Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser nemi., att samtliga länen borde indelas i valdistricter, som utvalde electorer eller valmän; att desse valmän utsågos af menigheterna, efter besutenhets-principer, och utan afseende på stånd, så att alla, som varit eller äro embetsmän, och alla, som äro borgare i stad, eller husoch tomt-ägare, fingo deltaga i valen, då de i öfr 3? G Den 7 Mars e. m. vigt voro qvalificerade dertill. Genom denna förberedande val-ågärd skulle man erhålla en dass af valmän, som borde vara vald för viss tid, t. ex. 3 a 5 år, och som erbjöd ett stort antal aktade och välkände män, innehafvare af folkets förtroende, för att sedan handla och verka' för dess bästa, hvilket man ej bör förmoda att de skulle svika, då de alltid sjelfve vore beroende af allmänna förtroendet. Om desse valmän utsagos pä det sätt, att t. ex. ioo valberättigade personer på landet och 5o valberältigade i stad utvalde en elector, skulle ett län med t. ex. 5,ooo väljande på landet och 1,000 väljande i stad, hafva 70 valmän. Desse utvalde sedan ibland sig för de mindre länen t. ex. 20 ä 24, för de större 3o till 3a deputerade, hvilka vid en viss, för alltid stadgad tid infunno sig i läns-residens-staden, der de emottogo landshöfdingen berättelse om förvaltningen af länets inre angelägenheter, inkomsters och utgifters belopp, nya behof eller möjliga indragningar och besparingar, m. m. samt efter granskning af redogörelserna öfverJade, under en af dem sjelfva utsedd ordför., örn allt hvad de atisågo för länet nödigt och nyttigt.
Då man nu vill betrakta, till hvilka behof och utgifter denna årliga summa blifvit använd, och man dervid tager medium af dessa för ofvannämnde 5 år, uppkommer det resultat, som i nedanstående tabell synes. I denna tabell äro behofven under deras särskilda rubriker uppställde, förklaring deröfver gifven, och den summa som till dessa behofs fyllande åtgått, i runda tal utförd. Deraf inliemtas att den årliga fördelningen och användandet varit: Byggn a ds-b eliof. Härmed förstås hvad som till underhållet af de ägande förrådshusen erfordras, äfvensom hvad understundom lill nybyggnad åtgår. — Den summa härtill an - i.8 Den 29 December f. m. vändts, är väl ej särdeles stor, då dermed bestridts reparationerne af alla byggnader vid de under ArlilleriDepartementet stående i4 på olika orter förlagde förråden. Tjrgbehof. Denna summa, såsom egentligen använd å de ställen och verkstäder, der Artilleriets materiel förvaras och tillverkas, skulle väl kunna anses böra tillhöra utgifterne i och för denna materiel; dock är en sådan beräkningsgrund ej fullt rigtig, då dessa penningar begagnas ej blott till inköp af kol och verktyg, utan äfven och hufvudsakligast till inrättningar och inredningar i sjelfva Artilleriverkstäderne, samt till uppköp af hvad som till ordningsoch renhållning vid dessa förråd erfordras, såsom t. ex. skoflar, spadar, qvastar, sand, m. m Ammunitions-behof. De äro för Ammunitions-förråden af samma natur som Tygbehofven för Tygförråden . Gevärsförråds-behof. Äro af enahanda natur för Gevärsförråden som de ofvannämnde Tygbehofven för Tygförråden Transport R:dr 12,000. Den 39 December f. m. Transport R:dr Hyresbehof.
Kommittéen för salpeter-ärendena under samma år meddelat föreskrift om dessa pannors försäljning å allmän auktion. Som likväl vid auktions-tillfället i Umeå det högsta anbudet uppgick till endast 14 sk. 6 rst. per och betydligen understeg hvad härstädes för duglig koppar då betaltes, hade pannorna påföljande år blifvit sjöledes förde till Stockholm och inlagde till förvar i Kronans magasin på Skeppsholmen; hvarefter de genom annons i tidningarne tvänne särskilda gånger utbjudits till försäljning, utan att något anbud derå egt rum. Då emedlertid pannorna, såsom aldrig begagnade och i det bästa skick, kunde i en framtid blifva begärliga för salpeter-producenter inom denna ort, hade Kongl. Ivommittéen beslutat, att de tills vidare skulle förvaras och hållas tillgänglige för tillverkare, som till gängse pris å koppar kunde vilja dem inlösa. Räkenskapen har ej föranledt till någon anmärkning från Revisorernes sida; ocå befunnos, vid anställd inventering, säkerhets-handlingarne uti behörig ordning. Dess räkenskap, som för revisions-året ännu icke undergått granskning uti Kongl. Kammar-rätten, har hos Revisorerne ej föranledt någon anmärkning. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: 7. Topografiska korpsen Debet. Uppbörd: Stats-anslag till Topografiska arbeten 12,000: Dito å indragnings-stat Innehållen aflöning Krigs-arkivets ränte-medel 131: 15. 4. 300: 82: 24. Credit. Utgifter: Elektriska Telegraf-verket. Räkenskaperna, som blifvit förda i Riksgälds-mynt, hafva i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning med anmärkning, och utvisa följande förhållande: Debet. Balans från år 1855: För anläggningen: Stats-anslag — Ersättning*från Krigs-kollegium 2,440: 19. 6. För underhållet: Netto-behållning af Svensk-Danska kabeln 23,344: 41. — Vinst af Danska portot < 6,420: 20. 6. Balans till år 1857: Credit. Utgifter: För anläggningen: Materialier, frakt m. m 197,069: — 10.
Äfven hon stod andlös och lyssnande, – lyssnade med det lilla bleka ansigtet framåtsträckt, med skumma, drömmande ögon fästa på något eller ingenting långt borta; – lyssnade efter ljud, som måste komma fjerran ifrån, antingen långt borta bakom alla horisonter eller ock långt inne ifrån hos henne sjelf, men som torde ega något af ljudet hos bladen, när de falla, hopskrumpna och vissna, att döma af draget ikring hennes mun, ett drag så besviket bittert och stillsamt undergifvet, så förvånadt förebrående och melankoliskt leende, så mättadt af förgängelsekänslans smärta och vällust, som allenast en höstdag eger det, – ett drag så talande i sin stumhet, att Truls hörde det säga, öfverallt och ingenstädes, omkring honom och i honom, sakta och tydligt: Ja, ja, nu är det slut. Hur vackert det var alltsammans; men det blef aldrig mitt. Och nu är det för sent, för sent; ty nu kommer det andra, hösten, förintelsen, hvilan, – det stora ofattbara ingenting. Det gick en kåre, förebådande den tidiga och kalla kvällen, osynligt hän genom naturen, och den unga flickan svepte sjalen kring sig med en frysande rörelse. Den gåta, som följde Truls vid sidan, der han och Clara allena ströfvade kring i långa ensamma höstdagar och höstkvällar! När månskenet böljade hän igenom den tysta natten, såsom en enda, hela naturen fyllande flod af trånad, medan skogen stod mörk som en mur midt i allt det hvita, kunde hon hänga sig fast vid hans arm så tungt, så trött, att mannen fattades af lusten, af behofvet, att taga denna kvinna på sina armar och bära henne till det gemensamma hvilolägret; hon bar på oro och väckte oro; sinligheten stod ut ur alla porer som lika många sugmunnar, löste sig som elektricitet ur hvarje liten gest och flöt kring henne som eld, en brutal, opersonlig sinlighet, som ville tillfredsställas utan att ha valt.
Jag har hört omtalas, at regervationer blifwit gjorda emot Ståndets beslut, och jag igenkänner deri mig sjelf med flere Ledamöter, som med mig ej altid kunnat instämma uti pluralitetens mening. Om häraf nägon tillämpning skulle Mas genom jemnförelft med den förevarande stagan, anser jag den aldeles icke passande. Jag tror, at inom det Srand, hwaraf man är medlem, äger hivar och en ratt at tänka annorlunda an mängden, at yttra denna ranka, och at äfwen lil Ståndets besiur bilägga sin mening, da sakens afgörande i alla fall beror af de öfrige Standens röst, och da ännu, innan alla Scandens beslut äro kända och kungjorde, m6ivi6nen8 rankar kunna tjena til uplysning eller ledning wid de förestående besluten. Men da stäga upstär om Riksens Ständers gemensamma wilja, uttryckt genom deras enstämmiga - Den 2 Mars. 75 ga beslut, dä känner jag min pligt, at om an min öfwertygelse skulle wara deremot siridande, med tystnad och stillatigande underkasta mig Statera lagliga magt och ej wäcka frager, hwartil jag ej ar berättigad, som leda til förswagande af beslutens lagliga kraft, som ej kunna hafwa annan påföljd, och ofta ingen annan afsigt, an ak wacka split, och som kunna skada bäve det Ståndet, hos hwilket det upkommtt och den Ledamoten sorn warit deras uphossman. Friherre Ltael von kl öistein. Som LonLtitulions - Utskottet i str förslag til Niksdags-Ordning glömt at nägon ting föreskrifwa för en sädan casus, som den förewarande, och ingen Lag för tilfallet bör göras, ar det min anhällan, at hufwudfrägan, huru wid et tilfalle som detta bör förfaras, mätte til Lonstitutions-Utskottet förwisas. Herr V. 8cbult?enbeim, Davi cl. Jag kan ingalunda ingä i denna Friherre Ltaels tanka.
Jag var så törstande efter en människoröst just då — jag hade drömt mig trött och tänkt mig trött — jag var så snål efter att få hålla av — och han var så härlig — Solguden själv! Aldrig hade mitt hjärta så dragits till en främling förut — aldrig! Att låta honom genast lämna mig kunde jag helt enkelt inte, och så sade jag nästan bedjande: »Solen sneddar redan — vill du inte vila ut hos mig? Till byn är ännu en backig och tung-gådd mil. Du är nog trött?» »Trött?» Du skulle ha hört hans skratt? Det bröt fram som en dansande bäck, som en jublande ungdomshymn. Så nickade han och fortsatte vägen. Jag försäkrar dig det kändes som om all livets lycka stått utanför mitt tjäll och nekat att stiga in. Jag skäms att säga det, men jag följde honom på avstånd, följde som man följer ljuset. Mina långa, knäiga skogsvandraresteg föllo som tunga stenar in i hans lätta, rytmiska gång. Jag hörde det, men jag stannade inte ändå. Plötsligt vände han sig om. »Varför följer du mig, gubbe?» frågade han. Gubbe! Jag, som var i min mandoms fullaste kraft, men ordet sårade mig inte från honom. Tvärtom, jag sänkte skuldmedvetet huvudet; jag hade ju ingen rättighet att följa honom. Nu skrattade han igen, men denna gång en kvinnas fina, förståendefulla, litet segerstolta skratt. Så nickade han, och så ryckte jag upp bredvid honom, inom två minuter gående lika ungt och käckt som han. Jag fick veta, att han var student och hette Hans. Vad han hette mer, brydde jag mig inte om att minnas. För mig var han redan då »Sol-Hans», och SolHans står det på minnesvården, rest i hjärtat. Han talade snabbt och litet avbrutet, oupphörligt kastande på huvudet för att från både höger och vänster insupa allt, värt att se. Han hade gåvan att upptäcka undren, det märkte jag genast, och att förstå dem. Pannan var tänkarens, blicken innerst drömmarens, men munnen var en flickas oplockade ros. »Är du inte rädd att gå här uppe ensam i obygdsskogarna?» frågade jag till sist, redan så ängslig för honom som en mor för sin senfödda älskling. »Rädd?» Han log. »Är du rädd, gubbe?»
Om det är Grundlagseller form-enligt oriktigt att göra ett amendement till StatsUtsk:s Utlåt, eller att förändra bokstafsmeningen af det föreslagna beslutet, är jag allt för ung Riksdagsman att kunna bedöma; men så mycket är 366 Den 13 Juli e. m. säkert att jag sett ganska stora förändringar på sådant sätt vidtagas. Man har talat om, såsom en politisk klokhet, att icke gifva förslaget den meranämnde utsträckningen, emedan de andra Stånden då icke skulle godkänna detta förslag. Jag har redan förut nämnt att jag tillmäter dem en större fond af rättvisa i frågans afgörande, och för öfrigt kan jag icke inse annat, än att motionären och de som understödt hans förslag yrkat på en tredubbelt så stor summa som dessa andra Stånd och som Hr af Klint tillstyrkt. Det är således summan, som synes vara det afgörande, icke vilkoren, hvilka böra justeras efter krigsstyrelsens bättre förstånd. Hr Hjärne har redan framställt skilnaden mellan aktiv krigstjenst och Armé på krigsfot. Jag medger visserligen att jag ingalunda önskar ställas i jemförelse med den Officer som framhåller sin aktiva krigstjenstgöring; jag tror dock att han är öfvertygad om, det jag visste att franska Arméen befann sig i krigstjenst; men just derföre att jag icke förutsett en sådan orimlighet som att vi skulle skicka våra Officerare till Kaukasien eller Algier, der Arméer visserligen befinnas på krigsfot, nämnde jag icke härom, utan förmodade att vi skulle hålla oss inom Europa, och att der högst sällan Arméer förekomma på krigsfot tror jag mig hafva grundad anledning att påstå. Man har sagt att detta anslag icke borde vara till för bildandet af teoretiska Officerare, emedan vi deraf hafva tillräckligt, utan af praktiska. Det är visserligen sannt att de teoretiska Officerarne anses af de s. k. praktiska för nollor, men de verkligen praktiska anse dem icke så; och detta måtte bevisa hvad de teoretiska må gälla. Hr Stjernsvärd har fruktat att genom den föreslagna utsträckningen skulle stipendierne endast komma på generalstabens lott. Jag skulle tro att, då K. M. och K.
1) Bäst att göra slut på Rifven ', medan de äro små, annars kunna de bli stora svampar. Plocka upp dera och luckra jorden. 2) Göteborgs Trädgårdsförenings frö- och växthandel. N. N — Man doppar ett stycke knäckebröd i vatten samt lägger det på jorden i blomkrukan. Efter någon timme skall det visa sig, att brödstycket blifvit fullt af dessa små förstörelseredskap, hvilka man lätt ailägsnar med en vattensköljning. Älskarinna af blommor. — 2) TJppgif Eder adress lill fröken Forsell i Söderhamn, så får ni i¥a / tcrm ' a sko 11; de fatta lätt rot .. K:r 4 4 9. Det beror på, hvilken af våra ränteanstalter Ni anlitar, emedan de äro fotade pä något olika grunder. Länens ränteanstalter återbetala i allmänhet de insatta medlen utan ränta, om dödsfall intiäffar före lifränteåldern. Dä förkofran af dessa anstalters penningar är beroende af den ränta, som kan betingas, samt af dödligheten bland delegarne, kan resultatet af gjoröa insättningar icke med full visshet förutsägas. Dock torde sannolikhetsberäkningarna i längden komma att sammanfalla med de verkliga förhållandena. — I Skaraborgs läns lifränteanstalt skulle Ni sålunda enl. dessa för önskade ändamålet behöfva insätta: a) 4G0 kr. till fyllda 50 år b) 180 till fyllda 55 år. Anlitar Ni däremot ett penningstarkt bolag, så har man den fördelen att med visshet på förhand kunna bestämma premiens storlek. Så kan Ni hos brandoch lifförsäkringsbolaget Skåne erhålla pension af 500 kr. genom inbetalning af H9l, till fyllda 50 år eller 22l o " " 55 " N:r 454. Köp i glasboden assietter eller andra föremål af rent glas utan facettering och fastsätt de begagnade brefmärkena pa baksidan medels gummi. Det hela tager sig bra ut, om olika märken placeras bredvid hvarandra. Ställ assietterna på den höga boiseringen i salen, där de komma att utgöra en prydnad. Sixela.
Grefwe Nörnsr, ^6olk 6örsn, Herr von Lcbulrsxubcims motion innehäller twänne frågor: den ena om uporättandek af Jnstruckion för Fulljnägtige och Rewijorcr, dm andea om stadgandet af W Den s Januari?. 2H en Aiislvarkghets-Lag för dmiDen förra frägan ar reda» afgjord, men den sednare är ny, ech kan järdes laggas pä bordet. Hans Epcestsnce Herr Erefws l^uuib förvarade att det wore denna sistnämda staga fsnr han begärde pä bordet. Herr von Lcbult^mchchm upplrsts annil yttere lkgare akt hans motion merkeligeu warit as bet innehall Grefwe körner utredt. Herr Grefwen och Landtmarskalk?!; gjorde derefter Proposition att Stais - och Banco - Utskotten skulle anmodas akt skyadesamt tili Riksens Srä/ibers Plena inkomma med Förslag till Instruction jör dc ttllförordnande Reioisorer öfwer SrafS - Banco - och Riksgälds-Wsrkei, hwilkets sammanfattande bliswlr bemälte Utskott för detta uppdragit; hwarjämke Stots-U skottet särskilt skiille anmodas art inlemna ert Förslag lill Instrucnon för Riksens Ständers FulljMägtige i RiksgäldSiContoiret. Bifölls. Hwad aker answarkghets lagen för R-wlsorerne onginge, hemställde Herr Lai!bl:aakf?aikcu om den icke, fasom en ny staga, skulle sä hwila pä berder. Samtycktes. Föredrogs ä nyo Lag.UcskotcetS ben 21 D-cem, ber pä bordet laggda betänkande rörande den ^förändring i Allmänna lagen, alt Broder och Systrar skulls efter Landsrätt ärfiva lika. Herr 212 Den 5 I muarlt.
I förmodan, att anmärkningar torde framställas vid StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af 1828 och 1827 årens församlade Revisorers Berättelser, om granskningen af RiksgäldsVerket, anhåller jag vördsamligen, att genom återremiss till rättelse få fästa StatsUtskottets uppmärksamhet på några omständigheter, hvari mig synes 3* 36 Den 19 Mars f. m. vara dels afvikclser ifrån Rikets Ständers föreskrifter, dels vederbörlig fullständighet saknas. StatsUtskoltets Utlåtande om NummerLotteri-inrättningen innehåller, pag. 353 och 354, att Rikets Ständer, vid 1823 års Riksdag, beslutat, att öfverskotlen af Lotterimedlen skulle till RiksgäldsContoret öfverlemnas; och i8a5 års Revisorer hafva ansett det vara af Rikets Ständer an tyd t, att behållningen af Lotteri-vinsten skulle för hvarje år omedelbarligen komma RiksgäldsContoret till godo; men derom har StatsUtskoltet meddelat ett så beskafFadt yttrande, som fordrar närmare förklaring, att nemligen Revisorernes åsigt icke strider emot Rikets Ständers beslut, men, att Utskottet anser med Ständernes beslut mäst öfverensstämmande, att den ifrågavarande behållningen för hvarje år ingår till StatsContoret. Detta yttrande, att nemligen det icke strider emot Ständernes beslut, om TSummerLotteri-behållningarna lemnäs till RiksgäldsContoret, men alt derjemte det aldeles är mäst öfverensstämmande med deras beslut, att de ingå till StntsContoret, är af så besynnerlig Contradictorisk beskaffenhet, att det fordrar närmare förklaring, särdeles som då det af 1823 urs Ständer blifvit bestämdt beslutadt, att de borde till RiksgäldsContoret ingå, jag icke förmodat, att StatsUtskoltet skulle anse sig äga, att annan åtgärd föreslå.
Cronlijelms förslag, dertill förhindrade af Ridd.Ordms föreskrift. Dä man alltså torde kunna antaga, att 11. o. Ad. anser, alt sådane suppleanter framdeles höra finnas, och att della utväljande af suppleanter numera vunnit häfd; men dä del derjemte är att förmoda, att den motion, som i detta ämne troligen blifver väckt vid hvarje riksdags början, ger anledn. lill ganska vidlyftiga och tidsödande diskussioner, och då del torde vara obestridligt, alt bestämda föreskrifter äro bättre än inga; så får jag vördsamt föreslå, att R. o. Adis beslut vid denna och förra riksdagen öfver ifrågavar. ämne måtte, såsom tillägg till 23 § i Ridd.Orda., uti denna intagas. På det dessa suppleanter likväl ej må, lill följe af 33 § Ridd.Ordms föreskrift, väljas tillsammans med de ordinarie ledamöterne, bör, om delta mitt förslag lyckas vinna R. o. Adis bifall, 33 § undergå följande ändring: § 33. skall valet, med undantag af de fall, hvarom 23 och 35 §§ stadga, ske på det sammanlagda antalet af ordinarie och suppleanter Om remiss till Ridd.Ulsk. af denna min motion, anhåller jag vördsamt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om jag riktigt uppfattat Hr von Axelsons förslag, så åsyftar det ett tillägg uti Ridd.Ordn., hvaruti rättigheten alt begagna suppleanter i Utsk. skulle införas. Om förhållandet är sådant, önskar jag, att, då remissen af motionen afgår lill Ridd.Utsk., följande mina anmärkmr malte fä densamma åtfölja. Då R. o. Ad. vid sislförflulna, och äfven under innevar. riksdag, kunnat utan något så beskaffadi tillägg, fatta beslut om suppleanters tillsättande, finner jag för min del något behof af ett dylikt tillägg i Ridd.Ordn. icke vara för handen. R. o. Ad. torde dessutom besinna, att de af detta och öfrige Stånd fattade beslut, ang-.de suppleanter, galt i fullbordan utan någon sanction.
RI:t framställdte behof för FörsvarsVerket, mångå andra sådane funnos, hvilka, så vidt möjligt vore, borde fyllas, hvaribland exempelvis blifvit uppgifne: medel till GenieCorpsernes utbildning genom ökad verksamhet, beredande af tillfälle för mindre bemedlade Officerare af Regementena att vid namhde Corpser tjenstgöra, Exercice-Compagniers och InStriiCtionsSkoIors inrättande vid Indelta Regementen och Corpser, ökad öfning för Armeens gamla Stam samt erforderlige medel för alt hos främmande Nationer kunna inhemta de upptäckter och framsteg, som kunna lända Fäderneslandets FörsvarsVerk till fördel. Hvad sålunda blifvit inom lörbemälte 3.‘ne Riksstånd artfordt, i afseende på Utskottets ifrågavarande, af II. PrästeSfåndet lill alla delar gillade förslag till 5:te, 6:te, y.de och 8:de afdelningarne af Reglementet för RiksgäldsContoiret, har Utskottet tagit i behörigt öfvervägande; Och hvad först beträffar den inom V. RorgaleStåndet framställde Anmärkning rörande yrkad insättning å de i gi §. omförmälde Götha CanalActier, så vida de ej, innan den i5 instundande April, kunna försäljas, så får Utskottet, med godkännande af densamma och uppå deruti anförde skäl, vördsamt föreslå, alt denna §. må lyda som följer: Betänkan den, N:o 619 De, enligt i8a3 års Riksdagsbeslut, till Riksgälds» Contoiret öfverlemnade Adier uti Götha Canal, utgörande i insatt Capital 35,ooo R:dr skola, tillika med den häraf tillkomne Motala mekaniska Verkstads Obligation å 700 R:dr, försäljas, på det sätt Fullmäktige profva lämpligast.
Propos. N -o « Transport 2,866,1 r7S r6. nät det Resultat, att vederbörande, som Mantalspenningarna på detta sätt erlägga, ej utgöra några motsvarande tjenstbarheter , hvadan så val Collegierna som Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillstyrkt en jemn fördelning af denna Skatt, så, under förmodan, att sådant äfven af Rikets Ständer bifalles, och utan alt här upprepa hvad Stats-Contoret i öfrigt föreslagit uti berörde Betänkande, hvilket i hela sin vidd lärer till Rikets Ständers pröfning blifva i Nåder öfverlemnadt, har Stats-Contoret trott, att Mantals-penningarnas beräkning här borde ökas med differencen emellan 12 sk. och hvad af någre Rikets Innebyggare mindre för personen erlägges, utgörande af omkring 207,000 Personer a 4 sk .• Bil. till K. M. Nådiga Propos. Transport 2,866,117: 16. derifrån dock omkring —del kan antagas uti Afkortningar och Restantier afgå; hvadan Mantals-penningar d na på det hela utföras till 320,000: ? i5:o Lagmansoch Häradshöf di nge-räntan är vid 1828 års Statsreglering påräknad att utgöra, för Statsverket behållen R:dr 56,000:—• — och till Justitiac-Slaten directe utgående, förut under anordning utom Stat upptagna . Tillsammans Bil. lill K. M. Nådiga Propos. N.o 2. 45 Transport 3,186,117: 16.— I afseende på Justi tias< Statens Andel af denna Inträd, hvilken, enligt Räkenskaperna, utgjort omkring 2000
Är acceptanten icke bosatt ä diskon terings-orten, skall i accepten uppgifvas namnet på en derstädes boende person, hos hvilken betalningen vid förfallotiden tillhanda hålles. I sådant fall erfordras jemväl att sista öfverlåtaren (en dossenten) har sitt hemvist å diskonterings-orten. Uti nvssåberopade §. och mom. litt. /. stadgas: »Högsta tillåtna skuldsättningsbeioppet under alla de förhållanden, uti hvilka någon, vare sig i egenskap af låntagare, vexeleller hypotheks-utgifvare, acceptant, endossent eller löftesman, kan blifva hos Diskont-verket häftande, deruti ej inbegripet hvad han må vara skyldig till Banko-diskontverket samt i och för kreditiv, får icke öfverstiga 50,000 R:dr Banko. Såväl Diskont-direktionen, som Banko-fullmäktige, hafva tillstyrkt borttagandet af denna föreskrift; och Utskottet delar den åsigt, att dylika inskränkningar i allmänhet mera skada, än gagna. Om denna låne-rörelse skall blifva af fördel för handeln, bör maximum åtminstone förhöjas. Att helt och hållet borttaga all begränsning kunde möjligen leda derhän, att någre större och solidare affärsmän upptoge hela det tillgängliga kapitalet.