Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna åsigt har dock af Biskopen Herr Doctor af Wingärd blifvit bestridd, under anförande, att man med ali vördnad för den olyckliges resignation under Försynen* styrelse, och med all agträng för den enskilda barmhertigheten, visad i nödens stund, icke borde aflägsna en klok omtanka, sorn i förväg och med gemensamma krafter bereder medel att afhjelpa behofvet, enar det uppstår, samt att dep förenämnde åsigten skulle lätt kunna tydas derhän, att brandstod.s Besv. oth Ekon. Utsk. Betlinkanden. ie£i föreningar på landsbyggden, assurance-bo|ag i städerna, nied flere blifva onödige eller rent af obehörige anstalter. Emot Utskottets förslag, att, då sådana förluster drabba landtbruket i hela provincer, medel borde anskaffas genom insamlingar, medelst stamböcker och collecter, har nästan allmänt blifvit anmärkt, att dessa åtgärder, såsom långsamma och otillräckliga, icke skulle svara mot ändamålet; hvarjemte det blifvit yrkadt, såsom kraftigt bidragande, antingen att i sådane fall undsättning ur kronans magasiner må bevilljas, eller att till Kongl. Maj:t öfverlemnas ett creditiv för detta ändamål. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår dess föreslagna åtgärd om allmänhetens uppmanande till frivilliga öfverenskommelser om inbördes bidrag vid inträffande olyckor af ifrågavarande beskaffenhet, så synas, i Utskottets tanka, de deremot anförde betänkligheter förtjena desto mindre afseende, som erfarenheten visat, att sådane öfverenskommelser redan på många ställen bildat sig och linnas, utan alt de befarade följderne inträffat, samt att de, som icke lidit skada, tnerändelshasta till lidande grannars undsätt»ing;hvadan och alldenstund detta förslag endast åsyftar att understödja och till större fullkomlighet och allmänhet befordra hvad som «£ tidens syftning synes vara påkalladt, och af 12&2 Besv. och Ekon. Utsk.
Det är således af ett trängande behof att Legostadgan blir omarbetad, och är jag fullt öfvertygad att om man vid detta åtgörande fäster behörigt afseende på de om ständigheter, hvaruppå förhållandet emellan husbönder och tjenare egentligen sig grundar samt framtvingar tillämpandet af blifvande stadganden, så skall en ny Legostadga blifva ganska lätt alt till allmän båtnad utarbetas. Efter mitt förmenande är nemligen förhållandet emellan husbönder och tjenare icke annorlunda att anse, än som ett, genom städsel-aftalet ingånget bolag, hvaruti husbonden insatt penningar och tjenaren arbete. Sker i slutföljd härmed förbrytelser Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 18(12. N:o 183 emot bolagsbestämmelserna, tyckes mig vara ganska naturligt, att den felaktige kommer att umgälda med hvad han i bolaget insatt och ansetts ega, och icke med hvad han icke insatt och icke ansetts ega. Således bör en felaktig husbonde böta med penningar och en tjenare med arbete, utan all slags förvandling, ty den omintetgör tillämpningen af det ådragna ansvaret, och är det under antagande att det af mig här anförda blifver till innehållet godkändt, som jag ber att få afgifva förslag till några väsendtliga iakttagelser och förändringar uti den nya Legostadga, som jag anhåller, att Höglofliga Lag-Utskottat måtte utarbeta och till Rikets Ständess pröfning framlägga: i:o. Bör allt hvad i Legostadgan föreskrifves, i sjelfva texten upptagas; således hvarken noter eller hänvisningar deruti förekomma. 2:o. Hvar och en arbetsför, ogift mansoch qvinsperson, som till tjenstehjonsklassen bör räknas och icke har jordbruk eller af egna medel kan sig försörja, skall, der inga särskilda orsaker föranleda till undantag, vid ansvar att eljest sättas in på arbetshus eller till allmänt arbete hållas, vara skyldig 'jatt såsom tjenstehjon förskaffa sig laga försvar.
M. kan i förhållande till förut befintlige och nu anvisade tillgångar, linna för godt i nåder fastställa och hvilken bör så fort sig göra låter träda i verkställighet. 2:o Lärare, som är vid något nuvarande läroverk anställd i verklig tjenstgöring och icke erhållit befordran eller afsked från läroverket den dag, då öfvergångs-slaten träder i verkställighet, skall erhålla den i sådan stat för hans plats bestämda löntillökning, emot det vilkor, att lian afsäger sig ali högre än enkel presterlig tjenstårsberäkning ifrån och nied den dag, löntillökning tillträdes. 3:0 Lärare, som ej frånträder den rätt till förhöjd tjenstårs-beräkning, han innehar eller förmenar sig innehafva, erhåller genom öfvergångs-staten hvarken löntillökning eller annan löntur eller förmån, än den, hvartill han thy förutan var berättigad. 4:o Ifrån och med den dag, då den nya aflönings-staten träder i verkställighet, skall vid hvart serskildt elementar-lärovei k meddelas så fullständig under - Expeditions-TJtskotlets Förslag till tind. Skrifvelse, iV.-o l3i. 633 undervisning i rle till allmän medborgerlig bildning börande ämnen, som läroverkets omfång med gifvet-. 5:o I mån af blifvande ledigheter skola, efter vederbörandes hörande, de indragningar eller andni förändringar vidtagas, hvilka äro erforderlige för läroverkens fullständiga ordnande i öfverensstämmelse med en blifvande normal-stat, vid hvars uppgörande E. K.
I dessa nådigst föreskrifna åligganden för kronolänsmän, som, enligt gällande författningar, få af kronofogdarne användas till sakörens och resterande kronoräntors indrifning, äfvensom till verkställande af utmätningar och exekutioner i privata skuldfordringsmål, borde väl allmänheten kunna påräkna någon kontroll emot oskicklige personers användande vid medels exekutiva indrifning samt vid utmätningar och derpå följande auktioners förrättande, hvilka ärenden äro de, som mest egna sig åt det oskick och de prejerier, hvilka så ofta framkallat allmogens klagan; men som det afsedda ändamålet icke kan fullständigt vinnas, så länge kronofogdarne få hädanefter, såsom hittills, antaga hvilka Allm. Bese.- oeh Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 103. 5 personer de behaga till sina biträden, under namn af fogde-tjenare eller fogde-skrifvare med sjelftagen eller häfdvunnen, men i allt fall tillämpad rätt, att låta dessa skrifvare på egen hand förrätta en stor del af utmätningarne inom fögderierna; så har motionären föreslagit, att kronofogdarne måtte förbjudas antaga andra personer till uppbörds-skrifvare, än sådane, som kunna förete bevis derom, att de tagit den examen, som iir länsmännen ålagd, samt att de ega erforderlig skicklighet, innan dem tillåtes att någon tjenstförrättning på egen hand utföra, äfvensom att ifrågavarande uppbörds-skrifvare derförinnan böra, enligt 1 kap. 7 § utsöknings-balken, aflägga behörig ed; anhållande motionären, att Rikets Ständer täcktes hos Kongl. Majit göra, i sådant afseende, underdånig hemställan; — och hafva med motionären sig förenat riksdagsfullmäktige från ofvanberörda lån Jan Samuelsson och Sven Isaacsson. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit, och härvid skolat upplysa, att med fogdeskrifvare eller så kallade fogde-tjenare, som äfven för uppbörds-skrifvare benämnas, följande förhållanden ega rum.
Vidkommande dernäst Anders Nilssons, af flere de Respective Riks-Ståndens Ledamöter understödda förslag, att, innan nya väganläggningar inom Riket varda anbefallde, undersökning bör anställas till utrönan. de, antingen en för Orten enskild eller en för hela Landet gemensam fördel derigenom kommer att vinnas, då, i sistnämnde fall, bi. drag af Allmänna Medel till företagets utförande bör anvisas, anse Utskotten, utan att ogilla sjelfva principen, sig likväl icke kunna tillstyrka något allmänt stadgande i detta af St ende, utan må, uppå vederbörandes derom tillgörande underdåniga anmälan, af Kongl. Majus Nådigste pröfning, vid hvarje serskildt tillfälle, blif - 3 6 Stats■ SamtAllm.Besv.o. Oec-Utsk, Uti. N:o$* va beroende, huruvida, af Nionde Huf titelns odisponerade tillgångar, något Anslag för sådana behof bör medgifväs eller icke. Likaledes och med anledning af Carl Erikssons från Wermland gjorda begäran, att de kostnader, hvilka med nya Vägars indelning till framgent underhållande, äfvensom de äldre Vägarnes i sammanhang dermed skeende omdelning, befinnas oskiljaktiga, må af Statens Medel bestridas, hafva Utskotten vördsamt skolat yttra den öfvertygelse, att, då summor till ifrågavarande nya Väg.anläggningars utförande på det hela antingen redan blifvit beviljade eller nu föreslagne, Utskotten icke anse sig derutöfver höra något sert skildt Anslag till en i öfrigt outredd och till beloppet icke uppgifven delningskostnåd tillstyrkai vederbörande likväl obeta• get, alt ifrågavarande utgift inför Kongl. Maj’, t i underdånighet uppgifva och Styrka, då af Kongl■ Maj.ts Egen Nådiga pröfning torde få ankomma, huruvida något y tterligare understöd i detta afseende ma af g'de Hufvudtitelns tillg ingar kunna Wermlands innevånare beviljas. Hvad slutligen beträffar den af Daniel Andersson från Wermlands Län väckta mo tion - Statssamt Allm, Eesv.o. Oec-Utsk.
Maji, uppdragit åt Utskottet, att, i sammanhang med Kongl. Majus, högstberörde 17 io StatsUtskottets Betänkanden, Nådiga Proposition , handlägga ett utaf Riksdags-Fullmägtigen för Allbo, Gjertz och Villands Härader af Christianstads Län, Måns Mattisson, ingifvet Memorial, hvaruti blifvit yrkad t, att, som egaren af Andrarums Alun-Verk till Planterhagar inhägnat åtskillige delar af Krono-parken Sönnarlöfs Ohra, och derigenom till betydlig del minskat fördelen af den betesrätt för 88 st. kreatur, som RustshållsHemmanen i Asums orh Asumtorps Byar vid Indelnings-Verkets upprättande , fått, såsom augment, sig tillslagen, det måtte Marken, för ett ordentligt begagnade af denna betesrätt, varda, genom Enskifte, utbruten, samt i den händelse fulla egorymden, i anseende till de gjorde Intagorne, icke skulle kunna utläggas, motsvarande vederlag å annat ställe vederbörande medgifvas. Men, som Utskottet redan tillstyrkt, att egarens af Andrarums Alun-Bruk disposition öfver Krono-Parken Sönnarlöfs Ohra må upphöra, samt att dermed bör förfaras på samma sätt, som för användandet af andre dylike Krono Lägenheter bestämmes, och i öfrigt med vederbörandes lagliga rätt till mulbete derå är förenligt,anser Utskottet något vidare yttrande i anledning af Riksdags-Fullmäg - Stats-Ut skottets Betänk anden. 17-11 tigen Mans Mattissons ifrågavarande motion icke erfordras. Hvilket allt till Riksens Högloft. Ständers vidare bepröfvande vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den 27 Junti 1823 , N:o a8j Ankom <len io Julii l8a3. Utlåtande , i anledning af Kongl, Majrts Nådiga Remiss, rörande Räntornes utgörande för någre Thorshälla Stad upplåtne Hemman, Tander den 2g;de sisth April, har Kongl.
Jag förenar mig så mycket hellre med Hr Gr. Gust. Löwenhjelm i tillstyrkan om understöd för de Finska krigsmän, som qvarstadnat i Sverige och derstädes sakna sin 200 Den 3 Mars f. m. bergning samt ej tunna återvända till deras fordna fädernesland, för hvars förening med Sverige de så tappert stridt och så ihärdigt utstått de största mödor och uppoffringar, som jag, tjenstgörande vid denna arme', varit vittne lill dessa i krigshistorien så sällsynta bedrifter; men jag föreslår, till undvikande af nya anslag, att det föreslagna understödet måtte utgå från den fond, som efter Norrska kriget blifvit beviljad för de tjenstemän, hvilka dellogo i detta krig och ej ägde lön på stat, i den mån tillgångarna det medgifva, sedan de personer, som tili en sådan förmån kunna komma i fråga, genom till K. M. ingifna underd. ansökningar styrkt deras behof och rättighet till åtnjutande af ett dylikt understöd; af hvilken anledning jag anhåller, att detta mitt anförande måtte få åtfölja motionen till Utskottet. Hemitterades till StatsUtskottet. Å nyo föredrogs Hr Rosenqvists, Fredr. Leonh., d. 24 nasti. Febr. på bordet lagda motion om upphäfvande af 4 punkten af K. Brefvet d. 22 Mars i8o3, rörande för groft brott anklagade personers insättande på fästning eller i annat fängelse. Hr von Stahl, Au g.: Då jag haft för afsigt att väcka en motion, angående upphörandet af den nu gällande praxis att i vissa mål insätta anklagad å fästning att förmås till bekännelse, men blifvit af Hr Rosenqvist förekommen, utbeder jag mig att, då fråga nu är om remitterandet af Hr Rosenqvists motion till vederbörligt Utsk., få redogöra för de grunder, uppå hvilka jag stödjer min åsigt af saken.
St:s hemliga domstol, icke pligtigt att utreda och upplysa målen, utan endast att angifva jemnt så mycket skäl, som Utsk. af gunst och nåd behagar andraga. Öm det, såsom Utsk. antagit, är rikligt, att Utsk. ej är förbundet att uppgifva några skäl för sina utlätrn, är det också oriktigt att sedermera hela betänk, igenom framställa en mängd punkter såsom skäl, hvarföre Utsk. ej gillat anmärkningen. Man måste i detta fall afgöra eller inom sig sjelf bestämma, huruvida någon skyldighet för Utsk. finnes att uppgifva skäl. Finnes denna skyldighet icke, så är det ej heller Utskrs rättighet att utminutera gracer åt R. St., utan är det Utsk:s pligt att innehålla med alla skäl. Att deremot skrifva till R. St.: vi äro ej skyldiga att redovisa för våra skäl, men vilja dock göra det, är högst olämpligt, emedan det är alt sätta sig i en hög position öfver R. St. och att visa en välvilja, som sålunda förklaras icke alltid Den 3o Juni e. ra. 3fl9 yara att påräkna. Men jag ätaf den tanke, att det är Constit. Utsk:s pligt att utreda de mål, som blifva till detsamma remitterade. Constit.Utsk. bar ensamt tillgång till Statsrådsprot:ns granskning, och det är Constit.Utsk., som till följd af denna granskning bör inkomma med utlåt:n, rör:de amnäi'kn:sfrågor. Dervid må Utsk. gerna komma till en friande eller fällande åtgärd; men hufvudvilkoret är, att utlåt. skall vara i saken utredande, oell icke må, såsom Utsk. synes tro, Utsk. äga rättighet att ej uppgifva några skäl för dess utlät, samt att, utan uppgift om sjelfva frågan, hvarom utlåt, handlar, säga: Utsk. har under den och den dagen från StatsUtsk. emottagit en anledn. till anmärkn., som Utsk. ej funnit skäl att till påföljd gilla.
Ty skall mitt blod och mod osorgsna vara; Lasse räds hvarken hat, afvund ell' tvång. Ingen törs göra mer än han kan svara. Rätt måst' trots orätten hafva sin gång. Fly med flit, hvem som kan, slik olycksfara! Fängsel gör längsel, när lyckan är vrång. Tänk, min vän, att man för den skull mått' liva Lustig, fast om det är mot ens behag. Lyckan hon vandlar sig, kan sällan blifva; Hvadan hon kom i går, går hon i dag. Ty har jag hoppet, I lär en gång skrifva Att I, olycklig, är lustig som jag.» Lucidors senaste biograf, litteratören Schöldström, har velat anse denna hårda fångenskap som brytningen i hans lif. Vi finna honom dock framgent vara anlitad af riksråd och andra betydande personer. Domen häntyder ej heller på någon annan förbrytelse än obetänksamhet och oförsynthet. Sjelf har han aldrig visat någon ömtålighet deröfver eller ens dröjt vid detta minne. Han synes ej hafva blifvit vidare förföljd af Gyllenstjernorna; tvärt om, en af dem bestälde senare en grafsång af honom. På samma sätt har man förut tillagt historien om Magdalena Sjöblad en afgörande betydelse i hans utveckling. Vi bekänna, att vi, efter hvad skaldens flyktiga karakter gifver vid handen, ej kunna tro på någon som helst brytning i hans lif. Orsakerna till hans följande lefnadsbana hade redan börjat yppa sig så småningom, och långt ifrån att taga sin tillflykt till något visst tidsmoment, tro vi att man ur inre och djupare, ur hela arten af hans verldsåskådning framgående grunder bör söka nyckeln till hans tragiska öde. Emellertid var nu Lucidor på ett år förvisad från hufvudstaden. Också hafva vi ingenting af hans lyra under denna tidrymd. Omöjligt är att säga, hvarest eller hvarmed han uppehållit sig.
Rådhusrätten anmäle sådant uppvisande för Konungens Bef:h;de, som inom i4 dagar äger genom utslag yttra sig, om banken, med afseende på de i denna lag lemnade föreskrifter, må få öppnas eller icke, hvaröfver und. besvär, ställde till K. M., må anlöras inom 3o dagar i Nedre Justitiaj-i evision, för att i Högsta Domstolen till skyndsamt slut föredragas och afgöras. ” Gr. Frölich: Jag vill endast anmäla, att det 2 mom. förekommer i de sammansatta Utskms förslag, så att det icke Don 18 Februsrie. m. 473 icke är nödvändigt all detta inom. på samma gång föredrages. Det är endast 1 morn., som står i oskiljaktigt sammanhang med 1 §:n. Hr von Hartmansdorff: Så vidt jag kan finna, slår den af Gr. Frölich uppgifna § i sammanhang med stadgandet i 7 §:n af Dtsktns förslag. Jag skulle således, i öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. förut gjort, önska att vi finge följa den ordning, som Utsk:ns förslag gifven vid handen, och uppskjuta pröfningen af Gr. Frölichs förslag intill dess vi komma till 7 §:n. Gr. Frölich: I afseende på 2 mom, har Hr von Hartmansdorff rätt, att det är detsamma som förekommer; men om han täcks fästanärmare uppmärksamhet på innehållet af denna 6 §, så finner han att derom icke ordas i Ulsktns 7 §, utan att detta är helt enkelt ett appendix till 1 §:n, som R. o. Ad. satt i stället för Konungens pröfningsrätt af bolagsreglorna och det sätt, hvarpå, i händelse Konungens Bef:h:de skulle finna att de icke öfverensstämde med denna lag, derom må tvistas i Högsta Domstolen. Hr Rosenblad: Då icke alla af R. o. Adis närvar, ledamöter äro försedde med exemplar af Gr.
Med anledning af hvad sålunda förekommit, har Utskottet funnit sig böra ii Stats-Utskottets Utlåtande M 17S. inbjuda Borgare-Ståndel att, med frånträdande af sitt beslut, i hvad detsamma är från Utskottets ofvanberörda yttrande afvikande, förena sig med Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet om godkännande af Utskottets hemställan oförändrad. 21:o Uti 102:a punkten hade Utskottet hemställt, att Rikets Ständer mätte tili uppförande, i enlighet med upprättad och godkänd ritning, af en ny läroverksbyggnad för det högre elementar-Iäroverket i Strengnäs, bevilja ett anslag af 136,000 R:dr att, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå; och är denna punkt af Preste-Ståndet godkänd, men äf Borgareoch Bonde-Stånden afslagen, samt af Ridderskapet och Adeln lill Utskottet återremitterad, hvarvid, under den diskussion, som varit af Utskottets yttrande föranledd, inom det Höglolliga Ståndet hufvudsakligen blifvit anmärkt, att frågan, sorn icke varit föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, utan endast genom enskild motionär blifvit Rikets Ständers behjertande underställd, i flera afseenden befunne sig i ett outTedt skick. Sålunda hade väl ritningen till den ifrågavarande nya läroverks-byggnaden varit för granskning företedd bos Kongl. Ofver-Intendets-embetet, som lemnal densamma utan anmärkning, men deraf följde dock icke, att Embetot erhållit den kännedom om beskaffenheten af läroverkets nu egande byggnader, att Embetet kunnat bedöma, huruvida genom förändrad inredning eller påbyggande af de gamla husen, behofvet af förbättrad lokal kunde afbjelpas med mindre kostnad, än som blifvit af motionären ifrågasatt. Vidare saknades upplysning, hvartill, i händelse framställningen bifölles, de gamla husen skulle användas; huruvida, genom deras försäljande, någon minskning i kostnaden kunde vinnas, eller om materialierna deri voro tagna i beräkning för uppförandet af det nya huset.
Tank, huru det skumma ögat mitte tändas, liuru den tärda handen nihtte darra af rörelse, då till och med till den fattigaste koja, som hyser en stackars krympling, posten kommer på födelsedagen! Finner lian tröst i religionen, s i är det ljuft för honom att veta, a t t lians fromma kamrater iniiesliitrt lioiioin i sina böner Ilvarje. dag i ~sl~ymningsstundeii .. A r en patient saiiilare af friiniirken, inynt, knappar, natiwhistoriska föreniål etc., så förmedlas utbyte ined andra samlare genom, Det ö p p k fönstreta. Och den som p2 sjukbiiddeii inBste söka att för? t j i n a pengar genoni haiidarbe te finner kunder gen om sainina ' organ. : I: forbig&amp;eiide m å namnas, att en » instängd, som i åratal varit lam i lii&amp;nder och fötter, lärt sig i nödens skola att sy, rita och nlQa nied niileii eller pensehi inellan tanderim, och förtjänar ej s % litet .genom försäljningen. af bloinsterkort och sinå Iiaiidarbeten. Sällskapets tillgåiigar användas ' till Iijiilp &amp; t obemedlade 1e.asoin innestängas af inöter eller till ggfvor &amp; t shdana ~l~ckskaniratar, andra skäl än sjukdomen. Ofta d5 ett segelfartyg ligger redo att begifva sig ut på långfärd, siinder, De instiingdas sällskap » minnes.gifvoitill sj öniännen, visserligen starka och friska, men likväl .instangda inom ' hafvets vida förrädiska fäste. Och det sages, att en sjöbiiss allti ' d Zir glad att f % till skänks en s i kallad &gt;shiit-iii Bag;) eller %de instängdas pise)), ty deii innehkller ett nya testamente iiied ett minneskort från krymplingarnas skara och en liten syväska med knappar, tråd och nålar.
De nja grunderna för rätt till fattigunderstöd hafva derjemte framkallat snart sagdt ändlösa tvister, deruti de stridande parterne, Fattigvårcls-Styrelserna, eller rättare de personer, som i dem äro styrande, ofta nog med stöd af lagens mindre tydliga bestämmelser, begagna hvarje utväg att kringgå Författningens anda och mening samt icke sällan, under det lumpnaste käbbel och otidiga utfall emot hvarandra, söka på allt sätt undandraga de behöfvande en hjelp, som både af lag och mensklighet föreskrifves; och ehuru understöd måste lemnäs der den behöfvande vistas, ligger i sakens natur att de beklagansvärda föremålen för dessa tvister icke kunna vinna på de sednares, af sjelfva lagbestämmelserna föranledda, långsamma och mången gång overkställbar utredning. Erfarenheten har äfven visat, alt stadgandet om tre års stadigt vistande i en församling, såsom medförande rätt till fattigunderstöd, förorsakat mången familjs försättande bland de hjelpbehöfvandes antal, enär ett arbetsfört hjonelag med barn, efter en tvåårig tjenstetid, ofta förskjutes från det samhälle, det då tillhör, ulan utsigt att, såsom arbetande eller tjenande, få inträde i ett annat. Å andra sidan må man icke förundra sig, att kommunerna frukta hvarje tillökning i sina tillskott till de fattigas underhåll, helst ingen lag finnes, som i någon mån betvingar lättjan och sedeslösheten. Bristen af en sådan lag kan dock icke för ofta framhållas; och det hade varit att önska, att den Norska lagen angående fattigväsendet på landet af den 20 September 1845, hvilken i så många hänseenden synes hafva tjenat till förebild vid utfärdandet af ofvan åberopade Kongl. Förordning, äfven blifvit följd i de delar, som handla om tvångsarbetshus och räddningsanstalter för vanartade barn samt tiggeri och fattig väsendets polis. Visserligen har genom Kongl. Stadgan angående försvarslösa och till allmänt arbete förfallne personer af den 29
R:dr, till och med för nästlidet år till pensionsanstalten utgifvits, yttrat, att sedan anstaltens kapital numera vuxit till nära 58,000 R:dr, hvars ränteafkomst vore fullt tillräcklig för bestridande af de från anstalten utgående pensioner, så att genom öfverskottet af nämnde afkomst, genom delegarnes års afgifter och genom vakansbesparing, tillökning i kapitalet årligen bör uppkomma, ifrågavarande understöd hädanefter kunde upphöra; och anser Utskottet sig med anledning häraf böra tillstyrka: 5:o att den nu omförmälda delen af punkten 2:o i lista mom. af 178 § må från reglementet uteslutas. Under förutsättning af bifall till nu gjorda framställningar i 4:de och 5:te punkterna, skulle berörda § komma att lyda sålunda: 6:o Mom. 1. Af Fullmägtiges s. k. dispositions-räkning, till hvilken en summa af 4,000 R:drR:mt vid hvarje års slut, på sätt hittills skett, från Bankens förvaltningskostnadsräkning öfverföres, skola tills vidare utgå: l:o Följande af Rikets Ständer fastställda årliga anslag under de vid hvartdera fästade vilkor, nemligen: a) till Bokhållaren vid Banko-diskont-verket G. A. Oudars enka, Annette Rundquist R:mt R:dr 300: — b) till Vaktmästaren vid Banko-diskont-verket Forssboms enka, Sara Gustafva Hagberg . 112: 50. Bih. lill R. St.