Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har dessutom i främsta rummet förklarat, att det icke varit från andra länders bruk, jag hemtat skälen för mitt anförande; det är endast min egen opinion, jag nu velat få uttryckt i Protocollet, och det skall vara mig likgiltigt, om den i detta fall vinner något större bifall, emedan jag icke uttalat den i sådan förhoppning, utan derföre, att jag ansett som en pligt att uttrycka min innerliga öfvertygelse. Jag har ingen rätt och ingen lust att påtvin - i6 Den 24 Januarii f. m. ga andra min opinion; och det skall icke hos mig väcka någon förundran,* om R. o. Ad. låter min framställning förfalla. Herr Carleson, Jacob Edvard: Enligt Ridd.Ordn. kan jag icke finna Ståndet ännu vara organiseradt, och jag anser oss derföre nu icke kunna ingå i en öfverläggning, hvarunder R. o. Ad:s ännu icke antecknade Ledamöters rätt kan vara beroende. Jag tior derföre, att detta ämne bör hvila på bordet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då Riksd.- och Ridd.-Ordningarnes föreskrifter på intet vis i de af Gr. Lewenhaupt uppläste tal blifvit öfverskridne eller uraktlåtne, trodde H. Ex. nämnde tal icke kunna föranleda till någon anmärkning, utan hemställde, om R. o. Ad. behagade dem gilla. Ropades Ja. Börjades uppläsning af R. H, St:s till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende utsedde Revisorers Berättelse, angående den år i832 förrättade granskning af RiksgäldsVerket, General-Assistance-Contoret, samt Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-Inrätiningar. Läsningen afbröts genom ankomsten af en Deputation från Yällofl. BorgareSt., under anförande af Rådmannen i Stockholm samt Ridd. af K. Carl XIII:s Orden, Lars Johan Lundgren, hvilken yttrade:
3:o, Så länge Riksdagen fortfar, skall den för Arkivet upplåtna lokal hållas öppen hvarje söckendag, förmiddagarna från kl. 10 till 2 samt eftermiddagarna från kl. 4 till 6; egande hvar och en Riksdagsman samt hvarje hos Riks-Stånden eller Utskotten anställd tjensteman att under dessa timmar begagna den i nämnde lokal förvarade boksamling; dock får någon bok eller handling dervid icke från Arkivrummet uttagas. 4:o. De Arkivet tillhörande tryckta böcker få derifrån endast utlånas för RiksStåndens, Utskottens eller Utskotts-afdelningarnes räkning. För sådan utlåning Stats-Utskottets Memorial, N:o 6. 5 erfordras serskild förbindelse i afseende på de utlånade böckernas återställande till Arkivet inom viss bestämd tid, hvilken ej får öfverstiga fjorton dagar. Denna förbindelse, hvilken skall undertecknas af Sekreterare eller Notarie hos det Stånd, Utskott eller Afdelning, för hvars räkning utlåningen sker, bör vara af följande Ivdelse: Från Riksdags-Arkivet har underteknad för räkning, till låns bekommit , för hvilken boks (hvilka böckers) återställande inom dagar härefter, i samma skick boken (böckerna) nu emottagits, underteknad härigenom förbinder sig ansvara, vid påföljd att, i motsatt fall, genast antingen anskaffa och till Riksdags-Arkivet aflemna ett annat komplett (andra kompletta) och i lika band inbundet (inbundna) exemplar af omför mälde bok (böcker), eller ock kontant ersätta densammas (desam mas) i foreskrifven ordning bestämda värde. Stockholm den 18 . 5:o. Bok eller handling, som genom utlåning eller annorledes under Riksdagen för Arkivet förkommit eller skadats, skall ersättas efter det i bokhandeln gällande pris, med tillägg af inbindningskostnaden. Skulle den förkomna eller skadade boken eller handlingen uti boklådorna icke finnas att tillgå eller för visst pris ej kunna annorstädes erhållas, bestämmes ersättningsbeloppet utaf 2:ne sakkunnige personer, af hvilka den ene utses af Expeditions-Utskottet och den andre af Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret. 6:o.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekou.-Utskottcns Betänkanc/c, N:o |3, 5 Ofvanupptagne motioner jemte deraf föranledde och inom det Hedervärda Ståndet afgifne yttranden, hafva Utskotten i Öfvervägande tagit ; och, hvad först beträffar de af Eric Pehrsson, Gustaf Bernhard Appelkvist oell Matts Person, i förberörde måtto framställde förslag till indragning af nuvarande Bålsmansstyrka ; så och enär en sådan indragning skulle rubba Indelningsverket och försvaga landets stridskrafter, finna Utskotten ifrågavarande förslag böra förfalla ; men, dä Utskotten anse all den lindring, som i det tryckande roterings-besväret kan, utan våda för Staten, beredas, böra komma Rotehållare till godo, får Utskotten vördsamt tillstyrka , att Rikets Ständer ville till Kongl. Majit frambära sin underdåniga önskan, att en del af den nu varande Båtsmans-styrkan måtte ställas på vacans under fredstid, i den mon Kongl. Maj;t prÖfvade Rikets försvar kunna sådant medgifva, och att vacans-afgiften antingen måtte användas såsom bidrag för betäckande af utredningsoch bekläd nads-kostnaden, till lättnad för de rotar, som kommc att med Bals - manshållets utgörande fortfara, eller ock, att denna vacans-afgift finge ingå till Kongl. Majit och Kronan, som deremot och i nyssberörde ändamål öfvertoge anskaffningen af persedlar till så stor del, som i värde svarade mot afgiften ; i hvilket senare fall Båtsmannens utrednings/-persedlar borde i första rummet blifva föremål för anskaffnings-åtgärderne; hemställande Utskotten derjemte, att vacans-afgiften nedsättes i förhållande till den lindring, som genom ofvannämnde förslag kommer de rotar till godo, hvilka fortfarande underhålla Båtsmän.
Öfver vackt Motion, om föreskrift för HofRätterne, att, utan anlitande af Konungens Befallningshafvandes handräckning, brefvexla med UnderDomstolar i de mål och ärenden, der dessas åtgärd af HofRätterne påfordras. Öfver väckt förslag, att alla vitén och böter skola, då tillgång till deras gäldande hos den sakfälde ej finnes, förvandlas efter de grunder, som i io Cap. i §. UtsökningsBalken och 5 Cap. SlraflBalken äro stadgade. Lades på bordet. Justerades 6 Protocolls-Utdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i förmiddagens Plenum fattade beslut. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. half till io om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den 19 Februarii f. m. Thorsdagen d. 19 Februarii 1829. Plenum klockan io Förmiddagen. Å njo Föredrogs Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottets den 19 sistlidne Januarii under N:o 36 afgifne, samt den 3 dennes e. m. på hordet lagde, Betänkande, rörande väckt fråga om rättighet att leverera Ränte-Hö och Halm in natura för Kongl. Hof-Stallets behof. Herr Ribbingj Arvid: Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet har tillstyrkt, att de, som skola utgöra Stråräntan, må erhålla optionsrätt, att antingen lefverera varan in natura, eller betala den i penningar efter bestämda vilkor. Det synes otvifvelaktigt, att denna options-rätt vore en fördel för de räntegifvande, och en förlust för StatsVerket. Det var ej längre tillbaka, än vid förra Riksdagen, som tillåtelse gafs de räntegifvande, att afbörda sig denna skatt med penningar. Nu är man ej nöjd dermed, utan vill hafva options-rätt. Sådant skulle oundgängligen medföra förluster för räntetagaren. Det är nemligen vanligt, att, då Markegången är låg, blifva de rätta sädesprisen lägre, och då den är hög, blifva de högre.
Jemförelsen af ofvanutsatta data visar, att den ordentliga följden af lagtima Riksmöten blifvit åtskilliga gånger afbruten af urtima Riksdagar, men att Ständerne ingen enda gång utsatt Riksdag så nära intill den pågående, att icke en tid af fulla tre år och stundom betydligt derutöfver, bestämts mellan den ena riksdagens slut och den andras början. I betraktande af allt detta, och då Expeditions-Utskottet anser ordalagen uti 49:de § R. F. och 2 § R. O., jemförda med den praxis, som med ett enda föga afvikande undantag, hvilket dock icke kom till verkställighet, varit af fram - 6 Expedilioitt-UlskoUeU Utlåtande, N:o 7. fania Ständer iakttagen, icke kunna gifvas den vidsträckta tolkning, sorn egde Rikets Ständer grundlagsenlig makt, att utsätta en kommande riksdag tätare inpå den sammanvarande, än att åtminstone fullt tre år må hinna förflyta mellan riksdagarna, räknadt från den enas och till den andras början, samt de hos särskilda Riks-Stånd, från synpunkten af Riksdagsmännens beqvämlighet hcmtade skäl för blifvande Riksdags tidigare utsättande, så vida afseende å dessa skäl finge fästas, i allt fall icke synts vara så allmänneligen godkände, att anledning deraf må hemtas till afvikelse från hvad hittills i berörde afseende iakttaget varit, far Utskottet vördsamt hemställa, att dagen för Rikets Ständers nästa sammanträde till lagtima Riksdag måtte bestämmas till den 15 November 185G. Stockholm den 3 April 1854.
En ytterligare bekräftelse pä hvad detta upplåningssystem kan ulrätta, finner raan i de gamla lånebanks-obligationerna, som löpte med blott 4.} proc:s ränta och likväl voro ganska begärliga på en tid, då penningeränlan i allmänhet, genom disconteringsränlan, genom commissions-provisioner, m. m. gick ganska betydligt öfver den vanliga af 6 proc. Hr Kosenblad har såsom ett slags vederläggning af de anmärkmr, som förut blifvit gjorda mot Utsk:s betänk., eller såsom bevis för alt man icke borde missförstå Sir 1’cels tal, utan förslå det efter hans rnéning, uppräknat den mängd af län, som Engelska banker utgifvit i s. k. annuiteter. Först och främst tager jag mig friheten anmärka, att mängden af dessa län i förhållande till Englands capitaler icke är så utomordentligt stor, och för det andra ber jag, att man ville observera, att den åtgärden tillhörde en föregående period, och att det just är mot sädaue åtgärder, Sir Rob. Peel yttrar sig i den mening, som jag här haft äran anföra. Vill man göra afseende på dessa omständigheter, sä tror jag äfven, att man skall komma lill ett annat begrepp om uppoch utlåningsrörelse, än det som Bancoötsk. hyst, dä det nästan alldeles förbisett den, åtminstone icke, efter hvad jag kunnat fatta, skänkt deråt en behörig uppmärksamhet. Jag nämner det i förbigående, icke derföre att någon särskild lycksalighet ligger i denna uppoch utlåningsrörelse, utan blott derföre, alt jag håller före, att så länge man har en utväg närmare till hands, bör man hellre välja den framför en annan, som försätter oss i en större vidlyftighet. Denna vidlyftighet kunde åtminstone komma alt blifva för handen i afseende pä Riksg.cont., och i del afseende! hafva redan Hera reservanter, och i synnerhet Hr von Hohenhausen yttrat sig ganska förtjenstfull!.
Då man besinnar, att R. o. Ad. utgör en fjerdedel af Representationen, torde det vara angeläget, att de beslut, vi fatta, icke äro slumpens; men för att fullfölja den supposition , som jag angifvit såsom den enda möjliga grunden för piotionen, så, om man antoge, att det ena partiet komme Öfverens att t. ex. nästa plenum mangrannt infinna sig och då försöka att smyga fram en votering, hvilken så hastigt för sig ginge, att få, utom de, som öfverenskommit, kunde deri fä deltaga; jag frågar: vunne väl något förhållande derpå? Jag tror, att alla afvikelse!' från det rätta böra förekommas, och dertill hörer, att minoriteten icke må kunna genom några tillställningar öfverrumpla majoriteten. Der en sådan finnes, der skall den vara rådande utan att behöfva strida mot några intriger eller tillställningar. Jag yrkar återremiss å betänk. Jag skulle begära afslag å detsamma, Oin jag icke hade den öfvertygelse, att det är billigt att dessförinnan ånyo höra Utskottet. Frih. Cederström: Utsk. har såsom skäl försitt tillstyrkande uppgifvit, att icke mer än ett upprop äger rum i de öfriga Stånden samt uti Utsk:n. Dervid har Utsk. förbisett saken till sina orsaker och ändamål, samt endast hållit sig vid ett bruk, hvilket för ett så organiseradt Stånd sorn vårt icke är lämpligt. Grundlagens mening måste väl vara, att hvar och en riksdagsman skall i hvarje fråga kunna afgifva sin röst; och utan att fråga efter, huru det tillgår i de öfriga Stånden, kan man altså förklara, att det fir orätt, då någon uteslutes från deltagande i besluten. Man har likväl, för att icke orsaka alltför lång tidsutdrägt, såsom en medelväg stadgat 2:ne upprop, och jag skulle tro, att för vårt talrika Stånd bibehållandet häraf är nödvändigt.
Adeln alltsedan bibehållits; så förklarade Kongl. Maj.t, uti Nådig Skrifvelse af den 7 September samma år, af anförde orsaker: ”Ty kunna WI icke bifalla att till den påsyftade förstärkning af båtsmanshållet låta Hallands utsockne-fralse inroteras, utan pröfve i Nåder skäligt, att samma frälse måtte efter förra vanligheten vid utskrifningspenningarnes utgörande, i stället för rotering, för nu och framtiden bibehållas.” Sådant var förhållandet med de Halländske utsockne frälsehemmanen, då, vid 1810 års Riksdag, Rikets Ständer fattade det beslut, alt, såsom det första medel till Rikets ökade försvar, all då inom dess gränsor varande oroterad jord, af hvad namn och beskaffenhet den vara kunde ('Militiae-Boställen endast undantagne), så snart Riket med krig hotades eller oroades, skulle genast uppsätta och med beklädnad förse det emot samma jord svarande försvars-manskap. Denna extra rotering försiggick snart derefter äfven å de utsockne frälsehemmanen i Halland, hvilka icke destomindre fortforo med utskrif 8 Slutssamt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskoltens .Betänkande, JV:o 84-. ningspenningars erläggande uti 3:ne fögderier till och med år 18125 men uti det fjerde fögderiet endast lill och med år i8i 1 , då desamma upphörde, i anseende dertill, alt extra roteringsmanskapet utgick i och för Sveriges dåvarande krig.
Gamla fru W i d e var i sitt sinne inte riktigt glad. H o n tyckte, att hennes gosse fick sträfva för mycket, o c h hon var inte längre riktigt nöjd med sin svärdotter. H o n tänkte på de första åren af sitt eget äktenskap. H o n hade s o m en ganska bortskämd flicka trädt ut ur ett förmöget föräldrahem för att dela mannens anspråkslösa villkor. M e n icke hade h o n likt denna lilla förklemade Eosa — s o m d o c k utgått från ett fattigt h e m — gått omkring s o m en sorglös, onyttig varelse i mannens hem o c h öfverlämnat arbetet o c h sträfvandet åt h o n o m allena. H o n skulle tvärtom funnit en sådan ställning förödmjukande. Och huru lyckliga o c h glada hade de icke sträfvat sig fram till oberoende och ett begynnande välstånd, då maken plötsligt dog, lämnande åt henne, sina mödors trogne kamrat, att på egen hand draga fram sonen. K u n g l. t e a t e r n, s o m under de senaste veckorna flitigt repeterat Stenhammars nya opera » Tirfing », antages kunna uppföra d e n s a m m a första gången fredagen den 2 instundande december. Den nya operan motses m e d lifligt intresse i n o m vidsträckta kretsar. Skiss för Idun af 375 fl / I Ii II, I l m m, fartyg och bostäder, allt på stället — utan bortförande al möbler. _ Allm: Tel. 749 IDUN 376 Den gamla frun betraktade h e n n e forskande. » Ja, Johan är icke sådan han b o r d e. M e n är du så säker på, att ni hade så m y c k e t mera gemensamt förut. » » Ja, ja visst. » » Ä, jag vet inte så riktigt, h v a d jag menar, m e n jag känner m i g bedröfvad. » » Säg ut allt hvad svärmor menar, » bad R o s a, som lärt sig hålla af den milda, gamla frun. » Naja, liila barn.
Sedan Landshöfdinge-embetet i Christianstads län vid 1863 års landsting med samma län, på sätt bifogade utdrag af det inför landstinget förda protokoll den 24- September 1863, litt. C., utvisar, till landstinget hemställt, att landstinget ville anslå medel såsom bidrag till uppbyggande af nytt lärohus; men detta ärende uppskjutits till 1864 års landsting, blef läroverkets behof af större utrymme så trängande, att läroverks-kollegium måste utom lärohuset förhyra två rum till lärosalar, emot årlig afgift af 200 R:dr R:mt. Vid 1864 års landsting afslogs Landshöfdinge-embetets ofvanberörda hemställan på skäl, som finnas upptagna uti landstingets bilagda protokoll den 29 September 1864. litt. D. Sådant oaktadt förnyade Landshöfdinge-embetet sin hemställning vid innevarande års landsting; men, enligt hvad hosgående protokoll den 28 September innevarande år, litt. E., gifver vid handen, blef samma hemställning ånyo afslagen. Emellertid hade, på sätt närlagda utdrag af det inför stadsfullmägtige i Christianstad den 13 sistlidne Oktober hållna protokoll under § 3, litt. F„ innehåller, läroverks-kollegium måst för undervisningens fullständiga och lagenliga ordnande förhyra ytterligare tvänne lärorum; äfvensom tillgripa vaktmästarens tvänne boställsrum för inrymmande af läroverkets fysiska och kemiska samlingar och i stället ål vaktmästaren hyra bostad utom lärohuset. — Genom medel, som landstinget och staden Motioner hos Riddersltapet och Adeln 1865. N:o 41. 91 redan anslagit och staden till ett belopp af 264 R:dr 58 öre antagligen kommer att ytterligare anslå, har åt läroverket, hvilket sjelf saknar medel att bekosta ifrågavarande hyresafgifter, beredts och beredes möjlighet att under de tvänne nästkommande åren 1866 och 1867 bestrida de för fortfarande rättighet att begagna de hyrda lägenheterna nödiga utgifter. Men det är ovisst om och knappt troligt att landstinget och staden vidare bevilja anslag för bestridande af hyresafgifterna.
Hvad kommitteen yttrat om vigten af alt ställa beskattningen å de pannor, sorn begagnas vid bränvinsbränning såsom binäring vid jordbruket, i förhållande till den a husbehofsbränningspannorna, gällde bär till fullo för beskattningen af fabrikerna. KommitBih. lill R. St. Proposition, N:o 26. leens pluralitet ansåge att 8 rist. banko per kanna bränvin vore det bogsta, sorn fabriksbränningtgn kunde i beskattning bära, utöfver den afgift, sorn silades bränvinsbränningen såsom binäring vid jordbruket. Då t. ex. en tillverkning af 15,ooo kannor i fabrik således skulle få draga öfver 200 r:dr högre beskattning än samma qvantum bränvin, lillverkadt i den högre afdelningen af irsta klassens brännerier, vore denna skattetillökning allt hvad fabriken kunde bära mer än de andra brännerierna, utan att undertryckas. Komnrilteens pluralitet hade derföre ansett, att fabriksbränningen borde beskattas efter 2 sk. 8 rist. banko per kanna. Efter en beräkning, hvilken vore icke allenast theoretiskt rigtig, utan äfven grundad på trovärdiga uppgifter om begagnade bränvins-apparater, skulle en väl inrättad apparat för hvarje qvadratfots upphettnings-yta af bränvinspannan, då ångpanna icke begagnas, kunna afverka 54o kannor i månaden, hvilket, efter 2 sk. 8 rist. per kanna, utgjorde 3o rrdr, och för hvarje qvadratfot af ångpannans upphettnings-yta, då redskapen drefves med ånga, 45° kannor, för hvilka, på lika sätt beräknadt, skatten komme att utgöra 2c rrdr. Vid denna beräkning af afverkningen hade behörigt afseende blifvit fästadt å sådana hinder och tidsförluster, som erfarenheten visat vara oundvikliga. Enligt denna beräkning skulle således afgiflen för det minsta fabriksbränneri, sorn linge inrättas, utgöra 3oo rrdr i månaden, eller 1,800 rrdr för 6 månader, och för det största i,5oo rrdr i månaden, eller g,000 rrdr på 6 månader.
Genom en del af fält-artilleriets förändring (ill fot-artilleri npstår äfven en högst betydlig besparing och hvarigenom man blir i tillfälle att behöfligen öka artilleriets kanonantal ifrån 128 lill 144, utan alt derföre öka utgifterne. Med hänseende till den närvar:de batteriindelningen på 8 kanoner, torde livar och en, som anser artilleriets bestämmelse vara någon annan än en exercisprydnad på några af våra större mötesplatser, — de enda ställen, som tillåta manöver med så stora batterier — samt ett förmånligt medel till passevolance-vinstens stegring, äfven anse förenämnde stora batterier såsom ändamålslösa. Deras bibehållande har ock få, om ens några, förfäktare. Asigterna äro likväl delade om batterierne böra utgöras af 6 eller 4 kanoner. De som ifra för ö kanoner anföra såsom skäl, att hvarje batteri bör ega 2:ue kastpjeser. För min del liar jag dock ansett 4 kanoners batterier var/i de förmånligaste, ty de äro obestridligen de rörligaste och innehålla del högsta kanonantalet, som oftast tillsammans på ett ställe komma att upträda. Då kastpjeser behöfvas, tror jag det vara vida bättre, att detachera sådane från något endast af dylika pjeser bestående batteri, än att i allo införlifva dem med kanonbatterierne. Angrde de föreslagne artilleritruppernes antal, så har det verkliga beliofvet legat till grund för bestämmandet deraf. Ju mera verkningarne af ett vapen äro beroende af det suballerna och underbefälets duglighet, eller med andra ord: ju svårare befälsrollerne äro, ju lättare äro manskapets åligganden, och tverlom i motsatt förhållande.
Vetenskaps; se Hufvud-Titel 5:te, s. 13. 1 Frågor, hvaruti Landt-Marskalk eller Talman vägrat proposition, under rubrik: Frågor. Vitterh., Hist. och Antiqvitets; se Hufvud-Titel 5:te. b. V 40 b. y 40 b. y 40 b. v 40 b. V 40 b. y 40 b. Y 40 b. y 4o b. y 40 1 Af Utskott återställda motioner, som varit till dess handläggning remitterade, under Motioner. ademiska Constitutionerne: om revision deraf , :c/s-afgift å Bränvin, fråga derom ,,>>>> , Salu, Städernes angående , , , , , , , , , , , 1 8 5 5 1 1 86 22 20 6,7 1-7 1-4 b. Tjenste-accord. ccords-anbudj se Eftergift. ♦ ■ V. i Svar. I Uti de 4 Columnerna för Riks-Ståndens beslut utmärker: bokstafven *. afslaget, *. «. ad acta, b. bifallet. I gilladt, l. b, latit bero och «. återremitteradt. curds-förskott och ersättningar; se HufvudTitel 8:de. delsfane-Regementet: om förmonsrätt till Arrenden af Boställen dervid , » 4 1 36 5 b. v 40 b. y 40 b. Y 40 a. a, Y 40 ljungerade Ledamöter/ se Hot-nätt. 1 Da något Stund annorlunda, eller under vissa modificationer, fattat beslut, äro endast dag och årtal i colm dier sparre > Grefvinna, dess pensionerande; se 1 ndragnings-Staten 32. jm • a|. , y i. 1.11 1 nema införde. llersparre, t. f. Landshöfding: om en skjutsoch tractaments-ersättning till honom; se Anmälan 4. dlerstam: G. U. om ersättning för lidande, som blifvit honom förorsakadt genom en rättegång mot Banken 6 1 11 1-5 b. Y 40 å.
Detta innehåller, att till börd må vara berättigade säljarens barn och bröstarfvingar, äfvensom föräldrar och syskon. Deremot äro här syskonabarn uteslutne. Gr. Sparre har till försvar härför anfört, att vid bestämmande af gränsen, hvarutöfver börd ej må äga rum, en viss godtycklighet måste göra sig gällande; och sådant kan visserligen ej förnekas; men denna godtycklighet kan vara större eller mindre. Det är, bland annat, förutsättningen af kärlek hos slägtens medlemmar för den jord som tillhört densamma, som ligger till grund för bördsrätten Denna kärlek till jorden måste väl antagas vara lika stor och lika berättigad hos syskonabarn som hos syskon. Jag kan åtminstone icke erkänna motsatsen eller deri finna något skäl, hvarföre bördsrätten skulle inskränkas, på sätt nu är i fråga. Och det lärer ej nekas, att denna kärlek till slägtjorden, sammanhänger med och utgör, särdeles bland de mindre uplyste och bildade, liksom grundvalen för kärleken till fäderneslandet, samt att man således bör göra allt möjligt för befrämjande och underhållande deraf. Gr. Sparre har medgifvit att denna känsla är ädel. Hvarför vill då den värde Gr:n tillstyrka, att genom lagstiftningen såra denna ädla känsla? Utsk. säger, att arfvejords-systemet redan är här i landet afskaffadt; men detta påstående innebär icke någon sanning, såsom enhvar af oss väl vet. Utsk. har bland sina motiver vidare anfört en förmodan, att största delen af Sveriges jord skulle vara aflinge i nuvande innehafvares händer. Detta måtte vara ett stort misstag, enär det eljest måste antagas, att mer än hälften af den Svenska jorden skulle inom en mansålder hafva gått i köp; som ju är en uppenbar orimlighet. Då sålunda de anförda grunderna för Utsk:s tillstyrkande i denna del icke hålla streck, och stora betänkligheter borde förefinnas vid rubbningen af en institution, hvilken, såsom Gr. Sparre erkänt, är urgammal i vårt land, föreiTar jag mig med Hr von Ehrenheim i anhållan att E. o. Ad. måtte afslå nu förevaride mom. af Betänkit. Hr Cederschiöld: