Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att vara militär är det lätt att förstå, att om det är svårt att på landbacken sammanhålla och föra i elden en ovan trupp, så är det deremot alls ingen konst att föra en skeppsbesättning inom pistolhåll om Chefen så vill och är beslutsam, ty om hela den Den 8 Juli e. m. 205 stridande massan i förra fallet mäste vara genomträngd af det mod som fordras för att gå fienden rakt på lifvet, är det i sednare fallet hufvudsakligast på befälhafvarens och några få personers lugn och rådighet det beror, att utföra striden, emedan en SkeppsChef numera, genom ångmasehinen, har manövermedlet fullkomligt i sin hand, men besättningen, på hvars sjömansvana fordom manöverns utförande berodde, är nästan endast till för att sköta kanonerna och handvapnen, när det behöfs, utan att folket kan vika eller af räddsla springa sin väg, om det är ovandt och oöfvadt. Vissheten att reträtt ej finnes, gör att manskapet står eller stupar på sin post, och att äfven den alldeles ovane bjuder till att sälja sitt lif så dyrt han kan, och slåss derföre med mera ifver, än den vane krigaren, som går mera lugnt tillväga. Den omständigheten att Chefen numera, i och för manövern, är nästan oberoende af besättningsstyrkan och dess sjömansdaning, alstrad af ångkraftens inflytande på Örlogsskeppets effectivitet, är en ofantligt större fördel än man i förstone tänker sig för alla de folk som ega sjögränser emedan på en ångflotta icke behöfs ett på långt när så stort antal fullgodt sjöfolk, som på en seglande flotta, utan besättningsstyrkan kan fyllas af en vida större proportion obefaret folk, som väl bragt inom relingarne alltid vida fortare' blifver disciplineradt och användbart än en i försvarsplanen motsvarande landtstyrka hinner inöfvas.
Sedan de från nästföregående Riksmöte, till följd af omröstningar i Förstärkt Constitutions-Utskott, hvilande förslag, rörande National-representationens ombildning, å innevarande Riksdag genom Ivänne Riksstånds beslut förkastats, har, efter fullgörandet af den i 2 morn. 29 Riksdagsordningen föreskrifna Protocollsgranskning, Constitutions-Ulskotlets förnämsta och vigtigaste åliggande blifvit att öfverlägga om utarbetandet af ett nytt representations-förslag. Att vår National-representation lider af betydliga brister, som, till följd af samhällets fortskridande utbildning, fordra att botas och afhjelpas, är en redan länge insedd sanning, för hvars ådagaläggande, under sednare tid, så mycket genom offentlig discussion blifvit förebragdt, att någon serskild utveckling af reformens behöflighet icke synes vara af nöden. Men, om än, i denna hufvudpunkt, alla de samhällets medlemmar, som hafva någon insigt i allmänna angelägenheter, torde kunna anses vara temligen ense, äro deremot meningarne om sättet för nämnde reforms utförande ännu ingalunda likstämmiga. Till Utskottet hafva, rörande delta ämne, auder Riksdagens lopp aflemnats följande motioner: af Herr Danckwardt, Carl, som hemställer, att en omarbetning af det till denna Riksdag hvilande represenlations-förslaget måtte företagas, med tillämpning af åtskilliga dervid i motionen gjorda anmärkningar; af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, ”Förslag till National-representaliouens förändring”; af Herr Åkerman, Fredric, ”Förslag till Svenska representalions-sättets ombildning, uppgjordt af en utaf ålskillige Ridderskapet och Adelns medlemmar utsedd Komité”, och serskildt genom tryck utgifvet; Bih. tili R. St.
DivisionsSraben formeras af en Dommenderande DivisionsAdjutant, med Ofwerstr-indeintngen wid Jemtlands Regemente. Twenne Ofwcr2ldjuranrer med Regements^ O.wmtermästare,löner wid DatRegemenlcl. En Den lO Januarik. 6z7 En Tygmästare', kommenderas strän Finffa ArtilleriRegementet med Kapitens«lön derstädes. En Inrendenr, med RegememsQwartermästare, lönen wid Jemtlands Regementet. En DivistonsLäkare, medi bästa RegementsLäkare-indelningen inom Divisionen. Twenne rNLnsterstrtsware, med löner inom Divisionen. Davatt.erier utgöres af Jemtlands HästIägare-Sqvadrott. Första Brigaden kommenderas of enBrigadGeneral, medÖfwersteindelningen wtd Helsinge Regemente. BrigadSraben formeras af en BrigadAdjurane med RegementsO. wartermästar-löne» wld Helsinge Regemente. En BrrgadLäkare, med RegementöLäkareindelnmg. En Mönsterskrifware, med lön inom Brigad. Första Brigaden formeras af z Bataljoner Helsingal och z Bataljoner af DalRegemenket Bataljons, Cbefcr af DalRegementet: i:a Bataljon kommenderas af OfwrrsteLvjtn, wid DalRegementet 2:a - 6zH Den ro Januarit. 2:a Batalion kommenderas af i:a Majoren tvid dito. z:e Bataljon kommenderas af 2:0 Majoren tvid dito. Af Helsinge Regemente: 4:e Bataljon kommenderas af ÖfwersteLvjtn. wid Helsinge Regemente. ;:eB-taljonkommend. af i:a Majoren w d dito 6 e Bataljon kommend. af 2:a Majoren wid dito. Andra Drrgaden kommenderas os en BrrgirdGcnsral, med Öfwerstr-indelntng wid Westerbottens Regemente.
Emot det sunda förnuftet, emot den rena, oförderfvade religiösa känslan är den så litet stridande, att dess oemotståndeliga utspridande just hade sin grund i dess öfverensstämmelse dermed. Alla dessa inkast härleda sig ifrån ett sens commun, som vill upphäfva sig sjelf till vetenskap och philosophi, hvartill det, såsom sådant, är platt odugeligt. Det tror sig blott vara något i detta afseende sedan dess rena känsla är förlorad, och det sjelf förstockadt. Att det då med sin visdom blott invecklar sig i motsägelser, derpå har jag anfört exempel straxt i början af denna Skrift, och det har jag nu äfven visat. – Emellertid må denna Sens communs-Philosophi, denna så kallade upplysta Christendom, denna förnäma naturliga Religions-lära – ty allt detta är en slägt – nedstämma sina anspråk. Jag torde en annan gång vidare stå till deras tjenst. Emot dem är nu ej svårt att finna goda vapen, och jag känner rätt väl att jag förstår föra dem. Jag vill blott nämna ett par sådana inkast, emedan de tjena mig till att fullborda målningen. Ett af de förnämligaste emot läran om en Gudomlig återlösare hämtades från begreppet om det Gudomliga Väsendets Enhet. Ty med den urgamla, heliga läran om Treenigheten var det nu kommet så långt, att hvar och en med blott så mycken Sens communs-philosophi, att han viste räkna på fingrarna, deri kunde peka på orimligheten. Ty tre är ju ej Ett? ingen ting kan vara klarare. Då Treenigheten på det sättet var affärdad; låt se hvad begrepp man gjorde sig om det Gudomliga Väsendet såsom Ett! Nu kunde väl ej, enligt det bekanta förfarandet, Guds existents också anses som ett factum. Vissheten derom kunde således blott komma närmast intill vissheten af ett factum – det vill säga: Guds existents måste vara nödvändig till att förklara ett gifvet factum. Detta gifna factum var Naturen sjelf. Guds existents var nödvändig såsom Naturens orsak. Nu är tydeligt, att ju mindre egen sjelfständighet en verkan visar sig äga, ju mer afhängig måste den vara, och ju nödvändigare blir det att till dess förklarande antaga en främmande orsak.
INGEBORG. Hvar är kungen? PORSE. I messan, naturligtvis! FOLKUNGA-SAGAN. Algotson fäller ner en gardin som döljer honom och Blanche. INGEBORG. Biskop Styrbjörn. Det är där han skall mottaga bannlysningen af PORSE. Och sedan... INGEBORG. Går det öfriga af sig sjelf... PORSE. Dock... INGEBORG. Med förbehåll... PORSE. Att... INGEBORG. kronan. Modet icke sviker den som är kallad att taga PORSE slår sig för bröstet. Det skall icke svika! INGEBORG. Du vet att vägen till tronen icke går rakt fram; Knut! Ingen häftighet och mycket tålamod. TREDJE AKTEN först skall Du resa medregenten mot Magnus; och sedan allt är ordnadt på en hand, skall frukten plockas mogen. PORSE. mig en gång då jag vållat din sons undergång? INGEBORG. Ingeborg! Är Du säker att Du icke skall hata förtjänar sitt öde... Min son har vållat sin undergång själf; och han PORSE. Därför att han icke kan göra det omöjliga? INGEBORG. liga. Nu är han bannlyst af Påfven emedan han Ja, ty en herskare skall kunna göra det omöj icke kan betala sin skuld till den Heliga Stolen. Hvarför slår han icke en ny skatt på landet?. Det gör honom så ondt, säger han, att betunga de skattdragande. Mera ondt gör det honom än dem som skola draga lasset. PORSE. Det är lifvets grymma lag! Han kan icke göra ondt, därför måste han dö! INGEBORG. den mest fulländade känslolöshet... Men Du som besitter alla herskarelaster, ifrån FOLKUNGA-SAGAN. PORSE. Öfverskatta mig icke! INGEBORG. Seså! Kan jag icke lita på dig heller? PORSE brutalt. Kan jag lita på Dig? INGEBORG. Du älskar mig icke! PORSE. spilla tid med älskogsgnabb? Du kanske vill att Snack! Är det för gammalt folk som vi att jag, Hertigen af Halland, skall ligga på knä och kronorna!
Han rår ej för, att han nu kommit till en gräns för sina medgifvanden. »Säg hvad du vill till grannarna,» säger han, »jag skall nog tiga. Hitta på, att det är vatten i grafven, eller säg, att där ej finnes rum för fler kistor än fars och mors och min och din.» »Och det skulle de tro!» »Du får reda dig bäst du kan då,» säger han. Han är ej ond, hon ser, att han ej är det. Det är, som han själf säger. Han kan ej ge med sig i detta. Hon flyttar sig högre upp i stolen, lägger armarna bakom hufvudet och sitter och stirrar ut genom fönstret utan att säga något. Det förfärliga är, att så mycket skall finnas i lifvet, som är en öfvermäktigt. Framför allt är det fruktansvärdt, att det skall stiga upp makter inom en själf, som man alls ej kan styra. För några år sedan, då hon redan var en sansad, gift kvinna, kom kärleken öfver henne. En sådan kärlek! Det hade ej varit en tanke på att hon skulle kunna styra den. Det som nu tog väldet öfver hennes man, var det hämndbegär? Han har aldrig varit ond på henne. Han förlät henne genast, då hon kom och bekände. »Du har varit ifrån dina sinnen,» sade han och lät henne lefva kvar som sin hustru. Men fast det kan vara en lätt sak att säga, att man förlåter, kan det vara tungt nog att göra det. Framför allt är det svårt för den, som är långsint och tungsint, som aldrig glömmer och aldrig brusar ut. Hvad han än må säga, sitter i hjärtat något, som hungrar och skriker efter att få mätta sig med en annans lidande. En besynnerlig känsla har hustrun alltid haft, att det varit bättre, om han den gången blifvit så ond, att han slagit henne. Då hade han kunnat bli god sedan. Nu går han där och är knarrig och led, och hon har blifvit rädd. Hon går som en häst mellan skacklorna. Hon vet, att bakom henne sitter någon, som håller piska i hand, om han än ej brukar den. Och nu har han brukat den. Och nu är hon en förlorad människa. Människor säga, att de aldrig sett sådan sorg som hennes. Hon ser ut som en stenbild.
Cederström, att det af Hr Frihtn uppgifna tillagget må äga rum, antingen Utskrs, Gr. Frölichs eller Hr iiibbings redaclionsförslag i öfrigt blir gällande. Hr Rosenblad, Bernh.: Här lärer vara t vänne sär skilda anmärkn.-r gjorda mot denna 1 §, af hvilka den ena angår frågan om det tillägg Frih. Cederström ansett böra äga rum. Jag hörde icke sjelfva förslaget; men af hvad den siste värde talaren nämnt, kan jag linna, att detta tillägg afsåg uttryckande af den bestämmelse, som finnes uti 1824 års lag, nemi. att privalbankernes sedlar icke äro Rikets mynt, och att i ingen händelse Slaten kan komma att befatta sig med deras inlösande. Mot ett sådant tillägg har jag ingenting att erinra, utan anser jag tvertom att något sådant bör uttryckas i denna lagen, när den gamla lagen, som stadgar sådant, blir upphäfven. 72 §:n Reg.Ftn innehåller visserligen detsamma, men den erinrar sig icke en hvar, som emottager privatbankers sedlar. Det andra förslaget var Gr. Frölichs, hvilket gick derpå ut, att alldeles borttaga Konungens pröfningsrätt och endast qvarlemna en sådan åtgärd, som kan jemföras med hvad som tillkommer en Kammarrätts-revisor. Konungen skulle nemi. endast hafva att tillse, huruvida det i und. framlagda reglementet för en tillämnad privatbank punkt för punkt öfverensstämde med hvad sorn, enl. den gällande lagen, borde iakttagas. Detta kan jag för ingen del gilla. Vill man borttaga Konungens rättighet att deltaga uti beslut om privatbankers stiftande, vill man börja med förberedande åtgärder i republikansk syftning, så hör man göra det öppet och icke genom att nedsätta Konungens värdighet, derigenom att Konungen förvandlas till egenskap af en Kammarrätts-revisor. För min del anser jag högst olämpligt att helt och hållet borttaga Konungens pröfningsrätt.
Ej heller borde ett erhållet sednare förordnande i annat verk hindra åtnjutandet af den ifrågavarande pcnsionsrätten, helst då man redan erfarit den tillfälliga och* lätt mistade förmånen af ett förordnande, hvaraf man desto lättare lärer kunna gå förlustig, när, såsom här, i det sednare fallet, den ordinarie Protokolls-sekreterarens återinträde i tjenstgöring uti denna egenskap genast verkar vikariatets upphörande; — hvadan mig synes ett billigt afseende å hvad i denna hänsigt af motionären föreslaget blifvit, hafva bordt af Stats-Utskottet och torde ännu kunna af Riks-Stånden benäget fästas.» 1§?. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Juli 1831, kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet N:o 87, i fråga om aflöningen för Presidenterna i vissa af Rikets Kollegier. (U. A.) Uti detta betänkande hade Utskottet, i anledning af Herr Schwans inom BorgareStåndet väckta motion, att lönerne för Presidenterne i Kammar-kollegium, Stats-kontoret, Bih. till B. St. Kommers-kollegium och Kammar-rätten mätte ökas till 4,000 R:dr hvardera, emot det att taffelpenningarne minskades med ett lönetillökningen motsvarande belopp, hemställt, att, då ifrågavarande embetsverk alla voro under reglering, och det vid sådant förhållande ej sytes lämpligt att frågan om löneförbättring för Verkens Presidenter behandlades särskildt, utan borde komma under pröfning i sammanhang med löneregleringen för den öfriga personalen, berörde framställning ej måtte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
— Jag anser mig böra tacka Gr. Löwenhjelm, som så kraftigt understödt mig, bättre än jag sjelf kunnat göra det; ty jag erkänner.min oförmåga att, såsom sig bort, kunna utveckla ett så vigtigt ämne: jag har blott uppträdt för att, så vidt möjligt är, besvara de anmärkntr, som äro gjorda mot sjelfva saken. Hr Cederschjöld har lagt mig till last, att jag skall hafva beskyllt Styrelsen på Långholmen för de oordningar, som derstädes timat; men jag har icke på något sätt angifvit något sådant, ulan har tvertom i min motion yttrat, att Styrelsen, på ett ganska berömvärdt sätt, uppfyllt sina svåra åligganden, ehuru det icke stått i mensklig förmåga att, med nu befintliga lagar, förekomma och hindra aila oordningar. Det har blifvit 0111- nämndt af Frih. Åkerhjelm, att ett förslag varit vackt att deportera de fångar, som medgifvit sådant. Jag hade gerna framställt ett dylikt förslag; men då jag ej med någon säkerhet kände, huruvida något sådant kunde låta sig Den 15 F ebruari f. m. 35 gtiias, afstod jag derifrån. Då jag likväl nu falt veta, att det är verkställbar^ anhåller jag, alt, om utväg finnes för fångarnes deporterande lill Afrika eller Australien eller hvart sorn helst, Ständerne må anhålla hos Regeringen, att åtgärder vidtagas, som bidraga till detta ändamål. Frih. Ridderstolpe, Fredi.: Jag har trott mig finna under förevar, discussion, alt flera misstag hafva blifvit begångna. Här har blifvit yttradt, att så väl födan, som klädsel för fångarna varit rundligen tilltagen; men åtminstone i Westerås län har största hushållning ägt rum vid länshäktet. Fångarne hafva der till spis ägt 3 sk, och bröd; kan man väl föda dem med mindre? Hvad åter klädespersedlarna angår, så hafva fångarne om vintern nyttjat sommarkläder, emedan de förvarats i varma arrester, och vid transporter hafva de begagnat de kapotler, som på Kronans bekostnad blifvit för dem gjorda.
Herr Grefven och Landi Mars/kalken förklarade , att den af flere Ledamöter gjorde anhållan, att Statsutskottets ifrågavarande Utlåtande, måtte hvila på bordet till nästa Plenum , icke kunde, enligt 49 §■ Riksdags Ordningen, förvägrat. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 36 sistledne Maj, under N o 214 afgifne, samt den 6 dennes eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets, den 29 sistledne Mars meddeldte yttrande, i fråga om löneförbättring för KronoRetjeningen på Gottland och i Bohut Län, samt angående tryckningskostnaden af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser. Grefve Pojfe, Arvid; Det torde tillåtas mig, att fatta uppmärksamheten på innehållet af 448 Ben 18 Junii f, nt. StatsUtskottets förra, nu åberopade betänkande, i frågan om ersättning för kostnaden till tryckningen af LandshöfdingeEmbetets kungörelser. Det lyder sålunda: Att Ut [hottet väl infe, r att ifrågavarande trtjckningskoflnad, font i allmänhet vidkännes eif Kronsbetjeningen , med/uier ett känbar utgift, deri Jr ån be frielfe Jkäligen kan önjkas, få vidt det angar de kungör eif er, forn uti rgentelige Embetsärender ut färdas; men U/fkottet är ej i tillfälle att beräkna det belopp af Statens medel, forn för denna kv/lnads bfridande kan erfordrat, och anfer frågan härom icke kunna iämpeltgen i annan ordning komma till handläggning, än efter Landrhöfdingarnts derom tillgörande underdåniga anmälan. hus Kongl. Maj'.t , derigenom förhållandet i alla Länen må varda uppgifvet och ett getierelt förjläg upprättadt3 till grund för ärendets närmare bedömande. Så vida man antager, att hvad som med skäl kan önskas är skäligt, så lärer Stats* Utskottet hafva insett billigheten af Kronobetjeniogens anspråk på ersättning.
Dels marit betpbligt flörre, än utrpmmet meDgifwit att DerfläDeé emot', taga. ©ill winnanDe af nöDig enfjet wiD unDerwiöningenö orDnanDe odj ömfeftDigt utbpte af wunna erfarenheter f)ar 2anDtbrufé*2lfaDemtenö förwaltntngö*fomitee fått ftg i nåDer uppDragct att, närmajl unDer Chefen för €iöil*©epartementet, h<wDhafwa öfwerinfeenDet och ton* trollen öfwer famtliga lanDtbrufödärowerfen, äfwenfom öfwer ^ro $111 anledning är fåledeö att boppaö, att det ändamål, font med deraé inföp affågö, ffall i en ej apägfen framtid funna »innaé. öfroertnfeendet od) Forn trollen å famtliga flampolländerierna f>afma uppdragitö åt en färjfildt tillförordnad pprelfe.
Förfaringssättet vore nemligen följande: Sedan Landtmätaren fullbordat laga skiftet, och fastställelse å detsamma vunnits, ålåge det honom alt, inom en månad efter det bevis om fastställelsen blifvit tecknadt å egokartan, lill Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet insända uppgift på de utflyttningar, som blifvit beslutade, och dervid medelst utdrag af skifleshandlingarne lemna upplysning i följande hänseenden: om förrättningen varit egentligt laga skifte eller blott hemmansklyfning; om alla byns eller hemmanets egor ingått i skiftet, eller, om detta ej skett, an ledningen dertill; hvilka jordegare känts skyldige alt utflytta, eller om sådant komme att ske efter frivilligt åtagande eller ock redan före skiftets verkställighet skttl; antalet skiften, som hvarje utflyttande erhållit; afståndet mellan den förra och den nya tomten; tiden, inom hvilken utflyttningen skall vara verkställd; 6 Sammansatta StattLagsami Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 30. om nybyggnad kommer att verkställas af trä eller af brändt eller obrändt tegel, ler eller sten; de gamla Åbyggnaderna* byggnadssätt, storlek, indelning och brukbarhet; beskaffenheten af trädgård eller annan nyttig anläggning; flyttningskostnaden för hvarje bus samt för annan nyttig anläggning och kostnaden för erforderlig brunnsgräfning; om alla åbyggnaderna skola flyttas, eller någon af dem blifver orubbad; om de egas gemensamt med någon annan; om de före skiftet varit tillräckliga för hemmanets behof; om de derförinnan varit så bristfälliga, att ombyggnad i allt fall erfordrats; om den erhållna egolotten skall särskildt bebyggas eller sammanläggas med en annans; - om grunderna för nillytlningskostnadernas fördelning; hvarjemte vid det på lÖrenämnda och åtskilliga andra omständigheter grundade förslag till utllytlnings-understöd af allmänna medel borde fogas: dels behörigt utdrag af jordebok och mantalslängd öfver alla delegarne i skifteslaget; dels ock bevis alt förrättningen blifvit af Egodelnings-rätten fastställd.
För alt såsom tillägg tili mantalsskrifnings-längden densamma bifogas, skall Pastor dessutom, före den lä Januari, tillställa Häradsskrifvaren fullständig förteckning på alla, efter sednaste mantalsskrifning intill slutet af nyssförlidna år, inom församlingen limade förändringar genom födde eller med döden afgångne samt ineller utflyttade personer. § 8. l:o Vid mantalsskrifningen skall hvar och en husbonde till föroch tillnamn, födelseår och dag uppgifva alla till hans hushåll hörande eller i hans tjenst anställde eller i hans rörelse och yrke eljest biträdande och inom samma mantalsskrifniugs-distrikt bosatte personer, äfvensom deras hustrur och barn; hvarvid må anmälas, om någon af dem är behäftad med kroppslyte eller annan på arbetsförmågan inverkande bräcklighet, Derjemte skall hvar och en meddela fullständig 12 Förslag till Förordning ang. mantalsoch s katts Ii rifn ing arn ?. upplysning om den fasta egendom, han eger, den rörelse och näring eller det yrke, han idkar, samt den eller de tjenstebefattningar, han innehar; och åligger det handlande samt fabrikseller annan näringsidkare att uppgifva de i och för hans rörelse eller näring anställde, men hos honom icke mantalsskrifne, handels» och fabriksbeljenters samt gesällers och andra arbetares namn och bostad, 2:o
Sedan förslaget med tillhörande 124 Den 21 December. handlingar inkommit lill Styrelsen för viigoch vatten-byggnader, ansåg denna styrelse nödigt, alt erhålla upgifl, huruvida iulressenterne ville lemna bidrag till bestridande af de i och för företaget erforderlige kostnader, hvilket åter föranledde Majoren Olivecronas förslag och var anledmn dertill, att kostnaden icke hopfördes i någon summa i Styrelsens för vägoch vattenbyggnader till K. M. ingifna förslag. Uli den K. propus: 11, om Statsverkets tillstånd och behof har kostnaden sannolikt icke eller till följd af desse åtgärder blifvit uptagen i någon summa. Emedlertid har en actie-leckning blifvit börjad inom orten och beloppet upgår nu lill 40,000 ralr ngds. Jag är öfverlygad att inom orten detta belopp kommer att ökas till 100,000 r:dr, endast man äger hopp, alt erhålla Statsanslag af R. St. Då, såsom jag redan nämnt, det likväl är sannolikt, att i sakens nuvar. skick frågan icke blifvit uptagen i den K. propos:n och Statsanslag således blifvit af enskild motionär begärdi, sä skulle det möjligen kunna hända, att anslaget 180,000 ndr af R. St. anses allt för stort, för att på en gång utgå, och jag anhåller derföre, alt till Hr Wahrendorffs ifrågavande motion fä göra följande tillägg: I den händelse Hr M. v. Wahrendorffs motion om erhållande, i ett för allt, af ett sladsanslag stort r:dr b:co 185,000, för en Kanals anbringande från mälaren vid Mariefred till Saltsjön i Södermanland, icke skulle, ehuru öuskligt det voro, af StatsUtsk. kunna tillstyrkas, får jag, såsom intressent i företaget och ledamot i den direkt., som fått i updrag att befordra framgången af della i för provinsen Södermanland vigtiga företag, vördsamt föreslå: Att på de af Hr M. v.