Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos, och bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, nedannämnde d, 25 dennes på bordet lagde Betänk:n och Utlåt., nemi. från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet .- N:o 81, i ani, af väckt motion om befrielse för Svenska ångfartyg, som göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots då de komma från sjön; N:o 82, i ani. af väckt motion om inrättande of en centralmyndighet för kyrkliga och undervisnings-ärender ; N:o 83, i ani. af väckt motion om nedsättande af en Komité för undersökning af Kongl, och Hvitfeldtska gymnosii-godsets tillstånd och förvaltning: Expeditionsutskott^ : N:o 6, om bestämmande af dag för nästa lagtima Riksdags början. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., anförde skriftligen: Vid Riksdagens början och inom motionstiden, afgaf jag en motion, innefattande en begäran att StalsUtsk. ville infordra redo - Den 29 April. 419 visningen för de af R. St:r vid sednasle Riksdag beviljade 3 millioner till den af R. St:r bekostade, vidt beryktade, beväpnade neutralitetens uprätthållande; och hvarvid R. St:r fästade det uttryckliga vilkor, att särskild räkning och redovisning för dessa medel skulle afgifvas. Jag begärde uti denna min motion, att R. St:r genom sitt StalsUtsk. skulle få del af dessa medels användande genom utgifternas gruppering eller sammanförning uti vissa poster, för att tjena E. St:r till någon vägledning vid krigsadministrationens bedömande då 4:de och 5:te HufvudTitlarne komma att af R. St:r handläggas. Denna min vördsamma begäran har hitintills icke åstadkommit någon påföljd. Jag tager mig med anledn. deraf friheten att förnya min motion, med en anhållan om R. o. Ad:ns medverkan till StatsUtsIcs anmodande, att skyndsamligen förskaffa E. St:r del af redovisningen för de vid sista Eiksdag af R.
Toges vidare i betraktande att, om än den regeringsåtgärd, hvarigenom decharge åt redovisningsskyldige Statsråd meddelas, icke hade annan påföljd än den härofvan förmäles, ansvarsskyldigheten i sjelfva verket ändock ofta blefve blott skenbar, enär Revisorerne vanligen icke kunde utöfva sin granskningsrätt förr, än uppå Konstitutionsutskottets hemställan, decharge redan meddelats för den regeringsåtgärd, granskningen afsåge; och då berörda redovisningsskyldighet således ingalunda motsvarade den, förvaltande verk och myndigheter under alla förhållanden ålåge, hvaraf följde att det allmänna redovisningssättet förtjenade företräde framför det, som uti ifrågavarande hänseende blifvit begagnadt, och då Revisorerne icke kunde finna någon olägenhet, utan fastheldre fördel deri, att likformighet i afseende å redovisningssättet för allmänna medel, så vidt möjligt vore, för framtiden infördes, hade Revisorerne i sådant syftemål å förhållandet fästat Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet. Den likformighet i redovisningssättet för allmänna medel, hvilken med Revisorernes ofvanberörda framställning åsyftas, synes äfven Utskottet icke vara oförtjent af den uppmärksamhet, Revisorerne påkallat. En sådan likformighet kan emellertid i fullständig måtto endast vinnas på det sätt, att samtliga redogörelser för statsmedels användande blifva, för undergående af granskning, till Kongl. Kammar-rätten öfverlemnade; men då med våra konstitutionel former icke torde vara förenligt, att Konungens rådgifvare skulle inför Kongl. Kammar-rätten aflägga redovisning för do medel, som kunna af Kongl. Maj:t ställas till deras disposition, synes det antydda målet lämpligare ernås derigenom, att utbetalning af dylika medel verkställes genom någon underordnad embetsman eller myndighet, hvilken då åligger för medlen i vanlig ordning redovisa; Och får Utskottet fördenskull föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, då för något visst angifvet ändamål statsmedel af Kongl.
Om man deremot tager till grund medeltalet af priserne å toppsocker i Hamburg eller Amsterdam, och tillägger tullen på råsocker, likväl med beräkning af tull-lindringen å den sednare, emedan råsockret hit lill riket aldrig inkommer frän andra än transatlantiska hamnar, samt bestämmer importtullen å toppsockret lill 25 procent af denna summma, så har fabrikanten otvifvelaktigt allt det skydd, hvarpå han med någon rimlighet kan göra anspråk för en tillverkning, som angår en af de mest allmänna behofsartiklar, som icke är underkastad äfventyret att blifva gammalmodig, och hvarå konsumenten redan erlägger en ganska dryg beskattning genom tullen pä råämnet. Vill man då, till det omnämda priset i Hamburg, tillägga fraktomkostnaden från Hamburg och kommission i Lybeck, så att tullen beräknas till 25 procent efter det pris hvartill varan kan erhållas här på platsen, med tillägg af tullomkostnader, så är det klart att sockeridkarne äro mer än tillräckligt gynnade. De kunna nemi. då ovillkorligt räkna 25 procent i vinst utöfver den förtjenst, som den Hamburgske sockerkokaren kan beräkna. Om H. Bevilln.Utsk. skulle behaga lyssna till de förutsättningar jag här gjort — och i annat fall torde det åtminstone vara angeläget att de vederläggas — och derefter tager i betraktande priserne å Hamburgs priskuranter på de sockerslag, hvilka emotsvara det toppsoc - 350 Den 5 Februari. ker, sora här mest tillverkas och förbrukas, så uppstår följande förhållande : Enligt en af Hr vice talmannen Brinck till BorgareSt. gjord uppgift, bestyrkt med verklig faktura, kan frän Hamburg medelraffinad, med beräkning af hög frakt, levereras här på platsen till 15 sk. 4 rst. r:gds. Jag bar här tillfälle att bifoga bestyrkt kopia af en annan faktura, af d. 7 December sisth år, öfver diverse dels Hamburgerdels annat raffinadsocker af åtskilliga sorter, som fått införas med K. M:s nåd. tillstånd såsom prof, och hvaraf de flesta sorterna äro af finare qvalitet, än det i handeln härstädes allmännast förekommande.
Den förlust, som det antifennomanska partiet i presteståndet tack vare detta förbund led genom utgången af högskolans val, har på annat håll blifvit reparerad, i det nuvarande senator Yrjö-Koskinens plats i ståndet som den ene representanten för skollärarne i Borgå stift kommer att intagas af en antifennoman, skalden och publicisten Gabriel Lagm från AV iborg. För öfrigt hafva de trenne stiften valt idel fennomaner, till en stor del samma personer som forut De få, som vid senaste landtdag djerfdes hysa en icke fen-nomansk öfvertvgelse, hafva blifvit förbigångna, och så har det äfven gått dem, hvilka uppträdt till förmån för medborgerliga rättigheter åt judarne i landet, hvarom petitioneradesvid senaste landtdag af universitetets representanter. Ty fennomanskt, antisemitiskt och stoek konservativt, se der den utmärkande karaktären för vårt prestestånd. Följde jag ståndens rangordning, borde jag nu öfvergå till borgareståndet, men jag vill dessförinnan yttra några ord om bondeståndet, hvilket förnämligast representerar den besutna jordegande allmogen. Hvaije domsaga utväljer sin representant. ’ Valen till detta stånd försiggå vanligen i allsköns tysthet, de omfattas icke en gång af valmännen med något nämnvärdt intresse. På högst få orter göras några ansträngningar för den ene eller andre kandidaten. Orsaken härtill är ingen annan än att det politiska sjeifmedvetandet ännu ej har trängt ned till sjelfva allmogens leder. Särskilde kandidater med olika program uppträda icke för att täfla med hvarandra om mandaten, och för det stora flertalet tyckes det vara alldeles » egalt », hvem som blir vald. Att den bildade allmänheten förhåller sig likgiltig gent emot dessa val, torde närmast bero på den osjelfståndighet, hvarmed ståndet uppträdt på våra landtdagar. Utan insigter i de frågor, hvilka förekomma å landtdagarne, blifva böndeme lekbollar i händerna på några fennomanske herremän, hvilka sasom hr A. Meurman förstå att imponera på dem. I detta stånd har äfven den fennomanska studentpolitiken sin marknad.
Om, för 1 50 till 100 år sedan, skogarne inom Fäderneslandet ansågos af ett så litet värde, att dess Regenter då emot en ringa ränta öfverlät dem med nyttjande rätt till enskilte, och om Statens behof sedan ej kräfde begagnandet af de tillgångar, som den deruti agde, så är förhållandet nu ganska olika; Staten är nu i saknad af tillgångar, en förökad Bevillning är öfver Nationens förmåga, och likväl förutser jag, att i en framtid den måste förhöjas, för det helas bestånd; så framt man fortfar, att för enskilte personers fördelar uppoffra Statens. Då Nationen har rätt att fordra, det den så länge saknade inkomsten, af en betydlig del af dess tillhörigheter, ändtligen till det belopp, som svarar emot deras värde, till Stats - 654 Ben 29 Maji. cassan inflyter, och då Kongl. Förordningen af den 4 Februari 181 f ej svarar emot detta än* dama!, hade jag trott, det StatsUtskottet skulle finna anledning begagna det förslag jag uti mitt Memorial af den 24 Januari inför Högloflig© Ridderskapet och Adeln haft äran an. föra Det exempel jag deruti framställt å en till Skatte försåld Recognitionsskog, lemnade ej ett för Staten fördelaktigt resultat, och jag är fullt öfvertygad, att, om StatsUtskottets förslag vinner bifall, komma de 1,800,000 tunneland Recognitions-skogar, som inom Riket finnas, att till större delen Skatte köpas efter 1 skilling tunnelandet, så vida Savolaxska skattiäggnings-methoden än vidare skall följas, samt att jord kommer att tilldelas ett mantal, hvilken vöre tillräcklig för trenne. Denna min öfvertygelse har vunnit så mycket mera visshet, sorn den uti StatsUtskottets Betänkande omnämnde Kollerö Recogniiior.s Allmänning blifvit försåld för 34 R;dr 10 sk. 9 r:st., och af dess ägorymd bestående af 958 tunneland Skog, 196 tunneland Måssar och 42 tunneland Berg, eller tillsammans 1,196 tunneland endast ett halft Mantal tillkommit!
DjurLäkares aflöning i Länet beviljas, skola Innevånarna visserligen ej vägra att dertill något bidraga; men erhålla ej desse Läkare lön på Stat, så följer häraf den olägenhet, att de ej kunna efter behag disponeras, när man behöfver dem; hvaremot de, såsom af Staten aflönte, skulle stå under Landshöfdingens disposition. Jag anhåller att detta mitt yttrande måtte få åtfölja frågan till vederbörligt Utskott. Friherre Fock: Jag är ledsen att längre uppehålla Ridderskapet och Adeln vid detta ämne, men jag är skyldig mig sjelf att, i anledning af Herr Bråkenbjelms yttrande, upplysa, att IlushållsSällskapets fond i Upsala Län ej kan framgent användas till VeterinairLäkarens aflöning, och att det arfvode, som nu derifrån till honom utgår, endast är provisionelt. Tillika får jag nämna, att jag hört samtlige Innevånarne i Länet, huruvida de vilja åtaga sig afgift till en VeterinairLäkares aflöning; men af 82 Socknar ingingo blott 5 på förslaget. Det Den io December f. m. 3rg finnes i allmänhet icke nSgot tillfälle, då ej Länets Innevånare mott Kongl. Maj:ts önskningar och mine framställningar med beredvillighet och bifall; men i denna omständighet äro de af den mening jag härstädes yttrat, att nemligen DjurLäkare i Länen böra af Staten aflönas. Friherre Anckarswärdj Carl Henrik: Utan att på minsta sätt bestrida rigtigheten af hvad Friherre Cederström anfört om nyttan af YeterinairLäbares anställande i Provincerne, delar jag Herr Bråkenhjelms åsigt om sättet att aflöna dem, och tror det böra såsom princip antagas, att de skola aflönas af Innevånarne. Jag vill dock medgifva, att undantag härifrån bör äga rum på vissa ställen i vårt land, såsom i de Norra Provincerne, der befolkningen är ringa, emedan Innevånarne kanske ej kunde aflöna en DjurLäkare, och följaktligen vid sjukdomstillfällen måste sakna tillgång på Läkares biträde, om ej en sådan lönades af Staten.
För bedömande deraf torde jag böra upplysa att tullkammarens i Christianstad årliga uppbörd bestiger sig till 38, å 40,000 r:dr, ett belopp, hvilket i och för sig ej obetydligt, sannolikt inom några år kommer att blifva ännu större. Jag tror således icke att Hr Grefven genom sitt anförande vederlagt det af mig uppgifna skäl, och jag anser fortfarande att R. St. icke böra genom den föreslagna tind. skrifvelsen lemna sitt förord åt ett enstaka intresses anhållan åtminstone ej förr än det blifvit i vederbörl. ordning undersökt, huruvida den sökta friheten icke möjligtvis skulle verka menligt för andra städers redan innehafvaude och pä bestånd af gällande förhållanden beräknade fördelar. Hr Munck af Rosenschöld: Jag torde få fästa uppmärksamheten derpå, att här icke är fråga huruvida Hr von Hartmansdorff skall blifva Baron eller Grefve. Jag vet icke om fråga eljest derom uppstått; men i alla fall torde han böra derom vända sig till vederbörlig ort. Här diskuteras om huruvida sladen Sölvitsborg bör erhålla stapelstadsrätt eller icke, och i det afseendet förnyar jag min anhållan om bifall lill betänk. Hr von Engeström: Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, alt det icke är ifrågasatt, att R. St. skulle ingå till K. M. med en und. anhållan om obetingad! beviljande af slapelstadsfrihet åt staden Sölvitsborg. Ulsk. har endast föreslagit R. St. att hos K. M. anhålla, det K. M. ville, i händelse några hinder efter verkstäld undersökning icke skulle möta, bevilja staden en dylik förmån. En sådan hemställan vore alldeles icke bindande för K. M.; utan är jag fullkomligt öfverlygad, att K. M., i händelse en så beskaffad skrifvelse skulle komma att beslutas och afgå, endast i det fallet beviljar staden Sölvitsborg den sökta friheten, att berörde rättighet, efter skedd undersökning, befinnes vara öfverensstämmande med så väl stadens, som statens fördel i det hela. Frih. Palmstjerna: Man kan visserligen säga, att R. St:s hemställan lill K. M., i afseende på stapelstadsrätts beviljande 396
Exc. Utrikes-Ministern yttrat att Franska regeringen fordrat skyndsamhet i lörhandlingarne, meri hafva vi, såsom det heter i den Kongl. Proposm, väntat öfver 100 år på en sjöfartstraktat med Frankrike, så kunde vi ock väntat tills Ständerna 5 ä 6 månader derefter sammankommit och yttrat sig i frågan. Ett sådant förfarande står alltför mycket i strid med det konstitutionella lifvets grundmening, som lordrar, att folket, som betalar de bevillningar oell skatter Staten kräfver, sjellt må besluta om sättet att utgöra dem. I känslan af den undfallenhet Ständerna ådagalagt i jernvägsoch tullfrågorna, är dét ock som landet lemnat sitt misstroendevotom mot desamma, ty om landet älskar en stark regering, så önskar det ock en stark representation, som gent emot regeringen upprätthåller och häfdar landets intressen. Hvad nu denna traktat angår, så säger man oss att den är en utveckling och betingad af frihandels-systemet. Jag protesterar deremot. Den är en utveckling af det frihandelssystem, som: ruinerar landels industri och välmåga: konsumerar national-kapitalet; sprider arbetslöshet; och utsuger landet; och tviflar någon derpå, så hänvisar jag honom till: Intecknings-protokollerna i Härads-och Rådhus-rätternas arkiver: lagsöknings-diarierna vid landskanslierna; exsekutions-auktionerna i städer och landsorten; till den oupphörliga penningebristen; rörelse-kapitalets förminskande; stagnation i rörelsen; och de ökade skatterna. Statsinkomsterna utgöras till största delen al skatterna, med undantag af fyroch båk-medel, charta-sigiilatae och postmedel m. m. År 1841 utgjorde statsinkomsterna 16,076,213Ä. » 1855 » » 21,537,450.
Exporten härifrån beslår af Bräder, Plankor, Bjelkar, Sparr, EksläT, Ekbark, oarbetade Kreatursben, Tjära, Golfsten, Stångjern, Manufaktursmide, 30 Alun, m. m. Importen af Salt, Sill, torr Fisk, rått Socker, Vin, Årrak, Rumin, Caffe, Risgryn och andra specerier, Färgstofter, Bomullsgarn och diverse tyger m. m. Ehuru dessa resultat innefatta fördelaktiga hevis på handelns fortfarande förkofran, så finnes likväl, med få undanlag, hos de handlande ingen större förmögenhet. De fleste hafva dock sin jemna bergning. Enligt Konungens Befallningshafvandes i sisla Femårs-Berällelsen yttrade åsigt, skulle allmän nederlagsrättighet för Calmar ostridigt i en ganska väsendtlig mån ytterligare förkofra Stadens handel. I Staden äro tvenne Fabriker, en större och en mindre för tillverkning af Tobak och Snus. Vid dem tillverkas årligen, räknadt i medeltal för fem år, 43,700 U. Tobak och Snus, hvartill 10 arbetare sysselsättas. Tillverkningsvärdet utgör 3,200 R:dr årligen. Den mindre Fabriken fortfar att vara af ringa betydenhet. Ett härvarande Sockerbruk sysselsätter 6 arbetare och tillverkar årligen 58,700 U. Socker och 23,500 U. Sirup, till ett sam»nanräknadt värde af 22,900 R:dr. Vid ett Staden tillhörigt Skeppsvarf är arbetet städse lifligt; der nybygges årligen 1 ä 2 fartyg; men hufvudsakliga arhetsförljensten är dock beräknad på reparationer af Stadens och ortens fartyg. Arbetarnes antal äro 80 å 100 och årliga nybyggnadsoch reparationskostnaden uppgår till 25,100 R:dr. Ett Stenhuggeri, som drifves med ångmachin, är härstädes sistlidet år inrättadt, hvarest verkställes finslipning hufvudsakligen af Ölandssten; men inrättningen lärer icke löna sig, och ägaren har beslutat, att flytta den till någon annan ort.
År 1:839 utskickades derför 2tne vid Husqvarna Gevärsfaktori inöfvade gev.ärssmeder till Frankrike samt Österrikiska Staterna, för att, genom arbete under 1 i[% års tid vid de större Vapenfabriker derstädes, under behörig ledning, inhemta undervisning, särdeles uti det angelägna pipsmidet , livars skickliga behandling vid Faktoriet mött svårigheter och tillskyndat betydliga utgifter för en mängd gevärsoch pistolpipor, som funnits kassabla , hvartill väl jernets beskaffenhet, men ock det fordna arbetssättet vid pipois suddning bidragit” '”Berörde företag lyckades ganska väl, emedan de åteikomna smederne, anställde vid Faktoriet, funnits rätt skicklige.” ”Vidare befinnes numera arbetspersonalen efter band ökad, så att då vid i84i års ingång funnos, enligt hosföljande detaljerade uppgift, 24 arbetare, deras antal utgöres nu af 67 personer, hvaribland en del e — 161 — Elever, hvilkas arbetsprodukt, i början af lärotiden, väl är mindre betydlig, men blifver den sedermera mycket att påräkna, med den nogg!auhet, som under tilldanandet användes, deraf redan tillfredsställande erfarenhet vunnits.” ”3:0 Kalkylerad, kostnad: a) på hvad som än återstår, innan byggnaderna blifva uti tillbörligt skick inredda, samt b) pä hvad ännu återstår af machiner och verktyg, jemte deras insättning och aptering, innan verket kommer i fullkomlig gång efter den afsedda planen." ”Kongl. Krigs-Kollegium får i anledning häraf uppgifva, att nybyggnaden är färdig, och att, sedan det gamla pipborr-verket icke vidare behöfves, detsamma, efter första planen, skall förändras till pipsmedja, hvarför kostnaden är beräknad till Rtdr 20 sk. Likaledes alt Faktoriets slutliga förseende med återstående inventarier och verktyg uppgår till omkring i,5oo Rtdr, såsom ofvan uppgifvet är.” ”3:o
Ständers Constitutions - Utskotts Betänkande rörande National Representation med tillhörande Handlingar och protocollec, warder, till undwikande af onödig widlyftighct och deraf upkommande kostnad för Prenus meranterne, icke härstädes tryckt, utan finnes serskildt att köpa. Den 6 April. 849 Herr l?LKImsn - utbad sig att fä fästa Nidderffapets och Adelns upmärksamhet pä ett ämne, som wäl förut more afgjordt, men hwartill Borgarc-Ständet bifogat ett tillägg som i hufwudsaken more rigtigt utan att ändra Ständens beflut. Det rörde Wadstena Krigsmanshus Cassa. Till den ända upläste Herr kLlllmsn Borgare-Ständets i afseende pä denna fräga afgifne Prötocolls-Utdrag, hwarefter tan tilläde att dä han ansäg nyttigt för Cassan, att för sine utestäende medel crhälla 7 procent och oest Fonders Bokföring dessutom bidrogo till Annuitots-LänenS förökande, anhölle han hos Herr Grcfwen och Landtmarffalken' om Proposition det mätte Ridderffapet och Adeln i detta Borgare-Ständets beslut, sig förena. Friherre sellerström, stscod. Hwad sjelswä frägan anginge om dessa Fonders inrättning pä Annuiteter, sunne han wisserligen nyttan deraf för Krigsmanshus-Cassan; men dä dermed det wilkor more förbundit, att tiden för LänenS uptagande skulle förlängas, kunde han dertill ej lemna sitt bifall. Herr kLlllmsn. Frägan om Krigsmanshus-Cassan är hos Högloft. Ridderffapet och Adeln redan afgjord. Den jag nu wäckt kan anses säsom ny, men stäende i nära gemenskap med den som här förut förewarit. Den är säledcs enligt Niksdags-Ordningen tillätlig, men kan ganska wäl, om nägon sä behagar, läggas pä bordet.
Annars satt han orörlig och blickade rakt ut framför sig med en tillfreds min samt tog sig från tid till tid ett lugnt och grundligt drag ur sin djupröda toddy. «Bistert,» sade Truls, drog yllevantarne af, torkade tårarne ur ögonen samt gnuggade de köldröda händerna mot hvarandra. «Vinter som duger,» bekräftade hans granne, synbart glad öfver tilltalet. Derpå tog han en klunk och fortsatte: «Om det så är rapphönsen, ty de in till husen; och det har jag inte sett på de sista tjugu åren. Der satt en hel flock ute vid mina stackar i dag morse, när jag kom upp. Bara man nu ville ge dem lite säd, för annars dö de ut.» «Nå, så klok är man väl lite hvar,» menade Truls. «Om man också inte gör det, för att man tycker synd om djuren, så åtminstone af tanken på rapphönssteken till nästa höst.» Hans granne bet en bit af tuggtobaken, som han hemtat fram ur västfickan. «Man skulle så tycka,» genmälde han. «Men folk har begynt bli så snåla på sista tiden. Så dumt snåla,» tillade han godmodigt. «Man unnar inte sig sjelf ens mer någon rapphönsstek, och långt mindre sin nästa. Och man kniper på en enaste kornnej, och jösses hvad gör det med en sådan mer eller mindre, hellre än man unnar sig en hel kull höns, som det är ett nöje både skjuta och äta.» Skänkjungfrun kom in och satte sig vid sitt handarbete på stolen bakom disken. Hon kom direkt utifrån, satte händerna framför munnen och blåste dem varma. «Nå, Ida,» skämtade mannen, «nu har Ida haft goda dagar.» «Ack, jösses,» svarade flickan, «det var så lagom roligt, vet Per Mattsson. Sitta här från mor’n till kväll utan att höra eller se en menniska. Det är ju också ett elände med jernvägen; den kommer inte att gå ännu på långa tider.» «Skadar inte. Så får fattigfolk förtjenst. Och det kan visst behöfvas denna vinter. Men eftersom hon haft så tråkigt med att sitta stilla och ingenting ha att beställa, så kan hon ju få lof att ge mig en toddy till.»
Skrifvelsej lY.o 2o~f, äro de, som genom de nya sladgandena ändras, emedan ändringen elies!, kunde anses omfatta flere §. §. i Capitlet; dels ock, att 2 §. i förslaget bör förtydligas, så alt deraf cj må dragas den slutsats, hvartill nuvarande lydelsen kunde gifva anledning, alt löftesman, som tecknat borgen, såsom för egen skuld, på löpande förskrifning eller invisning, blifvit undantagen från åtnjutande af förmonen, enligt 1 §., att ej kunna bysättas förr, än gulden blifvit genom utslag fastställd. I följd af sådant allt, få Rikets Ständer, till svar å E. K. M:s Nådiga Proposition, härmed underdånigst tillkännagifva, att Rikets Ständer, enär det uti densamma framställda förslag icke Gruudlagsenligt kunnat med någon ändring eller inodilication al Rikets Ständer antagas, funnit sig vara hindrade alt Högstberörde Nådiga Proposition bifalla, men hafva deremot, för deras del, beslutat, att, med ändring af hvad uti 8 Gap. 1, 3, 11 och 12 §. §. Utsöknings-Balken är stadgadt, rörande bysättning eller förbud för gäldenär att resa ur stad, der han vistas, och med upphäfvande af 10 §. i 5 Gap. samma Balk, samt 50 §. i Concurs-lagen den 12 Mars 1830, tili allmän efterrättelse må stadgas, som följer: §• I För fordran, som genom utslag är fastställd, njule borgenär, der lian det äskar, bysältning å gäldenär, efter tby derom i hvarje fall är stadgadt. §. 2. Emot löftesman, som åtagit sig annans gäld, efter löpande förskrifning eller invisning, såsom sin egen, må ej för samma skuld bysättnings-utslag verkställas förr, än åtta dagar efter den dag, då han bevisligen erhållit del af lagsökningen, ändå alt viss förfallotid i förskrifningen eller invisningen utsatt varit. §. 3.