Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan vintern förut hade hon intresserat honom, men först under ferierna, då de träffats så ofta, hade han lärt att rätt förstå, hvilken bra flicka hon var — huslig, anspråkslös, enkel — och ändå intresserad för — ja, för allt som intresserade honom sjelf! (Forts.) Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! i p \ I I Kl I U U IN Idun, ernåliaa c&lt;t gratlsexemplar för hela den tid, under hvilken abonne mentet räcker. Äro de samlade abonnenterna färre än 5, torde prenumera » Le mois noir » *. " ^Mjung tigger novemberdimma %m bredd öfver gator och torg; tung öfver trötta sinnet trycker lifvets sorg. Sorg, att dess sommardagar ila så snabt sin kos, sorg, att stormens vinge bräckte lilja och ros. Jag stänger mig trumpen inne att glömma svunnen tid emellan fy ra väggar vid bok och arbetsid. En blick från ditt blåa öga möter mig, varm och öm, der nöjd och flitig du sitter lutad öfver din söm. Och dina röda läppar, sträckta till kärlekskyss, komma mig snart att ångra mitt dumma missmod nyss. Den svarta novemberdagen strålar sommarklar emot mig från hemmets tröskel genom ditt ögonpar. man gör, der felar i regel den tysta, sjelfuppoffrande verksamheten. Den verkliga, outtröttliga husmoderligheten — hon verkar utan återvändo i smått som stort, hon förhäfver sig icke, ulan gör sitt bästa och erkänner gerna, att äfven detta ofta kan vara mycket ofullkomligt. Der äro de många orden fjärran, der gäller det ej att glänsa och synas, ty der är ett pligttroget arbete i det tysta lifvets högsta pligt. När det gör mitt hjerta beklämdt, att jag ej kan nå upp till de der » fullkomliga fruarna », då ser jag på dem, som sjelfva hålla sig för mycket ofullkomliga. De gagna oss högst som föredöme och det bästa af allt — de veta det icke sjelfva! Edelweiss. Om barns ägande. Ytterligare ett inlägg i frågan.
St. skulle utgifva en författning, hvarigenom de förklara, att dessa sedlar af mig som enskild medborgare ej få erläggas vid afbördande af utlagorna? Skall staten ej emottaga sjelf, hvad staten ålägger mig att emottaga? Ett sådant förhållande kan jag ej godkänna, och jag förmodar, att R. o. Ad. ej lärer gå in derpå. Det är anmärkt emot mitt förra yttrande, att li. St. redan beslutat, att nya riksg:ssedlar ej få utgifvas. Ifrågavar. beslut står tillsammans med realisationsgrunden; riksg:ssedelstocken är inberäknad i bancosedelstocken och mäste af Banken inlösas. När nu Bankens gamla sedlar, af hvad format som helst, ej kunna förvägras till emottagande, efter de äro utgifna utan prescriptionstid, följer af sig sjelf, att några nya i'iksg:ssedlar ej böra utgifvas, och jag öfverlemnar till R. o. Adis bedömande, om Ståndet anser öfverflödigt att stadga, det sådana ej mera må tillverkas; men hvad jag på det högsta bestrider är hvarje beslut, som skulle hindra medborgare att begagna dessa sedlar i hvilka liqvider som helst. De måste blifva gängse lika med b:cosedlarna vid erläggandet af utskylderna. Om Ståndet afslår detta utlåt., såsom jag hoppas, och ett eller två andra Stånd fatta samina beslut, komma vi till detta resultat. Man har såsom skäl anfört, att man kunde slippa en stor personal. Det är ej R. o. Ad. obekant, att hela Riksg:scont. kunnat indragas, da realisationen verkställdes. Den saken har af flera ledamöter blifvit framställd till R. Sits öfverläggning; men Bankens och lliksg:scont:s särskilda interessen gjorde, att R. St. blef - Dea 5 Janna ri. 9 blefvo emot detta förslag, emedan man insåg, att det skulle förnärma tjenstemännens i Banken tur. Sådana svårigheter komma framdeles att städse ligga i vägen. Det enda möjliga blir att, i mån af afgång, göra indragningar.
Departementets Förvaltnings-expedition. a) Till denna expedition hörer, l:o Granskningen af förvaltnings-direktionernas b) redogörelser såväl för medel som persedlar; 2:o Att uppbära hela anslaget för arméen och enligt af K. M. fastställda stater, till förvaltnings-direktionerne afsända desammas medelsbehof, ej allenast till aflöning, utan äfven för proviantering, furagering, remontering, beväpning, beklädnad etc. 3:0 Att uppgöra en hufvudbok som utvisar arméens inkomster och utgifter för hvarje år, hvilken hufvudredogörelse bör vara verificerad af de räkenskaper, som från förvaltnings-direktionerna blifvit insände till förvaltnings-expeditionen och derstädes undergått granskning. 4:o . Att kontrollera förvaltningen af arméens reservförråd samt granska och till kammar-rätten, i sammanhang med hufvudboken, insända förrådsredogörelserna. 5:0 Att då depart:ts-chefen anbefaller upphandlingar för komplettering af reservförrådet, anställa upphandlings-auktionerna och liqvidera leverantörernes räkningar. 6:o Att verkställa utbetalningen af pensioner såväl till officerare som soldater, antingen i förvaltnings-expeditionens kassa, eller genom vederbör, förvaltnings-direktioner, eller genom K. bef:de; och 7:o Att för öfrigt verkställa sådana utbetalningar, som grunda sig på K. M:s eller deparhs-chefens särskilda befallningar, samt granska och liqvidera alla rese räkningar. 8:o Att uppgöra alla stater och öfverlemna desamma till depart:ts-chefens vidare åtgärd.
Denna Stadga, sorn lågt första grundell till alla sednare i dessa ämnen utkomna Författningar, innehåller hufvudsakligen: att uti de Hospital, som af Kongl. Majit och Kronan i alla Rikets landskap bekostades, skulle intagas först de med sjukdom af ålder eller annan Jifs-skröplighet besvärade, hvilka hvarken sjelfve förmådde uppehålla sig eller hade slägtingar, som ville eller kunde göra dem bistånd, och dernäst ursinnige och besatte menniskor, samt slutligen de med smittosamma sjukdomar behäftade: att för hvar och en, som intogs, borde erläggas till Hospitalet 20 Daler hvitt mynt antingen af honom sjelf eller af dess slägt och förvandter, eller, i brist deraf, genom Staden eller Socknen , der han bodde: att Hospitalshjon skulle ärfvas af Hospitalet, och detta träda i all hans arfsrätt, nar han vardt bjuden arfvingarne att underhålla och desse en gång sagt honom ifrån sig eller han blifvit intagen i Hospitalet, — dock deras lösningsoch börds-rätt till hans fasta jord förbehållen inom laga tid: att barn , som voro ■^färdige och utan stort lyte, eller som hade sådana lyten, att de framdeles kunde nära sig med handtverk, icke skulle intagas i Hospitalen, utan borde vid späd ålder, om de ej hade tillräckligt arf till sin bärgning, eller slägt, som vårdade dem, upptuktas i Barnhuset (inrättadt i Stockholm 1Ö37) eller, der sådant ej linnes, annorlunda på Stadens bekostnad eller genom samlad hjelp, men vid 8 års ålder sättas i handtverk eller tjenst, oeh icke tillstädjas att tigga på landet eller i Städerne, för sig sjelfve eller med andre: att, om någon på landet afled i så stor Betänkande om Fattigvården i Riket. 85 fattigdom ] att barnen ej fingo något arf, eller slägten eller andre ej ville vårda dem , skulle Kyrkoherden med Sexmännen tillse, det skötsel dem lemnades tills de kunde nära sig: att förutan ofvannämnde Hospital, borde vid Kyrkorne i Städerna och på landet uppbyggas någre stugor, hvarest Församlingarnes fattige, 60m för ålder och sjukdom icke kunde med arbete tillfyllest nära sig, finge inflytta samt af Staden eller Socknen njuta allmosor och försörjas, men icke gå kring landet eller i Städerna och tigga: att, när för någon skälig orsak en eller annan något utlopp till tiggeri vore att förunna och efterlåta,
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj-.ls Nådiga Proposition angående afsöndring af jord från f. d. Hautbois t-bos tälle t Ingeshult vid Elfsborgs Regemente till plats för en folkskola i Seglora församling af Elfsborgs län. (I. Ä.) Enligt hvad högstberörde den 24 sistlidne Juli till Rikets Ständer öfverlemnade samt derefter från samtlige Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade proposition innehåller, hade, uti en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs län insänd och förordad samt af vederbörandes tillstyrkande yttranden åt - Stats-Utskottets Utlåtande A’: o 132. 5 följd skrift, Seglora församlings skolstyrelse genom dess Ordförande, KontraktsProsten J. B. Schånberg, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder tillåta, att, till plats för uppförande af en folkskola i nämnde församling, från f. d. Hautboist-bostället vid Elfborgs Regemente Ingeshult N:o 1 om Imantal i Seglora socken och Marks härad af Elfsborgs län, finge afsöndras en på boställets utmark omkring 300 alnar från ladugårdshusen belägen plan, hvaröfver karta och beskrifning blifvit af kommissions-landtmätaren P. H.
I anledning af den delen af följande stycke af Grefve Löwcnhjelms yttrande i sidstnämnde ProtocoJl: ”För de så kallade små är det deremot ganska lätt att med förenad åtgärd förfölja en högt uppsatt medborgare och skada honom i allmänna Opinionen. Exemplen äro ej tunnsådde: och skulle denna sanning behöfva styrkas, hämtar jag första beviset af den värda talarens nyss anförda mening om den aktning och välvilja af nationen han anser sig hafva forverfvat genom sina . emot Embetsman rigta cle åtgärder’’; — anmälde sig och yttrade sig Friherre Stael: Herr Grefve Löwenhjelm har mycket misstagit sig, då han i sitt yttrande ansett mig hafva vunnit mina medborgares välvilja derigenom att jag talat och gjort anmärkningar emot Embetsmännen. Jag har lik - Den 8 Augusti e. m. väl aldrig gjort sådant, der jag icke trott mig hafva skäl och anledning till. Och får jag nu åberopa mig Höglofl. Ridderskapets och Adelns eget bedömande om det icke äfven är af andra orsaker jag varit hog lycklig att vinna deras förtroende och bevågenhet. Herr Berghman, Ambrosius Magnus'. Jo stvifvelaktigt. Herr Påhlman, Otto Fredrik: Ehuru närvarande då Herr Grefve Löwenhjelm yttrade hvad som nu blifvit justeradt, fattade jag icke orden alldeles så som jag nu hört dem uppläsas; jag anhåller derför nu få tili denna dagens Protocoll förklara min mening i detta ämne: För'mycket öfvertygad derom att Ridderskapet och Adeln, med hvarje annan rättskaffens medborgare, hafva långt ädlare motiv för att stadga sin aktning för en man, än sådana sorn Grefve Lowenhjelm anfört att Friherre Stael skall hafva föreburit vara skälen för den aktning och välvilja han icke allenast vid flera tillfällen af sitt Stånd utan äfven af andra fått röna, — kan jag icke annat;än bestrida Herr Grefve Löwenhjelms tanka såsom både stridande emot den verkliga högaktning jag har för Friherre Stael enskildt och för detta Riksstånd i allmänhet.
Skulle emedlertid någon dylik tillbakaverkande refst någonsin hafva kunnat eller bordt äga rum, bade sådant väl i alla fall ensamt skolat tillkomma 1809 års Lagstiftare; och hvad de lemnat opåtaldt och oförändradt, bar de facto öfvergått till en integrerande del af den nya ordningen; och med tillämpning af denna princip på närvarande fall, synes mig att alla ditintills utkomne Lag - Den 29 December f. m. 83 stadganden, som då ej blefvo ändrade eller annullerade, hafva, utan afseende på deras mera eller mindre ordentliga tillkomst, derigenom iklädt sig hela egenskapen af gällande Lag. Då Regeringsformen af den 6 Junii 1809 upprättades, ansågs, att endast de intill denna dag mer eller mindre gällande Grundlagar samt sädane Lagar j Acter, Ordningar, Stadganden och Beslut, Irvilke under namn af Grundlagar inbegripne varit j borde upphäfvas;— och detta fordrade nödvändigheten; — ingen nödvändighet kräfde deremot ett hastigt rubbande af någon del af Rikets då gällande Civila, Criminella och Ecclesiastique Lagstiftning; den lemnades också beståndande sådan den var; men 87 §. RegeringsFormen öppnade möjligheten till alla nödiga rättelser genom Konungs och Ständers gemensamma beslut. De Stadganden, hvilkas behörighet till efterlefnad nu först, efter 19 förflutna år, sättes i fråga, hafva under denna tidrymd vunnit den ytterligare häfden af fem på hvarannan följande Riksdagars tysta sanction, och de utgöra länkar i den sammanfattning af Lagar och Laga Stadgar, som af tvänne Sveriges Konungar blifvit besvurne. Att nu vilja på en gång upphäfva dem befarar jag skulle blifva första steget till ett reactions-systeme, hvilket säkerligen är alldeles främmande för den värde Motionairens önskningar och afsigter. 6* 84 Den 29 December f. m. Detta om sjelfva principen. Må (let äfven vara mig tillåtet att yttra några ord om formen. Lagens definitioner lära ej mera, än sjelfva lagen, få verka retroactivt.
G Maj b. 10 Juli b. 19 Febr. g. 20 Maj b. 11 Mars i. a. 11 Maj b. 11 Mars — £9 pr Cl. ' 03 ? cST o Bonder Slå lidet. jN:o § 1. b. 22 Juui I». 22 Juni b. 2 Maj b. 29 April a. 2 Maj a. a. 14 Aug. å. 2 Febr. a. a. 4 Mars b. 4 ålars b. 22 Juni 15 Mars b. 15 April b. 8 Mars b. 6 Maj a. 6 Juli b. IG Febr. b. 22 Maj å. 11 Mors a1, a. 10 Maj å. 11 ålars a. a. 10 Maj 79 78 123 148 29 109 228 228 c. Carlscrona, fullbordande af nya dock-byggnaden i anslag för samma byggnad . , Skeppsbyggeri-Inslitutet derstädes, anslag lör Carlstad, anslag för hamnbyggnaden vid . Carlstens Fästnings bestyckning samt fortsättning af byggnaderne derstädes anslag till Svar pä äterremiss • • . Carolinska-Institutet, anslag till Svar pä äterremiss Cederkrona, Kommendant, ersättning till honom för upphörda sportel-inkomster Cellfängelser, reservationer i anslaget för Svar dä äterremiss „ ytterligare anslag för . , ... Svar pä äterremiss Votcrings-proposilioner Voterings-resultat Chalmerska Slöjdskolan, anslag för . • Chefen för Hankens kassa-afdelning, löntillökning för Christianstad, godtgörande af utbetalda understöd i anledning af eldsvåda i . , ang:de staden bevilja dt byggnads-län Svar pä äterremiss Christinehamn, län lill förbättring af hamnen vid, se Hamnbyggnad. Cimbritshamn, anslag för isländsåtlande af hamn-armarne derstädes , se Namnbyggnad. anstånd med återbetalning af Ian för hamnbyggnaden derstädes, se Hatnnbyggnad. Civil-Departemeritet, anslag för, se Hufvudlitel Sjette „ extra anslagen till föremål, tillhörande Svar pä äterremiss Voterings-proposition Voterings-resultat
Utom de skäl för återremiss. som af föregående talare blifvit anförde, anhåller jag i öfrigt, att, såsom ytterligare stöd derför, få åberopa, att Utskit sjelft medgifvit sig icke kunna bestrida, »det utanläsningen kan drif vaa för långt och på ett förvändt sätt, samt derigenom blifva skadlig». Vid sådant förhållande återstår mig allenast att tillägga några ord i ämnet och af samma syftning som Prof. Agardh. Denna författare säger: »Hvar och en känner svårigheten för lärjungen att lära utantill den s. k. lång-katekesen, och man erkänner således allmänt nödvändigheten, att icke allt för hardt anstränga lärjungarnes ordminne. Ty om än några få af dessa äro utrustade med ett förträffligt sådant, finnas likväl många, som hafva yttersta svårighet att upläsa prosaiska stycken ordagrannt.» »Alla år händer derföre, att allmogens barn förvägras att admitteras till Nattvarden, emedan de icke kunna perfekt lång-katekesen utantill; ty lång-katekesen förvexlas ofta i vårt land med kristeudoms-kuuskapen. Ofta blifva lärjungarne på detta sätt bonvista flera år å rad, till föräldrarnes största bedröfvelse. Ofta ledsna de slutligen vid att försöka, och många komma derigenom aldrig att gå lill Nattvarden, utan förblifva i detta afs:de hvad kyrkolagen kallar okristue.» På sätt, jag förut nämnt, anser jag mig icke böra med utförligare ordande i ämnet uptatra Högloft. Ståndets tid, utan förenar mig med de ledamöter, som begärt återremiss. Frih. Creutz, Steffan:
Ant. till Exp. Utsk. den 23 April, kl. 11 f. in. Memorial, angående Riks-Ständens olika beslut, i anledning af betänkandet N:o 3y, dels om Stämmoböternes nedsättning och fördelning, dels angående straffböterne för försummad inbetalning af Krono-utskjhlerne i Stockholms Stad. Utskottens uti ofvannämnde Betänkande framställda förslag, att Upbördsmännens andel i stämmoböterne må minskas till en fjerdedel, samt de återstående tre fjerdedelarne tillfalla socknens fattiga, derom underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t skulle afla las, bar blifvit bifallet af Hederv. BondeStåndet; men som de öfriga Riks-Slånden ogillat Betänkandet i denna del, i följd hvaraf nu gällande bötesfördelning blifvit bibehållen, få Utskotten detta förhållande vördsamt anmäla. Stockholm den 22 April 1845- Bih. till R. St. Besv. och Ekon.-Utskottens Memorial, N.-o 114. 1 K:o 111. Ank, till Exp. Utsk. elon 28 April, kl. 5 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut öfver Utskottens Ut lutande, N:o 28. Uti delta, i anledning af väckta motioner om fyrbåk ars uppförande på åtskilliga ställen, afgifne utlåtande, hade Utskotten tillstyrkt, bland annat, det Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse bos Kongl. Maj:t begära, att en fyrbåk på skäret Understen, beläget i Södra qvarken öster om Gräsön, blefve, så vidt tillgångarne det medgåfve, uppfördt. Denna del af utlåtandet har, vid föredragning hos Riks-Stånden, blifvit gillad af Vällofl. Borgare-Ståndet och Heder v. Bonde-Ståndet, men afslagen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Ilögv.
— Min nådiga fröken Gabrielle, — svarade diplomaten småleende och lutade sig i en faderligt själfsvåldig ställning Öfver balkongräcket mot Gabrielle, — ni har tvifvelsutan gjort mycket skarpsinniga iakttagelser, och om ni under edra kommande lefnadsår fortfar att samla erfarenhet och visdom i samma mått som hittills, så blir ni sannolikt en annan drottning af Saba. Tillåt då en sådan stackare som jag, hvilken väl fortfarande kommer att befinna sig på de lägre stadierna af erfarenhet och insikter, att komma och hämta visdom hos er! Han ville fatta hennes hand, men hon drog sig häftigt undan honom, stucken af hans skämtande ton. Hon ansåg verkligen sig själf ha en mycket stor erfarenhet, hon ansåg sig ha gått igenom lidanden och pröfningar, som vid nitton år beröfvat henne lifvets alla illusioner, och hon kände nu en harmsen smärta öfver detta gäckeri med ett själslif, på hvars hemligheter hon ensam burit och som sannolikt aldrig skulle bli förstådt af någon. — Nu har han slutat, — sade hon kallt och gjorde med hufvudet en rörelse åt salongen, — ka-nske vi gå in? Utan att afvakta svar, svängde hon sig hastigt om och gick in i salongen. Diplomaten reste sig upp ur sin halfliggande ställning och följde långsamt Gabrielle, under det att han energiskt snodde sina mustascher, liksom för att därmed afleda den förtret, han kände Öfver att denna angenäma på-tu-man-hand blifvit så hastigt afbruten. Då Gabrielle kom in i salongen, hade pastor Wallner just slutat att uppläsa ett religiöst poem, och under några sekunder herskade bland åhörarne den djupa tystnad, som plägar uppstå efter ett föredrag, som slagit an, och som sedan efterträdes af så mycket lifligare samtal. Det var en stor, vacker salong, möblerad i modern stil med braskuddar, draperier, makartsbuketter, solfjädrar, plyschbord, konstföremål o. s. v. Längst uppe i rummet hade föreläsaren sin plats vid ett särskildt bord med lampa och vattenglas, och framför honom på halfcirkelformade rader af stolar sutto åhörarne, förnämligast damer.
Jag instämmer desto hellre med Frih. Palmstjerna, som uti Utsk:s betänk. N:o 80 icke linnes något hvarken tilleller afstyrkande i detta fall. 5 mom. i n:te punkten af utlåt. N:o 214 bifölls. 12:te punkten bifölls. i3:de punkten. Hvad Utsk. i utlåt. N:o 214 tillstyrkt, blef af R. o.Ad. bifallet. i4:de punkten bifölls. i5:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Då detta ämne förra gån« gen förevar, yttrade jag mig för ökadt anslag åt Tabellcommissionen. Det är bekant, att Svenska tabellverket anses för det fullkomligaste, som något rike äger. Yi veta äfven, att detta verks tillstånd egentligen är den nuvar. secreterarens förtjenst. Då han så väl och nitiskt handhaft denna angelägenhet, synes det icke vara obilligt, att han kommer i åtnjutande af något större ersättning för sin möda, än honom hittills varit tillerkänd. I fall denna man bortgår, befarar jag, att ingen är villig att efterträda honom mot ett så ringa arfvode, sorn nu är anslaget. Mig synes, som borde man bättre vårda den goda inrättningen, Frih. Palmstjerna: Om här vore fråga att utfä sta en belöning för den möda och skicklighet, som nuvar. secret. i Tabellcommissjonen nedlagt i arbetet för detta verk, är jag öfvertygad, att Utsk. icke afstyrkt en sådan vedergällning; men frågan är här, huruvida ökadt anslag erfordras, om Tabellcommissionens arbete skall kunna fortgå såsom hittills. Under öfverläggnjngen i Utsk, hördes såsom skäl emot ett sådant behof yttras, att närman med det anslag, som nu finnes, kunnat åstadkomma ett så fullständigt arbete, kunde nödvändigheten af ökadt anslag för ändamålet af inrättningens upprätthållande icke inses.
Efter granskning af denna Nådiga Proposition, jemte de i Siats-Rådet och Högste Domstolen i ämnet hållna, till Utskottet likaledes öfverlemnade, protocoll, går Utskottet att deröfver sitt yttrande afgifva. Lag-Utskottets Betänkande, N.o 11. 11 Det liar icke kunnat undfalla Utskottet, hurusom behofvel länge påkallat en Lag af den syftning, som ifi ågaställde. Den osäkerhet i omlormähie rättsförhållanden, som för närvarande eger rum, är till sina följder så skadlig, så menlig för det allmänna, att lagstiftaren hör söka medel till dess afhjelpande. Om det emedlertid, å ena sidan, kunde invändas, alt ett frivilligt t rå lfa dt aftal om rättigheter, som utgöra föremål för öfverenskommelse emelian enskilde bör blifva beståndande, möter deremot, å den andra, den erinran, att den, som har anspråk att i sina rättigheter blifva betrv^ad T b mäste jemväl iagltaga, hvad Lagen fästat, såsom villkor för& sitt Det är denna grundsalts, som gjort sig gällande i Kong]. Maj:ls som ej eller är främmande för vår lagu del 11 Kådiga Propositionen åberopade sladl 20 § 3 mom. al 1798 års Kongl. Förordning, samt 13 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, att, om köpare af fast egendom' försumi stad inom tre månader, och å skydd före va stift uin förevarande Nådiga förslag, och v/ #
Fredagen eller Lördagen kunna ej, användas för detta val, emedan det i Talmans-confereneen afgjordes, att dessa dagar skulle få begagnas af dem, som önskade aflägsna sig under Pingsten. Man har sagt, att Onsdagen i nästa vecka icke Lunde bestämmas till valdag, emedan troligen flere af dero, som resa hero, till den tiden icke kommit tillbaka. Min mening var ej, att,valet skulle ske om Onsdag, särdelessom endast 2tne mål för närvar, finnas till afgörande i förstärkt StatsUtsk. och med valet således icke behöfver brådstörta^; hvarföre valdagen i vanlig ordning kunde bestämmas af Hr Frih. o. Landtm., i samråd med de ledamöter, som tillhörn Talmansconferencen. Jag ber att jemväl få fästa uppmärksamheten på de af Frih. Boye anförda skäl att icke brådstörta med valet, emedan följden kan blifva den, att man får anställa nytt val, när förstärkta Utsk. skall träda i verksamhet, sedan måhända flere af de utsedda personerna bortrest. Jag önskade få höra de starka moliver, som tala för en motsatt åsigt. H. Ex. IIr Gr. Posse: Det var Gr. Frölichs yttrande, som gaf mig nnledn. att begära ordet. Jag kan icke instämma med honom i den åsigt, att det vöre öfverflödigt, att vid detta tillfälle anföra andra motiver än de, hvarpå lian stödt sitt omdöme. Jag vill dock icke bestrida, att det motiv, han anfört, var det, som föranledde honom att yrka valets utsättande till i morgon, — så mycket mindre sorn det synes ganska sannolikt, att Grefven bygger sin förhoppning om den utgång af valet, som lian önskar, just derpå, att valet sker i morgon: men jag ber Grefven tillåta mig få försäkra, att det icke var samma motiv, som föranledde mig att begära uppskof med valet till nästa vecka; ty jag får öppet förklara, att, efter mitt omdöme, skall Regeringen, om hon Dea 3 Juni f. m. i3 äger pluralitet inom R. o. Ad., äga det lika mycket i morgon som efter Pingstveckan. Hr Lefren, Joh. Pehr: