Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om således blott till exeinp. dea Utländska eller StapelatadsHandelen under den jemna perioden lill 1808 kräfde 10 millioner i Silfver, eller 25 millioner efter nu varanda Cours, så hade likväl den Den 22 Julli. e. m. inhåmska, eller sådan som ej går på Export 6 millioner i Silfver, eller 15 millioner elter nu varande Cours; om jag nu antager sorn axiom, att Stapelstads Handelen måste gå sin jemna gång huru dåligt Myntvärdet än må vara, så följer deraf tydeligt att Köpmannen i stället för 10 millioner i Silfver nu behöfver 25 millioner efter nu varande Cours, och upp. slukar således allt för de öfrige Näringarnej häruti ligger ordsaken hvarför Svenska Jordbrukaren nödgas sälja sin vara vida under Jordbrukare i andra Länder; i Länder hvarest ena årets produetion efter den andra af brist på afsättning måste uppläggas, i hvilket olyckliga förhållande aldrig vi borde vara , som äro producenter i ett land, hvarest comsumtion snart s”gt är lika med produetion, ty den så utropade öfverproduetion kan jag aldeles icke erkänna. Voro vi ett isoleradt land, som aldrig communicerade med andra länder, skulle det vara likgiltigt om våra penningar gällde mycket eller litet, men vi behöfva många utländska Varu-artiklar äfven till vårt uppehälle, vi måste således äfven afyttra våra egna, och det är derföre som vi lika med alla andra Nationer måste antaga den allmänna myntmäraren Silfret. Sanningen af denna satts vittnar om nödvändigheten att återföra ordningen, så vida man vill befordra trefnad och välmåga bland Svenska Folket. Under den jemna epoquen jag i Tabellen upptagit, var Bankens SilfverFond tili Sedelstocken som 1 till 4, 1 till 5, då vi lik vist Den 22 Julii J, rn. 5s5 under den tiden årligen importerade cirea 250,000 Tunnor Spannemål.
Enär det är en erkiind princip, att Jord vinner i vård och värde under ägande-ratt, må man väl förundra sig, att så mycken mark så länge varit förbehållen K ron än , ibland alla Possessionaten den största, och derjemte den som minst ät'i tillfälle att begagna Jordbrukets fördelar. Ty det ät genom erfarenheten bestyrkt, att hennes tillhörigheter behandlas foga annorlunda, än fiendtligt, ej allebast af angränsande, utan äfven ej sällan äf dess vårdare. Hvarje rättskaffens medborgare lärer derföre^ med tillfredsställelse se den tidepunkt vara för handen, då en bättre ordning i denna Rikshushållnings-gren är nära att införas, och egnar villigt tacksamhetens gärd åt den af Öns Inbyggare, som, genom framställning af sakens nödvändighet, dertill gjort sig berättigad. In, ■*) Calmare-Läns Hushälls-Sällskaps Handlingar för är i8ii. M Ilen S Mars, 189 Innnn Skatteköps - Förordningen i Konung Gustaf ITI:s lid utkom, var Oland, med några få undantag, Krono, och Hemmanen skattlngde för Inägnr. Jag vågar tro , att under denna Skattläggning var heräknadt, begagnandet af bete på den samfällte Utmarken, och skogsfång efter utsyning ifrån Parkerna, eller, såsom de på Oland kallas, Tallarne; och sådant utur enahanda skäl, som da ett Krono-Nybygge på Allmänning skattlägges, detsamma merändels lemnäs rättighet till bete och husbehof» skogsfång utom hank och stör. Jag st yrkes så mycket mera i denna tanke, hvad Öland beträffar, som den grad af odling ännu ar högst sällsynt i Sverige^ hvilken är grundad på kreaturens beständiga födande inom hus. Betesfriheten på Qn var också för några och 30 år sedan så oinskränkt , för att ej säga missbrukad, att till och med Backstuguhjon, utan att innehafva minsta åker eller äng, likväl ägde hvardera 6 a 8 hästar, hvilka både vinter och sommar togo födan på utmarken.
Denna ojemna fördelning har Utskottet i saknad af alla för <1 et ta ändamål nödige upplysningar, till hvilkas samlande och iordning stal ande en längre tid skulle åtgå, icke för det närvarande kunnat rätta, men i förmodan att Riksens Högloll. Ständer dela samma å-igter, får Utskottet vödsarnbgen föreslå: An hittills var unde. Post Taxor of örund' ade bibehållits, men att hos Kongl. Majt må i underdånighet anhållas, om nådig föreskrift för Ofver-Post liirecteurtn att till nasta Riksdag, dels Jur uppgöra 11 dt BtviIlningi-‘ZJiskottet» Betänkanden. 337 rande afsa beskaffade Taxor för Rikets samtligePostContöir, hvarigenom Postporto hvarken höjts eller minskas, utan allenast jemnkas i enlighet med en frän afständet särskilda orter emellan hemtad billighetsgrund, insamla nödiga upplysningar, för alt Riksens Höglofl Ständer dä fö tläggas , dels ock upprätta förslag till dylika Taxor. Vidkommande dernäst den så kallade moderationen å tyngre bref, hvilken leder sitt ur* sprung från en tid, då få Ämbetsmän voro med Fribrefs-Böcker fiirsedde, och de öfrige således måste for sine vidlöftigare Ambets-skrifvelser och bilagor dervid förunnas någon lindring, så har Utskottet, sedan FVibrefs rättigheten nu mera finnes allmännare utsträckt, och erfarenheten dessutom visat, att Bref, berättigade till rnoderafions åtnjtitanda, äro mera sällsynte, men deremot lätteligen kunna gifva anledning till flere underslef, samt betydligen motverka den utväg till Controlls vinnande , hvilken Utskottet kommer här nedanföre att föreslå, trott sig böra, ej mindre af dessa skäl , än ock för att bereda någon förhöjning i Po* t
Instämmande hufvudsakligen med Herrarne von Heyne, Ribbing och von Troil, anhåller jag, att Utsk. icke malte generalisera denna fråga, utan öfverlemna åt olika orter att förrätta grushemtningen och väglagningen på de tider, sorn för hvarje ort kan finnas mest lämpliga. Jag anser, att menniskorna böra taga sina reglor från naturen. Sjelfve Napoleon blef störtad, då han, invito domino, sökte utföra sina ide'er. Naturen säger att våien är den årstid, då all byggnad bör ske, och Svenska lagarna hafva iakttagit det. Jag tror, att den väg, sorn vid källossningen lägges, får derigenom en styrka, som luftens inverkan ännu mer consoliderar. Om åter grusningen sker om hösten, så blifva, då icke mycket snö faller, vägarna ofarbara för de foror, på hvilka handeln beror, och som framskaffa födoämnen för en stor del af Rikets innevånare. På grund af dessa åsigter, anhåller jag att få förena mig med de 3 nyssnämnde herrarne, och att Utsk. på min enkla framställning må lägga den vigt, som ändamålet kräfver. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Vidare föredrogs Hr Bergenstråles, Claes Gabriel, den 7 dennes f. m. på bordet lagda motion, örn förbud emot brännvinsförsäljning å gästgifvaregårdar. Frih. Fleming, Herm. Reinh.: Den värde motionären har misstagit sig vis ä vis den motion jag framlemnat om landtkrogarnes indragning. Att gästgifvaregårdarne skulle blifva surrogat för de krogar jag önskat afskaffade, har aldrig varit min mening, utan har jag endast i min motion upptagit, att de resande, som äro berättigade att begagna gästgifveriskjuts, skulle äga att å gästgifvaregårdarna erhålla mat och dryck emot contant betalning; och det Den iS Mars f. m. kan väl icke vara något surrogat för landtkrogarnes upp* hörande. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Likaledes remitterades till Allni.
"Ogift qvinna eller enka, som genom fortsatt liderligt lefnadssätt och framfödandet af oäkta barn, oaktadt Kyrkorådets förnyade maningar, åstadkommer allmän förargelse och betungar fattigvården, må behandlas som försvarslös person och efter olika sig företeende omständigheter af Konungens Befallningshafvande dömas till tukthus på kortare eller längre tid. För första gängen må detta tukthusstraff ej utsträckas öfver ett år.» Då ifrågavarande förslag skulle föranleda dertill att den qvinna, som med fostren af sin liderlighet belastar fattigvården, komme att derföre svårare anses än den lika felaktige manspersonen, hvilket blefve stridande mot den i allmänna lagen numera följda grundsats, enligt hvilken mannen för lönskaläge straffas strängare än qvinnan; samt enär det föreslagna stadgandet jemväl i det hänseende vore afvikande från gällande rättsbegrepp, att, enligt detsamma, den fattiga qvinnan skulle strängt straffas för samma fel, sorn för den bättre lottade ej medförde något straff, finnér Utskottet sig böra det utaf motionären framställda förslag afstyrka. 10 §. Af Carl Dahlgren: att då de folkklasser, hvilka isynnerhet betunga fattigvården, väl borde någorlunda bidraga till dennas underhåll, den i l:sta momentet omförmälda årliga afgift, som nu ej får öfverstiga åtta skillingar för man och fyra skillingar för qvinsperson, må från och med år 1858 kunna bestämmas till högst 50 öre för mansoch 25 öre för qvinsperson, under i öfrigt samma vilkor, som förut finnas stadgade. I anseende till den under sednare åren inträffade minskning i penningens värde samtidigt med stegring i arbetsoch tjenstehjons-lönerne, skulle, enligt Utskottets öfvertygelse, den mindre bemedlade ej genom den föreslagna förhöjningen i sjelfva verket blifva svårare betungad, än hvad för få år tillbaka var förhållandet och vid sednaste författnings utfärdande i ämnet afsågs; hvadan Utskottet anser sig ega skäl att tillstyrka det må Rikets Ständer hos Kongl.
R:dr under hvart och ett af åren 1858, 1859 och 1860. § H8. För anställande af geologiska undersökningar och utgifning af derpå grundade geognostiska kartor, bar till Kongl. Majrts disposition under den tid, innevarande riksdags statsreglering kommer att omfatta, anvisats ett belopp af Sextio tusen R:dr, som, för alt till omförmälda ändamål användas, bör, med iakttagande af Kongl. Maj:ts derom meddelade föreskrift, under denna tid af Riksgälds-kontoret tillhandahållas och uppå vederbörliga reqvisitioner utbetalas. § 119. Såsom bidrag lill uppförande och inredning af ett nytt, för gårdsfolket afsedt, boningshus å Landtbruks-Akademiens experimentalfält, hafva Rikets Ständer anslagit en summa af Sex lusen R:dr, hvilken jemväl, efter vederbörligen skedd reqvisition, bör af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 120. ] sammanhang med andra under denna riksdag fattade beslut om ett Landtbruks-instituts inrättande i Skåne, hafva Rikets Ständer till inlösen af arrendet, samt uppförande af byggnader och anskaffning af inventarier m. m. å kungsgården Staii-Ulikoltets Memorial M 281. 19 Alnarp, hvilken kommer att till delta institut användas, beviljat ett anslag af Etthundrasjuttiofem lusen R:dr, alt ulga med 100,000 R:dr under loppet af innevarande år och med 73,000 R:dr under nästa år; börande dessa summor i föreskrifven ordning af Riksgälds-kontoret Institutets styrelse tillhandahållas. § 121. För att vid landtbruksmöten användas till utdelning af premier för djur, redskap och ladugärds-produkter utaf utmärktare slag, har ett anslag af Nio tusen R:dr blifvit af Rikets Ständer boviljadt, hvilket Riksgälds-kontoret enligt Kongl. Majlis disposition bör utbetala. § 122.
Engelsk undersalva finner användning vid: ondt bröst hos barnsängskvinnor, stockning i mjölkflödet, förhårdnader i bröstet genom ros, vid allehanda gamla skador, öppna fötter eller ben, sår, eksem, svullna teJLTHIESSTB fötter, t. o. m. vid benröta, vid hugg-, stick-, skott-, snitt-, krossår; för utdragning af alla främmande ämnen, såsom: glas, träflisor, sand, hagel, törne m. m.; vid alla bulnader, växter, karbunklar, nybildningar, t. o. m. kräfta; mot fulslag, nagelbulnader, blåsor, onda fötter, alla slags brännsår, förfrusna lemmar, vid liggsår hos sjuka, svullnad i halsen, mot spikbölder, mot örsprång, vid hudlöshet hos barn m. m. m. m. Ju äldre den engelska undersalvan bllfver, desto bättre resultat! I hvarje familj bör alltid finnas ett förråd af detta enda hjälpmedel. Min. dre än 2 dosor sändes ej; försändes endast mot förutinbetalning af beloppet eller mot efterkraf. Kostar med postporto, fraktsedel och inpackning m. m. kr. l Bästa näringsmedel för barn. Säljes på alla apotek. Parti föisäljning Instruktionsapoteket Nordstjernan. Prof gratis från HECTOR &amp; Co, Skeppsbron 18 Stockholm. Högstedt &amp; C:o 32 Regeringsgatan 32 — Stockholm — Specialitet: Bordeaux&amp; Bourgog-ne-viner Lärokurser i prydnadssöm och konstväfnad taga sin början första september. Elever emottagas och närmare underrättelser meddelas å föreningens byrå, Brunkebergstorg 18. (G. LUNDSTRÖM &amp; C:o. Stenkol, Cokes, l:ma mask illumlnationskaminer inkrossad Anthraeit, och värmenecessärer. bästa bränsle för Allm. Kontor: 22 Skeppsbron. Rikstelefon * 27. Allm. Försäljning: B Strandvägen S, Rikstelefon 22 21. Allm. Talrika attester till förfogande.
Ännu osäkrare blir denna beskattning derigenom, att man kan vänta sig, att, såsom redan i smått börjat visa sig, annat material än säd och potates blir användt, såsom bär eller frukter, likasom kanske äfven potatesstärkelse eller sirup o. s. v. om hvilkas sprithalt man ingen erfarenhet har, så att man följaktligen ej heller kan veta, huru många potter bränvin j dygnet kunna erhållas af dessa materialier med en gifven pannerymd. Slutligen må här äfven anmärkas, att, enligt hvad det blifvit kommissionen raeddeladt, i England försök skola blifvit anställda med ett nytt slag af destiUeringsapparater, om hvilkas konstruktion kommissionen icke har någon tillförlitlig kännedom, och följaktligen ej heller kan göra någon beräkning öfver deras produktionsförmåga. Skulle dessa apparater belinnas ändamålsenliga och här komma lill användande, skulle man dels komma i förlägenhet i afseende på deras afmätning, och dels äfventyra, att den afgift, som nu bestämmes för de apparater, som äro i bruk hos oss, icke passar för de andra, hvarigenom den erhållna produkten kunde blifva lägre beskattad än påräknadt var, när skattesatsen bestämdes. Det får också anmärkas, att derest den i England brukliga raäskningsmothod, hvarvid skal m. m. afskiljas från mäsken, innan den undergår jäsning och destillering, här blefve införd, skulle också betydligt af afgiften kunna inbesparas, hvilket likaledes bidroge att göra statskassans inkomst af denna näring osäker. Skulle pannebeskattningen det oaktadt blifva bibehållen, blir det nödigt att företaga förändringar i skattebestämmelserna, för att, så mycket möjligt år, tillförsäkra sig den påräknade afgiften, då erfarenheten nemligen har visat, att de bestämmelser, som för närvarande gälla, gifva anledning till missbruk, och man ännu ingen visshet har om huru långt dessa missbruk kunna drifvas. Det är möjligt att de kunna drifvas ännu längre än hittills, samt att afgiften sålunda med ett ännu mindre belopp träffar den färdiga produkten, än fallet är för närvarande.
Afdelning I, om utlåningar från Banken, Afdelning II, om kreditiv från Banken, Afdelning III, om Diskont-rörelsen, Afdelning IV, om ersättande af upphörd Privat-bank samt om försträckningar till Filial-banker, Afdelning V, om Bankens Reserv-fond, Afdelning VI, om Bankens grund-fond samt användande af den å Bankens rörelse inllutna vinst. Jemte anmälan, att de föreskrifter, Utskottet i det följande ansett sig böra till antagande föreslå, äro, i likhet med hvad som vid föregående riksmöten iakttagits, så uppställda, att samma föreskrifter, derest de af Rikets Ständer godkännas, kunna i blifvande Banko-reglemente införas utan den föregångna fastställelse, som i 8:de §:n af Utskottets instruktion omförmäles, går Utskottet i den ordning, hvartill Reglementets närvarande uppställning föranleder, att nu sig yttra; hvadan först förekommer Utlåningar från Banken. De härom meddelade föreskrifter igenfinnas uti §§134—144 af Banko-reglementet. Då någon ändring hvarken genom väckta motioner blifvit ifrågasatt eller af Utskottet funnits erforderlig i följande bland dessa §§, hvilka, till undvikande af onödig vidlyftighet, här endast till hufvudinnehållet anmärkas, nemligen § 134, angående de af Riksgälds-kontoret till Banken utfärdade Obligationer för förskjutna medel till 1808 —1809 årens krigskostnader; § 133, angående Bankens hos Stats-verket egande, inom linien förda fordringar; § 136, angående Bankens fordran hos Södertelje Kanal-bolag; § 138, angående lån mot pant af Lånebanko-obligationer; § 139, angående lån mot inteckning i fast egendom och återbetalnings-skyldighet i silfver, och § 142, angående lån mot pant af intecknade och på Banken transporterade skuldebref, så hemställer Utskottet, Banko-Utskollets Betänkande M 25. 5 l:o att nyssuppräknade §<§ måtte i utfärdande Banko-reglemente bibehållas vid deras nuvarande lydelse.
Den 15 April. 451 Har man byggt sitt Systeme på en verkligen fast grund, då man först erkänner nödvändigheten att Rörelse-Capitalet icke bör förminskas, emedan följderna deraf i flera fall skulle blifva vådliga för alla Näringar; men likväl enligt Finance-Planen indrager flera millioner, på sätt Herr Friherre Cederström i sitt särskilta Betänkande närmare utreder? Gifves väl någon tjenligare utväg till Rikets upphjelpande än ökade Exporter? Och hvarföre icke consequent följa detta Systeme? Manne icke alla konstlade Finance-Qperationer äga i sin natur att förr eller sednare misslyckas? Hvem känner icke, att den hastiga förändringen af Penningebyerket år 1767 förkrossade Näringarne, jagade Arbetarne utur Landet, tillfogade Riket en skada i dess Rörelse, som icke på lång tid kunde botås, och störtade många enskilta förut behållna Possessionater i elände och nöd? Man ångrade sig då det var för sent. Huru har man fortfarit att för denna byggnad bereda fast grund, då det väl medgifves ”att Lån-operationerne, så länge de måste äga rum, böra göras genast verksamma till den högsta effect på Productionen,” men man derjemte föreslår, att genom Manufactur-Disconten lemna Låne-biträden hufvudsakligast åt en ganska inskränkt dass Medborgare, då deremot hela den genom Credit-systemet skuldsatta massan af Nationen, våra Possessionater och Jordbrukare lemnäs åt sitt öde, tvingas att inbetala redan upptagna Lån i Proviuce-Disconterne af 452 Den 15 April. flere millioner R:dr, utan att erhålla motsvarande Låne-tillgångar. Har man genom dessa åtgärder verkligen med rättvisa, klokhet och ömhet sörjt för Egendoms-säkerheten, för Stats-Verkets sjelfbestånd, och för de mera behöfvande och mäst talrika Samluills-classernes välfärd? Månne det icke äro de som i Sverige blifvit försatte i den svåraste belägenhet, ocb således äfven de, sorn påkalla den snaraste hjelpen.
Skillnaden i dagantalet, som i anseende till de dubbla marcherna uppslår, då öfningsmölena äro två i stället för ett, har likväl, i anseende till de angelägna landtbruksgöromål, som under sommaren måste skötas på bestämda tider, synts Rikets Ständer påkalla uppmärksamhet hvad beträffar de Norra glest befolkade Provinserna, der, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, beväringsynglingar stundom kunna hafva 20 mil och derutöfver till mötesplatserna samt svårigheter att ersätta förloradt arbetsbiträde är större än i de tätare bebyggda trakterna; och, om än nödvändigheten af de två-åriga vapenöfningarne icke medgifver att efterskänka det andra årets öfning, aldra minst i de orter, hvilkas läge och glesa befolkning påkalla nästan mer än annorstädes ett sä mycket som möjligt förberedt försvar, samt om äfven vapenöfningarne med andra klassen icke lära kunna försiggå annorlunda än tillsammans med stamtruppen och beskaffenheten af stammens öfningar göra det nödvändigt, att densamma är samlad på de vanliga mötesplatserna, hafva Rikets Ständer dock ansett, att i dylika orter vapenöfningarna med forsla klassen af beväringsmanskapet skulle kunna ega rum i mindre aldelningar, bataljonseller kompanivis på spridda ställen inom ett län. En annan uti del nådiga författningsförslaget intagen vigtig förändring, består deruti, att en del af beväringsmanskapet lemnäs tillfälle att under fredstid friköpa sig från vapenöfning medelst erläggande af en viss afgift och att de medel, som derigenom inflyta, skola användas till bevärings-inrättningens Utbildande derhän, att utur sjelfva beväringen skulle kunna erhållas det för densamma nödiga underbefäl.
Jag vidblifver nu desamma, uttryckande det hopp, att R. o. Ad. måtte finna att tull-lindringarne såsom medel bidraga till en fortsatt progression i vår handelsmarins tillväxt. Jag skulle icke tro det vara klokt att stanna på halfva vägen eller på den punkt man f. n. är, då likväl man har hoppet att handelsmarinen årligen kan ökas och höja sig lill den grad som Sveriges behof kräfva, och som skulle göra alt vi i en framtid måhända kunna mäta oss med andra nationers flaggor, om icke fullt i antal af skepp åtminstone i skicklighet och i förhållande till vårt lands folkmängd, samt idka sjöfart på alla haf lill utbyte af våra egna mot utlänningens produkter, hvarigenom Sverige också i ekonomiskt afseende måste vinna stor förkofran. Jag anhåller vördsamt, alt när en gång öfver detta ämne blir sluttaladt på detta rum, R. o. Ad. måtte fatta det beslut, alt bibehålla nuvarande tull-lindringar, till skydd för vår handelsmarin och för våra skeppsbyggerier hufvudsakligen. Hr Silfverberg, Magnus Didrik, hade inlemnat eli så lydande anförande: Vid remissen af K. M:ts nåd. prop. om tnll-lindringarnes borttagande för varor från Trans-atlantiska hamnar anförde jag vördsamt de betänkligheter, som enl. min åsigt förekomma deremot, nemi.: All, då enl. Commerce-coll.-ii Berättelse om utrikes handeln för år 1849, omkring 30 mill. kaffe och socker från Brasilien och Ostindien blifvit med Svenska fartyg till största delen, eller med 93 proc. till riket införda, som ostridigt utgjort en säker och icke obetydlig fraglförtjenst för en del af den Svenska hanflelsflottan, densamma ostridigt kommer att gå förlorad genom tull-lindringarnes borttagande, enär densamma utgjort ett skydd för importören, vid de tillfällen då varuprisen på produktionsorterne vid skeppningstiden, af orsaker som ej kunnat på förhand beräknas, varit högre än hvartill importen från Europeiska nederlagsplatser sedermera kunnat ske.
I följd af stadgandet i 178 § 2 mom. af Reglementet, hafva blifvit å Herrar Fullmäktiges dispositions-råkning i Depositions-Afdelningen insatta de auktionsöfverskott å försålda guldoch silfverpanter, hvilka den 31 December 1862 i Banken innestått utöfver 10 år, eller 453 R:dr 17 öre. § 66. Metalliska värdet af de i Bankens Mynt-kabinett förvarade mynt och medaljer utgjorde vid 1861 års slut R:mt R:dr 22,908: 5 6 och har, genom sedermera verkställda inköp, erhållit en tillökning af „ , 126: 28. så att omförmålda värde den 31 December 1862 utbalan seras med R:mt R:dr 23,034: 84. § 67. Det enligt § 9 i 1862 års Revisions-beråttelse återstående beloppet af Statslånet, R:dr 1,100,000, år inbetaldt till Riksgålds-Kontoret under 3:dje och 4:de qvartalen nåstlidna år. Statslånets vinstoch förlust-räkning utvisade vid medlet af September månad nåstlidna år en behållning af R:dr 413,479: 10. Denna behållning år sedermera ökad genom vinst å utlåningen vid Banko-Diskont-Verket 7,477: 4 7. „ Låne-Kontoret i Götheborg 1,781: 37. „ d:o i Malmö 1,756: 31. „ d:o i Wisby . • • • • 115: 98. S:gr R:dr 11,131: 13. efter afdrag hvarifrån af åtskillige arfvoden å 6,700: 4 5. ökningen under detta år blifver Il:dr 4,430: 6 8. hvadan således behållna vinsten, tillhörande Stats-lånefonden, den 5 nåstlidne September uppgick till R:dr 417,909: 7 8.
upprättade af och för qviniior; den andra gruppen amnar sysselsätta sig ined arbetets förhållande till det sociala lifvet, och den tredje skall anstiilla granskning af arbetets beskatieiihet, aflöningeii och arbetstiden.&gt; Elt p11i71l&amp; ~. English Womans ' journal, SOIII innehiller ett längre inedclelaiicle om föreningen, anför, att föreningen f r h vida kretsar fjitt inottaga erkann ' mde för de niarkbara framsteg hon gjort incd afseende p h i t t arbetes beskaffenhet och den snabbhet, hvarnled det iitförts. Italien. Den nya tidskriften Rassegna degli hteressi Fc~ir~izi / rili nieddelar en del intressanta statistiska uppgifter för; r 1885. Enligt dessa uppgifter utgjordes konungariket Italiens folkmiingd sagda år af 14,265,383 niSnoch 14,194,245 qvinnor, hvilka sitiror visa ett öfverskott af man, tviirtemot hrad i öfriga europeiska länder briikar vara år äro 3,961,280 gifta fallet. - 4f 7,168,920 qvinnor i aldern r 5-50 ocl-i 3,207,640 ogifta eller enkor. Man raknar oinkriiig 83 högre läroanstalter för qviniior och lararinnekallet Kr för närvarande det miist eftersökta på det iatellektuela oniridet. Qviiiliga egare af fast egendoni finnas till ett antal af 1,399,965. - Af industriidkare ar fjardedelen, eller 181,780 qvinnor. Vidare räknar man 9 qvinliga tandläkare och mer an I I, 000 barnmorskor. Telegrafen använde år I 885 i sin tjeiist 487 qvinnor. De sarskildt inom fabrikerna arbetande qvinnornas aflöning ar i allmänhet låg och deras arbetstid raknas från kl. 6 p8 inorgcaen till 6 e. ni.