Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon fick den uppfostran, som bestods, herrarne funno, att hon såg bra ut, damerna tyckte hon var kokett, därför att herrarna tyckte, att hon såg bra ut, föräldrarne ansägo, att hon var ett underverk, därför att hon var så roLg och lifiig, själf tyckte hon, att hon hade rätt tråkigt, till och med när hon läste Sues och Coopers romaner, och hon tog sig för att arbeta alldeles planlöst än med det ena och än med det andra, men sy det lärde hon sig aldrig — åtminstone ej att tycka om det. Hon blef gift, fick ett angenämt hem, kom till Stockholm och beslöt att bryta sig en bana. Energi hade hon. Hon lärde sig skrifva på samma sätt, som hon lärde sig spela, d. v. s. nästan på lek. Hennes nyförvärfvade stockholmsvänner hade ingen aning om denna talang, tills hon en vacker dag slog sig ned vid ett piano: hon hade fingerfärdighet, och hon spelade på gehör, och när hade hon lärt sig det? » Det är omöjligt att spela, som ni gör, utan att öfva minst ett par timmar dagligen », sade någon. » Ja, det kan ni gärna tro: världen vill bedragas, men sanningen är, att jag icke öfvar alls numera och aldrig har öfvat med flit någonsin, » svarade hon. Så där tog hon allt på lek, men hennes författareskap öfvergick från att vara en blott förströelse till något » ida mer. T Nyligen har hon lämnat våra landamären för att för sitt svaga bröst i andra klimat söka hälsa. Kommer hon tillbaka frisk och kry, som doktorerna förutspått, skola hennes vänner förlåta henne hennes otrohet att lämna dem. Hellen Lindgren. * På tamburklockan ringer det. In kommer ett litet hundkräk, en liten svart best med ögon som pärlor, kringskuttande och skällande förtvifladt. Han hette Bell och fick icke äta socker, för då blef han för fet, och han dog också sedermera — i sockersjuka troligen. En glad kvinnlig röst höres därute. Då visste fru Agrells vänner, att de hade kärt främmande, ty det var hon som kom. Hur hon kunde skämta! Hon kröp upp i soffan och såg ut som en bortskämd barnunge.
I den uti 1 inom. af denna § förekommande indelning af embetsverk och myndigheter, efter hvilken rättegångs-skrifters och andra handlingars olika kartering, på sätt en i momentet intagen larif bestämmer, skall ega rum, har E. K. M:t föreslagit den ändring, att de i detta moment omförmälda sex afdelningar minskas till fyra, af hvilka lista afdelningen skulle upptaga ungefär samma myndigheter, som under nuvarande lista och 2:dra afdelningarne inbegripas; den andra skulle motsvara nuvarande 3:dje och 4:de; den 3:dje motsvara nuvarande 5:1 e och den 4:dc åter blifva densamma som 6.1c afdelningen i nu gällande författning; och skulle skrifter, som inlemnas till Under-rätter och med dem jemförliga Stads-styrelser m. fl., hvilka komme alt tillhöra lista afdelningen, vara från stämpladi papper befriade, hvarigenom stor lättnad tillskyndades bemälde myndigheter, utan att någon väsentlig skillnad i statens inkomst, och icke heller någon orättvisa åstadkommes, helst om karte-beloppel för utgående handlingar förhöjdes och den tappande parten, som enligt lag skall ersätta rättegångskostnaden, således komme att godtgöra den tillökning i stämpelpappers-afgifl och expeditionslösen, som följde af ingifua handlingars införande i protokollet. Rikets Ständer hafva likväl trott enahanda grund, efter hvilken embetsverkens fördelning blifvit i den nya taxan för expeditionslösen ordnad, också företrädesvis böra följas i förevarande författning. Utom den alltid önskvärda öfverensstämmelse!! emellan närbeslägtade författningar, vinnes dermed att stämplade pappers-afgiften bl i fv er densamma vid alla de embetsverk, som, ehuru till värdighet sins emellan skiljaktiga, likväl i allmänhet utgöra första instans för de olika ärendenas behandling. Den afvikelse frän E. K. M:ts förslag, som härigenom uppkommer, inskränker sig, hvad afgiften beträffar, hufvudsakligen endast dertill, alt handlingar, som ingifvas lill nuvarande 3:dje och 4:de afdelningarnes embetsverk, jemväl skulle från stämpladt papper befrias.
Kalkugns-afgiflen på Gottland; 21:o angående Leckö kungsgårds användande till ekplantering för Statens räkning; 22:o angående ytterligare anslag för det nya jordeboksverkets fortgång; 25:o angående förhöjning af den pension å Rikets Allmänna Indragnings stat, sorn vid 1855 och 1854 årens riksdag blifvit Guvernören öfver Svenska kolonien St. Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum tillförsäkrad; 24:o om ersättning till Kronofogden Anders Rhodin för kontanta medel, lill ett belopp af 1,9 71 B:dr 71 öre Riksmynt, som blifvit en Kronobrefbärare genom rån fråntagne och derefter måst af Rhodin återgäldas; 25:o angående utbyte af jord, tillhörande Nyköpings slott, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i stallen Nyköping; 26:o angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms stads och läns Kurhus å Kungsholmen begagnad tomt; 27:o angående anslag till fullbordande af det invid hulvudstaden uppförda Hospital för sinnessjukas vård; Äfvensom Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer af den 27 sistlidne Oktober, i anledning af vidtagna åtgärder för Arméens härvarande utredningsförråds skyddande mot eldsfara. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottel Kongl. Majis, denna dag meddelade, nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående den så kallade kurhus afgiften. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Kongl. Majis, denna dag meddelade, nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer: l:o om förordnande af en Stats-Råds-Ledamot i afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-ordningens 36 och 42 §§ omförmälda riksdags-ärenden; och Bih. till R. St. Fröt. 2:o i anledning af åtskilliga af Rikets Ständer vid sistförflulna riksmöte beslutade lagförändringar. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Höglofl.
Med anledning af det förklarande Högvördige Preste-Ståndet sålunda gifvit öfver dess åberopade Protocolls-Utdrag af den 23 nästledne Januarii, lärer kostnaden till Tryckningen af 3oo Exemplar utaf dess Protocoll vid innevarande Riksdag, hvars besörjande uppdragits åt Ståndets Secreterare , få tagas af Riksdags-kostnads-anslaget; Och då jemväl blifvit yrkad t, att af Ståndets Protocoll för sista Urtima Riksdagen en lika utdelning till Dess Ledamöter måtto 38 Stats-Utskottets Betänkanden. ske , sorn den Stats - Utskottet tillstyrkt att verkställas inom Borgareoch BondeStånden af dessa Stånds Protocoll vid samma Riksdag, men Preste-Ståndets Protocoll icke blifvit tryckt för allmän bekostnad, utan enligt hvad nu är uppgifvit, utgör Ståndets Secreterares enskilda egendom, hemställer Stats-Utskottet, att, enligt hvad billigheten synes fordra, så många exemplar deraf må utaf Rikdags-kostnads Summan inlösas, som lill utdelning bland Ståndets samtlige Ledamöter erfordras; och får, i afseende på medels utbetalande så väl härtill, som till tryckning af 5oo exemplar utaf Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll vid denna Riksdag, derom beslut blifvit Stats-Utskottet meddeldt, uti Protocolls Utdrag af den 25:te sistledne Januarii, Utskottet vördsamt åberopa dess utlåtande af den 5:te i denna månad, äfvensom hvad angar försäljning af och redovisning för exemplaren, samt derjemte anmäla, att samma utlåtande blifvit bifallet af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Väliofl. Borgare-Ståndet den io:de och af Heder v. Bonde-Ståndet den 6:te i denna månad. Ankom den 2.5 Febr, 182.3, Vördsamt Memorial. Det är anledning till anmärkning emot Föredraganden i Krigs-Ärender, hvarom L Ståts-Utskottets Betänkanden. 3p Ju miss begäres lii!
Sandby, Stoby, Vankifva, Finja, Ignaberga, Näflinge, Mällby, Hii gli nge och Mat6000 teröd s:r . 97146 7,5 9,2 0,7 d:o d:o Norra och Vestra socknarne 157260 5,3 12,1 0,4 Willands härad: Söderåkra, Hallstorp, Woxtorp, Hagby, Arby, Mortorp, Ljungby och Hossmo s:r . 146532 14,7 10,2 1,5 15000 d:o d o -3 -3 varje belöper > Zo CL Q. 2 Q. | Beräknad spannmålsproduktion utöfver den årliga konsumtionen. Beräknad konsumtion utöfver den årliga produktionen. Tunnland. % Tunni. Tunni. Tunnor. Tunnor. Haridbörds lia rad: Uppvidinge härad: Areal fast mark. | Deraf odlad jord. i På hvarje person belöper Beräknad spannmålsproduktion utöfver den årliga konsumtionen. Beräknad konsumtion utöfver den årliga produktionen. Af hela arealen. Af odlad jord. Tunnland. % Tunni. Tunni. Tunnor. Tunnor. Konga härad: Wäckelsångs,Uråsa, Linneryds, Nöbbeleds, Elmeboda och Ö. Bergunda, Oja och Öjabv s:r 29541 8,6 11,6 1,0 d:o d:o Wexjö, Kalfsviks, Jäths, Täfvelsås, Vederslöfs o. 8000 Dänningelanda s:r . 56177 8,5 8,4 0,7 d:o d:o Urshults och Almundsryds s:r 76073 4,3 9,5 0,4 Allbo härad:
DL detzc bcstä i säkerhet om Egendomens oqwalda ätnjutande, sä följer, att ben som större Egendom har, bör större Dewillning erlägga, mm icke att samma afgift bör blifwa progressiv. Dä härtill kommer den allmänna tankan, att en progressiv beskattning qwäfwer industrien; tpcks detta blifwa sanningar, dem sjelfwa billigheten ej kan bestrida, utan att beskyllas för orättwila. — Men förhällandet blifwer förändradt unden, en annan synpunkt. Skylldigheten att bidraga till Staten, tycks först wrdtaga dä, när en indi , vidueS H ' Den 25 September. 9zr vidues Egendom är tillräckelig, till fyllande af Naturens första fordringar. Om den fattigare och talrikaste Folk-classcn belägges med utgifter, hwilka göra betz Egendom otillräckclig till desse behof, fär ben en kallsinnighet för Statens beständ eller obcständ, svin snart kan bereda ett allmänt fall. Sälcdcs tycks bäde försigtighet och rättwisa för» dra, att ej utöfver gränsen af ett mbjeligt utgörande beffatta denna Folk-Class. Oä fbljagteligen afgifterne för mindre förmögenhet icke fä utsättatill högt he» lopp, och en sädan afgifts förökande i proportion af större förmögenhet ej lämnar tillgängar att fylla Statens närwarande behof, mäste de annorstädes söka-. Hwar skola de dä finnas? Wid öfwersigt af de FolkClasser, som till Statens behofwer kunna contribuera, finner man en del i dek skick, att de utom dek nödwändiga, njuta ett eller annat öfverflöd; en annaa» som utom desse sednare ärligen samla ett mindre Capital, och stuteligen dem, som ärligen ätminstone borde kunna öka fin fdrmögenhet med större Summor; alla desse hafwa en förbindelse, att bidraga till Statens beständ, grundadt i deras mer eller mindre lidande wid en allmän undergäng, och denna förbindelse wisar sig i samma progressiva förhållande som deras förmögenhet.
Hvem som ritat dessa förträffliga blyertsporträtt, vet man ej; de allra flesta af dem röja en artists ex professo hand. Några — generalkonsul A. Lavonias, bankokommissarien Gustaf Anton Brakel m. fl. — ha endast skrifvit sina namn noder sina porträtt. Under skalden Dahlgrens har D. skrifvit ett till porträttet passande Bellmanscitat: » Så ser han nt midt bland de Btrålar, solen sprider i sin nedcrgång: dufven och lång ... » Af de många, de re9p. porträtten åtföljande, egenhändigt skrifoa minnes ver serna * * välja vi bär nedan ett antal. Under sitt porträtt — bredvid Israel Hwassers — bar Erik Guslaf Oeijer skrifvit: Till landsmannen på andra sidan Östersjön. Känner du väl ditt fädernesland, det gamla, det mikla? Här upp&amp; FyriH-strand trampar du fädernas jord. Nyss du i Upsala tempel det silfver skådat, som gömmer Nordens helgons och kungs, Erik den Heliges ben. Svea och Aura forst han till systrar gjorde i Christo, Och genom seklernas längd sträcker sig blodsbandet hän. Sveriges lagar och rätt åt Finlands söner gaf Sturen; Annu de ega bestånd, mellan slavonierns svärd. Aldrig skall Finland glömma ett namn, landsfadern Pehr Brahes, Hans, som åt bildning och ljus skänkte ett blifvande hem. Känner du väl ditt fädernesland? — Må ödet besluta, Hur det behagar och vill, om både vagga och graf: Anden och Minnet, de känna ej andra länder och gränser, Än dem de fordom ha kännt, än dem de älskat förut. Upsala den 17 december 1832. för nämda grad lär gifvits vid det finska universitetet. Detta betyg ligger instucket i det nämda album ’ et i sällskap med en den 17 mars 1834 från L ’ Institut de France till Nervänder ingången adress, undertecknad F. Arago.
Tiden är inne att mot denna sjukdom försöka andra medel , än penninge-böter, hvilka hittills blifvit irukclöst använde, Om också de af mig föreslagne varningar ensamt ej skulle anses tillräckliga, så hade de åtminstone bordt förenas med penningeböterne och i Lag befallas. Sannt är, att en nitisk Prest varnar, äfven utan lagbud, så ofta någon förbrytare blir för honom känd: men, efter nu gällande Författningar, får han ej alltid veta, hvilka bland hans åhörare de äro, som pliktat för fylleri-brott. Dessutom pläga de skyldigheter, som ej i Lag äro befallde, så gerna komma ur bruk eller glömmas. En ung Prest skulle önska ett lagbud till stöd, då han med varning vill träda upp mot en förnäm, mägtig eller förmäten stor - 22 Bil. till Laglhskottets Betänkande N.o 95; supare. Varningar äro i Lag befallde för dem, som aflägga värjemåls-ed; Här har Lar gen funnits god: den skulle afven vid fylleri-brott behöfvas. Någon har föreslagit mörkt rum till straff för storsupare. Detta vore åtminstone tjenligare, än penninge-böter; men varningarna borde ändock åtfölja. I Häradernas fängelser finnas säkerligen rum, som kunna göras mörka; och hvarje Häradsrätt lär väl bestå sig en Vaktmästare, som kunde hålla reda på brottslingen. Underhåll för sig och Vaktmästaren borde brottslingen sjelf bestå, de dagar, han i mörkt rum sitter. Skulle, emot förmodan, penninge-böter ensamt blifva bibehållne såsom straff för fylleribrott de 3 första gångerna, och hvarken lagbestämda varningar eller mörkt rum antagasj så föreslår jag vördsamt, att vederbörande, vid ansvar, måtte åläggas att, efter hvarje Ting, åtminstone en gång om året, till den Prest, som har själa-vården, sända uppgift på alla dem, sorn för fylleri-brott blifvit öfverbevisade, på det själa-sörjaren må åtkomma att varna och förmana äfven utan befallning. Lagstiftaren har i 1778 års Förordning om barn* mord, otillbörligt hindrat Läraren ifrån alt varna dem, som synda emot sjette budet:
Maj:t nådigst framställda förslag, beträffande de vilkor, som vid ifrågavarande löne-reglering böra bestämmas för civile embetsoch tjenstemän. De af Kongl. Maj:t i sådant hänseende föreslagna bestämmelser äro af följande innehåll: l:o. Ljuspenningar och spanmålsförhöjningar under lönerna utgå icke till dem, som uppbära löner eller arfvoden på gällande stat; och dessa löntagare, så vidt de tillhöra rikets Kollegier, åtnjuta inga sportler af lösen för verkens utgående expeditioner, hvarmed dock diariibevis och alskrifter icke förstås. Sportlerna redovisas årligen till Kronan och aflemnas till Stats-kontoret, emot provision af sex procent å de influtna beloppen. 2:o. Embetsoch tjensteman, som uppbär lön eller arfvode på gällande stat, skal! efter hvad i allmänhet eller för särskilda fall kan varda af Kongl. Maj:t eller Hill. till 11. St. Prot. 185!) & 18(10. 4 Sami. 1 Afd. 17 Haft. •> 10 Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 48. vederbörande embetsverk bestämdt, vidkännas skäligt afdrag å aflöningsbeloppet, dock icke öfverstigande fjerdedelen, derest vid erhållen tjenstledighet, sjukdomsförfall, hvilket räcker öfver två månader, eller eljest förekommande hinder för tjenstens utöfning annan person till tjenstens bestridande behöfver förordnas. 3:o. Två eller flere ordinarie tjenster med lön på rikets stat må icke hos samma person förenas, så vida icke Kongl. Maj:t dertill, efter vederbörandes hörande, iemnar nådigt bifall. Huruvida den, som redan innehar flera dylika tjenstebefattningar, må mera än en af dem bibehålla, ankomme på pröfning af Kongl. Maj:t, i ofvanberörda ordning. 4:o. Hvarje embetsoch tjensteman är underkastad den vidsträcktare tjenstgörings-skyldighet eller jemkning i åligganden, som vid en blifvande förändrad organisation af embetsverken, eller eljest i allmänhet kan varda stadgad. 5:o.
Inom det Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Richert, som ansett allmänna Lagen för detta fall i 16 Cap. i § ByggningaBalken hafva bestämt delningsgrunden, samt derjemte uppgifvit, att, då Sockne-Allmänningar blifvit skiftade i Skaraborgs Län, hade skogegande hemmans skogstiligång blifvit afräknad, och mångå, som tillhört ett annat skogs-lag, derifrån blifvit uteslutne. Herr Santesson har, utan att bestrida Utskottens förslag, dock yrkat den var - i4 ^agja/nt Allm. ZfetJ). o. Otc. Vtsk. Uti. N:o 49- samhet vid delningsgrundens bestämmande, alt, då en Socken utbryter dess lott, ej någon mätte devi deltaga tvänne gånger; Af Herr Falkman, som hufvudsakligen, på grund af i6S3 års Förordning, sökt bevisa, att Härads-Allmänningarne vore Krono; hvarjemte Herr Falkman ansett, att dessa skogars framtida gagnelighet bäst befrämjades , om de förblefvo under allmän vård, och förvaltades efter vetenskapliga grunder, hvartill kostnaden borde ersättas genom en billig afgift å ntsyningen; Af Herr Noreus, som hufvudsakligen yttrat samma åsigt som Herrar Danckwardt och Richert, med det tillägg, i anledning af Herr Falkmans framställning, att Iian bestred all återgång från det system för Rikets skogshushållning, som Rikets Ständer vid sista Riksdagen antagit. Inom Hedervärda Bonde-Ståndet, af Anders Danielsson, som, utvecklande enahanda åsigter med Herr Danckwardt, ansett Utskottens förslag olagligt förnärmande en mängd behöfvande hemmans-egares lagliga rätt och motverkande möjligheten af dessa skogars delning, hvilkas bibehållande skulle medföra behofvet af en kostsam och talrik skogsbetjening med Öfveroch Under-styrelse. Med Anders Daniels - lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti.
Efter att hafva genomgått en lång och kostsam lärokurs, hade provincial-läkaren sällan någon utsigt till en sådan förändring af hans ställning, som skulle kunna förskaffa honom större aflöning, än den för nämnde tjenst anslagna lön 432 r:dr 24 sk., knappt tillräcklig för den torftigaste bergning. Utom den enskilda praktiken inom distriktet, egde likväl’ provincial-läkaren mångfalldiga andra åligganden, såsom att vaka öfver sundhcts-polisen, att noga iakttaga helsotillståndet oell hvad derpå kunde menligt inverka, att bedömma beskaffenheten af sig yppande sjukdomar och farsoter, att anordna de åtgärder, hvilka till dessas hämmande borde vidtagas, vidare uppsigt en öfver apothek, barnmorskor och vaccinatörer, deltagandet i beväringsmönstringar och i styrelsen öfver distriktets sjukvårdsanstalter, afgifvandet af yttranden i medico-legala ärenden o. s. v. hvilket allt fordrade mycken tid för instuderandet af dessa för den praktiska medicinen mer eller mindre främmande ämnen. Utom dessa studier mäste han följa läkarekonstens utveckling, så att hän kanske mera, än någon annan tjensteman, nödsakades i träget arbete använda de stunder, som behöfde egnas åt hvila efter ansträngande sysselsättningar. Hans mångfalldiga. befattningar borttaga mycken tid för deu enskilda praktiken, hvarföre han, då flera läkare funnes att tillgå, i allmänhet vore den af enskilda förtroendet minst anlitade, då deremot den så kallade fattigpraktiken, den minst lönande och besvärligaste af landsorts-läkarens sysselsättningar, folie på hans lott. Han ägde väl någon ersättning för sina embetsförrättnin - StafsU(sk ottett Utlåtande, N:o 73* 13 gar7 men äfven denna inkomst hade till stor del minskats genom den skedda, för den allmänna hälsovården likväl högst nyttiga, sönderdelningen af vissa provineial-läkare-distrikter. Härtill komme, att provincial-läkarne1 vore förvägrade att tillika innehafva andra befattningar, under det man hade exempel på att militär-läkare tillika vore läkare vid länens sjukhus. På grund häraf och under åberopande af ett utaf Kongl.
I alla tider har hos oss ett tillgrepp af skogseffekter ansetts vara af sådan obetydlighet, att man hittills icke velat sätta detsamma i jemförelse med egentlig tjufnad. Vi se i afseende härpå bevis öfverallt i våra gamla lagar; och ordspråket: »med yxan stjäl man icke;» ty »då man hugger, ropar man och gifver sig tillkänna», vittnar äfven härom. Det är visserligen sannt, att sedan 1812 vid många riksdagar yr kanden i nämnde riktning blifvit gjorda; men R. St:r hafva alltjemt icke velat härpå ingå. Jag anser icke heller nu rätta tidpunkten vara inne för tagandet af ett sådant steg. Det må vara att i vissa provinser af riket skogen har ett högre värde och att man der möjligen hos allmogen skulle finna tillgrepp af skog vara ansedt såsom ett gröfre brott; men det finnes deremot många andra provinser, der säkerligen ett sådant föreställningssätt icke är rådande, utan der tillgrepp af växande buskar, grenar, löf m. m. anses vara en oändligt ringare gerning än stöld. Det är på ett sådant inom en stor del af landet herrskande föreställningssätt som lagstiftaren måste göra afseende, då en lag skall skrifvas. Gr. Sparre liar jemfört tillgrepp af växande träd med tillgrepp af växande säd eller det som står under Guds lås. Jag tror för min del icke, att en sådan jemförelse är rigtig; ty på den växande sädens frambringande är vanligen mycket arbete nedlagdt för såning, plöjning, m. m., under det att skogen i de allra flesta fall får så sig sjelf. Af denna orsak har med rätta tillgreppet af växande säd varit ansedt såsom en verklig, ganska grof tjufnad. Gr. Sparre har sagt, att det vore en orimlighet, om man ej i den nya lagen satte åverkan af skog i samma kategori som stöld, emedan man eljest komme att fortfarande sanktionera en fördom. Man är dock ej berättigad att såsom en fördom stämpla hvad som den stora allmänhaten tänker. Det synes mig derföre riktigt och jag gillar att såväl enligt K. M:s Propos. som enligt Lag-Utsk:ts Betänk, åverkan betraktas såsom ett särskildt brott, skiljdt från tjufnad och ringare än detta.
På landtmannaprodukter saknar staden icke tillförsel, som, vid of vanberörda förhållande med stadens eget jordbruk, är snarare öfver än under behofvet. Stadens inflytande på kringliggande landsorts kultur och näringar kan således icke vara betydligt, och faller åtminstone icke starkt i ögonen, i staden hållas årligen fyra marknader, som äro temligen besökta af trafikerande. Inom staden är en Lärdomsskola, som befinnes i godt skick, under tillsyn af Hektor och tvänne Kolleger, hvilka njuta lön af allmänna medel och enskilde donationer samt husrum af staden. Äfven finnes der en Växelundervismngs-skola, sorn rymmer 150 barn, gemensam för staden och landsiörsamlingarne samt grundlagd genom Eders Kongl. Majrts frikostighet och några enskilda bidrag. För läraren har Alingsås socken anslagit räntorne af irenne små jordlägenheter, som blifvit från Kronan återvunne; men dessutom saknas hvarje annan lönetillgång, än den Pastor kan årligen insamla genom frivilliga bidrag af församlingarnes invånare. Fattigförsörjningen, hvartill stadens invånare sammanskjuta medel, vårdas sorgfälligt at en derför inrättad Komité och har ådragit staden betydliga kostnader. För helsovården lönar stadens kassa en Läkare, som nu tillika är extra Provincial-Läkare uti det efter 1828—30 årens Riksdag inrättade tredje Provinciai-Läkaredistriktet. Stadens Drätsel verk förvaltas a( en särskild Kommission i öfverensstämmelse med derom af Eders Kongl. Maj:t fastställdt reglemente; och hafva flere nyttiga förbättringar ä stadens gator, broar och allmänna platser i sednare åren skett genom denna Kommissions försorg. e) Borås. Staden är anlagd under Konung Gustaf Adolf den Stores regeringstid år 1022, förnämligast med afseende på den reseoch gårdfarihandeisrörelse, sorn derstädes än i dag idkas och hvaraf stadens bestånd hufvudsakligen beror: för öfrigt grundar sig detta på vanlig bod-och minul-hanclel, fabriker och handtverkerier, samt endast i mindre mån på jordbruksskötsel.