Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om de häraf föranledda åtgärder och beslut lemna de vid denna nådiga proposition bifogade Transport R:dr 17,420: 32. Span mål. — 20 t:r 25 k:pr. — 20 t;r 25 k:pr. Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. tilt H. St. 184'/. 65 Spanmål, Transport R:dr 1.7,426:32. — 20 t:r 25 k:pr. handlingar fullständig upplysning. En föriindracl reglering af läroverken, oaktadt den endast småningom kan lillvägabringas, klöfver likväl ökade statsanslag. Men dä dessa erfordras endast i den mån, sorn förändringen går i verkställighet, vili Kongl. Majit vid denna Riksdag icke af Rikets Ständer begära högre tillökning i meranämnde årliga anslag för elementar-läroverken, än 30,000: att utgå såsom reservations-anslag, för alt, jemte nu befintliga tillgångar och den afgift af lärjungarna, som blifvit i planen för läroverkens organisation föreslagen, användas till löner åt lärare vid de elemenlar-läroverk, hvilka blifva inrättade efter de af Kongl. Majit godkända grunder, med rättighet för Kongl. Majit, dels att anvisa besparingarne på anslaget så väl till dnpplikanters aflönande, som lill oundvikliga byggnader för lärovei ketts behof, der andra medel icke linnas att tillgå, dels att till hvarje skolas disposition för dess materiela behof öfverlemna hälften af det öfverskott å afgiflen af lärjungarne, som vid skolan uppkommer, sedan den summa utgått, hvilken minst bör erläggas. I förening härmed och då de åtgärder, hvilka för skol väsendets ordnande komma at t vidtagas, blifva af det omfång, att de ieke kunna inom ecklesiaslik-departemenlet medhinnas, utan särskildt biträde jemväl af personer, sorn i ämnet ega speciel kännedom och erfarenhet, föreslår Kongl. Majit, alt Rikets Ständer tillika må på stat uppföra ett årligt anslag af 3,000: att i nämnde afseenden användas.
Folket i huset svarade leende på Susannas frågor, att det nog var «förvaltaren« som planterat trädet. Men förvaltaren sjelf ställde sig dervid högst främmande, förvånade sig öfver trädet med hafrebuketten, och undrade hur det kommit dit. «Det måtte,« sade han, «af sig sjelf ha skjutit upp under natten, och det kunde blott komma sig af den dråpliga norska jordens underbara kraft, – pulveriseradt urberg, hvarendaste bit af den! Endast sådan jord kan frambringa sådana underverk.« På förmiddagen gick Harald med Susanna i ladugården, der de med egna händer utdelade hafra åt korna, bröd åt fåren, och rikligt med gryn åt de små fjäderfäna. Inom hönsens samhälle anmärktes dervid mycken skiljaktighet i karakterer. Somliga togo för sig med glupskhet, trängande undan de andra med hack och hugg, andra åter höllo sig på blygsamt afstånd, förnöjsamt plockande upp de korn, som lyckan skänkte dem; några åter tycktes unna andra bättre än sig sjelfva. Af denna ädla natur var isynnerhet en ung tupp, med hög kam och rik pelerine af gullskiftande fjädrar och en särdeles stolt och högsinnt hållning; han öfverlät sin andel åt hönorna, så att han knappt fick svälja sjelf ett enda korn, men betraktade med en ädel tuppmin svärmen, som plockade och kacklade vid hans fötter. För detta sitt vackra förhållande, blef han af Susanna kallad riddaren, hvilket namn han alltsedan fick behålla. Hos gässen fick hon med förtrytelse se den grå gåsen ännu mer förtryckt och plockad af den hvita öfversittaren än förut. Harald föreslog att slagta den grå, men Susanna förklarade ifrigt, att om en af rivalerna skulle offras, så måste det bli den hvita. I ett hem der ej barn finnes, ej slägt och vänner församlas, der husmodren sitter i mörkret med sin sorg, kan julaftonen ej bringa mycken glädje.
S. A. K. H os Riksens Ständer har fråga derom blifvit väckt, att de afgifter, under benämning af Winterliggnings penningar samt BroHamnMudderoch Duc d’Albe-afgifter, hvilka Allmogen nödgas erlägga, då den, för begagnandet af rättigheten, att från Köpingar och Randt-hamnar utföra egne .producter, derå i närmaste Stad begär förpassning, måtte upphöra, när Stadens hamn icke behöfver under resan aniöpas, helst egarne till fartygen icke skall lillgoda kom - ZJnderdåniga Skrifvelser. 171 mä någon af de fördelar, hvarföre berörde afgifter blifvit stadgade. Wid Öfvervägande af detta ämne, hafva Riksens Ständer ansett Städernes ifrågavarande rättighet, att af fartyg, som afgå ifrån eller ankom, ma till de inom deras Tullkammar-District belägne Köpingar och Landthamnar uppbära vissa afgifter, dels vara grundad på Privilegier, meddelade antingen vid Städernes fundation eller under en påföljande tid, dels ock hafva tillkommit pa samma gång, som Allmogen i vissa orter, jemte de i Köpingarne bosatte personer, vunnit Seglations-frihet; i förra fallet såsom ett bidrag till underhållandet af Städernes hamnar och broar, samt i det senare såsom en ersättning för den Städerne tillskyndade minskning i inkomster, genom den åt Allmogen och Köpingarnes invånare förunnade Seglations-rätt. Riksens Ständer, som vid ett sådant förhållande, funnit Städerne, der'deras rättighet i detta afseende är grundad på Privilegier eller särskilda Resolutioner, böra oqvaldt dervid bibehållas, hafva likväl ansett en allmän undersökning vara af nöden, rörande de särskilde afgifternes uppkomst, beskaffenhet och belopp; och få, af denna anledning, hos E. K. M. Riksens Ständer i underdånighet anhålla, det en sådan undersökning måtte varda i Nåder anbefalld , med hänsigt, icke allenast till Städerne vid Rikets hafskuster, utan också till de Städer, sorn vid de större segelbare insjöarne äro belägne; hvarefter E. K.
Sk® syntes alltför högt, enär minskningen i kronans afrad, jemförd med värdet af Bergslagets eftergift, blefve högst betydlig; att deremot, för kronan och det allmänna, likasom för en stor del allmoge inom Stora Kopparbergs län, det vore af särdeles vigt om Bergslagets alla, ännu återstående, privilegier och särskilda förmåner, hvaribland ock dess på allmogens och ortens bekostnad erhållna företrädesrättigheter i afseende å ved-, virkesoch kolhandel inom vissa socknar af länet, kunde för framtiden alldeles upphöra; hemställande fördenskull kollegierna, om icke Stora Kopparbergs Bergslag borde ånyo höras, med föreskrift att öfver denna fråga fullständigt sig yttra, hvarefter på Kongl. Maj:ts förnyade nådiga pröfning, efter inhemtande af Rikets Ständers tanka i ämnet, blefve beroende om och hvilken reglering i afseende å skattekolens leverering kunde med Bergslaget, till den skattskyldige allmogens förmån, i föreningsväg uppgöras. Slats-Ulskollets Utlåtande, Jfö 64, Litt. B. 15 Uti en serskild, den 28 Nov. 1850 till Kongl. Maj:t inkommen ansökning hafva St. Schedvi, Thorsångs, Säthers, Leksands, Åhls och Rättviks Socknemän inom Kopparbergs Län i underdånighet anhållit om aflåtande af nådig proposition till Rikets Ständer, om fri disposition af skatteskogarne inom Rergslagets koldistrikt äfvensom af bergsfrälseskogarne och om rättighet för de skattskyldige att, i stället för skattekolens leverering, få till Rergslaget erlägga värdet af hemmansräntekolen med antingen spanmal eller bestämd, billig penningeränta, allt efter tillgång och eget val samt att, i stället för mantalskolen, betala mantalspenningarne i kontant, på sätt inom häradsfjerdingen i Leksand af ålder varit öfligt. Emedan vid 1847 och 1848 årens Riksdag, bland skälen mot bifall till Kongl.
S. D. Remitterades till Banco-JJt skott et en denna dag gjord motion af Herr Rosenblad Bernhard, att Banco-Utskottet, så fort sig göra låter, måtte inkomma med förslag till alla de förändringar, i nu gällande Reglemente för Banken och dess Discont-Verk, hvilka Utskottet funnit erforderliga, hvilkas antagande ^kräfva Rikets Ständers bifall^ och hvilkas afgörande icke omedelbart beror af ännu oafgjorda preliminaira frågor, S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde Memorial N:o 6g, med förslag till ändringar i 5o §. Regerings-Forrnen, ock 3 §. Riksdags-Ordningen, ansågs detsamma enligt 56 §. Regerings-Formen böra hvila till nästa Riksdag. S. D. Då nu å nyo föredrogs Banco-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde Utlåtande ]\T:o y3, till svar å de inom frenne Riks-Stånd gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 38 framlagde förslag till departementalindelning af Baneo-verket samt redovisnings och tjenstgöringsordningen inom detta verk; blef nämnde Utlåtande N:o ^3 bifallet, med följande förändringar: i:o Att de uti i punkten Litt A. omtalde Hufvud afdelningar skulle ökas med en 5:te, eller det i samma punkt oraförinälda Lane Cancelliet, som skulle till de öfrige Ilafvudafdelningarne uppflyttas. 2:0 Att de,t uti 2.-dra punkten Litt B förekommande ord tillsatä skulle utbytas emot ordet tillförordnad. S. D. Föredrogos å njm Stats-Utskottcts Utlåtande N:o '381., öfver anmärkningar vid betänkandet N:o 298, i anledning af Kongl. Maj.-ls Nåd. Skrifvelse till Rikets Ständer, angående tillökning af lånebidraget till ma - 12 Trot.
Under denna §• böra således alla öfverträdelser af någon i Riket gällande Lag, sorn Utskottet anser höra beifras rnen afgörandet, huruvida sådane ägt rum beror ej af den angifvande auctoriteten, utan af en enligt Grundlagen till sin sammansättning redan befintlig Domstol, som är skyldig grunda sitt Domslut på gifna Lagar. (Regeringsformens 106 §) ConstitutionsUtskottet äger äfven genom 107 §. Regeringsformen rätt, om det anmärker, att StatsRådets Ledamöter samfäldt eller en eller flere af dem uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSeeretcrarc •icke nied oväld, nitj skicklighet och drift sitt förtroende Embete utöfvat sådant då för Riksens Ständer tillkän* nagifva, ht 'ilka om de finna Rikets väl det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att han ville ur StatsRådet och från Embetet skilja den eller deni, emot hvilka anmärkning blifvit gjord. Samma §. tillåter också, aet frågor i detta ämne kunna i RiksStåndens Plena väckas och af andra Utskott än ConstitutionsUtskottet andragas men icke af Riksens Ständer afgöras\ förr än sistnämnde Utskott deröfver blifvit hördi, och till förekommande af 174 Den ro Julii f.m. ali Lagstiftande maktens ingrepp i den verkställande stadgar Grundlagen i 107 §■ RegeringsFormen och 29 §. R. O. med ömtålig noggranhet serskilts former, så väl för väckandet som afgörandet i Ståndens Plena af dylika mål fåsom i 107 §9 att under Riksens Ständers öjverläggningar derom . skola icke Konungens beslut uti mai, som röra enskilt a personers eller korporationer s rättigheter och angelägenheter kunna ens nämnas, ännu mindre någon Riksens Ständers pl öjning underkastas.
Af de handlingar och upplysningar, Comitéen samlat, och den luca la kännedom, Comitéen bör ega, åligger den att utröna egendomarnes beskaffenhet, till utrymme, jordmon, åbyggnad, belägenhet, afsättningslilli itle, förmoner och onera, för att, pä grand af en salunda 'verkställd undersökning om förhållandet, kunna tillvägabringa en rättvis taxering, hvarvid äfven hör afses, huruvida den ifrågavarande egendomen genom eldsvåda, vattullöde eller andra olyckshändelser blifvit försämrad. § 69. Öfverlåtes Frälseränta lill jordegaren, kommer hemmanets uppskatlningsvärde att ökas i förhållande tili den förut erlagde räntan. § 70. Vid taxering af skattlagde Mjölqvarnar, så i städerne, som på landet, hör deras värde utrönas, i förhållande lill den afkomst, de gifva sin egare, med fästadt afseende å Qvarnarnes belägenhet i mer eller mindre sädesrika orter, vid större eller mindre betydliga städer samt Qvarnstenarnes antal och gång, antingen för hela året eller större eller mindre del deraf; kunnande inga andra Qvarnar under egendomsvärdet innefattas, än de, som under gårdens skattläggning äro uttryckligen begripne, eller i sednare lider såsom husbehofs-inrätlningar tillkomne. § 71. Åbyggnader å landet, som blifvit eller blifva bi andförsäkrade, böra icke serskildt efter Brandförsäkrings-summans belopp till Bevillning anses; hvaremot brandförsäkring å hus, hvilka på mindre lägenheter eller lustställen blifvit uppförde och deraf utgöra egentliga värdet, bör lända till hufvudsaklig ledning. 52 Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, M 11, § 72.
Om derföre en sådan granskningsrätt öfver de särskilte Länens åsalte taxeringsvärden, iförhållande till hvarandra, fortfarande öfverlemnas åt KammarRätten, så höra dess anmärkningar, tillika med vederbörandes förklaringar, blifva för Rikets Ständer vid hvarje Riksdag den säkraste grunden att rätta de ojemnheter, sorn kunna förefinnas i Minimi-tariflen. Man har äfven yttrat, att enskiltes klagomål voro få, och att de borde kunna af utsedde gode män afgöras, nästan utan vädjande till högre myndigheter. Jag var närvarande i vårt Grannrike, då man der började afgöra bevillningsfrågor utan appell, i förlitande på oväldigheten hos sina utsedda Ombud. Men det föranledde så mycketa orättvisa och så många klagomål, att man såg sig nödsakad tili Den 3o Mars e. ni. 355 en förändring och medgifvandet af appell. Äfven här skulle man ofelbart komma till att ångra borttagandet af en slik inrättning. Men har slutligen sagt, att så många anmärkningar ej skulle göras, om ej anmärkningsprocenten funnes. Det är då väl, att den finnes. Det skulle annars kanske gå med anmärkningarne så, som en värd Ledamot sagt, att det går med taxerings-förrättningarne, att nemligen ingen ville befatta sig dermed. Då vi ännu ej hunnit så långt, att Communal-inrättningarne hos oss vunnit någon stadga; bör man ej borttaga de medel, som redan finnas, för att förmå vederbörande till nit vid allmänna ärenders handläggning. Herr Nordenanckar: En värd Talare har sagt, att om taxeringsvärdet för ett Län befans .för litet, borde det tillhöra KammarRätten att deri göra ändring. Jag skulle tro, att det endast tillkommer Rikets Ständer att fastställa Minimi-tariffen, och att det icke tillkommer någon annan att förändra densamma. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef BevillningsUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af dervid nu gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. 23* 35G Den 3o Mars e. m. Grefve Posse, Erik:
att, enligt läkai-ebetyg, Wennberg fortfarande lider af försvagade kroppsoch själskrafter, i följd hvaraf han är oförmögen att vidare tjenstgöra, samt att Wennbergs lön utgår med 400 Riksdaler jemte beklädnadshjelp; varande, i enlighet med Fångvårds-styrelseus undei-dåniga hemställan, af Kongl. Maj:t nu föreslaget, att Wennberg må berättigas att från och med månaden näst efter den, då han erhåller afsked från vaktknekts-bofättningen, å Allmänna Indraguingsstaten uppbära en årlig pension för sin återstående lifstid till belopp af 400 Riksdaler-; angående Vaktknekten Pettersson, att han, som är född den 19 November 1804, tjensfgjort i egenskap af vaktknekt först vid gamla länsfängelset i Örebro från den 4 Mars 1829 till Oktober 1859 och derefter vid nya länsfängelset dei*- städes till Juni månads slut 1861, från hvilken tid han i anledning af sin försvagade helsa åtnjutit tjenstledighet; att Pettersson under denna sin tjenstetid af 32 år skött sin befattning väl och utan anmärkning, samt att han, enligt läkai’ebelyg, icke eger den själsoch kroppskraft, som erfordras för tjenstens bestridande; och hade Fångvårds-styrelsen, på grund af hvad sålunda förekommit, hos Kongl. Maj:t i underdånig skrifvelse den 23 Juni nästlidet år, med förmälan, att
Ståndet biföll denna grund, med tillägg, att Gerningsmän och Socknehandtverkare på landet skola taxeras efter samma grunder, sorn för Handtverkare i Städerna ega rum , d. v. s. efter den behållna inkomsten, eller, då den icke är tillämplig, efter Minimi-Tariff, i likhet med den, sorn för Femte Glassens Städer föreskrifves; Sjette Bevillnings-grunden antogs, med den förändring, att Bevillning skall utgöras af Embetsuti» Tjenstemäns löneinkomster, utöfver Pro t. Utdrag den 22 Junii 182g. 3oo Rdr Banco, i stället för de i denna punkt föreslagna 100 Rdr; Åttonde Bevillnings-grunden fastställdes att blifva följande: ”Bevillning utgår med vissa procent af Testamenten, Gafvor, Fidei-Comrriisser, Alf och Vinstmedel. Frän en dylik Bevillningsafgift rnä dock undantagas Testamenten till Fromma Stiftelser, Testamenten och Gafvor till Tjenstehjon för trogen och långvarig tjenst, samt sädana Dispositioner, Gafvor och Inkomster, som ej i värde uppgå till 300 Rdr, eller hvilka, så väl sorn Arf, icke tillfalla personer i det slägtskaps-förhållande, sorn a Art. 7 §, Bevillnings-Författningen , såsom undantag, upprepar. ” Nionde Bevillnings-grunden fastställdes att blifva följande: ”Personer i Städerna och på Landet, hvilka hafva sådana utvägar att sig försörja, som icke lämpligen kunna hänföras under de föregående Bevillnings-grunderna, skola utgöra Bevillning efter de grunder, som fjerde punkten innehåller.” Tolfte Bevillnings-grunden antogs, med den förändring, att ehuru Taxerings-Comitéer skola taga i betraktande i Stad belägna Fastigheters Brandförsäkringsvärde, de dock ej ina vara pligtige att följa Brandförsäkringsvärdet, hvarken såsom minimum eller maximum för Fastighetens taxeringsvärde; i sammanhang hvarmed Ståndet beslöt, att viii taxering af Hus å jordar, utom Städernas staket, men pä Städernas Prat.
Ett lika förhällande kan wäl icke wara med de Län, hwilka emot Hypothcqucr af Actler blifwit utgifne, men pä det nägon Läntagare icke mätte fä anledning att beklaga sig öfwer wäld och mannamon, har Stats-Utskottet welat tilstyrka, att med alla iftägawa, rande Läns infordrande fbrfarcs pä enahanda sätt; och att i följd häraf alla Län, som icke redan äro upsagde, genast upsägasp sä att de ofelbart inom nästkommande örs flut kunna wara iudnfnc samt att ränta till Sex för hundrade erlägges ifrän ben dag Länen efter skedd uppsägning, rätteligen äro förfallnc. — Hwilkct allt Riksens Högloft. Ständers närmare ompröfwandc wördsammeligcn skulle underställas. — Är och dag som förr strifwit stär, Pä befallning bl. kroäalixes. Bilaga. Mördsamt Memorial,! Dä med wisshet är att förmoda, det Riksens Högloft, Ständers Stats-Utstött snart lärer företaga till 1068 Den zo September. till afgörande det förhällande som af Riksens Ständers Riksgälds - Contoir stall iagttagas med de af bcmälte Contoir gjorde penningc-utläningar; förekommer äfwcn det Län jag till understöd för Kol-grufworne uti Skäne emot fem procents ränta erhällit. I anledning deraf, fär jag härmedelst den äran att Högloft. Utskottet wördsammeligen underställa min önskan, att pä en längre tid fä begagna nämnde Län, hwartill ncdanstrifne omständigheter mig föranleda, och hwilka jag hoppas stola werka bifall till min begäran. Redan för 2Z är sedan köpte jag de dä warande Erufwor wid Boserup med deras Privilegier. Jag arbetade med ensam bekostnad i iy är, med eftersökan« de, genom Jordbärning, af en mägtigare Stcnkälsflötts än den som dä war känd.
Styrmannen N. N. dito i N. socken. Hos mig bo följande, sorn aflemna särj skilda uppgifter: N. N. N. N. Hos mig bo såsom resande: N. N. från N. N. N. N. från N. N. Utom mantalsskrifningsdistriklel eger jag: j Inom staden N. N. huset JW 00 uti N. N. församling, qvarteret N. N. vid N. N gata (torg.) I N. N. socken af N. N. härad: N. N., 1 mantal frälse. N. N. mjölqvarn om 3 par stenar. Formulär Lit. c. MANTALSoell SKATTSKRIFNINGrS-LÄNGD i socken af härad (stad) och län, för år 18... Hemma»tal. B ►a Skattskyldige. Skattfrie. O? B Ö3~ Hemman eller lägenhet. Nummer. CO pr p O B ►-s p: w 0 pr B. a' cr? CT> ö CO p p g P B^ B* pr CO c B g > 3 0 B CD CD> B » % § § Öfverårige samt inhyses* och backstuguhjon m. fl. Underårige. Afkortning minderårige pr 2. 5’ Oq CO B Särskilda anteckningar. p Q pu CD p" B B CT> B B B o 0 p P Ma B Mankön. Qvinkön. Mankön. Hemmansnaturen är i detta formulär upptagen i samma ordning, som i nuvarande Jordeböcker. 2:o Vid upprättandet af mantalsoch skattskrifningslängd för stad iakttages, att, stället för ofvanstående kolumner: »Hemmantal m. ra.», införas qvarterets namn samt husets eller gårdens nummer. Formulär Lit. d. SAMMANDRAG öfver fögderis i lön Mantalsoch Skattskrifnings-längder för år 18 Härad. Socken. Hemman. * e r s o n e r. Skattskyldige. Mankön. Qvinkön. Summa. Skattfrie. g 2 a-i D >- Öfveråriga samt inhysesoch backstuguhjon m. fl. Mankön. Qvinkön. Underåriga. Mankön.
Ledamöter med sådan värma, och gifva oss varningar så bögtideliga , att hvar och en af oss , som ej inom sig väl pröfvat grunderne för sin åsigt, kunde frestas att misstänka sig sjelf för att oförsigtigt ha med öfverdådig innovations.anda nalkats Statens grundpelare. — Må det tillåtas mig upprepa, att ingen af oss påstått, det Särskildt* Utskottets arbete skulle verbotim till Kongl. Maj;t som vår speciella önskan öfverlemnas. Till domsrätt i den vidsträckta frågans alla specialiteter, hade jag visserligen nödgats frånkänna mig förmågan. Vi ha yrkat, att, under erkännande af grunderne, hänskjuta målet till den makt , som ändå deröfver har att besluta , och i den specialiserande discussionen har hvaraf oss utbrutit de delar af förslaget, der handsåg sig äga en på forskningar grundad och således afgjord öfvertygelse. Jag t. ex. har bufvudsakeligen yrkat Stats . Secreterare-Embetets utrustande med förmans makt och myndighet att tili behörig verkställighet befordra, hvad 643 Den 14 December. Stats-Secreteraren grundlagligen expedierat, Då ansvarighetsprincipen bildar ett af hufvudelementerne i en Constitutionel författning, har jag önskat upplefva upphörandet af den anoma. lie, att ansvarigheten ligger på den, som ingen makt äger, och att de, som äga makten, ingen Constitutionel ansvarighet äro underkastade. Min tanka om osillräckeljgheten af StatsSecreterarnes makt torde förtydligas, dä jag exempelvis anförer, att då frågan om Kronoskogarnes försäljning eller bibehållande nyligen förevar, infann jag mig icke i Plenum, ehuru lifligt interesse jag hyser för detta föremål. Men jag ser ej ett Embete så organiseradt, att det förmår åstadkomma fördelaktig försäljning i ena fallet, eller förmånlig förvaltning af skogarne , i det andra Jag påminte mig det bedröfliga resultatet af min3 och andras välmenta bemödanden vid en föregående Riksdag, i frågaa om recognitionsskogarne och jag afhöil mig från Plenum. Må ingen häri se ett obehörigt tadel öfver personer.
Då denna godtgöre'se ägt rutil, på grund af en utaf Kolltg i ruvara:de Advokat-Fiskal granskad och gillad räkning, har Ko legitim ansett sig böra häröfver infordra hans unde dåniga förklar ng, som härjemte bifogas, och hvaraf Eders Kongl. Majit torde i Nåder finna, alt något tvifvel icke kan äga rum, huruvida ifrågavarande belopp verkligen blifvit lill det uppgifna ändamålet användt, och att den begärda godlgörelsen svårligen kun at if Kol egium förvägras, på den g tind att r dovisningen för seni inkommit, enär denna summa kan anses såsom ett fot tgående för 3g - skott för lika beskaffade utg fter, och ingen föreskrift finnes, som uttryckligen bestämmer, inom hvilken tid dylika m del böra redovisas; samt att Advokat-Fiskalen Rydqvist, så väl hos RevisOrerne, då denna anmärkning gjordes, som i den nu afgifna underdåniga förklaringen erbjudit s g att, i fall sådant skulle fordras, till Manufaktur-Diskonlfondtn utbetala ofvannämnde belopp. Beti äflande dm återståei de delen af det utaf KommerseRå ’et Wennberg uppburna lörslott, eller 5g Rdr ig sk., som blifvit utgifna till lagsökningskostnadec inom tio år före d n dag, då redovisning derför lemnades, och för hvilka bemälte Kommerse-Råds sterbhusdelägare jemväl bl.fvit godtgjorde, så hafva Revisorerne emöt denna åtgärd icke fiamställt någon anmärkning, men ansett beloppet böra bland osäkra fordringar upptagas och påföras de Mar.ufuktur-Diskontfondens gild c närer, för hvi.kas skulder berörde lagsökn ngskostnader ägt rum.