Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som deremot vid berörde inventering befanns, alt uti Bankens Större General-Cassa, tillgång saknades å 1 R:drs stycken, hvilken brist, efter Revisorernes tanke, desto heldre synes böra afhjelpas, som silfvermynt å nyssnämnde valeur, såsom motsvarande den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer beslutade nya myntenhet, torde för allmänheten blifva mest begärlig bland silfvermyntsorterne, hafva Revisorerne ansett sig böra anmoda Fullmäglige låta föranstalta, det prägling af silfvermynt å iR:drs valör varder vid Kongl. Myntet företagen och verkställd i den rnon, som finnes erforderlig för att fylla vexlings-behofvet. Jemlikt Fullmägtiges förordnande, har prägling af dukater under hela den tid, hvarför nu redovisas, blifvit fortsatt, för att uppbringa Bankens förråd deraf till 40,000 st., hvilket belopp dock ännu icke är vordet fyldt; hvaremedlertid inoch utvexlingen af dukater oafbrutet fortgått. §. 17. Med anledning af Rikets sednast församlade Ständers till Kongl. Maj:t i underdånighet gjorda anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att de till Kongl. Myntverket af Banken lemnade förskott uti aflyst kopparmynt R:dr 7,755: 45 sk. 7 r:st. och för ökade myntnings-kostnader R:dr 40,000, eller tillhopa 47,755 R:dr 45 sk. 7 r:st. B:ko, måtte varda återbelalde på det sätt, att halfva beloppet erlades inom sex månader från den 8 November sistlidet år räknadt, och den återstående hälften inom derpå följande sex månader, så att hela summan kunde vara gulden före innevarande års utgång, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 17 nästlidne Juni, funnit skäligt i sä måtto i Nåder bifalla Rikets Ständers ofvanberörde underdåniga anhållan, att hälften af de ifrån Banken till Kongl.
Till detta mål hade Comitéen varit vida närmare, om icke en ny Ur5 tima Riksdag afbrutit dess verksamhet. Om det alltså med skäl anmärkes, att UppfostringsComitéen hittills hufvudsakligen vidtagit förberedande åtgärder, är det. ta förfarande, påkalladt af nödvändigheten, äfven strängt enligt med Riksens Ständers egna, i sin Skrifvelse af den 3:dje April lBlO, yttrade önskan. De hafva derigenom anhållit ”att Kongl. Maj:t täcktes, genom kunnige och erfarne män , låta undersöka Läro-verkens närvarande tillstånd, på det dessa inrättningar måtte erhålla ett efter tidens upplysning mera lämpadt skick.” Att derföre undersökningen om Läro-verkens tillstånd borde föregå förslagen till förbättringar, är ostridigt. Emedlertid hafva många särskildta delar af allmänna Uppfostringsoch Undervisnings.’ vården redan utgjort föremål för Comitéens omsorger. Jag vill endast nämna tvänne, af erkänd vigt: Comitéen har allvarligt yrkat Gymnastiska öfningars införande vid LärO-Verken , öfvertygad att dessa öfningar äro ett verksamt medel att utveckla Svenska ynglingars kraft och mannamod. Redan år l3l3 har Comitéen hos Kongl. Maj.t utverkat bi* fall till den förtjenstfulle Fäktmästaren Lings Den i i Maj. anbud att i Stockholm öppna en Gymnastisk undervisnings-inrättning. Den har nyligen med sitt förord understödt de af Ling, såsom detta Instituts Föreståndare, föreslagna åtgärder, för att bringa denna inrättning till en mot dess syftemål svarande fullkomlig.- het och trygga dess framtida bestånd. Att genom förbättrade löne-vilkor öka de vid Undervisnings, verken tjenstgörande underlärares anseende och välstånd , ansåg Comitéen äfven vara ett värdigt ämne för dess åtanka. Med nådigt bifall till hvad Comitéen i detta afseende tillstyrkt, öfverlemnade Kongl.
Gefle-Dala-vägen är inkomsten å jernvägens första början och ända till Forss’ station ganska obetydlig, så att den derstädes icke uppgår till mer än J af liela jernvägens inkomst. Afven vid vestra stambanan är förhållandet enahanda. Ett utdrag ur jernvägsräkenskaperna visar en inkomst af 23,000 rdr pr mil; hvaremot de första 6 milen från Göteborg icke lemnat större inkomst än 17,000 rdr pr mil. Dessa resultater utvisa, att den trafik, som tillfaller jernvägen i duss första början, icke är af så stor betydenhet. För den händelse 2:ne banor skulle från Stockholm anläggas, skulle kostnaden för en bana från Stockholm öfver Sevalla till Sala, med bihana till Upsala, enl. K. M:s Propos. utgöra 8,830,339 rdr. Med direkt bana till Upsala, skulle skilnaden endast utgöra 1,184,000 rdr. Genom denna tillökning skulle man dock erhålla banor både öster och vester om Sigtunafjärden, och tillfredsställa de många oförenliga intressena. Efter alla möjliga beräkningar, skulle också dessa banor komma att bära sig, icke allenast lika väl, utan långt bättre än vestra stambanan. Denna sednare har dock icke allenast betäckt sina utgifter, utan till och med lemnat öfverskott utöfver driftoch underhållskostnaderna; och inkomsten deraf växer oupphörligt. Jag är bestämdt öfvertvgad derom, att banan norr om Mälaren skall lemna ett lika godt resultat, ja! sannolikt mycket bättre än den vestra stambanan. Jag tror derjemte, att det, för Upsalas, eget intresse, är bäst, att banan der får sin ändpunkt, och icke derifrån erhåller någon fortsättning hvarken till Sala eller till Gefle-Fahlu-banan. Upsala ligger centralt i en nejd med den bördigaste jordmån. Ett antal af icke mindre än 9 vägar förenar sig der; och staden skall ovilkorligen, under förutsättning att banan der ändas, draga till sig alla den kringliggande nejdens produkter. Exempelvis tillåter jag mig anföra förhållandet med Lund. Så länge nämnde stad var ändpunkt för södra banan, sammanhopades alla produkter derstädes; men efter jernvägens fortsättning gingo produkterna staden förbi.
Och att ovilkorligen påstå, att antingen Juridiska Fakulteten eller Lag-beredningen misstagit sig i en fråga, derom ingenting är i lagen bestämdt, synes mig nog djerft, då otvifvelaktigt är, att lagen, tolkad efter dess “rätta mening och grund" (Rättegångs-Balkeus 1: 11.), samt enligt “hvad hans uppsåt var, som lagen gjorde (12:te Domareregeln), — är enda grunden, efter hvilken en sådan tvist bör afgöras. Att äfven 1854 års Lag-Utskott indirekt erkänt nyttan om icke nödvändigheten af ifrågavarande definition, synes af Utskottets ofvanintagna af mig kursiverade yttrande, deri det motiverar sitt afstyrkande med, bland annat, det skäl, att “beskrifning på hvarje brott" “ej finnes i“ då “gällande lag“; i följd hvaraf den utväg, Lag-beredningen visat, ej för tillfället, vid den partiela lagförbättringen 1854 ("nu") kunde af Utskottet begagnas. Med dessa uttryck har Utskottet gifvit en vink, att utvägen borde framdeles, det är nu, vid hela lagens kodifiering begagnas. Slutligen torde till upplysning meddelas, l:o att Expcditions-Sekretcraren och Riddaren Richert, hvilken länge och med rätta erkänts såsom en stor auktoritet i allt hvad sorn rörer Sveriges civil - 72 LagUtskottets Betänkande N:o 35. och kriminallagars förbättring, derå han arbetat nära fyratio år, har, rörande nu ifrågavarande förslag yttrat: “Stöld är ett så allmänt brott, att det tros vara tillräckligen kändt, utan att i lagen beskrifvas. Och likväl äro begreppen äfven om detta brott ej sällan vacklande.
' 1 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade sig hafva fästat Grefve Horns uppmärksamhet deiå, att Mo - 248 Den 3o J u 1 i i e. ra. ilonen enligt 89 §. RegeringsFormen, ieke kunde af Ridderskapet och AdeJn upptagas; i följd hvaraf Grefve Horn afgifvit en utveckling af berörde Motion, hvilken nu upplästes, så lydande; Jag föreslår: Attj, i den händelse Husbehofsbränvinsbränningen framgent hommer att sä~ som en Landtbruksnäring beskattas _, Rikets Ständer måtte besluta en underdånig hemställan till Kongl. Maj:tj att Husbehofsbränvinsbränningen icke må i något fall och under intet vilkor inställas, inskränkas eller förbjudas hvilket stadgande bör i blifvande Bevillningsförordning intagas. Moliverna till detta förslag äro följande satser; Att all förädling af egna eller andra länders råproducter, som sker utan förlust, är en gifven StatsEkonomisk vinst; Att, utan Bränvinsbränning i någorlunda stor scala, ofta inträffar för den endast Spaiinmålsproducerande Landtmannen en omöjlighet, alt utan förlust afsätta sin vara, hvarföre en minskad Spannmålsproduction blir en följd af varans vanpris; Att Spannmålsprisernas vacklande inom flere hundrade procent, der ingen liflig Spannmålshandel finnes, måste förstörande inverka på alla näringar; Den 3o Julii e. m.
Pro t. 6go Underdåniga Skrifvelser. utgång, dels vid uppbörds-årets slutj den 30 Ä» piil, och dels vid Räkenskaps-tidens förlopp, den 31 Augusti, är lätt fattlig, klar och tydlig, samt sålunda i alla hänseenden väl ordnad. Då Riksens Ständer, lika med deras Revisorer samt de Embets-Werk, hvilka granskat de efter skiljaktiga methoder utförda Bokslut, anse ett uteslutande företräde i alla delar ostridigt tillkomma den af Stats-Contoiret Upprättade RiksHufvud-Bok för år 1821, hafva Riksens
Månne det vore ett af Oxygens tillverkning? Aromasias tankar uppgingo i molnet. De flydde bort med detta, men återkommo ständigt. De upplöstes med det milda regn som från molnet nedgöt sig öfver någon åker i Telgetrakten eller på något af de stora smultronlanden på andra sidan Rotebro. Och likväl hade de tankarne i nästa ögonblick åter samma innehåll. De kunde ej till intet göras, så länge Aromasia fann sig i detta tillstånd. De voro naturliga alster af den strid som rasade inom henne, striden mellan kärleken och hennes värdighet som kvinna, som människa. Under Skagerrak. Det var ett rörligt lif på Stora Hafsgatan i Göteborg. Gatan sträckte sig i oöfverskådlig längd från de yttersta klipporna vester om den ursprungliga staden till långt bort om Gullbärgsvassen och var anlagd dels på klippgrund, dels på pålar, öfver alt bygd med ståtliga hus af tolf och femton våningars höjd. De nedre tio eller tolf våningarne voro upptagna af handelsoch bankkontor, de återstående inredda till praktfulla boningsrum, i hvilka handelns furstar och furstinnor samt alla deras ämbetsoch tjänstemän af båda könen på lediga stunder njöto det tillvarelsens behag som deras idoga arbete skänkte dem. På de långa gallerierna utanför husen lossades och lastades stora och små luftfordon. Det var ett hissande och halande, ett stufvande och urplockande, ett skrik och ett buller som till och med i denna rörliga och bullrande tid, så olik mot forna dagars stillhet och tystnad, kunde hafva gjort hvilken annan som hälst än en göteborgare yr i hufvudet. Men göteborgarne hade starka och genom en synnerligt ändamålsenlig uppfostran väl inredda hufvud. Hvar och en skötte sin uppgift utan att låta störa sig af bullret från grannarnes verksamhet. Inne på kontoren surrade det ej mycket mindre. Där voro de många skrifmaskinerna i oupphörlig sysselsättning, riktade och matade af kontorsherrarne och damerna, ständigt svarande på nyss ingångna uppdrag, frågor och framställningar af tusen slag, utskrifvande nya beställningar, uppkastande nya förslag, i ständig förbindelse med jordens alla trakter.
Pä detta sätt utgör hwar Diwision ett fietlständigt ochas egen kraft rörligt Helc, hwar och en arbetar direkte till det gemensamma föremålet, och machmenö gäng förenklas. Bifogade Tabeller utwisa Armens fördelning pä sex D'w sioner, enligt örerämde grunder, samt löniiigswillkorens öfwerensstämmande med tillgängen. Den mkltagne principen är, att dr högsta Embeten böra alwen wara de bäst lönande, och fä gradwlö utföre. Hwad werkställbarheten beträff r, bör den jnom gansta fä Lr wid hela Armen kunna wara fullbordad. Jag har sökt upissöra ett hwass, kwars g-U'dpelare äro ArmeD'wisionerne, kwars flu^sten är KriqSMinistern: huruwida jag lockats l mitt sörehafwande, tillhör icke mig okk tömma, utan ned» -.ägger jag detta mitt arb'te j Högloft. R-tderstapetS och Adelns ynnestfulla stöts, »ör otldirmev förtära esser D»tz upplysta godtfinnande, dttz starpsynta blick och Detz sanna Fäderneölaiidskänsia. pros 6zo Dm lo Januarit. profekr eill Armens Fördelning pä Divisioner och Brigader, samt Befälets indelningar och löner. De sörsta Embeten i Armen böra äfwen wara ds best lönade, och iä gradatim ntiöre. FälrrNarffalkm och L>rlgsMinistem böra, för att icke betunga Slaten med nya löasr,. således åtnjuta ds 2 ne bästa OtwerstcJndeinmgar i ArmLn, ncmligen Södra Skänsia Aarabmierenins och LlfRegementets. Armen fördelas pä Sex Diwisioner, nemligen: Lif, Ostra, Norra, Westra, Södra och Gora. Hwar Diwisiou kommenderas af en DiwistonsGenrral (Gn»rral8öjlnant).
Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 26, angående väckt fråga om upphörande af Utsöknings-provision och öfverränta för Skuldsedlar, som pantsättas i Manufactur-Di• sconten» Emot Utskottens förestående Betänkande* — hvari Utskotten afstyrkt gjord hemställan ost partiel befrielse för Sedelutgifvare och deras Löftesmän * från erläggande af den Be lån ur Manufactur-Disconten stadgade öfverränta och Utsöknings-provision, men deremot, till undanrödjande af all anledning till klagomål å föreburen okunnighet, hos Utgifvare och Löftesmän af slike Skuldsedlar* om deras blifvande egenskap af hypothek i Manufactur-Disconten och de dermed förknippade vilkor, ansett sig böra föreslå det tillägg i 1817 års Reglemente för nämnde Discont, att Discontens Ombudsman borde Bih, till Riki-St, Prot. 1818 ock 18*9, 7 Sami, 2 Af i, t, t<\',de lixt, lS Lagsamt Allm.lhsv.a.Oec. Utsk. Uti. N.o 3S« uti anmanings-brefvet äfven underrätta vederbörande om påföljderna , i händelse betalning å förfallotiden icke erlägges, —hafva anmärkningar blifvit framställde af åtskillige Ledamöter inom Ilöglofl■ Ridderskåpet och Adeln samt Hedervärda Bonde* Ståndet t, hvilka hufvudsakligen i delta af. seende åberopat den reservation, som emot Betänkandet blifvit afgifven och finnes detsamma bifogad.
Stentorp är beläget invid en å vestra stambanan nyligen anlagd jernvägs-staliön, och då, i följd af de åtgärder, som för posternas befordrande å nämnde stambana, enligt hvad kändt är, på den sednaste liden blifvit vidtagna, den olägenhet i afseende å post-befordringen till nämnde boställe, som uteslutande anförts såsom skäl för det i nåder föreslagna utbytet, numera blifvit undanröjd; hafva Rikets Ständer, som för öfrigt icke funnit någon fördel genom ifrågavarande utbyte kunna allmänheten inom fögderiet beredas, ansett sig icke böra bifalla den nådiga framställningen; hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla och framhärda etc. Förslag ti/l anderd. Skri/re/se iV.-o 29. i\:o 29. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Febr. 1860. Presle-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående grunderna för val af Revisorer till granskning af Banko-diskontverkets räkenskaper för detta år och de följande, intill nästa riksdag. (Banko-Utsk:s Utlåtande N:o 9). S. A. K.
Brefven den 7 Maj 1802, den 19 December 1809 och den 23 September 1823 gifne, dels ovilkorliga, dels vilkorliga förbud att å vestra eller norra delen af sandåsen vid Kungsöhr hemta väglagningsämnen, hvilka i specielt fall meddelade förbud synas grundade på den i Kongl. Brefvet den 25 November 1802 tillika lemnade föreskrift, att, utan jordegarens hörande samt hans minne och samtycke, grus och sand ej få tagas å inegor, hafva, i Utskottens tanka, till kraft och verkan upphört genom Kammar-Collegii här ofvan åberopade, till allmän efterrättelse utfärdade, Circulaire af den 4 Mars 1825, enligt hvilket väghållare, äfven der gällande hinder pröfvas förekomma för hemtning af sand och grus å andras inegor och hagar, en sådan förmon under vissa villkor förunnas ; Bih. till R. St. Bestoch Ekon-Utskottens Utlåtande, 7l:o 17. alltså och emedan meranämnde författningar, uti hvilka ingen skillnad göres mellan kronooch annan jord, jemväl stadga, att alla stridigheter om väglagnings-ämnens tagande tillhöra Domarens i orten pröfning, thy anse Utskotten motionären och hans hufvudman hafva sig öppet leornad t att, i öfverensstämmelse härmed, sin talan i förevarande amne utföra, hvadan Utskotten vördsamt tillstyrka, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 November 1844. Ank. till Exp.-Utsk. å. 25 Not., kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af täckt fråga om indeldta Soldatens befriande från arbets-commenderingur för allmänna eller enskilda bolag eller, i motsatt fall, om ersättning åt Soldaten eller Rotehäl laren för de kostnader, som genom dylika cammenderinqar dem tillskyndas. Uti ett till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet, till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitteradt, memorial, har Riksdags-fullmägtigen från Stora Kopparbergs
Hekling påträffas för öfrigt endast i ett sagofragment, fogadt till den isländska romanen om Ragnar Sigurdsson Lodbrok. Där förtäljes, att när en Ogmund danske låg med sina skepp vid Samsö i Munarviken, gingo några af hans män i land, för att förlusta sig, och funno där ett människobeläte af trä, 40 alnar högt, gammalt och mosslupet, och när de undrade hvem som uppstält och blotat till denna bild, hörde de från stoden en sång, som lät dem veta, att de, som uppstält den, voro Heklings ättlingar (Hæklings megir), söner af Lodbrok (synir Loðbrókar). Den första strof, som belätet sjunger, har följande lydelse: Det är längesedan i ledung farande söner af Hekling styrde med årblad fram öfver blanksejens salta farväg: i detta hem vardt jag herre då. Strofen är uppenbarligen en variant till den ofvan anförda, som Finn den rike hörde sjungas ur den af Varin fälde koblotaren Ogvalds hög. Den ena strofen har sin förebild i den andra. Det följer häraf, att den hjälte, Varin-Hekling, som öfvervann koblotaren, varit af den ena eller andra strofens författare eller af båda ansedd identisk med Lodbrokssönernas fader eller stamfader, samt att Lodbrokiderna ha af båda strofförfattarne ansetts vara Hegelingar. Anmärkningsvärdt är nu också, att fiendtlighet mot djurdyrkare, särskildt mot koblotare, är ett karakteristiskt drag i Lodbroksslägtens saga, hvilket bevarats under de förvandlingar och stympningar hon lidit i kristen tid, synnerligen genom sin »historiering» och förknippning med Ivars (Ingvars) och Björn Järnsidas äfventyr på 800-talet. Med undantag af den sena och på fri hand uppgjorda sagan om Hjalmther och Ölver hafva de fornnordiska skrifterna icke en enda sägen om djurdyrkare att omtala, som icke tillhör Lodbrokssagan och framställer Lodbrokider i kamp med dem.
Vinner Nejj kommer, hvad hittills gällande Författningar i detta hänseende stadga, att äfven hädanefter gälla till efterlefnad. 7:0. Den, som vill, att, för begagnandet af dubbel rectifications-apparat, t. ex. den Elg - 48 Ber ilin.Lagoch Oec.-Vlsk. Meni. Jundska, afgiften i och för enkla pannor skall förhöjas med 5o procent, röstar Ja; den det ej vill, Nej. Vinner Nej j kommer hvad hittills gällande Författningar stadga, att i detta hänseende lända till efterrättelse. Då i den hufvudsakliga frågan om beskattningen i och för brännvins-bränningen två Stånd stannat emot två i så skiljaktiga meningar, att, utom afgiften af hemmansellerstadsjords-värdet, beskattningen borde utgå, jemnlikt två Stånds beslut, endast af pannerymden, och, enligt aure Stånds meningar, efter tillverknings-beloppet, på det sätt, att Tarifferne endast skulle utgöra ledning för minimi-afgifter å tillverkningen, så synas dessa stridiga beslut svårligen kunna sammanjemkas, utan få Utskotten, efter noggrann Öfverläggning, för deras del, till Högv. Preste-Ståndet och Vallöf], BorgareStåndet hemställa, om icke dessa Stånd skulle täckas biträda besluten af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, att brännvins-skatten skulle, hädanefter som hittills, Bevilln.-j LagOch Oec.-Utsk. Mern. N:o 9.7. 4g lills utgöras, icke efter lill verknings-beloppet, utan efter pannerymden.
Hån benämues Cassa-Commissarie, och är förpligtad, att, vid tillträdandet af siri berörde befattning, ställa Banken vederhäftig borgen eller annan nöjaktig säkerhet för en summa af R:dr \ooo Banco. af) Cassa-Commissarien reqvirerar från mindre General-Cassan det be* lopp af Ducater, äfvensom af olika silfvermynt och sedelsorter, samt kopparskiljemynt af serskilde slag, sora för Cassa-rörelsens jemna gång erfordras. *) Dertill räknas, enligt Banco-Reglementet af år i83o, sedlar å 25, roo och 500 Rtdr, samt till mindre iq Rldr och derunder. Banco-Utskoltett Utlåtande N.o 38. Hans reqvisition stall grunda sig på till honom ställde special-reqvisitioner från en eller flere Casseurer för enahanda belopp, vara annoterad af Cassa-afdelningens Kamererare, och åtföljas af en specification, hvilken, med biläggande af de tillhörige special-reqvisitionerne, återgår, underskrifven af nyckelvårdarne för mindre General-Cassan, till Cassa-afdeiningen, när penningarne dit aflemnas, och stannar såsom verification för allmänna Cassa-Boken. Det belopp af 100,000 R;dr B:co, som tills vidare förbi i f ver Dagvexlings-cassans stående behållning, reqvireras ifrån mindre General-cassan, gemensamt af Gassa-Corn missar ien och den, som med honom delar första veckans nyckel vård för Dagvexlings-Cassan.
Majit anbefallt Landshöfdingarne och Consistörierna att med nit och omtanka följa detta angelägna ämne. Se - isa Den 7 Mars. Sedan alla dessa mått och steg blifvit tägna^ anser Kongl. Maj:t tiden vara inne att utfärda ett nytt Reglemente för Vaccinationen, samt en Författning så väl för att förmå en och hvar att uppfylla skyldigheten att låta vaccinera barn, sorn till förekommande af smittkoppor samt deras utbredande, och hafva beredande åtgärder , för detta ändamål, redan ägt rum. Kongl. Majit har till Undervisningen och Uppfostringen i Riket sträckt en oafbruten omtanke : för Upsala Universitet har en ny Stat, ar 1813, blifvit utfärdad. Vid Universitetet i Lund har Kongl. Majit, sedan Cancellie-Rådet Norberg, genom testamentariskt förordnande, anslagit en Fond af 16,666 Riksdaler Banco till lön för en Professor i Fransyska , Tyska och Engelska .sprakén , förordnat om en sådan Profession i lefvande språken; äfven har Kongl. Majit fördelat Professor Retzii Profession i trenne, en för C hem i en, en för Natural-Historien och en för Oeconomien qch Botaniken, samt inrättat nya Professioner i Grekiskan, Astronomien och Physiken. Under den g October 1818 har Kongl.’ Majit låtit utfärda en Kungörelse, som har till föremål att öka fordringarna af insigter hos dem, hvilka ämna sig till Rättegångsoch KameralVerken, samt att skärpa de examina, som med dem anställas. Och för att uppmuntra till grundliga kunskapers inhämtande , har Kongl. Majit tillagt Juris Doctorer, Licentiater och Gandida ter, Den 7 Mars.' 15 5 ter, vissa förmorjer vid befordringar; hvarom Cir.’ culairebref, under den 3 Februari 1812, blifvit till HofRätterne, Academie-Cancellererne och Just it: 32- Can cell eren ut färd ad t. I anledning af Riksens Ständers skrifvelse till Kongl.