Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer, vid sist förflutne Riksdag, i underdånighet anhållit samt en ännu ytterligare sträckt eftergift i dessa delar, skulle i cn icke obetydlig mait bidraga till minskning i de från Postverket påräknade medel till Statsanslagets fyllande, har Bevillning.*;.Utskottet ansett betänkligt att tillstyrka den af Herr Lundman väckta framställning i detta ämne, dock varder sådant till P.ikfens Högl. Ständers upplysta pröfning vördsamligen öfverlemnadt, tillika med de i detta ämne af samtlige Ledamöter af Vä Hofi. BorgareStåndet jemte flere andre särskildt gjorde rgservä* tioner. Stockholm den a 8 April 1823, Utdrag ur Protocallet, hållet uti Rikets Högd loft. Ständers Bevillnings-Utskott , följande dagar i April månad dr 1823, Bv/illnings-Utskottets Betånkanden. 103 Den 14 'de April. I grund af hvad sålunda blifvit anfbrdt och efter föregångne öfverläggningar, beslöts, uppå Proposition af Herr Grefven och Ordföranden, att det nu föredragna mål skulle utah något förutgående sammanträde med Stats-Utskottet, af Höglofl. Utskottet till pröfning och afgörande företagas. Emot det fattade Beslutet reserverade sig Herr Almgren, som anförde: Vid den af Höglofl. Utskottets pluralitet nu. yttrade tanka, rörande behandlingen af den väckta, motionen om Postfrihet för Städernes Magistrater m. m. anhåller jag få till protocollet reservera min i Utskottets 3tje afdelning anförde och ännu hysande mening, att orri ämnet skall af detta UtJ skott pröfvas, anser jag det icke böra ske utan i commuriication med Höglofl. Stats Utskottet, Grunderne för denna inin tanka äro öppet framlagda i Afdelningen» Betänkande, nemligen; 1:0 Att detta ämne, vid förra Riksdagen upptogs och behandlades icke af Bevillnihgs-Utskottet utan jaf Stats-Utskottet. 2:0
Detta yttrande afbröts flera gånger medelst talrika och häftiga yttringar af missnöje, blandade med starka bifallsrop, så att Hr Gr. o. Landtm, måste med klubban äska tystnad; och sedan jemväl efter anförandets slut talrika yttringar af så väl bifall som missnöje afgifvits, hördes en mängd ledamöter högt och häftigt yrka på propos. Hr Fahnehjelm, Gustaf: Svårt och betänkligt är det i sanning att nu fatta ordet i denna fråga; svårt derföre att det Högloft, Ståndet redan länge genom starka rop på propos. gifvit tillkänna sin önskan att komma till slut med diskussionen, och desto mera betänkligt i detta ögonblick, efter det anförande, hvartill vi nyss varit vittnen. Jag hade också tänkt att afstå från begagnandet af min yttranderätt, men just med anledning af hvad som sednast blifvit sagdt, må det tillåtas mig att nämna 350 Den 6 December. några ord. Visserligen har jag ej, såsom den siste talaren, blifvit yr i hufvudet af den argumentation, som under denna och föregående dagar här förts, men jag bekänner, att jag snarare blifvit det af de mångskiftande bilder, som hans inbillning framkallat för vår syn. På de praktfulla taflorna, som han upprullade, följde dock något positivt: lian vände sitt tal till en ledamot af detta Hus, och framställde frågor, på hvilka han fordrade ett svar. Ingalunda anstår det mig att gå den man i förväg, till hvilka dessa frågor direkte voro ställda, — jag vill icke falla någon hvarken i talet eller embetet — men en af dem har jag befogenhet att upptaga, emedan den rörer hvar och en af dem, som ämna afgifva sina röster för det hvilande förslaget, och det var den frågan: »huru många af de ja-röster, hvilka komma att läggas i voterings-urnan, tror Ni väl äro afgifna med en frimodig öfvertygelse?»
att Sjörred, f mantal, tillhörande Månstads o socken, ligger uti angränsande Åsarps socken; samt att hemmanen Brunabo b, Lilla Bråten i, Fållegärde 1 Elfsborgs län. Folkmängd och dess tillväxt. 5 och Kärr \ mantal skattskrifvas inom Ölsremma socken, men höra i kyrkligt hänseende till Unnaryds socken, Stengårdshults pastorat, af Jönköpings län. För undanrödjande af dessa oregelbundenheter har, i följd af nådigt Cirkulär den 26 Juli 1856, Länsstyrelsen afgifvit det underdåniga förslag att på en gång efter den nuvarande ecklesiastika indelningen verkställa regleringen; men Kongl. Maj:t har, enligt Chefens för Civil-Departementet Cirkulär den 26 Mars 1859, funnit frågan om en allmän och samtidig omreglering af berörde förhållanden böra förfalla; varande i afseende på densammas tillvägabringande efter hand, de i sistnämnde cirkulär föreskrifne förberedande åtgärder vidtagne; men någon frivillig, af menighet i sådant hänseende beroende, öfverenskommelse har icke blifvit träffad eller anmäld. 2. Innevånare. Enligt bifogade tabell N:o 1, har folkmängden, sorn vid slutet af år 1855 enligt mantalslängden utTat>. n:o gjorde 253,973, numera stigit till 268,982. Enligt husförhörslängderna utgör antalet 269,322. Denna olikhet förklaras derigenom, att några barn och minderåriga, hvarå uppgifterna ej fordra närmare granskning, kunnat blifva af uraktlåtenhet eller glömska utelemnade ur förteckningarne öfver folkantalet inom byar, qvarter eller hushåll, till en del också genom flyttningar eller tvekan hos mantalsskrifnings-förrättaren om rätta mantalsskrifningsorten. Folkökningen har varit störst inom de begge fögderierne å Dalsland, hvartill den otvetydiga orsaken är att finna i den ökade välmåga, som blef en följd af de under första hälften af perioden inträffade för landtmannen gynnsamma konjunkturer, hvaraf innevånarne i dessa fögderier, bland hvilka det södra är spanmålsproducerande och det norra skogbärande, drogo synnerlig fördel.
Hon berättade missöden och framgångar och spelade scener i En regel för att lefva lyckligt tillsammans med andra är att undvika stående tvisteämnen. — Etiketten är olika i olika land, men sann artighet är öfverallt den samma. Etiketten, hvarvid vi fästa så mycken vikt, är blott ett artiflcielt hjälpmedel, som okunnigheten antar för att härma artighet, som är resultatet af ett godt hjärta och godt omdöme. Ooldsmith. IDUN 339 hon poppelns skugga faxa såg på forsgardinen af och an; JitilcklHCI och böjde stormen trädet ned och månen ännu lägre sam, Af Lord Tennyson *. helt spöklik då dess skugga fram ' •yjfked dunkel mossa djupt betäckt upp öfver hennes kudde gled. ™ var blomparter ni och efter hand Hon suckade: Må natten svinna! — spaliern förmurknad nu och bräckt, Han kommer icke mer — som pcrsikträdcts grenar band; Jag är så trött! Må snart jag hinna, i tomma uthus vinden liven I döda, ro hos er! och tag i rostig klinka tog; på taket ogräs rötter slog å landtgård ödslig och allén. Rätt tid t en dörr i dödstyst hus Hon suckade: Må lifvet svinna! — med skräll slogs upp af osedd hand; Han kommer icke mer — en fuga surrade, en mus Jag är så trött! Må snart jag hinna, bak frätt panelning pep ibland. I döda, ro hos er! Mång forntids skepnad gick igen, mång stämma från förrunna år förnams i dunkel korridor Hon grät, när kvällens dagg sig sänkte, och ljud af fjåt på löftet se ' n. hon gråt, när daggen åter svann; Hon suckade: Må lifvet svinna! — för gråt, hur aftonrodnan blänkte, Han kommer icke mer — hon såg ej — ej, hur gryning brann. Jag är så trött! Må snart jag hinna, Ibland af ' fläder•mössen skrämd, I döda, ro hos er! när mörkret ut sin mantel slog, gardinen hon från fönstret drog och såg i natten ut, förstämd. För sparfvens skri på takets brant, Hon suckade: Må natten svinna!
Och Sophie sade ofta till Karl Johan, att hon hade onda aningar. – Puh! sade Karl Johan och skrattade. Hvad kan han göra dig? Nu är det han, som får tacka till, att jag vill gifta mig med dig. – Det var vackert sagdt, menade Sophie. Men Karl Johan svarade bara, att det var inte värdt att låta illa för ett skämt. Hon måtte väl känna sin Karl Johan. Han var karl att greja värre saker än så, och Gud skulle nog underligen hjälpa honom den här gången, som han hade gjort så ofta förut. Nu var det så godt att tala med gubben, när höbärgningen var öfver. Ty nu var det färdigt! Och det som var gjordt, kunde hvarken döljas eller ändras. Och så blef det utsatt en ny söndag, när Karl Johan andra gången skulle tala vid Pehr Ohlsson. Det var en vacker sommarmorgon med frisk blåst. En strykande sydvest låg in öfver fjärden och dref de mörkblåa vågorna med sina hvita kammar lifligt jagande hvarandra fram mot strandens stenar, där de krossades och i sugande gungning slogo tillbaka mot närmaste våg, emot bryggans pålar, där de brötos och plaskade under det vattendränkta timret. Båtarna, som lågo och höggo med fören, satte de i en gungande rörelse, och i segelbåtarnas hvita dukar fläktade vinden. Öfver hela sjön sjöng det af lif, och fiskmåsarna kretsade i solskenet öfver det klarglittrande vattnet. Karl Johan kände sig nu litet annorlunda till mods, än när han första gången skulle gå på besök till Pehr Ohlsson. Nu tog han på sig helgdagskläderna med en viss långsam högtidlighet, och det förekom honom, som om han beredde sig till sin lefnads stora dag, då det en gång skulle visa sig, hvad Karl Johan var för en karl. Han tyckte, att han själf hade varit nästan kvickare, än till och med patriarken, när han skalade käpparna, och hade någon lurat bönder förr, så inte var han den sämsta. När han kom öfver till Nämdö, tog han fram fickspegeln och gjorde toalett på bryggan. Håret jämnades, så att det skägglösa ansigtet såg ännu slätare ut, halsduken knöts i lediga veck, och när han satt på sig rocken, knäppte han den långsamt och ordentligt.
Det belopp, som för tillvägabringande af en så beskaffad lönförhöjning erfordrades, utgjorde enligt upprättade kalkuler Ridr 20,709; 22. 11. men afdroges derifrån dels den summa, som nu är afsatt för gratificationer eller .. 7,500: — Transport 7,500: — 20,709; 22. 11. 16 transport 7,500: — 20,709: 22. 11. dels det högre belopp, hvarmed stalsverkets inkomst af loisoch båkmedlen är upptaget, e mot livad som beräknades vid sista riks-staten 5,000: 12,500: så återstod ett belopp af R:dr 8,209: 22. 11. hvilket åter, derest 10 lästers fartyg befriades från skyldighet att begagna lots, hvarom fråga förevarit, behöfde ökas med 1,790: 25. 1. då sammanlagda R:dr 10,000: utgjorde den summa, hvilken Deparlements-cliefen föreslog att af Kongl. Majt bos rikets nästsammanträdande Ständer äskas för beredandet af ifrågavarande löntillökning. Uppå Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder besluta att, uti aflålande nådigt svar till rikets nästsammanträdande Ständer, äska den ifrågavarande, af Konung och Ständer nödiga ansedda, löntillökning, behöfliga summa af Tio Tusen (10,000) r:dr banko årligen. 6:o Handlingarna i målet, angående en lotsoch båk-inrättning å insjöarna i kanal-leden från Götheborg till Mern, deraf inhemlades: Då upprensningen, så af Ettersundet som vid Stegeborg, till vinnande af samma vattenhöjd, som den öfriga farleden till
Vackra hus, i stor stil, äro Gymnasium och den nya Börsen. Den gamla är ett litet obetydligt hus, med ett dertill hörande öppet skjul och en instängd plats, som förtjenar ett besök kl. mellan 1 och 2 på dagen, blott för betraktandet af alla de affärsansigten, säkert 2 à 3 tusende, hvilka hvimla der och på den tillstötande gatan. Rörelsen i staden är endast på vissa orter betydlig, ehuru mycket mindre än man kanske föreställer sig den. Detta kommer väl deraf, att staden genomskäres af kanaler, två ifrån Alster, och åtminstone tre från Elben, uppå hvilka alla varor transporteras till och från magasinerna, som ligga tätt invid desamma och derföre dölja så väl dem som trafiken för vandrarens blickar. Endast från broarne kan man titta in i det lif, som på dem råder. De äro uppfyllda dels af Elbefartyg, som tillföra Hamburg det inre landets produkter, säd, frukter och manufakturvaror, samt åter gå uppför floden med kolonialvaror, engelska och franska fabrikater m. m., samt af pråmar, hvilka föra dessa från de oceanbefarande seglarne och tillföra dem all verldens naturoch konstalster. Af dessa orsaker ses också ingen rörelse på kajen vid hamnen. Kajen är serdeles hög, för öfrigt mera ruskig än ståtlig. Skeppen ligga ett betydligt stycke derifrån, tätt sammanhopade, och gifva ingen vacker anblick. Stockholms sköna skeppsbro ser man hvarken i Köpenhamn eller Hamburg. En egen slags handel är styckehandeln. På alla gator stå män och qvinnor vid bord eller lådor, lastade med serskilda små artiklar. Den ena skriker «tolf skilling», den andra «sexton skilling» o. s. v. Meningen är, att hvarje handelsartikel, ehuru af de mest olika slag, säljes till det utropade priset. Deras handel är synnerligen liflig. Det offentliga lifvet är i Hamburg, som i norra Tyskland öfverhufvud, torrt och tråkigt. Musik bestås dock hvarje afton på kaffehusen, men af en fåtalig orkester, till hvars toner ingen lyssnar. I promenaderna visar sig icke mycket folk, och de, som der finnas, se ängsliga ut, eller myndiga och penningstinna.
Den 7 Augusti sex procents renta skola utfärdas, och hvilken sistnämnde summa sålunda blefve allt hvad af de Preussiska medlen, till inlösen af krigsskulds invisningatne, komme att erfordras. Riksens Ständer hafva derjemte autonserat deras Fullmägtiga i, Riksgälds-Contoiret, att, för den händelse något hinder vid indragningen af de Preussiska medlen skulle förekomma, så att större eller mindre del deraf ej blifver att tillgå, inom den för krigsskuldernas betalande bestämda tid af tre år, upptaga ett lån, icke öfverstigaiule en summa af trehundrade tusende Riksdaler, mot sex procents renta på fem års tid, men med åt Riksgälds-Contoiret förbehållen rättighet, att de derföre utgifvande obligationer, efter sex månaders förut genom allmänna tidningarna skedd uppsägning, inlösa; i hvilket lån de af Contoiret accepterade iavisningar för krigsskulderna, såsom contant insättning, äfven måga emottagas. I sammanhang härmed kommer reman att å f. d. Kongl. Famillens enskilta förmögenhet af 36,168 Rid 54 sk. gr., att af Stats-Gontoiret hållas Riksgälds-Contoiret tillhanda: hvilket allt skulle Eders Kongl. Majit i underdånighet tillkännagifvas. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl. Majits underdänigste, tropligtigste tjenare och undersäter På Den 7 Augusti 383 På Eidel, öcli Adelns Pi Pi‘est-Ståndets vagnar vägnar cm Mörntr L. A. Lindblom t), t. Landtmarskalk. n. r. Talman. På Borgare-Ståndets På Bonde-Ståndets vägnar Vägnät H Schwan Lars Olsson h. t. Talman. n. v. Talman. Uppläst lios satntcliga Riks-Stånden den 7 Augusti. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Dessa i den Nådiga Propositionen upptagna skäl äro följande: ”att Lagens grund oell mening, vid fastställande af företrädesrätt för uppbörd, måste vara , att Kronan samt Publika Verk och Inrättningar icke kunna sjelfve omedelbarligen upptaga de dem anslagne medel , hvarföre serskilde Tjenstemän måste lill uppbördens förrättande förordnas; och att, då de allmänna medlen ovilkorligen måste till sina bestämda ändamål bibehållas , omsorgen för det allmänna bästa fordrat att tillägga Kronan och de Publika Verken förmonsrält framför Uppbördsmannens enskilde Borgenärer, hvilka , med kännedom om hans Uppbördsmanna-egenskap , kunna vakta sig att lemna honom vidsträcktare credit ”att lika skäl , som i detta afseende förekomma till stöd för Kronans förmonsrätt, äfven böra vara gällande för Academien *’att genom serskilda Författningar en sådan förmonsrätt blifvit för serskilde Verk och Inrättningar stadgad, såsom för SockneSpannmåls-Magazins-lnrättningar hos deras Föreståndare och Syssloman ; för Städerna uti deras Uppbördsrnäns tillgångar, för bos dem innestående Uppbördsmedel; samt för Rikets Sländers Bank hos dess Oasseurer, för af dem om händer hafvande Bankens medel }3’ 13 LagUtskottets Betänkande N.o $9. ”att, enär Upsala Aeademies räntegif•vande egendomar äro af frälse natur , deraf borde följa, att Academien hos sina Upp* bördsmän skulle ega samma rätt , som genona Allmänna Lagen blifvit frälseman, lika med Kronan, i detta afseende tillagd ”att ifrågavarande förmonsrh'tt allt ifrån äldre tider, och ännu år i 8 » 8 , ansetts så gifven och klar, att uti uppkomne Concurser en sådan Academiens rätt icke ens blifvit bestridd”? samt slutligen *’att uti det nyligen utarbetade förslaget till ny allmän Civil-lag , alla allmänna af Konungen stadfästade Cassör, Penninge* Verk ocb Inrättningar blifvit uti 32 Cap. 15 §.
— Vi lefde tillsammans i nära tjugoett år, och det gick på det hela taget mycket bra. Men han var ju också bra mycket äldre än jag, och då han sedan tog afsked och inte egentligen hade något att göra, gick han här och fnaskade och lade sin näsa i allting. — Vill du ha mera kaffe? — Jag skall sannerligen ha en tår till!» Hon lade socker i kaffet med näsan tätt öfver koppen, rörde om och fortfor: »Jo, ser du, sådana der gamla militärer, som ingenting ha att göra, äro verkligen inte till mycken glädje för sin omgifning. Han hade visserligen gården att sköta, men vi ha ju inspektor, en utmärkt inspektor, som egentligen bara för syns skull lät min man stå och prata och utgjuta sig. Och så hade salig Herman den vanan att fråga om allting. — Hvarför skall det tvättas nu? Hvarför syltar ni i dag? Hvarför skola de främmande bo i det gröna gästrummet? Hvarför har du den hatten på i dag? — Han kunde göra en rakt galen med sina frågor! Ser du, min engel, jag är en menniska, som vill handla och arbeta och har sannerligen inte tid att spilla minuterna med att stå och prata och förklara allting. Det plågade och fördröjde mig fasligt. Nå, så fick han ju denna reumatiska febern, som slutade hans dagar. Han var då nära sjuttio år, men såg ut som om han var mycket äldre. Gud, du kan väl begripa, att jag var förtviflad, då han blef sjuk. Jag skötte honom natt och dag, och han kallade mig sin älskade lilla Hille, som under de första åren vi voro gifta. — Men så dog han ju!» Fru Lindeman suckade djupt. »Och nu har jag varit enka i sex år, och jag försäkrar dig att man kan inte vara i en lyckligare ställning. Jag kan ju göra allt hvad jag vill! Allt!» hon slog ut med handen. »Jag styr mitt hem och mina underhafvande, så att alla äro nöjda. Jag har fullt opp med pengar. Ingen kan tvinga mig till något, som jag inte har lust till, och jag tvingar inte heller någon. Jag försäkrar dig, att jag vill alla menniskor väl, — och allra mest dig, du lilla förtrollande varelse», och med en smällande kyss afslutade hon sitt tal.
Med föranledande af hvad i öfrigt blifvit erinrsdt, föreslår Utskottet en så beskaffad Redactions-förändring vid punkten Lit. c: \ att, då Banco-lånet med ränta hunnit uppgå till lika belopp med Obligationen och dess upplupna ränta, Baneo-Styrelsen eger att, uti allmänna Tidningarne, 3:ne serskilda gånger, derom tillkännagifva, och, med upptagande af så väl Obligationens som Lånets Numer, Summa och Namn, utsätta en prasscriptionstid af ett år, inom hvars förlopp Låntagaren, så framt han önskar att Obligationen ytterligare begagna, liar att infinna sig tili liqvid, vid påföljd, att Bankens skuld i annat fall mot dess fordran qvittas, samt Obligationen, såsom fullt infriad, afskrifves oell dödas. 28 Banco-Uukottds Utlåtande N.-o 82. 3:o Lån på Jern, Koppar och Effectem Yid Utskottets tillstyrkan, pag. 3i* Litt. a _, att lånebeloppet för de å samma pag. specificerade Våg-effecter måtte förblifva inskränkt till högst två tredjedelar af pantens försäljnings-värde efter Mäklare-Attest , och af Banco-Stjreisen bestämmas en gång om året, hafva de inom Riks-Siånden framställda anmärkningarna egentligen åsyftat, att, i likhet med hvad Utskottets Ledamot, Herr Kammarherren Piosenblad, uti dess Reservation tillstyrkt, utlåningsbeloppet kunde få uppgå till tre fjerdedelar, emot det alt lånevärdet bestämdes 2:ne gånger årligen, nemligen vid skeppningens början och vid dess slut, eller, såsom af några blifvit föreslaget, hvarje qvartal. Äfven har af en Ledamot inom Högv.
Rdr 4,555,580: — 4,201,586 rdr 15 sk. 5 rst., hvaraf likväl 27,266 rdr 26 sk. utgjort tull för inkommen spannmål, sålunda visat sig vara i jemt stigande, anser Kongl. Maj:t, oaktadt de fluktuationer, som i handeln kunna inträffa, icke betänkligt, att härmed föreslå Rikets Ständer Tullmedlens beräknande till då, efter afdrag af utgifterne för Tull-Verkets AflöningsStatoch öfrige omkostnader, förslagsvis beräknade till 800,000 rdr, Stats-Verkets nettoinkomst skulle blifva 3,600,000 rdr. 28:o. Salu-accis af Städerne beräknades vid sistlidne Riksdag till 3,000 rdr, och har för år 1848 utgjort 3,082 rdr; men då ibland de Städer, som vid förra Statsregleringen deltogo i denna afgifts utgörande, Städerne Calmar, Lindesberg, Upsala, Wisby och Carlshamn blifvit, på grund af derstädes medgifven för försäljning af bröd, kött och dricka, från erläggande af samma afgift befriade, och dylik befrielse för andra Städer, innan nästa Statsreglering vidtager, jemväl kan komma att ega rum, torde denna inkomst-titel icke böra beräknas högre än till 2,000 29:o. Postmedlen, vid sednaste Statsreglering beräknade till 600,000 Rdr, hvaraf såsom Stats-Verkets netto inkomst, 115,000, samt till PostVerkets Stat och omkostnader 485,000 rdr, hafva utgjort brutto: Härvid förekommer, att ibland Post-Verkets inkomster hittills ingått Postporto för Tull-Verkets brefvexling och hvilket porto sistlidet år utgjorde något mer än 16,000
Utskottet, som i afseende å ej mindre antalet af de särskilda arfvoden och traktamenten, hvilka erfordras för de hos hvarje Riks-Stånd och Utskott under innevarande riksdag anställde tjenstemän och Vakt betjente?; än den tid då hvar och en antagits och hvarifrån aflöningen ansetts böra beräknas, infordrat och erhållit uppgifter, hvilken, efter anställd jemförelse, befunnits öfverensstämmande med Riksdags-Ördningen och de af Utskotten gjorda samt af Rikets Ständer bifallna framställningar, får, på grund af hvad Utskottet ofvan anfört, tillstyrka och föreslå: “att den aflöning, hvilken under nuvarande riksdag tillkommer Riks-Ståndens och Utskottens Sekreterare äfvensom den öfriga hos Stånden och Utskotten anställde Kansli-personalen samt Yaktbetjeningen, måtte af Rikets Ständer bestämmas att utgå med följande belopp samt få beräknas från här nedan uppgifna dagar*; nemligen: Hos Ridder skap et och Adeln: för Riddarhus-Sekreteraren, i egenskap af detta Stånds Sekreterare, arfvode i månaden R:mt R:dr 550: -— „ Nio Notarier, hvardera, dagtraktamente „ 8: 25. „ Sex Kanslister „ 5: 50. „ Sex Vaktmästare, hvardera, dagtraktamente „ 2: 50. varande vid denna, likasom vid sednast förlidne riksdagar, ej mindre RiddarhusSekreteraren än 7 Notarier jemte Kanslisterne och Vaktmästarne, hvilka före Riksdagens början af Riddarhus-Direktionen antogos och i tjenstgöring inträdde, berättigade att beräkna sin aflöning från och med fjerde dagen före den, till hvilken Rikets Ständer sammankallats, eller från och med den ll:te Oktober nåstlidet år. De 2:ne öfrige Notarierne blefvo först antagne enligt Ridderskapet och Adelns beslut den 1 Januari detta år.
Härtill erfordras ett anslag af 2865 tunnor spannmål in natura, som på förslaget öfver Tredje IIufvud-Titeln är upptaget, men hvartill likväl, utöfver Hufvud-Titelns förra spannmåls-anslag, ej behöfves serskild anvisning af spannmål in natura till högre belopp än 277 tunnor, för hvilka värdet, 1385 R;dr Banco, ingår uti den till 185,877 R:dr uppgifna bristen på det hela. Till fouragering för Värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästar, ■ 4°° vid Lif-Gardet till Häst 537 vid Kron-Prinsens Hussarer 35a vid Artilleriet tillsammans 1,289 hästar, erfordras, enligt fastställda Fouragerings-Stater, 20,140 tunnor 87? kappar Hafre, som ulföres å 3 R:dr 16 sk. till 67,136: j8: — 202,366 l{g 1 # Tillgångarna härtill å förra Staterna utgöra för Lif-Gardet till Häst, R:dr . 4*>5oo: — Kron-Prinsens Hussar-Regemeute 42>173^ — Artilleriet 21,420: 105,093: hvadan , efter de här upptagna pris , tillökningen blifver Banco R:dr 37,599: 23: \. Kongl Maj:t föreslår Rikets Ständer i Nåder, att för den brist, sorn å denna Stat, genom stigande pris å fourage - persedlar något år kan uppkomma, fyllnad må anvisas att utgå af öfverskotten å Stats-Verkets inkomster, emot det att den genom lägre pris andra år uppkommande'besparing ingår uti öfverskotts-liqviden med Riksgälds-Contoiret. Enligt bifogad förteckning, har den från 1824 års början intill närvarande tid uppgångna kostnad för Värfvade Cavalleriets och Artilleriets hästars fouragering, utöfver hvad dertill å Stat varit anslaget, utgjort i32,352 R:dr 87 sk. 2 r:st.