Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och denna aristokratiska, fint bildade kvinna visar sig inom kort lika hemmastadd hos » de små », när hon 1843 skrif ver förvaren oeh hans omgifning. » Ack, det var en skön och härlig tid! » — säger hon — » jag lefde så alldeles med detta folk, i deras stuga, åt vid deras bord, låg på deras halmbäddar, gladde mig och sörjde med dem. » Och i företalet till boken prisar hon detta folk i ordalag, som förkunna, att där finnes idealet. » Hon har sett så mycket godt och så litet ondt bland dessa naturmänniskor, att hon tackat Gud för att han ställt henne midt ibland dem. » s Friherrinnan von Knorring hade länge varit sjuk, då hon 1848 bortrycktes af lungsot. Redan vid 32 eller 33 år kom den, smygande som ett gift, och tärde på hennes lifstråd. Ståndaktigt kämpade hon med plågorna, men fåfängt. Det Ytterst bränslebesparande. Fotogenen brinner i gasform. Explosion omöjlig. Lätt a t t sköta. Ingen fotogénutsvettnlng. IDUN 1893 enda, som sjukdomen ej kunde röfva bort, var — - eget nog — glansen af hennes skönhet. » Sprittande lif och kvickhet » — säger Fredrika Bremer — » var ansiktets förnämsta karaktär, och hvad jag bäst minnes, är det skälmaktiga, granna leendet, ögonens tindrande glans. Det låg en sydländsk glöd öfver hela hennes väsen, men man tyckte sig känna, att elden inom henne var af tärande art. I sitt hem var hon tydligen solen. » Nils Erdmann. Jle gamle c beratta: fordomtid, J) å trodde man aldrig på " Om tomten, den lille, Xraktiga JKed Julemat tJLt honom, gömdes som hade den tysta " Om fäderneärfda Xy trollet, vården gården. som glades åt män sho-id " Och varligen hägnar kärfve %&gt;et får i den heliga %n glimt ro, " Och kan, likt ädlare af lifvet ljust och kid, vakten af tro, jEn timmes Strålande helgefrid, förglömdes.
Inom en månad skall leverantörerna veta om de vunnit. Under den tiden får de inte avsäga sig leveransen vid 6 % vite av auktionsvärdet. § 20 Sedan anbudet blivit antaget, skall ett kontrakt upprättas, där leverantörens skyldigheter står. Kasserad vara betraktas som underlåten leverans. Då så anses nödvändigt skall leverantören ställa godkänd borgen för sitt åtagande. § 21 Antaget anbud får inte återkallas och godkänt kontrakt överlåtas. § 22 Så snart leveransen är fullgjord skall den besiktigas och leverantören lyfta sin betalning, allt enligt kontraktet. § 23 Förskott kan beviljas, om leverantören ställer två mäns borgen, som för egen skuld. Artikel III Om entreprenadauktioner § 24 När lantförsvaret behöver nybyggnad eller reparation på Kronans hus, som inte är delar av Fästningsverken, bör allmän auktion till entreprenaden utbjudas. Riksdagen skall förordna två för lagkunskap och utmärkt redlighet kända medborgare, den ene såsom justitieombudsman och den andre såsom militieombudsman, att i egenskap av riksdagens ombud, efter den instruktion riksdagen för vardera utfärdat, hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad, militieombudsmannen i vad de skola tillämpas vid krigsdomstolarna samt av ämbetsoch tjänstemän med avlöning från de till försvarsväsendet anslagna medel och justitieombudsmannen i vad de eljest skola vid domstolarna samt av ämbetsoch tjänstemän tillämpas, ävensom att enligt den fördelning nu är sagd vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra. Riksdagen skall sammanträda i rikets huvudstad, utom i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika viktiga hinder göra det omöjligt eller för riksdagens frihet och säkerhet vådligt. I dessa fall tillkommer Konungen att, efter samråd med de av riksdagen valde fullmäktige i riksbanken och fullmäktige i riksgäldskontoret, annan riksdagsort utsätta och kungöra. Om riket kommer i krig och krigsförhållandena så påkalla skall riksdagens krigsdelegation träda i riksdagens ställe. Förordnande härom meddelas antingen av den i 50 § riksdagsordningen omförmälda talmanskonferensen, där så kan ske efter samråd med statsministern, eller ock av Konungen, om talmanskonferensen på grund av krigsförhållandena icke kan sammanträda.
A f andra framhölls dels den njutning, som ligger i att långsamt färdigbilda sitt hem, som då alltid förefaller ungt o c h nytt, dels önskvärdheten att kvinnorna mera än hittills måtte arbeta m e d nålen, bl. a. själrva sy sina egna o c h sina barns kläder, hvilket troddes kunna motverka den hos d e m skarpt framträdande tendensen att känna sig klena o c h trötta, håglösa o c h nervösa samt att gifva sig tid — alltför riklig — a s ' écouter. För uraktlåtenhet i fråga o m uppfostran af barnens skönhetssinne beskylldes från ett håll företrädesvis öfverklasshemmen, där husfadern väl ofta köper hem hummer, tryffel o c h andra läckerheter, m e n sällan består vackra taflor o c h andra uppfostrande konstföremål till barnkammaren. Hetsjakten efter det moderna, äfven o m detta är aldrig så fult, samt den ofta märkbara bristen på varm hemtrefnad beklagades lifligt Medan somliga höllo före, att smakfullt o c h stilrent husgeråd redan nu kunde erhållas för skapligt pris, hade andra gjort den erfarenheten, att allt verkligt vackert änn u så länge ställde sig dyrt. På tal om att reformera de smako c h stillösa h e m m e n gjorde sig den åsikten gällande, att detta lättast kunde ske, o m man förenklade lifvet, reducerade behofven till det minsta möjliga, plockade bort allt öfverflödigt, tills h e m m e t blefve tomt, o c h sedan efter hand tillfredsställde den saknande längtan efter än ett, än ett annat föremål med idel vackra saker, helst handgjorda, af billigt material, m e n efter konstnärlig modell. Man b o r d e icke under förlofningstiden skaffa sig allt till bosättningen, utan vänta m e d en del o c h efter hand komplettera hvad s o m brister, då resultatet säkerligen skulle blifva bättre. Massproduktionen b o r d e inskränkas till det nödvändiga o c h allt annat göras för hand.
Jag hade då ensam inom Utskottet reserverat mig mot Utskottets Betänkande, och vann ej eller pluraliteten med mig, när frågan här afgjordes. Denna erfarenhet ger mig sålunda anledning att förmoda lika öde med Herr Hiesleiters reservation. Herr Munck af Rosenskölds grundsatts, att den Contrahent förlorar mest, som får påföra den andra minsta qvantiteten varor, kan jag ej godkänna. Får jag mig påförd flera varor än jag behöfver, tar jag ej emot dem, eller kan jag från annat håll med större fördel taga mina varor, så tar jag dem ej af Finnarne. I vissa fall är det en ren vinst, att äfven få varor sig påförda, som man icke sjelf behöfver, såsom t. ex.: att erhålla tjära och beck från Finland anser jag vara en ren lycka för oss, ty vi komma derigenom i tillfälle, att afsätta dessa effecter på andra Orter, och erhålla på sådant sätt förtjensten af en Transito-handel. Emot Herr von Hartmansdorffs yttrande får jag Den i4 Septewebr e. m. a83 anmärka, att det är ej ensamt för Stockholmsboernes behof, som Finska varor komma tili Sverige, ty de gå äfven till andra Landsorter. Om han tror, att Finnarne äro gynnade efter sista Tractaten, då likvisst Tullinkomsterna under alla åren stigit, så bevisar detta bäst, att lian icke liållit någon husbålls-räkning; han skulle annars hafva funnit, att Finska varor, i följd af ökad Tulloch Skepps-umgälder, sedan sista Handels-Tractaten blef gällande, betydligen stigit. Då jag anser Tractaten med Finland vara ganska fördelaktig för Landet, och jag lika litet i detta afseende, som i alla andra, kan misskänna Regeringens omtanka för Rikets väl, finner jag ej skäl att tillstyrka den föreslagne underdåniga skrifvelsen, utan anhåller om proposition till bifall å Betänkandet, Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: I anledning af Herr Munck af Rosenskölds farhåga, att åtskillige Ryska varor skulle införas tili Sverige under rubrik af Finska, tror jag mig böra besvara denna, åtminstone på möjligheten grundade, förmodan.
t; i,ai.t till fiirsiik att preciallin&amp;nua forestallniugssiittet ocli sprikbruket ~ i c sins l sera det juridiska begreppet p ?fba. En s8ctau hansyu var naturligtvis nodviindig for att I-iomma frigal~s liisniug inpi lifvet, ocll den erbjilder ett risst intresse iifve~i fijr dell icke jnridiskt biltiade, inen letler p5 sainmu giillg Iiitt nt pB en gnngfly at ' svlfvaiidc bugrel) l~ och knuatruktiouer. J ' nristernas enhllliga oludiiale tyckes 0 ~ 1 i s vara, ~ rttt [let kriift en ovaldigti hiig grad af ji~rittisk skiirpa och logislr retltr for ntt p&amp; ett s i lyckligt siitt, son1 hiir varit fallet, lijsn don vanskiiga uppgifteu. Seclan andre opponenten haft ett kortare lueuingsntl~yto nlecl friilreu E., upptriidde tredje opponenten, s o ~ n tyclites roa heline sjslf icke minclre Bn publiken. 81som hon ocltsii 1) iipckatle i tlet viinliga och v d framsagiia lilla tal, hvrwi hon tackaile fiir llaus:: opposition-:, Br clet ingen liitt sak att ur en striingt reteuslraplig afhandling hnnna uppsoka kvickheter, hvilkas f b r n a u t a fiirtjiinst miste ligga just i egtnslrapen att forefalla s i litet ~siikta:: som nibjligt. D e m a svarighet lgckades dock treclje oppouenten liisil. 1 ~ 9 ett satt, son1 skaffade hela auditoriet, inclusive respondenten, en liton hogtid a£ skratt.
Sig, att fråga om vissa försigtighetsmått emot Dagblads och Veckoskrifters utgifvande i afseende på hvad deremot kunde finnas för främmande Magter anstötligt vid förledne Riksdag öfverlemnades af Constitutions-Utskottet till Rikets Ständer, för att derom, äfvensom om flere förbättringar, vid den nästföljande besluta, men samma försigtighetsmått, bestående i Dagblads eller Veckoskrifters föregående granskning af Hof-Canzleren eller Dess Ombud, hvarken synas Kongl. Majit tillräckeliga eller ens i verkställigheten äro möjeliga; så finner Kongl. Majit Sig föranledd, så väl af denna då väckta fråga sorn af Dess Egen vid denna Riksdag uppdragne teckning af Tryckfrihetens behandlande och dervid fogade uppmaning till nödvändiga förändringar, att, under en mera utsträckt synpunkt af ämnet, af Rikets Ständer äskai 1 :o Att utgifvandet af Dagblad och Periodiska Skrifter af alla slag hädanefter må bero af Konungens, Bilaga B till Mem.
Utlåtande, t anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande, dels i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London, dels ock i den för landtbruks-alster och redskap innevarande års sommar anordnade internalionela utställning i Hamburg. (U. A.) ' Af högstberörda den 7 sistlidne Augusti till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (JW 122) inhemtas, att, sedan härvarande Kongl. Stor-Britanniske Minister tillkännagifvit, att en för alla nationer gemensam industrioch konst-exposition komme att öppnas i London den 1 Maj 1862, samt de för anordnandet af denna exposition af Hennes Stor-Britaniska Majit utsedde kommissarier framställt önskan att få sätta sig i beröring med sådana personer elier sällskap, hvilka bäst vore i tillfälle att gagna dem, som ämnade på expositionen utställa artiklar, så, och då erfarenheten ådagalagt, att vid hittills anordnade allmänna större industriexpositioner de flesta stater, med anspråk på högre utveckling och med tillgång på värdefulla industrioch slöjdarbeten samt konstalster, deruti tagit del, samt Rikets Ständer vid föregående likartade allmänna utställningar uttalat sig för landets deltagande i desamma och för ändamålet då anvisat erforderliga medel, hade Kongl. Majit, under den 17 Maj 1861 förordnat, att åtgärder äfven då borde vidtagas, på det att Sverige vid ifrågavarande exposition icke måtte lemnäs orepresenteradt samt utsett Grosshandlanden m. m. C. F. Waern att vara kommissarie för Sverige vid omförmälda exposition; hvarjemte Kongl. Majit, i likhet med hvad tillförene egt rum, tillsatt en särskild Central-komité för Sverges deltagande uti berörda exposition, samt uppdragit åt Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland att i bemälda komité vara ordförande. Till bestridande af de med förevarande uppdrag förenade kostnader hade Kongl. Majit tid efter annan anbefallt Sitt och Rikets Stats-kontor, att utaf under Stats-Utskottets Utlåtande JV& 173.
Sine befallningshafvande att, der så ske kan och besparing lör statsverket derigenom beredes, uppgöra entreprenader om fångars forslande, med iakttagande likväl, att kostnaden derför ej öfverstiger de skjutsoch vagnpenningar, som, efter den förändring, Rikets Ständer här ofvan i underd. föreslagit, för fångars transport böra erläggas. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 2 Augusti 1848. Expeditions-Utskoitels Förslag till und. Skrifvelsej IV.-o i65. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3i Juli I848. Preste-ståndet den 2 Aug. — Borgare-ståndet den 2 Bonde-ståndet den 2 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående inkvarteringsskyldigheten i Stockholm. (Staissamt Allm. Besv-, och Ekon.-utsk. Uti., N:o 41.) S. A. K. Uti nådig skrifvelse af den 20 December förlidet år, har É. K. M. behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, att, då E. K. M. funnit billigheten fordra, att den af Rikets Ständer vid flera riksdagar uttalade oell jemväl på städerna utom Stockholm redan tillämpade grundsats, tiel statsverket borde vidkännas kostnaden för i ständig garnison förlagda truppers inqvartering och endast den så kallade servisen tillsvidare utgöras af städerna, clefve i tillämpningen utsträckt äfven till hufvudstaden, E. K. M. velat detta ärende till Rikets Ständer öfverlemna, på det Rikets Ständer måtte blifva i tillfälle att, i fall omständigheterna sådant medgåfve, bereda äfven Stockholms stad en behöflig lindring i dess inqvarteringsbesvär. Rikets Ständer, som tagit denna fråga i noggrant öfvervägande, hafva väl funnit det vara med billighet öfverensstämmande, att Stockholms stads inqvarterings-skyldige linge åtnjuta den lindring uti inqvarterings-skyldigheteus utgörande, sorn E. lv.
B:co , enligt öfver återstående arbeten af Herr Major Mechanicus Pollieimer uppgjordt kostnads-förslag, till Hamnbyggnadens fullkomliga iståndsättande efter den faststälde planen erfordras; att denna kostnad icke blifvit ansedd kunna af Ystads Borgerskap utan Låncbiträden åstadkommas, i 32 * 5o6 Stats-Utskottets anseende till de flera publika och kostsamma Byggnader Staden i sednare åren måst vidkännas; att Ystads Hamn är till sitt läge, och den säkerhet, med hvilken Fartyg der kunna öfvervintra, högst fördelaktig, äfven derföre, att den bland Skånska Hamnarne sednast tillfryser och tidigast för Sjöfarten är öppen, hvadan ock Post-iagts-farten emellan Ystad och Stralsund, den sena årstiden, är verkställbar; alt denna Hamns allmänna nytta således är fullkomligen erkänd, men att det hela af Hamnbyggnaden mäste fullbordas efter 'uppgjorde planen, för att uppfylla ändamålet, och trygga det redan nedlagda kostsamma arbetet, samt, för framtiden bereda all den säkerhet, som af localen kan påräknas, under det Hamnen årligen göres djupare, och uppgrundningar, härflytande af vissa vindar, förekommas, samt att sluteligen, hvad den säkerhet för Låne-biträdet som af Staden blifvit erbuden, beträffar, Landshöfdinsre-Ämbe 7 O tet för sin del ansett en sådan säkerhet vara tillräekeligen förvarad genom Stadens Äldstes Revers, enär den å Borgerskapets vägnar utgifves och underskrifves af en för alla och alla för en, held st då, i fall Inteckning tillika skulle sättas i fråga, en sådan icke kunde utsträckas till Stadens donerade jord, och icke utan medgifvande af alla dem, som inom Stadens Territorium äro jordegare, beviljas. Desse sålunda vundne upplysningar , om förhållandet med Hamnbyggnaden i Ystad, Betänkanden. hafva Utskotten ansett sig höra härigenom äfven inför Rikets Högloft.
Jag lemnar derhän, om denna Inrättning bör kallas nyttig eller skadlig, men jag vet ej, hvarföre Ständerne vid hvarje Riksdag skola blottställa sig för misstankan, att vara i connivance med kopparslagare, emedan de vid hvarje Riksdag vidtaga förändringar om bränvinsbränningen, som medföra nödvändigheten för Producenterne, att låta omgöra sin gamla, eller skaffa sig ny redskap, h vilket äfven blir följden af Utskottens förslag, om enligt det productionen med de pistoriska verken skall gynnas på de enkla apparaternes och den inskränktare tillverkningens bekostnad. Hvad Utskotten föreslagit angående byggnadsvärdets inberäknande i afseende på det Taxeringsvärde, som skall ligga till grund för bränvinsbränningsrättigheten, är visserligen skäligt och rätt, men bör ej få retroactif verkan, emedan det skulle föranleda till en total förändring af alla efter gamla principen taxerade pannor. Slulljgen anhåller jag, att Den 4 Junii f. m. 79 elen af Herr af Billbergh i dess reservation utvecklade princip, att bränvinsbränningen måtte minskas, men Statens intrader ökas, måtte vid tillämpningen iagttagas. Den har visst ingått i Utskottens tanka, men ej blifvit följd. Vid återremissen, hvarom jag äfven anhåller, torde dessa mina anmärkningar få åtfölja. Herr Nordenankar , Gustafa uppläste följande: Jag har reserverat mig emot de förenade Utskottens beslut, ocb beder att få närmare utveckla orsakerne dertill. Vid behandlingen af detta ämne förete sig tvenne olika åsigter — tvenne vägar att gå. Antingen att öfverflytta bränvinsbränningen ifrån Landtmannen till Fabriksinrättningar, isynnerhet i närheten af de större Städerne; eller ock att återföra den till bibehållande af den lilla fördel för jordbruket, som 18r5 års Författning åsyftade, och sorn efter min öfvertygelse jordbruket så väl behöfver. Utskottens Förslag anvisar den förra; men jag kan ej neka, att min åsigt och önskan är för den sednare. Jag tror, att bibehållandet af hvilken och huru liten fördel som hälst vid jordbruket är både behöflig och ändamålsenlig.
Jag skulle hafva illa grundat min mening, om jag trott mig kunna så lättsinnigt afstå derifrån; men jag får äran erinra de herrar, hvilka äro så rädda för många propostr, att om pluraliteten bifaller första propostn, så förfalla alla de öfriga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, i anledn. af Frih. Cederströms, Thure, begäran om uppläsning af den sist framställda propostn ang:de contra-propos:ns beskaffenhet, att den varit följande: antager R. o. Ad. till contra-propos. bifall å StatsTJtsk:s sist afgifna utlåt. Sedan denna propos. blifvit besvarad, hade Hr Landtm, förklarat, att han ansåge nej dervid hafva varit öfvervägande; och finge Hr Landtm, nu framställa ett annat förslag till contra-propos., hemställande alltså, om R. o. Ad. dertill behagade antaga afslag å båda utlåt:na N:is 225 och 98. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han funnit ja häfva öfverröstat nej. Frih. Boye: Jag vill icke taga på mitt ansvar att hafva uppehållit R. o. Ad., utan anhåller blott att till prot, få reservera mig emot hvad som inträffat, nemi. att Hr Ribbings och min mening de facto blifvit undertryckt. 12 H. 14 10Ö Den i5 Augusti f. m. Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Frih. Boyes anförande, hvilket rörde Hr Landtnäs föredragningssätt, då Frih. Boye påstått att hans mening blifvit undertryckt, uppmärksamheten deruppå, att den ej blifvit undertryckt på annat sätt, än genom R. o. Ad:s beslut, att till contra-pro* pos. antaga en annan; ty om Frih.
M e n dessförinnan har taket af h a l m gjorts, för det att arbetet m e d leran skall kunna pågå ostördt af d e hvarje dag under regntiden återkommande tropiska regnskurarne. Murarne göras så släta s o m möjligt, hvarpå d e hvitmenas. R u m m e n äro tvänne, åtskilda af e n veranda, s o m användes till matsal, samlingsrum o. s. v. De prydas m e d mattor, hudar samt vapen, köpta af infödingarne. Som inga glasrutor finnas att tillgå, stängas fönstren n o g a m e d luckor af trä. Gardiner uppsättas o c h bostaden är färdig. Men till allt detta behöfs plank o c h spik. I verktygsförrådet finnes litet af hvarje; till o c h m e d en långsag. Nu gäller det att kunna använda densamma. Ä r lyckan g o d, finnes det kanske någon eller några bland soldaterna, värfvade på västkusten af Afrika, som, o m de ej kunna TRÄDGÅRD PA STATIONEN. sköta en dylik såg, dock sett en sådan, samt huru sågningen utföres. Dessa män uttagas, o c h som negern långt ifrån är så d u m, s o m man gärna föreställer sig i Europa, har man snart skapliga plankor, hvilka blifva allt bättre o c h bättre, isynnerhet då en extra premie erhålles för hvarje användbar planka. För att göra spik engageras en smed från någon af d e kringliggande byarne, o c h s o m han är van att göra svårare saker än det, som nu begäres af h o n o m, har han i n o m kort lämnat en mycket g o d vara. Samtidigt inviger han två eller tre af stationens soldater i sitt yrkes hemligheter. Järn k ö p e s af infö- dingarne, som själfva bryta malmen, hvilken d e smälta i två till tre meter h ö g a masugnar. Äfven tagas de lådor o c h tygbalar omgifvande järnbanden samt till o c h med, då allt annat råämne tryter, patronhylsor. Samtidigt m e d byggnadsarbetena hafva röjningsarbeten för blifvande odlingar utförts, hvartill infö- dingarne lämnat hjälp.
Jag tror deremot att skillnaden i dessa omnämnde 25%, hvartill man väl icke gerna kan antaga att Svenska jorden är intecknad, utgöres af denna förlagsränta och att således jordbruket kommer att hemfalla under samma beskattning, som andra näringar i landet. Det finnes ett skäl, hvarföre jag icke heller vill upträda mot dessa 3 öre pr 100 rdr, som af Utsk:t äro föreslagne i beskattning för jordbruksfastighet, under det den är satt högre för annan fastighet och för näringsidkare, som ega afdraga räntan på sitt förlagskapital. Granskar man de tabeller, som åtfölja Komiterades förslag, skall man finna, att enl. de upgifter, som kommit IComitén tillhanda rörande taxeringsvärdet å ena sidan och köpeskillingen å den andra, ungefärligen samma beskattning kommer att drabba jordbrukarne öfver hela riket, då beskattningen sättes efter 3 öre pr 100. Jag medger att det icke är något absolut säkert; men förden, hvilken lika med mig i så många riksdagar deltagit i förhandlingarna och seft huru många svårigheter det möter, synnerligast inom BondeStåndet, att komma till något slags kontroll af jordvärdet, tror jag det vara klart att, äfven om det vore rättsenligt att höja procenten något öfver dessa 3 öre, man likväl bör låta dervid bero, för att vinna det mål, som nu åsyftats. Deremot kan jag icke godkänna Utsk:ts förslag att lägga 5 % bevilln. på annan fastighet. Det är gifvet, såsom jag nyss nämnde, att dessa 3 öre pr 100 blifvit satte af Utsk:t för att derigenom bereda en nedsättning för jordbruket på den intecknade skulden, hvarå den icke får tillräkna sig något afdrag; men jag skulle icke tro någon skilnad finnas emellan inteckningarne i stadsfastighet och annan fastighet; det är möjligt att stadsfastighet i allmänhet lemnar något större afkomst än jordbruksfastighet, såsom varande mindre utsatt för tillfälliga förluster, men att afkomsten af den förra fastigheten skulle kunna beräknas till 2% högre än af den sednare, det tror jag icke vara i enlighet med rätta förhållandet. Derföre skulle jag önska att, med bibehållandet af dessa 3 öre per 100 för jordbruksfastighet, beskattningen för all annan sattes till 4 öre.