Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fastern kyste henne på pannan och grät, tanterna tryckte hennes händer och gräto. Selma kände det som skulle de till att begrafva henne, och gråten qväljde henne igen, trots det att hon fann det dumt. Hon såg sig harmset omkring, medan hon stred mot sina tårar. »Ska ni lipa, så behöfver ni åtminstone inte komma hit in», sade hon häftigt. Hon hade ju lofvat Pål att icke gråta. Man lemnade henne ensam, och hon blef åter lugn. Det var sant: för sista gången ville hon se Selma Berg i ansigtet. Hon böjde sig fram emot spegeln och såg. Var det verkligen hon? De glänsande lockarne, som föllo fram öfver hennes skuldror, kronan öfver det friserade pannhåret, och detta skira tyll, hvilket omslöt henne som ett moln, – allt var så nytt – så hänförande nytt! Fadern kom för att hemta henne, – upprörd så att han ej kunde tala. »Var nu duktig, pappa», sade hon och lade sin hand i hans. Den skälfde våldsamt, och hon höll på att bli otålig igen. Hvad var det för ett sätt? Hade alla sammansvurit sig för att göra henne till ett sjåp? De gingo genom den mattbelagda gången, som var skum trots lampetterna på dess väggar. Icke ett steg hördes, icke ett ord sades, och den ängsliga skälfningen meddelade sig från faderns hand till hennes. Och det kom öfver henne med ens – allt som hon velat tränga tillbaka – en qväfvande ovisshet, en oförklarlig ångest. Var det till brudstol eller stupstock hon gick? O Gud »Jag tror icke på honom, derför skall han straffa mig.» – Der kom den igen, hennes gamla paradox! Var det straffet som nu skulle komma? Svarta fläckar flögo hit och dit för hennes ögon, och en förrädisk matthet smög genom hennes lemmar. Dubbeldörrarne slogos upp för dem, och de trädde in i salen, der ett bländande ljussken slog dem till möte. Hon kände allas ögon riktade på sig och vågade ej lyfta sina egna. De svarta fläckar, som dansade framför dem, blefvo allt större, och det kändes en underlig kyla kring hjertgropen.
Sedan den ifrån Jemtland kommande grenen deraf, \ mil ofvanförc Sollefteå kyrka, sammanflutit med den gren, som, genomlöpande Åsele lappmark, i Junsele socken infaller i Länet, är denna eif segelbar ända till hafvet, en sträcka af 10 mil, likväl under de 4 milen närmast Sollefteå, endast för smärre 4 ä 5 fots djupgående fartyg, men under återstående sex mil från Nylands lastageplats och Tullstation, for 3-maslade skepp, intagande pä flere ställen en ansenlig bredd, sorn på det ställe der ölverlärten sker emellan gästgifvaregårdarne A eda och Hornö å allmänna kustvägen, 1 mil frän elfvens utlopp i hafvet, uppgår ända till i mil. Dalen emellan de omgifvande höjderne, trängre på södra än på noria sidan om elfven, har på sina ställen en bredd af omkring ~ mil. Näst Ångermanelfven bilda Ljunga och Indalselfvarne i Medelpad samt Gideå, Själevads och Nätra elfvarne i Norra Ångermanland de betydligaste dalgångarne, likväl ofta så trånga, att man på några ställen med möda funnit ]ilats på sidonie för vägs anläggande. Dessa elfdalar, som i allmänhet halva den ypperligaste jordmån, nästan helt och hållet stenfri och beslående af 3 lermylla, stå framför kustsocknarne, hvad klimatet angår, som här i följd af från hafvet uppkommande dimma är mera fuktigt, och hvarest tillfälle till vårarbetets förrättande vanligen först gifves omkring fjorton dagar sednare, än i elfdals-socknarne, i hvilka deremot hösten plägar inträffa tidigare, äfvensom vinterkölden vara flere grader strängare. Såsom orsak till den sednare våren i kustsocknarne, uppgifver man inflytandet af den ofta sent försvinnande hafsisen i Bottniska Wiken. Sämst lottade uro de såkallade fjällsocknarna, med ett läge af omkring 7, 8 å 900 fot öfver hafvet, samt Hafverö socken i Medelpad, på gränsen emot Jemtland och Herjeådalen, belägen 1150 fot öfver hafvet.
Att icke någon sådan åtgärd i förevar:de fall, åtminstone icke å R. o. Ad:s sida, skall komma att ega rum, derom är jag fullt öfvertygad, ty de yttranden, som här blifvit afgifne, lemna derom redan på förhand fullkomligt vitsord. Jag önskar alt fäderneslandet städse måtte vara nog lyckligt att ega Rådgifvare af samma beskaffenhet som de, hvilka man här velat framställa i en klandrande dager, och jag hoppas att i en framlid ingen Rådgifvare inom vårt fädernesland komma att finnas, som efter 3:ne års oafbruten handläggning af alla de inom konseljen förekommande mål, erhåller ett annat eller sämre testimonium än dessa nu erhållit. Denna discussion upsköts till eftermiddagens plenum, och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. Onsdagen den 5 Juli 1854. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes öfverläggningen om Const.-Utsk:s Mern. JYs 6, ang:de verkställd granskning af de i Statsrådet förde prot. Hr Ribbing, Arvid, anförde dels skriftligen dels mUndtligen: Hafva Statsrådets ledamöter med oväld, nit, skicklighet och drift främjat rikets sannskyldiga nytta? — är den fråga, som Utsk. i 18 för oss framlagda punkter sökt besvara eller lemna ledning för R. St:r alt göra det. 94 Den 5 Juli e. m. Inom omfånget af dessa 18 punkter, saknas dock ett för frågans pröfning tillräckligt utrymme; detta finnes dock i de Utsk:s Betänk, bifogade reservationerna, och innan jag säger bland hvilkendera sidans, må väl ingen, att börja med, förmena mig taga i betraktande, hvad jag för en oväldig pröfning behöfver. Jag medgifver dock, alt dessa 18 punkter vidröra vigliga grundsatser, som fullföljda, kunde blifva vådliga.
Den enda vcisenteliga anmärkning jag vid nämnde Grefves anförande trott mig böra göra är att, ehuru i öfrigt jag äfven är af dea tanken att LandTullspersonalen bör såsom umbärlig och föga ändamålsenlig på Sveriges fasta land indragas, synnerligast om det så högljudt yrkade liberalare handelsoch förtullningrsystemet antaga-, bör likväl exeption med Wisby Stad på Gottland äga rum, hvarest Landtullbevakningens åter införande synes nödvändig, såsom utgörande den enda, någorlunda säkra controllen på de från denna öns flere til. låtne hamnar skeende landväga inpracticerande af Tullförsnillade varor; en inrättning som blefve ännu mera vigtpåliggande för recognitionsafgiften och tullberäkningen om nederlags» #54 Ben 19 Martil. frihet beviljades Gottland, hvartill är så mycken större anledning, som den åtminstone tor Witby, redan åren 1810 och 18J2 af Rikets Höglofl. Ständer framför alla Svenska Städer va. rit i underdånighet tillstyrkt, men dock en sådan frihet alltsedan ännu icke erhållit ehuru, flera andra Städer under tidens lopp dermed blifvit hugnade. Man har äfven sagt mig att mitt ingifna Riksgagneliga project till portofranco-frihets meddelande åt Gottland, medelst allehanda insidieusa, missledande invändningar af visse personer motarbetas, hvilka antingen ieke vilja eller kunna inse vigten af denna plans genomdritvande; det är således ty värr äfven nu att befara det detta project icke vinner bifall, då må enahanda egensidiga motiver sättas i verksamhet, sorn i mer än ett och ett halft Secel varit använda. Jag har dock fullgjort e*- dyrbar pligt, då jag högt yttrat min öfvertygelse för en älskad Fosterbygds sanna välfärd — och torde den dagen inträffa då täckelse! faller och mina åsigter rättvisas.
I allmänhet har jag ansett det vara min skyldighet, att, då K. M:s nåd. Propos. blifvit upgjord sfi väl med afseende på de tillkännagifna oundgängliga behofven, sorn ock på Statsverkets tillgångar, motsätta mig de enskilda motioner, som här hafva väckts rörande frågor, som förut blifvit af K. M. pröfvade. Hvad åter angår denna motion, anser jag det vara min pligt att understödja densamma. Förhållandet är nemi., att den Komité, som på R. St:s begäran blef af K. M. nedsatt till ordnande af den medicinska undervisningen inom riket, ej hann afsluta sina arbeten, förr än vid slutet af sisth Juni månad. Derefter måste dess betänkande tryckas, och sedan drog det ytterligare ut någon tid innan vederbörandes utlåtanden inkommo, enär såväl universitetens, som Carolinska institutets lärare till en del befunno sig på resor. Till följd häraf hafva ännu i dag alla vederb:des utlåtanden icke fullständigt inkommit; och det torde ännu draga något om innan frågan kan blifva understäld K. Mits pröfning. Komiterade hafva, i afseende på lärarepersonalen vid de särskilta läroverken, hemställt, att, för den händelse det s. k. Interimsförslaget af K. M. godkändes, vissa nya platser matte vid desamma tillsättas. Komiterade hafva i sitt betänkande särskildt anmärkt, hvilka af dessa platser, som de anse vara: l:o) ytterst nödvändiga; 2:o) önskvärda, eller 3:o) med hvilkas tillsättande man ännu en längre tid kunde upskjuta. 80 Den l December f. m. Bland dem, som de ansågo vara af största behof påkallade, voro de af motionären föreslagna nya lärare-befattningarne i Paediatrik och Psykiatri. Man skulle kunna såga, att det är alldeles för tidigt att yttra sig i denna fråga, innan den blifvit af K. M:t pröfvad, och då man ännu är oviss, hvarest förslaget kommer att stanna; men oberoende af hvilket beslut, som än kommer att fattas, vare sig i stöd af komiterades första förslag eller af interims-förslaget, eller af ett tredje, så förblifva dock dessa platser alltid nödvändiga att tillsätta.
Hvad var det du sa? mig med kusin Aurore, promt inte. notarien Struttén är ju en så älskvärd personlighet, att han visst inte behöfver tvinga sig till hustru. FASÂN (medlande). Men min bästa fru majorska, junkare! det är jag sjelf som preparerat det här partiet och derföre skall det också bli af. af mig, mamma. MAJORSKAN. Bry sig icke om det, herr kammar NOTARIEN (med ömklig ton). Men hon tar lifvet MAJORSKAN. Då får hon hålla till godo med dig liflös. Kom ihåg Ludde, det är inte alla hustrur som har 50,000 R:dr B:ko och ett stort glasbruk dessutom. talt om för mig. NOTARIEN. Glasbruket har mamma aldrig förr MAJORSKAN. Men att hon rår om det, det är säNOTARIEN. Jag ska väl då; men nog kommer kert. Gå nu bara! jag att magra betydligt på det här. (går åt fonden). FEMTE SCENEN. MAJORSKAN. FASÂN. orätt håll, märker jag, man får byta om taktik. FASÂN (för sig). Jag har börjat mitt anfall ifrån MAJORSKAN. Det är just vackert af Kammarjun karen att i stället för att mana Ludde till sina pligter uppmuntra honom till olydnad. ligen synd om den unge mannen. FASÂN. Men min aldra nådigaste, det är verkMAJORSKAN. Herr Kammarjunkare, ert hjernkon tor måtte vara lika inskränkt som hans om ni icke sta i verlden. kan förstå, att det är penningen som är det förnämFASÂN (för sig). Nu har jag det (högt). Men, fru Majorska, Fröken Aurore tycks intet just vara särdeles böjd för äkta ståndet och dessutom är det hela hennes väsende. något så bestämt hos henne en sådan assurance i MAJORSKAN. Assurance ja, det är just rätta or det, jag har i hela mitt lif aldrig kunnat tåla sådana der assurerade fruntimmer. giftermålet så ska Fröken Aurore rakt sätta sig på FASÂN. Om ni nu för mycket påskyndar det här
Ett medgifvande af denna beskaffenhet borde, enligt motionärens förmenande, icke kunna annorlunda anses, än såsom en gärd af rättvisa och billighet, betingad ej mindre af den vinst Staten har af företaget, än jemväl af det förhållande, att denna vinst å Statens sida motsvarats af förluster för de enskilde bolagsmännen. Ehuru Utskottet icke förbisett vigten deraf, att Rikets Ständer strängt tillämpa den under sednare riksdagar noggrannt följda grundsatsen, att menigheter eller bolag, som af Staten erhållit låneunderstöd, böra, derest icke alltför ömmande omständigheter påkalla undantag derifrån, tillförbindas fullgöra sina för lånebeloppens återbetalning afgifna förbindelser, har dock Utskottet funnit så beskaffade omständigheter i denna fråga vara för handen, att Rikets Ständer torde, utan att derigenom lemna något prejudikat, kunna i förevarande fall medgifva ett undantag från berörda grundsats. Det kan nemligen icke nekas, att, då ett bland de hufvudsakligaste ändamålen med Borås-Herrljunga-vägens anläggning var underlättandet af transporterna för den i Borås-trakten högt drifna bomullsindustrien, men denna industri redan innan banan blef färdig och allt sedermera i hög grad lidit af särdeles svåra konjunkturer, trafiken å ifrågavarande bana icke kunnat lemna så goda resultater, som man vid beslutandet af dess anläggning hade giltiga skäl att antaga. Yäl synes bolaget, sedan jernvägen från Herrljunga till Wenersborg blir fullbordad, med temlig visshet kunna påräkna, att dess bana skall erhålla ökad trafik och trafikkostnaderna jemväl kunna i förhållande till den ökade rörelsen nedsättas samt i följd deraf tillökning i banans afkastning vinnas, men ett eller annat år torde likväl tilländagå, innan så stor behållning af trafiken kan erhållas, att nettobehållningen af densamma blir tillräcklig att bestrida utgifterna till ränta och amortering af det från Riksgäldskontoret bekomna låneunderstödet.
69 mas disposition öfverlåtas, och, i sådant fall, derom nådig proposition till Rikets Ständer afgifva. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 1 April 1848. Uppläst och godtändt hos Ridd. och Adelö den z4 Mars 1S48'. Preste-ständet den 24 Borgare-ståndet den 24 Bonde-ståndet den 24 — Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående ett för näringsidkare i staden TVexia beviljadt förlagslåns återbetalandetill Riksgälds-kontoret. (Stals-utsk. Uti, N:o 85.) S. A. K. Uti den till Rikets Ständer vid innevarande riksmöte aflåtna nådiga proposition angående statsverkets tillstånd och behof, har E. K. M. behagat tillkännagifva, dels att E. K. M., utom det till återuppbyggande af staden Wexiö efter 1843 års eldsvåda beviljade lån å 240,000 r:dr, i nåder anvisat en serskild Iånesumma af 30,000 r.clr, att genom den i samma stad då bildade nödhjelps-kommitté användas till förlagslån åt dervarande handtverkare samt öfriga näringsidkare, och dels att E. K. AL, under den 26 Oktobei' 1846, i afseende på denna lånesummas återbetalning, nådigst förordnat, att en tiondedel deraf, jemte upplupen och efter 3 procent årligen beräknad ränta från den 1 November sistnämnda år, skulle inbetalas vid slutet afår 1847, samt hvart och ett af derpåföljande nio år; och borde stadens magistrat och äldste förbinda sig att gemensamt ansvara för lånemedlens återbetalande och insändande till stats-kontoret vid hvar och en af de bestämda betalningsterminerna; hvarjemte E. I\. AL uti högstberörda proposition i nåder föreslagit, att, enär ifrågavarande
Slutligen får jag, med hänsigt till den stora vinst Staten kommer att skörda af denna jernvägsanläggning, hemställa, huruvida icke R. o. Ad. finner billigt att utesluta det af Utskit bifogade vilkor: »under förutsättning att detta belopp kan genom »Riksg.Kontoret uplånas inom landet mot fonderade obligationer »å Svenskt mynt, till ett pris, som ej öfverstiger kostnaden för »det under innev:de år utom riket uptagna lån till fortsättning »af statens jernvägsbyggnader», 6amt i öfrigt anhålla att R. o. Ad. måtte, på grund af hvad nu anfördt blifvit, blifalla bvad Utsk:t i denna del tillstyrkt. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Deri utgång, som den under f. m. behandlade frågan erhållit, anser jag icke skäligen böra inverka på nu förhandenvarande frågas afgörande. Många särskilda omständigheter gåfvo ani. till det på f. m. fattade beslut, nemi. dels ovissheten rör:de den då ifrågasatta banans lämpligaste sträckning, dels de betydliga belopp, som för densammas utförande erfordrades. Uti nu förev:de fall företer sig deremot ingen tvekan i afs:de å den sträckning, som för denna bana är lämpligast. f berörde hänseende gör sig blott en mening gällande. Beträffande den betydliga tillökning i inkomster af statens stambana, som genom denna s. k. Boråsbana är att påräkna, hafva redan så fullständiga upgifter blifvit af föreg:de talare meddelade, att jag icke har att något dertill lägga. Hvad man dock äfven torde vid detta tillfälle böra ihågkomma, är, att då staten genom det under sednare tider antagna tullsystem högt uttalat den grundsats att industri-idkaren icke vidare bar att påräkna något direkt skydd, utan måste bryta sin egen bana med egna krafter, staten jemväl å andra sidan bör tillse, att våra industri-idkare, så vidt möjligt är, sättas i den ställning att de kunna uthärda täflan med de utländska.
Dock ego Banco-Fullmägtige alt, i händelse, utom dessa valeursr, någon annan skulle finnas vara för allmänna rörelsen särdeles nyttig och nödvändig, låta, enligt de af Rikets Ständer nu stadgade grunder, utgifva sedlar å en, högst 2:ne andra valeurer öfver a R:dr J3:co,” 4:de Punkten af Utskottets förslag bifölls, 5:te Punkten af Utskottets förslag bifölls, endast med den förändring, att, i stället för ziffra» 5oo R:dr, skulle införas 333 R:dr 16 sk. 6:te Punkten skulle erhålla följande, af Bonde-Ståndet äfven beslutade, lydelse: ”Till afla de sedlar, som, i följd af Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut, komma att erhålla en förändrad lydelse, användes färgadt, så kalladt lamelleradt papper, enligt de inför RiksStånden derå företedde prof; varande Banco-Fullmägtige dock obetaget alt, före sedelutgifningens början^ låta dessa papper ■ erhålla den ökade förbättring, som ytterligare vunna insigter kunna föranleda." Genom, hvilken redaction 2:dra mom. af 6:te punkten skulle alldeles utgå. 7:de Punkten af Utskottets förslag bifölls. 8:de Punkten af Utskottets förslag bifölls, endast med den förändring, att mom. d. skulle blifva af följande lydelse: "att i sedeln utsättes, så val dess valeur i Banco, som del belopp i Silfver, hvarmed den inlöses.”- g;de, jo:de7 i rrte, i3:de, r4‘-de, i5:de och i6:de punkterne af Utskottets förslag biföllos. i7:de Punkten af Utskottets förslag bifölls, med de förändringar, att i r;sta morn. införas 00,000 R:dr i stället för 20,000 Rrdr samt i 2 morn. 20,000 R.dr i stället för 10,000 R:dr.
Medelst resolution den 26 Maji förstnämnde år, hade bemälde Befallningshafvande förordnat, enär styrkt blifvit, det Capitainen de Frese saknade tillgåiig för skuldens godtgörande, att derest lian derföre ej stälde pant eller borgen , eller densamma med arbete aftjenade, borde lian, på Beckströms och Westmans förskjutande kostnad, bysättas å Slottshäktet i Örebro och der förblifva till dess lian rätt för sig gjort, och Sökandernes ökade kostnad med 2 R:d. B:co ersätta. Uti ytterligare ingifven skrift hafva Beckström & Westman begärt, att då vid verkställandet af Bysättnings-resolutionen det hinder mött, att Herr Landshöfdingen na. m. Grefve Gyldenstolpe skall, enligt ett af Herr Öfverste-Lieutenanten Stjernschantz gifvet betyg, den 1 November lemnat Capitainen de Frese tre veckors anstånd till reglerandet af sin skuld, utlåtande måtte meddelas öfver betygets rigtighet, samt föreskrift lemnäs, huru Sökanderne borde förfara, eller hvilken skulle ansvara dem för Capitainens person, i händelse han under anståndstiden afveke, utan att uppgöra liqvid, hvaruppå Revisorers Berättelse. 1i o5 Konungens Befallningshafvande, den 3 i berörde månad, resolverat, det Capitainen, till sin skuldsedels infriande, af Herr Grefven och Landshöfdingen erhållit tre veckors anstånd, ifrån den i i samma månad och att öfver detta Herr Grefvens och Landshöfdingens fattade beslut, särskildte besvär icke kunde emot Kongl. Förordningen den 28 junii 1798 ega rum. Öfver detta förfarande hafva Beckström & Westman ej allenast besvärat sig i Kongl. Svea Hof-Rätt, utan ock hos mig fört klagan, och då jag deröfver infordrat Konungens Befallningshafvandes förklaring , men ej funnit densamma tillfredsställande, har jag den il\
matlagning. Svar emotses tacksamt af TVA DAMER » Fritt Vivre », Tidaholm, P. R. af god familj önska inackordering i fint hem, med vana att sköta Iandthushåll kan få plats (G. G. 3211) där tillfälle till umgänge gifves. Första kl. nu genast. Sökande skall vara kunnig i bå- refer. gifvas och önskas, Svar med prisuppde enklare och finare matlagning, bakning KVINNLIG GYMNAST gift m. m. till » Juni ». Iduns exp. (734) m. m. Svar med åldersuppgift, lönepretenÖnskar plats under sommarmånaderna i fa-_ jemte Tennis tioner under adress » Vestergötland * till S. milj vid badort för att meddela sjukoch I ett snyggt hem där jämnåriga flicGumaelii Annonsbyrå, Stockholm. friskgymnastik samt massage. Närmare Gratis och franko. upplysningar och referenser lämnas, om svar få inackordering Öfver sommaren. sändes till » 21 år », Iduns exp., Sthlm. Dagny 3: te haft. DAGNY UTQIFVEN AF 0. INNEHALL:. En dlhuett. T, En ' akademisk hogtidsdag ~ n. ' ~ a m ~ ~ n .for och .mot negerslafyeriet .af ': ~ek.il !a qHH$h-liolmberg;. N., ... - Dtss hoga plaisir af Bi.rge.rM-iirner. j,. A. s.,. Efterskord frHn 1897 Hrs riksdag. ' Svenska sjuksk6terskornas allmanna .pensio~sforen ' ing. a,: 8. ' Fred.rika-Bremer-For bundets adr,: Dro t tningglbtan Froken Kristine Dahls rationella Underklader shorn Chemiletter, BrGstbnnd, delnde Kjolnr m. m. S~enska ~r4aktreformf~ieniogens Underklader i K. M Lundbergs Bosattningsmagasin ocli Almedahls Fabriks Fors~ningsmagasin 2 2 ~tor~yrliobrinken STOCKHOLM.
Alla Författningar om Banco-Län eller om afbetalningar pä redan gjorda Ba-co Län pä Fastigheter, hwarutinnan Banco-Utjkotret akt göra någon förändrig: likaledes sädana Occonomiska ärender, hwilka icke äro af den egenskap, de för Weikers bästa och tjenst böra hemlige höll s, har Banco Uiskoltct att andraga hos Riksens Ltänders Plena, hwilka i anledning af Banco-Utskottets derom lillgifwaude Betänkande om sädane ärender öswerlägga, och deras Beslut deröfver till efterrättelse meddela. §- 3» Banco-Utskottets »örnäiiista afsigt och buswudgörsmäl bör wara derhän stö.ildt, alt den af Banken företagna Realisationen med Riksdaler mä werda sty kt och befrämjad; i hvilken ajsigt Banco-U skot - 64 Dm si Äng. tet har att öswerlägsta och förordna pä hwad sätt Bankens cperarioner kunna sä inrättas och firas, samt desi redan ägande och framdeles förwänrande sonder sä disponeras, akt en jemn och beständig Sedlarnco i>'.!ö en nied mynt wä blifwa undcchUlen. Uti Len händelse äler, akt nägra andra ukwägar och medel kill Realisationens wrdmagthällande än som utt WerketS nu ägande eller framdeles inflytande fonder äro art tillgå, behöfde fokas och widtaa-as, har Bans co Utskottet att ben, förcflä och kill Riksens Stän ders Plenorum godkflnnande och bifall anmäla. §. 4. Som Riksens S änder uri Banko Ordningens ^74 §. sia förbchäkil, att sjelswe sä disponera öfwer Banco. WerketS winst pä sätt som det, med Hanö Koichl. Majus och Fäderneslandets heder och nytta till pnblicos usus bäst kan anwändas, mä icke Banco? u skottek, Utan Plenorum uttryckeliga bifall och förordnande inga
Men här är Jcke fråga derom, utan frågan är, att en af sitt Stånd behörigen förordnad Suppleant må kunna i Utsk. inkallas af Ståndets äldste lillstädesvar:de ledamot, när en ordinarie saknas. Gr. Lagerbjelke säger, alt man icke bör underlätta Suppleanters inträde i Ulsk:n. Hvad mig beträffar, har jag knappt någon gång, så vida icke sjukdom hindrat min närvaro, föranlåtit någon Suppleant inträda i mitt ställe, hvilket jag dock icke räknar mig lill förtjenst, emedan jag bor i hufvudstaden. Af Utsk:sledamöter kunna de, som tillhöra landsbygden, svårligen vara så träget tillstädes, som de, hvilka bo i Stockholm. För landsortsadelns medlemmar, är det desto nödigare att kunna tillfälligtvis få vara ledige, som de icke äro allönade, på sätt förhållandet är med de andra Ståndens ledamöter. Jag inser derföre icke, hvarföre utvägen att erhålla denna ledighet bör vara lättare i de andra Stånden än hos oss. Hr Bildt: Då Gr. Lagerbjelke ansett, att det förslag, Utsk. afgifvit, skulle hindra Ulsk:ns ledamöter att alltför lättsinnigt begagna sig af friheten att uteblifva från Utsk:ns sammankomster, förefaller det mig likväl besynnerligt, att ett dylikt fritt ombyte just skall öpnas genom Utsk:s förslag. Ty enl. detta är det egentligen vaktmästaren, som har besväret; det är han, som i ”förbifarten” skall gå upp till Landtmarskalken och RiddarhusSekretm, och jag tror icke, att detta besvär för vaktmästaren skall på något sätt afhålla en försumlig ledamot, att utan skäl göra Den 15 November e. m. 105 anmälan om förfall, samt sålunda förorsaka en tidsutdrägt, som är högst menlig för ärendernas gång. Hr von Axelson, Georg Julius: Då jag vid 1847 och 1848 års Riksdag väckte ett förslag i enahanda syftning, som det nu ifrågavande, är jag särdeles tacksam för att det nu blifvit af Utsk. tillstyrkt.