Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han slog sig så till ro, satte sig vid bordet, och åt och drack af hjertans lust, och allt sprang hans lilla käresta omkring så beställsam och passade honom. Men när det blef serla och qvällen kom, hade hon tillredt en säng med fagra silkes-bolstrar; der lade han sig att hvila, och sof så godt, så han tyckte sig aldrig haft det bättre i all sin tid. När det nu led fram på morgonen, och stjernorna slocknat för dagen, skulle Aske-pjesken vända hem igen. Han tog så farväl af den lilla råttan, tackade för godt herberge, och lofvade han skulle aldrig glömma henne. Derefter begynte han vandra stigen fram, och kom till lands-vägen rätt som hans begge bröder redo förbi i all sin grannlåt; men prinsarne voro så stora af sig, att de låtsade som de icke sågo honom. När nu alla tre bröderna kommit hem, lät konungen deras fader kalla dem inför sig, och sporde huru deras färd hade aflupit. Straxt togo de begge äldste prinsarne fram hvar sin kaka som deras fästemör hade bakat, och brödet var både hvitt och fint, så att ingen med skäl kunde tala derpå. »Nå, än du Aske-pjesk!» sade konungen. »Huru har det gått för dig? Har du något bake-bröd att visa ifrån din käresta?» ’Ja,’ svarade prinsen, ’väl har jag det; fast hon annars icke kan vara så fullkomlig i allt som mina bröders.’ Genast voro de begge äldste konunga-sönerna åter färdiga med sitt gäckeri, och sade: »jo, har man nå’nsin hört? Aske-pjeskens fästemö har också bakat bröd! Det lärer väl vara efter som både hon och han äro till.» Men prinsen lät sig icke bekomma, utan tog fram lefven som han fått af den lilla råttan. Nu skall man tro att både konungen och prinsarne och alla som voro tillstädes fingo stora ögon; ty brödet var så utane fint och så snöane hvitt, att aldrig någon har sett eller hört omtalas sådant bröd.
När siffrorna nakna, men bestämda, komma på sin rätta plats, så skall det enligt min tanke visa sig, att ställningen är vida bättre, än man i allmänhet vill tro. Jag tror icke, att det kan bestridas, att ifrågavide företag ur statsekonomisk synpunkt är af största vigt, enär det bidrager att i allmänna rörelsen utföra ofantliga qvantiteter malm. När nu ett bolag bildat sig för att genomföra detta arbete, och Staten eger medel att understödja detta bolag, så anser jag det ligga i Statens intresse att äfven göra det, Jag har vid flere tillfällen hört den grundsats uttalas på detta rum, att man ej bör frångå Stats-Utsk:ts beslut, enär Utsk:t, som bäst är i tillfälle att pröfva förekommande frågor, ej fattar sitt beslut förr än efter mogen öfverläggning; och denna grundsats har i allmänhet blifvit följd. Nåväl, Mina Hrr! låtom oss äfven följa den nu, med fast öfvertygelse, att Utsk:t ej skulle hafva tillstyrkt frågan, såvida den ej vore af vigt för Staten och såvida ej våra tillgångar medgåfve den begärda uppoffringen. Af dessa skäl får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förev:de hemställan. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm: Den förste talare, som i denna fråga yttrade sig, har erhållit förebråelser, emedan han förde det enskildta intressets talan. Emot mig kan åtminstone icke en sådan förebråelse med skäl rigtas, ty min skarpsinnighet räcker i sanning ej till att utfundera, hvilken fördel Blekinge skulle kunna hafva af ifrågav:de jernbana. Men jag har egt del uti ett bruk i den trakt, hvarest denna bana skulle komma att framgå, och i följd deraf är jag temligen bekant med förhållandena. Jag har sett dessa Carlskogabor, — kanske den vackraste och starkaste delen af landets befolkning —, 382 Den 17 Maj e. m. huru de gå till sitt arbete, och huru de bedrifva det med flit och ifver; jag har sett dem i långa rader forsla produkter till långt aflägsna orter, dervid de under flere veckor äro utsatta för mödor och besvärligheter.
Öfvertygad att hågen för vapenyrket hos rikets manliga befolkning i allmänhet och den yngre delen deraf isynnerhet, om än icke lika framstående i alla orter, dock tillräckligt skall betrygga framgången af nu liO ifrågasätta plan för erforderligt underbefäls anskaffande, tror sig Kommitén kunna antaga, att en del beväringsynglingar skola vara sinnade att, för inhemtande af nödiga kunskaper och vapenfärdighet, åtaga sig en längre vapenöfningsskyldighet, än den för beväringsmanskapet i allmänhet fastställda. Att benägenheten dertill likväl skall komma att i hög grad bero äfven på beskaffenhet en af de fördelar, som derigenom stå att vinna, och af de åligganden, som dermed blifva förenade, är högst naturligt, I fråga om de fördelar, som böras beredas beväringseliterna, har Kommitén först och främst ansett oeftergifligt, att dem tillförsäkras ej allenast, under tjenstgönngstiden, underhåll, beklädnad, utredning med mera, utan äfven ett arfvode fullt motsvarande tillräcklig ersättning för den tid, som i och för tjenstgöringen försittes. Derjemte torde utsigt böra för dem öppnas att kunna vinna befordran och dermed åtföljande förmåner, i förhållande tilli den längre tid de tjensfgjort samt den flit och skicklighet, de derunder ådagalagt. Vidare har Kommitén, på sätt uti en del fremmande länder jemväl eger rum, ansett sig böra föreslå en tillökning i arfvode för sisla tjensteåret af deras beväringstid, så tilltagen att den kan hafva något värde såsom en sparad penning, hvilken på en gång ulfås. Till betryggande mot förluster för staten och såsom ett ytterligare medel att förmå eliterna fullgöra de af dem åtagna förbindelser, har Kommitén trott, att, för utbetalandet af dessa arfvoden, bör såsom regel uppställas, att de utgå först efter hvarje slutadt öfningsmöle och den sista tillökningen först efter uttjent beväringstid.
s 442 — 446» bif. af BondeStåndet, IX s 1 x3, af PresteStåndet, IX s 1190, af Adeln, IX s i23o, återrem. af BorgareStåndet, ix s 1235. Ytterligare Utlåtande, IY 6. s 200 — 202, bif. vilkorligt af BorgareStåndet, ix 3. s 255. Underd. StatsUtskottets Utlåtande om. Se Inkomsternas Beräkning. Dödsfalls besparingsmedel, I 1. s 838. E. Ebersteinska Testamentet, anmärkning vid Regeringens Beslut om. Constit. Ecclesiastik-Förvaltningen. Särsk. Ec - 8i / . EcclesiastikStatens Personal och Lönevilkor. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 20g. roch LäroStaten, om undersökning af de tillgångar som äro tillslagne. Se Scholväsende, om ett förhättradt i landsförsamlingar. Eckertska Obligationen, II s 374. —• — Om betalning för den så kallade; StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 61—■ g, bif. af BorgareStåndet, IX s 583, af BondeStåndet, IX s 595, af Adeln, IX s 598. Underd. Skrifvelse, X i.s486—.488. RiksdagsBeslutet, §. 19. Edelcrantz, Presidenten Friherre, anmärkning vid ett, lemnadt stående lån för en Spinneriinrättning, II s 154 — 156. i Promemoria af, i anledning af Revisorernas Anmärkning, II s i85—191. ytterligare upplysningar härom meddelade af 1822 års Revisorer, II s 548, 549. Edgång, om ändring af författningen om; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1222. Utskottets Utlåtande, VII 1.' s 71 — 87, återrem. af Adeln, IX s 237.
Mellan grupper af präktiga löftrad på ömse sidor om vägen bredde sig den yppigaste midsominarmatta af vajande gräs och blominor, höga orcliid6er i nyanser från mörkviolett till ljusaste lilas, aklejor, leende tusenskonor ocli jag vet ej allt hvad. Solhettan ocli damniet förut gjorde njutningen af all denna friska härlighet blott så mycket mer intensiv. Hur fria ocli lediga vi än kände oss, af en sak vor0 vi dock beroende, nämligen af jarnvagstiden; vi. m %ste passa på tåget vid Roma station en kvart öfver feni. Som vi uppelifillit oss något för länge vid Dalliem, m %ste vi därför raska på och agna Halla lilla kyrka blott ett flyktigt besök. Därifrån gick vägen i en stor krök kring Xoma myr, ja på ett ställe sh nara intill den, att vi shgo vattnet glänsa fram mellan tufvor och hvita näckrosor. Så komino vi in p&amp; en vacker skogsvilg, som bragte oss någon svalka; inen vi voro dock alldeles förbi af varme och dam, då vi iindtligen klockan fem kommo fram till stationen. V %r plan var att hinna se ruinen af Roma gamla klosterkyrka ett stycke från järnvägen, men den välvillige stationsinspektoren afrådde oss på det bestiiindaste f r h i försöket. Nkja, hellre än vi lato, tåget gk ifrån oss, fingo vi afstå från v %r plan. Meii hårdt var det. P % den lilla smalspariga jiirnvägen, soin lik ett band sträcker sig rakt söderut, ilade vi snmt vidare ned till Etelliem, dit vi skickat vår kappsäck i förväg och dar vi skulle ligga öfver natten. Vi hade hört giistgif \ wgården dar omtalas som bra, inen det var dock med en viss biifvan vi tänkte oss livad som komma skulle. E n gastgifvargård härnere midt p % Gotlands landsbygd, hur skulle den väl te sig? Vi gingo upp på förstugubron; ingen människa syntes till. Vi knackade på dörren dar nere; ingen öppnade. Vi sprungo upp för ' den smala trätrappan ocli knackade p % däruppe - alltjämt ingen.
Jag tillstyrker derföre bibehållande af 5:te punkten med den förändring, att sista strophen erhölle följande lydelse: ”dock att silfverköp för Bankens räkning icke böra ifrågakomma, när desamma för Banken äro skadliga.” Dessa uttryck äro af en mildare beskaffenhet och lemna Bancostyrelsen friare händer att begagna sig af omständigheterna för ernående af det ändamål, som med alla dessa föreskrifter åsyftas, nemi. Bankens säkerhet, såsom grund för realisationens bestånd. Frih. Ehrenborgh: Jag begärde egentligen ordet, då jag märkte, att Hr Lefren sannolikt icke hört mitt yttrande, då han fattat, att jag förenade mig uti Hr Cederschjölds framställning. Det var i afseende på formen, som jag förenade mig med honom, och begär således att få rätta detta misstag af Hr Lefre'n, som skulle jag med honom tänka olika i hufvudsaken. Jag är öfvertygad, att vi tänka lika, ehuru jag går längre, än Utsk. vågat sig, derföre att Utsk. hela utlåt, igenom ganska systematiskt sökt att gå medelvägen emellan de stridiga opinionerna. Detta hindrar mig icke att öppet förklara, att jag betraktar realisationen såsom en fristående anstalt, utan sammanhang med våra coursförhållanden; men i den mån handel och näringar stiga, lärer väl coursen falla, och jag betraktar Banken endast såsom en vexlingsanstait för att losa in sina utgifna sedlar. Förnämsta syftemålet för mig är således att sälta Svenska Banken i tillfälle att kunna honorera sina förbindelser, att kunna inlösa sina utgifna sedlar. När B. o. Ad. nu fattat det beslut, Den a5 Juli f. m. '97 att Banken skall hålla en silfvercassa till ett visst belopp, kan jag icke consequent förmena Banken att vidtaga de åtgärder, som mitt förnuft säger mig, att hvar och en affärsman bör iakttaga, nemi. att söka upprätthålla sin credit genom de medel, som stå i dess magt.
Stats-Vtskottels Memorial N:o 110. i N:o 170. Ånk. till Exp.-Utsk. d. 26 Nov. 1857, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af erhållen åter remiss å åtskilliga i Memorialet N:o 149 föreslagna voterings-propositioner. (U. A.) Vid föredragning af Stats-Utskottets tiil Riks-stånden afgifna Memorial N:o 149, innefattande förslag till sammanjemkning och voterings-propositioner i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till regleringen af utgifterna under Riks-statens 2, 5, 4 och 5 Hufvud-titlar hörande frågor, har Bondeståndet ”enhälligt förklarat sin mening vara, att der tre eller flera olika meningar och beslut i Riks-stånden uppstått, utan att tre Riks-stånd uti fullt sammanstämmande beslut sig förenat, icke något Riks-stånds beslut må undertryckas, utan på sätt 69 § Regerings-formen, efter dess nuvarande ordalydelse, innehåller, komma under omröstning i Förstärkt Siats-Utskott”, samt i följd deraf återremitterat voteringspropositionerne under N:ris 2, 3, 4, 5, 8, 9, 43, 46, 47, 49, 20, 25, 26, 39 och 40; hvarjemte Bonde-ståndet af särskilda skäl återremitterat 4 0 punkten, samt tillika inbjudit de öfriga Riks-stånden, ”att, med gillande af den åsigt om allmänna grunder och tolkning af Grundlagen, Bonde-ståndet uttalat, jemväl återremittera Memorialet i de delar Utskottets förslag med denna åsigt af lag-tolkning icke instämmer, på det att nya voterings-propositioner må kunna af Utskottet i behörig ordning uppsättas.” Som emedlertid, enligt hvad Utskottet af ankomne Protokolls-utdrag från de öfrige tre Riks-stånden inhemtat, dessa Stånd godkänt samtliga ofvan uppräknade Bih. lill R. St.
Maj:t förordnade, att Klampare-Laget skall upphöra, och det hädanefter, vid lossning eller lastning af bräder i Götheborg, bero af vederbörande, att dertill välja det biträde de önska. Bil. t. R. St. Just. Angående tillåtelse för Norrländske Allmogen, att i bodar å allmänna ställen i hufvudstaden försälja sina varor. Anmäld den 29 Oct. 1823, och Öfver-Ståthållare-Embetet anbefaldt, att, efter vederbörandes hörande afgifva utlåtande i ämnet. Den 12 Maji 1824, Rikets Ständers hemställan bifallen, i enlighet med ÖfverStålhållare-Embetets yttrande, hvarom bemälte Embete skulle utfärda Allmän Kungörelse. 90. I anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning, angående oredoviste spannmåls-upphandlings-medel i Wermland. Anmäld den 5 Nov. 1823. JustitiasCancelleren anbefalldes, alt i Laga ordning anställa åtal emot Konungens Befallningshafvande i Wermlands Län; och Allmänna Magazins-Directionen förständigades, att inkomma med förklaring öfver den emot Directionen gjorda anmärkningen. Directionens förklaring föredragen den 26 Maji 1824, då anmärkningen ansågs böra förfalla. 48 Bil. t. R. St. Just. Angående Pension för Riks.Rådet Grefve Liljencrantzs dotter. 92. Angående Pension för Directeuren Löfving. Anmälde den 5 Nov. 1023, och bifallne, ehuru, hvad Directeur Löfvings pension beträffade, den samma blifvit af Rikets Ständer beviljad, utan dertill af Kongl. Majit gifven anledning, eller utan underdånig hemställan om Nådig sanction. 93. Angående nedsättning af Terminen för Civile Embetsoch Tjenstemäns rätt, att vid afskedstagande! bibehålla lönen i pension. Anmäld den 5 Nov. 1823. Kongl.
D. ifrågavarande reservationsanslag, 30,000 R:dr, till löneförbättring åt komministrar och kapellpredikanter m. fl. ibland de å denna Hufvudtitel uppförda anslag för en gäng, och Borgare samt Bonde-Stånden godkände äfven detta ExpeditionsUtskottets förslag, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beslöt alt berörda reservations-anslag skulle från samma tabell borttagas och öfverflyttas till tabellen Litt. C. innehållande förteckning å Ilufvudtitelns ordinarie anslagssummor. Bih. till R. St. Emellertid har, enligt hvad Utskottet sedermera inhemtat, vid föredragning af Expedilions-Utskottels Memorial N:o 15, deruti, med föranledande af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut rörande Utskottets ofvannämnda skrifvelse-förslag N:o 169, jemte dervid fogade tabeller, bemälda Utskott inbjudit Ridderskapetoch Adeln samt Preste-Ståndel att, med frånträdande af deras i frågan om nämnda anslag till löneförbättring åt komministrar och kapellprepikanter m. II. fattade beslut, förena sig med Borgareoch Bonde-Stånden om godkännande i sin helhet af Utskottets berörda skrifvelseförslag och tabeller, Ridderskapet och Adeln den 28 innevarande månad antagit denna Expeditions-Ulskottets inbjudning, * följd hvaraf 3:ne Riks-Slånd äro ense derom att oftanämnda reservations-anslag icke skall i Riks-slaten upptagas; och då således, sedan ej mindre de till ordinarie slatsregleringen börande inkomsternas beräkning, än ock utgifterna å Riks-statens Hufvudtitlar blifvit af Rikets Ständer slutligen fastställda, något hinder icke vidare torde förefinnas för expedierande af den nya RiksStaten vid uppställningen hvaraf Rikets Ständers nyss omförmälda beslut jemväl blifvit iakttaget, får Stats—Utskottet hemställa, att nämnda Riks-Stat måtte, försedd med Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmäns underskrifter, till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas.
Åh, du vet inte, hur mycket det skall till innan det onda i mig sjuder riktigt upp – och att det sedan aldrig kan bli riktigt godt. Nej, så länge inte misstron kommit, så länge behöfs det bara ett enda vänligt ord, ett leende, ett handslag – hvad som heldst – man förstår hvarandra ju och det är det som är hufvudsaken. Ett hugg – hvad är det! Nej, du, brist på ärlighet, det är något, det. Och inte tror du, dethär blir sista gången, vi skära ihop? kanske mycket hetsigare, puh, det betyder ingenting. Denhär gången var jag inte ens ond, fast jag ville försöka. Nu är det förargligt, att jag skall behöfva komma med beröm så strax efter vårt käbbel, ty det kan så lätt få utseende af att vifta med svansen. Men jag kan inte klandra, när jag tycker det är bra. Det inser du ju. Till och med formen kan jag inte angripa här 16. — Jaså, bleknade jag, när du sade det der om Pengar? Ja, det är förargligt, jag som annars är så temligen herre öfver mig sjelf, det har jag aldrig kunnat lära mig att beherska. (Se kap. om Selma, der hon tittar sig i spegeln och gnider sina kinder. Det är taget direkt ur naturen. Jag vet en morgon, jag vankade två hela timmar bara för att hålla färgen, om jag satt mig ett ögonblick skulle det varit klippt.) »Det adlade djuret», ja, jag erkänner, att jag koketterar med det. Det är så roligt. Han var olycklig med sina qvickheter, den karlen, jag vet ju nog, att det var skämt, men jag kan inte förlåta det. Vet du, att det var Edvard Bäckström som sade det? Trodde du kanske, att det var Bill? Åh, han skulle aldrig ha sagt något sådant. Han var så tålig och snäll, gaf mig sjelf vapen i händerna genom att låta mig läsa sina bref och veta allt möjligt – ibland sade han »vackra» saker, och då vardt jag ilsken och så kunde jag säga saker så elaka, att endast han förstod dem, om än hela rummet var fullt, och jag gladdes åt att se, hur blekheten kröp öfver hela hans ansigte ända ned under mustascherna.
Och har äfven det Hedervärda Bonde-Ståndet, enligt Utdrag af dess Protocoll för den a5 Augusti, återremitterat samma Betänkande, med förklarande, alt Ståndet väl icke hade att erhindra vid rättigheten för Spar-Banker att få insätta sina medel i publika Verk, men kunde för ingen del medgifva, att sådant borde ske genom de af Utskotten omförmäldte aa4 Stat s-Ut sko t tets Betånkandem 3 procentslån, i hvilket afseende de dervid förut inom Ståndet gjorde anmärkningar, blifvit åberopade. Då frågan om utgifvande för Riksgälds-Contoiret af Obligationer, stalde alt betalas vid anfordran med ränta efter 3 procent om året, för upptagande af Lån till viss bestämd summa, beror på särskild, till en del redan overkställd, pröfning af Rikets Ständer; och då hänvisningen till detta Lånesätt, af Utskotten, uti deras nu ifrågavarande Betänkande, endast blifvit lemnad för alt ådagalägga att det ändamål af utvägar till tjenlig t användande utaf de i SparBankcrne insatte medel, hvilka ansetts nödvändige, att för dessa inrättningars bestånd beredas, möjligen skulle kunna blifva i någon mån vunnet, äfven utan direct inblandning af det allmänna Penningeverket uti ännu flere, för dess egenteliga ändamål och egenskap fremmande, angelägenheter; anse Utskotten sig icke behöfva att vid denna del af Ånmärkningarne vidlyftigt uppehålla sig. Förslaget att Banken, för allt hvad af Spar-Bankernes medel å Dispositions-räkningen insattes, skulle betala 3 procent årlig ränta, skiljer sig derifrån såvida, sorn def ■S lät s -U ts k ö 11 e t s Betähkåhdeii. a?s§ det allmännas upplåning i sådan händelse endast måste anses åsyfta den enskilda inrättningens fördel, och förutsätta möjligheten af en alltid, eller åtminstone för de flästa tillfällen, inträffande Ränteförlust för det Allina niia penuilige-verket} fullkomligen jemförlig med ett derifrån tili direct understöd af Inrättnihgarne utgående anslag.
Utskottets under i:o, 2:o, 3:o och 4:o afgifna yttranden godkändes af Ståndet, som ansåg sig derigenom hafva gillat jemväl ordalydelsen af ifrågavarande fyra reglementsparagrafer. S. D. Föredrogos ånyo ej mindre Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 40, i anledning af återremiss af Ut skottets Betänkande, JM 39, öfver väckta motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetyg, än äfven utdrog, JM 528, af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll den 7 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Bonde-Ståndets samma dag fattade beslut i ämnet. Med frånträdande af sitt förra beslut godkände Borgare-Ståndet Utskottets Utlåtande JM 40; och lades Bonde-Ståndets omlörmälda inbjudning till handlingarne. Prot.-Utdrng den 20 November 1863. 747 Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Vid nu ånyo skedd föredragning godkändes Stats—Utskottets: Memorial, JM 224, med förslag till stadganden i reglementet för Riksgäldskontoret, angående de med ordinarie statsregleringen gemenskap egande utgifter, de å Riksgälds-kontoret anvisade kreditiv samt utgifterna för riksdagsoch revisionskostnader, aflöningar och förvaltningskostnader m. m.; samt Utlåtande, JM 229, i anledning af erhållen återremiss å Memorialet, JM 200, med förslag till de stadganden, angående Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk. S. D. Föredrogs och godkändes Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 40, i anledning af återremiss af samma Utskotts Betänkande, JM 39, öfver motioner om förändrade stadganden i afseende å frejdebetyg. Den 20 November. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. I).
Dock som anslaget till denna fond blifvit beviljadt, för organiserandet af en arbetshusinrättning, som för länet befunnits vara af största vigt, tillåter Eders Kongl. Maj.ts Befallningshafvande sig underdånigst anhålla, att ifrågakomna medel måtte för ändamålet reserveras och vara att tillgå, så snart en arbetsinrättning för länet kan åstadkommas. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte, K. ÅKERHJELM. Norrbottens Landskontor i Piteå den 6 Februari 1852. Gust. Dahl. Styrelsens för Teknologiska Institutet underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Stiinders Revisorers berättelse om granskningen al Institutets räkenskaper för åren 184S och 1S49. Stormäktigste Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Mai:ts nådiga befallning, får Styrelsen för Teknologiska institutet härmed afgifva sitt utlåtande, i anledning af hvad uti Rikets Ständers Revisorers berättelse angående granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1848 och 1849, rörande Institutet förekommit. — 315 — Rikets Ständers Revisorer hafva nemligen anfört: att, då undervisningen vid Institutet år 1S44 skall begagnats af 163 och år 1845 af 126 elever, den Elever. Åhörare.
Utdrag den 7 Uctubtr 1929, il slitninggtiden kan förlängas till sex Sr, nedsätta anslaget till halfva beloppet, eller 47,500 R:dr; men i öfrigt bifölls Betänkandet i den* na del; ?T.de punkten,upptagande diverse allmänna anslag, hade ätandet redan bifallit , och lade alitsa Betänkandet, i den punkten , till handlingarne ; Anslaget till oförutsedda militaira behof, hvarom Utskotlet i 28 punkten yttrat aig, blef af Stindet nedsatt till 25,000 R:dr, med förklarande, alt det icke ma disponeras till löneförbättringar,' agtde punkten, angående Krigs-Hofrät* tens Stat, hvarom Stindet, 1 fråga om 2:dra Hufvudtiteln beslutit, fordrade nu icke annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; 3o:de punkten, angående Spannmåls-beräkningen under lönerne, bifölls; och slutligen hvad angick 3i:sta punkten, rörande summarisk uppställning af anslagen under Tredje Hufvudtiteln, så lades Betänkandet till hand* lingarne. $2 Pro t. Utdrag deri S 0 daher 182g. Från Högloflige Ridderskapet och Adeln* S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets ej mindre den 16 sistlidne April, under N:o 132, afgifna och, den 7 derpaföljde Maji e. m., på bordet lagda Betänkande, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tredje Hufvudtitel, in ock under 23g meddelade och, den 29 sistlidne Augusti f. rn., på bordet lagda Utlåtan^ de öfver de vid berörde Betänkande gjorda anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt att sistnämnde Utlåtande gilla, likväl med undantag af nedannämnde punkter, i afseende hvarå Ridderskapet och Adeln stannade i följande beslut : 2:dra punkten, angående Generalilets• Staten.