan om afstående af större eller mindre del af den norr om Riddarhuset belägna tomt, enligt min uppfattning, hufvudsakligen beror deraf, huruvida denna tomt är för uppförande af de för Riddarhnset erfoderliga tillbyggnader samt för ett ändamålsenligt och prydligt ordnande af Riddarhusets närmaste omgifning behöflig; samt för bedömande häraf erfordras att först varder bestämdt hvilketdera af de flera lör berörda ändamål uppgjorda förslag bör vinna tillämpning, har jag icke kunnat biträda Utskottets beslut att icke uti pröfning af dessa förslag ingå förr, än förstberörda fråga blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjord; och anser jag Utskottets omförmälda beslut så mycket mindre formenlig!, som Riddarhus-Direktionen äfven varit af den åsigt, att byggnadsfrågan först borde vara afgjord innan någon vidare åtgärd i anledning af stadens omförmälda hemställan vidtages. Hrr Edelsvärd, A. W., begärde att få antecknadt, att han icke deltagit i beslutet om detta Utlåtande. 10 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 11. Litt. A. Utdrag af Protokollet, hållet hos Höfllofl. Riddarhus-Directionen i Stockholm den 22 Maj 1866. S. 1).
Att olägenhet och osäkerhet vid penninge-försträckning, mot inteckning, orsakas af nu varande prioritets-system bestiides ej eller, men då denna olägenhet och osäkerhet kunna borttagas, utan alt förmonsrätten upphäfyes, torde ock Lagstiftaren böra inskränka sig till endast förstnämnde åtgärd; och jag har , uti till LagUtskottet remitteradt Memorial föreslagit utvägar emot både förmonsrättsLagens eluderande och olägenheterne vid penninge-försträckning å intecknade skuldförbindelser; men i följd af det beslut TJtskottgt fattat hafva dessa mina framställningar ej kunnat blifva föremål för Utskott tets granskning. För öfrigt åberopar jag de skäl för den ifrågavarande förmonsrättens bibehållande, som blifvit anförde af Lagutskottet vid sistlidne Riksdag i dess Betänkande N:o 186. Oberäknelige skola följderne blifva j om den af Lagutskottet föreslagné föränr ändring bifalles; ty oredlige och samvetslöse Förmyndare skola derigenom få tillfället för dem lättadt, att förskingra deras Myndlingars tillgångar, och föräldrar, som genom flit och sparsamhet beredt utvägar, att förskaffa äfven de deras barn, h vilkas uppfostran de ej sjelf - Lag Utslottcis Betänkande N:o 49. a 9 Va kunnat besörja , bildning och undervisning för att blifva nyttige samhällsmedlemmar, skola med skäl frukta, att desse i framtiden blifva rof för armodet, samt dermed ofta följaktige laster och brott. Jag anser mig derföre uppfylla en helig förbindelse, da jag, så vidt af mig beror, söker motverka upphäfvandet af on Lag, som under en mångårig tillämpning visat sig vara gagnelig, och hvilkens af fortfarandet uppkommande olägenheter kunna afhjelpas , utan att Lagen uppliäfves.
Dock som den af Utskottet gjorda hemställan, angående restitution lill vederbörande Kyrkoherdar af den förlänings-spanmål, som, till följd af Kongl. Majrts Nådiga Cireulaire-bref af den 2 Februari i838, blifvit tili Stats-Verket provisoriskt indragen vid pastorat, deraf behållna inkomsten öfverstigit 100 tunnor spanmål, men icke uppgått till fullt i5o tunnor, möjligen skulle kunna tydas derhän, som hade Utskottet åsyftat, att dylik återbäring finge ega rum, äfven om det föreslagna maximum af i5o tunnor derigenom öfverskredes, har Utskottet trott sig böra i så måtto förtydliga denna del af Utlåtandet, att Utskottet hemställer, det Rikets Ständer måtte, såsom följd af den föreslagna förändringen i stadgandet, rörande minimi-beloppet af inkomster vid Ståts-Utskottets Memorial, 2V:o 297. 13 pastoral, der indragning af behaglig lids förlänlngs-spanmål hädanefter bör ega rum, förklara, atl den spanmål af omförmälde beskaffenhet, som efter kungörandet af Kongl. Maj:ts förenämnde Nådiga beslut af den 2 Februari 1838 blifvit provisoriskt till Siats-Verket indragen vid pastorat, hvarest Kyrkoherdens behållne löne-förmoner, på ofvanberörde sätt beräknade, icke uppgå till värdet af t5o tunnor spanmål, skall till innehafvare af dessa pastorat ifrån och med nästkommande år återgå och Kyrkoherdebeställningarne framdeles åtfölja, under iagttagande likväl, att så beskaffad restitution icke må ega rum lill högre belopp, än att pasloralierne derigenom i värde uppnå ett maximum af 15o tunnor spanmål, hvaremot, i händelse dylik indragning blifvit verkställd vid pastorat, hvaraf Kyrkoherden uppbär högre löne-inkomst än i5o tunnor, den indragna förlänings-spanmålen bör Stats-Verket oförryckt tillgodokomma. Stockholm den 18 Augusti i84<>.
Maj:ts och Kronans hus, hvarest tillika finnas embetsrum för Läns-Styrelserne, boställen, m. m., olägenheterne deraf, att de till reparationer af ett och samma Kronans hus erforderlige medel komme att till serskild förvaltning emellan olika embetsmyndigheter fördelas, skulle blifva större, än som motsvaras af fördelen uti den åsyftade större redigheten i räkenskaperne, hvadan Utskottet för närvarande och innan ännu Länsfängelserne hunnit, enligt uppgjord plan, inrättas i serskilta, för dem upplåtna, localer, anser sig icke kunna tillstyrka bifall till hvad den Kongl. Propositionen i denna del innehåller. 14:o Jemväl är i Nåder föreslaget, att det löneanslag af 350 R:dr, jemte tillökningen för derunder begripne 30 tunnor spanmål, å 1 R:dr, 30 R:dr, eller tillsammans 380 R:dr, hvilket under Femte Hufvudtiteln är för Fång-Predikanten i Carlscrona på Flottans Stat uppfördt, äfvensom anslaget på samma Stat till Fång-Vaktmästares arfvode, 200 R:dr, jemte 3 tunnor spanmål in natura, å 6 R:dr, 18 R:dr, eller tillsammans 218 R:dr, måtte från 5:te till 2:dra Hufvudtiteln öfverllyttas ined tillhopa 598 R:dr. Till hvad Kongl. Maj:t sålunda ansett böra iagttagas, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. 15:o På sätt det inför Kongl. Majit i Stats-Rådet den 10 sistlidne Julii hållna Protocoll öfver Justitiaa-Departements-ärenden, hvilket finnes den Kongl. Propositionen bilagdt, utvisar, har Kongl. Majit, ehuru utgiflerne för fångars vård och underhåll, m. m., under de sednare åren i betydlig mon öfverstigit det af Rikets Ständer vid sistförflutna
Här kan, enligt förslaget, domaren alltid välja emellan 2 graders fängelse, frän 1 manad till 2 är, och i särskildt fall välja mellan 4 grader, eller till och med 0 är ifrän 1 månad. Den lägsta straffgraden synes mig, så all säga alltför kraftlös. Hvad betyder fängelsestraff från 1 till och med (i månader? De personer, som komma alt straffas i den lägsta graden äro val Lii' det mesta sådana, sorn höra lill de råaste folkclasserna. Atskilligc torde hvarken kunna läsa eller ens vela något hvad lill religionen hörer. Huru skulle hos dem någon förbättring på en månads tid kunna åstadkommas? Om den icke kan vinnas, hvarföre skall man underkasta staten den kostnad, som dessa anstalter medföra? Vöre det möjligt alt göra en uppfostran på så kort lid, särdeles hos en brottsling, så borde möjligen fjorton dagar förslå för den som intet brott begått; oell dä vore fängelserna de bästa skolinrättningar, som i ett land kunde upplänkas. Man bchöfde vä! inga andra? Jag har förut antydt, alt det godtycke, som blifvit lemnadl åt domaren, skulle kunna missbrukas till förföljelser; men troligare är, att det ullolle till de flesta broltslingarnes eller lill ljufvarnes fördel, emedan del sällan skulle saknas bcvckelsegrunder och mildrande omständigheter, hvarpå domaren kunde göra afseende för alt nedsätta straffet. Hvad hindrar tjufvarne att sjelfva uppgifva dc mest ömmande bcvekelsegrundcr? Det skulle lill och med kunna hända, att när tjufvarne blifva rätt bekanta med systemet, sä tillställa de sjelfva yttre, för mildring talande omständigheter till att förvilla domaren, så alt han, för att undvika förebråelsen alt hafva varit för sträng, hellre tillämpar del lindrigare än det hårdare straffet. Det kan ock hända, alt unge män, som vilja utmärka sig för liberalism och spetsfundighet på domstolen, upptänka allahanda hårklyfverier inom godtyckets område, för att dermed lysa för sine förmän.
St:s beslut derföre, att de viickas och remitteras i Slånden, utan först da de, elter behörig handläggning i vederbörliga Utsk., af R. St, antagas. Så enkel ser jag frågan, och jag tror, att det i politiskt hänseende är högst vådligt att öfverlemna till Constit.Utsk., så organiseradt, som det vanligen nu är, att med R. St:s rätt döma öfver den rådgifvande personalen. Tager man från Ständerna denna lätt och later den bero på majoriteten af i röst i Constit.Utsk., d. v. s. på i3 röster emot 12, så liar man fråntagit dem en bland de vigtigaste constitutionella rättigheter; och för att inse denria vigt, behöfver man blott besinna, huru vigtigt det är för ett land att behålla eller icke behålla en Regering, till hvilken det hyser eller icke hyser fördroende, för att utan farhåga kunna åt henne disponera betydliga anslag och på en så lång tiderymd som 5 ar öfverlemna henne vården om landets angelägenheter. Jag har visst icke hopp örn, att Hr Gr. o. Landtm, afgifver någon, enligt mina äsigter, nöjaktig förklaring af grundlagen i denna del, och jag har sålunda uppträdt med min molbevisning endast i anledning af den utveckling af skälen för den stridiga tolkningen, hvilken Frih. Ehrenborgh och Gr. Posse framställt. Jag reserverar mig emedlertid nu, såväl som vid sista riksdagen, emot den grundsats, att Ständerna skola bortskänka sin anmärkningsrätt emot Konungens rådgifvare till ett Utsk., som vägrar del af sina prot., och som i allt omger sig med en hemlighetsslöja, hvilken i clt constitutionelt land icke i något alseende borde finnas; och jag skulle hellre gå in på, att alldeles ingen granskning af Regeringens åtgärder agde rum, än jagj skulle vilja anförtro den ät Constit.Utsk. ensamt. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: I afseende på lmfvudsaken får jag emot Frih.
Stockholm den 22 Maj 1860. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande .V:o 99. 3 N:o 99. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Maj 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, t anledning af väckt motion, alt sökande till Musiklärareplats vid lägre Elementar-läroverk eller Organistbeställning skall förete betyg om examen inför Kongl. Musikaliska Akademien. Uti en lill Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet remitterad motion har herr Kyrkoherden Ternström anfört att, ehuru Kongl. Musikaliska Akademien år 1856, i sammanhang med förslag till nya stadgar för Akademien, ingått till Hans Majit Konungen med underdånig begäran att sökande till Kantorsoch Organistbeställningar i Riket borde hafva tagit examen inför bemälde akademi, denna begäran dock, utan uppgifven orsak blifvit alslagen och i stället 5 Cap. § 8, mom. 3 af förenämnde stadgar, al den 18 November 1856, erhållit föl jande lydelse: “särskildt afseende skall fästas å de betyg, som sökande till Direktörs-, Organistoch Skol-kantors-tjenster vid rikets allmänna läroverk, kyrkor och skolor företer öfver inför akademien aflagd examen; och om en sådan sökande, i jemförelse med sökande, som dylik examen icke undergått, i alla ämnen har lika betyg, gifva akademiens betyg honom företräde11. — Detta stadgande har visserligen i någon män blifvit förändradt genom föreskriften i Kongl.