Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å mor mi å Anna feck hjälp mä å mä klära å lägg ner mä i sänga å så dôrma ja å ifrå allt ilänn på den här jola för den gangen. D’ä fäll inte vardt te säj mö ôm hvalls dä ble senna. Vi pojker, sôm hadd vôr mä, kom inför härasrätten — sômma va inn på häckte i Kallsta, å sjôl feck’a svi läng å väl för pleckta, sôm ja feck betal. Å hvalls dä nu va, så kom ja allt liksôm te räcktnes mä te di där bråkstakan, sôm va di varst utskrekne i hel sockna. Å di kall bröllôpe i Backa för den stor rammelbuljången i Backa, å hôr en kom så kast di fram nô ôm, att dä va gôdt te få buljång å att dä skull bli ätterrätt ätter. Men för allt dä le ja ha litt för den buljången, så vell ja int att den vôr ogjord, för gômmen den feck’a se hva gôdt dä kan finns i ett kvennfôlk å dä ä ännsôm att den buljången skull hôll ihopp Anna å mäj, satt dä int ha blitt nôa ufre hemm i stôga hemm när ôss, sôm dä allt hällers plär kunn bli mälla gefte. Gå på dompen. Å DängJan sa te Kvennfôlks-Pälle: »du Pälle, vi går te ett anna ställe, dä här, dä ä lessamt dä, nu går vi på dompen te Finnbacka-jänta, ta brännvine mäddä, å Pälle du, vänta, vänta! vi tar allt klavére mä!» Di gjord en musik ner i vägaskele å spelt så kärvännli på piglåckspele, men Britta ho kom inte ut, di perka på Brittas lås mä en pinne, å ställd sä ve fönstre å sa: »ä du inne, Britta!» men Britta ho kom inte ut.
Det syntes af den uppblossande vreden i Lovisa Ulrikas anlete, att det ej var någon så beskaffad företeelse, hon väntat. Hon öppnade ena dubbeldörren och ropade, med sträng ton, öfverhofmästarinnans namn, för att få veta orsaken till larmet; men förklaringen gjorde sig i stället sjelf inför prinsessans egna ögon. Hon såg nemligen sin lille morians svarta fingrar, härjande, fästade i hofmarskalken baron Horns friserade lockar, från hvilka pudret, likt ett snöfall, störtade ned öfver Badins korpsvarta ansigte, under det Horn, med begge armarna slutna kring negergossens lif, för att hindra honom slippa lös, ytterligare hade att uthärda den obändige morianens sparkningar. Kronprinsessans herrskareord beredde stillestånd. Horn androg: att vid förbudet till inträde i Hennes konglig höghets inre rum undantag ej var gjordt i afseende på Badin; att denne, efter gammal vana, skrattat åt pagers och kammarherrars invändningar; att hofmarskalken derföre velat försöka användandet af sin myndighet, hvilket aflupit lika fruktlöst; och att kronprinsessan sjelf nu vore vittne till morianens uppstudsighet, för hvars ilskna utbrott de uppvaktande ständigt voro blottställde; men – tillade den väl dresserade hofmannen – hvilka «merendels handgripliga och rätt «kännbara olägenheter, vi likväl alla med största nöje «underkasta oss, så länge sådant öfverensstämer med «Eders konglig höghets höga planer och nådiga väl«behag.« Lovisa Ulrika befann sig i dag vid ett sällsamt allvarligt lynne. Badins oförskämdhet, hvartill hon ofta sjelf uppmuntrat honom, förekom henne nu straffbar, och hoffolkets vedervärdigheter, som eljest gaf näring åt det furstliga hjertats skadeglädje, syntes henne i detta ögonblick värde behjertande. «Låt «kalla min löpare Ernst, herr hofmarskalk« – utbrast hon, sedan Horn framfört sitt klagomål, på äkta hofmansvis – «och meddela honom min befallning, «att tilldela den olydige pojken en eftertrycklig aga. «Det är ett vedermäle af min nåd mot er.
Skeppare, Skut - och Båt-, som icke äro Borgare, i Fem Klasser: Första Klassen R:d r Runt 15: — Andra d:o » 9: — Tredje d:o » 6: — Fjerde d:o » 3: 75. Femte d:o » 2: — R:dr R:mt 1: 30. Fga flera tiel i Skuta eller Bat, paföres förenämnde afgift den, som förer Skutan eller Båten. Coopvaer (lie-Skeppare, m. fl. Se mom. 5. Spisqvarters-, Värdshusoch dylika Näringshållare, se K rögare. Anm. För den Spisqvarterseller Värdshus-rörelse, Som idkas under uppsigt al Kommunen, mot förbindelse, att hvarken vineller spritdrycker dervid tillhandahållas, eger bevillning efter denna artikel ej rum. Språkmästare, oberäknad lön på Stat, laxeras med afseende på deras inkomst af information, dock ej under Styrmän, i Två Klasser: Första Klassen Andra d:o Öfrige Sjömän. Se mom. 2. Tobaks-planterare, lika med Trädgårdsmästare. Traktörer, se krögare. Trädgårdsmästare, som ej äro Borgare, i Fem Klasser: Första Klassen R;dr R:mt 11: 23. Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Akare, som ej äro Borgare: Bill. till R. St. R:dr R:mt » » ö: 1: 30. » » » » 7: 30. 3: 75. 2: 25. 1: — Bevillnings-Ulskollels Betänkande M 5. 1 Stochholm och Götheborg, i Fem Klasser f Första Klassen . , R:dr R:mt 15 __ Andra d:o » 11 25, Tredje d:o . , » » 7 50. Fjerde d:o » » 3 75. Femte d:o » » 2 25. 1 öfrige Städerne, i Fyra Klasser:
H. Ex. uppläste derefter följande: Jag föreslår vidare, att höga preem ier anslås dem, som (välförståendes linder allt reconventionéll ansvar) angifva och lagligen i bevis leda brottsliga förbindelser emellan tull bevakning spersonaler och lurendrejare eller tullförsnillare. — Våra tulIpersonaler kunna ej deraf såras. Jag tror ,att en sådan anstalt skall inga upptäckter alstra, och då skall den landa till styrkande af det hedrande rykte, till hvilket vår tullstat under sednare decennier stigit —och i motsatta fallet blifver det ju denna personals, af honom med glädje sedda fördel, att rötägg upptäckas och honom frånskiljas. Ytterligare föreslår jag : i:o Lönförhöjning åt den nedre tullpersonalen. — Allt hvad jag om dess tjensteutöfning, så inom som utom detta rum förnummit, utvisar, att en sådan uppmuntran är af dessa män förtjent, och derjemte hörer denna frikostighet till de statsekonomiska utsäden, som bereda mångdubbel skörd. 2:0 Att fördelen af beslag må blifva beslagarens ensak, utan annan afbränning än den Kronans andel nu vidkännes. Dessa motioners granskning lärer tillkomma H. Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet. Sist moverar jag möjligaste förkortande af rättegångarna i beslagsmål. Såsom nu dermed tillgår, mäste den driftige och modige tullbetjenten, jemte hustru och barn, åldras i en ofta till nöd gränsande torftighet, innan honom omsider tillfaller den belöning Staten honom tilltänkt och han sig under mödor och vådor tillljent. Jag anhåller om denna motions remitterande till H, Lagutskottet. HrPrytz! I anledn. af de af H. Ex. Ilr Gr. Löwenhjelm nu väckta motioner, äfvensom i anledn. af den, som Ur Rosenblad väckt, och i frågan om till hvilket Utsk. remiss bör ske, får jag göra den anntärkn., alt som dylika frågor om controll-förordningar i allmänhet blifvit öfverlemnade lill Bevilln,Ulsk;s behandling samt de sammansatta
I följd af Hans Excellence Herr Grefve Björns tjernäs den 6 Oktober 1847 inträffade död, är ifrågavarande öfverste-indelning numera indragen ; och hafva de omförmälda, derunder inbegripna boställena, hvilkas uppskattningsvärde är 915 R:dr, ock redan blifvit till Statsverket öfverlemnade, hvaremot, i följd af Eders Kongl. Maj :ts, efter skedd närmare utredning rörande dispositionen af indelningens återstod, under den 2 Maj 1849 meddelade nådiga förordnande, denna återstod, hvars uppskattade värde utgör 5,792 R:dr 10 sk. 1 rst., blifvit bland Statsverkets inkomster under serskild titel upptagna och sedermera med influtna verkliga beloppet (ifverförd lill 4:de hufvudtitelns besparingar, af hvilka utgå merberörde åt Lif-regementets Grenadier-korps, Uplands och Södermanlands regementen tillförsäkrade anslagsbelopp med tillhopa i kontant 4,199 R:dr 4 sk. 5 rst., och hvad derefter af indelningen öfverblifver, användes till bestridande af det tillförene på 4:de hufvudtitelns anslag till oförutsedda behof åt t. f. Presidenten i Krigs-kollcgium Transport R:dr 24,862: 40. 16 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverk. 1850.
Vi hafva hört talas om så kallade åverkansmål, bedrifna i den skala, att de med nuvarande låga ansvarsbestämmelser belagts med 30,000 R:drs böter; ett tillräckligt bevis att skogar härigenom kunna förhärjas. Man invänder att lagen hårdare bestraffar tillgrepp af annan egendom, emedan derå år nedlagdt arbete. — Nedlägges då icke arbete på plantering och vård af Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 41 af skogen? — och man skulle göra det ännu mera om den af iagen skyddades. Det kapitäl, soöi användes till inköp af skog, representerar det icke arbete? Man anmärker, att om äverkaren bestraffades såsom tjuf, antalet af tjufvar blefve alltför stort i vårt länd. Jag har redan härtill genmält att så länge lagen ej behörigen skyddar eganderätt till skog så respekteras den ej. Den s. k. åverkaren, som drifver denna näring i stor skala, har ingen svårighet att finna dem, som åtaga sig ansvarigheten, så länge denna inskränker sig till böter eller någon månads fängelse. Många exempel gifvas derpå. Värre blefve det om tjuf vens vanfrejd träffade ans varingen. I fråga om denna vanfrejd såsom påföljd för tjufnad har man slutligen anmärkt att denna påföljd skulle alltför hårdt drabba den, som tillgripit skogseffekter af mindre värde. Härtill svaras: att ofvanomförmälda komité på ett efter mitt omdöme särdeles lämpligt sätt beredt öfvergången från nu gällande lag, i det den skiljt emellan fällning, i förening med tillgrepp af vexande träd, samt upptagande af vindfälle, ris m. m. enligt följande 2 §§ i komitorades förslag. § 35. ”Om någon olofligen fäller vexande träd i uppsåt att sig det tillegna å Kronans eller annans mark, dertill han ej har nyttjandeeller besittningsrätt, det skall anses och bestraffas såsom stöld eller snatteri, efter thy derom i allmänhet stadgadt är. § 37.
Landtm, förklarade, att han ansåg sig först böra framställa den af Ordf. i Ridd.Utsk. begärde propos. och derföre finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla, att Riksdagsmanna-pollet på grund af ifrågavar. fullmakt finge utdelas. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja hvarefter H. Ex. förklarade det han funnit nej öfvervägande. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. i öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas hemställan, ansågé innehafvaren af ifrågavar. fullmakt böra af Ridd.Utsk. underrättas om den bevisning, som borde företes innan fullmakter kunde godkännas, anmälde och yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag tror, för min del, att det är alldeles tillräckligt när Ståndet har beslutat öfver den fråga, som lill oss varit framställd, nemi. huruvida ifrågavar. fullmakt ej må kunna godkännas. Huru den, som önskar begagna fullmakten, bör förhålla sig för att legitimera utgifvaren bör blifva hans sak: hvarföre jag, för min del, tror att R. o. Ad. icke bör gifva någon föreskrift i detta afseende åt Ridd.Utsk. Uppå härefter framstäld propos. fann Ridd. o. Ad. något tillägg vid dess redan i detta ämne fattade beslut icke erfordras. Föredrogs Gr. Lagerbjelkes, Gustaf, d. 4 dennes pä borde1 lagda motion om val af Snpleanter för R. o. Ad:s ledamöter i R Strs Utskott. Efter upläsn. af Ridd.
Då emedlertid dessa af mig i Utskottet framställde juridiska skäl, i sammanhang hvarmed jag fästat uppmärksamheten derå, att äfven andre hemmansnaturer, såsom kungsoch kungsladugårdar i de conqueterade provinserne, samt preste-, mensaloch stomhemman i allmänhet finnas, som, på grund af privilegier, med de förstnämnde egendomsnaturerne, i förevarande afseende, åtnjuta lika friheter, utan att, om man velat vara consequent, jemväl de sednare hemmanen föreslagits till samma skyldigheter, som säterierne, rå och rör, samt insockne frälsehemmanen, icke förmådde verka till respekt för eller behörigt aklgifvande af i lörfattningarne grundade frioch rättigheter; så får jag, under åberopande af hvad jag anfört, härmed vördsamt nedlägga min reservation emot Utskottets betänkande i denna del.” Häruti instämde herr friherre Cederström, II., herr friherre Reutersköld, A. A., herr Coyet samt herr prosten Tellbom, så vidt som herr prosten gillade hvad uti reservationen blifvit hufvudsakligen framstäldt. Ank. till Exp. Utsk. d. 22 Apr., kl. 1 e. ra. Utlåtande t anledning af erhållna återremisser af betänkandet N:o 17, angående ifrågaställda fyr anläggningar ä Agön samt å skäret Skomakaren.
Det synes nemi. som skulle det komma att åt revisious-komitén sjelf ölverlemnas att upsöka de ämnen, som böra blifva föremål för revisionen; men en punkt torde dock böra särskildt angifvas och för detta ändamål inflyta i skrifvelsen, nemi. att bada rikenas grundlagar mål te noggrannt genomgås, i synnerhet den Norska, och alla de §§ ur hvardera uttagas, som beröra det andra rikets rätt, hvilka §§ böra allesamman i ItiksAkten intagas, så att man en gång ina lå veta hvad som är uniouella stadgandet) eller ej. Hvad beträffar den 3:dje punkten, om liiksståth. ijlareEmbetets afskaffande, är det för enhvar bekant, att Norska Grundlagen föreskrifver, det K. Mot bör, innan Storthinget åtskiljes, . lemna svar på en sådan dess framställning, och om detta ej sker, anses frågan förfallen. En framställning till K. M:t, i den syftning, som föreslagits, skulle således vara detsamma som en begäran, att K. M-.t måtte vägra sanktion på Storthingets beslut, och * Den 17 Mars f. ra. 913 det bade då varit mycket bättre att öppet oell ärligt framställa denna önskan. Den unge Regent, vi nu ega, och som tagit tili sitt sköna valspråk: »Land skall med lag byggas», kominer nog vid den tidpunkt, då Han skall döma mellan de båda folkens önskningar, att följa hvad lag i klara §§ stiger, och vi behöfva derföre icke frukta, att någon olaglighet skall blifva begången. För min del kan jag derföre icke annat än förena mig i den framställning., Frill. Sprengtporten här gjort. •Hr Cederschiöld, Gustaf: En af passioner uprörd sin nesstämning är, i min tanke, icke särdeles lämplig för öfverläggningar ang:de allvarsamma och vigtiga saker. Jag för min del ämnar ieke att vända mig till R. o.
Hvad BorgareSt. beträffar lyder stadgandet f. n. sålunda, att valen skola ske efter det för hvarje ort hittills öfliga valsätt, hvaruti dock ändring kan ega rum när samtlige va/berättigade innevånare eller en eller flere klasser bland dem hos Honun - Den 27 Maj e. m. 245 gen anhålla om fastställande af en ny valordning för staden, och Konungen, efter vederbörandes hörande, finner skäl härtill samtycka. Således finnes icke i 14 §, med undanlag af Slockholm, något för Borgerskapet i allmänhet stadgadt, om valordningen, utan beror densamma af Konungen och städernas borgerskap, och detsamma har Utsk. föreslagit i detta betänk. Den frågan har äfven blifvit framställd, ”hvad månde väl varda af detta barnet:” icke i mening åfelt lyckligt prognosticon till hvad framtiden kan bära i silt sköte, utan snarare uttryckande en önskan att barnet icke må blifva fullvuxet. Det förespeglades, att om R. o. Ad. inom sig uptoge ett antal nu orepresenterade tjenstemän t. ex, så skulle krångel, split och olrefnad deraf blifva följden. Jag hyser hell andra tankar om desse ur representationen f. n. uteslutne medborgare. Jag hoppas, alt om de här inträda, skall R. o. Ad. i dem finna insigtsfull och i allo aktningsvärde bröder, hvilkas uplysning, sak-kännedom och fosterlandskärlek skola underlätta R. o. Ad:s bemödanden för det allmännas väl. Fosterlandets sanna välgång bör utgöra enda och högsta målet för våra sträfvanden och för upnående deraf böra vi icke heller sky någon upoffring. Ofverlygad, att antagandet af ifrågavar:de förslag skall i framtiden ät fäderneslandet skänka stor vinst, är jag färdig alt afsäga mig den personliga representationsrätten, säker, att de yngre medlemmarne af detta hus icke skola draga i betänkande att, när så fordras, för en god sak göra upoffringar, när för fosterjorden lyckliga följder deraf kunna förutses. Hr Tham, Carl Wilh. Au g.:
Ståndet skall således förelägga Utsk. en viss tid; och det är 0111 tiderymden, inom hvilken svaret skall vara afgifvet, som här kan blifva fråga. Len vanliga tiden har af Hr Ridd.Secret. blifvit uppgifven alt vara 8 dagar. Detta kommer sig deraf, att en sådan fråga om vägrad propos. bör komma till skyndsamt afgörande, emedan andra frågor kunna bero deraf. Den uppgifna tiden är nu för kort, emedan Utsk. ännu icke är organiseradt, icke heller med Cancelli försedt; hvarföre jag föreslår, att i4 dagar må lemnäs Utsk. för afgifvande af detta utlåtande. Frih. Boye, Ludv.: 81 och 85 §§:na Reg.F. bestämma, huru frågor 0111 grundlagens rätta förstånd skola komma till Const.Utsk.; och jag väntar, att Const.Utsk. i denna 94 Den i Februari. remiss icke igenfinner de utvägnr, som äro föreskrifna i närande §§. Fril). Sprengtporten: Jag instämmer med Frih. Boye i den mening, att Const.Utsk. möjligtvis icke upptager denna fråga; men jag tror då, alt sådant sker på den grund, att Const.Utsk. anser det hafva berott af Ståndet sjelft att deröfver besluta. Jag vill blott nämna detta , på det Frih. Boye sedermera, i händelse Utsk. skulle dela denna åsigt, icke må anse det innebära ett gillande af den mening , han försvarat i denna fråga. R. o. Ad. beslöt att bestämma en tid af i4 dagar efter delfåendet, inom hvilken Const.Utsk. borde inkomma med sitt utlåtande. Upplästes till justering pleni-prot. för den 21 sisth Januari; hvarefter så väl detta prot., som protocollet för den 2o:de i samma månad, af R. o. Ad. godkändes. Frih. Nauckhoff, Johan Otto, uppläste följande:
I Nu emedan Utskottet, genom de uppgifter, Justitie-Ombudsmannen meddelat, i afseende på mängden ochjjeskailenheten af de vid Rikets Dom - 6 Lag-Utskoitcts Utlåtandej N.-o t. stolar, under loppet af åren i838, 1889 och 1840 handlagde civiloch brottmål, (se berättelsen för åren 1840 och 1841 pag. 84 och följande) de sisla, derom Justitie-Ombudsmannen kunnat erhålla kännedom, inhemtat det stora antal dylika mål, som årligen förekommit, uppgående vid Underr Rätterne till närmare 100,000, deraf ej ens 5*5:del blifvit vid högre domstolar fullföljde, samt att åtal för olaga dom och beslut, hvilka medfört ansvar eller annan påföljd, under sistförflutna 4 åren (se sistnämnde berättelse pag. 82 och berättelsen för 1842 och 1843 pag. 123) aldrig uppgått i samtlige Hof-Rätterne till större antal än några och trettio, men deremot till vida mindre, hvilket isynnerhet inträffat under sista åren, anser Utskottet sig ega fullkomlig anledning att instämma i det af Justitie-r Ombudsmannen afgifna tillfredsställande yttrande om lagskipningen i Riket, ett yttrande, hvartill ytterligare stöd förefinnes uti de förhållanden, hvarföre redovises uti Justitie-Ombudsmannens diarium öfver den sistlidet år af honom verkställda resa uti en del af Norra Länen, derunder Domstolars och Embetsverks förhandlingar och göromål voro ämnen för hans granskande uppmärksamhet. Ått densamma, under denna resa, äfven fastades vid fängelserne var r öfverensstämmelse med den Justitie-Ombudsmannen i allmänhet uppdragna allmänna tillsyn och hans i instruktionens 17 §. bestämda pligt att söka kunskap om anledningarna till åklagade personers häktande och om tiden för deras hållande i fängsligt förvar.
N:o 54, i anledning af väckt fråga örn ett förändradt löningssätt för Piresterskapet' på Gottland; Bifölls; N:o 56, i anledning af väckt fråga om förbud emot införsel i Riket af hästar ifrån.Danmark och dess Tyska provincer; Bifölls. och N:o 67, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o 12, angående väckt motion, om anställande af Norrska Hingstar vid Rikets Stuterier; Lades till handlingarne. Fran' Hedervärda Bonde-Ståndet. SvD. Anmäldes och lades på bordet Lag-Utskottets Betänkande N:o Troi. Ut dr. d. 24 Maji l33*{, 44 » öfver Ril<sdagsfullrnäglige Petter Pchrssons från Calmar Län samt iSils Strindlunds från /Westernorrlands Län motioner, om utarbetande afen Executions-Stadga; hvarvid BondoSlåndet beslöt, att med respective MedStånden communicera ett al Petter Pehrsson den 5 Maji ingifve’; och den 10 lili Lag-Utskottet remitterad t anförande, innehållande detaljerad utveckling af föremålen för hans motion, till det afseende, sora respeclive MedStånden, vid föredragning af nyssnämnde Betänkande, jemte några andra ifrån Lag-Utskottet inkomna Utlåtanden, rörande UtsökJiingsverket, kunna finna samma anförande föranleda. S. D. Efter förnyad föredragning, afslogs EarpeditiomUtskottets Utlåtande K:o 9, i anledning al vackt motion, om -ersättning k r tryckningskostnaden af Bihanget till RiksjStåudpns Piotocoli under de första månaderna af Riksdagen.
Sedan vederbörande häröfver blifvit körde och Landshöfdingen med förslag till en sådan rotejemkning inkommit, tillät Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 21 Junii 1825, att en provisionel rotejemkning finge verkställas, intilldess, efter afvittringsverkets afslutande, en fullständigare och på bestäm, dare grunder bygd rotering kunde för sig gå, och stadgade för verkställigheten af ifrågavarande rotejemkning: 1:0 att Jemtlands Regementes styrka borde tills vidare utgöra 800 man af Regementets gamla Rotar, med understöd af nu befintlige oroterade, men till ordinarie rotering skyldige hemman, så länge och intilldess de nyhemman, som, efter tilländalupne frihetsår, dädanefter blefve skattlagde, äfvensom de vid afvittringarne tillkomne nybyggen kunde, efter slutade frihetsår, roteras och med nya rotar öka Regementets styrka; 2 :o att, till undvikande af uppehåll med verkställigheten af rotejemkningen, skatteeller hemmantalet dervid borde följas; Stöts* samt Allm. Besv,0.Oec.'
Skall resultatet af undervisningen blifva godt, skola de blindt tro på lä- rarens utsago, vara fullt och fast öfvertygade om, att såsom läraren säger, så är det och icke på något annat sätt i världen. TOLFTE KAPITLET. En sak, som Kerstin hade svårt att riktigt komma på det klara med, var kroppsagan i skolan. Principielt var hon motståndare till all slags handgriplig aga. Själf visste hon icke från barndomen, hvad stryk ville säga, och däraf hade troligen hennes motvilja mot detta uppfostringsmedel kommit. En och annan gång hade hon dock varit tvungen att använda aga på barnen. Utvä- gen att vända sig till skolrådet fann hon förkastlig. Men efter hvarje bastonad hon gifvit en motsträfvig pojke — ty det gällde ju mest gossarne — kände hon sig ytterligt nedstämd, ja, rent af brottslig. På den plats, Kerstin nu innehade, insåg hon emellertid, att skulle hon komina någon vardt med en del af sina lärjungar, måste aga tillgripas. Det fanns ett och annat rötägg bland barnen, som hotade att fördärfva alla de andra. Ett sådant var Johan Frid. Han var soldatson, hela femton år gammal och en rå ohyfsad sälle, trög och lat och full af gemenheter. En dag hade han fört ett mycket rått språk i skolan. Kerstin förehöll honom först helt vänligt hans beteende och varnade honom att fortsätta. Men han bara hånskratrade åt henne Ännu nervös af alla sina sorger och bekymmer, blef hon slutligen ond, och hon kunde aldrig själf göra sig reda för hur det gått till — hon fick fatt i pojken och gaf honom ett duktigt kok stryk med kartkäppen — rotting hade hon icke till hands. Barnen sutto alldeles stumma under exekutionen, och Johan blef till en början så förbluffad, att han icke ens kom sig för med att göra motstånd. Men så kom han till sig. Röd och flämtande stod han framför lärarinnan, som var alldeles blek och utmattad. Det var alldeles tyst i skolsalen. Då gick han alldeles inpå Kerstin, hans ögon gnistrade, och han knöt handen framför hennes ansikte och hväste ilsket: » Gud lefver än, din dj — I. » Hvarpå han rusade ut.