Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har i sednare tider sett att bruksidkare, som icke på något sätt kunna beskyllas för öfverdåd i depenser, ulan egnat hela sin tid och upmärksamhet åt deras handtering, likväl funnit sig nödsakade göra konkurs; och man har äfven sett fordringsegare i st. f. att, såsom vanligt i konkurser, försälja fastigheterna, hafva mäst öfvertaga bruksegendomarne samt ingått såsom aktieegare deri, och hvarföre? jo, endast af det skäl, att egendomarne icke varit säljbara. Man klagar, och det visserligen med full rätt, öfver de skatter, som trycka jordbruket: men denna beskattning är dock icke värre, än att egendomsvärdet är i elt ständigt stigande. Skulle icke förhållandet vara enahanda med bruksegendomarne, om deras egare haft någon säkerhet att erhålla en skälig vinst. Jag anhåller att R. o. Ad. ville taga i betraktande hvad jag nu haft äran anföra, som är grundadt på en noggrann kännedom om förhållandet, och att R. o. Ad. ville återremittera Betänk., på det att full rättvisa måtte meddelas motionärens framställning. Gr. af Ugglas, Carl Fred r. Ludv.: Jemte det jag instämmer med Frih. af Ugglas, anhåller jag alt få yttra några ord i anledn. af Hr Bildts hänvisning till den nedsättning i bevillningen, han ville meddela jernlillverkaren. Jag anser denna fråga vara af stor vigt, och att man framförallt vid detta tillfälle bör söka undanrödja en orättvisa, som f. n. förefinnes i fråga om jernhandteringens beskattning. Hvad nu den af Hr Bildt omnämnda lindringen i bevillningen beträffar, kan den åstadkommas på tvenne sätt, antingen genom nedsättning i Tullbevillningen eller den allmänna bevillningen. I fråga om den förra finner man, att exporttullen för ett Skit stångjern utgör 4 sk. b:ko.
Så hafva tid efter annan och sednast genom Kongl. Cirkulär-brefvet den 11 Februari 1832 åtgärder blifvit anbefallda, i ändamål att minska eller afskaffa hållskjutsen och genom Kongl. Cirkulär-brefvet den 2 Augusti 1844, hafva, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers förslag, likaledes föreskrifter utfärdats, syftande att befrämja entreprenader för skjutsnings-bestyret; hvarförutan, till lindring i detta besvär, skjutslega!) gång efter annan blifvit förhöjd. Hvad med dessa åtgärder vunnits har dock icke motsvarat det afsedda ändamålet. Entreprenad-systemet, som om det fullständigt kunnat på antagliga vilkor genomföras, ofelbait skulle hafva afiägsnat anledningarne till klagan från de skjutsniugs-skyIdiges sida, har nemligen blott delvis kunnat bringas till verkställighet. Men just derigenom, att vid en del skjuts-stationer entreprenader kunnat tiilvägabringas, utan alt tillskynda de skjutsnings-skyldige någon utgift, vid andra åter antingen alldeles icke eller ej utan mer eller mindre kännbara penninge-bidrag, har den ojemna tyngden af detta besvär blifvit så mycket mer i ögonen fallande, och då derjemte vid alla de stationer, der entreprenader icke kunnat åstadkommas, de menliga verkningarna i ekonomiskt och moraliskt hänseende oförminskade qvarstå, så finnas ännu ovedersägligen giltiga anledningar till klagan öfver skjutsnings-anstalternas felaktiga skick. Utskottet medgifver alltså, att en förändring, som kunde medföra mera verk - 6 Stalssamt Allm. Besv. och Ekon.-Ulskoltets Utlåtande JVi 17. sammy botemedel häremot, är önskvärd. Dock hyser Utskottet tvifvelsmål, huruvida den af motionären ifrågasatta utväg att »efter utlandets mönster» förena skjutsväsendet med post-inrättningen, om den ens för det närvarande vore möjlig, skulle på ett ändamålsenligt sätt här i landet kunna begagnas.
Ridr 15,210: • — utaf anslaget, 30,000 Ridr, till bildande af materialförråd för fältbrygge-utredningen vid arméen „ 10,000: — utaf anslaget, 29,200 Ridr, till uppförande på Ränneslätt af en kasernbyggnad m. m. för Smålands Husar-regemente „ 10,000: — utaf anslaget, 75,000 R:dr, till nödiga förrådshus för Beväringsmanskapets materiel „ 14,000: — utaf anslaget, 130,000 R:dr, till anskaffning af tält för Beväringsmanskapets vapenöfningar „ 10,000: — utaf anslaget, 390,000 R:dr, till uppförande af en ny byggnad åt Teknologiska institutet ,. 135,000: — utaf anslaget till nämnde instituts aptering i dess nya lokal „ 30,000: — dito till läroapparater vid Tekniska skolan i Malmö „ 4,500: — dito till slöjdexpositioners befrämjande „ 4,500: — utaf anslaget, 244,500 R:dr, till don nya kommunikationsleden från inre delarne af Jemtland till Norska gränsen „ 14,500: — Bih. till R. St.
I fråga om Fiskals-kontorets tjenslemanna-personal, hafva Kommitterade anfört, att, enär de åligganden, sorn tillhöra advokat-fiskalen och Banko-fiskalen, hufvud sakligén bestode uti handläggning af bevakningsoch utsöknings-ärenden, hvilka hvarken vore flera till antalet eller vidlyftigare till beskaffenheten, än alt en fiskal, med biträde af en kanslist, skulle jemte öfriga göromål kunna medhinna att dem med erforderlig skyndsamhet besörja, det vore möjligt, utan fara för göromålens obehindrade gång, att kunna Banko-fiskals-tjensten och tilläfventyrs en kanslist-tjenst indraga, men att Kommitterade likväl tvekat att en sådan indragning tillstyrka, då det kunde förutses, fastän icke ännu genom någon erfarenhet ådagaladt, att tillökning i fiskals-ernbetets göromål skulle uppstå i följd af Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut om anmanings-räkningarnes upphörande och de förfallna års-inbelalningarnes utsökande i laga ordning, hvilken tillökning kunde blifva sådan, att den lemnade full sysselsättning åt fiskals-kontorets nuvarande personal; hvadan Kommitterade föreslagit, alt kontorets personal måtte bestämmas såsom nu till 1 Advokatfiskal, 1 Banko-fiskal och 2 Kanslister. Under-styrelsen har dock ansett Banko-fiskals-tjensten både kunna och böra indragas, under förutsättning att i fiskals-kontoret anställas lill advokat-fiskalens biträde 2 ordinarie kanslister med juridisk bildning.
•Hsorerne bora sträcka deras granskning , med tillägg att detta gäller äfven i afseende pl sådane Cassör, som hädanefter genom allmänna bidrag tillkomma; äfvensom att Kongl. Mcij.t vid början af hvarje Revision täckes till Revisorerne låta öfverlemna de vid föregången lämpelig tid infordrade och till Kongl. Majit ställde underdåniga Berättelser från de särskilda Embstsverken , om hvarje, under dem beroende , Cassas tillstånd , styrelse och förvaltning. Detta är något alldeles nytt och af Kongl, Maj ts Nådiga Skrifvelsej i intet afseende, påkalladt. 5 §• innehåller ett bestämdt stadgande , att Revisionen skall sträckas till den dag, Revisorer-' ne sammanträda s utan afseende på den i Grundlagen föreskrefne tid af 2 års afslutade Räkenskaper. Jag instämmer i denna omständighet fullkomligen med Friherre af Nordins Betänkan* det åtföljande reservation , och med hvad han , vid detta tillfälle, före mig yttrat. Jag tror mig blott böra tillägga , att hvad StatsUtskottet uti premisserne anfört , såsom stöd för Revisorernas förmenta rättighet att utsträcka granskningen öfver de tvänne åren , enligt min öfvertygelse, icke är förenligt med Grundlagens bokstaf, ehuru Utskottet behagat åberopa dess anda , som likväl , efter 83 §• Regeringsformen , torde få gifva vika för bokstafven. Stats - Utskottet säger nemligen, att efter ö8 §. Riksdagsordningen fö— reskrifver, att Revisorerne böra sammanträda så ofta , att hvarje Revision tua kunna omfatta 2:ne års afslutade Räkenskaper , skall deraf vara klart, $tt Revisions-åtgärderne kunna sträckas längre. *9 Oetobsr /. m.
SJ är mossiga gamla lindar bilda från slottet mot stranden ner en skum allé genom parken, i höstliga kvällen jag ser på sandad gång promenera en svartklädd, smärt, graciös gestalt. Det tycks, som hon gingc och drömde och glömde omkring sig allt. Det tycks, som om till hon ryste vid fallande löfvens prassel ioland, och stundom nervöst då skäl / ver den hvita och späda hand. — Aha, I svarta ögon, som fuktiga glimmen bak nedfäldt flor, I synens mig välbekanta: jag skådat er förr, som jag tror! I hafven med trolldom mig dårat, er bild har förföljt mig, hvarthän jag gick: för länge, för djupt jag skådat in i er sorgsna blick. Jag känner dig väl, min köna, trots florels skymmande draperi — du är ju min gamla f / amma — ditt namn är A / elankoli. VÅR kärlek förbli / vit trogen. Mig andra bedrogo, jag andra bedrog, men vi, vi kunna ej skiljas, det veta vi båda nog. Vi svärma, vi, i oktober, när falnad och vissnad naturen står, som andra i dårskap svärma i grönskande solig vår. Så kom då och låt oss sätta oss ned där borta på bänken af sten och skåda, hur dimman sig breder vid aftonens döende sken; ja, kom, lat i tankar och minnen jörsjiinkna oss lyssna på trädens sus och ana däri ett eko af tidens flod med dess brus! Vi älska ju, vi, att vaggas i dröm af förgängelsens melodi; vi älska den sträng, som vibrerar af oändlig längtan däri — den ton, som klagande hviskar om känslor, som vissna ner, om minnen, som blekna och slockna, om hjärtan, som kallna allt mer — den ton, som hugnande hviskar, • om hur Ufskraft förrinner till slut, hur dödens lugna kyla sig breder i själen ut. — Så kom, låt oss sitta förtroligt som jordom där borta hand i hand och lyss på, hur löfven falla och vågorna splittras mot strand! JSDV. HAMMARSTEDT. IDUN 1893 Studiet af främmande språk.
Upplästes till justering och godkändes följande voterrsproposm: Den, som bifaller 2:dra punkten i StatsUtsk:s utlåt. N:o 291, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda 2:dra punkt samt bifaller det af K. M. äskade anslag af 5o,ooo r:dr b:co för anskaffandet af 24 kustpiecer. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 3g. Nej — go. Frih. Rantzou, Joh. Al b.: Att bevilja anslag utöfver hvad StatsUtsk. tillstyrkt är, efter min öfvertygelse, högst oriktigt; hvadan jag reserverar mig emot såväl detta som föregående heslut. 3:dje punkten. Då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, började framställa propos. till antagande af Utskrs förslag uti 3:dje punkten af utlåt. N:o 291, anmälde sig Hr Dalman och yttrade: < Ehuru det visserligen borde väcka min tillfredsställelse, att ingen röst höjt sig för ett ökad t anslag utöfver hvad StatsUtsk. tillstyrkt, kan jag likväl icke underlåta att yttra den öfvertygelse, att icke något anslag bör beviljas. Jag upprepar det, att jag är fullkomligen öfvertygad, att det kommer att ligga Styrelsen till last, att Styrelsen användt 3a Den 3 November e. m. medlen å de ordinarie anslagen till gevärsförrådens complettering. Jag tror dessutom, att de 70,000 r:dr, sorn R. St. vid denna riksdag på ordinarie stat beviljat för arméens materiel utöfver hvad förut dertill varit anslaget, kunna lenina tillgång för ifrågaställa behof. Jag bar sjelf derom väekt motion, hvilken dock ännu icke är af StatsUtsk. besvarad och troligen icke varit under öfverläggning, innan förevar, punkt i Utsk. afgjordes. Jag tror, att det är Styrelsens pligt att hushålla med de medel, den har, innan man beviljar nya medel att misshushålla med.
Om jag frångått min protest emot discussionens fortsättan - Den ig Maji f, m. 173 de har i jag åtminstone sökt alt motivera hvad jag sagt, och i synnerhet åsyftat, att för framtiden förekomma en så .oformlig procedure. Då discussionen utan hinder blifvit börjad, må den för öfrigt äfven gerna fortgå. 1 Herr Hjerta, Gustaf: Sedan Hans Excellens Herr Grefve af Wetterstedt anhållit af få Herr Grefvens och LandlMarskalkens samt det Högloft. Ståndets yttrande, huruvida det är förenligt med våra Grundlagsformer, att i ett påföljande Plenum finna en i ett föregående afslutad discussion åter upprifven, torde jag få taga mig friheten fästa uppmärksamheten på de Grundlags §§., som omtala, hvilka ärenden må komma under föredragning i Plena. 56 i Riksdagsordningen visar vidden af StåndsLedamotens yttrande rätt, då der heter: ”Ej heller må, med undantag af Grundlagsfrågor, nya frågor af Riksdagsmän väckas, ”sedan en månad från Riksdagens början, ”enligt 27 tilländalupit, så vida icke ”sådana frågor af redan fattade beslut, el”ler redan upptagne ärenden, eller under ”Riksdagen inträffande händelser, omedelbarligen föranledas.” 47 §• föreskrifter, i hvilken ordning målen böra af LandlMarskalk och Talmän, hvar i sitt Stånd, föredragas. 48 §• uppräknar, hvilka mål äro föredragningsämnen. 4^ §• bestämmer StåndsOrdförandens rätt, att ordna och leda öf - i? 4 Oen ig Maji f. ra. verläggningarne. Häraf anser jag vara ilart, att inga andra föredragningsämnen finnas, än de, som stå å föredragningslistan, oell att discussion öfver annat icke heller kan uppkomma.
Jag begär, innan R. o. Ad. fattar sitt beslut öfver denna skrifvelse, att få flista uppmärksamheten på ett förhållande, det nemi., alt i denna skrifvelse finnes upptagen södra bataljonen af Bohusläns reg:te. Emedlertid hafva, sedan detta beslut blef faltadt, R. St. fått emottaga en skrifvelse från K. M., deruti K. M. infordrar Ständernes yttrande om huru skulle tillgå, ifall den delen af denna bataljon , som ej velat ingå på contracterna, skulle sitta upp. Hetta mål är nu under behandling i StatsUtsk., och Utsk. bar kommit till det resultat, att tillstyrka hela bataljonens förändrande till infanteri på samma villkor, som gälla för den norra bataljonen, d. v. s. att sätta den i helt och hållet samma cathegori som annat infanteri; att för den all fråga om cavalleritjenst skulle upphöra, men att den skulle afstå augmenten. Detta betänk, är ännu icke afgjordt af R. St. Jag hemställer således, om icke det blir nödvändigt att återremittera denna und. skrifvelse tills det beslut blifvit fattadt, som särskildt rörer södra bataljonen af Bohusläns reg:te. Den *t November f. m. Uppå derefter framställe! propos. blef förslaget N:o 146 till Exped.Utsk. ålerremitteradt. Till justering föredrogs Exped.Utsk:? den iB dennes på bordet lagda förslag N:o 14B till R. St:s lind. skrifvelse till K. M. i fråga om nUringsfribelen. Hr von Hartmansdorff, Äng: Jag anhåller att detta förslag måtte ytterligare få hvila; det är så långt och åberopar så manga föregående beslut, att jag ej fått tid att granska det. Det förefaller mig onödigt alt vid expedierandet bifoga allt det sorn i förslaget (innes intaget. Frih. Gederström, Jacob, förenade sig med Hr von Hartmansdorff. Gr. Frölich, David:
Imedlertid synes det af StatsUtsk:s betänk., som skulle verkligen K. M., hvad angår räntepersedlarnes förvandling, redan hafva afgjort frågan, och att K. M., som på detta sätt föranledt till en ganska betydlig minskning i den ordinarie räntan, hvilken till en del är anslagen pä lön till åtskillige embetsman, ansett nödigt, att hos K. St. begära ett förslagsanslag till ersättning för den del af samma ränta, hvilken följaktligen måste frångå vederbör, indelningshafvare. Men när, på sätt Ulsk. ganska riktigt erinrat, Utsk. icke känt hvarken det belopp af ifrågavar. räntepersedlar, som på loner finnas indeladt eller de grunder, hvarefter persedlarne till vederbör, räntetagare utgått, synes det mig äfven vara tydligt, alt Utsk. icke kunnat meddela annat utlät, än nu skett, hvarföre jag icke annat kan, än förnya min anhållan om bifall till S(atsUtsk:s betänk. Frih. Stjernstedt: Till en början får jag erinra, att Frih. Raab oriktigt upfattat mitt yttrande, då han påbördat mig att hafva sagt, att 1685 års författning och 1644 års Circulär vore mot hvarandra stridande. Jag har endast yttrat, att de blifvit olika tolkade, särdeles på 1700-talet. K. Br. af år 1685 antyder, huru man då tolkat dessa författningar, nemi. så som Kongl. Kammar-colhm i dess und. utlåt, angifvit. Frih. Raabs åsigter hafva i öfrigt blifvit biträdde af Hr Lagerheim, som uplyst Ståndet, huru Kammar-colhii t. f. president upfattat denna fråga. I motsats härtill torde det tillåtas mig att få uplysa, huru Kammar-coll:m upfattat denna fråga. Coll:m säger: ”att enl. Kongl.
Min åsigt är alldeles motsatt; ty den grannlagenhet, som här synes mig vara på sitt ställe, har sin anledning ej blott i det ena Riksståndets förhållande till det andra, hvarvid alltid mäste vara önskvärdt att det Stånd, der mesta sakkännedom i något särskildt ämne bör finnas, jemväl med största uppmärksamheten af de andra följes; utan denna grannlagenhet afser vid nu ifrågavarande tillfälle i lika hög grad sjelfva det till sin natur grannlaga och betydelserika ämnets innehåll. Månne icke redan lifligheten af den preliminära öfverläggning härom, som nu blifvit förd, tydligt nog utvisar, att denna allvarliga fråga icke inom R. o. Ad. med likgiltighet upptagits? Vi kunna således inför vårt eget medvetande känna oss fritagne från denna tillvitelse, hvilken, om den vore grundad, visserligen borde verka i hög grad nedslående. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då fråga uppstått om huruvida det vore skäl att uppskjuta denna fråga till dess PresteSt:s beslut i ämnet hunnit inhemtas, så vill jag endast tillkännagifva, att jag med min röst ämnar understödja denna hemställan, emedan det, så vidt jag vet, skulle vara första gången som R. o. Ad. icke skulle vilja uppskjuta behandlingen af ett ärende, då fråga varit att Den 13 September, f. m. 327 för det Stånd, sora är af ärendet mest intresseradt, bereda tillfälle att deröfver först yttra sig. Det är ingalunda af likgiltighet, som jag förordar detta uppskof, utan tvertom derföre, att jag tror det till frågans närmare utredning kunna vara ganska nyttigt. Det nu ifrågavarande förslaget bryter en alldeles ny bana uti de hittills existerande förhållandena ang:de religionsvården i landet, hvarföre det torde vara skäl alt, innan man lägger sitt
Uti ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet re mitte rad t memorial, har Riksdags-fullmägtigen Per Jönsson från Skåne anfört, att rustnings-besväret, tryckande genom de mångfaldiga utgifter, det föranleder för de rustande, blifver det ännu mera genom de mångå, till en del, efter motionärens förmenande, onödiga årliga mötena, som nu äro föreskrifna och kosta både staten och rusthållaren mera, än som kan behöfvas, nemligen exercisbefälsfotoch regements-möten samt mönstring, af hvilka motionären ansett, att serdeles folmötena, utan ringaste skada för cavalleriets öfning, kunna borttagas, till stor lindring för de rustande, hvilka derigenom befriades från deras nuvarande åliggande att skjutsa karlen till och ifrån desse mölen, som icke räcka mera än 4 dygn, inoch utrycknings-da - 8 Staissamt Allm. Besv, och Ekon. Utsk Ullåtandej N.o 55. garne inberäknade, hvilken skjuls, ofta utgörande 8 lili 12 mil, i förening med de drickspenningar, som till karlen måste utgifvas, skall kunna uppskattas till minst 8 å 10 R:dr Banco för hvarje karl; och har motionären föreslagit, att dessa mölen, till vinnande af besparing, så för staten, som rusthållaren, skulle sammanslås med regements-mötena, som för sådant ändamål kunde förlangas 4 lill 5 dagar, lill fot-exercicens inlärande på de tider, då hästarne behöfva hvila; men att, om, emot motionärens förmodande, detta hans förslag ej kan komma till verkställighet, att det åtminstone måtte blifva karlen ålagdt alt, i likhet med in fan ter i ster, med sin packning på ryggen, till fots marcliera så väl till som ifrån exercis-platsen.
På denna komité må sedan ankomma, antingen att inom sitt distrikt infordra möjligen nödiga upplysningar, för så framt den person, som inhändigad uppgift rörer, icke, såsom ej inom distriktet åtnjutande 400 rdrs inkomst, af beredning till inkomst-beskattnings erläggande blifvit upptagen, eller att påföra honom skälig bevillning. Jag framställer icke detta såsom ett bestämdt förslag, men har dock, innan föreskrifterna för beredningens verksamhet lemnäs å sido, velat anföra min tanke om ett sätt att afhjelpa den brist uti författningen, man anmärkt, på det att Utsk:t vid den förnyade behandling af frågan, hvartill återremisserna föranleda, må åter fästa uppmärksamhet vid frågans ändamålsenliga lösning. Gr. Mörner: Den nu af Gr. Ugglas under föredragnin gen gjorda framställning, hvars syftning och ändamål jag icke varit i tillfälle att rätt fatta, får jag, med stöd af 49:de §:n Riksdagsordningen, begära på bordet. f) e 11 18 M a j f. m. 20) Gr. af Ugglas: Jag tror visserligen icke att det kan nekas Gr. Mörner att begära mitt yttrande pa bordet. Likväl vill jag hemställa, huruvida, och då icke något förslag blifvit i ämnet afgifvet, utan blott en framställning rörande bev:sberedningarne af mig egt rum, huruvida, säger jag, detta yttrande skall kunna lösryckas från diskussionen och begäras på bordet. Jag anser mig icke en gång skyldig att skriftligen affatta detsamma, hvilket icke, på sätt jag förut nämnt, är något förslag, utan ett yttrande till protokollet om bev:s-bereduingarnes verksamhet. Skulle likväl Hr Landtm:s tanke vara, att ett yttrande i ämnet, — jag upprepar detta ord ännu en gång, — ty ett yttrande i ämnet är och blir det, — skall kunna på nu föreslagna sätt lösryckas, så vill jag ej motsätta mig. Uti förslaget finnes i närvarande stund uti berörde hänseende en väsendtlig brist, som kan och bör afhjelpas; och mitt nu omhandlade yttrande har endast varit afsedt att fästa Utsk:ts uppmärksamhet uppå ifrågavarande bristfällighet. H.
Att jemväl bär intaga ett sådant stadgande, vore således alldeles öfverflödigt och ändamålslöst, och det vore derjemte otjenligt, enär § 21 i förev:de förslag till Riddarh.-Ordning omförmäler de ärenden, som vid de lagtima adelsmötena kunna förekomma, och deribland »framställningar, som af Konungen till R. o. Ad. aflåtas», hvilka naturligtvis äro af beskaffenhet att man icke på förhand kan förutse deras innehåll. H, IV. 7 98 Den 7 April e. m. Medan jag har ordet, vill jag anmärka, att tiden för sammankomsterna blifvit af Utsk:t, enligt min tanke, ganska väl vald, ty den 15 Februari är en tidpunkt, då såväl militärer, tillhörande iandtregementena, som jordbrukare med större lätthet än eljest kunna företaga resor, och de kunna dessutom hafva en maning att företaga resan till hufvudstaden, emedan de vid den tiden ega mera utsigt att träffa många personer, med hvilka de kunna hafva angelägenheter att uppgöra. Gr. Hamilton, Henning: Då jag vid diskussionens bör jan uttalade min åsigt om föredragningssättet samt dervid motsatte mig Gr Mörners förslag, gjorde jag det visserligen icke för att något beslut i afseende å en mindre vigtig § skulle af skära för R. o. Ad. möjligheten att vidtaga sådana förändringar, som kunde anses ändamålsenliga, och skulle Gr. Mörner således anse att förev:de § bör återremitteras, vill jag icke motsätta mig ett sådant yrkande, ehuru det synes mig, att de i afseende å densamma framkastade ändringsförslag icke äro större, än att R. o. Ad. öfver dem genast kan fatta sitt beslut De förändringar, som beträffande denna § blifvit yrkade, afse i sak hufvudsakligen det, att tiden för sammankomsten skulle utsättas till någon dag i April månad i stället för, såsom Utsk:t föreslagit, den 15 Februari.