Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då allt detta skulle borttaga en stor del af den återstående dyrbara tiden, hemställer jag, om det icke vore bättre, att till dess vinnande, förena sig i Bor^ Den 15 Junit. gareSiåndets beslut, helst ingen lärer vara, sorn ej heldre underkastar sig att betala 6 sk. tillökning i (orra fyllnads-afgiften , än en mängd obetydlige afgifter lör ett och samma ändamål. Friherre Cederström: Det är ofta möjligt, att, sedan ett beslut blifvit fattadt, finna jeinkpingar deruti nyttiga och behofliga, men forpierne medgifva ej, att vid detta tillfälle göra en sådan förändring, och jag tror, att det är långt nyttigare och nödvändigare, att iakttaga detri, än att ingå i ett olagligt förslag till rättelse uti ett beslut, om ock det enskilta interesse! vid en siik noggrannhet skulle befinnas lidande, Att den fråga Presteoch BorgareStånden väckt, skulle gå till Nämnd, vöre rakt stridande mot Grundlagen j och att Presteoch BorgareStånden velat ändra Nämndens förut fattade beslut bevisar blott, det de dervid åsidosatt formerne. Om Riksens Ständer derifrån afvika, måste den Styrande Magten slutligen återföra dem till Grundlagens iakttagande, ty i annan händelse kan hvarje beslut i ett påföljande Plenum genom ett motsatt upphäfvas eller förändras. Frågan är helt enkel den, hvilken eller hvilka BevillningsArtiklar skola undergå nedsättning, sedan 250,000 Riksdaler komma att afgå från Bevillningssummans belopp, men icke ett helt uteslutande af någon redan fastställd artikel. Jag tror således att Ridderskapet och Adeln icke kan göra an - I£ De» 15 Junit. nät, än förblifva vid dess i detta ämne en gång fattade beslut.
Af inom länet varande verk och inrättningnr, som i tabellen äro upptagne, fortfar pappersbruket Klippan att förtjena uppmärksamhet. Denna fabrik, som be-’ drifves med särskildt maehineri, sysselsätter dagligen 120 personer, och uppgifves tillverkningen till omkring 40,000 ris papper årligen, med ett uppgifvet värde af ISO å 160,000 B:dr. Binäringarne inom länet hafva ej undergått några andra förändringar, än de som äro följder af en aftagande skogstillgång i och för de näringsgrenar der skogseffekter tarfvas. Salpeterkokning är en näringsgren, som nödvändigt måste aftaga i samma mån vedtillgång för lägre pris saknas. De förlagslån af allmänna medel, som till denna närings bedrifvande blifvit utlemnade, hafva också till större delen blifvit uppsagde till återbetalning, enär vilkoren för lånens begagnande ej blifvit iakttagne. Sjöfart idkas synnerligast af kustboarne inom Bjära härad, der ett dugligt och öfvadt sjöfolk är att tillgå. Pa länets östra kust idkas också någon sjöfart af fiskare på denna kusts fisklägen, medelst spanmåls förande derifrån till Blekingska hamnar, hvarifrån ved och timmer tagas till returlaster. Dessa fraktresor besörjas med mindre farkoster, men skaffa dock deras idkare en god förtjenst. Fiske idkas af länets kustboar och ehuru de deraf stundom vinna sin bergning, är deras bestånd dock mera osäkert, dels genom de förluster de äro underkastade, dels genom fiskets ostadiga och omvexlande förhållanden. Jagten inom länet är af så ringa betydenhet, att den ej ens kan räknas som någon egentlig näring. Landthandeln inskränker sig hufvudsakligen till utbyte af ortens produkter, samt afsättning dels i länets städer och dels på landtmarknader. Spanmål och bränvin utgöra de hufvudsakligaste exportartiklarne. Ekoch Bok-stäfver hafva fordom utgjort exportartiklar till andra orter, men i samma mån, som skogarne aftaga, minskas också denna export, och den tid torde ej vara aflägsen då rudimaterierna härtill ej förslå till länets eget behof.
Alabaster, oarbetad fri. Arbetad, ej specificerad, hvit 60 öre. Andra slag 30 n Pag. 2. För mera fullständighet torde rubriken »Antimonium, spiesglans och regulus» varda förändrad till Antimonium, crudum elter spetsglans och regulusi 28 Bil. lill Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse Ni 54. Under namn af Bayerskt eller Tyroler-beck inkommer ett slags hartz, som hufvudsakligost användes vid de Bayerska ölbryggerierna. Denna vara hänföres lämpligast till rubriken Hartz, hvarom hänvisning i noten torde böra meddelas. Vid åtskilliga tillfällen har tvist uppstått med hänsigt till tullbehandlingen af gjutna bilder, utaf dels i taxan såsom arbetadt specificeradt, dels ospecificeradt ämne, hvilka egaren angifvit såsom konstnärs-arbeten och pä sådan grund yrkat att få tullfritt disponera. Dessa i form tillkomna eller gjutna bilder kunna icke, äfven om till deras förfärdigande begagnats en form, tagen efter ett konstverk, såsom sådant betraktas, emedan dermed endast lärer böra förstås ett af konstnärens egen hand åstadkommet arbete, och icke sådana, som utan någon konstnärlig skicklighet, i mångfaldiga exemplar kunna tillverkas medelst afgjutning. General-Tullstyrelsen anser sig derför böra i underdånighet föreslå, att ordet »Bilder» i nuvarande tulltaxe-rubrik »Bilder och bildhuggeri-arbeten» må utgå och nämnda rubrik erhålla denna lydelse: Bildhuggeri-arbeten, som utgöra konstnärs-arbeten fria. Andra slag, och arkitektoniska arbeten af ämne, hvilket, såsom arbetadt, ej är i taxan specificeradt . ... 1 fö 25 öre. Under rubriken »Blommor, konstgjorda», torde böra tilläggas af tyg, papper eller halm, enär jemviil förekomma blommor af stenkol och annat tyngre ämne, hvilka, i anseende till deras vigt och mindre värde, icke kunna draga den tull, texan för de förstnämnda bestämmer, utan böra tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Pag. 4.
Kammar-Rättens Utslag upptagna ersättningssumma komme att, vid skeende undersökningar, i betydlig mon nedsättas; att dessa undersökningar, som skulle blifva serdeles tidsödande, måste i anseende till den längesedan förflutna tid, sorn de afsågo, komma att sakna fullständighet och leda till föga båtnad för det allmänna, samt att Kongl. Kammar-Rätten, med afseende å allt detta och då sökandernes anhållan syntes på billighet grundad, alltså ansåg sig böra till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande öfverlemna, om icke Kongl. Majit, med anledning af livad i detta mål förekom, skulle täckas vidtaga den för eftergift af bevillningsmedel i allmänhet erforderliga åtgärd. Under åberopande af de sålunda utaf Kongl. Kammar-Rätten, till stöd för sökandernes underdåniga anhållan, anförda serskilda omständigheter och enär sökandernes anmärkta uragtlåtenhet att, i föreskrifven ordning, åstadkomma rättelse i Taxerings-Comiteernes beslut, angående den medgifna befrielsen från ifrågavarande bevillnings-afgifter, endast medfört en, med då gällande Bevillnings-förordning visserligen icke öfverensstämmande, ehuru, i anseende till de skattskyldiges i allmänhet serdeles knappa vilkor, behöflig lindring i en mängd mer eller mindre obemedlade personers skattebidrag, anser jemväl Utskottet sig] böra tillstyrka, att den, genom Kongl. Majits Nådiga Resolutioner af den 13 Juni sistlidet år, vederbörande Kronofogdar och Häradsskrifvare uti Tveta, "Wista och Mo, Norra och Södra Wedbo samt Westra Häraders Fögderier af Jönköpings Län, med tillsammans Ett Tusen Tvåhundrade Sju Rrdr 4 sk. Bico ålagda ersättning för oberäknad bevillning af arbetsfolk inom nämnde Fögderier, under åren 1832, 1833 och 1834, må varda eftergifven, dock med iagttagande af det, vid eftergifter af vederbörligen ådömda anmärkningsmedel, vanliga undantag, i afseende på det anmärknings-författarne samt andra tjenstemän i Kongl.
Man bör våga fatta, att hvarje liten betänklighet måste vika för den hårda nödvändigheten, att hvarje obetydlig vinst-beräkning eller inbillad rättighet måste förbises, då fråga är om afböjande af en så stor fara. Konungen har, ”såsom högste vårdare af samhällets val,” meddelat sitt folks ombud planen till en lagstiftning i frågan; och det höfves då dessa ombud att äfven å sin sida öfverskrida det vanliga måttet af bemödanden för frågans lösning. Rikets Ständer hafva också denna gång ansett henne värd att behandlas afskild från de öfriga ämnen, tillhopa med hvilka hon alltid förr varit behandlad; att förordna ett särskildt Utskott derför var en af de ras första åtgärder. Det vigtigaste af de mål, Kongl. Maj:t i den nåd. Propositionen uppställer, är minskning i bränvinets mängd; och bland medlen, som föreslås, är först Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. 5 brännings-tidens förkortande från sex månader till två, och sedan förhöjd beskattning. Hvad tillverknings-tidens förkortande angår, så föreslås, alt bränning må för framtiden tillåtas blott en månad om våren och en om hösten, men att under de två första åren, efter det författningen trädt i verksamhet, brännings-månadernas antal måtte vara tre, eller en och en half om våren och lika mycket om hösten. Beskattningen åter skulle, enligt den nåd. Propositionen, sålunda regleras, att brännerierne indelades i två klasser: husbehofsoch /aönfo-bränning, för hvilka båda sättet för afverkningens beräknande och beloppet af skatt blefve olika; att, för den förra, tillverkningens mängd för dagen beräknades i det närmaste lika med pannans rymd och skatten för hvarje kanna till tolf skillingar banco, och att, för den sednare, eller fabriks-bränningen, tiliverknings-mängden bestämdes efter Mäske-karens rymd, med två skillingar banko skatt för hvarje kanna jäst-färdig mäsk, hvilken skatt beräknas utgöra sexton skillingar för hvarje tillverkad kanna bränvin. Vid husbehofsbränningen skulle icke få användas ång-apparat, utan endast enkla pannor af högst 18 kannors rymd med mäsk-värmare och 27 kannors utan dylik.
För att emedlertid ej vara onödigt vidlyftig, vill jag nu blott i största korthet angifva de väsendtligaste af mina erinringar. Min uppmärksamhet faller först derpå, att uti lagförslaget linnes infördt i särskilda §§. (den i:sta, 2:dra och /pde) ordagranna innehållet af den nya redactionen utaf 72 §. Reg.F. Antingen tjenar detta införande till ingenting, derest samma redaction vore antagen, eller ock skulle åsyftningen dermed vara, att, i händelse 72 §:s nya redaction af ett RiksSt. skulle afslås, de tre öfriga, genom antagande af ifrågavarande förslag, måtte stadga en civil lag, hvilken inrymde Regeringen precist enahanda magt, som man trodde sig hafva afslagit i 72 §:s nya redaction. Detta tyckes åtminstone vara den verkliga meningen, då förslagets 27 §. innehåller, att lagen ej må ändras annorlunda, än på sätt i Reg.F. 87 §. om allmän civil lag är stadgadt. I sådant fall, och då lagen för Banken synes vara ämnad att förekomma till pröfning, oberoende af den utgång 72 §:s nya redaction erhålleren tanke, hvaruti jag styrkes af den anledning, att ingenting annat är alternativt i förslaget än sjelfva Bankens titel, som, efter det gamla formuläret, skulle blifva ”R. St:s Bank,” men efter det förhoppningsfulla nya, ”Sveriges Rikes Bank”—, yrkar jag, att samma lagförslag, såsom innebärande en mängd förändringar och förklaringar af grundlagens ännu gällande 72 §., må behandlas, icke enligt 87$., utan enl. 81 och 83 §§. Reg.F., samt anser det således icke kunna hänvisas till annat Utsk. än Constit.Utskottet. I afseende å förslagets innehåll stadnar jag vidare vid 10 §., hvarigenom, såsom en ytterligare utveckling af den med 1 Mom. i 72 §. nya redaction likalydande 1 §. i förslaget, Regeringen förbehåller sig magten att fastställa alla beslut och instructioner, ronde Bankens redbara fond, utgifvandet af dess sedlar, dess lånerörelse och öfriga förhållanden till allmänheten.
Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens memorial JS :o 4 /, med förslag till sammanjemkning af Riks - Prot.-Utdrag den i3 Maj 1845. 915 Ståndens skiljagtiga beslut öfver Utskottens betänkande N:o 3i, om ändringar och och tillägg i Kongl. Förordningen om prestval den 1 April 1843; Preste-Ståndet antog den af Utskotten i detta memorial framstälda inbjudning. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades en, med anledning af Riksdags-Ordningens 56 § af Herr Ekholm väckt motion derom, att genom allmän Författning må stadgas: ”Utan hinder af domsagornas nuvarande indelning, må, efter thy, som Konungen derom förordnar, serskilde härader hafva gemensamt häkte, inrättadt för de häktades förvarande i enrum, så ock, i närheten af det häkte, gemensam tingsstad, hvarest ransakas och dömas skall i brottmål, deri häktad person tilltalas för gerning, den han begått inom något af de härader, för hvilka häktet gemensamt är. Ransakning och dom i sådant mål tillhöre den Härads-Rätt, inom hvars domvärjo gerningen, som åtalas, blifvit begången, dock må nämnd tagas äfven från annat af de härader, för hvilka tingsstaden gemensam är, efter thy, sorn Konungen derom förordnat”. S. D. Föredrogs ånyo Bancooch Lag-Utskottens memorial N:o 3, med förslag till sammanjämkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut öfver Utskottens betänkande N:o 1 och utlåtande N:o 2, med förslag till Lag för enskilda Banker och dessas rörelse; Härvid förekommo:
Hr Printzenskjöld: Jag instämmer till alla delar .med Frih. Palmstjerna, erkännande, att det varit ett förbiseende hos Utsk. alt icke insätta ordet andra. Men jag gör jemväl en annan anmärkning i afseende på redaclionen. Orden äfvensom och äfvenledes förekomma i samma mening på ett sätt, som stöter örat, hvarföre jag anser att äfvenledes bör utbytas emot jemväl. Hvad sjelfva saken beträffar, så kan det visserligen äga sin riktighet, att med dessa köpeafhandlingar hufvudsakligen afses sådana, som angå lösören, hvilka i säljarens vård qvarblifva, men Ulsk. förbisåg likväl icke, att köpeafhandlingar om lös egendom kunna äga runi, i hvilka den i 1835 års författning föreskrifna form icke blifvit iakttagen, men hvilka Ulsk. likväl icke mera än ändra ansåg böra befrias från charta-sigillata, då de vid domstol uppvisas. Jag tror således, att man gör rättast i alt bifalla delta stadgande, endast med den förändring, som Frih. Palmstjerna föreslagit. 86 Den S Januari f. m. Frih. Cederström, Anders: För min del tror jag, att Gr. Lagerhjelkes anmärkn. icke saknar grund. Det torde nemi. icke hafva varit Utsk:s mening, alt alla köpeafhandlingar om lösören skola vara ogilltiga, såvida de icke charteras; men då en sådan följd skulle kunna härledas af de nuvar. ordalagen, tror jag det vara fullt skäl att, lill förekommande af ali otydlighet, insätta den mening, Gr. Lagerbjelke föreslagit. Frih. Raab: Då jag gaf min röst åt det af Ulsk. här föreslagna tillägg, så skedde det visserligen i den ölvertygelse, att dermed afsågs sådana lösören, sorn i säljarens vård qvarblifva. Jag instämmer derföre i allo med Gr. Lagerbjelke och tror, alt om hans förslag bifa lies, är det tillägg Frih. Palmstjerna velat göra icke behöfligt. Hr Akerman:
Den enda lyx, som denna kvinna, hvilken aldrig gick till fots, bestod sig, var den genombrutna silkesstrumpan och den mjuka satin-skon. Tiden tillbragtes med handarbete, sömnad, stickning, virkning, strykning, broderi eller inläggning af frukter - i synnerhet broderi, som i hög grad ansträngde ögonen. I min barndom visade mig min moder några kuddar broderade af min mormors mor, hvilkas fint utförda arbete var föremål för den största beundran. Om denna vördnadsvärda gamla kunde läsa, så kände hon i alla händelser icke till flera böcker än mässboken, h det Kristna Åretn och katekesen, hvilken hon inpluggade i sina barn handgripligen, ty kroppslig aga hörde då till ritus och fick icke utelämnas enligt n Qui diligit filium assiduat illi flagello a. Omgifven af familjen och tjänarna, förrättade hon husandakten och när aftonen kom gaf hon sina söner sin välsignelse och dessa kysste hennes hand äfven sedan de buro skägg och vor0 gifta. I ekonomiska angelägenheter rådförde hon sig med någon munk och för alla sjukdomar hade hon sina gifna huskurer. En sidan kvinnotyp var dömd att försvinna vid den nya tidens inbrott. Jag vill emellertid icke pastå, att allt var godt under den gamla tiden. Jag skulle vederläggas af de skandalösa uppträdena från Carlos 1V: s tid, då hertiginnor gjorde utfarder i det gröna med tjurfaktare och superade hemma med komedianter, då drottningar gåfvo sina gunstlingar höga ämbeten och utom höljde dem med guld och ärebetygelser, d; damer andra lidelser, som vor0 mera ursäktliga, emedan de vom mera naturliga - lato hänföra sig af spelpassionen, fyllde sina pärlsmyckade börser med guld eller på en enda natt förlorade en femtedel af sin förmögenhet.
Adis förut i ämnet fattade beslut. Hr af Harmens: Jag har tagit mig friheten att ånyo begära ordet, enär jag af en ledamot inom huset blifvit dertill upmanad. Hade dpnne ledamot varit närvar:de under den föreg:de diskussionen af denna fråga, skulle han säkerligen icke behöft begära den uplysning han nu gjort. Gr. v. Rosen har sjelf npgifvit, att den summa, som skulle i delta fall för betryggande af Statens rätt erfordras, icke behöfde beräknas till högre belopp än omkring 250,000 r:dr, och jag får då fråga, om det anses vara så omöjligt att ställa säkerhet för en så jemförelsevis obetydlig summa? Man har icke eller bestämdt yrkal, alt denna säkerhet skulle bestå uti borgen, utan är detta allt till K. M:s eget höga godfinnande öfverlemnadt. Jag ber dessutom alt få fästa Hrrmes Den i September. 647 upmärksamhet på den besynnerliga omständigheten, att StatsUtsk. såsom motiv för dess tillstyrkande, alt R. o. Ad:s beslut i denna del af frågan malte få förfalla, anfört ”att det ovilkorliga åläggandet af en sådan skyldighet sannolikt skulle helt och hållet motverka bildandet af ett bolag etc.”, men att en ledamot af detta hus, som mäste anses hafva den största sakkännedomen i detta fall, upträder och säger: ”att 250,000 r:dr__vore fullt tillräckliga för banans försättande uti fullgodt skick”. Ar det väl då rimligt att påstå, alt ett stadgande om säkerhets ställande för denna summa skulle helt och hållet motverka bildandet af eli bolag föranläggningens utförande? Eller bör man sälta ifråga, att Regeringen, åt hvilken det närmare reglerandet af denna sak skulle updragas, kunde begära att bolaget skulle ställa större säkerhet ån som för betryggande af Statens rätt behöfdes? Således inses lätteligen, alt SialsUlsk:s motiv för afstyrkande af R o. Ad:s beslut till all kraft och verkan förfallit just genom del yttrande Gr. v. Rosen här afgifvit.
Drätsel kommission, det mätte föreskrift meddelas att berörde afgifter skola tillfalla Stadsnämdens kassa till förminskande af de afgifter, hvilka böra ä stadens samtlige innevånare för kommunala ändamål uttaxeras, med skyldighet likväl för samma kassa ali qvartaliter till Drätsel-kommissionen inbetala del belopp, som motsvarade hvad Drätsel-kommissionen eller annan Borgerskapets enskddta förvaltning, i medeltal, under de före den 1 Oktober 1S55 sednast förflutna fern åren, uppburit af krokarne och d istil lerings-bolage!. Utskottet har icke varit i tillfälle att ingå i någon undersökning om det med författningens mening mer eller mindre öfverensstämmande säll, In ar på ifrågavarande, Stockholms stad medgiliia, inkomst må hafva blifvit för Stadens behof användt; och Utskottet belviflar jemväl, att frågan derom lämpligen må göras till föremål för Rikets Stän - Santmans. Bevilln.-, Lagsamt Alim. Besvärsoch Ekon.-Utsi'. Bet. N:o 4. 15 ders pröfning. Utan alt ingripa i de särskilda orternas kommunalförvaltning, hvilken i samma män den är ändamålsenligt ordnad, otvifvelaktig! bäst är i tillfälle att bedomina huru kommunens inkomster böra fördelas, torde Rikets Ständer icke kunna ingå i några närmare helämmelser om och med hvilket belopp en kommunen medgifven inkomst må användas för det ena eller andra behofvel, eller förvaltas af den ena eller andra delegationen af kommunal-slyrelsen, Eli sådant detaljerad! bestämmande från Statsmakternas sida, måste alltid förlamande inverka på kommunalandans utveckling, hvilken man eljest på visserligen goda grunder anser af synnerlig vigt alt lifva. Utskottet hemställer således, att Herr Grefve Taubes omförmälda motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 24. (25).
Uppå sedermera framställd propos. godkändes Utsk:s i sednaste delen af denna punkt afgifna yttrande, ang-.de väckte motioner, rörande ifrågavar. regrtens indragning. 15:de punkten, ang-.de Wermlands Fältjägare-reg:te. Frih. Palmstjerna: I afseende å denna punkt torde intet annat beslut böra fattas än om densammas läggande lill handhne. Då 11. o. Ad. återremitterat Utsk:s förslag att en skrifvelse till K. M. skulle ingå ronde indragning af Wermlands Fältjägare-regite, så får jag nämna att denna återremiss är under behandling i Ulsk. men emedlertid är anslaget för regdet upfördt på Riksstaten och intaget bland de öfriga summorna på tabellen, som åtföljer utlåt. Denna punkt torde således, som sagdt är, endast böra läggas ad acta; och då R. o. Ad. godkänt tabellen, som åtföljer Utsk:s utlåt., så är i och med detsamma nuvar. anslaget för detta reg:te bifallet. R. o. Ad. ansåg denna punkt ej erfordra annan åtgärd än alt läggas till handlingarne. 16:de punkten, ang-.de anslag till löneförbättringar vid ytr tiller i-r cg: tene. Hr Edenhjelm, Gillis, upläste följande: Då jag bär på detta ställe väckte motion om Artilleri-personalens förbättrande lönevilkor, så hade jag väl hört, att H. M. Konungen, Den 23 April e, m. 49 nungen, af4Ständerna begärt omkring 20,000 r:dr för de 3:neArtilleri-reg:tenas behof, men jag kunde ej föreställa mig att denna ringa summa var till förbättrandet af lönevilkor, för den i alla afseenden vanlottade personalen; ty i den händelsen hade jag ganska väl bordt känna, att mina bemödanden blifvit fruktlösa, helst StatsUtsk. nu, som förhållandet alltid varit, ser mera på besparingar, än' på behofven, och derföre fann sig bäst belåtet med, alt till den del medgifva den K. proposm.
Likväl hvad det det förslag beträffar, som den siste värde talaren framställt, eller att ovilkorligen halfva antalet hypotheksföreningar skulle ingå som delegare i banken, innan densamma finge träda i verksamhet; tror jag att detsamma är något för vidsträckt. Det högsta antalet, man, enligt mitt förmenande, kunde bestämma, vore 3. I afseende å Hr Åkermans förslag att bestämma en viss summa, vili jag ingalunda bestrida, att icke detsamma äfven kunde medföra lyckliga resultater, men hvad sjelfva surnman beträffar, förefaller den mig något för högt tilltagen. Den kunde gerna, ifall man fäster något afseende vid detta förslag, nedsättas till ungefär hälften eller till 5 millioner. Jag skulle dock helst se, att tidpunkten för öppnandet af bankens verksamhet bestämdes efter det antal hypoteksföreningar, som deruti anmält sig; och föreslår jag tillika att antalet af desamma måtte bestämmas tili 3:ne. Jag anhåller således, att, i stället för orden »en hypoteksförening» måtte sättas orden »tre hypotheksföreningar. » Gr. Mörner: I sjelfva verket är det blott en obetydlighet, som skiljer emellan Frih. Tersmedens och det af mig afgifna förslag. Med mitt förslag åsyftade jag hufvudsakligen att propos:ne måtte blifva sådane, att det ej skulle se ut, som om man ville att minoriteten skulle tvinga majoriteten, hvilket kunde blifva förhållandet genom antagande af Frih. Tersmedens förslag, eller att antalet af de delegande hypotheksföreningarne skulle bestämmas till blott 3. Antages åter den af mig föreslagne ziffran eller att minst halfva antalet af hypotheksföreningarne, hvilket vill säga 4, borde hafva anmält sig, innan hypotheksbanken finge träda i verksamhet, så behöfde man ej heller, på sätt Hr Akerman föreslagit, bestämma någon viss minimisumma, hvilken nödvändigt skulle af del - egarne vara antecknad, innan uplåningen finge taga sin början.