Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den älskliga qvinna, som i Wilna blef min maka, har allt för djupt intagit mitt hjerta, att jag skulle kunna förskjuta henne. Ack", fortfor han med hänförelse, "om det funnes någon plats i den stora verlden, der jag i enkelhet kunde få tillbringa mina dagar med henne, utan att behöfva frukta list och ränker hvart jag än går! Men, min lefnad har varit och skall väl alltid blifva en kedja af oupphörliga olyckor. Vidare bjuder ni mig att afsvärja min barndomstro. Jag säger er ännu en gång, och det kanske den sista, att jag icke kan det. Jag vill det icke heller, ty jag skulle då få tillnamnet affällingen, och min mor skulle icke utan blygsel kunna tänka på sin son." "Slutligen bjuder ni mig att i spetsen för en här eröfra östersjöprovinserna, för att sedan erhålla dem såsom hertigdöme. Ers majestät", utropade Gustaf eldigt och med hänförelse, samt reste sig upp, "en usling är den, som bär vapen mot sitt fädernesland. Förrädarens namn skulle brännmärka mig och jag skulle aldrig kunna blicka någon menniska, vore det också den simplaste af rikets föraktade slafvar, i ögonen. Jemt skulle ordet fosterlandsförrädare ljuda i mina öron. Nej, ers majestät, jag kan icke annat än anslå edra anbud, och böjer mig dessutom undergifvet för er vilja. Gör med mig hvad ni behagar. Men ännu, så länge det lejdebref, som ni gifvit mig, är i mina händer, går jag med upprätt hufvud omkring på Moskwas gator." Boris Gudunow hade sprungit upp vid Gustafs sista ord. Hans kinder voro hvita som snö. Hela hans kropp skälfde af förbittring och ögonen tycktes i hvarje sekund vilja tränga sig ut ur sina hålor. "Gå, gå!" utbrast han slutligen med hes stämma. "Jag skall låta er se, att det trots ni visat czar Boris Gudunow icke skall blifva ostraffadt." Prins Gustaf afträdde med en stolt bugning. Mellan czaren och furst Grenin uppstod nu en lång öfverläggning, och följden deraf blef den, att fursten genast lät efterskicka kapten Repnolsky.
Majit, genom underdånig Skrifvelse, det Kgl. Maj:t täcktes besluta de åtgärder j genom hvilka Staten må kunna af vederbö - Stats-Utslotlets Utlåtande IV: o gi. 3 rande utbekomma de återstående köpeslillings-beloppen för Linieskeppet Tapperheten gooo R:dr Hamb. Banco samt för Fregatten af Chapman 1000 Pund Sterling hafva dock, efter hvad Revisorerne kunnat inhemta, nämnde arne beslut icke blifvit expedierade; och som de granskade räkenskaperne ej heller visat, att något på de omförmälde anmärkte köpeskillingsandelarne lill Stats-Verket influtit; så hade Revisorerne, genom Herr HofCancelleren, anhållit om utverkandet af Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning till den, som vederborde, att upplysa Revisorerne, hvilka åtgärder, som blifvit vidtagne, för att berörde köpeskillingsandelar måtte Stats-Verket tillgodokomma. Yarandes härpå, den 27 November i832, det svar af Herr HofCancelleren meddeladt Revisorerne, att inga så beskaffade medel, under loppet af åri83o, Stats-Verket tillkommit. Hvarjemte, i afseende på de åtgärder, sorn blifvit vidtagne i anledning af Rikets Ständers underdåniga anhållan i Skrifvelse N:o 4°4 ”det laga undersökning må företagas till utrönande deraf genom hvars förvållande olikhet uppkommit i köparens och säljarens contract, rörande Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt att, om förlust derigenom blifvit Stals-Verket tillskyndad^ då, emot den person, sorn denna olikhet vållat, anspråk måtte göras på ersättning för Statens berörde förlust”, Revisorerne blott inhemtat: att, i följd af derom erhållen föreskrift, Kongl. Stats-Contorets Advocat-Fiscal, under den 23 April i83o, till JustitiEe-Cancellers-Embetet afl em nät alla till Skeppshandelsfrågan hörande handlingar.
Ben 5 Juni e. m. •9» handa, samt Utsi. ingalunda finner någon vidsträcktare rätt höra stadgas för representanten på Riddarhuset, än för riksdagsmannen i något annat Stånd, att, dei’est han försummar att vid uppropet till voteringen tillstädeskomma, genom ett ytterligare upprop få sin voteringsrätt förvarad; hvarigenom borttages en, isynnerhet för R. o. Ad., behöflig tid; ty och som den möjlighet af öfverraskning vid ärendernas föredragning, som åberopats såsom skäl för aldra uppropets bibehållande, numera blifvit förebyggd genom det stadgande i 28 §. Ridd.Ordn., att för hvarje plenum en särskild föredragningslista bör uppgöras, hvaraf en afskrift under påstående plenum bör vara i riddarhussalen uppsatt, derå alla förändringar i föredragningsordningen, hvarom Ståndet i enlighet med 47 §■ Riksd.Ordn. kan öfverenskomma, genast skola anmärkas; altså och då andra uppropets afskaffande, enligt Utskrs förmenande, torde leda derhän, dels att de, som verkligen interessera sig för den sak, hvarom handlas, låta det vara sig mera angeläget, än nu, att deltaga i öfverläggningarna, åtminstone att qvarstadna för att afhöra discussionen, dels att förekomma, hvad som nu lätteligen kan hända, att nemi., de till andra uppropet skyndande ledamöterna komma att votera utan tillräcklig pröfning af ämnet, om icke till följd af en på förhand verkande impuls, åtminstone mången gång enligt den, alltid i mer eller mindre mån ensidiga, framställning af ämnet, som blifver dem meddelad från den eller dem af den ena eller andra meningens anhängare, hvilka de, i sin villrådighet, först tillfrågade om hvad som vore föremålet för voteringen; fördenskull finnér Utsk. sig böra vördsamt tillstyrka att andra uppropet vid val och voteringar må afskaffas.
N:o 5 lill Konql. Mnj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1S62. Stockholms, Götheborgs, Gelle och Carl$hamns. samt att examen för dylik behörighet finge vid dessa skolor aflägga?, men att deremot sådan undervisning, som afsåge bildandet af rriachinister för passagerare-ångfartyg, icke egde rum vid några andra navigationsskolor, än Stockholms och Götheborgs, äfvensom att machinist-exaraen endast vid sistnämnda Iva skolor finge afiäggas; att, enär således allmän undervisningsanstalt, hvarest personer, icke tillhörande kongl. Flottan, vore i tillfälle att inhemta de för undergående af machinisteyamina erforderliga insigter, för närvarande saknades i södra delarne af riket, och då Carlskrona vöre en af de inrikes orter, hvarest skicklige lärare för undervisnings meddelande i ångmachinlära företrädesvis vore att påräkna, och. såsom t. f. Navigalionsskole-Inspektören erinrat, kongl. Flottans i nämnde stad befintliga skeppsvarf erbjöd de alla de hjelpmedel, som för en grundlig praktisk undervisning i detta läroämne vore behöfliga. Kollegium funne sig höra i underdånighet tillstyrka, att den lärare i ångmachinlära, som vore eller blefve vid skeppsbyggeri—insli tu tet anställd, måtte få sig ålagd t att meddela undervisning jemväl uti de för undergående af machinisl-eyamina föreskrifna läroämnen, samt att dylika examina finge vid institutet afiäggas; dock med vilkor alt för behörighet till åtnjutande af denna undervisning, äfvensom till afiäggande af nämnda examina, enahanda vilkor mätte föreskrifva?, som enligt kongl.
Ja, äfven i de domsagor der två Thing om året hållas, kan ändock en tiderymd af ett halft år förflyta från en löftesmäns död och intilldess den nya, af gäldenären erbjudna, men af borgenären möjligen underkända löftesmannens vederhäftighet blifver af domaren pröfvad. Det låter dessutom ganska väl tänka sig, att en gäldenär kan utverka sig ett vederhäftighetsbetyg för erbjuden löftesman af t. ex. en Landsfr, den der ej så noga kan känna den möjligen aflägset boende ifrågavrde personens ekonomiska ställning, men likväl ej heller derom inhämtat så ofördelaktiga upgiftcr, alt vederhäftighetsbetyg rent af må vägras; i sådant fall torde domstolen få svårt vid alt underkänna den nva löftesmannen, ehuru borgenären, som måhända bättre tagit reda på den förres förmögenhetsvilkor, emot hans antagande tilläfventyrs protesterar. Det är emellertid borgenärens fördel, ja kanhända mången gång hela hans timliga välfärd, som beror af en sådan frågas utgång. Jag tror följaktligen, att det är med rättvisa mera öfverensstämmande, att borgenären får pröfva den honom erbjudna säkerhetens antaglighet, än att ett sådant pröfvande, i händelse af tvist, öfverlåles åt domaren. Man kan visserligen härvid erinra, att det står i borgenärens fria skön, att, i händelse han ej med den nya löftesmannen åtnöjes, upsäga sin fordran till betalning, men man torde då förbise, att det finnes skuldförbindelser, som först efter en längre tids förlopp kunna upsägas, t. ex. efter ett helt års utgång, samt att under denna långa tid en gäldenärs ställning kan så försämras, att fordringsägarens rätt kan blifva i väsendtlig mån äfventyrad, och han på affären lidande.
Af högstberörde, från samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade, Nådiga Proposition inhemtas, att, sedan domhafvanden i ofvannämnde tingslager, t Härads - Stats-Utskottets UtlåtandeN:o 86. 9 höfclingen A. J. Pihlgren, sora (ill boställe innehade Arnäs, ett mantal 1 Borgviks socken och Grums härad, till hvilket boställe hörde rättigheten, att å en bergholme i Borgviks ström anlägga och begagna en tullmjölqvarn med tre par stenar, hos Kongl. 3!aj:t i underdånighet anhållit, att då sökanden vid sitt tillträde till embete!, enligt laga kraftvunnet beslut, fått emottaga qvarnlägenheten utan åbyggnad, så att fördelen deraf inskränkte sig endast till byggnadsstället och tullmälds-rättigheten, men räntan å de medel, som för uppförande af qvarnhus åtginge, jemte kostnaderna för aflöning åt mjölnare samt underhåll af qvarnen, skulle, efter uppgjord beräkning, med icke mindre än 450 R:dr Bgs öfverstiga den inkomst, som genom mäldrätlighetens begagnande kunde inflyta, det måtte varda honom tillåtet att till Kungsborgs bruksbolag, hvilket uti samma ström eger fullmälds-rätt för 21 par stenar, få utbyta boställets qvarnställe emot vederlag, dels af 1/36 mantal kronoskatte Gullsjö i Grums socken, dels ock af fri förmälning af ett visst belopp spanmål å de bolaget tillhörige qvarnar i Borgviks ström; så hade vid en af Kronofogden och Häradsskrifvare!! i orten förrättad undersökning, i ändamål att närmare bestämma vilkoren för det föreslagna bytet, ej allenast riktigheten utaf förenämnde beräkning öfver den förlust, som skulle boställshafvaren genom qvarnens uppbyggande och begagnande tillskyndas, blifvit vitsordad, utan ock den upplysning vunnits, att förberörde 1/36 mantal, hvilket Kungsborgs bolag för 166 R:dr 32 sk.
Mig synes, att hvad för hela riket i allmänhet, rör:de beräkningssättet för stämmoböter, såsom lag blifvit anlaget, äfven för Stockholm hör gälla, och då af de utom Slockholm utgående stämmoböter ^:dcl tillfaller kronouppbördsmännen, hvilka, efter til lända I u pen uppbördsstämma, endast behöfva utskrifva resi längder, hvarefter medlen genom länsmän och fjerdingsman, nian all kostnad för uppbördsmännen, utsökas, borde sådan fördelning af böterne jemväl äga rum i Stockholm, der restantiernes antal de sednare åren sä tillväxt, att i en del trakter ända till 2,500 debetspostcr vid uppbördsstämmans slut lära funnits till rest, och der restantierue, med af uppbördsmännen derstädes antagne enskilde biträden, på några fä veckor mäste utsökas eller, vid bristande tillgång, till afskrifning befordras. För de dermed förenade icke obetydlige utgifter åtnjuta uppbördsmänncn i Slockholm icke någon slags ersättning, ehuru de mäste aflöna så väl förenämnde, sorn de å contoren antagne, oundvikligt behöll ige skrifvarebilrnden med sina egne, obetydlige, sedan är ISIG ej förhöjde löner, utgörande endast circa 800 r:dr, med förhöjning för derunder beräknad spanmäl. Dä jag för min del anser högst nödvändigt, alt uppbördsmän böra vara sä aflönade, att de af sine ijenster hafva en åtminstone tar 11 ig bergning, får jag vördsamt föreslå, att stämmoböter i Stockholm må förklaras böra utgå till enahanda belopp i förhållande lill ulskyldcrne, som för öfrige delar af riket stadgadt är, och att af samma böter, till indrifningskostnadcrnes bestridande, må uppbördsmännen i Stockholm tillfalla lika stor andel, som deras vederlikar annorstädes åtnjuta; hvarå remiss till Bevilln.Utsk. vördsamt begäres. Remitterades till Statsoch Bevilln.Utsk:n. Ilr Stuart, Fredr. Christoffer, hade ingifvit följande motion:
När denna framställning, tillika med hvad Föreståndaren för Teknologiska institutet, Brukssocietctens fullmäktige i Jernkontoret, Kommers-Kollegium samt Landtbruks-Akademiens Förvaltningskomité uti särskilda deröfver afgilna underdåniga utlåtanden yttrat och hemställt, den 19 nästlidne September i Statsrådet föredrogs, lann Kongl. Maj:t godt bifalla, att en summa af 1,500 Riksdaler finge, under stadgade vilkor, utaf andagel till »Befrämjande i allmänhet af bergsbruket» utgå till belöning för författandet af en ändamålsenlig och populär afhandling om kolning och de tjenligasle mclhoderna för dess verkställande, samt om bränntorf och dess beredning; hvarjemte Kongl. Maj:t i nåder förklarade, att enär af merberörda å Riksstaten till »Befrämjande i allmänhet af bergsbruket» uppförda anslag redan, jemlikt nådigt bref den 16 September 1859, blifvit anvisade 1,600 Riksdaler årligen till förbättrande af lärarnes vid Fahlu bergsskola löner, samt detta anslag följaktligen, så framt någon tillgång för bestridande af tillfälliga utgifter för bergsbrukets gagn skulle finnas, icke medgåfve att derå för nu ifrågavarande ändamål anvisa mera än hvad ofvanberördt är, Kongl. Majit villo göra nådig framställning hos Rikets Ständer om tillökning i nyssnämnda anslag med 5,000 riksdaler, att användas lill årsarfvoden samt reseoch traktamentsersättningar åt Iva i kolning och bränntorfsberedning kunniga personer, hvilka, efter inheintad kännedom om de härvid begagnade bästa methoder, skulle hafva alt, på reqvisition från brukseller skogsegare, emot ersättning efter enahanda grund som för agronomer är fastställd, meddela för tilllämpningen af dessa methoder nödig praktisk anvisning; och hemställde Departementschefen i anledning häraf, att en förhöjning i morberörda anslag med 5,000 Riksdaler nu måtte hos Rikets Ständer i nåder äskas. Häruti instämde Statsrådets öfriga ledamöter.
Yid svarets afgifvatide beror allt derpå, att barnet träffar den rätta melodien. Sker det, går allt sorn en olja, men i motsatt fall förloras koncepterna helt och hållet. Den föregående talaren har anmärkt, att Utsk:t underlåtit, att, i sammanhang med förevide, behandla en af Frih. Creutz i ämnet väckt Deri 18 Februari I. in. 545 väckt motion. Sådant har ock förefallit mig besynnerligt, hvarföre jag om anledningen dertill förfrågat mig hos några af Ekon.Utsk:s ledamöter; men desse hafva förklarat sig om denna motion icke ega någon kännedom. DA den af Frih. Creutz väckta var, så vidt jag kan erinra mig, särdeles väl motiverad och ganska omfattande, anhåller jag om förevide Betsi nies återremitterande till Ekon.- Ulskst, på det ärendet måtte varda handlagdt i sammanhang med den af Frih. Creutz, rörande samma ämne, väckta motion. Hr Adelborg. Anders Otto: När man vill inlåta sig på diskussionens stridsfält, är det båldt att träffa på sådana stridskämpar och medbroder i träffningen, som de båda föreg:de talarne, hvilka redan på förhand uttömt de skäl, som kunna finnas; men då man finner, att hvad man sjelf velat säga, blifvit bättre utsagdt äu man sjelf kunnat göra det, så får man på samma gång glädja sig åt den framgång i sak, man vunnit. Om seger vinnes för en sann idé, är detta fullt tillräckligt för hvar och en, som är hängifven densamma, om man också skulle komma för sent till stridsplatsen och ej få äran af framgången. Den fråga, som nu är å liane, iir af vida större vigt, än man vid första påseendet tror sig finna. Det gäller icke mindre än ungdomens första kristliga upfostran; skall den börja i skolan eller skall den icke? är det likgiltigt huru kristendoms-utvecklingen sker der? är det blott våra höga lärors yttre former, hvilka der mekaniskt skola innötas i barnens minnen? bör ej själ och hjerta, så tidigt som möjligt, omfatta de heliga sanningar, hvilka sedermera skola utgöra grundvalen för all framtida inre utveckling?
Förslag till ett tillägg till 72 § Regerings-Formen. ÄeiferiM^s-l^näieii, § 72. Riksens Ständers Bank förblifver hä- Riksens Ständers Bank förblifver hädanefter, sorn den hittills varit, under Rikdanefter, som den hittills varit, under Riksens Ständers egen garanti och värd, så sens Ständers egen >garanti och vård, sa att den ostörd må förvaltas af de Fullatt den ostörd må förvaltas af de Fullmäktige, hvarje Stånd dertill förordnar, mäktige, hvarje Stånd dertill förordnar, efter de Ordningar, Stadgar och Regieefter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorde äro eller vimentén, hvilka redan gjorda äro, eller vidare af Riksens Ständer göras kunna; dare af Riksens Ständer göras kunna, ägande Riksens Ständer allena rätt att geRiksens Ständer allena äga rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt nom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. i Riket må erkännas. Dessa sedlar sko la, vid anfordran, efter deras lydelse, af Bunken med silfver inlösas. Ridderskapet och Adelns protokoll för den 5 April, 26 Juni och 22 Juli 1848. Preste-slåndets protokoll för den 12 April, 21 Juni och 23 Juli 1848. Borgareståndets protokoll för den 5 April och 17 Juni 1848. Förslag lill ändringar och tillägg uti 11 mom. 1 § TryckfrihetsFörordningen, rörande ajlemnande af Exemplar af tryckpressens alster till åtskilliga Embetsverk och allmänna Bibliotheker. TrjckfriSiets-Förordisf iigen. § 1. moni. 11. Af allt hvad som tryckes vare BoktrycAf allt hvad som tryckes, ehvad det karen pligtig, att från upplagan aftaga är genom bokpress, stentryck, eller anoch utan betalning aflemna så många exemnorledes, och som bok eller skrift ulplar, att Justitke-Statsministern, de under gifves, vare boktryckaren eller egaren Riket lydande Universiteter, Kongl.
Då ifrågavarande Anslags Summa i Hamburger Banco år uti Riks-Staten beräknad efter 120 sk. cours; men derjemte år beslutadt, att Riksgålds-Contoiret skall vidkännas ersättning för den högre cours, hvartill vexlarne upphandlas, så synes det a38 Stats-Utskottels Betänkaridén. vara mest i sin ordning och jemnvål bidragande tili Räkenskåpernes förenklande att den erforderlige Summan i Hamburger Banco anskaffas, genom Riksgålds-Contoiret och att endast uti dess Räkenskaper Cours, difference och andre med vexel uppköp förenade kostnader blifva synlige, hvaremot blott sjelfva Summan i Hamburger Banco upptages till redovisning uti K:gl. Stats - Contoirets räkenskaper, efter den fastställde beräkningsgrunden, eller 120 sk. Svenskt Banco för En Riksdaler Hamburger Banco. Inom Riksgålds-Contoiret år vexel uppköp icke någon fremmande och okänd befattning. Under den tid, de så kallade Sjö-Tulls vexlarne ingingo till RiksgåldsContoiret, blef Stats-Verket derifrån försedt med utländskt mynt till Minister-Statens aflöning; och hvilket utan svårighet verkståldes sålunda; Att Kongl Stats-Contoiret erhöll Creditiv för 20 ä 30,000 R:dr Hamburger Banco i sender, på hvilket Kongl. Stats-Contoiret sedermera gjorde sina dispositioner, lämpade efter beskaffenheten af utgifterne, hvilka med utländskt mynt skulle bestridas. StatsUtskottets B et änka?} den. 23<) I enlighet med Rikets Höglon. Stånders Beslut, år uti VII Art. föreslaget att, i händelse reqvisitioner skulle komma att göra* på det så kallade mindre Creditivet böra i första rummet användas Riksgålds-Contoirets disponible tillgångar, men hvad sorn häruti brister, anskaffas, genom upplåning mot Riksgälds-Comoirets Obligationer med 3 proCents årlig ranta.
De Boioters flotta, af femtio Hafsgalejor, jag såg, Med bilderverk utsirade; Kadmos dem förde an, hvars skepp en gyllene drake Hade i akterspegeln. Leitos, jordboren drott, Förde sjömanshären an Från det Phokiske land; Och Lokreusers med dem liktaliga skepp Oileus' ättling, som lemnat Berömda Thronions fäste. Ifrån Kyklopiska Mykenai Sonen af Atreus rustat ut Etthundrade skepps församlade män. Derhos Adrastos var, försten, vän åt sin vän, Att henne; som rymt från sin hembygd, För barbarisk älskogs skull, Hellas vunne tillbaka. Och från Nestors Pylos, Gerenierns, jag skåda fick Skeppsvapen, oxfotadt att se, Grannguden Alpheios. Från Ainianerna tolf skepp Rustade voro, som drott Guneus Förde, och nära till dessa Befunnos de drottar från Elis, Som Epeier benämde allt folk. Eurytos var deras kong, Och anförde den Taphiske härn, Den hvitbeårade, hvars drott Meges Var, till Phyleus en ättelägg, Som lemnat de Ekhinadska, För sjömän otillgänglige öars grupp. Men Aias, fosterson af Salamis, Förente med den venstra högra flygeln. Helt nära till de yttersta galejorna Han hade tagit ankarplats, Med tolf pilsnabba skepp sig lägrande. Jag så Hörde och skådade Sjöfolkets här. Ho som bringar med honom i strid Barbariska lodjor, Ej hämtar dem åter. Sådan jag skåda fick Fiendtliga flottan, Och hvad jag hemma hörde, minnes jag Om hela sammanbragta hären.] GUBBEN. Menelaos, hvad du icke våga bordt, du vågar djerft. MENELAOS. Gå hän! du alltför trogen mot husbonden är. GUBBEN. Den skymf hvarmed du skymfar mig, gör mitt beröm. MENELAOS. Men gör du, hvad ej göras bör, du tör få stryk. GUBBEN. Du bör ej bryta upp det bref, jag tog emot.
Du inbillar dig säkert genast, att någon hjertaffär är orsaken härtill; men detta kan jag på min ära försäkra dig icke är fallet, och för att fullkomligen öfvertyga dig du som är en sådan Thomas i dylika saker, och som tror, att hvarje karl, likasom du sjelf, nödvändigt måste hafva en flamma å hvarje ort dit han kommer, för att kunna trifvas derstädes, vill jag endast erinra dig om min lilja i Åbo. Du skrattar häråt och jag kan icke hjelpa det; men det har blifvit en fix idé hos mig kalla det svärmeri om du vill att jag kommer att återse denna intagande varelse och under andra förhållanden än dem, under hvilka hon först uppenbarade sig för mig. Ty att hon icke är det, hvad skenet utvisar, derom är jag fullkomligen öfvertygad, och väntar tålmodigt att ett gynnsamt öde slutligen skall framställa henne för mig uti hennes rätta gestalt. Oaktadt jag, som sagdt, icke lemnar några fugtiga himmelsblå eller bruna ögon efter mig, så förefaller det mig som om det icke skulle stå rätt till med mitt lugn, då jag nu skall gå att säga de personer ett, troligen evigt, afsked, med hvilka jag lefvat nära ett års tid på en förtrolig fot och af hvilka jag njutit så mycken vänskap och välvilja. I Uleåborgs tärnor, lysande genom er skönhet, ert förstånd och ert hjertats godhet, I skolen ständigt erinra mig de glada stunder stunder outplånliga utur mitt minne hvilka jag tillbragt uti edert sällskap: De skola stå uti mitt minne Som Pharus eld på fjerran strand; Som tröstens engel står derinne I templet vid en offerbrand. I hafven dessutom öfvertygat mig att en man, med huru stora anspråk på bildning och salongsvana somhelst, aldrig kan hafva ledsamt i edert sällskap. Men äfven I mina jemnäriga umgängeskamrater och vänner, emottagen mitt tacksamma farväl, ty edert angenäma sällskap kommer jag äfven att med tacksamhet alltid påminna mig.