Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit, på det, i händelse första alternativet icke skulle af ett eller annat skäl i Nåder bifallas, det andra må vara att tillgå; och hemställer Utskottet, att begge alternativen af denna anledning må utaf Rikets Ständer godkännas. Beträffande åter Rådhus-Rättens samt J ust i t ise—Collegi i och Förmyndare-kammarens i Stockholm Domböcker, så och då i den förra icke förekomma andre, Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N.-o 29, 23 den serskilde controllen underkastade, handlingar, än fastebref, och i den sednare eller Just i t ice-Gol legi i Dombok, endast bouppteckningar, samt inom Justilise-Collegium finnes en serskild Revisor, som åligger att granska alla afgifter för dit ingående boupteekningar, hvarföre i detta sednare hänseende annan åtgärd icke torde erfordras, än att föreskriften om biläggnings-chartans skiljande till hälften från ena exemplaret sålunda iakttages, att andra hälften bifogas det exemplar af bouppteckningen, som stannar i Collegii vård, och blifver för dess Revisor tillgängligt, föreslår Utskottet, att nyssnämnde föreskrift måtte i afseende å bouppteckningar, som till Justitiae-Collegium och Förmyndare-Kammaren i Stockholm ingifvas, varda antagen, tillika med uttrycklig förpligtelse för Collegii Revisor att granska charteringens riktighet, samt att Rådhus-Rätten i Stockholm må åläggas, att till HofRätten insända utdrag af Domboken öfver meddeldte faste bref, och dervid foga så väl sjelfva chartonia, enligt Utskottets första alternativ, som sådane förteckningar, som i andra alternativet omförmälas, för att, lika med öfrige till Hof-Rätten ingående Protocoll och Domböcker, undergå granskning. Emot Utskottets vid slutet af pag.
Om nu förevande förslag antages, blifver valordningen för Stockholms stad icke i ringaste mån förändradt, på sätt jag skall söka ådagalägga. Enl. förslaget skulle 3:dje momentet af 14 §:n Riksd.Ordn. blifva det 2:dra, men för öfrigt hufvudsakligen bibehållas vid sin nuvande lydelse. Detta mom. börjas sålunda: ”Valen skola ske inför Magistraten efter det å hvarje ort hittills öflig a valsätt, deruti likväl ändring kan ega rum, enär antingen någon stads samtliga vaiberättigade innevånare, eller ock en eller flere klasser bland dem, hos Konungen anhålla om fastställelse af ny valordning för staden och Konungen, efter vederböndes hörande, finner skäl att dertill samtycka”. Nu förhåller det sig så, att Stockholms nuvande val-ordning finnes i 1 mom. af nämnde 14 §, som säger, att ”hufvudstaden Stockholm välje tio Riksdagsmän, hvaraf tre Magistratspersoner, två Grosshandlare, en Fabrikör, en Minuthandlare och tre af embeten och handtverkerier. Valen förrättas af 50 Elektorer, utsedda ibland Rorgerskapet, efter lika klassifikation, som Stadens 50 Äldste. Dessa Elektorer välja hvar för sig Riksdagsmän inom sin klass, men alla samfäldt Fullmäktige af Magistraten etc.” Detta är Stockholms nuvande valordning, och då, enl. förslagets 2:dra morn., det hittills å hvarje ort ollila valsätt skall fortfarande gälla, intill dess Staden med Konungens samtycke deruti vidtager någon förändring, så 5 H. 10 146 Den 8 Mars e. m. torde det vara klart, att genom förslaget ingen ändring sker i Riksdagsmanna-valet för Stockholm, dervid allt framgent måste förfaras på enahanda sätt som hittills, såvida icke Stockholms valberättigade innevånare besluta och K. M. fastställer en ny valordning för staden. Förslaget åsyftar således icke att förändra Stockholms val-ordning, utan afser att ställa Stockholm i lika förhållande med rikets öfriga städer.
Städer, hvarje icke fattigt matlag eller hushåll bland i74 Stats-Utskottets Borgare och Ofrälse Ståndspersoner, betalar 6 Öre Silfvermynt, som, enligt K. KammarGollegii Circulairebref den 16 December 1777 efter 6 D:Ir på R:drn utgöres med i§ sk. Denna afgift, hvilken, jemte den i i752 års K. Bref Allmogen ålaggde högre Lagmansränta, tillkommit vid nämnde års Riksdag, såsom en Bevillning till HofRättens aflönande, blef, genom K. Brefvet d. 5 Mars 1778, ställd under K. StatsConloirets disposition, och uti K. Brefvet d. g November 1785 samt KanunarCollegii och StatsContorels CirculaireBref d. 20 Januarii 1786 är vidare förklarad!, att Ståndspersoner på Landet som ej tillhöra R. o. A., Presteoch BorgareStånden, icke heller mern än Allmogen böra utgöra ifrågavarande Sterbhusafgift. Det visade sig således, å ena sidan, att så väl Lagmansoch Häradshöf dinge-ränt ans som Sterbhusafgiftens åtagande afsett ett och samma ändamål, nemligen JustitiseStatens aflöning, men, å den andra, att desse bidrag, hvart för sig, icke träffade alla, som behöfde ålita vederbörandes ämbetsbiträde, dels ock till olika belopp utgöras af dem som skola desamma erlägga, hvilka skiljaktigheter mÖjeligen haft en skälig anledning uti fordna serskildta förhållanden; och R. St Jr hafva derföre ansett en jemnkning så i ena som andra afseendet vara af både billighet och rättvisa påkallad, samt kunna, utan rubbning af de med ägandet af viss slags jord i öfrigt förenade förmoner, lämpligast åstadkommas på det sätt, att, emot indragning af den, såsom Bevillning för HofRätternes aflöning anslagne Sterbhus-procenten, samt af Matlags-afgiften Betänkanden. 175 i Stockholm och Götheborg, ej allenast Ii. o.
Den så kallade stora slottstrappan förde upp till en rymlig vestibul, hvars hvalf på ena sidan uppbars af tvenne rader fristående pelare, på den andra af pilastrar, mellan hvilka höga, åt slottsgrafven vettande fönster sträckte sig så långt ned, att de förskaffade dagsljus äfven åt den närmaste afsatsen af trappan. Genom denna vestibul och den derinnanför belägna drabantsalen skulle Drake passera på sin väg till rådkammaren. Den taklampa, som upplyste den, lemnade det vidsträckta rummet bakom pelarne i mörker. Här och i smårummen bredvid hade nyss en fåtalig, men pålitlig och välbeväpnad skara af Vanloos män blifvit posterad. För öfrigt hade öfverste Sparre, som åtföljt Vanloo till slottet, samlat drabanterna i salen, under förevändning af den inspektion, hvilken han, i egenskap af deras befälhafvare, på obestämda tider plägade företaga. Vanloos män hade under den sistförflutna timmen, två eller tre i sänder genom de olika portarne gått in i slottet samt intill den afgörande stunden varit samlade i ett rum, beläget i den norra sidans jordvåning. Utanför portarne hade kunskapare varit utställda och i slottsgrafven båtar placerade, hvilka observerade Drakes folk. Äfven bland detta funnos män, som stodo i Vanloos sold. Han kände de öfverenskomna signalerna. Den första af dessa hade redan ljudit. – Mynher, sade Sparre till Vanloo, som stödd mot en af vestibulens pelare inväntade Drake, – är ni öfvertygad, att ej er kärlek till det hemlighetsfulla förleder er att allt för mycket lita på de ringa krafter, som stå till vårt förfogande? Ni nödgar mig tillbringa hela aftonen hos er, förer mig derefter till slottet, och först här underrättar ni mig om en fara, hvars tillvaro jag ännu i denna stund skulle betvifla, om ej allvaret i ert anlete aflägsnade hvarje tanka på skämt. Om ni blott gifvit mig en vink, skulle jag sammandragit mitt regemente ... – Var lugn, sade Vanloo, – våra motståndskrafter stå i ett tillbörligt förhållande till anfallskrafterna.
Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. som under en längre tids lagskipning sig inritat; och det synes i all händelse lämpligast, att de spridda stadgandena i ämnet, så vidi de anses böra qvarstå, sammanföras i en författning, som tydligen angifvet’ de tillfällen, då deras tillämpning hör äga rum. Med föranledande af detta allt är fördenskull till Rikets Höglofl. Ständer min vördsamma hemställan, alt ofvannämnda Kongl. Bref af åren 1746, 1773, 1782, 1805 och 1820 mätte tagas under skärskådan; och att, efter öfvervägande af deras innehåll, Rikets Höglofl. Ständer, för sin del, besluta utfärdande af en författning, hvarigenom, med upphäfvande af Kongl. Brefvet flen 21 Juni 1820, förordnas: Att, i likhet med den i Kongl. Biefvet den 1 Juli 1746 lagda grund, inbrott i afsigt att stjäla skall, i de fall, då tillgrepp tillika icke skett eller det tillgripna icke öfversliger tio daler silfvermynts värde och således första eller andra gången ej anses svårare än snatteri, så ock då stöld tillika första gången är föröfvad, straffas hvarje gång på sätt 6 § i 40 Kap. Missgerningsbalken innehåller, utan någon tillökning i bestraffningen, om icke för värdet af det tillgripna enligt 47 Kap. eller 40 Kap. 1 § samma Balk: Att den, som en gång blifvit för stöld med inbrott straffad och å nyo med sådan gerning beträdes, skall, för den sålunda andra gången föröfvade inbroltsslölld, jemte ansvar i öfrigt enligt lag, ådötnas det i Kongl. Brefven af den 1 och 30 April 1773 stadgade straffarbete i två år:
Mörners yttrande möjligen skulle kunna hos dem, som icke gjort sig närmare bekanta med förslaget, gifva anledning till den förmodan, att straffarbete alltid skulle i detta fall ådömas, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att det heter: »straffes högst med straffarbete i två år.» Således är det icke något som hindrar att böter af endast 5 rdr kunna ådömas; och har förbrytelsen varit ringa, är straffet derefter. Hr Ribbing: Jag har anmält mig endast för att få före na mig med Gr. Mörner i hans sednaste anmärkning. Gr. Mörner: Jag anhåller om ursäkt för det jag ytterligare begärt ordet, men jag har icke haft någon aning om att orden kunde förstås annorlunda än att brottet var urbota; ty då endast straffarbete finnes på detta ställe nämndt såsom straffart, kunde jag icke tro att brottet finge försonas med böter. Jag anser emellertid önskligt att Hrr:ne i Lag-Utsk:t förut meddelat detta förhållande. Frih. Armfelt: I anledning af Gr. Mörners sednaste ytt rande får jag anmärka, att, så ofta det heter att en person skall straffas högst med straffarbete, deri äro inbegripna både 442 Den J3 Juli. böter, fängelse och straffarbete i det uppgifna antalet år. Så snart icke något minimum är utsatt, har domaren således vid straffmätningen att bestämma sig för hvilken af nämnde straffarter han pröfvar närmast öfverensstämmande med straffbarheten. Biföllos. 9:de §:n. Gr. Mörner: Norges Riksstyrelse eller Norges Storting kan icke gerna blifva föremål för förgripelse af Svensk man annorlunda är genom tal eller skrift1 denna händelse behöfves icke denna §. Den kan deremot blifva skadlig i så fall, att det kan anses att man förgriper sig mot Norges Storting, då man försvarar Sveriges rätt och bästa. Jag anhåller att §:n, såsom onödig, måtte afslås. H. Exc. Hr Frih. De Geer:
En revision af dessa tiders författningar, den jag anser nödig, skulle troligen närmare ådagalägga detta. Jag bestrider ej, att Lagutskottet saknar tid härtill, men tror, att det bör begagna tillfället yttra något till ledning för allmänna 160 Den 3 April. opinionen, som, säga hvad man vill, dock till slut gör sig gällande. Den värde Motionairen Herr Cederschjöld har nu serskilt omnämt 1807 års Förklaring angående klander och åtal emot Domare. Jag linner visserligen nödvändigt att förekomma, det Domare af kittslige parter obehörigen angripas, men tror äfven, att vid bibehållandet af den pröfningsrätt, om åtal skall ske eller ej, som är JustiticeCanzleren uppdragen, bör ihågkommas, att JustitieCanzlerens förhandlingar ej äro af samma natur sorn StatsRådets, hvilka af ConstitutionsUtskottet granskas. Af dessa skäl förenar jag mig med Motionairen i yrkandet af återremiss på Betänkandet, ehuru jag ej i öfrigt anser det vara af någon vådlig beskaffenhet. Friherre Ehrenborgh: Jag bekänner, att jag ej för nain del kunnat fatta annan mening af 88 §. RegeringsFormen, än att de Lagförklaringar, som Konungen emellan Riksdagarne utfärdar, få kraft af Lag, så vida icke Rikets Ständer vid deras nästa sammanträde ogilla’ dem. Måhända har jag häri misstagit mig; men vådan af denna princip är i alla fall icke betydlig, ty om någon utkommen Lagförklaring vore af så vådlig beskaffenhet, att den derföre borde ogillas, så har den måst visa så skad - t)en 3 April. liga verkningar, att säkerligen någon derå fästar Representationens uppmärksamhet» Inträffar icke detta, oell blir Representationen ej på sådant sätt i tillfälle alt granska den möjligen felaktiga Lagförklaringen, då må den gerna, såsom oskadlig, qvarstå.
I hela Länet utgjorde år 1829 sammanräknade antalet af dem, sorn åtnjöto underhåll eller understöd af de allmänna Fattigvårdsmedlem, 2,918 personer, eller vid pass 4o:(le-delen af hela folkmängden, omkring 116,000 2X inenniskor; Och är Fattigförsörjningen samma Ar upptagen att hafva kostat minst 22,975 R:dr Banco, sorn för hvarje Fattighjon öfver hufvud utgör Sju Riksdaler skill, berörde mynt. — Enligt Tabellen deremot är Fattigförsörjningen per medium beräknad, att årligen uppgå till 29,680 R;dr 33 skill. 1 r:st. Banco, eller närmare 7.,000 R:dr mera, än hvartill densamma på sätt njrss berördt blifvit, år 1829 är vorden ansedd, hvilken skiljaktighet åter härleder sig derifrån, att uti här ofvan omförmäldte Fattigpersonal ej är inbegripet det icke obetydliga antal fattige, som, utan allt bidrag af Socknarne, utaf Bruks-, Grufvasamt andie Inrättningars Ägaie enskildt underhållas. j Vid sistledit års slut utgjorde tillgångarne i Örebro Sparbank, den ende i Länet, sammanräknade 12,253 Il:dr 3a skill. 9 r:st. Banco, eller nära fem gånger Bankens fond vid 1828 års utgång; hvilken betydliga tillökning utgör ett öfvertygande bevis på Inrättningens allt jemn t tilltagande förtroende. Gästgifvareskjutsen, angående hvars ställande på Entreprenad, Länets innevånare, till följe af Eders Kongl. Maj:ts derom meddeldte Nådiga befallningar, vid serskilde tillfällen, ehuru utan framgång, blifvit erinrade, utgöres ännu på sätt af ålder vanligt varit, dels med anslaget håll och dels med Gästgifvaren och Reservelagets Hästar; Och ehuru den i senare årpn tillkomna Deligence-Inrättning emellan Stockholm och Götheborg, hvarvid Deligencen passerar
ga, om snar anmälan, åtföljd af prästbetyg, insändes till skolans föreståndarinna fru S. Swartling, född von Hofsten, Örebro. Q GIÖBELS KONSTINDUSTRI-AKTIEBOLAG har i dagarne haft anordnad en synnerligen vacker utställning i sin expositionslokal vid Norrlandsgatan. Den rikhaltiga samlingen af textilalster bekräftade ånyo genom sina tjusande mönster och konstnärligt afvägda färger, huru denna yrkesgrens utöfvare alltjämt äro i besittning af friska idéer och motsvarande smak till deras framställande. Särskildt ådrog sig en väggbonad, bestående af ett stilskönt komponeradt bladmönster i grönt skinn, kontureradt med guldtrådar och anbragt på en botten af grön boj, berättigad uppmärksamhet. Möbelindustrien var representerad af bland annat tvänne för geheimerådet Krupp i Essen förfärdigade högsäten, klädda med särdeles originella gobeliner; vidare funnos af arkitekten Westman ech artisten A. Wallander smakfullt komponerade länstolar, taburetter och damskrifbord. Utställningen har sålunda i allo varit värd det stora intresse, hvarmed den af allmänheten tagits i betraktande. U t m ä r l s. t a sista Skördens T o o r, med fritt emM. S. — Hvard. Helgd. Allm. Telefon 5848. utvalda af bästa sorter, expedieras omsorgsfullt uti förseglade paket från 1 Vs till k kilo, äfvensom i kanistrar å ' / kilo och lådor till högre vikt, ballage. Crescent n:r 9, blott använd 14 dagar, säljes billigt. Vid. genom Björkman, Stålboga. Hufvudlager i Göteborg. — Filiallager i Stockholm. ' TA välsmakande, kraftigt ä 4 kr. kg. • * • " 9 Smul-Té2: 50 kg. Irma Cacao i burkar och löst från 3: 25 kg. m. m. hos (690) Lars Olde, 56 Klarabergsgatan. 1 Jakobstorg STOCKHOLM. J O H. L U N D S T R Ö M &amp; C:o. Xa [W) &amp; o * vto *: Hattaskar 7 Mynttorget af vackert opol. bjurkfanér, synnerligen lämpl.
Efter nära 150 års förlopp är förhållandet åter, genom odlingar och omtänksam hushållning å ena sidan, samt vanvård och förstöring å den andra, blifvet helt annorlunda, och den mest märkbara olikhet i godhet och förmåner tillvägabragt imellan Ö7<5 Besv. sch Ekon. Utsk. Betänkanden. lika stora hemman. Redan detta ådaga lägger olämpligheten af förenämnde roteringsgrunds användande för det närvarande^ men denna olämplighet visar sig ännu tydligare, om man besinnar: att det är egentligen Säterier, Rå och Rörs hemman samt boställen, som tillhöra extra roteringen: alt dessa vanligen innehafva högt hemmantal, emedan å en tid, då befrielse från nästan alla onera dem tillkom, det ej ansetts nödigt, att söka nedsättning deruti genom förmedling; samt att följaktligen någon verklig jemnförelse imellan så beskaffade hemman och de till ordinära rotering indeldte icke kan ega rum. Att, såsom Kongl. CammarCollegium föreslagit, antaga den roterade jordens bevillningsvärde i hvarje ort till jemnförelsegrund vid bestämmande af den roteringsskyldighet, som den extra roteringen underkastade jorden bör vidkännas, medförer icke någon säkerhet. Opålitligheten af be villningsvärdet, såsom beskattningsgrund,har Utskottet uti förut afgifne Utlåtanden i andra ämnen tillräckligen ådsgaleggt; och möter härvid dessutom den omständigheten, att, då icke alla till extra rotering förfallna lägenheter äro särskildt bevillningsvarde åsatte, en annan rotering9grund för sådana lägenheter måste användas, hvarigenom dera förra skulle upphöra att vara, hvad som likväl icke borde saknas, allmänt gällande. Éesv. Och Ekon. Vtsk> Betärihnncleri. 07?
Majit äskat en förhöjning af 1,500 R:dr, derom framställning skett uti en särskild, till Rikets Ständer den 3 sistlidne Februari aflåten nådig proposition, angående anvisande af ärligt anslag för uppehållande af de å Olands vestra kust inrättade färjeplatserna Röhälla, Färjestaden och Reijershamn; och hafva Rikets Ständer deraf hufvudsakligen inhemta!, hurusom å den del af Ölands vestra kust, som sträcker sig gent emot staden Calmar, sedan äldre tider voro anlagda tre allmänna färjeplatser, Röhälla |:dels mantal i Glömminge socken, Färjestaden £ mantal i Thorslunda socken och Fröbygårda, bestående af en oskaltlagd lägenhet i Wickleby socken, med en areal af trettio kappland, som vid Ölands utmarksdelning blifvit lill denna färjeplats anslagna. Af dessa tre färjeplatser, hvilka genom häradsvägar stöde i förbindelse med den på den såkallade Landborgen efter längden af Öland anlagda vestra landsväg, vore Färjestaden belägen midt för Calmar på ett afstånd af en sjömil och hvardera af de tvänne öfriga färjeplatserna ungefär en och en half sjömil från nämnde stad. Alla färjeplatserna, hvilka tillika vore gästgifvaregårdar med underlydande reservlag, hade tjenliga bus och byggnader för resandes emottagning uppförda af lärjeplatsinnehafvarne utan bidrag af innevånarne i Ölands Södra Mot, inom hvars område färjeplatserna vore belägna, hvaremot desse innevånare ursprungligen anlagt och underhållit lastoch landnings-bryggorna vid Röhälla och Färjestaden. Skyldigheten alt underhålla bryggorna hade dock i sednare tider öfvertagits af färjeplats-innehafvarne emot uppbärande af bropenningar till vissa af E. K. Majit bestämda belopp. Vid Färjestaden och Fröbygårda funnes dessutom särskilda roddlag anslagna, för att, när så påfordrades, lemna roddkarlar till resandes fortskaffning öfver sundet med färjorna.
Statens gemensamma Casfa, samlad för dess underhåll, tyckes väl af en förvaltare eller Fullmägtig ej böra få disponeras utan till gemensamma fördelar, hvilket man väl ej alfvarsamt kan påstå Götha Canal skall åstadkomma: sådane slags utgifter synas böra bestridas endast genom Äctier och frivilliga sammanskott eller Collecter öfver hela Riket, som nu tor nya Kyrkors byggande ofta beviljas, hvarigenom en verklig samfundskänsla kan sig uppenbara; men ej tvungit utgöras af äfven den torftige Dagkarlen och andre, som aldrig af arbetet kunna draga något parti; minst tillåtas förstöra Crediten för bJationalskattkammaren, då den, i stället att med sina inkomster få skaffa valuta för dess oconsoliderade depositionsbevis, tvungits dermed bygga Canalen, hvilket, enligt det af Bolaget åberopade Coatract åligger Bolaget en - 8 i Den i5 Octoher f m. [arnt-, ännu värre än att det allmänna nu nödgas sätta sig i betydlig ränteskuld, utan säker inlösningsfoud för denna ett privat Bolag tillhörige Canalbyggnad; hvilka alla mesurer så uppenbart synas mig skada hvarje mans enskildta välmåga. Detta i allt för stor Schala entamerade skrytverk öfvertogs i början af ett bolag visst ej af Medborgerlig uppoffringskänela, utan i beräkning på enfkilt vinjl och af hunger efter lån af en enskilt Discont. Nu då calculerne felslagit mer än calculer gjordt, sedan räkning i verlden existerat, eftersom ett Förslag slutande sig med 1,600,000 R:dr måst redan ökats till 8 å 9 Millioner, 6amt den påräknade Disconten blifvit bragt i oemotsägeligt concurs tillstånd (Bolaget må så i det ena som andra afseendet vara oskyldigt, resulta-' terne äro dock ostridiga); nu vill man påtruga det allmänna de afgjorda förlusterne och hela arbetet samt helt comode taga 5 procent på sina — kanske någon gång för en bsgatelle erhållne Actier.
I vårt land, der embetsmannaskicklighet och erfarenhet, hvilka icke utan skada för regeringsärendenas gång kunna saknas hos Depart.cheferne i Statsrådet, mera sällan äro förenade med en oberoende förmögenhet, der måste man hålla det nit räkning, som lemnar en angenäm och säker embetsställning, för att hörsamma sin Konungs kallelse till den, under vära närvarande förhållanden ingalunda afundsvärda platsen af medlem af Statsrådet, och som, utan afseende på anfallen från höger eller venster, känner sin pligt att icke öfvergifva sin Konung, så länge han ännu tror sig kunna vara Honom och fäderneslandet nyttig. Hr Hjerta, Lars: Det kan visserligen icke dragas i tvifvelsmål hvad resultatet skall blifva af pröfningen utaf detta betänk., nemi. att del blir lagdt till handlingarna, och jag har icke begärt ordet, för att sätta mig deremot, men jag har trott, att det kan finnas äfven en annan sida af saken, än den, som här blifvit 5 H. 19 146 Den 5 December. framhållen. Det måste visserligen erkännas, såsom en sanning, att det är rätt att icke till sin yttersta gräns tillämpa den constitutionella ansvarigheten sådan den finnes i 107 §, annat än i de mest vigtiga fall. Men, mine Hrr, det är å andra sidan, af lika stor vigt för ett folk, att den auctoritet, som å representationens vägnar är satt att utöfva controllen på Styrelsen, icke dervid förfar med efterlåtenhet. Jag tror, att Const.Utsk. om det också vid första påseendet skulle synas hafva felat i formen, eller gjort sig skyldigt till de anmärkmr, man här så frikostigt gjort emot detsamma, likväl vid närmare granskning skall befinnas hafva förfarit så som det bort, med det samvetsgrannaste uppfattande af sitt åliggande. Man har sett huru ofta det händer, särdeles på detta rum, att då andra af Ständernes Utsk. hos de respective RiksSt:n föreslå, att R. St. må ingå till K.