Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionen vidkommer, ”att de i Artikelns 2 stadgade böter af 6 "R:dr 5a sk. lör Husbonde, som gifver, och ”3 B:dr 16 sk. lör Tjenstehjon, som tager "olaga städsel, måtte förhöjas, de förre, till "Tio Riksdaler och de senare tili 6 R:dr 32 "sk.; så enär å ena sidan, och derest ifrågavarande missbruk vederbörligen beifras, det ”i §. utsätta ansvar synes Utskotten fullt än”damålsenligt, och, å den andra, ett bifall "till Motionen skulle rubba det förhållande, "sora nu råder emellan vites-bestämmelser”na i detta och Stadgans öfriga lagrum, fin* Lässamt AUm.Bem/.o.Qec.Utsk.Eei. Nio 5^ ''na Utskotten icke skal att den yrkade bÖA ’* tes förhöjningen tillstyrka ‘'Slutligen och hvad angår förslaget, ali ”de sammankomster mätte förbjudas, hvilka *’i Westerås och andra orter skola ega rum, 5,och der Tjenstehjon låta sig städsla, äfven ”utan att kunna förete Orlofssedel 5 hafva ”Utskotten skolat erinra, att 3 Artikelns i3 föreskrifver, huru förfaras skall med Tjenstehjon, som, utan Husbondes lof och min’'ne, begifver sig hemifrån, och 6 Artiklens 3,j bestämmer det ansvar, som följer på ?,olaga städsel j vid ett sådant förhållande, ’’och då det på vederbörande ankommer J’aU, i öfverensstämmelse med redan befintliga Lagbud, åtala och till laga påföljd befordra de alvikelser från ordning, som kun-] ”na föröfvas, antingen i afseende på dessa 3,sammankomsters tillvarelse, eller deras of3, van uppgifna ändamål, finna Utskotten den "väckta frågan icke vara ett ämne, sorn det \'kan tillhöra Lagstiftaren att handlägga?* 7 Ari, Om uppsägning och hvad dervid botj märkas. 1:0.
Stadens egen sjöfart bar idkats år 1838 med 2 fartyg om 69 läster, „ 1839 ,. 1 „ „ 34 läster, „ 1840 „ 2 „ „ 93 läster, „ 1841 „ 2 „ „ 93 läster, „ 1842 ,3 „ „ 137 läster, Utmätningar hafva under dessa år ägt runi till ett sammanräknadt belopp af 2,021 R:dr 28 sk. 9 rst. banko. Sigtuna. Folkmängden, som år 1832 uppgick till 377 och år 1837 till 412, utgjorde, enligt 1842 års mantalslängd, 446 personer. 24 Emot sedligheten och laglydnaden hos stadens invånare är icke något att anmärka. Jordbruk, handel, handtverk och fiske utgöra stadens näringsfång. År 1842 funnos der tre handlande, af hvilka dock en upphört med all rörelse, en urmakare, en färgare och 19 handtverkare. De enda af handtverkarne, som af sin rörelse äga god bergning, äro kakelugnsoch krukmakarne. Fisket är årligen i aftagande. Utvägarne till bergning minskas årligen och fattigdomen är i ständigt tilltagande. Utmätning har under ifrågavarande år sökts för fordringar till ett belopp af 6,700 R:dr 33 sk. banko, hvaraf dock största delen, i brist af tillgång, ej kunnat utgå. En extra provincial-läkare är här stationerad. Waxholm. Folkmängden, som år 1832 uppgick till 804 och år 1837 till 857, utgjorde vid den år 1842 förrättade mantalsskrifning 936 personer. Sedligheten och bildningen kunna ej sägas hafva hunnit någon hög ståndpunkt. Oordningar och lagöfverträdelser af mindre svår art äro ej sällsynta. Handel och sjöfart samt fiske och handtverk utgöra stadens näringsgrenar. År 1842 ägde staden 9 handlande, 27 handtverkare och 43 andra näringsidkare.
Ulskm vid den förnyade handläggningen af detta mål måtte noga vakta sig alt en enda linea öfverskrida gränsen emellan Riksbanken och privatbankerna. Hvad åter beträffar privatbankernas rättighet att röra sig med egna sedlar, så står det i rak strid med 72 § Reg.F., att anse dem såsom mynt i Riket, och så länge det icke är hvar och en enskild man tillåtet alt utgifva tryckta eller graverade creditsedlar, så bör det icke eller tillåtas privatbankerna. — Här har blifvit af Hr Nordenanckar ytlradt, att i allmänhet förhålla sig privatbankernas cassör emot dess sedlar såsom ett lill tre. Nåväl, om nu en kris inträffar, så följer det ju tydligen af sig sjelf, att det icke är möjligt för dessa banker att inlösa sina sedlar. Deras i andra papper befintliga hypolhek kunna icke lemnäs i betalning, ty det är, i brist af mynt, ingen som vill hafva dem. Jag vill gifva er ett exempel, mina Hrr, på hvad en sådan kris, uppkommen genom brist på mynlrepresentanter i ett land, vill säga. Under loppet af 1829 — 1830 årens riksdag kom jag tillbaka till Gottland, för alt der emottaga dåvarande Kronprinsen, nuvarande II. M. Konungen. Jag fann vid min ankomst flere hundrade hemmansdelar utmätta på cxeculiv auction. Deribland hade några försäljningar redan försiggått, hvarvid en privilegierad kalkugn, som var taxerad lill 4000 r:dr värde, blifvit såld för 10 r:dr. Provinsen var under tiden i fullkomligt välstånd, men man hade varit skild från communication med fasta landet under månader, och man bade således icke kunnat skaffa sig utvägar att förvandla något af sina artiklar i penningar. Tvertemot hvad uppbördsförfattningarne bjuda, förbjöd jag då verkställandet af dessa utmätningsåtgärder, rapporterade detta förbud lili K.
Vidkommande åter förändringen i sättet för arrendatorer af publika lägenheter att ställa säkerhet för arrendevillkorens fullgörande, så förefinnes ett likartad t stadgande, som det af motionären föreslagna, uti Kongl, reglementet, hvarefter boslälls-directionerna hafva, vid utarrendering af de under deras förvaltning ställde boställen, att sig rätta, af den 19 Juli 1832, hvilket bland .annat innehåller, att, då bestämd städja vid arrende-auktioner å slika boställen kontant erlägges, erfordras ingen vidare säkerhet för arrendet, hvaremot, då densamma icke inbetalas, borgen för arrendeskyidighelerne måste aflemnas; nren enär, enligt hvad Utskottet har sig bekant, den, jemlikt nyss omförmälde Kongl, reglemente, lemnade frihet att inbetala städjan i stället för att afgifva borgen, högst sällan blifvit af arrendatorne begagnad, utan desse funnit för sig fördelaktigare att prestera borgen, är Utskottet af den tanka, att en allmän föreskrift al den syftning, motionären ifrågasatt, skulle, utan att medföra någon större säkerhet för arrendebeloppens ordentliga ingående, försvåra utarrenderingarne, hvadan Utskottet, på grund så väl häraf som hvad i öfrigt blifvit yltradt, anser sig icke böra tillstyrka Rikets Ständers bifall till förevarande motion. Stockholm den 21 Febr. 1848. STOCKHOLM, Elm^n et Granbergs Tryckeri, 1848. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 1 M 78. Ank. till Exp. Utsk. d. 28 Febr., kl. 12 midd. Utlåtande, angående Riksguldskontorets förvaltning under den sedan sistlidne riksdags början förflutna tid. (Riksg. Afd.)
För att genom exempel visa hvarthän man kan komma vid tillämpning af I)en 29 Augusti f. m. principen om egendomens upskattning efter dess verkliga värde, beder jag blott att få i R. o. Ad:ns minne återkalla ett förhållande, som är temligen allmänt bekant. Det är föreskrifvet att vid expropriation af jord för allmänt behof, jorden skall upskattas till sitt verkliga värde, och att till detta värde skall läggas 5 0 proc., då det häraf upkommaude belopp utgör lösningssumman. Efter dessa grunder ske för närv:de vid jords exproprierande för de pågående jernvägsanläggningarue upskattningar i ganska stor skala i olika delar af landet, men huru utfalla dessa upskattningar? Månne på sådant sätt att det åsätta värdet blir det fi dylik jord i orten allmänt gällande? och skulle någon menniska vilja köpa en egendom efter det pris, som då för de exproprierade delarne bestämmes? Jag antager likväl att den upskattning, som skett och sker, grundar sig på upskattningsnämndens samvetsgranna öfvertygelse om hvad som är rätta värdet å den upskattade jorden. De hafva aflagt ed på att verkställa upskattningen efter bästa samvete och hålla säkerligen denna ed helig. Emellertid lärer, efter hvad jag hört upgifvas, inrösningsjord i Södermanland i allmänhet af expropriationsnämnden upskattas till 600 rdr tnld och då dertill kommer 50 proc. tillökning, blir summan 900 rdr, eller jemt 50 proc. mera, än hvad som i kostnadsförslaget för vestra stambanan genom Södermanland är uptaget såsom lösen för samma jord. Om nu ledamöterna i beredningskomitén fortfara att hafva samma åsigt om jordens verkliga värde, sora de tilläfventyrs hafva hyst såsom ledamöter i nyss omförmälda upskattningsriämnder, så vågar jag tro att jordegarne i Södermanland skola få så fabulösa värden på sina egendomar, att det skulle riktigt vatinas i munnen på dem, om de kunde lyckas att derefter realisera dem, men att de säkerligen ej hysa det aflägsnaste hopp att kunna af dem bereda sig en deremot svararande inkomst.
Majit, som jemväl funnit att hos Bataljons-läkaren Michaelsen vid hans höga ålder och i följd deraf medtagna krafter, icke mera kunde påräknas den tjenstbarhet, som beskaffenheten af hans tjenstebefattning nödvändigt fordrade, och enär det vore att förutse, att extra läkare hädanefter ofta måste, till särskild tunga för statsverket, beordras att Michaelsens tjenst förrätta, har vid sådant förhållande, ansett önskvärdt att bemälde Bataljons-läkare blefve, enligt sin tillkännagifna åstundan, försatt i tillfälle att medelst afskedstagande kunna lemna nämnde befattning. Då emellertid till Kongl. Majits disposition icke funnes någon tillgång, som författningsenligt kunde användas för att bereda Michaelsen det tillskott, utöfver honom från Arméens pensionskassa tillkommande pension, hvarigenom han blefve tryggad, att efter undfånget afsked varda bibehållen vid ett inkomstbelopp, motsvarande hans nu egande löneförmåner, hvilka utgöras af Andre Bataljons-läkarelönen 250 R:dr och den förhöjning derå af 80%, han med 123 R:dr alltsedan år 4 826 från Allmänna Indragnings-staten uppburit, har Kongl.
Skrifvelse den 19 Julii 1812 tillkännagåfvo Rikets då församlade Ständer, att de : ”efter ”anställda beräkningar å båda sidor, så väl öf*ver de möjligaste minsta pris,hvartill Passe”volance-afgiften bör kunna nedsättas, som af ”hvad föda, skjutsoch drickspenningar m. m. ”dittills ofelbart kostat Roten ,’* beslutat 1:0 ”att hvarje Rote skall hädanefter icke vidale till Soldaten vid Regements eller Corn ”pagniemöten , Mönstringar, Kronoarbeten j "eller hvad annat tillfälle och tåg som helst *’vara må, aflemna mötes, kostoch drickspenningar , eller skjutsa hans Rotekista och 310 ”att, för denna befrielse, erlägger ”Roten 8 R:dr, i ett för allt årligen, i freds-, ”tidhvarjemte slutligen yttrades den underdåniga anhållan, att, sedan Rikets Ständer nu ufverenskommit om inf örande af en allmän Passevolance - Inrättning på de förut bestämda grunder, Kongl. Maj:t täcktes genom Sine Befallningshafvande låta samman-* kalla och afhöra vederbörande Rotehållare; ”för att utröna och öfverenskomma hvad afseende kunde vara billigt och nödvändigt, ”till lindring i afgiiten och dess erläggande , ”i följd af orternes olikhet i rotejingar och ”öftiga beskaffenhet.*’ 48 Stats-samt Allm.Besv.o.Oec.Ulsk.Uti. N:o7tt.
Men ändamålet vinnes svårligen på det sätt LagUtsk. föreslagit, då det väl medgåfves men icke ålades presterskapet, att foga sig efter samvetsömina åhörares behof och önskningar uti ifrågav:de hänseende. Sådan är den väsendtliga skillnaden mellan LagUfsk:s tillstyrkande och min motion. Om än, såsom Gr. Sparre säger, då skriftermål skall förrättas med en ensam person, presten kunde begagna hvilket formulär han ville, så vöre detta af ingen nytta, derest presten icke ville begagna det, som bäst tillfredsställde den skriftandes samvete, och icke heller vore dertill förbunden. Det är derföre af stor vigt, att kunna hänvisa honom till ett formulär, som, såvidt jag erfarit, tillfredsställer alla deras samvetskraf, hvilka ogilla nu föreskrifna skriftermåls-ritual; ett formulär, som öfver 100 år varit begagnadt inom vår Kyrka, och dertill är författadt på en tid, då anspråken på renlärighet i Kyrkan voro som störst. Mången torde möjligen anse denna sak vara af mindre vigt; men den är det icke. Det är nemi. icke endast lekmän, som ogilla den nya handboken, utan det fins äfven prester, som göra det. En mycket aktad prest har nyii - Den 4 November e. m. 391 gen skrifvit till mig, det han var i begrepp att afsäga sig presterpbetet, emedan den nya handboken innehöll uttryck, som han, med blicken fästad pä Bibeln och de Symboliska böckerna, icke ansåg sig kunna gilla. Jag sökte lugna honom, så godt jag kunde, och ännu är hans beslut ej satt i verket, men jag har hört, att han sedermera skrifvit till åtskilliga andra på samma sätt; således är han annu vacklande. De, som icke sjelfva haft sådana skrupler, eller egt deras fulla förtroende, sorn det haft, kunna svårligen göra sig en föreställning om huru marterande de äro. Likasom man med allt skäl behandlar en person, som är lekamligt sjuk, med större varsamhet än den friske, så bör man äfven göra med den andligen sjuke.
Vid forntidens tarfliga lefnadssätt, nykter-, het och cuttrötteliga idoghet, ifrån Otta till senaste qväll, kunde både i enskildt Bo och uti Samhället, något öfverskott gifvas till utbyte e-j mot de få Utrikes behofven, och inflöt derjemte mycket Utländskt mynt, så att offenteligen ett visst pris måste utfardas på flere slags LTtrikes penningar. Le fleste Innevånare voro då verksamma Jordbrukare, eller oinskränkt frie NäringsBihang till Riks-St. Fröt. i§ij—iSiSCue Samt. Lager b rings Historia IV delen p. 256. Dess Sant*-’ mandrag h delen p, 8. II. 5o, IIT, p, i®. 4g. 538 Statsoch BanÅo-Utskottens Bet'arilt anden. idkare; och hvarförutan allt skatteköp, både Krdno-Böndernas besittningsrätt orubblig, så väl sorn Aboernes å Kyrkogodsen, hvilka seduares an* tal före Konung Gustaf der. I:stes verkstä^da indragning, minst uppstego till 9000 Hemman, **) Säd och Victualier förtärdes ej di af mångtalige Embetsman, af så många Stadsboer och »yslolöse SmåHerrar, af Erossare, Uppassare, samt flere slags vaktkarlar och uppsyningsman, som öka autalet af senare tiders dagdrifvare och lättingar.
Styrelsen känner äfven huru förhållandet är, och det är detta sorn man äfven här skulle önska. Jag ville nu blott nämna hvad anledn. pastor skulle hafva att infinna sig i skolan. Här är i inledningen tydligt sagdt, att allt hvad som icke på ett ställe låter utföra sig, får lämpas efter localen. Således gäller detta lika mycket för pastors visitationer, som för det öfriga, och intet hinder finnes således mot befrielse från denna skyldighet, der det vore alltför betungande för pastor att komma i hvarje vecka, men jag önskar att det måtte stå såsom en princip, att han såsom ordförande för skolstyrelsen och såsom skyldig att vaka öfver religionsundervisningen bör minst en gång i veckan infinna sig, der sig så göra later. Delta är hvad jag tror nödigt och böra vara. Hr Lagergren: Mig synes att hufvudfrågan har blifvit något förbisedd, ty det är ju icke fråga om huruvida utantill-läsning af catechesen skall äga rum eller icke, utan frågan är i denna §, huruvida den bör äga rum under lärarens ledning eller under presterskapets. Då hemställer jag alt det måtte få stå, att den får äga rum under presterskapets tillsyn, ty ordet "bör” vill här säga, att den icke bör ske under presterskapets handledning. Jag är på intet vis envis att få behålla ordet ”får,” utan beqvämer mig gerna till att instämma i Hr Ribbings redactionsförslag, om det kan lättare vinna bifall. Orsaken hvarföre jag tog mig friheten föreslå ordet ”får” var, att man så litet som möjligt borde förändra Ulskms redaction af författningen, just för att undvika svårigheten af sarnmanjemkningsförslag; men örn den af Hr Ribbing föreslagna förändring anses bättre, så må den gerna äga rum. I afseende på hvad Hr von Hartmansdorff särskildt yttrade om Erkebiskop Wallins cateches, så, Don 17 Februari f. m. när jag närande alt lian sagt alt den gamla var för lång, liar jag icke dermed sagt, att jag trodde alt linus egen var den tjenligaste. En stor nian kati också, frambringa en sak, som icke alltid är den bästa.
Om det nu vore i fråga, att stifta en faltig-lag, och vederbör ligt Ulsk. hade föreslagit, att det skulle stadgas ett visst belopp, som för hvarje person inom faltigvårds-samhället skulle utgöras till fattig-kassan bland dess öfriga inkomster, skulle då denna fråga, såsom bevillms-fråga, gå till förstärkt StatsUtsk.? Om vederbörtde hade föreslagit, att läUsnämnder skulle organiseras och alt de skulle få röra sig med dertill genom afgifter inom kommnnerne samlade medel, samt detta förslag hade blifvit af 3 Stånd bifallet, skulle icke då underd. skrifvelse derom hafva till Konungen afgått, och skulle deMcke hafva blifvit lag, om Konungen deråt lemna! sin sanktion? Aro icke de afgifter, som nu åro i fråga, utaf alldeles samma natur? Aro de icke afgifter, dem kommunerna skola utgöra till sig sjelfva? Vill man påslå, att formen för R. St:s bestämmande af kommunal-stadganden, till hvars utförande penningar behöfves, skulle vara den, att i och för bestämmandet af kommunens skyldigheter och rättigheter skulle endast erfordras 3 Stånds beslut, med i och för den afgift, som af kommunen borde erläggas till kommunerna sjelfva, skulle alla 4 Ståndens beslut erfordras? För min del inser jag icke, på hvilket stadgande i grundlagen något sådant skulle kunna stödja sig, och åberopandet af 59:de och 60:de §§:ne Reg:sF:n medför den motsägelse, att man i detta fall på kommunerna och deras förhållanden tillämpar hvad som är stadgadt för de tillsko.tisafgifter, som af R. St. beviljas i och för Statsbehofvens fyllande, hvaremot den motsatta meningen fullkomligt kan inrymmas under stadgandet uti 75:te §:n Riksd.Otdn. Hr Printzensköld, Carl: Mig synes, att Hr Gripenstedt uti sitt nyss afgifna anförande på ett så klart säll ådagalagt det orik - Den 28 Oktober f. ni. 69 tiga uti Gr.
I anledning af Kongl. Maj:ts till Utskottet aflåtne Nådiga Proposition af den j3 November sistledit år, angående Sala Silfververk, N:o 200. I anledning af de berättelser Rikets Ständers till StatsBancooch RiksgäldsVerkens öfverseende åren i8a5 och 1827 församlade Revisorer afgifvit, angående de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställda Fonder och Medel. Angående den innevarande Riksdag verkställde Revision af de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställde Fonder och Medel. Öfver Herr C. Arosenii Memorial, angående dels förlängning af tiden för åtnjutande af förlagslån ur ManufacturDiscontfonden, dels rättighet för Fabriksidkare i allmänhet, att för lån ur nämnde 168 Den 24 Juli i f. m. Discont fä ställa äfven annan säkerhet, än forsk 1 ilningar för försålda tillverkningar. Öfver väckt fråga om lånerällighet i ManufacturDiscontfonden för Idkare af Tvåloch Såptillverkning. Från BancoUtskottet: Af den 11 dennes: N:o 64. Med anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 33, om antagande på Bankens Stat af en i Byggnadsyrket erfaren person, i afseende å Bancohusens underhåll och vård m. m. N:o 65. Med anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 29 förut meddeldte Memorial, angående några förändringar och närmare bestämmanden af grunderne och vilkoren för Assignering på Banken. Med anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44> angående grunderna för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgifna BancoLån. Lades på bordet. Upplästes Vällofl. BorgareStåndets ProtocollsUtdrag af den 17 dennes, hvarafinhemtades, att, sedan Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande under N:o 40, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 16 förut Den i!\
Sedan Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium, uti infordradt underdånigt utlåtande, upplyst, att ofvanomförmäldc jordskyldsoch tomtöre-medel för året ungefärligen uppgå till 1,260 R:dr, samt att till utgående af desamma, äfvensom af den till 900 Riksdaler årligen upptagne summa, hvartill enahanda inkomst från öfriga fästningsorler beräknats, tid efter annan anvisats arfvoden och aflöningsersättningar åt de vid Ingeniör-korpsen anställde civile tjenstemän och betjente, till ett årligt belopp af 1,166 R:dr 32 sk., äfvensom utgifter för diverse ändamål, utgörande, för år 1847, 22 R:dr, allt banko, har Kongl. Maj:t detta ärende i nådigt öfvervägande tagit, och vill, i betraktande af hvad Rikets Ständer anfört, och då hela arrende-inkomsten af ifrågavarande fäslningslägenheter är för Kalmar domkyrka tillsvidare behöflig, härmed hos Rikets Ständer i nåder föreslå, att, derest Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj.ts, uti Dess proposition om statsverkets tillstånd och behof, derom gjorda framställning, anvisa serskildta medel till bestridande af de utgifter, hvartill berörde arrende-inkomster hittills blifvit använde, Rikets Ständer jemväl måtte medgifva, att förenämnde fästningslägenheter må till domkyrkans disposition öfverlåtas, intill dess kyrkans i banken erhållna lån till kapital och ränta blifvit till fullo guldet. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. P. Genberg. Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, N:o 33. 9 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastili-ärendcn , hållet inför , Hans Majit Konungen uti Stats-rådet ä Stockholms Slott den 28 December i85o. Närvarande:
Maj:ts Nådiga Proposition, angående det 'vid sista Riksdag framställda förslag till ny Stängsel-Förordning. (Lagsamt Allm.-Besv.- och Oeconom.-Utsk. N:ris 20 & 4*0 S. A. K. Sedan E. K. M. vid sistlidne Riksdag uti Nådig Proposition behagat till Rikets Ständer öfverlemna ett på E. K. M:s befallning utarbetadt förslag till ny Stängsel-Förordning, hvilande hufvudsakligen på de grunder, som blifvit af Lag-Comiteen anförde uti motiven lill 5Gap. Byggn. Balken uti det nya Civil-Lagförslaget, men Rikets Ständer,som, på uppgifne grunder, ansett betänkligt att vid samma Riksdag antaga berörde förslag, uti Skrifvelse den 19 Augusti 1829 i underd. anhållit, att förslagets pröfning, och deraf följande antagande eller icke antagande, kunde få hvila tili innevarande Riksdag, samt att emedlertid, förslaget, jemte Högsta Domstolens deröfver afgifne Utlåtande och Lag-Comitéensomförmälde motiv till 5 Cap Byggn. Balken måtte på allmän bekostnad tryckas samt lämpligt antal exemplar deraf lill Länens Hushållningssällskap utdelas, för att genom deras försorg blifva af allmänheten kändt; Så har E. K. M., uti Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer af den 22 Februarii 1834» tillkännagifva, alt de af Rikets Ständer begärde åtgärder blifvit vidtagne, samt att Hushållnings-Sällskapen i Länen, och der sådane ej funnos E. K. M:s Befallningshafvande med underd. utlåtande öfver förslaget till E. K. M. inkommit; och har E. K. M, vid företagen granskning af de i berörde utlåtande emot förslaget gjorde anmärknin - 54ö Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrivelse
S, D, Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 9 dennes afgifna och, den r 1 derpåföljde e. rn., på bordet lagda Betänkandent N;o 179, i anledning af väckt fråga otn öppnande af en ny coinmunication inomskärs från Dalarön till Stockholm, förmedelst genorngräfning af en smal Landtunga vid Södra Stäket; N:o 180, i anledning af väckt fråga oin kungörandet af en Förklaring öfver Riddeiskapets och Adelns vid 1809 och 1 S 10 årens Riksdag gjorda Concessioner. S. D. Föredrogs å nyo Välloflige Borgare-Ståndets, den 5 dennes, aflåtna och, den g derpåföljde e. ro., på bordet lagda ProtocollsXJtdrag, hvaraf inherotades, att Borgare-Ståndet, Vrot, Utdrag den i3 Mars i83o, 5 i likhet med hvad vid sistlidne Riksdag egt ruin, ät de af Rikets Ständer valde Herrar Coiniterade till Tryckfrihetens vård uppdragit att tillse, det ej mindre Rikets Grundlagar, med de vid denna Riksdag antagna förändringar deruti, än äfven Riksdagsbeslutet, felfritt tryckes; uti hvilket beslut de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Borgare-Ståndet förena; och fann Ridderskapet och Adeln för godt att afven för dess del uti Borgare-Ståndets nyssnämnde beslut instämma; i följd hvaraf Expeditions-Utskottet skulle anmodas, att för Herrar Comiterade i ofvanberörde ändamål förordnande uppsätta. S. D.