Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag också å ena sidan känner mig alltför lifvad för den åsigt, för hvilken jag kämpar, att jag skulle kunna med likgiltighet motse ett beslut, som tillintetgjorde framgången af denna åsigt, så kan jag å andra sidan icke unlåta att förklara att det skulle vara lyckligt för mitt enskilda lugn och min enskilda frid, om jag genom den framställda motionen skulle vinna visshet om olämpligheten af det förtroende, K. M. egnar mig såsom rådgifvare. Jag ber endast, att ännu en gång få upprepa min önskan, att ämnet måtte i alla sina delar blifva noga granskadt, äfvensom förny a min förklaring, att jag är särdeles tacksam mot de Hrr, sorn deltagit i diskussionen, isynnerhet emot dem, som icke af sin kärlek för yrket blifvit dertill särskildt uppmanade. Hr Brakel, Mauritz: Det är icke första gången jag här på detta rum uppträder såsom motståndare till Gr. von Platen. Jag har alltid ogerna gjort det, emedan jag vet att samma fosterlandskänsla, som bjuder mig att bekämpa hans åsigter, samma känsla förestafvar honom dessa åsigter. Denna gång är det dock mer än vanligt okärt, ty Svenska flottans tillstånd är i närvarande stund så uselt, att jag skulle önskat att kunna förena mina bemödanden med Regeringens för att åstadkomma något bättre oell ändamålsenligare. Detta är mig likväl alldeles omöjligt, ty i Regeringens förslag finnes så mycket, sorn jag anser oriktigt, och så mycket, som bort vidröras, hvilket icke blifvit vidrördt, så mycket,'som bort göras, som icke blifvit gjordt. Jag har derföre funnit mig föranlåten att för egen del framlägga ett förslag till flottans omorganisation. Det är detta förslag jag ber att nu få försvara. Visserligen blir det ganska svårt att sammanfatta alla de olika anmärkningar, som af särskilda talare blifvit framställda, så att mitt försvar får elt fullt logiskt sammanhang, och jag tror knappast, att jag skulle lyckas deruti; men jag vill göra hvad jag kan. Först och främst ber jag då att få nämna, att om jag på något af mina uttryck satt en skarpare udd, har det icke varit för att såra någons person, utan för att bjertare i dagen framhålla en sanning eller osanning.
1828 Nov. d. 22 uppvist vid Recruterings-mötet å Stockholms Läns LandsCancelli och gilladt, betygar ex oflicio A. R. v. Sydow. Bil. Litt. G. Afskrift. Contract emellan Roten N:o i32 Sätuna och vice-Corporalen Carl Gustaf Gärling från Husby Långhundra Socken och Hjelmsta, som följer, nemi.: l.‘o Bekommer vice-Corporal Gärling uti legd 16 R:dr 32 sk. B:co, hvaraf hälften utgifves, då Gärling blifver commenderad på Regttsmötet och resten Helgomässotiden detta år, samt af min kronotionde 1 tunna spannmål, hälften råg och hälften korn. 2:0 Bostället vid Sätuna får Gärling begagna sådant, som det Corporal Åhl innehaft, bestående af i|- tunnlands utsäde i hvardera årvägen samt äng och de dertill hörande täppor, som tillhöra bostället. 3:o Får Gärling det åfoder, som blifver uti ån på den s. k. skogsängen årligen, samt att få beta sina kokreatur på ofvannämnde äng, så snart Roten släpper upp densamma. 4:o Af Wahlsta, 9 öresland, har Gärling att bekomma ii tunna spannmål, hälften råg och hälften korn, ett Den 17 Februarii f. m. lass välbergadt hö, a 25 L& på lasset, och 1 tjog logbunden långhalm. 5:o Får Gärling utså årligen 1 kappe ärter samt 1 skedblad roffrö i Wahlsta. 6:0 Vedbrand för Wahlsta räkning 3:ne lass långved om året i lagligt stånd, som af Gärling hugges och hemföres af Rotens dragare; men då han är commenderad denna tiden, hugges den af Rote-åboen och hemföres, samt af Sätuna 6 lass och ris efter husbehof. 7:0 Hästar till qvarn 4 gånger om året efter tur. 8:0
Donsistorierne i Upsala oell Dund i »nderdänigllet anmält llellokvet akökade 8tats-an8lag kör de8sa Däroverk, pä det de mätte kunna vederbörligen motsvara tidell varkvets vetenskapliga fordringar oell gagna Däderneslanclet; oell bär i detta afseende blifvit begärdt, dels till materialier oell instrumentalier samt löner ät n^e Därare oell lönekörböjningar ät redan anställde Därare oell Ijensteman, äfvensom till stipendier oell andra allmänna utgifter kör Upsala Universitet, IDdr 44,735, oell tor Dunds Universitet 22,285: 32. ärligen, dels till större byggnadsoell reparations-köretag^ serskilda anslag för en gäng, nemligen för det koria Universitetet till 47,000 oell kör det senare till 54,800 K.dr. Drkännande angelägenlleten deraf, att D niversiteten körses med tillräckliga medel, pä det de mätte kunna motsvara upplysningens oell de allt mera utvidgade vetenskapernes anspräk, ilar Kongl. lVIapt likväl kör det närvarande ieke ansett 8ig kunna köreslä Kikets 8tänder beviljande at n^a anslag kör omkörmälda ändamäl til! sä betydligt Delopp, sonl bär okvan finnes uppgifvet, enär Dniversiteterne sedan är 1830 kommit i ätnjutande, dels ak 16,400 K.dr ärligen utak det dä beviljade anslag kör Däroverken, Iransport 15,000: 54 dran8port 15,000: — - dels ak ett vid 8i8ta kilisduA intill den nuvarande, kör materiella bebok anvi8adt ärliAt an8laA ät 8,000 k.dr, utan in8liränlier l^onAl. IVIaj:t 8i§ nu till kram8tällninA ak ds beiiok, 8om kvonZl. iVIapt ansett närmast vara kör banden.
»Jo visst skall mamma ha en ny kappa, när mamma fått pengarne till det», sade han lamt. »Ja, men om nu Se på den, kan jag verkligen inte ha den?» Hon såg så trohjertadt och varmt upp till honom, alldeles som det voro henne en stor tjenst, om han medgåfve att hon kunde ha den. »Nog ser den gammal ut», sade han dröjande, »men för resten är det der ju en smakfråga.» »Ja, men tycker du?» »Mamma skall göra precis som mamma sjelf tycker», svarade han; men han kände sig eländigt skamsen. »Då ger jag dig pengarne», sade hon med ett raskt beslut, och hela det gamla ansigtet lyste upp af innerlig glädje. Hon gick förbi kappmagasinet, och han följde efter henne som en våt hund. »Det är alldeles för mycket», mumlade han, »och hvad skall pappa säga? Men hon bara skrattade, friskt och hjertegodt. Hon kände sig så lycklig öfver att ha något att ge sin käre gosse. Kunde något vara för mycket åt honom! »Bry dig inte om det, min påg», sade hon gladt, »jag skall nog tala för pappa; lita på mig.» Hennes gång hade plötsligt kommit i en raskare takt. Han gick efter henne utan att tala, och när hon gjorde sina små uppköp, gick han utanför och väntade. Sedan gingo de ett slag kring universitetshuset; hon kunde ju omöjligen resa hem utan att ha sett det. Då detta var gjordt, vände de tillbaka, och när de åter voro uppe på det lilla lånta rummet, drog han i smyg en lättnadens suck. Den kappan, den kappan! »Jag tror att vi låta hemta middag åt oss», sade han, »så går jag inte ut och äter i dag.» »Ack så snällt af dig!» sade hon tacksamt, »det blir mycket hemtrefligare, och så få vi vara alldeles ensamma.» Han lånade servis nere hos värdens, och så hjelptes de åt att duka. »Alldeles på ungkarlsmanér», sade han muntert, ty han hade smittats af hennes solskenshumör och var i sitt älskvärdaste lynne. Och det var en herre som kunde vara älskvärd, när han ville.
St. att anslå några utomordentliga medel till Försvars-Verket vid denna Riksdag, sedan man funnit, alt nära 4^0,000 Rrdrännu äro oanvände af de 2,870,000 R;dr, som Rikets Ständer vid sista Riksdag anslogo för detta ändamål, och ett utaf. de använde 2,44°>000 R:dr så betydliga beredelser bort kunna göras, att det icke vittnar 0111 någon god hushållning eller planmessig anordning, då, under en djup fred, så betydliga anslag ytterligare skulle behöfvas. Att undfir det man försäkrar Nationen om de vänskapsfuilasta förbindelser med utrikes raagter, likväl låta antyda vådor för friheten, faror för sjelfständiglieten — framtida olyckor för Fäderneslandet, för att af enfalden uttaga någon ting i vårt fattiga land så oerhördt, som öfver 5i millioner R:dr Banco i anslag till den materiela delen af Försvars-Verket; utöfver hvad förut i i5 år varit vanligl, kan icke annat än förvåna den enskilde Riksdagmannen, och måhända afven uppväcka missnöje med dessa och dylika andra förhållanden i mången Svensk mans ärliga bröst. Är det behof som vållar ett sådant handlingssätt, är sådant så mycket mer beklagligt, som enda säkra medlet att då afhjelpa det, vore opprigtighet emot Nationen. Är det åter en i system bringad plan för att beskatta Nationen, som dylika hotelser, med samhällets upplösning eller förstöring, användas, så är sådant rent af förkastligt.
— Hvilken makt i verlden kan hindra dem härifrån, så länge de dermed åtnöjas? — Jag förmodar det således vara klart, att Skiftesstadgans föreskrift icke lägger något hinder i vägen härföre, och att äfven vid de flesta fall, der blott en eller annan Delägare sökt och önskar det nya Skiftet, men de andre äro emot detsamma, en utväg bör finnas, hvarigenom desse sednare tills vidare undgå det nya Skiftet, och de dermed, efter deras åsigt, förenade olägenheter. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag hade ej vidare ämnat yt tra mig i denna sak, hvarom redan så mycket är ordadt, alt jag skulle anse mig 366 Den 6 April e. m. öfver höfvan pröfva Ridderskapets och Adelns tålamod, men jag tror mig dertill pligtig, i anseende till hvad här af några värda talare blifvit sagt. Herr Ribbing har ansett det af Utskotten lemnade förslag, att Rikets Ständer skulle ingå med en underdånig skrifvelse, med anhållan, det Kongl. Maj:t genom vederbörande Auctoriteter mätte infordra säkra och fullständiga upplysningar m. m. såsom öfverflödigt, då Ständerna nu äro tillsammans och ifrån alla orter här gifvas personer, som genom sina anmärkningar kunde bäst upplysa förhållandet. Jag delar ej denna tanka helt och hållit. Jag tror visserligen ganska sakrika underrättelser härigenom kunna vinnas, men jag tror ännu flera böra och kunna erhållas, om Landshöfdingarne höras, och jag yrkar således fullkomligen bifall å detta af Utskotten framstäldta förslag, hvilket vittnar om deras omsorg för allmänt väl och allmän rättvisa. Friherre Anckarswärd har gillat författningens stadgande om Ägodelning före Ägogradering, samt äfven ansett ingen prescription böra utsättas för klander derå. Jag kan ej dela denna tanka, och får som skäl deremot erindra, utom hvad jag redan derom nämnt, osäkerheten för den nya skifteslagaren, jordens vanvårdande, rättegån - l Den 6 April e. m. 367 gars gränslösa ökande och Allmogens oundvikeliga olycka att falla i Advokaters händer.
ehuru den genom Ekon.Utskrs betänk, är föredragen och afgjord, kunna fästas såsom ett villkor vid anslaget. Det vill säga, att det som R. St. på grund af Ekon.Utskrs hemställan beramat och afgjort, en fråga af administrativ beskaffenhet, nemi. huruvida theatrar må fritt anläggas i hufvudstaden, skulle StatsUtsk. efteråt kunna framställa och motionera såsom villkor för anslaget till K. theatern. Detta är ett eget sätt att bedrifva Ekon.Utskrs ärenden, som jag icke tror kunna vinna burskap. Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff i anhållan om den propos., att R. o. Ad. vidblifver sitt beslut, och har intet emot att instämma jemväl i de termer, som Pi esteSt. nyttjat i sitt beslut. Ilr Lagerhjelm: Då jag för mindel haft tillfälle att yttra mitt omdöme i de punkter, som förut varit före, och der 2 Stånd stannat emot 2 i fråga om villkor, så har iag D e D 13 November. 379 intet vidare att här tillägga. Men det förefaller mig något besynnerligt, att StatsUtsk. vill drifva fram en votering i denna punkt, då det icke bär att stödja sig på mer än ett Stånds beslut, nemi BorgareSiåndets. Jag känner ingen grundlags-§, som påkallar votering i förstärkt StatsUtsk. uti ett ämne, som blott är beslutadt af ett enda RiksSt., och intill dess jag får se hvar den grud!ags-§:n finnes, kan jag icke ingå på något bifall till StatsUtskts förslag i detta fall. Mig synes tverlom vara ganska arithnietiskt enkelt, att när R. o. Ad., Presteoch BorgareSt:n alla 3 bifallit anslaget, måste det vara 3 Stånds beslut att anslaget skall utgå. Då deremot det blott finnes ett enda Stånds beslut för villkoret, synes mig, att detta villkor omöjligen kan blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk., hvarföre jag vördsamt tillstyrker, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förra beslut i denna punkt. Hr von Hartmansdorff:
Att äfven de skattskyldige sjelfve sålunda bedömt förhållandet, ådagalades, enligt kommitterades förmenande, deraf, att ränlegifvarne uti samtliga länen, med undantag af Kaimar län, hvarest under de flesta åren en betydligare qvantitet spanmål blifvit levererad in natura, samt i Upsala Ian, der några år enahanda förhållande egt rum, löst största delen af spanmålen med penningar och icke levererat mera än 6,392 t:r, utgörande, efter medelberäkning för de 10 åren 1836—1844, V12 af hela qvantiteten utaf den kronan behållna spanmålen, uppgående efter berörde medelberäkning till 60,942 t:r; hvarjemte af kommitterade upprättade sammandrag (Bilagorne Litt. G. 2. 3.) utvisade, att utaf hästeoch rote-vakanssamt arrende-spanmålen, deraf väl en större andel, än med afradsoch tionde-spanmålen varit förhållandet, aflemnats in natura, största delen dock blifvit löst med penningar. Beträffande företrädet emellan förutnämnde 2:ne alternativa förslager, hafva kommitterade ansett det förra eller räntepersedlarnes förvandlande till en bestämd penningeränta, vara vida alt föredraga framför det sednare, eller de många räntepersedlarnes utbyte emot färre, emedan, utom den i beskattningen uppkommandeslörre rättvisa,som afdetförra alternativet blifver en följd, en bestämd penningeränla derjemte medförde de fördelar, att skattens påräknade förhållande till egendomens afkastning och värde icke af tillfälliga orsaker kunde undergå någon väsendlligare rubbning, alldenstund mindre produktion vanligen godtgjordes genom förhöjda priser; alt alla de svårigheter och be - Stuts Utskottets Utlåtande, N:o 242.
För uppskattning af Indelta arméens boställen 100,000 Ridr; i afseende hvarå Utskottet af det ofta åberopade Stats-Rådsprotokollet inhemtat, att, sedan Krigsoch Kammar-kollegierna erhållit Kongl. Majits befallning att inkomma med 64 Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 84. betänkande, huru elen för en allmän reglering af Befälets afiöningsförhållanden nödig befunna uppskattningen af Indelta arméens boställen kunde på tillförlitligaste sätt verkställas äfvensom med förslag till instruktion derför, hade Kollegierna sådant fullgjort, men för uppskattningens verkställande förutsatt, att kartor öfver boställena skulle vara att tillgå. Då emellertid, efter från regementena erhållna upplysningar, det befunnits, att kartor saknades för ett högst betydligt antal boställen, hade från Ofver-Direktören vid Landtmäteriet blifvit infordrad uppgift öfver kostnaden, dels för kartläggande af arméens boställen, hvilka saknade karta, dels för revidering af redan befintliga, möjligen bristfälliga, boställs-kartor; och inhemtades af denna uppgift att af arméens boställen icke mindre än 1,145 saknade karta, antingen helt och hållet eller till vissa delar, samt att kostnaden för erforderliga nya kartors upprättande ansetts approximativt uppgå till 329,354 R:dr, samt för kartors behöfliga renovering till 36,572 R:dr, eller tillhopa 365,926 R:dr; doek förmodades den ofvan beräknade kostnaden för nya kartors upprättande kunna till någon del nedsättas, då det antoges att flere kartor öfver arméens boställen, till följd af laga skiften, under sednare åren blifvit upprättade för kostnad, som till stor del redan utgått. Yid föredragning af detta ärende hade Departemeiits-ohefen i underdånighet yttrat, det han ansåge obestridligt att en fullt tillförlitlig uppskattning af boställena icke kunde utföras, med mindre än att fullständiga kartor, der sådana saknas, blefve upprättade.
Att denna målens tillökning skulle blifva så stor sorn erfarenheten sedermera visat, var likväl ej att förutse, och jag vill i detta hänseende endast nämna, alt i Götha Hofrätt, hvarest de bland Ledamölerne lottade vademålen under hvarldera af åren 1846, 1847 och 1848 icke öfverstego 546, upgingo de deremot under år 1849 till 773 och innevar. år lill 1213, så alt, oaktadt Hofrätten afgjort under år 1849 ända till 1490 Referentmål och under nästförflulna våroch höstsessioner 1475 dylika saker, balancen af oafgjorda mål, som vid årets början utgjorde 937, nu upgår (ill 1,376. Om emedlertid erfarenheten framdeles skulle visa någon minskning i de inkommande må-> 218 Dea 28 December f. m. Jens antal, hvilket dock är i samma mån osannolikt, som ständigt utvecklade nya rättsförhållanden städse gifva anledmr lill nya tvisteämnen och ökade rättegångar, qvarstår dock såsom visst och säkert, att, genom ofvannämnde Domstolars indragning, Hofrätterne komma att belastas med betydligt ökade göromål. — Alt Hofrätterne med deras nu varande organisation och arbetssätt icke kunna medhinna att utarbeta deras redan fruktansvärda balans, är aldeles uppenbart, och alt fördröja med användandet af verksamma botemedel i afbidan på en vidsträcktare erfarenhet om följderne af Kämnersoch Lagmansrälternes indragning, fruktar jag endast skulle leda dertill, att det onda blefve än mera rotfästadt och i samma mån det slog djupare rötter också svårare att bota och afhjelpa. — Möjligheten ali förekomma en ytterligare balans och jemväl undanrödja den nu varande, synes alltså väsendtligen bero på lämpliga och tidiga förändringar i Hofrätternas organisation och arbetsordning. I förra hänseendet tyckes den af K. M. i Dess nåd. propos. örn Statsverkets tillstånd och behof anvisade väg att, jemte någon inskränkning i det domföra antalet, fördela Hofrätterne på flere ständiga
Wid den följande kuuQsn, hwari Utstotket förestår, at sedan genom Nämndens Bestut blifvit afgjordt, ar Jnwänarne l Stockholm och Götheborg ej stola fa bränna Bränwin, - Oi, reÄionen mätte anfwara för och erlägga den afgift, som i Bewillningen pä desse Städers Jnwanare warit beräknad, yttrade sig: Grefwe Oe la 6ar6ie, stscob. Bewillnings-Utskottet har trott sig kunna ålägga Spanmals-OireÄion denna afgift, sa wäl pä den grund, at den mäst rättwifa billighet synes fordra, arden som begagnar en förman äfwen derföre bör til Staten erlägga hwad Staten i annat fall af den som densamma ätnjöi skulle upbära, som ock at denna virEion af alder innehaft rättigheten ar besörja Bränwins-cli'8tiIlerinHen i Stockholm. Denna äixtilIerinA8-rart har SpaNMäls-OireUionsn Ut-arrenöerat at Bryggare-SoLieteten, hwilken derföre betalt i6,OOO R:d. Ehuru nu, da införseln äfwen af 6i8tiIIera6t Bränwin är fri och tilläten, samma 8umma ej möstigen kan ernas, tror jag dock, ae åtminstone hälften med säkerhet bör kunna paräknas, och at winsten af Krono-Brännerierne fullkomligen fyller återstoden i den päräknade Summan. Friherre Oeöerström, stacol). Da det är Spanmäls-OireÄionen alagdt, ar i Stockholm och Götheborg förbränna endast ett wisst inskränkt Quantum Säd, blifwer det äfwen swärt at älägaa Direckionen betalningen af denna afgift. Ester mia i4zo Den ZO Macs. min öfwertygelfe kan OireLtionen ej komma ut dermed. Nar det ar tillåtit, at ifrån Landet fritt införa och försälja Bränwin, kunna ej Krono-Brännerierne med fördel tillverka.
Herr Hjerta _, Gustaf: Jag förenar mig med Grefve von Schwerin, och ämnade just anhålla, att Utskottens sednare Utlåtande måtte blifva föremål för discussionen öfver de punkter, hvilka finnas i slutet deraf sammanfattade. Dessa punkter innefatta alla Den 16 October e. m. de beslut, som äro nödvändiga för att tillvägabringa ett resultat. Jag tillstyrker, att vi börja med första punkten, och skiljer mig blott i det afseendet från Grefve von Schwerin, att jag anser det nödvändigt för Ridderskapet och Adeln, att, vid beslutet öfver första punkten, reservera sin rätt, att vid i2:te. punkten yttra sig om myntfoten, så att man kunde föreslå en myntskatt, hvilket litet afviker från det förhållande, som i första punkten omnämnes. Herr Skogman, Carl David: Som Ridderskapet och Adeln redan bifallit första punkten, får jag blott hemställa, att Ridderskapet och Adelil måtte förbehålla sig rätt till cliscussion vid i2:te punkten, huru stort qvantum silfver egentligen må förstås under 1664 års myntfot. Herr Lefrén_, Johan Pehr: Jag förenar mig i samma begäran som Grefve von Schwerin och Herr Skogman, angående reservation om rättigheten till discussion öfver myntfoten vid i2:te punkten. Herr Rosenblad > Bernhard: Jag förenar mig äfven med Grefve von Schwerin, likväl med den förklaring Herr Hjerta afgifvit, och tillstyrker således, att vi må börja med irsla punkten; och då först anser jag det vara tid att yttra mig, om någon jemkning af det förra beslutet kommer i fråga. 54 H. 24 * Den 16 O c t o b e r e< ra. Herr Hjerta: Jag har vägat föreslå, alt man skulle börja med irsta punkten, icke för det jag klandrar Utskottens sätt att handlägga frågan, meni för det jag finner, alt Utskotten icke bestämt något annat förhållande, än emellan det nuvarande myntet och sedeln. I 12:te punkten åter förekommer frågan om förhållandet emellan sedeln och det nya myntet.
Sockenbibliotheker. Lappbefolkning. Schismatiska rörelser. Jordbruk. vinterköld och fjcllvindar. De öppna, vedödande spislame, oftast saknande spjäll, förekomma ännu allmänt, ehuru, i synnerhet mot vestra gränsen, jernkaminer af Norsk tillverkning äfven kommit i bruk. Så kallade sticktak användas mer och mer allmänt så väl på boningssom uthus samt utmärka sig lika mycket för ett vackert utseende sorn för varaktighet, vattentäthet, lätthet och billigt pris. Några anmärkningsvärda åtgärder till beredande af beqvämlighet, renlighet, folknöjen m. m. vet jag ej att omförmäla. Föreningar till öfning i vapnens bruk finnas ingångna dels inom Alsens pastorat, under namn af skjutförening, organiserad mera för målskjutning än för krigiska öfningar, dels ock i Ostersund under namn af »Jemtlands jägareförbund», hvilken förening, öppen för hela länet, har till ändamål såväl skjutöfning^- som jagtens fredande och befrämjande. Endast inom Alsens, Brunflo, Ovikens och Offerdals församlingar finnas sockenbibliotheker inrättade, men enligt i frågan vunna upplysningar är allmogen så väl i dessa som flera andra socknar ofta försedd med egna böcker så i religiösa som landtbruksoch humanistiska ämnen. Den till Jemtland hörande lappbefolkning, hvilken jag i olika distrikter besökt, har utan undantag talat en ganska ren svenska, vida mindre behäftad med provinsialismer, än den öfriga befolkningens talspråk. Man tycker sig likväl förnimma, att Svenskan i Lappens mun mera är ett särskildt inlärdt språk, än modersmål; och verksamheten hos de till lappbefolkningens undervisning anställde kateketer samt presterskapet uppenbarar sig häri ganska framstående. På olika trakter inom länet förekomma schismatiska rörelser, hufvudsakligen i baptistisk rigtning; men ingenstädes hafva dessa föranledt bildande af särskilda församlingar. 3. Näringar. Tabb. N:is 2 o. 3. A) Jordbruk och B) Boskapsskötsel. Bilagde tabeller N:is 2 och 3 utgöra den anbefallda sammanfattningen af de uppgifter, ur hvilka ifrågavarande hufvudnäringars ställning skall bedömas.
N:o 122. angående jordafsöndring från Eskilstuna Kungsladugård lill utvidgande af Eskilstuna, Klosters och Forss församlingars begrafningsplats. XI. 245. — N:o 123. angående jordafsöndring från Carlbergs Kungsgård till utvidgande af Stockholms stads nya kyrkogård samt till plats för ett dödgråfvare-boslälle derstädes. XI. 245. — N:o 124. angående en i köpingen Trelleborgs ordinarie Båtsmanhåll uppkommen öfverskjutande mindre rote-andel. XI. 245. — N:o 125. angående förändrad löneberäkning för Presidenlerne i vissa Rikets Kollegier, XI. 245. — N:o 126. angående regleringen af utgifterna under R-iks-Slatens Första Hufvud-Titel. XI. 245. — N:o 127. angående regleringen af utgifterne under Riks-Slater.s Andra Hufvud-Titel. XII. 65. — N:o 128. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel. XI. 245. — N:o 129. angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel, XI. 245. — N:o 130. angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Femte Hufvud-Titel. XI. 245. — N:o 131. angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel. XI. 293, 317- — N:o 132. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvud-Titel. XI. 293. ( 68 ) Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers. — N:o 133. angående utdelningen af åtskilliga tryckta Riksdagshandlingar. XI. 293. — N:o 134. angående inrättande af ett Ecclesiastik-Collegiuin. XII. 4, 15, 124. Ä. 126.