Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sallad af s v a m p. Härtill är oxtungsvamp mest lämplig, ehuru andra svampar kunna användas, såsom fina rörsoppor, fårticka och bleka taggsvampen. Svamparna rengöras väl, men tvättas icke i vatten, o c h skäras i tunna skifvor, läggas på ett fat, beströs med fint salt samt något socker. När det stått omkring en timme, påhälles god ättika och omröres. Salladen är nu färdig. Om man vill, kan ock god grädde tillsättas. På tal om oxtungsvampen må nämnas, att den lämpar sig särdeles väl att blanda till köttbullar. Bör ej förvällas eller saltas förut. Förvällda finhackade svampar tillsättas de förvällda grynen på samma sätt som då lefver användes. Svamp o c h gryn, hälften af hvardera, salt och kryddor efter behag och som man begagnar det till vanlig korfkaka, icke förglömman des, att här bör ock svampsaften vara med. Svamppudding. Förvällda svampar finhackas, stekas eller kokas i flottyr, och tillsättes och blandas sålunda: 1 del svamp o c h 2 delar uppmjukadt hvetebröd sammanblandas uli en form med tillsats af äggvisp, socker och grädde, som strykes ofvanpå, samt salt och kryddor efter behag. Kan ock anrättas med kokt, kall potatis, som rifves eller sönderstötes. Med svampen förfares som förut. Öfverströs med rifvebröd eller stötta skorpor; i brist på äggvisp kan grädde användas. Af bittra, men icke giftiga s. k. mjölksvatnpar, såsom skäggiga pepparlingen, falska riskan kallad, vågiga pepparlingen, bruna brötlingen eller pepparkakssvampen, gropiga pepparlingen, skarpa pepparlingen ktn ypperligt kaffesurrogat tillredas. Svamparna rengöras som vanligt. Skifvorna böra sitta kvar. Tvättas i varmt vatten samt sönderskäras i tärningar, ungefär så stora som kaffebönor. Tärningarna läggas därpå i tunna lager på såll eller hvad man hafva kan för att torka väl. Förvaras i påsar på torrt och fuktfritt ställe. Rostas som vanligt kaffe. Om man vill, kan då tillsättas en del verkliga kaffebönor.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förevarande hemställan, dels af Gr. De la Gardie, att 18:de §:n i förslaget skulle erhålla följande lydelse: Afgift för bränvinstillverkning under en termin erlägges inom åtta dagar efter samma termins utgång, och får icke i något fall" understiga hvad som svarar emot den minsta tillverkning, hvilken enligt § 4 medgifven är. Vill tillverkare under terminen förskottsvis göra afbetalning å sådan afgift, vare dertill berättigad, dock att det alltid sker för jemna hundradetal kannor; och erhålle, vid verkställd sliitliqvid för terminen, åter hvad han tilläfventyrs för mycket inbetalt. Det belopp bränvin, för hvilket afgift sålunda blifvit erlagd, får af tillverkaren uttagas och disponeras; allt det öfriga skall, intill dess afgiften derför blifvit gulden, uti särskildt, säkert rum å det ställe, der tillverkningen skett, under kontrollörens lås förvaras. Intill dess afgiften för hela terminens tillverkning blifvit erlagd, qvarstadne kontrollören vid tillverkningsstället; de första åtta dagarne efter terminens slut på Statens bekostnad, derefter på bränvinstillverkarens; är ej afgiften gulden, då åtta dagar förflutit efter terminens slut, anmode kontrollören vederbörande kronobetjent att ofördröjligen verkställa utmätning och försäljning af det i förvar tagna bränvinet. Bränvinstillverkare vare pligtig att uti inländsk, vederbörligen fastställd försäkringsinrättning låta mot eldfara försäkra det bränvin, som kan komma att på förstnämnda sätt förvaras samt att till kontrollören aflemna försäkringshandlingen, innan tillverkningen utsträckes öfver det belopp, hvarför afgift blifvit förskottsvis erlagd; åliggande kontrollören att, när han efter tillverkningens slut från bränneriet afreser, till kronobetjeningen öfverlemna försäkringshandlingen, hvilken skall vara gällande för en tid af minst sextio dagar efter tillverkningens slut; — dels af Frih. Cederström, att II. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, måtte fatta följande beslut:
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet, det förra Riks-Ståndet i ringare och det sednare i högre mån, genom de fattade besluten uttalat meningar för en större utvidgning af de Mosaiske trosbekännarnes rättigheter, än som af Utskottet blifvit tillstyrkt; samt å andra sidan, dels Hedervärda Bonde-Ståndet, genom afslag af ofvannämnda Betänkande, tillkännagifvit sig ej vilja medgifva någon dylik utvidgning, dels ock bland de ledamöter af Högvördiga Preste-Ståndet, hvilka i frågan sig yttrat, några yrkat afslag å Betänkandet och de öfrige till större delen hufvudsakligen biträdt det slut, hvari Utskottet uti Betänkandet stadnat, har Utskottet funnit sig ej ega anledning att i annan måtto frånträda sitt i samma Betänkande afgifna tillstyrkande, än att, till förebyggande af den svårighet vid tillämpning af det tillstyrkta stadgandet, hvilken förmenats kunna uppkomma derigenom, att de stapelstäder, i hvilka Mosaiske trosbekännare skulle ega fri inflyttningsrätt, icke blifvit närmare än genom utsättande af en viss folknummer bestämde, Utskottet ansett sig böra, i stället för orden »Stapelstäder med minst 4000 invånare», införa namnen på de stapelstäder, hvilka hafva ungefärligen nämnde folknummer; och hemställer Utskottet alltså, det Rikets Ständer behagade hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att i Sverige födde Mosaiske trosbekännare och öfrige denna trosbekännelse tillhörande personer, hvilka Allm. Hest.- och S vunnit Svensk medborgarerätt och under fem års tid i Riket vistats, må förklaras berättigade att, utan särskildt Nådigt tillstånd, bosätta sig och ega fastighet uti städerna Gefle, Malmö, Halmar, Wisby, Westervik, Uddevalla, Christianstad, } stad, Jönköping, Halmstad, Helsingborg och Sundsvall. Stockholm den 7 April 1854.
Då det är af vigt, att Banken alltid må ega så stort förråd af Koppar-skiljemynt, att utvexlingen deraf kan obehindradt fortgå och vidmagtbållas, äfven om, af tillfälliga orsaker, åtgången för någon tid skulle blifva starkare, än vanligt, eller myntverket tillfälligtvis sättas utur stånd att aflemna den för året erforderliga och påräknade qvantitet; hafva Rikets Ständer, med afseende härå, trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det vederbörande måtte blifva förständigade att, vid ansvar, fullgöra sina åligganden så, att Banken med sä« kerhet kan påräkna att få sina reqvisitioner af nytt Koppar-skiljemynt vid utsatt tid uppfyllde, för att, genom oafbruten utvexling, kunna, Exp. Utsi. Förslag till wiel. efter behof, hålla samma myntslag Allmänheten tillhanda. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 April 1829. Preste-Ståndet d. 24 Borgare-Ståndet d. 24 Bonde-Ståndet d. 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nödiga Stadganden, i fråga om Guld och Silfver, som från Banken, eller för dess räkning, å Kongl. Mjntet emottages. S. A. K. Rikets Ständers Revisorer af år 182n hafva, uti aflåten berättelse, bland annat, tillkännagifvit, att Bankens fordran bos Kongl. Myntet, för Guld och Silfver, som af Bankens eget förråd blifvit utlevereradt att uppmyntas, då, likasom vid förra Revisionen, utgjorde Silfver R:dr 8,6o5. 12. och dessutom, för i Banken inlöste mynt-attester å Guld och Silfver, som till myntning emottagits från publika Inrättningar eller enskilde ... — 21,920. 34- eller tillhopa å båda räkn,m garne Silfver R:dr 3o,525. /\6. i44 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrift.
Balken och skriften confisqueras.2 3 :o Gäckeri af den allmänna Gudstjensten, Guds ord och Sacramenten; Förbrytelsen skall umgällas med 100 rd. böter och skriften confisqueras.2 4 :o Alt slags lasteligt yttrande om den regerande Konungens höga person eller gerningar, eller Dess gemål, Drottningen, 1 Jfr beredningsprotokollet den 15 juni f. m. ovan sid. 183; samt pleniprot. 19 juni, ovan sid. 212 2 Jfr beredningprotokollet 15 juni f. m., ovan sid. 183, samt C. U. M. 1810—1815, sid. 64. 234 Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 eller Rikets bestämda Thronföljare; brottet skall straffas enl. MissG Balkens 5 Cap. 1 § och skriften confisqueras. 5. Smädeliga uttryck emot någon af de öfriga personer af det Regerande Konunga huset, hvilka Kongl, eller furstelig värdighet inom Riket åtnjuta; brottet skall straffas men 100 Rd. böter och skriften confisqueras. 6 :o Smädeliga uttryck om Riksens Ständer, eller någon af deras fördelningar; brottet skall straffas med 100 Rd. böter och skriften confisqueras. 7. Upmaning till myteri eller upror. Brottet skall straffas enl. 6 Cap. MissG. Balken och skriften confisqueras. 8 :o Smädliga uttryck om Rikets Embets och Tjenstemän, i och för Embetet. Brottet skall straffas efter allmän lag. 9 :o Smädliga,1 Förgripliga <(oeh) eller 2 till osämja med främmande magter syftande omdömen (eller) och3 yttranden om samtida nationer (och) eller2 Stater, med hvilka Riket är i fredligt förhållande, om4 deras varande Öfverhet, regering och regeringssätt, höge Embetsmän och Sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag (och) eller 2 underhandlingar. Förbrytelsen skall straffas enl. 6. Cap. 5. §. MissG.
N;o 158, i anledning af väckt motion om tillsättning af en Comité för att utarbeta förslag till en förändrad JNalional-representation. Bijölls; och i 5g., angående en till Utskottet öfverlemnad motion, om re» vision af förvaltningen af ön S.-t. Barthelemy. Ståndet, ansåg den i detta memorial omförmäldte motion icke angå ett sådant ämne, dermed Rikets Ständer borde taga någon befattning, enär ön S:t Barthelemy, ehuru Staten tillhörig, lik väl är vorden till Kongl, Maj:ts Nådiga disposition öfverlemnad; hvadan Ståndet förklarade, alt remiss till Utskott å samma motion icke borde ega rum. S. D. Föredrogos åter Bevillnings-Utskottets följande Utlåtande och Betänkande; N;o 49- 1 anledning af Bonde-Ståndets återremiss i Utskottets under N:o 46, afgifne memorial, rörande sammanjemkning af Riks-Ståndens olika beslut, angående Stämmo-böternes upphörande eller förminskning. Ståndet lät bero vid de trenne öfrige Riks-Ståndens beslut och lade Utlåtandet lill handlingarne; samt N;o 5o, angående beräkningen af Sjötulls-medlen, Salu-accisen, Postmedlen, Chartce-Sigillatae-afgiften, Husbehofs-bränneri-medlen, samt Tidnings-stämpel och Korstämpel-afgifterne. Godkändes. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:a 522, i anledning af återremiss å Memorialet N;o 49°> me(^ voterings-propositioner, angående besluten om Extra Stats-regleringen, fattade Ståndet följande beslut; i, 6, 8, g, 12, 14, 25,26, 32 och 33 punkterna al Memorialet N:o 4go.
St. framläggas, om detta faller. Dernäst har i förslaget hela det gamla utskottsväsendet blifvit bibehållet. Efter min tanka är det just detta system af bestämda och permanenta Utsk., med thy åtföljande remisser och älerremisser, som mest kräfver en reform, hvarförutan all annan ej afhjelper hvad som så mycket öfverklagats, vårt hittills invecklade och tidsödande arbetssätt. Att detta lätt kan afhjelpas, så snart fyrdelningen upphör, tillåter tiden ej att nu utveckla, och är dessutom bekant för en och hvar, som har kännedom om huru härmed tillgår i Englands parlament; men i ulla fall är det första steget dertill, att allt som rörer dessa frågor öfverflyttas ur grundlagen till arbetsordningen, dit det hörer, på det att ej hvarje förändring deruti måtte erfordra den långa omgång, som är nödig då saken har helgd af grundlag. Då ett nytt förslag blir utarbeladt, så önskar jag derföre, att alla stadganden, som röra Ulskms bildning och sältet för kamrarnes verksamhet, icke må stå qvar i grundlagen, utan öfverflyttas till ordningsstadgau. Den tid af tre är för riksdagarnes inträffande, som här är föreslagen, anser jag icke vara den rätta. Hvad jag härom yttrat en gång förut, vidhåller jag äfven nu. Det representativa lifvet kan, efter min öfvertygelse, icke fullt utveckla sig utan riksmöten hvarje år. Detta är en sats erkänd och godkänd i alla andra länder utom Sverige och Norrige. Dc skäl, som deremot kunna anföras, nemi. att så täta riksdagar blifva allt för kostsamma, och att det är för oss, i ett glest befolkadt land, obeqvämt att så ofta resa upp till hufvudstaden, dessa skäl måste falla, just derföre alt detta är det enda sättet att komma lill kortare riksmöten. Nationens ombud vänja sig vid att icke ånyo upptaga samma frågor hvarje gång de sammanträda, hvilket nu åter är en följd deraf, att efter långa mellanstånd ständigt nya representanter uppkomma, de der också tro sig böra utmärka sig genom att i motioner och tal vidröra de vigtigare frågorne, om de också flera gånger redan varit behandlade.
Sedan kommissionen sålunda i korthet antydt, huru hon tänkt sig att kontrollväsendet borde ordnas, öfvergår hon till beräkningen af de utgifter, som dermed äro förenade. Såsom förut är anmärkt, när mäskebeskattningen afhandlades, kan man antaga, att högst 50 brännerier på landet och 50 i städerna komma att vara i verksamhet, hvarjemte de förra antagas komma att vara i gång högst 5 och de sednare 5 månader på året. Då kontrollörerna icke behöfva vara närvarande flera dagar än afbränniUgsredskapen är i drift, och under hvilka afgiften således erlägges, kommer det icke här, såsom vid mäskebeskattningen, i fråga huru många gånger under den tiden bränneriet afstannat. Deremot anser kommissionen det lika nödvändigt vid produktsom vid mäskebeskr. ttningen, att hvarje bränneri måste hållas i gång, eller betala samma afgift, som om det oafbrutet varit i gång, under 45 dagar från dess öppnande, emedan det skulle vara förknippadt med för stora svårigheter att erhålla kontrollörer för en kortare tid eller för, enstaka dagar, när de, såsom föreslaget är, skulle njuta aflöning för hvarje dygn, de tjenstgöra. Bestämmelsen i detta afseende är upptagen i lagen under § 27, a. Likaledes gäller naturligtvis här hvad ofvanföre är yttradt om qvantiteten af den dagliga produktionen, äfvensom om kontrollörernes aflöning. När nu, såsom ofvan är anfördt, en kontrollör anställes för hvarje bränneri, måste den årliga aflöningen komma att uppgå til! 22,500 Spd. Härtill kommer det honorarium, som bestås de personer, sorn med kontrollörerna skola deltaga i uppmätningsoch profningsförrättningarne, nemligen 50 sk. för hvarje förrättning, således 56 sk. för hvarje dag ett bränneri är i gång, liksom äfven godtgörelse för skjuls för 4 häst på resor vid omflyttning från ett bränneri till ett annat, hvilken ersättning kan antagas till omkring 5 sk. dagligen för hvarje kontrollör. Ilonorariet till de omförmälde deltagarne i uppmätningsoch profningsförrättningarne samt ersättning för skjutsen kommer således årligen att belöpa sig till 5,400 Spd.
Sits välgörande afsigt är, att Rikets samtlige innevånare, eller upphäfvande oell undanrödjande af all mannamån, inåtte med hvarandra jeinnt och rättvist dela de skyldigheter, samhällets gemensamma väl och upprätthållande fordra; dristar jag häruti frambära menighetens samhälliga yttrande, och derjemte und. tillägga, att enär roteringen med tillbörlig försigtighet blefve utförd, och jemkning emellan rolama med noggrann kännedom gjord, ingalunda blott på grund af skalfetalet, hvilket här på många ställen alldeles icke utmärker någon proportion i ägor och öfr iga fördelar, ulan i förhållande till hvarje hemmans verkliga beskaffenhet och säkra utsigt till framtida förbättring, förmodar jag, att omkring 600 man kunna påräknas, hvarefter del lätt låter sig göra att på skatletalet Öfverflytta beloppet i vissa classer. D e o 4 April. 85 De vid förra roteringen förelti|>na misstag, hvilka olyckligtvis vållat iner än hundraåriga olägenheter , böra härvid kunna gifva en gagnelig vägledning och varning. Å.I E. K. M., hvars omfattande upplysta blick ej heller denna särskilda del af Rikets nllmännna angelägenheter undfallit. tyckes Försynen hafva besparat äfven den tillfredsställelsen, att, efter så mångå förgäfves gjorda försök, gifva den riktning åt våra indelningsförfattningar, som, med undaurödjande af fördomar och rättelser i forntidens misstag, på säkra grunder stadga hvar enskild undersåtes rätt, fäderneslandets trygghet och E. K. M:s oförgätigliga ära. Med djupaste undersåtlig! vördnad m. m. Östersund å Lands-conloret den i4 Aug. |8>3. JV1. von Törn e. F. W. Jonson. Sammandrag ofver Konungens Bcf-h.des uppgifter på ett hem in u n s-ta xer; s-värde Och statsbidrag i nedanstående lån. Värde å ett Summa helt hemman. Siatsbidrag. Jonson. 86 Dea 4 April. Statsbidrag af eli helt gumman i Jemtland, fur eli är, med sex äbocr.
SBib betta ärenbeö förebragning ben 3 fDlars innemaranbe år tjär Äongl. bDiaj:t, enär en ftatiftif öfmer ©meriges jorbbruf oftribigt er for b rats för ett fullftänbigt bearbetanbe af lanbetö allmänna ftatiftif, ocb jentmäl ntåftc blifma till mäfenbtligt gagn för jorbbrufönärtngen ittont lätthet, i ttåber beflutat, att ett fortgåenbe, mer od) mer fullftänbigt infamlanbe af uppgifter till rifctö jorbbruföftatiftif [fall ega runt od) taga fin början tiicb rebogörelfen för jorbbntfet imber året 1865, jamt uppbragit åt .puöljållnittgSfältffapeu att, b mar för fitt områbe, ontbeförja infamlanbet af primäruppgifterna jamt befjaö granff® ttittg odj bearbetanbe till famntanbrag, ^mareffer be fålunba famlabe uppgifterna böra till ©tatiftiffa (Jentralbprån ittfänbaö, för att af ben® famina bearbetats od) fåfont btbrag till rifetés officiela ftatiftif offent® liggörao. 44 SSerättctfe om tfmab i bRi fet ocl) b ef S utbtjte af fta» Sen på ^öreuöftffa ^Regeringens inbjubning år 1863 tfåttna intet» re? (c n i aE i n o m n n t i d n e( a ftatiftiffa fottgrefen i bertin tjär enligt nåbigt uppbrag berni* länla-na'6? ftatS af @t)cfen för ftatiftiffa (Sentratborån. 9Reb förantebattbe af ben fförr?
Jag väntade nu, att få höra Eriks välförtjenta skrupens, ty Rosas mine såg rätt betänklig ut, då hon inne hos mig gjorde beskrifningen om sin upptäckt, och kunde jag såleds ej afhålla mig, att i tysthet le, då hon med afmätta steg närmade sig Erik, i det hon yttrade: "Hör nu min beskedlige Erik, gif de der telningarne något ymnigt vatten, jag ser du måtte glömt dem i går, ser du den här, och den här, och den der äfven, ville du ej ännu en gång gå öfver dem allesamman?" Erik hörsammade lydaktigt Rosas begäran, och dermed var skrupensen slut. "Se så", sade Rosa till mig, "nu är jag nöjd, följ mig nu till mina älsklingar, så skall du få se, huru täckt de frodas." Hon forde mig nu till långa sträckor blomsterrabatter, der oräknelige sorter herrliga blommor, dels redan syntes utspruckne, dels som bäst höllo på att gå utur knopp. Rosa var så lycklig vid deras betraktande, så hennes fröjd verkeligen smittade mig. Vi vandrade ifrån blomma till blomma, gingo och kommo, kommo och gingo, och med ett ord, glömde sluteligen helt och hållet så väl morgonhälsningar, kaffedryck som frukosttimme; jag var med skäl något skamflat, då Hofrådet arm i arm med sin fru, omsider sågs nalkas gången uppföre, hvarvid Rosa med vidt utbredda armar, flög att lemna dem sin gemensamma omfamning. Vi åtföljdes nu, sedan vi alla gjordt en par slag kring trädgården, till salonen der Rosa och jag, med god appetit, lät oss smaka det hittills försummade. Jag vill nu utan omsvep skrida till redogörande af husets inre, hvilket såsom hvarje annat hus, hvars krets utgöres af flere olika personer, äfven yppar olika begrepp och åsigter af lifvet.
Man har t. ex. sagt, att skälet, hvarför man icke bör söka åvägabringa JjänsNämnder, är bristen på allmän anda, bestyrkt af erfarenheten, att det är svårt få tillsammans personerna, som vilja deltaga i komitéer, direktao. s. Allt vittnar, säger man, derom, att det saknas erforderlig »public spirit» i landet, för tillvägabringandet af sådana kommunala inrättningar. Men huru vill man åstadkomma en bättre allmän anda, om man ingenting gör derför? Ilrr Landsh:r förmena, att vi hafva f. n. nog af våra hushållssällskaper och socknenämnder. Men dessa inrättningars verkningskrets är alltför begränsad, — deras makt alltför inskränkt att framkalla ett allmännare intresse. Hushållningssällskapernas verksamhet är visserligeen i sednare tider betydligt ökad, men de representera icke länens innevånare, då de icke af dem äro valda. Hr Nordenfelt har talat om komitéer, hvars ledamöter icke komma tillsammans, utan att man nödgas på gator och gränder upsöka dem, på det att sammanträdet må blifva så fulltaligt, att det kan få skenet af en församling. Förmodligen har han härmed menat ett förvaltningsutskottssammanträde. Likväl har samme talare förmenat, att hushållningssällskapernas ledamöter äro utsedda på ett sätt, som gifver dem anspråk på att representera länen. Jag ber Hr Nordenfelt bemärka, att deri ligger en motsägelse. Jag tror, att om till de bestyr, som hushållssällskapen hafva sig ålagde, lades dem, som tillkomma pröfningskomitéerna, och alla dem, som nu äro föremål för Läns-deputerade, eller afhandlas vid allmänna sammankomster, och om dessa bestyr utöfvades af LänsNämnder, valda af Länsfullmäktige, och om SockenNämnderna komme att handlägga alla de updrag, som nu äro fördelade på Kyrkoråd, Fattigvårdsstyrelse Ae, så tror jag, att det skulle blifva af större intresse, att egna tid åt allmänna ärender; man skulle villigare deltaga i bestyren inom socknarne oell följaktligen utse skickliga personer, som sedermera kunde deltaga i de allmännare angelägenheterna rör.de länet.
Jag skulle alltså önska, att en utväg mätte lörefinnas att åstadkomma en förmedling i della afseende, sålunda, att samtlige kyrkorne skulle behålla hvad de nu åtnjuta, och samtlige jordägarne erlägga detsamma som de nu erlägga; men de arrenden, som äro allt för högt uppdrilna, böra nedsättas, och de deremot, hvilka nu äro alltför låga, i samma män höjas, hvilken förändring skulle gå i verkställighet allt efter som den bestämda liden för de sistnämnda t i I lända lii per. Jag kan nu bär icke bestämdt uppgifva planen flir verkställigheten häraf, men anhåller, alt det Utsk., sorn kommer att behandla målet, ville derå fästa sin uppmärksamhet, Jag tror, alt, endast genom en sådan åtgärd, kan saken med full billighet afgöras, och här mäste billigheten vara rättvisa; ty hvilka än de lagliga skälen och anspråken må vara, sä lära de numera icke kunna utredas. Hr Rosenblad: Jag har begärt ordet endast i anleda, af Frih. Hamiltons yttrande. Frih. har ingått i sjelfva saken, och liilat om huru dessa hemman varit donerade såsom pura kronohemman. Detta är ett misstag; de hafva viii varit donc - 196 Den 14 Augusti e. m. rade, men likväl såsom kyrkohemman benämnda i adema, och i samma donationer upplogos också skattehemman, i afseende ä hvilka aldrig någon äganderätt hos Kronan kan ifrågasättas. Frågan oin äganderätten lill dessa hemman deremot, om denna tillhör Kronan eller kyrkan, beror pä hvilkendera sorn ägde rätt att städsla hort desamma. Frih. Cederström, Jacob: Frågan, i sin enkelhet uppfattad, synes vara den, att i fall, genom domstolars beslut, hemmanen skulle kyrkorna frångå och Kronan tillerkännas, ilrågavar. personer, såsom endast arrendatorer, icke kunna tillerkännas någon åborätt, utan allan rätt förlustiga; enär deras nyttjanderätt är beroende pä arrendecontract, hvilka i och genom domarne mäste förklaras ogillliga, sä framt Kronan skall kunna hemmanen lilldömmas.
(Sfter förcl)afb pröfning af be utaf meberööraube uppråttabe ocb inbelmngSlticrf, _ , r för Scmttfliibäinfånba unberbantga förftag till utförliga afIöntngS Dc^ bcöfa förjTag, meb föreffrift om wtöfa bermib nöbiga befunna tillägg. ftprelfe fig tiltbragit feban fifta fÄiföbag. 25 SSejler^ortlanbö tanö SBemäringémanffap fjär blifvit fliljbt 3emtlanbé 3ältjägare*corpö od)- organiferabt till en ferffitb S?ataljon/ bocE tidémibare imber befäl af $ältjägare*corpfenö ©Ijef, intillbef till* cct> ®‘fM* gåttgarne ntebgifma bilbanbet af ben 119a (5fjefö*lönen; hvarjemte Äongl. Majit, för att befrämja bet på inbragning ftättba öfmerbefäletö mib 3emtlanbö f. b. fältjägareregemente frivilliga öfmerflpttning till ben falunba btlbabe npa 33emäringé December 1853 mebbelat be i betta affeenbe nöbtga föreffrifter. Då Armeen i fenare tiber btifmit förfebb meb gemär af föränbrabe Sittningen , af en ©tjut* fonftrufttoner od) bet för Atmeenö tjenflbarljet funntté mara angeläget,i ©tetf Majit förorbnat om inrättanbe af en ffjutjfola i ^ufmubftaben imber Snfpeftörenö för Artilleriet öfmerbefäl od) imber befäl för öfrigt af 1 tjenftgöranbe Major od) 3 3nftruftionö*offtcerare.