Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är en betydlig skillnad emellan det förslag, som BankoUlsk. vid denna Riksdag afgaf i afseende på Filialbankerne, emot det som R. St. vid sista Riksdagen beslöto i detta afseende. De beslöto då, att en viss fond skulle afsättas och anvisas lill inrättande af Filialbanker, ulan afseende på den Privatbanksrörelse som förut kunde finnas i orterna. Här återigen är Filialbankernas rörelse inskränkt till de orter, der enskilda Banker f. n. finnas men komma att uphöra, och lill detta ändamål blir nu endast anslaget en summa af 3,600,000 R:dr, hvilket, om man jemför detta belopp med summan af utelöpande enskilda bauko,sedlar, upgår till ungefär hälften af denna summa. Det är äfven sagdt i Utsk:s Betänk, och af R. o. Ad. bifallet vid beslutet om 2:dra morras l:sta del, att dessa 3,600,000 R:dr skola fördelas på de serskilda låneinrättningarne i förhållande till det medeltal af utelöpande sedlar, efter afdrag af behållningen i Riksmynt, hvartill den eller de Privatbankers sedelutgtfning, som skall ersättas, upgått under de tre år, hvilka förflutit näst före den tid, då sådan eller sådane Privatbanker bordt göra underd. anhållan om förlängd oktroj. Meiningen med delta är således, att dessa 3,600,000 R:dr skola jemnföras med beloppet af utelöpande sedlar ifrån alla Privatbanker, som finnas i Riket, och att således, om en enskild Bank skulle uphöra, Den 19 Juni sorn liar utelöpande sedlar, till belopp af 1,500,000 R:dr utöfver Riksbanks-kassan, eller låt oss antaga 1,000,000 R:dr utöfver Rikshanks-kassan, , så skulle den icke kunna ersättas med mer än vid pass 500,000 R:dr af denna fond.
Di Vid förnyad föredragning af ej mindre Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 13, angående stämplade pappers-afgiften, än ock samma Utskotts den 27 sistlidne October e. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 35, i anledning af gjorda anmärkningar vid ofvannämnde Betänkande, biföll Ridderskapet och Adeln Betänkandet N:o 13, med de uti Utlåtandet Nm 35 gjorda förändringar, med undantag af följande punkter, rörande hvilka Ståndet stannade i följande beslut: 1:0 Vid rubriken Borgare• Bref, skulle redartionen: CoOpvaerdie-Skepparey Skråhandtverkare och. Manufadur ister. Andra Borgare} som ej höra Under skrå på alla stal < n, der denna redaction förekommer, förändras lill följande: Goopvaerdie-Skeppare, Handtverkare och Mamifacturister. Vid rubriken Folkpass afslogs Utskottets i Utlåtandet N:o 35, framställde förslag om chai tering af folkpass vid inrikes sjöfart; 3:o< Uti 4- §• d morn, skulle privilegier eller tillståndsbref för Iian s h Trot. Utdr, d, 0 Sov, i Sa - dels idkande äfven upptagas,'i följd hvaraf redactionen skulle Blifva följande: Privilegiet' eller Tillståndsbref till handels och handaslöjders idkande etc,; 4'.o Utur de af Utskottet, i öllåtandet, N:o 35, rörande Fullmagters chartering, föreslagna redactions-förändringar skulle orden verklig och verkl gen uteslutas; 5:o
Hon lefde i Danmarks hufvudstad nu, och dit gick nu också hans väg – genom Europa – Han böjer sig, tager upp en sten från marken och kastar den ned i busken på sluttningen. Då tystnar näktergalen ändtligen. Gud vet om han slagit fågeln till döds! Han går in i sitt hus och stänger dörren väl igen efter sig. Det ligger trolldom i en vårnatts blomdoft, och trånsjuka i en näktergals sång. (Juni – december 1768.) Den tillförordnade lifläkaren väntar på sin första audiens. Han står vid ett fönster i salen utanför konungens mottagningsrum på lustslottet Traventhal och stirrar tankfullt på en enda punkt mellan de gröna träden, där en skärfva af en vattenspegel gnistrar i solen. Rundt omkring böljar genom trappor och korridorer ett virrvarr af kommande och gående, hvilkas brådskande steg och dämpade röster han förnimmer genom de stängda dörrarna som en nervös oro i luften omkring sig. Det är någonting smittande i oron; hans hjärta klappar häftigare och häftigare. Om några ögonblick skall han stå ansikte mot ansikte med envåldsmakten: en nittonårig yngling, af hvars nycker hans framtid beror. Han småler medlidsamt åt sig själf och erkänner sin svaghet: hur djupt vördnaden för makten – slafmärket – sitter inbrändt i hans själ. Men strax därefter rynkar han ögonbrynen: han måste frigöra sig! Han måste bli slafkänslan kvitt! För honom, läkaren, får monarken icke vara annat än en människa, hvars organism lyder under samma lagar, som andras, och hvars enskilda organ äro underkastade samma sjukliga förändringar. Ljudet af lätta steg öfver golfvet väcker honom ur hans funderingar, och, i det han vänder sig om, hälsas han af en ung page med ett par spelande, kvicka ögon och ett älskvärdt småleende. – Det är strax färdigt! säger pagen och blinkar tjufpojksaktigt. – Man står nu framför spegeln och studerar sin min. Jag tjänstgör som regissör för dagen, eftersom grefve Holck har djupt förfall. Ni vet kanske, min käre doktor, att hofmarskalkens unga maka nyligen dött? – Nå, jag måste strax ge mig i väg! Det är min plikt att slå upp dörrarna. Au revoir, således.
Anmäldes och bordlädes följ:de från Utsk:n inkomna Utlåt:n och Mern., nemi. från Stats-Utskottet: N:o 45, ang:de beräkningen af statsverkets inkomster; N.o 45, Litt. A, i ani. af väckta motioner ang:de förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning; N:0 45, Litt. B, dels i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en ny förordning ang:de mantalspenningarne, och dels rörande enskilda motionärers framställningar; N:o Den 21 Februari. 465 N:o 46, i ani. af återremiss å Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 27, angtde hegardt anstånd med föreskrifne kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs Jernvägs-bolag af allmänna medel anvisade lån; N:o 47, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de försäljning till enskild person af en komministers-bostället Hof-Daldbogård i Kronobergs län tillhörig del i den s. k. Spetsamossen; N:o 48, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; N:o 49, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de befrielse för Fältkainereraren m. m. Ph. A. Arells enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observations-procent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda; Nto 50, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. angtde eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan af kronans rätt till qvarlåtenskapen efter hennes syster, enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla; N:o 51, i ani. af K. M:s Nåd.
Äng. upp o. utlånings räntan. samt Kongl. Maj:t, genom nådig Kungörelse af den 7 Augusti 1863, i nåder förklarat, att allmänna Hypotheksbanken eger att med Rikets Ständers Bank derom sluta aftal; så hafva Fullmägtige, efter träffad öfverenskommelse, till nämnda Hypotheksbank öfverlåtit berörda fordringar till det belopp, hvartill desamma uppgingo den 31 December 1864, eller 6,280,832 R:dr 56 öre Riksmynt, mot erhållande af Styrelsens öfver allmänna Hypotheksbanken förbindelse, åtföljd såsom hypothek af samma Banks obligationer, lydande å ett sammanräknadt belopp af 6,827,000 Riksdaler. Enär genom den sålunda afslutade öfverenskommelse!) Rikets Ständers Banks fördel och säkerhet iakttagits; hemställer Utskottet, att de af Fullmägtige i ofvanberörda afseende vidtagna åtgärder må af Rikets Ständer godkännas; kommande Utskottet att framdeles till Rikets Ständer afgifva förslag i fråga om sättet för användningen af de medel, som allmänna Hypotheksbanken årligen har att till Riksbanken inbetala för liqviderande af de öfvertagna lånefordringarne. § 9. Anförda §§ omförmäla de förändringar, hvilka under loppet af sistförflutna tre åren egt rum i bestämmelserna rörande räntan vid diskontering och utlåning från Handelsoch Närings-diskontfonden, eller att berörda ränta den 17 December 1S62 höjdes till 6 procent, hvarvid den förblef till den 9 Februari detta år, då densamma nedsattes till 5 £ procent, hvarefter ytterligare nedsättning till 5 procent beslöts, att träda i verket den 31 Juli. Enligt hvad Utskottet af Fullmägtiges protokoll inhemtaf, föranleddes Fullinägtiges i Februari månad detta är fattade beslut om räntenedsättning till 5 £ procent af hänsyn dels till den allmänna rörelsens, dels till Bankens egen fördel.
Ständer skulle finna skälen för skolans bibehållande på dess nuvarande plats vara öfvervägande, dels föreställt sig att skolans byggnader icke befunnes mera förfallna, än att dessa lokaler, genom ändamålsenlig anordning, utan att särskildt statsanslag derför behöfde anvisas, kunde hållas i brukbart ständ, Rikets Ständer funno sig förhindrade att Kongl. Maj:ts framställning för det dåvarande bifalla. Yid innevarande riksdag har Kongl. Majit gjort ytterligare framställning, angående bergsskolans flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska Institutet. Af den i detta ämne under den 2 nästlidna Januari aflåtna särskilda nådiga Proposition (Nio 68), hvaruti nu omnämnda förhållanden jemväl omförmälas, inhemtas, hurusom, i anledning af Rikets Ständers sednaste skrifvelse i ämnet, Kongl. Majit anbefallde Kongl. Kommers-kollegium, att, efter det föreståndaren för bergsskolan ånyo sig yttrat, samt Bruks-societeten jemväl blifvit hörd i afseende på fortfarande bidrag till skolan, till Kongl. Majit inkomma med alternativa förslag å de åtgärder, som kuude vara lämpliga att vidtaga, för att åt ifrågavarande undervisningsanstalt, ehvad densamma ansåges böra qvarblifva i Falun eller derifrån till annan ort förflyttas, bereda den utveckling, som, med afseende å undervisningens tidsenliga ordnande och behofvet af ökadt utrymme för elever, funnes vara af omständigheterna påkallad; och, sedan bergsskolans föreståndare, Professoren Eggertz infordradt yttrande afgifvit och andre läraren vid 56 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. skolan, Professoren J. S. Bagge, till Kollegium jemväl insändt en skrift i ämnet samt Bruks-societeten sitt utlåtande aflemnat, hade Kominors-kollegium med samtliga handlingarne och egot underdånigt utlåtande under den 19 sistlidne Oktober till Kongl. Maj:t inkommit.
H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Alt t u 11 b e v i 11 - nings alla åsyften endast i mån af tullbevakningens beskaffenhet ernås, var den sats, på hvilken jag här den 9 sisth Januari slödde min nu förevar, motion — en sats, som i hela den administrerade verlden är lika gängse, som sjelfva ide'en om tull, och som åter stödjer sig på den lika apodictiska sats, alt coercition är den enda, sorni fråga 0111 verldslig lagstiftning differentierar lag ifrån välmenta råd; hvadan lagens kraft uppenbarligen beror af coe r c i t i v - medlens. Detta förtjente att kallas en högst öfverflödig bevisning af det axiomatiska, om tullbevakningsanstalterne hos'iOss icke blifvit en partifråga emellan liberalismen och prohibitismen i tull-läran. —Att båda hafva att uttala sig i tulltaxan men ingalunda i tuilbevakningslagarna, har af bådas anhängare blifvit förbisedl; och högst inconseqvent med egna syftemål hafva de sträfvat båda; — ty med liberalitet menas ju icke ali lag-gäckeriet skall få bedrifva laglydighetens förtryck — och hvad vill prohibitismen, om ej den inhemska flitens skydd, hvartill förhud och skyddstullar endast i mån af dessas kraftiga handhafvande förslå? — 1 ngen kan erkänna sig vilja, att flathet skall alstra det lagförakt, de lagbrott och den dermed förbundna mångfälldiga osedlighet, som, oberoende af det slatsekonomiska intresset, bildar i Staten ett så väsendtligt ondl. — Alla mäste ju vilja att den lofliga handeln skyddas; — alla att tull bevil I ni rågen, så väl som ali annan statsinkomst, möjligast oförsnillad ingår.
Den värde talaren, som yttrade sig näst före mig, har framställt, såsom bevis för att boställen icke borde deltaga i bestyret, att det i sådant fall skulle kunna hända t. ex. att en Länsman derigenom blefve skyldig att uti omgång åtaga sig fjerdingsmans-bestyret. Jag ber likväl att få fästa upmärksamheten derpå, att denna orimlighet just f. n. förefinnes, men att den genom bifall till Utsk:s förslag förekommes. Frih. Palmstjerna har nemi. redan visat, att boställen genom nu gällande lag icke äro bestämdt befriade ifrån fjerdingsmans-bestyret och att det således väl kan hända, att någon eller några församlingar kunna påstå, att kronolänsmannen skola i fjerdingsmans-bestyret deltaga, äfven om det utgöres medelst omgång. Om deremot Ulsk:s förslag antages, så behöfva icke boställen deltaga uti fjerdingsmans-bestyret, så framt icke detta kommer att bestridas genom aflönande tjenstemän, och således kunna boställsinnehafvare endast påläggas att deltaga med den lilla obetyd - 350 Den 12 Mars f. m. liga afgiften lill aflöningen, men aldrig att gå sjelfva, såsom förhållandet nu är. Sluteligen har en talare sagt, att detta vore första steget till intrång uti säteriernas rättigheter och att man derföre borde afslå detsamma. Konseqvensen af denna tanke är något ofattlig. Jag kan icke förstå huru man genom att säga nej till en nyttig och billig begäran skulle få krafter att motsätta sig en obillig. Ett är att man, då något obilligt och orättvist begäres, bör och kan säga nej, ett annat är, att R. o. Ad. bör och kan säga ja, när man begär något, som är billigt och nyttigt; hvarföre jag vördsammast anhåller om propos. på bifall till Utsk:s förslag med det al Frih:ne Stjernstedt och Palmstjerna föreslagna tillägg. Gr. Klingspor, Mauritz Staffan Philip: Vid behandlingen af denna fråga, äro 2:ne hufvudprinciper fästade.
Förutom velocipeder i två våningar, hvaraf den öfre var afsedd för barn och småhundar, syntes äfven ett icke ringa antal flygmaskiner, hvilka väl understundom stötte ihop med hvarandra, men hvaröfver dock icke fördes ett sådant oväsen, som då, i fordna dagar, några velocipeder råkade att köra ihop. Tidningarna hade för längesedan slutat upp med att tala om sådana tilldragelser. För flygmaskinerna funnos flera hufvudstationer. En sådan fanns på det nya riksbankshusets tak, hvilken såg ut ungefär på samma sätt, som de fordna telegrafoch telefongalgarna. I den på gatorna rådande ovanligt starka trängseln lyckades vår man slutligen arbeta sig fram till trakten af Eriksberg, der den rika Timmermansorden hade bygt sitt stora palats för fattiga barns uppfostran, och strax der nedan låg en storartad jernvägsstation. Just framkommen till Sturegatan, som var framdragen till vaknade vår man mellan kl. 3 och 4 på morgonen själfva sjusofvaredagen, som inträffar den 27 Juli. Han väcktes af de glada tonerna i Fredmans epistel n:o 33, som skildrar fader Movitz öfverfart till Djurgården i sällskap med Ulla Vinblad, då Bellman sjunger. Stolta stad, Jag nu glad; Förglömmer ditt prål, Ditt buller; larm och skrål, Dina slott och torn, Movitz blås i ditt horn, Böljan slår Båten går Bland jakter och skutor spaniefararn står, Segelstinn Går snart in I Cadix och Dublin Hvad jag ser, Ulla ler, Solhatten i hand, Med rosenröda band; Bröstbukett, gröna blan Nopkinskjol, falbolan Skön och känd Snörd och spänd Hon hoppar ur båten med en kullrig länd, Kära Du Jag ref nu Mitt förklä midt i tu o. s. v. Några glada kalmariter hade, för att värdigt fira Bellmansdagen, den 26 Juli slagit sig ned i Tallhagen med regementsmusik och en stor rustvagn, lastad med mat och dryck. Der festades väldeligen till in på småtimmarne, då man påminde sig att sjusofvaredagen hade, med det nya dygnet, inträdt.
N:o 3o, som föredroges, finge vid begäran om votering förslaget i betänk. Wto 21 till contra-proposition. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att den framställning lian gjort i afseende på sättet att fatta beslutet, belt och hållet, efter Hr Landtnäs tanke, öfverensstämt med deras mening, hvilka velat skilja de sorter, som borde förbjudas, från dem, hvilka borde tillåtas till införsel. Hr Landtm, hade nemi. föreslagit, att R. o. Ad. först skulle besluta i afseende på de sorter brännvin och sprit, som Utsk. föreslagit att kunna införas, nemi. genievre, cognac, rum och arrac. Hr Landtm, trodde, att detta vore så enkelt, att några skiljaktiga meningar i det fallet icke bort uppslå; då sådant likväl inträffat, och för att komma lill slut med saken, torde R. o. Ad. finna, att en föredragning i den ordning, hvaruti Utsk. i utlåt. N:o 3o framställt sitt förslag, icke kunde förnekas, och alt således öfvergång dertill nu måhända vore det rigtigaste; Hr Landtm, finge således begynna nied föredragningen af dessa frågor i den ordning Utsk. dem uppställt, hemställande likväl till R. o. Ad., huruvida icke R. o. Ad. skulle behaga förbehålla sig att, sedan tullbestämmelserna ronde brännvin och sprit blifvit genomgångna, vidare pröfva de ordalag hvaruti besluten skola affattas. Skulle t. ex. R. o. Ad. besluta lika tull på genievre, cognac, rum och arrac, såg Hr Landtm, icke att R. o. Ad. genom de särskildta besluten borde låta förhindra sig att uppfatta föreskriften derom på del enklaste sätt. Bifölls. Hr Landtm, yttrade, att den första underafdelning, som förekomme, vore "Genievre, Holländsk, af till och med 12 graders styrka.’’ Utsk. hade föreslagit införselstullen till 32 sk. per kanna; en ledamot hade yrkat dess bestämmande till 24 sk.
Förordningen den 9 September 1857, finge äfven iakttagas vid remisser af allmänna medel mellan hufvudstaden och de städer, der så kallade filial-och privatbanker finnas inrättade, nemligen att de medel, hvilka skola från en af dessa städer till hufvudstaden re c* / mitteras, eller från den sednare staden till den förra försändas, må i dervarande bank-inrättning insättas emot anvisning, enligt hvilken de sålunda insatta medlen skola å uppgifven ort vid anfordran eller vid bestämd tid hållas anvisningens innehafvare tillhanda; och huru Utskottet tillika yttråt, att då både filialoch privatbankernes rörelse och ställning kontrolleras af Statens embetsmyndigheter, och då det allmänna, så länge icke något förekomme att anmärka.mot dessa bank-inrättningars rörelse och förvaltningssätt, ingalunda hade skäl att förvägra dem samma förtroende, hvarmed nämnde inrättningar af de enskilde samhällsmedlemmarne omfattas, och hvars orubbade fortvaro utgör vilkoret för desammas oafbrutna verksamhet, så syntes det Utskottet, att någon skälig anledning till betänklighet emot en sådan åtgärd icke kunde hemtas från farhågan, att det allmännas säkerhet derigenom äfventyrades. Motionären har vidare anfort, att de åtgärder Ståts-Utskottet, i enlighet med dessa åsigter, föreslog, voro af en så genomgripande beskaffenhet, och framställdes under en af den då nyss inträffade penningekrisen så oroad sinnesstämning hos representationen, att någon framgång åt förslagen icke var att påräkna. Dessutom förefunnos i afseende på sjelfva förslagen sådane felaktigheter, att desamma i deras dåvarande skick icke borde bifallas. Deremot hoppades motionären att, sedan man numera hunnit inhemta fullständig erfarenhet af fördelarne utaf postremissvexlars begagnande, hinder icke skall möta för bifall till motionärens förslag, att Rikets Ständer för sin del ville fastställa följande stadgar rörande ifrågavarande ämne: l:o.
Denne var stor egendomsägare i det inre af Ryssland, där han lefde ett lyckligt familjelif med en hustru, som han älskade, samt en stor, uppväxande barnskara. Men han hade i sin ungdom haft vissa konstnärliga sträfvanden, som han sedan öfvergifvit, och Sonja och han hade tillsammans talat om vissa ärigiriga framtidsdrömmar, och när han nu återsåg henne i hennes fulla triumf, omringad, firad som en dagens hjältinna i detta Paris, där en personlig triumf är mer berusande än annorstädes, uppstod inom honom en svag känsla af grämelse öfver sitt eget lif. Hon hade nått allt, hvad hon drömt om – men han! han hade ej blifvit något annat än en obetydlig landtjunkare och lycklig familjefar. Sonja åter såg på hans vackra, väl bibehållna ansikte med dess lugna, harmoniska uttryck, hon hörde honom tala om sin hustru och deras lyckliga samlif och tänkte å sin sida: han har funnit den verkliga lyckan, han sliter icke ut sig med komplicerade konflikter utan tar lifvet enkelt och helt. Om detta möte och denna stämning ville hon skrifva en novell, som hon berättade mig och som jag djupt beklagar att hon aldrig fick utföra, ty den var full af hennes personliga lifsfilosofi. Ett bref från denna tid till min bror vittnar om hur upprifven hon kände sig. (Det är skrifvet på franska.) »Paris, jan. 89. Käre Gösta! Jag mottar i detta ögonblick ert vänliga bref. Hvad jag är er tacksam för er vänskap! Ja, jag tror verkligen att den är det enda verkligt goda, som lifvet skänkt mig. Ack hvad jag blyges öfver att göra så litet för att visa er huru mycket jag värderar den! Men tillräkna mig det icke, käre Gösta, jag är verkligen icke herre öfver mig själf i detta ögonblick. Från alla håll mottager jag lyckönskningsbref, och genom en underlig ödets ironi har jag aldrig i mitt lif känt mig så olycklig som nu. Olycklig som en hund! Nej, jag hoppas för hundarnas skull, att de ej kunna vara så olyckliga som människorna (»comme les hommes et surtout comme les femmes peuvent l’être»). Men jag skall kanske blifva resonablare så småningom.
Men då enligt det vid sista riksdag fattade beslut om renskrifnineeli, sorn i öfverensstämmelse dermed bestrides af Exped IJisk., endast ett exemplar ombesörjes af de öfriga Utsk:n, samt till följd häraf den begärda tillökningen i cancellipersonalcn icke afser renskrifningsbehofvet, i strid med hvad sorn derom blifvit beslutadt, helst Gr. v. Fersen upplyst, att biträdet erfordras för protocolIsuppsättningen i och för gö:omålens oafbrutet skyndsamma gång; och då jag följaktligen icke har någon anledning att förmoda, att BaneoUtsk:s begäran öfverskrider, hvad Ständerna vid förra riksdagen beslutade, kan jag, för min del, icke annat än till Styrka bilall till memorialet. Frih. Cederström: I händelse R. o. Ad, skulle finna skäl att bifalla BancoUtsk:s ifrågav. memorial, följer deraf, att de 6 ä 8 arfyoden , 60m blifvit lill Exped.Utsk. anslagna, skola indragas; ty de arn på den grund anslagna, att alla andra Den i3 Mars e. ni. 2&I cancellistarfvoden skulle försvinna. Jag leninar derhän, huruvida Idu na tro, att göromålens skyndsamhet derigenom skall vinnas. Hvad det angår, att notarierna kunna sjukna, så, om sådant inträffar, få andra friska antagas. Att i förväg antaga och aflöna suppleanter synes mig otillbörligt. R. St:s göromål äro tillfälliga och de skola betjenas för tillfället, så att om oskickliga tjenstgörande blifvit antagna, afskedas de och deras plats intages af andra; likaså för dem som sjukna. Jag förnyar mitt yrkande, att renskrifningen, enligt hvad Ständerna till vinnande af besparing beslutat, skall ske i Exped.- Ut.sk., och afstyrker derföre memorialet.
Palm tillagda årliga expeclancearfvode af 900 R:dr B:co, alt tillsvidare utgå af Manufactur-Discontfondens vinstmedel, för så vidt anslaget till Manufacturernes befrämjande icke dertill lemnade tillgång, hvilken utgift Revisorerne ansett vara lika frä mmande för sistnämnde medel som för Manufactur-Disconten, har Colle gium, uti dess förutnämnda, till trycket befordrade underdåniga utlåtande af den 29 Februari i836, yttrat sig i detta ämne, och får nu endast i underdånighet tillägga den upplysning, att Öfverste Palm den 10 December sistlidet år med döden afgålt, hvadan ifrågavarande utgift icke vidare kommer alt belasta de under Collegii förvaltning ställde medel. Hvad angår den, under granskning af Nya Ull-Discontens räkenskaper, af så väl de utaf Eder Kongl. Maj:t utsedde Revisorer som Rikets Ständers Revisorer gjorda hemställan, att de 200,000 R:dr B:co, Rikets Ständer {medelst crediliv å Riksgälds-Contoret åt Ull-Discontfonden anvisat, måtte tillhandahållas fonden emot lägre ränta än den hittills af Riksgälds-Contoret beräknade af 5 procent, uti hvilken fråga Collegium, på sätt Revisions-berättelsen upptager, under den 29 Maj sistlidet år afgifvit underdånigt utlåtande, har Collegium icke något att i underdånighet tillägga hvad i samma utlåtande blifvit i underdånighet yttrad t.