Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer säga, om min värde granne här på bänken, i egenskap af Ingeniörgeneral, företoge sig att, när Ständerna nedprutade de anslag, som äskaH IV. 15 226 Den 14 April e.m. des för fästningsbyggnader, i alla fall fortsatte byggandet såsom om anslagen voro beviljade, och — derest medel saknades — upplånade dem på enskilda händer, för att sedermera tvinga R. St:r att betala och åter betala. En sådan jemförelse kan verkligen göras; och då prejudikatet — om det nu förevarande anslaget skulle bifallas — vore synnerligen vådligt, måste jag vidhålla min begäran om propos. å afslag, så mycket hellre som den af andra talare föreslagna misstroende-klämmen till Alnarps styrelse sannolikt blir utan allt resultat. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan utan tillägg, dels af Hr von Ehrenheim bifall till samma hemställan med ett tillägg af följande lydelse: »samt dervid jemväl uti underdånig skrifvelse hos K. M:t begära, att styrelsen öfver Alnarps landtbruks-institut varder i nåder förständigad att för framtiden undvika större utgifter än tillgångarne medgifva;» samt dels slutligen af Hr Fåhraeus, Edvard, att Utsk:ts hemställan måtte afslås. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvarvid svarades många ja och nej i blandning, sedermera propos. på bifall till samma hemställan med det af Hr von Ehrenheim föreslagna tillägg, då svaren likaledes utföllo med många såväl ja som nej, och slutligen propos. på afslag å merberörde hemställan, hvilken propos. besvarades med många nej jemte åtskilliga ja; hvarefter och sedan propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyats samt med många ja och nej i blandning besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande.
Men hvad kan man med billighet vänta utaf Nationens Representanter, då man vet, att bland sjelfva Styrelsens Organer råder en sådan olikhet i åsigter, att någon gemeni samhet i åtgärder icke är att förvänta. Det får förlåtas den , sornemotser ett skeppsbrott, att han ser sig om efter en planka, på hvilken han möjligen skulle kunna bärga sig. Det må förlåtas en man, som under dessa trenne Riksdagar, utan att veta af något enskilt intresse, deltagit i bemödandet att bringa ordning uti våra financiella förhållanden , om han förklarar den öfvertygelse han äs ger, att de vådor, som förhastade beslut kunna medföra, aldrig kunna vara så hotande, att icke en god vilja förmår afböja dem. Herr Lefrén, Johan Pehr.- Jag anhåller få till Protocojlet förklara, att jag äger den liflig» T J^88 Dai 15 Julii f. ni, öfvertygelse, att de man, som Konungen begag.-' nar i spetsen för Rikets Finäncer, ej lära underlåta, att utföra de beslut Riksens Ständer fatta med all den kärlek, som vore de med deras egen. mening öfverensstämmande, äfven om de icke skulle instämma med deras åsigter; jag har et absolut behof af att äga denna öfvartygelse — och skulle känna mig olycklig, om jag ägde en annan* Herr von Hohenhausen, Michael:
Hon var elegant och korrekt och sade ingenting, som hon behöfde rodna öfver eller som andra kunde skratta åt. Åhjo, Stockholm var en bra stad att hälsa på för en kort tid. » Men trifvas här länge, » För resten » — hon strök håret ur pannan, hennes ostyriga hår hängde alltid ner i ögonen — » för öfrigt så har jag roligt hvart jag kommer. Allt sen jag kom hem, har jag ramlat från den ena tillställningen till den andra. Små middagar och små fester hos alla människor. Och så skulle jag förstås se alla de nya kafé- erna, och det tar tid. Det tycks inte vara någon brist pä småmynt här i stan. Men inte blir någon stockholmare så full, så att han köper taflor. » Hon skrattade åt sitt infall, och de andra skrattade åt hennes lustighet ocb åt hennes skratt. » Muntergöken » befanns vara sig lik, munvig och skojfrisk alldeles som förr i världen • — på den tiden, då professorn sade, att han aldrig sett någon som kunde se så nosig ' ut som hon. Hon satt uppkrupen i ett hörn i divanen, hade ett glas punsch inom nåhåll — man skulle förstås vara patriotisk nu och smaka på punschen — och rökte den ena cigaretten efter den andra. » Att röka, det är min stora passion, jag röker in mig för att hålla mig färsk i det längsta. » Men i mina ögon var hon ändå inte alldeles den gamla muntergöken, likasom stämningen här nppe ej var den samma osökt glädtiga som förr i världen på dylika kamrattillställningar. Det kom, ju längre aftonen led, Dågot tvuDget in i stämningen, något forceradt i glädjen. Det var som — åtminstone inbillade jag mig det — som om dessa människor ej rätt passade till samman, och som om de kände det och försökte dölja det. Det var egentligen sedan Sven Richert fallit ned som från skyarna midt i sällskapet, som jag tyckte mig märka en viss oro i luften. Han befanns ha kommit till staden dagen förut — från sin bröllopsresa till Sicilien och Marokko — och det var till allmän öfverraskning, han och hans unga fru gjorde sin entrée ibland oss. Bredaxlad och tvärsäker kom ban, solbränd och kämpilik, den personifierade styrkan och friskheten.
Och 49 § i Riksdags-Ordningen i enlighet dermed erhålla följande tilläggning efter orden »ligga på bordet till nästa Plenum»: då Ståndet äger att pröfva, huruvida saken är värd ■uppmärksamhet eller ej, och i följe deraf bevilja eller afslå den remiss till Utskott, hvilken såsom för ett måls sluteliga afgörande oumgängeligen nödvändig alltid mäst detsamma föregå. Igenom dessa modificationer skulle efter min tanka den öfverdrift i utvidgningen af individuens verkningssätt uppå det hela af Lagstiftningen förekommas, hvilken annars, jag fruktar det, förr eller senare skall sönderbryta Stats-Författningen eller bereda dess undergång. Det återstår nu att rättfärdiga, hvad jag anfört angående en öfver verkeliga behofvet utsträckt frihet för individuens åtgärder, hvarvid jag i synnerhet haft afseende på de uti 110 § af Regerings-Formen och 78 § af Riksdags-Ordningen innefattade stadganden angående möjligheten af tilltal. Onekeligen är dessa §§:rs syftning och afsigt högsta måtton enlig med hvad den bör vara, men jag tror de fordra ett närmare bestämmande för att uppfylla sitt ändamål. Detta kan icke vara annat än att individuen, 136 Riksdagen 1810. såsom Nationens ombud, må äga fullkomlig säkerhet för tilltal för allt, hvad han gör i denna egenskap och i kraft af detta uppdrag; men detta senare utmärker äfven gränsorne för dess åtgärder. Lika litet som ett rättstillstånd vore möjligt, om Lagen annorlunda än i laglig väg kunde omskapas, lika litet kan individuen anses frikallad från de förbindelser, han såsom Nationens representant är skyldig Grundlagen och såsom enskild man hvarje af sine medborgare. Då han bryter dessa, har han öfverträdt gränsorne af det uppdrag, Nationen honom ombetrodt, och han bör då kunna ställas till ansvar för att i laglig väg dömmas. Svårigheten ligger endast deruti att bestämma Casus, när öfverträdelsen inträffar. Uti de nyss nämnde §§ af Regerings-Formen har Lagstiftaren trott, att dertill borde erfordras minst ä/6-delar af det Stånd, hvars medlem den anklagade skulle vara.
Mitt hufvudsakliga skäl är, att, då inom aila samhälls-classer uppenbarar sig en alfvarlig syftning att motverka bränvinets ohejdade döde, det hvarken är klokt eller rätlsenligt att genom kärd t ingripande förändringar i den enskilda hushållningen söka att monopolisera en fabiiks-rörelse, som hittills redan visat sina förderfliga verkningar öfver flere provinser, hvilka häröfver högljudt yttrat sin klagan/ 52 Bevilln. och Ekon. Utskottens Betänkande, N\o 2. Herr Conlracts-Prosten Sandberg: ''Efter min öfvertygelse, hade den grundsats bordt håde öppet uttalas och tjena till ledning vid förslaget, att nemligen: all bränvins-bränning, som är grundad på supning, är en riksförderflig näringsgren, den Stats-magterna med det aldra första måste upphäfva, så vida Statens högre ändamål icke ovilkorligen skola förfelas och hälften af dess befolkning förvandlas till fattighjon eller correclionister ; men för att ej åstadkomma en alltför hastig förändring uti de gamla ovanorne, må tillåtas att utan någon rubbning i det bestående, på lika sätt som hittills, tillverka bränvin en månad om året med den redskap, som förefinnes och emot enahanda skatt, som tillförne, dock att detta ej fortfar längre än 3, högst 5 år, hvarefter den sprit, sorn erfordras till techniska och medicinska behof, skall under behöriga controller tillverkas på Apotheken. Då sådant emedlertid icke skett, anser jag mig bora, i öfverensstämmelse med samma åsigt, reservationsvis göra följande anmärkningar: Att bränvins-bränning skall vara en från hemman oskiljaktig rättighet, är en skadlig fördom, som förorsakar att både boskaps-skötsel och jordbruk i vårt land utmerglas och försvagas. Men om, det oagtadt, denna sats antages, så synes: 1:0 det vara en motsägelse, alt denna förderfliga rättighet till någon större eller mindre del skall bestämmas af åbyggnadens värde; 2:0 skulle man tro, att egaren af ett hemman, hvars värde ej öfverstiger 1,000 eller åtminstone (ioo
Ständer sjelfva vald och af sakkunniga personer sammansatt Nämnd» Den caractére, som i allmänhet utmärkte de under denna första perioden uppkomna Tryckfrihetsmålen, torde kunna bedömas sålunda: att de till antalet vore färre, i jemförelse med den senare perioden; att de merendels rörde, antingen sådana Sveriges politiska förhållanden till främmande Magter, som voro af ömtålig beskaffenhet, och i anledning af hvilka dessa Magters Ministrar inkommit till vår Regering med klagomål öfver de i den tryckta skriften innehållna reflexioner, eller ock sådana vågade omdömen öfver inrikes ärenden .eller händelser, att de ansågos strida emot Samhälls-ordningens grundvalar; att det vill synas, som hade nästan alla de åtalade förseelserna be^ skaffenheten af enstaka fall, utan sammanhang med någon fortsatt plan att bereda vissa politiska ideer eller åsigter af samhällslifvets gång hos allmänheten, samt att djerfheten i uttryck och vådligheten af några reflexioner, med ett och annat undantag, får mera tillskrifvas ovanan vid begagnandet af den nyss vunna friheten eller oek mindre skicklighet hos författaren , i förening med begäret alt väcka .uppseende hos läsaren , än någon afsigt att göra skada, eller undergräfva bestående förhållanden; äfvensom: att uti målens afgörande visar sig en tydlig conseqtiens och ett förfarande efter principer, serdeles under den tid» som det vigliga inflytandet på sakerna i håga om brottslighet eller oskuld tillkom en ständig, af alla vederbörande oafhängig, opinions-myndighet, nemligen TryckfrihetsCommitlen. Under de tvänne första åren efter den år 1815 med rättegångs-sättet i Tryckfrihetsmål vidtagna förändringen, blef icke någon åtalad skrift förklarad af Nämnden för brottslig. Det var under loppet af dessa Ar, som nctioner anställdes emot en Prestman för af honom utgifna theologiska skrifter, hvilka på flen liden gjorde mycket uppseende, och, af hvilket slag flera derefter följde på hvarandra.; de ansågos af Hof-Cancelleren för stridande emot vår rena Evangeliska Läras tros-satser, men Juryn förklarade dem alla, den ena efter den andra, för icke brottsliga.
Ständer måtte i underdånighet anhålla om tillsättande af en komité, bestående af lika många dertill skicklige landtmätare och jordbrukare, för att, med biträde af en lagfaren person, uppgöra förslag till ny, efter tidens kraf lämpligare instruktion för Landtmäterikontoret och Laiidtmätarne i riket, som ock de mindre väsendtliga anmärkningar, hvilka eljest kunna göras emot nu gällande Landtmäterl-instruktion af den 4 Maj 1857 ej heller för närvarande kunna föranleda till någon anhållan från Rikets Ständers sida. 0111 nedsättande af komité för uppgörande af det äskade förslaget, eller om sådant arbetes verkställande i annan ordning; och hemställer således Utskottet, att hvad motionärerne i berörda afseende föreslagit ej må vinna Rikets Ständers bifall. Samme motionärer, Herr Grefve Anckarsvärd och A. W. Uhr, hvilka föreslagit utarbetande af en ny Landtmäteri-instruktion, hafva äfven påyrkat omarbetande af Skiftes-stadgan. Den förstnämnde har ansett Skiftes-stadgan oklar äfven derigenom, att hon i så manga delar blifvit genom särskilda författningar ändrad, samt derföre böra underkastas revision och omarbetning genom embetsverk, men icke genom uppdrag åt någon komité; hvaremot Uhr velat ät samma komité, som han föreslagit till utarbetande af ny Landtmäteri-in 'fraktion, uppdraga föreslåendet af de ändringar eller tillägg i Skiftes-stadgan, och öfriga Landtmäteriet rörande Förordningar, som må finnas af behofvet påkallade. Utskottet öfvergår icke desto mindre nu till undersökning af de särskilda anmärkningar, som mot dessa författningar blifvit framställda: och lärer, vid granskningen af dessa anmärkningar, sig visa, huruvida de, samtlige äro af beskaffenhet att kunna i vanlig ordning pröfvas, eller om de må påkalla en sådan särskild behandling, som den ene eller andre af ofvanbeinälde tvä motionärer påyrkat. 6 Samman*.
Skrifvelse, N:o 169. Transport Sundhets-kollegium med Medicinal-statcn (derunder ett Reservations-anslag å 6,000 R:dr): Penningar: Nuvarande anslaget 226,002: — Tillkommer: Förhöjning till löner åt 8 nya Provincialläkare, med i,500 R:dr hvardera 12,000: — löneförbättring under namn af tjenstgörings-penningar vid de provincialläkare-statiouer, der tillfälle till biförtjenst af praktik saknas och der tjensten ej kunnat af brist på sökande tillsättas; Reservations-anslag 6,000: — lönetillökning, å 500 R:dr årligen, åt hvarje extra provincialläkare, som icke innehar annan tjenst, likaledes ett Reservations-anslag af 11,000: — löneförbättring åt de 20 äldste provincial läkarne, med 500 R:dr hvardera, 10,000: - löner åt 4 nya Djurläkare, med 500 R:dr hvardera 2,000: — n,^n. —’ 41,000. - 9p,7XiOP_ Indelt spanmål såsom i 1861 års Riks-stat 3,908: 40. Barnmorske-undervisningen och Barnbördshusen: Nuvarande beloppet 8,663: — Tillkommer: Nya anslag, nemligen: lönetillökning åt instruktions-barnmorskan vid barnbördshuset i Stockholm 150: — samt för beredande derstädes af fri boning för 1 Amanuens och minst 8 medicine studerande 8,028: — g ^yg. hvarjemte hit öfverjlyttas den på Carolinska Institutets anslag afdragna lärare-lönen 3,000: — ^g. Orthopediska Institutet Transport ► Tillhör ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 13 • Penningar» Indelta räntor, enligt markegång på förslag. 8 janmål Summa Riksmynt, Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått.
Med bästa vilja är det icke möjligt att väl exequera någon del af Statsbestyrelsen efter huivudgrunder, dem man sjelf icke gillar. Man blir då machin, men icke omtänksam Statcmanj ty hvem äger förmågan att inflytta sig i själen eller andan af en annans tankar , som ser antingen ett helt annat mål, eller åtmindstone helt olika vägar för ate ernå det som sokes? Dessutom måste Nationens tillit försvagas för en administration, sorn verkställes efter ombytta hufvudgrunder af samma personer. Jag tror att styrkan af Engelska administrationen egentligen ligger uti oryggligheten af dess antagna grunder för Statshushållningen-, hvaraf blir en följd, att man sällan finnér samma person verkställa någon del af Statsbestyrelsen efter ombytta grundsatser^ Dm 28 Juni. 5S9 men deremot ofta en ny Ministére antaga och fortsätta den förres. Instämmande således fullkomligen i denna del med den värda Ledamoten, önskar jag ock högt tillämpning af hans grundsats, såsom gagnelig för mitt Fädernesland. Hvad som slutligen blifvit anfördt om nyttan af en Stats - ceconomisk Journal, är utom gränsen för mitt bedömmande. Jag hade likväl trott, att den frihet, hvarje medborgare, enligt vår gällande TryckfrihetsGrundlag, äger, att som enskilt man yttra sina tankar, gjorde i det här afsedda fall tillfyllest. Jag inser väl fördelarna deraf, att Nationen har en Ombudsman, som vakar öfver allmän säkerhet och verkställigheten af skrifven Lag: men inrättningen af ett Ombudsmanskap för allmänna opinionen, med ingen annan rigtning än Journalistens eget begrepp om det rätta eller nyttiga (ty hans sak skulle dock alltid blifva att, i administrativa mål, hvilkas egenskap vanligen förutsätter ett medlande mellan olika intressen, skilja och afgöra hvilken af två eller flera meningar vore den rätta), och af ett sådant Ombudsmanskap, som formligen tillsattes af Rikets Ständer, och hvartill, i vissa tillfällen, den förnrdnade sjelf nämnde sin efterträdare, är af den art, att jag ej kan förklara möjligheten af dess bidragande till det åsyftade ändamålet: allmänt väl.
Utlåtande, i anledning af väckta frågor om förändrade beskattningsgrunder för Mjöloch Sågqvarnar, samt om Odesqvarnars befriande från grundskatt. (I. A.) Från Hedervärda Ronde-Ståndet hafva lill Stats—Utskottet blifvit remitterade följande i ofvanberörde ämnen väckta motioner, nemligen: 4 Stats-Utskottets Utlåtande, Jfé 149, l:o af Riksdags-fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län, hvilken, med erinran att nya sågeller tullmjölqvarnar, ehuru de erhöllo lika stor tullinkomst, då anläggningen vore lika, skattlades efter det hemmans natur, å hvars egor de uppfördes; att förmedelst anläggning af nya sågoch tullmjölqvarnar äldre dylika med grundskal t hardt belastade verk ledo betydlig minskning i sina inkomster, utan att likväl afkortning å deras grundskatt vore medgifven, samt att, hvad sågqvarnar anginge, tullafkastningen jemväl förminskades af den anledning att, isynnerhet å vissa orter, skogslillgångarne aftogo, framställt det förslag, hvaruti Riksdags-fullmäkligen A. J. Sandstedt från Jönköpings samt Elof Andersson och förre vice Talmannen Pehr Ericsson från Wermlands län instämt, att så väl sågsom tullmjölqvarnar, å samma ort belägna, måtte efter inkomsterna lika beskattas, så att den redan åsätta grundräntan å de äldre verken blefve af Taxerings-Kommittén, i förhållande till tullafkastningen, mellan alla lika fördelade. 2:o af Riksdags-fullmäktigen Ola Månsson från Christianstads län, som, under åberopande deraf att, sedan Rikets Ständer vid 1847 och 1848 årens Riksdag i underdånig skrifvelse anhållit att, efter föregången utredning, Kongl. Maj:t ville i Nåder föreslå lämpliga åtgärder för tillvägabringande af en lika och rättvis beskattning å mjölqvarnar, samt, efter det väckta frågor om qvarnars beskattning. endast efter bevillningsgrunder vid sednaste Riksdag förfallit, i afvaktan på Nådig Proposition i ämnet, men djlik Proposition ännu icke vore aflåten, fästat uppmärksamhet derå att de till rustning eller knektehåll indelda samt med grundränta belagda tullmjölqvarnarne, dels genom dén ständiga tillökningen af skattlagda qvarnar, dels och ännu mer derigenom, att hvarje åbo finge anlägga husbehofsqvarnar, som på många, kanske de flesta ställen användes till förmälning af främmande säd, förlorat ganska betydligt af mäldctilfgången och följaktligen fallit i värde så mycket, att mången qvarnegare vore villig att skänka Statén både qvarn och qvarnställe, endast för att undslippa rustningen.
Frågan om ersättningen för referenternes arbete kunde blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning vid en annan föredragning. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag utber mig att få förena mig i den reservation, som Gr. Anckarsvärd anmält. Jag fruktar nemi. att det kan blifva svårt att bestämma hvarifrån medlen skola tagas, och jag reserverar mig hufvudsakligen och protesterar emot det förslag, som Gr. Horn afgifvit, nemi. att alla de, som uttagit pollett, skulle deltaga i kostnaden. Jag vill i stället föreslå, att de värde talarne finge betala kostnaden i förhållande till längden af deras tal. Då kunde denna inrättning möjligen hafva åtminstone den nyttan, att här ej talades annat och ej längre än som behöfdes. Föredrogs ånyo den, sedan den 23 dennes, uppskjutna 3:dje punkten af StatsUtsk:s mern. N:o 370, med framställning om föreskrifter i afseende å åtskilliga till statsreglerCn hörande frågor, hvaruti RiksStm stannat i skiljaktiga beslut. Derjemte upplästes utur BorgareSt:s prot.utdr. af den 23 dennes den del, som angår dess beslut ronde denna 3:dje punkt, och hvaraf befanns, att Ståndet förenat sig i BondeSt:s beslut ronde anslaget till dramatiska spektaklet samt godkänt voterts-propositionen. Uppå derefter framställd propos., blef den af Utsk. föreslagna voter:s-propos. af R. o. Ad. godkänd. Företogs till pröfning StatsUtskts den 7 och iGdennespå bordet lagda utlåt. N:o 355, i anledn. af väckta motioner om alla bevillningsmedels samt öfriga contant» statsbidrags ingående till Riksg.eontoret. Frih. Boye, Ludv.: Innan jag ingår i ämnet, utber jag mig att få, ehuru måhända mycket förgäfves, ännu en gång föiklara, att min afsigt icke är att förnärma någon personlighet, då jag iakttager min rätt, som är att behandla hvarje sak, sådan som jag finner den, utan att lägga fingrarna emellan.
Detta oaktadt har Ulsk. inkommit till Const.Utsk. med insinuationer om förändringar af grundlagarna. I afseende på formen för frågan, och det påstående, att 5o §:n Riksd.Ordn. endast gifven ledamot af RiksSt. rätt att i plenum ”till prot. fritt tala och utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma, och om lagligheten af allt, som inom Ståndet sig tilldrager;” så kan det visserligen icke bestridas, att det slår så i 5o §:n Riksd.Ordn.; men denna 5o § annihilera)' på intet vis 110 §:n Reg.F:n och 78 §:n Riksd.Ordn., hvilka innehålla, att ”ingen riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för dess gerningar och yttranden uti RiksStm eller något R. St:s Utsk.” Således har också hvarje riksdagsman rättighet att yttra sig, så väl om hvad som tilldrager sig inom R. St. eller något R. St:s Utsk., och då det belinnes att något Utsk. genom sin majoritet försöker att rubba grundlagen eller att missleda Const.Utsk. att framkomma med förslag dertill, så Uro de uti ett upprorstilistånd emot grundlagen och kunna under tilltal ställas. Nu vet jag icke i huru många delar, som dessa Utsk. kunnat sig försynda. Jag har derföre ansett lämpligt att hemställa till R. o. Ad., huruvida det icke vore skäl att infordra dessa utsk.prot., likväl i afseende på Const.Utskts med den restriction, att dessa prot. icke kunna till tryck befordras, emot 86 §:ns i Reg.- F:n tydliga föreskrift. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Den anklagelse, som Frih. Cederström framställt emot StatsUtsk. för en förment grundlagsvidrighet och hvilken han fortsatt emot Const.- Utsk., ehuru, såsom mig synes, mindre rättvist och billigt, möjligen derföre att detta Utsk. icke underrättat R. St. om den förmenta grundlagsvidrigheten, grundar sig endast på den omständigheten, att det icke skulle vara ett R.