Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid dess låga såg Ehrensvärd på Björnram och fann honom dödsblek. Hexmästaren frågade nu om Ehrensvärd önskade att operationen skulle fortsättas, men tillkännagaf äfven att, i anseende till någon förglömd omständighet vid förberedelserna, försöket att ånyo öppna kyrkodörren skulle vara högst farligt; hvarpå Ehrensvärd förklarade sig helst vilja gå hem. Följande dagen tillskref Ehrensvärd sin lärare i trollkonsten ett bref, hvaruti han tackade honom för sin möda i undervisningen, men tillkännagaf sitt beslut att hädanefter aldrig mer sysselsätta sig med några försök i andeskåderiet. Ett minne lemnade likväl Ehrensvärd af denna händelse uti en handteckning, som föreställde denna scen på Johannis kyrkogård. Professorn, doktor Sven Bruhn, i början af århundradet lektor vid gymnasium i Strengnäs, berättade en gång följande: “Jag hade, under några dagar, varit borta hos en god vän på landet. Då jag sällan bestod mig sådana nöjen, icke af snålhet, ej heller af missbelåtenhet med naturen och landtlifvet, utan af en mångårig vana att sitta inne vid min pipa och bland mina böcker – med ett ord af ett outsläckligt begär att vara hemma – så vantrifdes jag vanligen utomhus, särdeles om det gällde en längre tid, jag måtte vara i så godt och trefligt sällskap som helst. En viss, oförklarlig oro blandade sig på sistone med den vanliga hemsjukan – och inga böner kunde förmå mig att längre stanna qvar. Jag lät spänna för min vagn, tog afsked och kände mig allt lättare och tryggare, ju närmare jag nalkades mitt gamla Strengnäs. Solen hade nyss gått ned, då jag vek in på den gatan, vid hvilken biskopshuset är beläget och i hvars grannskap äfven jag hade min boning. Som jag nu i sakta mak färdas fram, blir jag i hast varse ett stort liktåg, kommande rakt emot mig. Det förundrade mig genast, att inga klockor rördes och ingen åskådare syntes till, ehuru sådana eljest icke vid dylika tillfällen pläga saknas. Processionen nalkades; jag höll stilla på sidan och aftog hatten.
Hr Stråles fruktan, alt privatbanker icke skola uppkomma, i fall vilkoret af invexling med silfver ulfästes, kan jag icke dela. Måhända komme solidariska banker, som bedrifvas i mindre scala och med en liten fond, icke alt uppstå; men jag ar säker, att actiebanker i de större städerna derföre icke skola uteblifva, helst erfarenheten visat, att begärligheten efter silfver ej är särdeles stor. Jag kan icke dela Hr Stuarts åsigt deruti, att den ifrågavar. skyldigheten först med år i843 borde inträda; ty derförinnan kunde olägenheterna redan hafva visat sig. Icke heller kan jag dela Gr. Horns tanka, som borde man ej här tala om farhågor för realisationens bestånd. Det vore i sanning underligt nog, om man skulle låta åtgärder vidtagas, hvarigenom man trodde, att realisationen äfvenlyrades, utan att rnan agde yppa sina farhågor i det afseendet. I likhet med hvad Frih. Stjernstedt opinerat, tillstyrker äfven jag, att privatbankerna må åläggas inlösa sina sedlar med silfver. Frih. Boye, Ludv.: I den discussion angtde lag för privatbanker, som nu tvenne dagar pågått, har jag hört fordringar medgifvas af den beskaffenhet, att de synts mig tillintetgöra både sak och verkställighet. Jag har tappat 2:ne voteringar, men det skall icke nedstämma mitt nit att motverka fortgången på en sådan bana; och då jag förklarar, att jag icke misskänner värdet af mina motståndares åsyftning, mäste jag dock bekänna, att, med tillämpning af deras satser pä förevar, fråga om privatbankers grundläggning, jag icke föreser annat resultat än Dumboms omdöme angtde giftermålen, att de bästa äro de, som ej blifva af, ty med mina motståndares satser komma säkerligen inga privatbanker alt någonsin uppstå. Man må ursägta mig denna tanka.
StatsUtsk:s oemotsagda calcul och allmänt till - Den 5 Maj f. na. '99 gängliga offentliga handlingar , hafva minister-statens inkomster alltsedan och före 1828 varit: af Sverige b:co r:dr 266,666: 32. „ Norrige 40,000 Sp.dal „ „ 77,5oo: — „ 8:de hufvudtitelns extra ut sif', ,"c,lel ” Ti. S* Hvaremot utgifterna varit af den beskaffenhet, att då ulrikes-beskickningarnas aflöning, inberäknade diplomatiska pensioner och sorgepenningar, icke öfverstigit circa 24^000: — så att en årlig besparing bort uppstå af circa . 141,000: — Men då en sådan icke tinnes, utan försvunnit till utgifter, som man vill och till en del lyckats hålla hemliga, aro, utan motsvar. för Piikets sannskyldiga nytta uppgifvet och godtkändt föremål, under näslförflutna 12 åren använda af Statens medel uti capital rrdr b:co 1,716,000: eller, om man skulle anse årliga Utgiftssumman 143,000: såsom nödvändigt fortfarande sådan, vore den motsvar. en ränta å 5 proc. till ett skuldcapital icke mindre än 2,860,000 r:dr. 2:0 Utom det factum, att K. M. i dess nåd. propos. till R. St:s StatsUtsk. icke föreslagit någon nedsättning i förenämnda årliga utgifter, finnas följande anledn:r till deras fortfarande under en för närvar, troligen obestämbar tid, nemi.: att Rikets colonial-tillhörighet, Vestindiska ön St. Barthelemy, sedan 1812 skiljd från Sveriges öfriga statsförvaltning, uppgifves vara iråkad betydlig skuld; att till reglerande af denna skuld, om hvars rätta tillkomst och belopp R. St. sakna bestämd kännedom , likväl yppats, genom befunna documenter i penningeförvaltande verk, det obligationer till innehafvaren blifvit utfärdade och ännu äro utestående.
St:r nu å nyo till pröfning och afgörande förekommer. K. M:t förblifver StatsUtskottet med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen» Datum ut supra. CARL JOHAN, J. Nordenfalk. Betänkande d. 25 Som, på sätt K. M:ts Högstberörde Nådiga Skrifvelse innehåller och de Utskottet i ämnet tillhandakomne handlingar närmare utreda, ägaren af Korsö Fyrbåk förblifvit vid sitt förra anbud samt ägaren af Landsorts Fyrbåk väl nedsatt Köpeskillingen från 35,ooo R:dr till 3i,5oo R:dr, men med förbehåll af serskild betalning för de uti det förra beloppet inbegripne Inventarier, bestående bland annat af i i5o Tunnor Stenkol, hvilkas värde till stor del uppväger skillnaden uti Köpeskillings-anbuden eller 3,5oo R:dr, så och då R. St:r vid 1823 års Riksdag dels ansett anledning förekomma , att uti den för Landsorts Fyrbåk begärde köpesumma kunde vinnas en nedsättning af minst 5ooo R:dr, äfvensom en betydligare minskning i den för Korsö Fyrbåk fordrade Löseskilling, hvilken, i jemförelse, till inkomsten af Fyrbåken, vore alltför öfverdrifven, syntes blifva ett nödvändigt vilkor för afslutandet af köpet derom; men på sätt här ofvan anmäldt blifvit, några egentliga nedsättningar uti de förut begärde Köpeskillingar icke skedt och de af R. St:r för köpets fullbordan sålunda fästade vilkor ej blifvit uppfyllde samt något förändradt förhållande, föranledande till ingående uti köpevilkoren med beräkning af någon fördel för Staten sedan sista Riksdag ej eller inträffat, kan Utskottet icke tillstyrka inlösen af meranämnde Fyrbåkar, för K. M:ts, och Kronans räkning, emot de köpesummor, som derföre fordrade blifvit. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om fortfarande af det vid sednaste
Klockan var redan tio då vagnen, hvilken var beställd att vid afvägen invänta Friherrinnan, åter stadnade invid hennes trappa. O! huru lycklig, tacksam och tillfredsställd känner sig menniskan, i synnerhet då hon ute i den sköna upplifvande naturen, der allt, hvarje träd, hvarje planta, hvarje det minsta grässtrå, påminnande om ett skapande väsendes tillvaro, blifvit väckt till ny beundran af dess allmakt. Jag hade som knappast hunnit intaga min plats hos Friherrinnan och satt ännu alldeles betagen vid minnet af den njutningsrika morgonen, då Baron C. oförmodadt inträdde; han gjorde, jemte en djup bugning, Friherrinnan sin ursägt, för det han så tidigt på dagen vågat genera henne; härvid log hon godt, och bad honom gissa hvilka ställen hon redan tidigare på dagen hade besökt, samt omtalade nu för honom vår promenade. "På Vestanby", utropade Baronen, då Friherrinnan nämnde stället, "ack min nådiga goda Tante, hvarföre ej vid en dylik promenade, taga mig, min Tantes ödmjuke tjenare, till sitt underdåniga sauv de garde? Var promenaden bestämd redan i går aftons?" "Icke så alldeles" svarade Friherrinnan leende, "dessutom hvilade mitt underdåniga 'sauv de garde' säkert ännu godt, då vi redan höllo på att intaga vår frukost, anar mig." "Klockan fem är jag uppe alla morgnar", forsvarade sig Baronen, "och har nästan hvarenda sådan, då ej väderleken annorlunda förordnat, gjort min promenade just till nämnde Vestanby; det är det skönaste ställe hjerta och öga vilja önska." "Ja, så tycka äfven vi, Mathilda och jag", återtog Friherrinnan; "nå, jag lofvar då, min bästa Paul, att mycket säkert tillsäga dig, då vi nästa gång företaga promenaden till Vestanby, endast du då finner dig hugad inviga dig till din gamla tants skyddande Riddare." Med glädtigt skämt försäkrade sig Baronen fullkomligt beredvillig härtill, lofvande uppbjuda all sin förmåga vid besvärjandet af så väl Oreader, Dryader, Najader, som förtrollande
Mtd~lke i Schleuwig den 23 novelnber i: Berlias Architecten-Verein hAllit ett fijredrag ofver hnsflit, till hvws illustrerande begarts och erhhllits en stasre sawling fiirem51 ffrln IToreningen H. V. Denna utstiillning var den storsta svenska textilntstallning, s o ~ n hittills iigt rum i Berlin. Handarbetets Viinners ~l~iistutstallning &amp; gde rum den 22-24 noveinber och var talrikt besijkt. Dels for att utfora en del nya arbeten for denna utst&amp;llning: dels fiir att effektuersl de lnAnga bestllllningar, som ing %tt, har en liflig verksamhet under hela hosten inoin Foreningen varit rgdande. Medarbetarediplom vid 1897 hrs lionstooh industriutst&amp;llning hafva p % forslag af Handarbetets Vlinners st,yrelse af utstllllningsjuryn tilldelats foljande inom foreningen arbetande personer: Minzmi 1361,-jeson Ann&amp; Margl-ethe Idartailoch Jenny Lindnnan, Stockholm, for ~lionstbroderi~; ton, Stockholm, for ~finske vikfnad *; Anncc Andersson, Bleliinge; .Bengta. nlcin8~012, t ' A: 11,1,Ctx Pe~.sson och IZ ' litz Obely, Stockholm,. for .gobelinsviif.nader *; I f a n n u. ~ O ~ Z C ~ ~ S Stockholin, SOIE, for srodlakansviifnads; Mcwitas Arz~za ~Wuttsclotte~; Dalasne .och .l; lanrza Lur~sclotter, SkBne, fijr ~spetsknyppling~.
Inrättningen ägde år 1842 fastighet till ett värde af 15,000 R:dr och i Capital 15,261 R:dr 27 sk. 1 r:st. Dess inkomster voro 1,542 R:dr 19 sk.; utgifterne åter 1,567 R;dr 21 sk. 7 rist. Der emottogos och vårdades under året 105 Barnaföderskor. 1 anseende till minskade Cdapital-tillgångar^ hade endast 6 barn erhållit fosterhjelp. e) Murbeckska Inrättningen för fattiga Jlickors uppfostran. Underhåll och undervisning har der lemnats 25 faderoch moderlösa fattiga flickor. Capital-fonden uppgick år 1842 lill 87,196 R:dr 46 sk. 8 r:st.; och värdet af Inrättningens fastighet är uppgifven till 9,600 R:dr. Inkomsterne, inberäknad en då erhållen gåfva af 9,960 R:dr 5 sk. 5 r:st., voro 13,859 R;dr 9 sk. 2 r:st., samt utgifterne 5,281 R:dr 39 sk. 8 r:st. 38 f) Prins Carls Uppf ostrings-Inrättning för fattige och vanvårdade barn. Sorn erfarenheten visat, att sedelösa Föräldrars elaka exempel bidragit att öka antalet af unge förbrytare, enär för desse, efter undergångne laga bestraffningar, ingen annan tillflykt funnits, än att återvända till den omgifning, af hvilken de blifvit införde på lastens bana, har denna Inrättnings Direction, för alt rädda sådane unga förbrytare från det förderf, som botade dem, i följd af Föräldrarnes skadliga inflytande, låtit uti en till Inrättningen donerad Egendom vid Tjärhofsgatan bilda en serskild Afdelning för vanartade och vi/seförda Gossar, hvilken Afdelning den 1 April 1839 tog sin början.
Han var den förste, som tillämpade detsamma, i det lian genomdref vexelundervisningens och friflyttningens införande vid Kongl. Krigs-akademien; samt införde vid geografiens studium ett nytt lärosätt genom den så kallade “geografiska konstruktionsbeskrifningen,“ för hvilket ändamål han, utom andra skrifter i enahanda ämnen, jemväl utgifvit en Större lärobok i geografi med dertill hörande konstruktionsplan, sorn vid Carlberg begagnats och befunnits ända - 268 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 133. målsenlig för ernående af en lefvande bildföreställning. De, som närmare kände denne så nitiske och arbetssamme man, veta dessutom, att han samtidigt med allt detta outtröttligt arbetade på en allmän uppfostringslära, ett arbete, hvars fullbordande endast kunde afbrytas af den långvariga sjukdom, som slutade med döden. Gift och fader till 5 barn, hade han, i likhet med de flesta, som egnat sig åt lärarens tunga och helst under hans tjenstetid, svagt lönade kall, oupphörligen dragits med ekonomiska bekymmer, och jag känner med visshet, att det mesta af hans inkomster, såsom Kyrkoherde i Tillinge, åtgått till gäldande af de skulder, han medfört från Kongl. Krigs-akademien der, som bekant, lärarelönerna äfven länge voro små och otillräckliga. Han lemnar nu efter sig enka, som vid 66 års ålder icke eger något att lefva af och hvars belägenhet är så mycket mer bebjertansvärd som hon, utom sig sjelf har att efter sin aflidne måg Komminister Ring i Simtuna och Altuna försörja sina tre faderoch moderlösa dotterbarn, af hvilka det äldsta är 6 och det yngsta 3 år gammalt.
Cederström; Hr Landtm, finge nu först framställa propos. å Utsk:ns förslag, hemställande nu om R. o. Ad. behagade antaga det oförändradt. Ropades ja och nej. Hr Landtm, yttrade, att, då denna propos. blifvit med både ja och nej besvarad, R. o. Ad. torde finna, att Hr Landtm, borde framställa propos. å öfriga förslag; skulle intet af dem blifva anlaget, torde R. o. Ad. återkomma till Utsk:ns förslag. Hr Landtm, lat nu uppläsa Hr von Hartmansdorffs förslag. Hr Gripenstedt: Jag anhåller vördsamt, att propos:n å detta förslag måtte delas, så att jag och de som möjligen med mig länka lika kunna bifalla den första och afslå den sednare delen, för att få mitt förslag i stället. Gr. Spens, Carl Gustaf: Oaktadt jag i denna fråga egentligen är mera af den öfvertygelse, som Frih. Cederström yttrat, än af den som af Hr von Hartmansdorff blifvit framställd, anhåller jag dock att till Hr von Hartmansdorffs och Ståndets öfriga ledamöters bepröfvande få Den S M a r1 e. m. 2o5 framställa clt tvifvel, som uppstått hos mig vid uppläsningen af hans förslag. Det synes mig nemi., som det möjligen kunde fråntaga alla säteriägare rättigheten alt deltaga i sockenstämma, då iler står innehafvare af skattlagd faslighet. Den stora frågan örn säterier äro skattlagd jord kunde här möjligen åter väckas och leda till ganska stora olägenheter. Jag hemställer derföre, om icke de herrar, som äro af den tanke, hvilken uttrycker sig i detta förslag, kunde linna det gå an att säga ägare af hemman eller annan skattlagd fastighet, så alt åtminstone icke rösträttigheten för något hemman må kunna upphöra på den grund, alt det icke är skattlagdt. Frih. Cederström: I anledn af. Gr. Spens’framställda tvifvelsmål, huruvida säterier äro skattlagda eller icke, får jag tillkännagifva alt det ej finnes något sätei 'imantal i Sverige, som icke är skattlagdt.
Läns undsättning icke vore för ”handen, än den redan förordnade; Likväl ”och som spannm åls-uppköpen till de förkö j da prisen nu mera endast äro att anse Revisorers Berättelse. ”såsom en nödvändighetsåtgärd , hvarvid in”tet annat afseende fästas kan, eller som ”grund för behandlingen följas, än att Maga”zins-Inrättningen varder skadeslös , och att ”den säd, sorn till de förökade prisen blif”vit och blifver uppköpt, varder till undsätt”ningstagarne ovilkorligen utdelad, så att nå”gon behållning deraf icke i Magazinen måtte ”komma att efter detta års skörd qvarblifva, ”hvarigenom en betydlig förlust icke skulle ”kunna undvikas , funno Ledamöterne , att ”detta uttryckeliga vilkor borde vid ifrågavarande spannmåls-upphandling fästas , och ”utgöra ett hufvudsakligt skäl för dess fortfarande ; Uti hvilket tillägg jag Fock jcmn”väl instämde ; Och blef i öfverensstäiiimelse ”med beslutet Bref till En af Rikets Ilerrar, ”f. d. Stats-Rådet, Landshöfdingen m. m. Herr ”Grefve Adlersparre, uppsatt och justeradt.” Sedan Direction haft Nåden att ådagalägga anledningen och skälen till de ifrågasatte förhöjde upphåudlings-prisen inom Skaraborgs Län, får Directionen underdånigast tiillägga, att Direction den i Februarii 1819 instälde upphandlingen af Råg i sagde Län, efter det en sådan qvantitet af detta sädesslag uti Mariestads, Lidköpings och Hjo Magazin influtit, att tillgången deraf ansågs vara fullkomligt tillräcklig för de uppgifne undsättnings-behofven. 12:0 Jemlikt de grunder till Instruktion för Allmänna Magazins-Inrättningen, som af Riksens Ständer under 1818 års Riksdag \ ' 3 Riksejis Ständers föreslogos, skulle Inrättningens åliggande att upphandla Spannmål ej vidare utsträckas, än i den mån sådant till erhållande af nö* dige undsättnings-la ger påkallades.
Det hufvudändamål, som åsyftas, nemi. att alla riksdagsmännen genom discussionerna skulle inhemta alla nödiga upplysningar, vunnes icke allenast derigenom, utan ledamöterna skulle dymedelst vänjas att vara tillsammans; Representationen skulle icke betraktas såsom indelad i fyra classer, utan såsom en allmän representation. Jag anser det likaledes vara af största gagn att tillåta de sär* skilda Stånden gemensamt besluta remisser oell återremisser af alla sådana mål, der ej någon skiljaktighet i meningarna äger rum. Jag förenar mig med Hr v. Troil i hans anmärkn. mot Hr Hjertås förslag om talmännens rätt att bestämma, när Stånden böra sammankomma och önskar således, att Hr Hjerta måtte frångå sitt amendement i denna del. Frih. Cederström: I afseende på formen förbehandlingen af denna fråga vill jag ej trötta R. o. Ad. med ett upprepande af hvad jag i ämnen som delta förut yttrat; men i afseende på sjelfva saken eller förslaget till denna § samt hvad der för och emot af Hrr v. Troil och Hjerta blifvit föreslaget, vill jag fästa uppmärksamheten deruppå, att det är lika vådligt att genom förhastade beslut bifalla en sak, som att afslå densamma. Det är möjligt, att genom bifall större olyckor beredas samhället än genom afslag, då man kunde föreslå höjd bevilln. och dylikt. Om genom acclamation sådant bifölles, skulle det ej blifva nyttigt för folket, och man kunde ej afslå efter Hr Hjertås förslag, Jag lemnar derhän, huru öfverenskommelse!- om sammanträden skulle ske; men i afseende på frågan om behofvet för dessa sammankomster för att öfverlägga försökte visserligen förra riksdagens Landtmarskalk, Gr. De Geer att på detta sätt fortskynda ärendernas gång; men exemplet ledde ej till önskad verkan. Gr. Horn, Claes Fredr,: Om Frih, Cederström fortsätter sin protest mot alla beslut i dessa frågor, skall det leda till den följd, att dessa frågor icke skola upptagas vidare i Utsk.; men jag förmodar ej, alt han, såsom numera ordförande i Constit.Utsk, skulle neka att upptaga dem.
»Men litet musik kunna vi ju ändå få höra – inte sant, baron? Ni och fru Örnfelt komma nog att musicera något mer i dag – lofva då att säga mig till – ah, ni kan inte tro hvad jag dyrkar musik.» Statsrådinnan satt ännu en stund qvar och pratade, men slutligen började hon tycka, att herr och fru Ryning voro litet tråkiga, hvarför hon steg upp och lemnade dem. Då statsrådinnan gått, blef det flere minuters tystnad. Berta låg med ögonen nedslagna, och öfver ansigtet hvilade detta hårda, iskalla uttryck hon brukade få, då hon kände sig förorättad af Melcher. Äfven Melcher såg dyster ut; han satt och gräfde i marken med sin käpp, och vecket i hans panna lade sig tungt och melankoliskt mellan ögonbrynen. »Vet du hvad jag tänker på?» sade Berta slutligen, i det hon långsamt förde handen af och an långs kanten af hängmattan och mekaniskt lät blicken följa handens rörelse. Melcher gaf henne en frågande blick. »Jo jag tänker på att det egentligen är bra dumt af mig att försöka bli frisk igen. Hvad ska’ det tjena till? Du skulle väl ingenting högre önska, än att den här sjukdomen så fort som möjligt gjorde slut på ett så förhatligt och tyngande band –» Hennes ord träffade honom rakt i hjertat. Han erfor en känsla midt emellan de bittraste samvetsförebråelser och den djupaste leda. Hvad det var svårt att motsäga henne – svårt att motsäga hvad han innerst i sin själ beständigt tänkte! »Men Berta!» – utropade han, i det han reste sig upp och kom fram till hängmattan. »Nej – nej», ropade hon och slog med handen mot honom. »Besvära dig ej med att sätta i hop några vackra historier. Jag tror inte på dina ord. Du har ljugit för mig en gång förr i dag.» »Ljugit?» »Ja, just ljugit. Hvarför berättade du ej att du musicerat med den der fru Örnfelt? Var du rädd för att omtala det? Var det ett sjukt samvete?»
Om det icke vore Andens röst? Ät dig säger han: ” stå stilla! ” och åt mig ropar han: ” statt upp! ” Hvad har han sagt åt kungen och Brask? t Äfven talar marsken här ett helt annat språk. Han uppträder med en öfvertygelse, som inger respekt på ett helt annat sätt än i den första upplagan. Och Brasks uppträdande är också egnadt att göra slutet till en tveksam fråga i stället för till ett afgjordt energiskt svar. Ty hvad Brask vill sätta en gång på sin graf: ” Han ville det rätta, inen den gången Var det rätta orätt; sitt lif han gaf I strid för sanning, och i blodad strid Föll han för dygd; men han trodde sig som mången Kämpa mot Satan, när han brottades med Gud ”, — det är i sjelfva verket den stora gåtan, som går genom all historia, och den går ock, uttalad eller icke uttalad, genom hela denna dikt, om ock, som antydts, förf. i sin första upplaga hugger af den gordiska knuten med Gerdts kategoriska slutreplik. I hvad mån förf. verkligen uppfattar sin hjelte, olika eller ej i dessa båda upplagor, är osäkert. Tänker man på efterspelet, blir svaret nekande. Ty der uppträder mäster Olof på gamla da ’ r som en välfödd, något slö och maklig “ Pastor Primarius “, den store profeten, ” Som ref ner himmel och ref upp jord En gång på sin tid, som med våld och mord At oss ville kämpa för saligheten! Der ser I nu huru fet och from Den Gudsman blef, se ’ n han fick mat i kräfvan; Förr kunde han ryta med fruktan och bäfvan, Men när magen blef full, så blef munnen tom. ” Skådespelet med sina djerfva tankar blir en kolossal ironi, när man vet, att denne mäster Olof sitter som åskådare till det förut omtalade efterspelet. * * V * I
Utskottets pag. 7 förekommande hemställan, angående Herr Grefve Löwenhjelms motion godkändes äfvensom Betänkandet i öfrigt med undantag af § 4, som återremitterades, dervid de under diskussionen gjorda anmärkningar skulle till Ut skottet åtfölja, och N:o 38, i anledning af väckt motion om ändring i vissa delar af 17 Kap. Prot.-Utdrag den 18 Juli 1860. 533 Handels-Balken och andra författningar rörande borgenärers rält och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom; Bifölls. Den 18 Juli. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af såväl Bonde-Ståndets den 14 och 17 dennes bordlagda Protokolls-Utdrag N:o 366, med inbjudning till Med-Stånden alt instämma uti Bonde-Ståndets beslut att åt Rikets Ständers Deputerade uppdraga författandet af den underdåniga adress, hvilken de vid Deras Majestäters förestående Kröning i Norige komma att, å Rikets Ständers vägnar, öfverlemna, som ock ExpeditionsUtskottets denna dag ankomna Memorial N:o 11 jemte dervid fogade adress-lörslag N:o 99, beslöt Ridderskapet och Adeln alt, med ogillande af sistberörda förslag, antaga Bonde-Ståndets ofvahnämnde inbjudning. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets den 7 dennes bordlagda Utlåtande N:o 2 6, med förslag till vissa förändrade föreskrifter angående Bankens vexlings-kassa och depositions-rörelse; och Memorial N:o 27, i fråga om det belopp, Banken må hafva på utrikes ort nedsatt. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets den 7 dennes bordlagda Utlåtande N:o 27, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet N:o 23 angående tullbevillningen, bifölls Utskottets hemställan rörande Tidningar och Tidskrifter', och lades Utlåtandet i öfrigt till handlingarna.