Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Allmogens frän Jönköpings Län Riksdags Fullmägtiqes underdäniga anhällan vin efter gist af utikylder ät wista inbyggare derstädes, har Eders Kongl. Mai t derom till Riksens Ständers Slats-Utskott afgifwit Nådig proposition. Efter dek Stars. Utskottets kränkande bärö'wrr till Riksens Ständer inkommit, haswa Riksens Ständer tagit denna sraga uri ölwerwägande och wiv granskningen af de undersökningar, hwilka till följd af Konungens Vcfallninqs ht.rwandes utfärdade föro-dnanden as wederbörande Lands Fiscoler blrfwit wrrkställde uti Jönköpings Län, funnit det wara owedersägeligt, att ju wid mantals, skrifningen för är 1808 hwacjehan» »k mistbruk sch und.tflef j allmänhet föreiupjt; Och ehn - Den i6 December. yzg ehuru fullkomliga anledningar sälcdea wore för hände». att genom lagliga undersökningar tvid Domsto» larne läka närmare ukreda sörhällandet af hwarje sär» skildt anmärkt händelse, hafwa Riksens Stander likrväl i betraktande af de dryga omkostnader, dylike widlyf» lige undersökningar skulle medföra, och hwilka »mkostn der trolige» skulle öfwerstiga beloppet af den ersätt» ning; som i följd af en sädan räfst för Eders Kongs. Maj t och Kronan kunde wara att förwänta af dem hwilka obehörige, och emot Författningarne frän mantals längderne bliswir uteslutne, pröfwat skäligt, det ma, i afjceude pä de utffylder, hwilka till äfwentyrs skulle kunna tillhöra Riksgälds Contoirs.Fonden och till Csn» loiret bordt erläggas, all widare talan för det fram» farna emot detze skaltfkyldige förfalla, sä framt EderKongl.
Maj:ts den 6.tesistlidne Mars till Riksens Ständer afgifna berättelse om hvad sedan sista Riksdag sig i Rikets Styrelse tilldragit, De hade i annan händelsesid, i4—17) kunnat förskaffa sig en, kanske, tillfredsställande kunskap om hvad UpfostringsComitéen uträttat, äfven sedan medlet af år )8l3> då första Häftet utkom af Comitéens egna, omständliga, Berät* JJen xi Maji M7 telse angående sina första företag. I Kongl. Maj:ts Berättelse (sid. 17) förekomma dessa < rd: ”öpfostringsComitéens oföcirutna verk^samhet och den beredvillighet hon på alla ”sidor mött, bar skyndsammare än hon sjelf :5vågat hoppas lort henne närmare till målet för sina befattningar.” Jag anser detta uttryck innebära ett Högsta Magtens bifall till Uppfostrings-Comitéens hittills vidtagne åtgärder, hvilket ensamt borde trygga Co* mitéen mot alla förhastade anfall. Nämnda uttryck torde dock blifva, ännu tydligare genom följande sanningar: UppFostringsComité< ns möjliga verksamhet mäste beräknas från den dag, då den blef tillförordnad (d. 29-'de Januari 1812). Den Urtima Riksdagen i Orebro, sorn kallade flera bland Comitéens Ledamöter till yrken, åt hvilka de odelad.t måste egna sin tid, fördröjde Comitéens första sammanträden til! sistnämnda års slut. Dess första föremål blef glansk nius en af de från Rikets Consistoriel-, innan December månads slut 1812, enligt Nådig befallning, insände upp.~ g: 1 ter Om verkningarna af 1807 års Skolordning.
Nämnda beslut lyder sålunda: a) att, till inköp af tomt för en seminariebyggnad i Linköping samt till påbörjande och uppförande, så långt tillgångarne medgifva, af denna byggnad efter den ritning, sorn af K. M:t kan komma att fastställas, bevilja den af K. M:t för år 186'?’ äskade summa, 25,000 rdr rint; och b) att, vid anmälan af detta beviljade anslag, i underdånighet anhålla, att K. M:t, för vinnande af fullständig utredning angalo den yttre och inre anordning, som för seminariebyggnader i allmänhet må finnas mest lämplig, och det billigaste pris, för hvilket desamma i förhållande till för hvarje ställe påräkneligt lärjungeantal må kunna uppföras, täcktes, innan byggnaden i Linköping begynnes, låta utarbeta normalritningar och förslag till dylika byggnader. Hr Huss: Jag instämmer till alla delar uti det för slag, som Frih. af Ugglas nu framställt. Men jag anser, att det sednare mom:t deraf icke tillhör den nu föredragna delen af punkten, utan mom:t litt. b. Då emedlertid Frih:n nu sammanställt båda punkterna af Betänk:t, anhåller jag om bifall till det af honom framställda förslag i dess helhet. Frih. af Ugglas: Min uppmärksamhet har af den siste talaren blifvit fäst derpå, att endast första delen af förev:de punkt blifvit föredragen. Jag får derför anhålla. 6 Den 1 Maj att R. o. Ad. nu behagade bifalla första mom:t af det af mig nyss upplästa förslag; och skall jag sedermera begära särskild propos. på sednare mom:t deraf. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder endast hade yrkats, att R. o. Ad. skulle afslå Utsk:ts hemställan i förev:de mom. samt, i likhet med Preste-St:t, för sin del besluta, att R. St:r, till inköp af tomt för en Seminariebyggnad i Linköping samt till påbörjande och uppförande, så långt tillgångarne medgifva, af denna byggnad efter den ritning, som af K. M:t kan komma att fastställas, bevilja den af K.
Man visade hvarandra också i salen på dagens celebriteter, männen af den nya generation, som politiken, konsten, journalismen, poesien, literaturen utpekade för den allmänna nyfikenheten: Eugène Delacroix och Paul Delaroche, Berlioz och Camille Roqueplan, Balzac och Alfred de Musset, Vitet och Mérimée, Horace Vernet och Decamps, Jules Janin och Alexandre Dumas, Armand Carrel och Armand Bertin, Alfred de Viguy och Casimir Delavigne, Emile Deschamps och Loëve-Weimars ... Desse, de ha åtminstone lefvat qvar i sina verk. Om de sista, som gått bort ur tiden, Thiers och Victor Hugo, är det tillåtet att fråga, huruvida, för dem sjelfva och oss, deras lefnads höga ålder må gifva anledning till glädje eller beklagande. Klockan en qvart öfver sju hördes de tre slagen. — Jag känner mig icke lugn, — hviskade professorn till mig. — Inte jag heller, — svarade jag. Var oro blef ej af lång varaktighet .. Knappt hade orkestern under Habenechs ledning låtit böra de första takterna af introduktionen, hvari kampen mellan den gode och den onde ängeln så klart angifves; knappt hade ridån höjt sig öfver den anslående och så snart populär vordna kören » Pokalen låt oss tömma! » så kände vi en af dessa aningar, välbekanta for dem som äro vana vid premifcrer, och som före författaren, före skådespelarne, före publiken, alldeles bestämdt säga: slaget är vunnet eller forloradt! — Roberts och Bertrams entrée hel sades med enhälliga bifallsyttringar. Men hvilka artister var det ej också! Nourrit och Levasseur syntes så djupt och innerligt genomträngda af sina roler, att man måste fråga sig, om de efter styckets slut verkligen ater kunde blifva våra och den konstitutionela kartans samtida.
Då, enligt Revisorerne meddelad upplysning, en icke obetydlig stipendiifond, Stats-Utskottets Utlåtande K:o 1*21. 23 benämnd den Sivertsonska, funnes vid Kongelfs skola, men redovisning för densamma uti korisistorii-räkenskaperna alldeles saknades, hafva Revisorerne derå fästat Rikets Ständers uppmärksamhet. Uti häröfver afgifven underdånig förklaring har läroverkets rektor upplyst, att uppgörandet af stipendiifondens räkenskaper och fondens förvaltning vore uppdraget åt stadens borgmästare, som derför egde behörigen redovisa; hvarjemte en afskrift af 1863 års redovisning för nämnda fond blifvit den underdåniga förklaringen bilagd. Som det synes Utskottet vara med god ordning öfverensstämmande, att en sådan afskrift af redogörelsen Konsistorii räkenskaper för framtiden biläggés, då dessa till granskning i föreskrifven ordning insändas, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t, för åstadkommande af den med Revisorernes framställning åfsedda kontroll, täcktes efter omständigheterna anbefalla nödiga åtgärder. Redovisningen för Sveriges deltagande i 1862 års allmänna Industriooh Konstexposition i London. § 24. (Rev. ber. pag. 262.) Jemte det Revisorerne anmärkt, att kostnaderna för Sveriges deltagande uti de allmänna industrioch konstexpositionerna i alltför ansenligt förhållande tilltagit, hvarom Utskottet, vid behandling af utgifterna under Riks-statens Sjette Hufvudtitel, redan meddelat yttrande, hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet vid det dröjsmål, som skulle hafva egt rum med afsändandet och ordnandet af de Svenska expositionsartiklarne vid nu ifrågavarande utställning, hvilket synts Revisorerne desto anmärkningsvärdare, som, vid Sveriges deltagande i förutgångna tvänne verldsexpositioner, ett dylikt förhållande jemväl skulle hafva egt rum. Beträffande det anmärkta förhållandet har Utskottet, som förskaffat sig kännedom om den af Centralkomitéen för Sveriges deltagande uti 1862 års Londonerexposition till Kongl.
Maj:ts Nådiga Beslut af den 23 Maji 183a, hvilket, såsom skäl för den Nådiga tillåtelsen, upptager: alt, genom en kortare byggnadstid, besparing i kostnaden vore att förvänta; att de högst betänkliga sättningar, som på stora Mynthuset visade sig, påkallade dessutom strandmurens skyndsammaste fullbordan, såsom första och hufvudsakligaste sättet att förekomma denna stora och dyrbara byggnads ytterligare försämring, sedan vattenhöjden i Mälaren så betydligt sänkt sig, att pålverket under alla byggnader i Stockholm nu mera står torrt; alt genom tillräckliga medels anskaffande det blef möjligt att, under en tid af omkring 2 år, sluta Quai-byggnaden, då densamma deremot icke kunnat fullbordas på mindre än 7 år, om arbetat hvarje år skolat bedrifvas endast med anslaget från Öfver-Intendents-Embetet, hvilket likväl redan ersatt hela kostnaden, som således ingalunda kommer att belasta Mynt-Verket; samt slutligen alt Mynt-Verket på dessa transaelioner, de förut nämnde räntorne oberäknade, vunnit 3.547 ^:<^r ^9 s^’ 2 r:s£ derigenom, att för de afyttrade 11,787 ^:t^r 8 ^ r:st Specie> enligt hos Utskotten företedde slutsedlar, erhållits en cours af 142 å i43 sk., i stället för nuvarande realisationsvärde endast är 128 sk. Hvad åter beträffar Prosten Ödmans anmärkning uti 5:le punkten: ”att då, enligt i83a års Siats-Revisions Berättelse, blott i5,ooo R:dr voro vid Statsoch Banco-Utskotltns Utlåtande N:0 5i.
Sedan härefter upstått någon dissussion i fråga om den form, hvari propos:ne kunde lämpligast framställas, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. i den del, som rörde Fartyg och Båtar af jern, behagade bifalla Utsk:s ifrågavande tillstyrkande, hvarvid svaren utfallit med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, och blef sedermera Ulsk:s tillstyrkande i denna del af R. o. Ad. afslaget. Efter sedermera först till bifall och derefter till afslag å Utsk:s förevande tillstyrkande i den del, som rörde Fartyg och Båtar af träd, framställde med blandade Ja och Nej besvarade propos:r, blef förstnämnde propos. till bifall ånyo framställd och besvarad med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Sedan härvid begärdes votering, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den, som bifaller att utländska Fartyg och Båtar af träd, seglande, med tillbehör, som inköpas från och äro byggda i sådane länder, der Svenska Fartyg få tullfritt naturaliseras, äfven härstädes må njuta tullfrihet, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej, vinner Nej, anser R. o. Ad. en sådan tullfrihet icke böra medgifvas. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 25. Nej — 34. Härefter förekom och bifölls Utsk;s förslag rör.-de införselstullen å Ångfartyg. Vidare bifölls jemväl Utsk:s hemställan, att dét värde, hvarefter tullafgiften å Fartyg och Båtar beräknas, skall vara bestyrkt genom auktions-prolokoll eller annan åtkomst-handling, hvars riktighet blifvit bekräftad antingen af offentlig myndighet eller der sådan bekräftelse ej kunnat erhållas, af köparen medelst inför domstol aflagd ed.
Propositionen, att af giften skulle i BevillningsFörordningen regleras och bestämmas till ett sådant belopp, sorn motsvarade både den nuvarande grundräntan och Bevillningen. — Tvärtom liar man härmed åsyftat, att de qvarnar, som verkligen hade för hög ränta, skulle på detta sätt få någon skälig jemkning, hvilket uppenbart visas af de anförde skälen för förslagets tillämpning på de redan skattlagde Sågqvarnarne. Emellertid, för att afböja all fruktan för en häraf uppkommande höjning i nuvarande Sågqvarnars räntor, är ju ingenting enklare, än att bestämdt förklara, rörande dessa qvarnar, att den del af Bevillningsafgiften för qvarnarne, som öfversköt beloppet af samma afgift efter den allmänna grunden för Bevillning af fast egendom, icke i något fall fick öfverskrida beloppet af grundräntan för qvarnen, beräknad efter ett medium för åren från och med 181g till och med 1828. 5:o Att uti Kongl. Maj:ts Proposition flere undantag blifvit ansedda ncduändige 166 Den ii November f. m. och för c slagna j, i afseende dels på äganderättssäkerheten, och dels på andra Särskilda omständigheter, hvilka skulle förhindra den genom det Nådiga förslaget åsyftade allmänna likhet i grunder ne för dylika verks utskylder. — Af dessa undantag kunna icke andra, än de som omnämnas i 3 punkten af den Nådiga Propositionen, eller rörande de qvarnar, sorn äro indelde eller anslagne till rustning eller rotering, anses såsom med-, förande någon olikhet i beskattningsgrunderne. Desse qvarnar äro dock högst få särdeles de sislnämde; och när de indeldte räntorne i allmänhet en gång upphöra, för-, svinner ock olikheten härutinnan, med de indeldte Sågräntorne. —- För Fi älseqvarnarne utgöres grundräntan, som är satt i rusttjenst, redan med bevillning eller io sk. för hvarje rusttjenstmark; och äfven för fram-, tiden måste någon lindrigare afgift för Sä-, terioch Frälseqvarnar bestämmas, än å dem på Skatteoch Kronogrund.
Som de extra-ordin.-inkomsterna , bestående af sjötullsmedlen, salu-accisen af städerna, postmedlen m. fl., höra till hetänk:n från Bevilln.Utsk., hvilka ännu icke äro afgjorda; och då de uti detta uppgifna summor å extra-inkomsterna följaktligen endast äro att anse såsom Stånden till kännedom meddelade, så kunna de icke heller för närvar, blifva föremål för öfverläggning. Frih. Cederström: Jag instämmer med Hr von Hart mansdorff så mycket hellre, som jag i afseende på salu-accisen gjort anmärkn:r, gående derpå ut, att handeln med victualievaror i städerna, nemi. kött, bröd, dricka m. m., måtte blifva fullkomligen fri; ty om R. o, Ad. nu fattade beslut om saluaccisens bibehållande såsom statsinkomst, så skulle ett sådant beslut kunna lägga hinder i vägen för att besluta den fria handeln, som jag yrkat, då betänk, derom förekommer. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att på de i StatsUtskts ut!åt:n N:is 64 och 226 anförda grunder, och i öfverensstämmelse med hvad Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström anfört, R. o. Ad. torde finna, att hvad Utsk. i afseende på de extra-ordin.-inkomsternas beräkning yttrat icke för det närvar, erfordrade någon åtgärd af R. o. Ad. Ropades ja. Hr Rosenblad: Det nu fattade beslutet kan icke angå andra delar af de extra-ordin.-inkomsterna, än dem, som äro af bevilln.natur; men här finnas andra under namn af restantier, hvilka torde, oberoende af de ifrågaslällda förhållandena, nu kunna af R. o. Ad. bedömmas. Frih. Cederström: Prestantiema måtte icke kunna bestämmas till något visst belopp, enär de äro olika hvarje år. Hr Rosenblad:
Till Masugn vid Vaijkaijaur ksn kålveden, flottss ned till Hyttebacken, eller också kunna kolen föras dit med pråmar. Sandsten och öfrige ämnen förmasugnarbyggnader finnss der till öfverflöd, och i trakten deromkring förekomma derjemte, flere andri godartade; jeta malmer, hvilka ehuru fattigare, dock tued fördel kunna tillsättas emot dea rikare Xyotware Malmen. Till Strömrensning och Segelledens uppr hjelpande för Malmtransporten, erfordras Statens bidrag och torde densamma kunna verkställas med r2 å 16,000 R:dr Banco. Äfven torde först* Masugosbyggnaöen, böra bekostas af Staten eller, kanske häldre bor den sorn vill ingå, i företaget erhålla understöd till byggnaden S å 9000 Rdr Banco, samt Statens, bidrag dermed upphöra. Till bespirande af menniskokraft, och att på en, större scala kunna verkställa Maimtrsnsporteiu, Den i "September J, m'. tord* blifva nödigt att för densamma begsgaå Ångfartyg. Ett sådant skulle påen gång kunna boxera 8 Pråmar, hvardera ftf minst 300 Skeppund® drägtighet. Bygghadsköstnaden derföre borde afveta af Statsmedlen tillskjutas* men af Masugnsägarno återbetalas, indm viss föreskrifven tid, och till VisSt belopp å#i»'g«n. Om t. ex. 8 pråmar, förmedelst en Åogmaschin kunde transportera 2400 Skeppund Malm | Svensk mil på i timmes tid, ellér en mil på 2 timmar, så inses lätt, hvilken betydlig Malmtranspori med ringa personal och på kort tid skulle kunna åstadkommas. Emellan Malmberget och Masugnen vid Varkijaur klinde en sådan resa framoch åter Verkställas på tvenne dygn.
De båda syskonen voro faderoch moderlösa, i anledning hvaraf kammarjunkaren hade det vigtiga kallet att vara sin systers riddare, mentor eller förkläde, såsom man, uttrycksfullt nog ehuru litet tvetydigt, plägar uttrycka sig. Adéles mor hade icke velat följa med, hvadan hände, att fröken Emilie ansåg sig tjenlig nog att vara Adéles förkläde, en omständighet, hvars sanning det icke heller föll någon in att bestrida. Fröken Emilie var elfva år äldre än Adéle, hvaraf man torde finna att hon allaredan lemnat den tidigare «ynglingsåldern,» att hon således ägde stadga nog. Hvarföre fröken Assar egentligen hade kommit öfver ifrån det glada Sverige till Finland, detta osällskapliga land, var visst icke af längtan att se de trakter, som varit vittnen till hennes barndom och första ungdom ... af en sådan svaghet som hemsjuka var hon icke besvärad ... snarare var det då för att göra den rika brukspatronessan Hassel, som hastigt fått lust att se Finland, sällskap, och göra henne den äran att vara dess cicerone. Vill man åter icke det minsta vara elak, så kan man säga, att blott lusten att helsa på sina slägtingar, men visst icke afsigten att låta den mognade skönhet, hvilken i Sverige ännu icke gjort behörig verkan, här på finsk botten imponera på någon man, ledig och möjlig till äktenskap, styrde hennes fot öfver den vådliga, salta böljan. Sådant, som ingen menniska kan ha reda uppå, är således bäst att lemna osagdt, men hvad hennes lustresa till Ristilä anbelangar, så ville vi visligen förbehålla oss det ord, att det icke egentligen var en lustresa, utan derunder låg en afsigt, eller såsom man säger «en hund begrafven.» Fröken Emilie åtnjöt sin brors förtroende i hög grad, och det nästan i än högre grad, än det systrar borde åtnjuta af bröder. Hon var till exempel genom honom invigt i diverse skandalösa historier (ifrån spelbordet, källaren, och kanske än underligare håll det skulle väl vara i förtroende, men dermed menades icke så noga, hvarken af den som gaf förtroendet eller den som tog det.
Stats-Contoret ingå, derifrån aflemnas till Riksgälds-Contoret, att derstädes innestå, intilldess behofvet kan påkalla deras användande. Hvarförutan Rikets Ständer på Riksgälds-Contoret anvisat ett Creditiv af Fyra Hundra Tusen (400,000) R:dr Banco till Kongl. Maj:ts disposition i missväxtår, under vilkor; att hvad som deraf lyftes skall af undsättningstagarne till fullo återbetalas. §. a5. Rikets Ständer hafva bifallit att det vid sistlidne Riksdag till fårskötselns och ullproductionens befrämjande i Riket, på Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv af högst Två Hundra Tusen (200,000) R:dr B:co, till Ulldiscont-Fondens förstärkning, lår ytterligare intill nästa Riksdag begagnas och utgå, i mon af sig företeende och af Commerce-Collegiura pröfvade behof samt under vilkor, alt Ulldisconl-Fonden ansvarar Riksgälds-Contoret både för capitalet och den ränta derå, som Contoret får för penningarnes upplåning betala, allt sådant räknadt från den dag penningarne blifva till Ulldiscont-Fondens förstärkning af Riksgälds-Contoret på Discontens räkning insatte och intilldess betalning följer. §. 26. Med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om beviljande af ett Creditiv för bestridandet af de kostnader, som genom farsoten Cholera föranledas, hafva Rikets Ständer funnit godt att, för alla uti den Nådiga Propositionen upptagne ändamål, anvisa ett serskildt Creditiv af Fem Hundra Tusen (5oo,ooo) R;dr Banco, att af Riksgälds-Contoret utbetalas, i den mon Kongl. Majrt finner sådant erforderligt; kommande återbetalningen af de förskott utaf Crediti v-medlen, sorn menigheter erhålla, alt ske senast inom slutet af år i838; äf Bih. till R.
Efter att hafva under vissa hufvudfrågor sammanfört innehållet af alla de under denna Riksdag i ämnet gjorde motioner, och derefter lofvat att framdeles yttra sig öfver den första af dessa hufvudfrågor, eller den, om en Forvagns-inrättning, bör - Den 3o April e. m. i53 jar Utskottet med ett raisonnement öfver skjutsningsbesväret i allmänhet, och medgifver detta besvärs menliga inflytande, så i ekonomiskt, som moraliskt afseende, och att behofvet påkallar en reglering med skjutsväsendet, hvarigenom de närvarande olägenheterne må undanrödjäs, och för framtiden förekommas; men sjelfva Betänkandet visar likväl, att Utskottet i förslags väg gjort alltför litet, eller nästan intet, för att kunna få denna af behofvet påkallade reglering verkstäld. Med ett ord, man kan, utan att höra anses hafva för strängt yttrat sig, påstå, att Utskottet nog legert handterat denna fråga. Rörande skjutsens menliga inflytande, stadnar Utskottet i en besynnerlig motsägelse, då det påstår inflytandet vara mindre i ekonomiskt afseende, på det skäl nemligen, att orter finnas, der skjutsen icke allenast anses ersatt genom legan för densamma, utan till och med betraktas såsom en förmån, den Utskottet likväl anser vara illa beräknad,' när alla de omständigheter, dem Utskottet ganska rigtigt uppgif, ver, tagas i betraktande. Äro nu dessa beräkningar hos en och annan orts allmoge, som jag ock anser dem, verkeligen felaktiga och okloka, så kan det naturligen icke annat än förundra, att Utskottet, som äfven sett saken så, kunnat endast på dessa beräkningar, såsom skäl, grunda sitt jiåstå - 154 Den 3o April c. m. ende om skjutsningsbesvärets mindre ofördelaktiga inflytande uti ekonomiskt, än i moraliskt afseende. Nu öfvergår Utskottet lill besvarande af de gjorde motionerne, och upptager först det af Grefve Horn föreslagne, och af Friherre Ankarswärd understödda, upphäfvandet af Kronoskjutsen.
Så vidt hon nämligen kunde döma af deras samtal, voro de antingen upptagna af fruktan för att ej kunna sina läxor, då i så- dana, jämt förekommande fall bannor vankades med besked, eller också voro flickorna fördjupade i funderingar och beskrifningar af sina blifvande konfirmationsdräkter. Så kom omsider den viktiga dagen, då löftena skulle afläggas invid altarrunden. Äfven här fortsattes läxläsningen, nu under flere timmar, och detta examensprof inför en församling, som fyllde templet till sista plats, samlade tankarne kring detta ena: visa, att man kunde svara på alla frågor; svara, då de tillfrågade kamraterna gjorde misstag eller moltego. Inpressad bland folkmassan, stod jag på gången, och aldrig glömmer jag det intensiva tjut, som, då löftena skulle uttalas, upphofs af konfirmanderna och församlingens kvinnliga d e l! Skrämd såg den unga tviflerskan upp från sin psalmbok; var då denna folkmassa lika betryckt, som hon själf? Eller hvad gällde gråten rundt omkring henne? Hvad de konvulsiviska snyftningarna från kamrater, hvilka aldrig talat om annat än kläder och n ö j e n? Det var denna konfirmation 1848, som väckte mitt lifliga intresse för nattvardsskolan och konfirmationen och kom mig att vid mogen ålder följa företeelserna på detta viktiga område med stor uppmärksamhet. Dessa mina trägna iakttagelser ha fört mig till den allt utom glädjande öfvertygelsen, att det stora flertalet af ungdomen uppfattar konfirmationsberedelsen som en fortsättning af barnskolan och själfva konfirmationsakten dels som en examenssak, dels som en handling, den där skall utgöra ett slags andlig myndighetsförklaring och som berättigar de unga till att hädanefter med egna händer styra sin lefnads farkost. För flickornas flertal spelar äfven konfirmationsdräkten en otillbörligt stor roll, nu, som i min ungdom, och då härtill kommer, att för de fattiga flickorna står själfförvärfvet, arbetet för det dagliga brödet, väntande dem utanför tempeldörren, liksom nöjet och njutningarna deras rika kamrater, torde detta i hög grad medverka till en rent världslig uppfattning af ifrågavarande kyrkliga handling.