Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
15 ehuru ett af de nödvändigaste råämnen för garfverierna, enligt Kongl. Maj:ts förslag skulle, i stället för 24 sk., komma att draga endast 5 sk. 4 r:st. tull per tunna; hvadan och då betydliga qvantiteter ekbark under de sednare åren blifvit exporterade, samt anledning vore för handen, att tillgången på denna vara minskades och att priset både här och i andra länder stege, herr Westin föreslagit, att utförseltullen måtte förhöjas till 28 sk. tunnan, hvilken afgift, med det å varan stigande pris, inom kort tid icke skulle öfverstiga 25 procent af värdet; uti hvilken motion herrar Lagergren och Gustafsson instämt; hvarjemte herr Kock, i anledning af densamma, yttrat sig emot det af Kongl. Maj:t före slagna förändrade förtullningssätt, deraf icke allenast svårigheter för de trafikerande och tulltjenstemännen skulle uppstå, utan äfven den olägenhet förorsakas, att en rå och följaktligen sämre vara komme att draga högre tull, än en torr och bättre. Inom hedervärda Bondeståndet åter har Johan Petter Danielsson frän Calmar Län yrkat, att, då priset å ekbark nu mera fallit till 32 sk. å 1 r:dr tunnan, sedan utförseltullen blifvit höjd från 6 till 24 sk., och ekbarken vid försäljning icke betäckte kostnaden för dess samlande, utan qvarlemnades på marken och ginge alldeles förlorad, till skada för det allmänna och den mindre bemedlade arbetsklassen, utförseltullen å ekbark måtte bestämmas till 8, högst 12 sk. tunnan.
Besvarad i Utskottets Betänkande, om inrättande af ett allmänt Arbetshus. — Vården, om bidrag till, i Götheborg. StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 194 — 198, bif. af PresteStåndet, IX s 74» af BorgareStåndet, IX. s 74, af Adeln, IX s 77, återrem. af BondeStåndet, II $ i3o3. Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 5i8, bif. af BondeStåndet, IX s 14 * - Underd. Skrifvelse, X 1.S106—109. — spillning. Se Utslag. Födde och Döde, åren 1815—>1820, II s 302. Fögderi, om ett nytt, i Wermeland. StatsUtskottets Utlåtande, IV 1. s 27— 35, bif. af PresteStåndet, IX s 36, af BorgareStåndet, IX s 37, af BondeStåndet, IX s 39, återrem. af Adeln, IX s 42. Förnyadt Utlåtande, IV 1. s 435, lagdt till Ilandlingarne af Adeln, IX s ia3. Underd. Skrifvelse, X 1. s 5o ■—54, Förbrytare, om Författningars vidtagande emot allmänna; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1243. Utskottets Utlåtande, VII t. s 58—62, bif. af BorgareStåndet, IX. s i32, af Adeln, IX s i36, återrem. af PresteStåndet, IX s 149, bif. af BondeStåndet, IX s 154. Ytterligare Utlåtande, VII 1. s 3gy399, lagdt till Ilandlingarne af Adeln, IX s 362, af PresteStåndet, IX s 371, af BorgareStåndet, IX s 375.
Adier i ångfartyget Vettern r:dr 6,000, beräknade lill 16 proc., eller hvad som efter skedd försäljning inflyter i Sept. 1844 960: 149,418: 28- 10- Återstående kostnad b:co rdr 1,113,087: 28. 10. Anmärkningar : Bland lillgångarne äro icke afdragnc och för hvilka sålunda ingen särskild lösen erlägges: l:o. lili 1843 ars bokslut upptagna: Inköpt fast egendom (utom den af Kronan donerade) r:dr 27,733: 16. — Grödor och inventarier vid d:o 913: 23. 4. Hela behållningen af canalinkomsten m. m. för år 1844, efter afdrag af kostnader och räntor, och sorn bör lemna en mer än tillräcklig fond för liqviden af återstående beställningar vid Stafsjö. Under första tiden af caualens byggnad gjordes alla portar till slussar, dockor 0. s. v. af träd, men sedermera af jern. För att fullkomna arbetet har man afsett Dun 25 Augusti. 535 alt efter liand utbyta de först af träd gjorda broar och portar mot andra af jern, dock med undantag af dockoch stäm portal', som äro föga underkastade röta. Utom hvad förut i detta afseende skett, beställdes är 1841 vid Stafsjö, alt inom 1848 levereras, 6 pär höga och 6 pär låga slussportar samt 16 broar af jern, hvaraf 6 pär slussportar och 4 par broar inom 1843 blifvit aficmnade. Sedermera återslå att under åren 1848—1865 (beräknadt efter undersökning af närvar, slussportar och broar) på lika sätt utbyta 7 pär höga, 4 pär låga slussportar och 8 st. broar, hvarefter delta vigliga fullkomnande af canalarbetet är fullbordadt.
Denna afgift är, — dess belopp må vara stort eller litet, — en verklig beskattning. Det beror icke på den enskilde att undandraga sig densamma, och den är ej ersättning för någon ät den betalande erbjuden fördel eller bevisad tjenst. Om man ock skulle tolka de i stadgandet förekommande orden: ”desse handlingar och medel bokföra”, på det siitt, att Förmyndare-kammaren derigenom skulle hafva fått sig ålagd en särskild redovisning och räkenskapsföring öfver de genom förmyndarne utlänte medlen, så hafva de omyndige af denna nya räkenskapsföring dock intet gagn, emedan förmyndarne i alla fäll a ro förpliglade att redovisa alla sina myndlingars medel, oberoende af den bokföring, som åligger Förmyndare-kammaren. Förvarandet och förtecknandet af lånehandlingarne är ock ett först i denna nya Instruktion ät Förmyndare - 20 KonstitutionsUtskottets Memorial N:o 41. kammaren uppdraget bestyr, snm för de omyndige icke är af oundgängligt behof påkalladt, och för hvars remuneration ingen ny afgift varit behöflig. Linder det förvillande skenet af betalning för elt förvaltningsbestyr tillstyrktes en verklig beskattning. Denna rådgifvare-åtgärds betänkliga och grundlagsvidriga beskaffenhet låter sig ej bortförklaras genom de inflytande medlens användande lill äfven det mest nyttiga och välgörande ändamål. Utskottet kan ej underlåta att vidare anmärka, ali denna rådgifvare-åtgärd, om den också icke innebure den nu ådagalagda oforenlighelen med en af Svenska folkets uräldsta rättigheter, dock äfven ur andra skäl vore förkastlig. Det är nyss visadt huru opåkallad af de omyndiges fördel den nya afgiften är. En vidare granskning visarock att den är obillig.
Om bifall till Stats~ och BevillningsUtskottens Utlåtande, angående en ‘■tadgad afgift af hvarje Mantalsskrifven Person, till den Veneriska smittans hämmande. Af den 5o sistledne April: Om bifall till Constitutions Utskottets Me mc* Den 4 Maji} e. m. 99 rial, angående åtskilliga §§:s 1 RiksdagsOrdnin» gen fördelande i numererade Moment. Rörande öfverlemnande af frågan om TalemansTalflarnes indragning till det förstärkta StatsUtskottets afgörande. Angående bifall till följande Utskotts Betan* kanden , nemligen: Stats Utskottets: 1:0 Om utbekommande af innestående ExspectanceArfvode för Lieutenant Roussau. 2:0 Om Medels anslående till Reparation å Wadstena Slott. 3:0 Angående Häradshöfdingen Örtendahls ansökning om Boställe eller Lönförhöjning. 4:0 1 frågan om Arbets - och CorrectionshusInrättning i Landskrona. 5:0 Rörande tillökning af en Vaktkarlsbeställning vid Umeå Landsfängelse. 6:0 Om en del af Wadstena fordna Klosterbyggnaders upplåtande för Hospitalslnrältnin» gen derstädes. ?:o Angående tillökt anslag för Spinnhusen i Landsort me. 8:o Om Medels anslående för Stockholms KronoCorrectionshus. löo Den 4 Maji, i. nt. 9:0 Om SalpeterSkattens utgörande. Banco Utskottets: itO I anledning af vissa föreslagna ändringar vid Sedelutgifningen från Banquen. 2:0 Angående ett till Banquen aflemnadt Bio» graphiskt arbete. Allmänna Besvärsoch Oeconomice Utskottets: 1:0 Angående Skjutsväsendet. 2I0
Etsk. Uti., N:o 128. 7 förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, egarne af sådane hemman skulle få söka nedsältning i räntan till likhet med andra räntebetalande hemman; samt att, till betäckande af den brist, som genom så beskaffad räntenedsättning kunde inträffa för de räntetillskott-tagande rusthållarne, kunde, jemte Kronans behållna indelnings-öfverskottseller reserv-räntor, användas de i Blekinge vid 1826 års extra roteringsjemnkning tillkomna ungefärligen 25 nya ordinarie rotar, genom erläggande för dem af en efter markegång rustningskostnaden motsvarande* vacance-afgift; i hvilket fall dessa anslag borde från och med år 1835 komma gamla båtsmansindelningen tillgodo, samt under Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes och serskild af rusthållarne sammansatt Directions vård och förvaltning tills vidare helt och hållet och i framtiden, så vidt de erfordras, disponeras och förräntas till understöd för Blekingska båtsmanshålleL I sammanhang härmed hade Kongl. Majit äfven underrättat Rikets Ständer, atl Kongl. Majit funnit förhöjning uti vacance-afgiften i Blekinge för lediga båtsmansnummer af gamla stammen, utöfver de 8 Ridr, hvarmed sådan afgift dittills utgått, icke lämplig, minst innan de rustande kommit af tillskotts-räntornes förhöjning i åtnjutande. Enligt underdånig skrifvelse af den 29 December 1834, hade Rikets Ständer gillat dc af Kongl. Majit sålunda föreslagna åtgärder till jemnkning af indelningsbesväret i Blekinge, endast med den förändring, att anståndstiden för öfverskottsgifvarne att erlägga räntorne efter markegångsförvandling skulle inskränkas till tio år; och hade Kongl. Majit, med bifall till denna förändring, i Nådigt bref af den 14 Juli 1835 till förvaltningen af Sjöärendena, Kammar-Collegium och Stats-Contoret, anbefallt verkställighet af hvad Kongl. Majit och Rikets Ständer i ämnet beslutat.
Nådiga tillstånd är föreskrifvet såsom vilkor för rättigheten att upptaga annan ätts namn eller vapen, sådant bör vara ett tillräckligt Correctif mot missbruket af denna rättighet; att det synes Utskottet obilligt att förneka en man, som af Konungen adlas att, med Konungens tillstånd, få bibehålla sitt förra namn och dermed inträda på Riddarhuset, äfven om detta namn vore lika med det som fordom af en Adelig ätt innehafts; samt att då Grundlagen bestämdt föreskrifver vi Ikoren för Adlig värdighets erhållande, och Rid^ darhusOrdningen stadgar, alt hvarje Adlad C 6 ) person bör, vid utsatt påföljd, begära liitroduction på Riddarhuset, vid hvilket tillfälle ätten tilldelas dess numer, efter den ordning, hvari den inmatrikuleras, något förhud emot upptagande af annan ätts numer icke synes vara af behofvet påkalladt eller missbruk i detta fall att befara. 5:te §., innehållande definitioner på Stamfader, Hufvudman och Ättemän, har man ansett mindre tydlig, emedan af den föreslagne definitionen å Hufvudman, att han nemligen vore äldste ättemän, den slutlöljd skulle kunna dragas, att Stamfader vore utesluten från Hufvudmannaskapet för sin egen ätt, och således jemväl från rättigheten att för densamma å Riddarhuset intaga säte, hvilket, enligt nästföljande §., endast tillkommer Hufvudman, Ättemän eller Fullmägtig. Utskottet kan visserligen icke dela den farhåga, att den som sjelf blifvit upphöjd i Adligt stånd, skulle vägras säte för den af honom bildade ätt, helst han, efter nu gällande Grundlagar, är den enda af Ätten; men då Utskottet finner §., sådan den var föreslagen, i detta fall, på sätt anmärkdt blifvit, erfordra förtydligande, har Utskottet i definitionen å Hufvudman tillagt ordet Stamfader.
Man har visserligen sagt, att skälet tili bränvinsbränningens förflyttande från jordbruket till städerna vore alt åstadkomma foderväxters odling; men jag befarar, att ändamålet dock icke härmed skall vinnas, ulan tvärtom förfelas, emedan det är just städerna som skola odla dessa foderväxter, såsom thiraotei öch dylikt, och om de tillåtas bränvinsbränning i större skala än nu, komma de att sysselsätta sig uteslutande med denna tillverkning. Jag inser således icke någon skada af bränvinsbränningens bibehållande vid jorden, på sätt K. M. föreslagit, och för alt. ytterligare tillkännagifva min åsigt i ämnet, förenar jäg mig med Frill. Åkerhjelm och önskar alt 1 mom. i §. må bringas i öfverensstämmelse med hvad jag nu uttalat. Gr. von Platen, Baltzar: Alt i denna fråga mera än i alla andra, som äro af natur, att känslan der måste högt uttala sig, hoppas, att man skall kunna nå det mål man önskar, torde vara allt för djerft; och jag är öfvertygad, alt hela Svenska folket delar min önskan, alt komma till ett godt sint. Hvarken jag eller någon annan har i detta fall kunnat hafva en annan åsigt. Man bar således inom Utsk. ansett sig böra göra koncessioner, och åtnöja sig med sådana beslut, som, sedan ämnet fått denna utveckling, kunde inom Stånden vinna framgång. Deribland räknar jag först och främst den nu föredragna punkten, och dernäst frågan om skatten. Dessa äro de tvänne principer, hvilka, ehvad framgång frågan framdeles kan erhålla, alltid skola blifva beståndande. Ett frånträdande af hvad Utsk. här föreslagit, skulle jag anse ganska orätt. Man har här änfört skäl, hvarföre ett sådant frånträdande bör ega rum; men jag tror, att de icke stå i öfverensstämmelse med all - 42} Den 26 April f. m. manna åsigten i delta fall. Insen kan dölja för sig, att svårigheten alt lagstifta i fråga om rättigheten till bränvinstillverkning har bestått deri att, ehuru det icke är min öfvertygelse och numera svårligen någons, brånvinslillverkningen utgjort ett previlegium för jordbruket.
B:ko eller 97,794 R:dr 53 öre Ruut; och då nuvarande anslag till lifmunderingen utgjorde 71,000 Ridr Biko eller 106,500 Ridr Runt, blefve alltså det sammanlagda anslaget, som erfordrades för underhållet af så väl lifsom släpmunderingen, 136,196 Ridr 17 sk. B:ko, motsvarande 204,294 Ridr 53 öre Runi, eller i rund summa 204,500 Ridr Riml, hvilket sistnämnda belopp E. K. Mit i Nåder äskat måtte af Rikets Ständer upplöras å 4:de Hufvud-liteln bland anslagen för materielen, under benämning: "till lifoch släp-munderingar vid rothålls-regementena;” hvaremot det nuvarande anslaget till "lifmundering för indelta Infanteriet" skulle försvinna. Från det nya stats-anslaget med sagda benämning skulle sedermera, efter hvad i den Nådiga Propositionen vidare omförmäles, utbetalas ej allenast till regementenas och korpsernas beklädnads-fonder hela den nu dels af Kronan och dels af rotehållarne bestridda beklädnads-afgiften, utan äfven till aflönings-fonder, musik-kassor, med de flera ändamål, hvarför afgift ifrån vakanta rotar finnes anslagen, ersättning för den milis kade vakans-afgift, som af denna förändring blefve en följd; och har E. K. Mit, vidkommande lista Lif-Grenadier-Regementet samt Kronobergs, Jönköpings och Kalmar Regementen, der beklädnads-bidraget nu erlägges af soldaterna, som i ställeL åtnjuta högre förmåner af roten, ansett det böra lemnäs rotehållare öppet att, sedan denna afgift för soldalerne Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 35. 59 upphört, iif soldatens lönelörmåner ärligen innehålla ett emot beklädnads-afgiften efter årets riksmarkegångs-pris svarande belopp, så länge dessa förmåner för soldaten utgå enligt de uti nu vanliga kontrakt bestämda grunder.
Den 1111 föreslagna skatten är en ny pålaga, som, ehuru i sig sjelf jemnare, drabbar vissa hemman mer, andra mindre än ulskrifningspenningarne. Man anser sig ej ega rätt att pålägga den lindrigaste rotering, som för någon del af Sverige blifvit föreslagen, men man tilltror sig att kunna pålägga hemmanen en efter alldeles nya grunder utgående beskattning. Jag är öfvertygad, att de respektive Riksstånden skola inse olämpligheten häraf, och täger mig derföre friheten förorda Afdelningens här nedan anförda förslag, hvilket jag såsom min reservation upplager. ’ Hvad först beträffar frågan, huruvida de utsockne frälsehemmanen i Halland böra förklaras skyldige att utgöra ordinarie rotering, eller endast ex - Staissamt Allm.
Hvad annat skulle han då väl van än en liten handtverkare, som köpt sig en egen grund, ma-rat sig ett hus, planterat sig en trädgård för att lefva stilla och sorglöst på sina gamla dagar, upptagen af att sköta den lilla egendom, som är hans hela stolthet Taflan lemnar intet tvifvel om att det hänger sålunda tillsammans, fastän den är blott berättad med de torftigaste ord. Men till ytter mera bevis på riktigheten häraf kan man vända sig till en annan tafla af RafTaélli, der man ser samma lille tjocke man på väg att beställa bränsle hos en granne, som fält några träd, och man möter honom ännu en gång i en tredje tafla i hans trädgård, der han, efter att hafva gräft, har satt sig på marken med en belåten blick utöfver det lilla, han med rätta kan kalla sitt. — På den teckning, som åtföljer denna artikel, är lumpsamlaren karaktäriserad som sådan endast genom den qvist, han håller i ena handen, den korg han bär i den andra, säcken vid hans fötter och vagnen i bakgrunden, och man skall finna att hur ytterst löst än allt detta är skizzeradt, åskådliggör det dock ögonblickligen mannens yrke. I intim förbindelse med denna förmåga att åskådliggöra med tekniska medel eller smådrag ur lifvet, står hos RafTaélli förmågan att lokalisera, d. v. s. att visa åskådar«) fast och tydligt de omgifningar, hvari den framstälda är hemma. Målar han sålunda arbetaren sittande i lusthuset vid en bykrog, så ser man genom dettas spjelor fabrikens tak och skorstenar i fjärran. I den omtalade taflan af den lille mannen med målarpytsen aftecknar sig hans gestalt mot den hvitkalkade muren af det hus, som är hans stolthet, liksom ett stycke af hans sjelfplanterade trädgård blir synlig i ett hörn af förgrunden. När RafTaélli vill göra klart för oss att det är från hufvudstaden en vägfarande bonde vänder hem, så anbringar han honom sittande och hvilande sig på en milpåle, hvarpå står skrifvet ordet Paris.
Medelst utslag förklarade Rådstufvurätten: att »alldenstund Munck af Rosenschölds »förebärande, att den öppnade namnsedeln skulle hafva afsett annan tidning, vederlädes deraf, »att han i förevarande rättegång och för att freda sig sjelf densamma ingifvit, antagligtvis »äfven derför, att han befarat, det Skantz, såsom författare kunde varda underkänd, samt »Munck af Rosenschöld sålunda åberopat särskilda personer såsom författare och icke ve»derlagt hvad Skantz anfört, och gjort sannolikt, att denne icke förr än artikeln blifvit tryckt »och utspridd varit i någon beröring med Munck af Rosenschöld, utan först sedermera iå»tit sig af honom förledas att åtaga sig författareansvar, Rådstufvurätten fördenskull funne rätt»vist förklara, det Skantz emot sitt bestridande ej kunde anses vara artikelns författare, hva»dan han från målet skildes; i följd hvaraf ock Munck af Rosenschöld, som å sitt boktryckeri »låtit densamma tryckas, skulle jemlikt 1 § 8 mom. Tryckfrihetsförordningen sjelf stå för»lättareansvar och alltså, vid påföljd, att målet det oaktadt vunne fortsatt handläggning, gen»mäle i hufvudsaken afgifva.» Rosenschölds begäran att, då han ansåg frågan om Skantz’s författareskap vara en hufvudsak, få öfver beslutet derom särskildt klagan föra, afslogs; likasom hans å nyo framstälda invändning emot Domstolens behörighet, sedan saken numera tagit den vändning att Rosenschöld blifvit förpligtad att stå författareansvar, och i följd deraf urbota bestraffning vore yrkad å honom, som tillhörde fräIseståndet, lemnades utan afseende, enär denna invändning redan vore af Koni!. Hofrätten pröfvad och ogillad.
Dessutom anmärktes, att Danderyds Skeppslags Tingsrätt, ehuru två af de i 6 och 9 §§ berörda fall sammanträffat, dock icke förklarat Carlsson saker till ansvar enligt 11 §; 6 att sorn denna § torde böra så förstås, att det förhöjda ansvaret agde rum endast såvida någon af de uti endera af nyssnämnde §§ nämnda omständigheter sammanträffade med ett fall, som beskrefves uti någon annan af samma §§, Rådstufvu-Rättens syntes hafva felaktigt tillämpat 11 § på den, enligt Rådstufvu-Rättens uppfattning, förekomna händelse, att två af de i samma §, nemligen den 6, omförmälda fall sammanträffat; att Rådstufvu-Rättens uppställning af Utslaget antydde, att, derest Rådstufvu-Rätten haft att ådöma ansvar endast enligt 1, 6 och 9 §§, Rådstufvu-Rätten skulle hafva ansett sig böra sammanräkna de särskilda ansvarsbestämmelserna, fastän, enligt de i allmänhet gällande lagskipningsgrunder, det högre ansvaret enligt 9 § i sig innefattade de lindrigare enligt 1 och 6 §§; att RådstufvuRätten deremot icke nog tydligt uttryckt, att ansvaret enligt 11 och 14 §§ skulle öka det straffarbete, hvartill Carlsson eljest för gerningen gjort sig skyldig; samt att Rådstufvu-Rätten oriktigt uträknat bötesbeloppet till 11,333 Rdr i stället för 11,133 Rdr.
Efter tagen kännedom af ej mindre Rikets Ständers åren 1851 och 1853 församlade Revisorers algi fria Berättelser om granskningen af de under E. K. M:ts och Rikets Kommferse-kollegium ställda fonders och medels förvaltning och räkenskaper, än ock bemälda Kollegii äfvensom dess Advokat-Fiskals-Embetes af samma Berättelser föranledda utlåtanden, hafva Rikets Ständer funnit hvad dervid förekommit icke påkalla någon Rikets Ständers åtgärd i vidsträcktare mån, än här nedan i underdånighet om förm ales. Af de sistlidet år församlade Revisorerne är inberättadt, hurusom, till bestridande af kostnaderne för införskaffningen från England af 100 får utaf Soulhdown-race, hvilka skulle användas för erhållande al en förbättrad får-afvel på Gottland och Oland, ett dessa kostnader motsvarande belopp af 4,487 R:dr 7 sk. 8 rsl., jemlikt E. K. Mits Nådiga Bref den 14 April 1837, blifvit af tulloch beslags-medlen förskjutet och i gamla Ull-diskont-fondens räkenskaper upplaget såsom en skuld, samt i räkenskaperna öfver sagda medel såsom en fordran; men att de medel, hvilka, genom försäljning af Kronan tillhöriga får inflyta, voro till vissa bestämda föremål anvisade, samt alltså icke kunde begagnas till afbetalning å detta förskott, och hvars framtida godtgörande af gamla Ull-diskont-fonden så mycket mindre vöre att påräkna, som denna fonds inkomster under en längre tid visat sig hafva understigit utgifterna, hvadan samma fond måst årligen understödjas för alt kunna fullgöra sina ålagda förbindelser.
Maj:ts nådiga förslag till nv strafflag, deribland förekommit, ej mindre såsom allmän grundsats, att straffarbete på lifstid icke vidare bör såsom absolut straff ådömas, än äfven särskildt i 21 Kaj), af samma förslag, straffbestämmelsen för rån och sjöröfveri, hafva Rikets Ständer ansett, sig böra uti nu ifrågavarande fall till straffarbetet på lifstid sätta såsom alternativ eller i tio år och förändra det till viss tid bestämda till: från och med fyra till och med tio år. 16 Eapeditons-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 164. § 301. Som, enligt Rikets Ständers beslut, i afseende å ofvannämnde nådiga förslag till ny strafflag, någon fördelning af böter icke vidare kommer att ega rum, samt bestämmelse uti förslaget till sjölagen saknas, om hvilka af deruti omförmälda förbrytelser böra från allmän åklagares ovilkorliga åtalsrätt undantagas, har, såväl af dessa skäl, som för vinnnande af nödig fullständighet, åt § 301 gifvits den förändrade lydelse som af berörde omständigheter funnits påkallad. Sedan af skäl, som här nedan (vid § 304) anföres, Rikets Ständer funnit nödigt att uti en särskild § införa stadgande, om huruledes vid behandlingen af de två så kallade dilatoriska invändningarne förfaras bör, har dels öfverskriften till 13:de afdelningen: “om laga domstol i sjörättsmål" ändrats till:
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse rörande förlängning af de med Rusthållarne vid ät skill!ge afsutne Regementer och Corpser af slut a de Contracl örn hästvacance-afgifts utgörande, jemte flere i ämnet väckte motioner. (I. A.) Uti en till Rikets Ständer den 17 sisth Mars aflåten Nådig Skrifvelse (införd under N:o 47 i l:a Sami. l:a Afdeln. af Bih. till R. St. Prot.), hvilken från samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskottet blifvit remitterad, har Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit, efter vederbörande rustningsskyldiges hörande och i enlighet med deras yttrade önskan, i Nåder tillåtit, att de med Rusthållarne vid Kongl. Andra LifGrenadieroch Westgötha-Regementena samt Lif-Regementets Grenadiercorps och Smålands Grenadier-Bataillon afslutade contract om hästvaeanee-afgifts utgörande må ytterligare förlängas, vid förstnämnde tvenne Regementer på fem års tid, räknad från och med nästkommande års början samt vid Lif-Regementets Grenadier-Corps och Smålands Grenadier-Bataillon på trettio år, att räkna ifrån och med 1842 års ingång, äfvensom att, sedan, uppå gjord Nådig framställning, Rusthållarne vid den fordom beridne delen af Bobus Läns Regemente, med undantag af Rusthållarne för 58 Nnmmer, förklarat sig villige att ingå på förlängning till 1845 års slut af de år 1791 med dem afslutade vaeance-afgifts-contract Stats-TJtskoltets Utlåtandej N\o 227, 19 på 50 år, Kongl.