Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Riksens Ständer åt tvenne Utskott, bestående hvardera af 36 personer , uppdrogo ifrågavarande arbete, föreställde jag mig afsigten dermed vara den, att, genom det större Den G Juni i e. m. 269 antalet Ledamöter, erhålla en ytterligare säkerhet mot all ensidighet i ämnets behandling. Nu hafva 73 personer dermed uppehållit sig så lång tid, att man öfver dröjsmålet, kan hända med skäl, klagat. Nu hafva dessa trogit fortsatte öfverläggningar ändteligen frambragt ett resultat, som tydeligen bär stämpeln af concessioner å bägge sidor: som innefattar, icke det bästa, men det möjligaste: och det är nu detta arbete, som man vill förkasta. Om detta Betänkande ställes i bredd, eller mates mot en enskild opinion, så görman ej rättvist: ty det är producten af Heres: af vidlyftiga undersökningar, samt på räkenskaper och handlingar grundade uppgifter. Det bade då varit vida bättre att utan all remiss till Utskott, och den vidlyftiga handläggningen derstädes, genast börja in plenis discutera detaillerne; så hade samma afnötning på extremerne, som i Utskotten ägt rum, fått ske i Stånden: hvarefter resultaten efter mittbegrepp utan all tvifvel blifvit i det närmaste desamma, som Utskotten nu framställt. Från dessa allmänna reflectioner vill jag nu öfvergå till några de väsentligaste delar af sjelfva Förslaget, hvarvid jag hört erindringar göras. Man säger att Förslagets hela tendence är en myntförbättringhvaremot ingenting blifvit gjordt, att förekomma den för banden varande förlägenheten. Jag påstår, att man häruti har mycket orätt. Den 6 Junii e. m. hafva föreslagit mesurer, ledande till mycken lättnad i förlägenheten; men litet eller intet, som kunde verka till en myntförbättring. Utskottens mål har varit att undanrödja Ögonblickets våda; dock icke så, att derigenom bereda eil ännu större våda till följd. Många hafva påstått, att man blott borde Syfta till Banco-förbindelsernas skyndsamma uppfyllande, och Sedlarnes paritet till Silfver: men Utskotten hafva ej lyssnat deråt.
Under den 16 Juni meddeldte och sedan den 3 Juli på bordet hvilande Betänkande, angående én fri Victualie-Handel, fann Borgare-Ståndet för godt , att samma Betänkande gilla och antaga, dock med det förbehåll och tillägg: att inga ändra personer än Verklige Hemmans-ägare få äig med denna Handel befatta och inga kringfarande Köpsvänner tillåtas göra Gårdfari-uppköp, g-6 Den 11 Juli. t köp, men Stadernas Handlande hädanefter sorn hittills obetaget att genom utsänd Handels betjening af Eandtmannen betinga och uppköpa Victualier. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Till afgörande föredrogos Särskildta Utskottets följande Utlåtanden: 1:0 af den 20 Juni, som den 3 Juli lades på bordet, i anledning af flera Memorial, om Eandets oeconomiska ställning, Akerbruks-Discont, Jordbruks-Contoir m. m.; 2:0 likaledes , i anledning af 2:ne Memorial , om inhemska industriens upphjelpands, rn. m. ; 3:0 likaledes, rörande motion om Götha Canal ; samt 4:0 af den 4 Juli, hvilket sedan den 5 hvildt, i anledning af 2;ne Memorial, om Penninge-bristens afhjelpande och förbud på 2:ne år .emot import, mm; Och lät Borgare Ståndet vid dessa Utlåtanden bero. Ut sujpra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm* o s. r>. Återremitterades, i anledning af deremot gjorda anmärkningar, Särskildta Utskottets nu å njo föredragna Betänkanden; 1:0 Den ix Juli. '977 1:0 af den 17 Juni, hvilket den 30 i samma månad lades på bordet, angående förlägenheten i allmänna rörelsen och förslag till inskränkning af umbärliga utländska varor m. m., samt 3:o af den 10 Juli , hvilket samma dag lades på bordet, rörande yrkadt upphäfvande eller förnyande af förbudet emot bruk af öfverflödigt Silfver. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D.
Detta alt och mycket därtill har jag sport; men det är onödigt att jag upprepar gamla kända saker för dig. Hvad säger du nu? Då måtte Kirsti själf anförtrott sina hemligheter jämväl andra. På Karin vill jag fortfarande fullt lita. Du har alltid varit envis och lättrogen. Måtte du blott i längden få framhärda i dina goda åsikter. Jag vill ej förtala den ena eller andra. Samtalet afbröts af ett högljudt buller utanför. I detsamma inträdde några knektar dragande ganska omildt med sig en bonde, hvars händer de bundit med ett bastant tåg. Vi skola nog lära den hunden dansa, framhväste en af de krigiska sällarne med blixtrande ögon. Lös honom, befalde en reslig man med väderbitna men sympatiska drag. Vi vilja först höra hvad han har att framföra till sitt försvar. Medan tåget lösgjordes hade hopen skingrats hit och dit i det stora rummet. Några klefvo upp på sina hviloläger och sträkte makligt ut sig. Andra slogo sig ned på bänkarne och försjönko i slö likgiltighet för det, som tilldrog sig omkring dem. Nu begynte förhöret med den sakskyldige. Man anklagade honom för att olofligt hafva inträngt på Laukko gårds skogsmarker och där fält timmer, som rättvisligen ej tillhörde honom. Blodet syntes koka upp i den olyckliges anlete. Han var visst medveten om det orätta i sitt handlingssätt, men hans förseelse var dock ett intet, stäld vid sidan af de friheter och gräsligheter herr Klas Kurcks följe tillät sig. Har du något att invända mot våra påståenden, bonde, tillsporde honom åter den reslige knekten vid ett af hufvudborden, där han slagit sig ned. Intet annat än att vi bönder skatta så mycket till de höge herrarne, att vi saklöst på ett eller annat sätt kunna utkräfva gengäld därför. Ett högljudt skrän från den hämdgiriga knekthopen följde på detta uppriktigt menade yttrande. Hållen käften, lymlar, röt den som hade ordet, hvarpå han fortsatte till den ertappade: Du menar altså, att I bönder fritt fån förfoga öfver er laglige herres gods och bohag, blott I en gång fullgjort edra skyldigheter.
Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteM.åndet och Hedervärda Bondeståndet vördsamligen hemställa, om icke, då frågan om nedsättning i antalet af Fullmägtige och WalDistrict för Bergsbruken egentligen är en opinionssak, bemälde Resp. RiksStånd desto heldre täcktes foga sig efter den inom BorgareStåndet härutinnan rådande och, enligt hvad flere dess Ledamöter i Utskottet upplyst, nästan enhälligt yttrade mening som dennas samfällda antagande torde blifva ett vilkor för Bruksegares inträde i Ståndet; Och föreslår, i slikt afseende, Utskottet att, i stället för orden : ”Sju Fullmägtige, Sju WalDistrict,” må införas: ”Feni Fullmägtige, Fem WalDistrict. Den af Wällofl. Borgareståndet under 2:dra punkten äskade redactionsjemkning, tror Utskottet icke vara fullt lämplig, af det skäl att, om endast Frelsemän och Pre - 21* Constibubions-Utskottcts betäiikandert'. ster uteslötes, verklige Borgare och förut representerade Jordegare af Allmogen dymedelst kunde komma att väljas i dubbel egenskap, eller tillika såsom Bruksidkare; Och Utskottet tillstyrker fördenskull vördsamligen bibehållandet af dess uppgifna redaction, hvilken, i mer generela bestämmelser, synes ej otydligt innefatta valens åsyftade inskränkning, inom en hittills ej i StåndsRepresentationen upptagen MedborgareClass, en afskild, fastän integrerande del af BorgareStåndet. Enär, hvad 3:dje punkten beträiFar, Utskottet i allmänhet föreslagit att ”ingen må välja, om han ej valbar är,” förmodar Utskottet att, vid närmare öfvervägande, Wälloil. BorgareStåndet lärer benäget linna, att detta stadgande redan innesluter det önskade tillägget, och således icke tarfvar en ytterligare amplihcation eller ordförklaring.
Yi hafva Den 19 Maji f. m. 329 redan i nära 5 timmars tid varit sysslosatte med ett ärende, som icke ligger på bordet, eller utgör något föredragnings-ämne för dagen. För öfrigt förenar jag mig med Hans Excellence Herr Grefve Mörner uti den önskan, att en slöja kunde dragas öfver Skeppshandeln, och tillägger enskilt den önskan, att denna slöja måtte vara så stor, att den äfven kunde täcka allt hvad sorn i ämnet blifvit discuteradt. Grefve von Schwerin j, Predrik Bogisilaus: Jag ber att få upplysa en omständighet, som icke tyckes hafva blifvit rätt uppfattad. Det var visserligen fråga att hänskjuta liquidationen för ifrågavarande Skeppshandel under en Compromiss, men den blef aldrig af, och skälen dertill upptagas i StatsUtskoltets i saken afgifne Utlåtande. Hvad sedermera ägde rum, var en enkel consultation roed män, till hvilka man hade förtroende. En sådan begäran att få veta deras opinion i saken, hvilka derom tillfrågas, kan ställas till 7 eller till 5o efter behag; och behöfva de tillfrågade icke veta utaf hvarandra. Äfven jag blef consulterad; jag deltog i granskningen af handlingarne gemensamt med andra tillkallade gode män, men afgaf mitt yttrande serskilt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, att deras Ex - a3o Den 19 Maji f, ra, cellencers Grefvarne Mörners och af Wetterstedts samt Friherre Cederströms anföranden, hvilka innefattade svar å de vid StatsUtskottets under N:o 101 meddeldte, och den i/j. dennes återremitterade Utlåtande, angående försäljningen af 5 st. Kronan tillhörige KrigsSkepp och redogörelsen för derföre influtne medel, gjorde anmärkningar, måtte, jemte de af åtskillige Ledamöter, i anledning deraf, nu afgifne yttranden till StatsUtskottet remitteras. Bifölls.
Från den tiden sågo deras majestäter aldrig hvarandra, Hans majestät for under de följande åren ofta genom Karlsruhe och stannade för att byta om hästar, men frågade aldrig efter sin familj. Drottningen hade legat sjuk i följd af det fall hon gjorde, då hennes vagn stjelpte, när hon rest efter kungen från Altenburg till Leipzig, utan att hinna honom, och sedan skulle begifva sig till sin syster i Darmstadt. Hon led mycket, men med stor undergifvenbet for Guds vilja. Efter sitt tillfrisknande flyttade hon till Karlsruhe. Under denna tid stod den kungliga familjen i korrespondens med enkedrottningen i Sverige, kronprinsens höga farmor och äfven med Karl XIII. Det var i synnerhet kronprinsen som skref till Sofia Magdalena, men äfven hans syster, prinsessan Sophie " Wilhelmine, skickade bref till sin chére Grand ’ Maman, och det är ännu rörande att läsa koncepten till dessa familjebref från de höga barnen. * De bref, hvilka ofvan meddelas dels i original, dels i öfversätt-ning, hafva — enligt hvad vi tilltro oss att afgöra — aldrig varit offentliggjorda. Dock förefaller det oss, som om vi sett dem tillvaratagna i någon svensk handskriftsamling — vi kunna för tillfället icke afgöra, iMa&gt; chere Grand ’ Maman. Je vous félicite de tout mon Coeur pour la nouvelle Année, et prie le bon Dieu que ma chore Grand ’ Maman soit henreuse et bien portante, et n ' oublie pas celle qui sera toujours avec Vattachement le plus respectuese de ma chere Grand ’ Maman la tres humble et tres obeissante Petite file Carlsruhe le 1 Janvier 1811. Sophie Wilhelmine. På hösten samma år afsände kronprinsen följande om hans barnsliga känslor for enkedrottningen vackert vittnande bref: Min nådiga Farmor.
Hvilka utföras till det belopp i hvardera Penninge-Sorten, hvarmed de blifvit levererade och innehållne Betalning för sålde Hexlar Omsatt Capital i 5 proCents-Lånet Ersatt Char t caSigillatceHvitstämplings-Kostnad . Ränta på Intecknade Lånet i Kronans Egendom Mariaberg ö/verskotter på Stats-Verkets Inkomster . Inbetalning för Utlåningar af / d. Konungens Förmögenhet Dito al Allmänna Hingst-Cassan Dito afKong/.Bergs-Collegiif-d. Cassa Dito för Lånet till Staden Ystad Dito för Dito till frami. Hans Excellence m. m. Herr Grefve E. Runth Origtigt insatte Medel Till Realisation insatte Credit-Sedlar Till utbyte mot Credit-Sedlar insatt Banco Diverse smärre Levereringar och Innehållningar . . Större Utgift än Inkomst Utgifter. Banco-Scdlar. | Bevillningen, påförd täxeringskostnad 8 här i Staden, m. 2,4.20 2 Arfvoden af indrifne Observations1,076 Medel 13 8 Ränta ä Ilögsts. Hans Maj:t Konung 5,000 CARL Xlll:s Hemgifts-Capital Dito å Trollhätte Slussverks-Lånet 3,56o Dito å Lifränte-Lånet 332 44 — Dito å 5 proC. Lånet R:d. 74,590:32.3. Dito å de såsom ersättning för erkände Fordringar hos Franska
I luftens fria vidd nu sväfvar till och af. Och storken vet sin tid, när tiden är förhanden, Och gör sin resa hit ifrån de södra landen; Den hvita svan sig ned i öppna floden slår, Och turturdufvans ljud man åter höra får. Här ligger jag ännu vid dammen i Bethesda: Min Gud! hvi tänker du då icke på mitt bästa? Jag usle ligger jemt i fjäderbojor tryckt; O, finns dock ingen hjelp? finns ingen undanflykt? Hur länge, gode Gud! vill mig du tröstlös låta? J skyar, gifven regn och hjelpen mig att gråta! Ack! om förmedelst gråt jag hunne till mitt hopp, Jag skulle ocean med tårar fylla opp. Men hvad? när tiden är, att fikonträdet knoppas, Är då ej tid för mig, att min förlossning hoppas? Din godhet, – ja! jag vet, – den hinner dock till mig; Ty utom hvarje vidd ju Nåden sträcker sig. Snart innan skörden blir och bleka skylar bindas, Jag lär i jordens famn till salig hvila lindas; Jag tröstar mig dervid: mitt sista sjukdoms-år, Hos Dig, min Läkare! mig evig helsa spår. Så kommer du igen ifrån din vinterhvila. Du vårens glada post? Ja, låt din ankomst ila! Du, som till all min sorg ett årligt vittne var, Bär du det budskap nu, att vreden stannat har? Kom! kom! välkommen kom! och sjung din morgonvisa; Jag vet, det är din akt, den Högstes godhet prisa; Din ankomst (sälla röst!) försöker mitt behag: Hur länge hjelpen dröjs, blir dock en hjelpedag. Mitt hjerta rörs af fröjd, min blod af glädje gäser: Jag sjunger Herrans lof, och hans beröm jag läser; Ej annat, än Hans pris, på mina strängar slås; Hans ros, och annat ej, jag på min pipa blås. J fåglar, vilda djur, och allt hvad eljest andas! Må våra rösters ljud till Herrans ära blandas; Och om mitt glädjerop ej hörs till Lammets thron, Min suck, så tyst han är, besegrar eder ton. Trots, J, som täflen nu att eder fröjd förklara,
Föredrogos ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial: JVS 44, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 26, angående väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensionsförening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar; och JVs 45, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande .M 52, angående väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: Jtä 49, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående afsöndring af jord från Rönö kungsgård för utvidgande af Rönö församlings kyrkogård, m. m.; och M 50, i anledning af väckt motion om förändring uti gällande sladganden angående utarrendering af Kronans egendomar. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M I, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadgande!) angående skyldighet att deltaga i byggnad och underhåll af kyrka, prestgård, tingshus och häradsfängelse. Utskottets hemställan sidan 3 återremitterades. Med afslag å Utskottets hemställan sidan 5. antog Ståndet det iörslag, som innefattas i Herr von Ehrenheims, P. reservation i ämnet. Utskottets yttranden sidorna 6 och 7 godkändes. S. D. Föredrogs ånyo utdrag af Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll för den 10 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Biks-Stånden att förena sig i förstnämnda Stånds beslut rörande Stats-Utskottets Utlåtande M 22 Litt. A., i anledning af väckt motion om tackjernstiondes upphörande inom bergslag. Borgare-Ståndet, som i detta ämne fattat beslut, öfverensstämmande med Ridderskapet och Adelns, fann af inbjudningen annan åtgärd icke föranledas, än att protokollsutdraget lades till handlingarne.
3. vore stadgadt: alt hvar Bonde egde förse sig med en rjvitlence-bok, deruti på den ena sidan skulle antecknas hvad han bör utgöra i ordinarie och extra ordinarie utlagor till Kronan af hvad namn de vara jnå, och på den andra sidan hvad han derpå både till dag och sjelfva persedeln kan hafva betalt; Äfvensom Reglementet 4 Sami. 4 Band. 45. 70 6 S t a t s-U t s k o l te t s Be tänk an den. för Militiaeoch La^ids-Staten af den 5 Jan, 1684, §. 7 förmår, alt till förekommande ai' ali tvist emellan Räntetagare och Räntegifvare om den enas och andras rättighet, en sådan Quiltence-Bok horde vara att tillgå och deruti Indelningshafvaren sjelf eller dess Fullmägtig som uppbär räntan, antecknar när och huru mycket hvarje Åbo derpå afbetalar. Vidare stadgas i i5 §. af Häradsskrifvare-Instructionen den 16 October 1689, att Häradsskrifvaren skall i qviltence-boken införa Bondens rätta Debet af alla räntor, bestående antingen i penningar eller persedlar, hvilket sedan tjente till Verification vid Liqviderande emellan Fogden och Allmogen på Rest-Tingen; uti 19 §. af HäradsFogde-Instructionen den 9 October 1688, att Härads-Fogden, så framt han något af Kronans räntor uppbär, borde sådant i samma Bok inskrifva och qvittera, med noga urskiljande hvilket år och af hvad slags ränta samma betalning skedt, så att viel Rest-Tingets hållande och då någon rest innestod, det genast kunde utrönas hvaraf den härflöt; uti 7 §. af Kongl. Resolutionen på Allmogens Allmänna Besvär af den 1 Augusti 1727, att hvarje Bonde skall hafva qvittence-bok. hvari Häradsskrifvaren, utan vedergällning, å ena sidan antecknar vid första Uppbo'rdsstämman om Stats-Utskottets Be tänk aud en.
När härtill kommer, att anklagelsen mot Hr Assessor Crusenstolpe för ett begånget crimen laesae majestatis grundade sig på en tydning (calumnia) af 3 §:n Reg.Fm, hvilken § afhandlar Konungens inviolabilitet och lyder: "Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad; hans gerningar vare mot allt åtal fredade;’’ — af så svår beskaffenhet, att om den fortfarande kan göra sig gällande, och Svensk man kan blifva olycklig och statsfånge, derföre att han tror, att Sveriges grundlagar åtskilja Konungens person och enskilda gerningar, hvilka äro inviolabla, från regeringsåtgärder, för hvilka Konungens rådgifvare skola vara ansvarige, och hvilka icke blott kunna klandras, utan för hvilka nämnde rådgifvare kunna inför Riksrätt till ansvar ställas; och om ofvannämnda § i Reg:F:n icke på grund af 83 §:n samma grundlag får tagas efter ordalydelsen, vi väl icke kunna sägas lefva under suveränitet, men dock under embetsmanna-despolismens absoluta välde, hvilket torde vara än mera tyranniskt och fruktansvärdt; så hade jag trott, att dessa uppräknade fada kunde vara tillräckliga skäl, hvarför R. St. kunde anse sig befogade, att — genom att i önskningsväg hos K. M. anhålla om amnesti för en, på de rättvisa grunder, som deras egen Just.ombudsmans berättelse uppgifver och nu i min resumé' äro upptagna, för politiskt brott anklagad och dömd Svensk undersåte, — på detta sätt inför opinionen tillkännagifva ett offentligt ogilande af, alt Sveriges grundlagar af sjelfva dess domaremakt Den ä Maj c. m. 939 blifvit öfverträdda, oell Svensk medborgare olagligen blifvit beröfvad sin fr i lie t. Men då de så nu icke blifvit ansedda, och detta H.
Den värde Ledamoten anser oundgängeligen nödigt, att en infödd Isländare skall inkallas och förses med ett årligt Äppointement af icke mindre än 3ooo Riksdaler Banco, för att verkställa öfversättningen och utgifvandet af de i Kongl. Bihliolheket förvarade Isländska och Fornsvenska Handskrifter. Vid Kongl. Bibliotheket finnas Tjenstemän, som äro kände för lärdom och skicklighet. •— Af dem har man rätt att vänta det de utföra ett sådant arbete, och skulle de emot förmodan dertill vara oskickeliga, så må andra mera skicklige dertill användas. En af dessa Tjenstemän har dock redan gjort en början i detta afseende, medelst utgifvande af Jöms vikingaSagan. Likväl och om de ännu ej skulle äga den grundliga kännedom och färdighet uti Isländska Språket, som en infödd Isländare (man bör erindra sig alt han äfven horcle vara Svenska Språket fullt mägtig, hvarförutan han ingen ling kunde uträtta)} så matte sådant kunna er - toen 10 Januarii. 621 sättas hos Personer, som i öfrigt äga grundeliga och vidsträckta kunskaper. Isländska Språket kan ej vara annorlunda beskaffadi; än alla andra — måtte således kunna läras, och för Isländske Manuspripters läsning icke behöfva införskrifvas infödde Isländare, som vore en verkelig skam för våra Litterateurer, mer än det beböfves infödde Greker oell Romare för att läsa Grekiska och Romerska Manuscripter. De fleste Isländska Monumenter äro också utgifne af icke Isländare: En Verelius, Feringsköld, Resenius, Schöning m. fl.; Och mycket lättare bör det hädanefter blifva, sedan Herr Rask (Bibliothekarie vid Universitetet i Köpenhamn), en icke Isländare, utan född på Fuen, utarbetat en fullständig Isländsk Språklära och utgifvit en Isländsk Ordbok. På Kongl. Bibliotheket förvaras dessutom Handlingar af vida högre vigt för vår äldre Historia, än de Isländske, och till hvilkas läsning ingen Isländare behöfves, eller någonsin bör användas; såsom t. ex.
Men sedan det är medgifvet, att alla barnen få ärfva, kan man icke bestämma någon gräns för den delning, som kan komma i fråga, ulan den som fått den största lotten, han må utlösa de öfriga. Det finnes ingen lag, som kan bestämma till hvad belopp delarnes antal kunna uppgå. Gr. Björnstjernas yttrande blifver alltid minnesvärdt, och bör egentligen åberopas vid det tillfälle, då fråga är eller blifver om hämmande af för vidt utsräckt jordafsöndring. I den frågan torde exempel från Frankrike vara ganska tillämpliga, men i närvar, fall kan jag icke medgifva, att jordens styckning skulle blifva mera gynnad genom den lika arfsrätten än genom den olika. Jag tror icke, att det med facta skulle kunna bevisas, att Adelsståndet skulle förlora något af sin egendom genom en förändrad arfslag; jag tror, att exemplen på de af Adelns döttrar, som ingått gifte utom sitt Stånd, icke äro så många som exemplen af de Adelsmän, som gift sig med ofrälse hustru, och utan att jag behöfver ingå i någon specification, tror jag att enhvar skall finna, att till detta Stånd är en ganska betydlig egendom tillkommen genom gifte i de ofrälse Stånden, synnprligast BorgareSt. och derföre har man att tacka deras lika arfsrätt. En gammal domare yttrade en gång: ”jag har aldrig hört en Adelsman klaga öfver att borgare ärfva lika”; och detta är onekligen sant. Jag åberopar för öfrigt Hrr Berg von Lindes och Gripenstedts yttranden. Hänförande mig till dem, vore det mer än öfverflödigt å min sida att nu försöka ingå i en vidlyftigare bevisning. fl ir är redan nog sagdt, och erfarenheten har visat, att hvar och en ändå vidblifver sin olika åsigt. Jag slutar derföre med yrkande, att betänk. N:o 68 måtte läggas till handliugarne och protesterar emot bifall till Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr Akerman, Fredr.:
För Gevärsoch Beväringsförråden . 493,000 , Belägrings-artilleriet 50,000 , Fält artilleriet . 324,000 hvilken summasedermera ökats med från Utredningsafdelningens anslag hitöfverförde 20,000 ^4/^000 887)000 ! . j ! i 837)000 Till Kongl. Krigs-Collegii Fortifcations-afdelning: För Wanås, nu mera Carlsborgs fästning .. 400,000 , Fredriksbergs och Oxdjupets stängning 71,000 „ Stockholms försvar åt landtsidan - . 29,000 500,000 ■ 500,000 l Till Förvaltningen af Sjö-ärendena: För Försvars-verket till Sjös 378,000 f, Kungsholms och Drottningskärs befä- stande 175,000 d:o af Räntevinst-medlen 11,999:25. 5- ip.6toqn: 2^ 553 3 Å Capital-Anslaget. ! Å Riinlc-Vinsten. Summa. Vid detta års början fanns odisponeradt för Garnisons-sjukhus byggnaden Med ledning så val af verificerade Räkenskaper för åren 1831 och 1832, som äfven af serskildt affordradt Förslag öfver de för detta Departement disponerade medels förvaltning till nästlidne Junii månads början, får Utskottet uppgifva följande förhållande med anslaget till Persedel-upplaget i reserv: Af anslaget för åren 1833—1835, enligt ofvan upptagne specification . hvarifrån afgå omnämnde till Artill. Afd. öfverförde men hvartill åter komma år 1832 influtne