Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I vårt fädernesland finns normalarbetsdag blott för minderåriga, men stadgandena härom efterlefvas icke. Lagen angående skydd mot yrkesfara (af 10 maj 1889) innehåller inga bestämmelser om arbetstiden. Enligt den svenska arbetarförsäkringskomiténs betänkande befanns i 1,627 rörelser med sammanlagt 81,881 arbetare hvarje arbetare arbeta i medeltal 11,1 timmar om dygnet. Samma undersökningsmaterial gaf vid handen, att 27,7 procent af arbetarne arbeta mellan 10 och 11 timmar, 33,6 procent mellan 11 och 12 timmar samt 28,5 procent tolf timmar. Af 630 brännerier sysselsatte 203 sina arbetare öfver 12 timmar i dygnet samt 225 12 timmar. Vid 65 mjölkvarnar var medelarbetstiden 12 timmar. "Bagerierna hafva jämväl i allmänhet mycket lång arbetstid." Vid 42 procent af de 1,627 rörelserna hafva 46 procent af de 81,881 arbetarne nattarbete. I nära nog tredjedelen af alla dessa fall arbetades hela natten igenom (10 timmar). Bland 652 rörelser arbetades i 163 sex nätter i veckan året rundt, i 172 sex (någon gång fem) nätter i veckan med nattarbete hvarannan vecka samt i 131 rörelser tre nätter i veckan året rundt.
Den deduktion, som den siste talaren gjort med afs:de på det sätt hvarpå StatsUtsk. bör upsätta voter:s-propos.T, kan, såvida man ger sig in i tolkning af Grundlagen och stöder sig på praxis som förut i StatsUtsk. blifvit följd, hafva några skenbara skäl för sig, men om man håller sig till andan af Grundlagen, fruktar jag att bevisningen ramlar och att man skall finna StatsUtsk:s förslag vara riktigt upstäldt. Tvenne Stånd, Presteoch BondeStm, hafva beviljat ett, statsbidrag af 100.000 Rdr för ett odlingslöretag inom Östergöthland, 2:ne andra Stånd, R. o. Ad. samt BorgareSt., hafva afstvrkt allt understöd härtill. Med afs:de på statsbidragets form har PresteSt. föreslagit, att 80,000 af de 100,000 Rdr skulle utgå såsom lån och 20,000 såsom anslag, men BondeSt. deremot har beviljat hela summan eller 100.000 Rdr såsom lån. Nu måste väl kunna antagas, att PresteSt:s beslut omfattar BondeSt:s och att följaktligen BondeSt.-s beslut subsumeras under PresteSt:s, sä att man kan säga, att PresteSt. icke allenast bifallit detsamma som BondeSt., utan äfven någonting derutöfver, som heter anslag. Så mycket som skillnaden är 121 Den 27 Januari. mellan 80,000 oell 100,000 för den låntagande, så mycket liar PresteSt. beviljat mera an BondeSt. Då så är förhållandet, är det gifvet att 2 Stånd förenat sig om BondeSt:s beslut och att de öfriga 2 Stånden afslagit statsbidraget. Utgående från en sådan synpunkt är det som StatsUtsk. sagt att under den förutsättning, att PresteSt:s beslut omfattar BondeStis, hafva 2 Stånd stannat mot 2, ty om man icke gör en sådan konklusion från PresteSt-.s beslut., lärer frågan aldrig kunna bringas till Förstärkt StatsUtsk.
Blekingel ordna en särskild Hof-Rätt för Skåne och Blekinge; Men Kongl. Majit dervid ansett, att den i allmänna Kagen föreskrifne tid för fullföljande, i Götha Hof-Rätt, af Vad och Besvär emot de i nämnde Landskaper varande Under-Domstolars Beslut, är längre, än som erfordras i afseende på målets bevakande i en närmare belägen Öfver-Ratt; hvilken rubbning af hvad härom förut är vordet stadgadt, likväl icke, såsom innefattande en Lagförändring, kunnat af Kongl. Majit, utan i samråd med Riksens Ständer beslutas; hvadan i Kungörelsen om den nya HofRätrens inrättande blifvit föreskrifvet, att, intill dess Kongl. Majit med Riksens Ständer annorlunda förordnade, den i Lag och författningar utsatte tid för måls bevakande i Götha HofRätt, eiler Handlingars insändande dit, äfven i anseende till Hof-Rätten i Christianstad komme att iakttagas, Justitia Cancellers-Ambetef, ■vid bestämmandet af den tid som för målens fullföljd i Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge kunde erfordras , ansett lämpligt, att tiden blefve lika med den, som finnes stadgad för de Landsorter, hvilka äro belägne närmast intill de förr varande Hof - Rätterna; Och i följd deraf i underd. föreslagit, att 25 Cap. 9 §. Rättegångs-Balken, och i sammanhang dermed, Kongl. Förordningen den 19 Julii 1815 kunde på det sätt förändras, att nyssnämnde Lagens rum må erhålla följande lydelse: ”1 de saker, som genom Laga Vad gå till ”Svea Hof-Rätt ifrån Lagrnans-Rätt i Upland, ^Södermanland, Vestmanland, Kopparbergs Län, ”gerike och Gestrikeland, ingifve karanden sin Proposition om Hofr. lifv. Skäne 0.•Blekinge. 725 ”inlaga inom klockan Tolf å den Fyrationde ' dagen, den oräknad, då Lagmans-Domen föll, ”eller håfve sitt 'Vad förlorat.
– Vet min käre kusin något om hans senare öden? – Nej. Men i silfverkammaren här på slottet förvaras den underbara bägaren, som ser tämligen oansenlig ut. Sedan jag sett den, tviflar jag verkligen på, att mannen valde det bästa! Ett gnäggande hånskratt höres, och allas ögon riktas mot kungen, som, plötsligt förgrymmad, ingen vet hvarför, far ut i en störtsjö af oartikulerade ord, kulminerande i ett distinkt: – Åsna! Just i detsamma reser sig Struensee och närmar sig, alldeles som om kungen kallat honom vid namn. Öfverhofmästarinnan och alla hennes kavaljerer småle ironiskt, drottningen rynkar pannan, och monarken synes, skrämd af våldsamheten i sitt eget utbrott, vakna till medvetande om, att han blottat sitt sinnestillstånd och komprometterat sin kungliga värdighet. Blodet stiger honom åt hufvudet, ögonen flamma till som slocknande ljuslågor, och han samlar alla sina själsförmögenheter i en ansträngning att rehabilitera sig själf genom att säga någonting kvickt eller åtminstone klokt. – Endast en åsna väljer en lumpen liten silfverbägare, när han kan taga hela sagoslottet och prinsessan och halfva kungariket! – Men – anmärker prins Karl förnumstigt – ligger det icke också en dygd i moderationen? Hvem vet, om han kommit lefvande från det äfventyret i fall han genom alltför stor tilltagsenhet väckt trollens vrede? – Den som fruktar för troll – genmäler kungen i afgörande ton – skall icke ge sig i äfventyr! Vill en vanbörding vinna en prinsessas gunst, får han vara beredd på att sätta lifvet till! Detta förefaller nästan som en direkt anspelning, och tystnaden faller tryckande. Allas ögon vändas mot Struensee, som, bleknande, träder ännu ett steg fram mot monarken och tvingar hans irrande blick in i sin. – E. M:t är trött efter resan – säger han. – Bäst att gå till sängs. Tonen är dämpad, men det klingar som en befallning. Till allas förvåning reser kungen sig med ett småleende, stelt som en grimace.
Väl frånföll fadern, i sonens spädaste ålder: men en huld stjuffader, Prosten Severin Bökman, lät honom icke erfara förlusten; och snart blef han, såsom nära slägting till den vidtberömde Philosophen Rydelius, afhämtad till Lund, för att der fostras under denne Vises omedelbara tillsyn. I sin barndom var Dalin mycket tyst och sluten; en egenskap, hvarifrån han ej heller någonsin fullt skilde sig. Dock yttrade sig redan i fjerde och femte året en omisskännelig skicklighet till teckning, och i allmänhet till de öfningar, som fordra inbillningskraft. Omkring hans tolfte, framträdde synbart hans anlag för Skaldekonsten; och de första profven deraf tycktes, i hans dåvarande omgifning, berättiga till stora förhoppningar. Såsom yngling gjorde han till sina älsklingsstudier det gamla Roms Skalder (äfven med ett och annat eget försök i latinskt poeteri), Vältaligheten, Historien, Sedeläran och öfverhufvud Philosophien, sådan den af Rydelius blef framställd. Någon tid lockades han också af Medicinen. Beslägtad äfven med Archiatern Stobæus, afhörde han dennes föreläsningar ett helt år. Men sedan han engång hört mästaren sjelf offentligen yttra, att den dråpliga vetenskapen ännu knappast mäktade med full visshet häfva en frossa, och dessutom all handläggning vid Anatomien förekom honom vidrig, tog han i ett skaldebref till sin lärare afsked från Läkdoms-guden för alltid. Stobæus invände ej något deremot. Han såg hellre, att ynglingen blef någonting annat och bättre, än en (troligen) medelmåttig läkare; hans umgänge och hans bibliothek stodo för den affallne lärjungen lika öppna; och Dalin begagnade bägge föga mindre flitigt, än Rydelii. Den sednare förblef nu helt och hållet hans egentlige ledare; och särdeles i allt, som tillhörde Vitterheten och Smaken. Rydelius var en poetisk tänkare. Att vara det, och respecteras, gick då ännu an i Sverige; ehuru den tid redan var i antåg, som gaf Dalin skäl till klagan: Att i gräl-pedanters fjät Våra Lärde gå så många;
Discontcstastrophen torde äfven kunna betraktas ifrån flere synpunkter, hvarigenom mitt yttrande troligen ej skulle sakna stöd; men om som den ädle Grefven påstår Discontinrättningarne föllo till följd af felaktigheten i sjelfva planen för dessa inrättningar utan att den vådlige utsträckning de åt sine företag kunde gifva genom Riksens Ständers biträden och authorisationen af Assignationerneg emottagande i uppbörden dertill bidrogo, så skall det synai så mycket mer anmärkningsvärdt, att Regeringen genom en formelig proposition kunde föreslå Riksens Ständer denna authorisation och ett stort Creditif för en så felaktig inrättning, som CanalDisconten, och att derpå villja bygga ett sådant luftslott sorn Götha Canal. Den ädle Grefven har med åberopande af berättelserne vid hvarje Riksdag om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit, äfvensom af LandtbruksAcademiens års-berättelser sökt bevisa obehörigheten af hvad som blifvit anfört rörande Ministérens overksamhet. Bevisningen har likväl stadnat vid blotta omnämnandet af dessa offentliga handlingar. Jag delar val ej med den ädle Grefven vissheten att deras innehåll nu är i friskt minne, men om jag blott får förmoda det, så tror jag mig lika trygt som min värde motståndare utan att derutur göra några anföranden inför denna upplysta samling kunna påstå, att de för min Den 5 Maji c. rn. 37 satts innehålla flere bevis än för den motsatta meningen.
St:r, för att, så vidt på dem kan ankomma, ”söka förebygga, att, på grund af nu fattade beslutet ”oin ersättnings tilldelande för de ifrågavarande förlu”sterne, andra sådane anspråk icke må falla Slaten till ”last, skolat tillägga, att ett sådant medgifvande för ”denna gång icke må gälla såsom praejudicat för andre '”dylika ersättnings-påståenden, som hädanefter kunna >’göras.” Hvarmed det lärer befinnas vara ganska tydeligt utmärkt, att desse andraj och hädanefter ej kunna hafva afseende på annat än dä okände ersättningsanspråk, eller för derefter timande senare siike förluster; och ännu mera påtageligt blir sådant, då man läser nämnde R. St:rs Betänkande i sitt sammanhang, och genast, på den samma sida pag. 11Ö som nu citerade ordalydelse, igenfinner, att R. St:r bestämdt inskränkte antalet till de Ersättningar, som kunde ifrågakomma, inom de 161 mål, som förut varit anmälde. Inom desse äro ock, på sätt Afdelningens Betänkande vitsordar, innefattade: alla de nu af K. M:t 3^8 StatsUtskottets anmälde 19 särskilde ansökningar, men ej den 20 af Handlanden Eldrup, som, för dess långt efteråt ur 1824 i Södra America lidne uppbringning af Briggen Sophia, ej kan komma under enahanda betraktande. Uti samma åberopade skrifvelse, yttrade R. Sttr vidaret ”Sedan R. St:r salunda utmärkt, hvilka af de an”mälte Reclamationsmålen böra blifva föremål för den ”förnyade granskningen, samt tillika uppgjort de grunJJder, efter hvilka en sadan granskning skall förr tittås , ”så få, för verkställigheten deraf, den R. St:r, i anseende till Riksdagens nu för banden varande slut, ”icke äro i tillfälle att sjelfve åstadkomma, R. Sttr ”hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, det täcktes, ”i sådant afseende, E. K.
Län hörande Fögderier, innom hwilket en af de största Landswägar löper till en sträckning af öfwer fem mils längd, men ej mer än 47^ Mantal Skatte finnas, hwaraf ändock nägra äro un, dantagne till Gästgifwcrjer och Post» Hemman samt Krviio-Bresbäring, eller och ÄboS af Mämdemän, samt pä sädan grund uti alla dylika ffjutser ej deltaga Och dä nu mera genom Kongl. Maj:tS Nädiga För, prdning den 28 nästledne Jun!!, SkjutSlegan äfwen för KungSskjutscn är dkt i ben mohn, att för dem, som ej äro längt aflägSne frän be ställen där Skjutsen skall wara i bercdffap, berörde lega kan nägorlun, ha ersätta den kostnad och beswär Skjutsen medför, samt att jag derjemte är öfwerkygad att wid det Kongl. Hofwets resor, de skjutsande fä ätnjuta enahanda förmoner, som genom Högstberbrde Kongl. Förordning i afseende ä Hällffjutscn äro bewiljade, hwarigenom alt äfwentyr af Hästkrcaturens ffadande genom skjutsen böx fbrswinna, tror jag, det Högloft. Riddcrskapct och Adeln lärer finna, det ytt mcdgifwande af Frälse, Hemmanens deltagande lika med Krono - och Krono, Skattehemman Uti KungSskjutscr icke är sä betydande, att nägon swärighet derwid bör möta, Stockholm d. 6 September 1809. H.. ak Lckienbom, Den 22 September. 699 fSegärdes vä bordet. H e r r 8. t r s te. Larl k^reäric , hade in» lrnm.at ett Memorial, hwilket upplästes, sy lydande r Hdmjukt Memorial! En tyärd Ledamyt af Högloft. Ridder skåpet och, Adeln har den is sistl. Iuiui wäckt frägan om dc anmärkningar, som af Högloft. Kongl.
Stockholm den 11 Mars i83o. 170 Expeditions-Utskattets Memorial iV.o 447- N:o 447' Memorial, i anledning af dterremiss utaf 2:ne §:r till Riksdagsbeslutet, Från Häglof!. Ridderskapet och Adeln har Expedilions-Utskattels Förslag till 2;ne §§. i Riksdags-Beslutet, angående Stats-Yerkets inkomster och utgifter, på grund af gjord anmärkning, alt från den i Förslaget upptagna Statsbrist-summa bardt afdragas 124,000 R;dr, till ersättning för salpetergärden, hvilka medel directe ingå till Stats-Contoiret, blifvit till Utskottet återremitterad!. Af samma skäl, sorn i Utskottets Memorial, N:q 407, till svar i anledning af återremiss utaf dess Förslag till underd. Skrifvelse, angående salpeter-gärdens upphörande, blifvit au förd t, nemligen att Statsutskottets nu mera bifallna Betänkande, N;o 417, på grund hvaraf ofvannämnda belopp bör från den förut bestämda Statsbrist-summan afdragas, ännu icke, vid afgifvandet af Exp,- Utsk:s Förslag, var af R. H, St. pröfvadt, och sålunda icke kunde tjena till efterrättelse, har Utskottet ock hittills saknat anledning till den i återremissen af nu ifrågavarande Förslag till §§. af Riksdags-Beslutet äskade iakttagelse. Men som Utskottet ansett densamma, i anledning af återremissen Exp.-TJtsk, Förslag till tind. Skrif v. N.cTfffö. 171 och nu befintliga förhållande, sig åligga; varder Förslaget, efter derå behörigen verkställd rättelse i det anmärkta afseendet, härmed till R. H. St:s justering och godkännande vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 11 Mars i83o.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., hurusom i afs. på förev:de punkt blifvit yrkadt, dels af Hr Printzensköld och Hr Flach afslag, och dels af Frih. af Ugglas och Gr. Lagerbjelke m. fl. ledamöter bifall med den förändring i afs. på vissa städers godtgörelse för förlorade tolagsumgälder att tillökning eller minskning i den af Utsk. föreslagna ersättning skall beräknas endast för jemna 500 Rdr, hvarmed tullupbörden i hvarje stad öfvereller understiger det af Utsk. an tagna belopp. De härefter först till bifall och sedan till afslag å förevide punkt framställde proposme besvarades med starka Nej, blandade med Ja; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla denna punkt med den af Frih. af Ugglas och Gr. Lagerbjelke föreslagna förändring, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Printzensköld och Hr Flach begärde votering. m Den 29 Juli e. m. Uplästes till justering oell godkändes en så lydanda voter.- propos.: Den som bifaller Bevilln:sUtsk:s uti Betänk. N:o 10 framställda förslag i afs. på afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden samt tolagen, med den förändring i afs. på vissa städers godtgörelse för förlorade tolagsumgälder, att tillökning eller minskning i den af Utsk. föreslagna ersättning skall beräknas endast för jemna 500 Rdr, hvarmed tullupbörden i hvarje stad öfvereller understiger det af Utsk. antagna belopp, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, afslår R. o. Ad. Bevilln.Utskrs ofvanberörde förslag. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 39. Nej — 18. Hr flach:
Tror någon, att en tull af 10 öre för en kubikfot råg eller 3 öre för ett skålp. smör kan för jordbrukaren verka hvarken till eller ifrån? För min del tror jag det icke. Hade fråga nu varit att inslå en alldeles ny väg med afseende å denna del af tull-lagstiftningen, så medger jag, att tankarne kunnat vara delade, huruvida man borde taga steset fullt ut; men då vi redan under en tid af 10 år haft tullfrihet å dessa varor, så vågar jag påstå, att vi nu icke gerna kunna taga steget tillbaka och åter införa tull derå. Jag tror icke, att jag träder grannlagenheten för nära, om jag slutar med att uppläsa några ord ur ett anförande, sorn vid 1859—60 årens riksdag i nu förevarande ämne afgafs af Hr Den 21 April e. m. 409 Gr. Hamilton, som då satt vid Konungens Rådsbord. Äfven då var fråga om att åsätta tilli på landtmannavaror. Han motsatte sig detta, erkännande, att lian gerna sett, att man ifrån början gått något långsammare tillväga vid borttagande af tullen å dessa varor. Han sluade detta sitt anförande med följande ord: »Huru jag således än betraktar saken, kan jag icke finna något skäl att bifalla den ifrågasatta tullsatsen, öfvertygad att stabilitet i tull-lagstiftningen är af största vigt för näringarnes bestånd, äfvensom att det säkraste sättet att i all lagstiftning gå till väga, är att långsamt gå framåt, men aldrig taga ett steg tillbaka.» Jag instämmer till alla delar uti dessa åsigter och anhåller i öfverensstämmelse dermed, att R. o. Ad:n, med afslag å Utsk:ts förslag, måtte besluta fortfarande tullfrihet på fläsk, Detta anförande framkallade äfven bifallsrop. Hr Bennich, Nils Axel Gustafsson: (Detta yttrande, som blifvit talaren tillstäldt för justering, bar sedermera icke af honom återlemnats). Frih. Hermelin, Carl: Ehuru jag, i likhet med Frih. von Schulzenheim, anser det föga löna mödan att spilla ord för åsättande af tullsatser, då R.
Herr Thairij Wolrath: I anledning af den anmärkning jag vid Utlåtandet IV:0 2 i förmiddags gjorde i afseende på Statens återstående skuld till Banken af 4,4oo,ooo R:dr, ber jag nu blott att få förnya hvad jag då yttrade om olämpligheten att reversera denna skuld på en enda sedel, i stället för att sätta den i sådane sedlar, sorn kunna hy - Den 9 Julli e. m. 121 potiseras. I afseende på Statsoch BancoUtskottens förslag, att den summa, som enligt RegeringsFormens 63 §. bör afsättas och anslås, att vid infallande krig af Konungen lyftas, sedan han StatsRådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat, må af Banken utbetalas emot det, att Fullmäktige i RiksgäldsContoiret utgifva å Rikets Ständers vägnar en deras förbindelse till Banken å hela summan med räntor, och under förpliktelse att detta Bankens förskott skall betalas af de först inflytande medel, hvilka Rikets Sländer till Krigskostnadernes bestridande besluta anskaffa; så anhåller jag få åberopa Herr Rosenblads Reservation, deruti lian yttrar: ”den krigskostnadsfond de ”sig församlande Ständer kunna bevilja, för ”så vidt den ingår i contanta penningar, ”behöfves otvifvelaktig! för de fortfarande ”ki igs-omkostnaderne, då således endast lån ”till betäckande af Bankens fordran återstå, "hvarföre det är mera med ordning öfverensstämmande och tillika lemnar större säkerhet för Banken, att på förhand hafva "stadgat, att Banken vid sjelfva lyftningen ”af Creditivet får sådane skuldförbindelser, ”sorn den med lätthet kan försälja eller förpanta. ” Lika med Herr Rosenblad tror jag det vara oriktigt och oförsigtigt, att anvisa betalning på den Bevillning Ständerna genast komma att lemna; ty om ett krig skall fortsättas, blir det svårt för Ständerna alt bestämma en sådan Bevillning, att skuld 112 Den g Julii e. m. kan tillika dermed betalas. Jag tror derföre, att RiksgäldsContoiret bör på Statens vägnar få upplåna medel att skyndsamt återbetala Rankens förskott.
I afseende på sjelfva kostnaden af företaget, hänvisar jag till de upplysningar, som blifvit StatsUtsk. meddelade, alt verkliga kostnaden utgör 90.000 r:dr och att skillnaden mellan della belopp och det förslag, som Lieutenant Olivecrona uppgjort, ligger egentligen i ersättningen för vattenverk och jordersättningar. Frih. Palmstjerna: Hufvudsakligen förekommen af de tvenne siste talarne, inskränker jag milt yttrande vid detta tillfälle till begäran om bifall lill StatsUtsk:s utlåt. Gr. Mörner: Det är egentligen i anledn. af den förtydning, eller oriktiga uppfattning af meningen utaf mina uttryck, som Hr 610 Den 21 December f. m. von Hartmansdorff låtit komma sig till last, hvarföre jag åter begärt ordet. Hr von Hartmansdorff har, med afseende pä hvad jag yttrat om grunden, hvarför directa anslag lemnats åt de norra länen, men endast rättighet till lån åt de södra, herntat anledn. dertill, alt odlingar i de norra skulle vara mindre lönande än i de södra, och att derföre det vore mera skäl att göra presenter åt dem, som odlade i dessa sistnämnde län, och till stöd för ett sådant påstående åberopat hvad hvar och en i sin enskilda hushållning iakttager. Staten hushållar icke i detta läll för sin enskilda räkning, utan för det allmännas; dä Staten ifrågasatte en sådan uppoffring för de norra länen, var del för att der befordra möjligheten för dervarande folkmängd att kunna få bostäder samt att bereda nya bosättningsoch odlingstillfällen. Del var ej för att bereda utväg ät ägare af redan i besittning tagen mark att kunna förkofra sig, ulan att åt den årligen tillväxande populationen bereda nya tillfällen till bergning. Om odlingsföretagen i de norra länen icke genast gifva så stor vinst, sä följer deraf ingalunda, att de gifva alls ingen, och det är en fördel för Staten att bereda tillfälle lill sjelfständig bergning ät en mängd åkerbrukare, som sakna det förlag, som erfordras för alt utstå alla de försakelser och omkostnader, som med del nya förelaget äro förenade. För dem är ett sådant understöd af behofvet päkalladt.
?Ny mann, Augusta, fröken, Göteborg. Osterman, Marianne, fröken, Lund. Pilil, Aiirore, fröken, Norrköping. Renborg, A h a, ' öken,. Osters~md. s ' Renborg, Hildiir, fröken, Lidköping. Runderreii, Charlotte. fru, Karlstad. RydhYg, ari in, h u, ' ~en&amp;sborg. Sjöberg, Hanna, fröken, Falkenberg. ~Jöcrona, Helena, fröken, Helsingborg. Sjögren, Anna, fröken, Karlshamn. * Sterky, Ameline, fröken, U sala. Strömberg, Emma, fröken, $arberg. Teiigströrn, Olge, fröken, Venersborg. Thorsbea., Fredrika, fröken, Neder-Luleå,. Trybom, Elin, fröken, Skara. Uggla, Sophie, fköken, Borås. Unger, Hedvig, fru, Hi.torp, Norn:. oersteegh, Inez, fru, Hernösand. Akerblom, Emelie, frii, Falun. ' ' ' ', Styrelsens för Fredrika-Bremer-Förbundets sjukkassa Arsberattelse till årsmötet 1894. ' Sjukkassans verksaii~het 1.lar iiider &amp; r 1893 fortgått och utvidgats p&amp; satt följande siffror utvisa: Delegam.es antal, som vid 1892 års u t g h g var 208, hade vid slutet af 1893 höjt sig till 214. Under hret har ett samma1iiLagdt belopp ' af 2,565 kr. shsom sjiikhj&amp;lp utde.l.ats (mot kr. Mcdleiumnriies antal. : 97. Sjukhjiilp. För kassans kapitalställning, utgifter och inkomster redovisas i kassaförvaltarens rapport. Kassans expedition har hållits öp en i Fredrika-BremerFörbundets lokal en g&amp;ng i veckan, Kvarj ämte anmälningar mottagits A denna lokal kl. 1 1 - 4 alla dagar. I afseende på inträde i kassan gäller fortfarande: att.