Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Menar du Petros, som de kalla sin biskop? inföll Kimon. - Ja. - Nåväl, för att tala ur filosofisk synpunkt och med åsidosättande av mina giltiga tvivel om rummets, tidens och rörelsens verklighet han var här nyss, och jag vill upplysa dig, min Krysanteus, att han är icke mindre skyldig än den här pojken. Tänk dig blott: han vågade slå en fri medborgare av Aten till marken, när denne, brinnande av iver för lag och rätt, hindrade den unge brottslingen fly. Av den saken skall bli en särskild rättegång, så sant som jag heter Kimon. För övrigt kommer han här själv. Han skall icke kunna neka, ty dessa mina vänner äro vittnen till hans uppförande. Petros framträdde nu med lugn hållning, hälsade Krysanteus och sade: - Denne yngling är min fosterson. Han har gjort sig skyldig till en överilad och farlig gärning. Jag kom till stället nyss efter att det skett. Vad vill du göra med honom? Skall du draga honom inför domstolen, eller vill du tillåta mig försona den slagne och straffa min felaktige son på det sätt, vartill min egenskap av hans förman och min faderliga myndighet förplikta mig? Jag vill försäkra dig, att kyrkans tukt är strängare än den världsliga lagen. Han skall fördenskull icke varda onäpst, om du, miskundande dig över hans ungdom, överlämnar honom i mina händer. - I dina händer? Du som uppfostrat denne yngling i så farliga grundsatser? - Min arkont, det är hårt att ställa läraren till ansvar för varje ord, som lärjungen fäller ... - Tiden är i sanning inne att närmare skärskåda de läror, som I prediken i mörkret. Den fördragsamhet, som kejsaren visat er, är icke längre på sin plats, när det yppar sig, att I hyllen och utspriden en sedelära, som hotar samhället. Jag vill, att du och din fosterson skolen följa mig hem. Jag sökte dig och honom i och för ett viktigt ärende, när detta uppträde ådrog sig min uppmärksamhet. Den ena saken låter nu förena sig med den andra. De röra båda din fosterson. Petros bleknade märkbart vid dessa ord. Men han återvann hastigt sin självbehärskning och sade lugnt:
Är vid slrandningsstället hjelp af Dykeriet ej genast att t ilig!, och finnes icke eller Tullbetjent tillstädes, bör Kronobetjent om strandängen skyndsammast underrätta närmast stationerade Dykeri, och Tullbetjente, samt under tiden ej blott lemna Skepparen all möjlig handräckning för bergning af besättning, fartyg och gods, utan ock med uppmärksamhet tillse och bevaka, att gods ej varder undansnilladt eller förbrytelser emot Tull-Föifatiningarne ega tura. 29 §. Kongl. Maj:t förväntar af inbyggarne vid Bikets kuster, att de ej blott med beredvillig, het meddela sjöskadade den hjelp, som de; ras belägenhet kräfver, och menniskokärleken bjuder, utan ock, emot åtnjutande ersättning för kostnad och möda, skyndsammast och, der sa ske kan, med ridande bud derom underrätta den till strandningsstället närmast boende Dykeri., Tull* eller Kronobetjent; börandes Fjerdingsman, så snart han om olyckshändelsen eihåller kunskap oföidröjligen der-j Bil't.StatS'S.^.llm.Besv.o.Oec.Ui$k.Utl.N:053. 3g oro inberätta till Länsmannen eller Kronofogden i Districtet. So §. Tull-; Lotsoch Fyrbåks-Betjente rr.å ej tagas i Dykeriets tjenst eller med bergning af strandadt skepp och gods sig befatta, utom i den enda händelse, då all annan hjelp antingen för ögonblicket saknas, eller icke utan synbar våda kan afvaktas till dess densamma hinner ankomma. Räddning af menniskolif blifver deremot alltid ett heligt å— liggande för de vid olyckstillfället först tillstädeskommande personer; viljandes Kongl.’ jMaj:t med serdeles Nåd och afpassad belöning anse hvarje sådan med beslutsamhet och framgång utförd ädel handling. 31 §•
Enahanda skulle måhända förhållandet blifva om genealogierna skola förvaras i ett jernskåp, och just för deras vigt och värde anser jag nödigt att de på annat sätt förvaras; jag skulle visserligen icke draga i betänkande att låta Riddarh.Kassan utbetala 1400 Rdr i och för inköp af ett jernskåp, derest jag vore förvissad, att de genealogiska tabellerna dermed vore skyddade mot eld. Hr Heykenskjölds förslag, att i Sekreta Utsk:srummen inrätta ett brandfritt hvalf, medför visserligen största säkerheten emot eldfara, men är uti förev:de fall mindre lämpligt; emedan dessa genealogier dagligen begagnas, och de alltså måste förvaras i närheten af Kansliet. Skulle således Hr Heykenskjölds förslag antagas, måste Kansliet 230 Den 8 April e. m. nedflyttas till Sekreta Utsk:srummen, hvilket åter torde medföra andra olägenheter. Frih. Alströmer, Ca'rl Jonas Oscar: Enl. min åsigt är rättaste sättet för bevarandet af Riddarhusets genealogier, att anskaffa dubbla exemplar af dem, och att det ena exemplaret förvaras på något säkert brandfritt ställe. I händelse R. o. Ad. beslutar en återremiss, anhåller jag att Utsk. ville taga denna min framställning i öfvervägande. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på förev:de Utlåt, blifvit yrkadt dels bifall, dels återremiss och dels af Frih. Tersmeden, att R. o. Åd. måtte besluta, att anmoda Riddarh.Direkt:n att vidtaga de åtgärder som för genealogiernas skyddande mot eldfara äro lämpliga samt medgifva Direktm rätt att af Riddarh.Kassans medel bestrida härför nödiga kostnader; hvarefter, sedan de först till bifall och sedermera till återremiss å Utsk:s Utlåt, framställda propos:ne blifvit besvarade med starka Nej, jemte några Ja, E. o. Ad. biföll det af Frih. Tersmeden framställda förslag till beslut. Hr Gr. o.
Det är klart, alt om Const.Utsk:s majoritet väsendtligen ogillade ett af ett Stånd antaget förslag, så skulle den använda alla sina bemödanden att till ett helt sammanjemka de tre ölrigas meningar, och det vore mer än sannolikt, alt i sådant fall, om sammanjemkningen vore viii verkställd, dessa tre Stånds ledamöter skulle i förstärkt Const.Utsk. förena sig om ett beslut, och således det fjerde Ståndets mening alldeles icke komma under vidare pröfning. Const.Utsk. har för del andra i min tanka gjort en oriktighet, då det icke försökt att till ett enda beslut sammanjemka de fyra särskilda Ståndens beslut, under förklarande, alt en sådan samman jemkning vore omöjlig. Sammanställas de motsvarande §§ i de särskilda förslagen, så finner man, att i en stor del af dem finnas en sådan öfverensstämmelse, alt oförenliga skiljaktigheler visserligen icke förekomma. Tvertom är jag öfverlygad, att i hvad som rörer form och riksdagsärenders behandling m. m. skulle sannolikt samtliga RiksStm kunna förena sig om ett beslut. Allt hvilar således hufvudsakligen derpå, att när vissa Stånd yrka ståudsval, andra åter samfällda val, så äger ingen sammanjemkning rum, säger man. En värd talare har nyss sagt, alt ja och nej icke kunna sammanjemkas. Sä är likväl, enligt min öfvertygelse, icke förhållandet. Om ock - 430 Den i) Maj. så R. o. Ad. hade yrkat ett bestämdt bibehållande af Ståndsrepresentationen, (hvilket de icke hafva gjort, ty 11. o. Ad. har blott forbehållit sig ståndsval, och på samma sätt är förhållandet med PresteSl:s beslut); så finnes det likväl åtskilliga medelvägar emellan R. o. Ad:s och PresteSlis samt de båda öfriga Ståndens beslut. Det som ligger närmast för handen tvckes vara, alt de Stånd, som förbehållit sig ståndsval, må fortfarande få bibehålla deni, och de öfriga Stånden, som yrkat samfällda val, böra, jemte de nu orepresenterade, samfäldt välja sina ledamöter till båda kamrarne.
Cederströms yrkande i afseende på detta tillägg, men tillika föreslagit, ali det lägsta belopp, hvarå credilsedlar af privathankerne borde få utgilVas, måtte bestämmas lill 3 r:dr IG sk. b:co, motsvarande 1 r:dr 12 sk. silfver. Frih. Raab: Jag vågar vördsamt hemställa, om icke en särskild proposition borde framställas på det tillägg, som Frih. Cederström föreslagit, emedan det kunde hända, alt de som äro af olika tankar, angående sedelvaleuren, icke dess mindre skulle kunna vilja antaga delta tillägg. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att intet hinder för framställande af särskild propos. å delta tillägg molte, utan frågan derom lika väl särskildt, som i sammanhang med hvad i öfrigt blifvit yrkadt, kunde afgöras; hvadan H. Ex. nu först finge hemställa, om R. o. Ad. bifötle berörde af Frih. Cederström föreslagna tillägg. Ropades ja. II. Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. b i fö II e 8 § af Ulsk:ns förslag utan annan ändring än den R. o. Ad. redan beslutat. Ropades starka nej, blandade med ja. Vidare hemställde H. Ex. om R. o. Ad. bifölle 8 §, med den förändring, att deruti, utom det redan beslutade tillägget, Den 23 April e ra. G7 införes, alt credilsedlarne ej må lyda å mindre belopp, än 3 r:dr 1(5 sk., motsvarande 1 r:dr 12 sk. silfver. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. förklarade, det lian t rott sig linna, att denna sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. Frill. Stjernstedt, Jacob Theodor, begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voler.propos.: Den sora bifaller 8 § af den uli Bancooch LngUtsk:ns utlåt.
Utskottet ej hafva varit af bristande definitivt förslag hindradt, att, med hänsigt till föremålets tillräckligt upplysta beskaffenhet och i afseende på den sökta lindringen, bestämma något visst. Det är denna anmärkning vid Utskottets behandlingssätt af ifrågavarande sak, som jag velat antyda, under det jag vördsamt öfverlemna!- sjelfva hufvud frågan till Rikets Högloft. Ständers mera gynnsamma öfvervägande;” af Johannes Svensson från Jönköpings Län.- ”Emot Utskottets beslut vid i Artikeln af Bevillnings-Förordningen får jag reservera mig, emedan jag anser, att, då personer blifvit befriade att betala bevillning efter aldra Artikeln, enär de ej hafva en inkomst af 200 R:dr, det varit så mycket mera skäl, att små hemmansegare, som draga försorg för sina ålderstigne föräldrar, ej betala, ela deras inkomst icke uppgår till nämnde belopp.” Häruti instämde Pen Henriksson från Norrbottens Län samt Eric Person från Gefleborgs Län, den senare med tillägg, att lian äfven reserverade sig emot den i 27 § beslutade förändring, att, af arbetsfolk, qvinnkön under 4o år borde betala 24 sk., hvilken afgift han ansåg hädanefter såsom förut böra bestämmas till 12 sk. Hörer till Bevilln. Utsk. Bet. N.-o Sy. Tab. lil t. A. JEMFÖRELSE emellan Calculen öfver Bevillningen vid 1828^ 182g och i83o årens Riksdag, samt beloppet af hela Bevillningen för nedannämnde år. usta Art. Afgift för Personer 2 ulra Art.
Ränta till Fru M. von Hartmansdorff 3,400: — Arfvoden 105: — Afskrifning: Innehållen Bevillning Utgifter år 1860. Ranta till Fru M. von Hartmansdorff 3,400: — Extra utgifter och arfvoden 106: 76. Afskrifning: Innehållen Bevillning Utgifter år 1861. Ränta till Fru M. von Hartmansdorff 3,400: — Extra utgifter och arfvoden 105: 88. Afskrifning: Kredit. Balans frän år 1858. Rese-stipendii-fondens tillgångar . 50,500: 99. Inkomster år 1859. Inkomster år 1861. Räntor ■ ■ ■ 5,837: 3. Summa R-.mt R:dr 131,492: 18. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. Fondens Räkenskaper för åren 1859,1860 och 1861. Kredit. Balans från är 1858. Fondens lillgångar och fordringar 64,819: 12 Inkomster år 1859. Inkomster år 1860. Räntor ■ ■ ■ 3.684: 52. Summa R:mt R:dr 75,856: 74. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1862. J. L. Bogeman. 72 Sammandrag af von Schultzerska Fondens Debet. Utgifter är 1859. Pensioner 150: — Utgifter är 1860. Pensioner 150: — Utgifter är 1861. Fondens tillgångar och fordringar 3,166: 20. Summa Kunt K:dr 3,618: 2. Sammandrag af Aminoffska Fondens Debet. Utgifter åren 1860 och 1861. Afskrifning: Balans lill år 1862. Fondens tillgångar och fordringar 10.213: 55. Summa Kunt K:dr 10,753: 34.
För Konungen skall längst fram i Salen stå en Thron, omkring hvil - §. 26. Riks-Stånden utnämne utan dröjsmål sina deputerade, hvilka med Landtmarskalkenoch Talmännen, hvart Stånd för sig, inför Konungen må nedlägga Ståndens vördnad och lyckönskan, samt likaledes uppvakta Drottningen och de Kongl. Personerna. Stånden utse derjemte deputationer att inbördes hvarandra helsa och lyckönska. §. 27. Konungen eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§. omröra, Stats-Rådet late genom en härold, under hittills öfliga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrättad Gudstjenst, må sammankomma på rikssalen. Gudsljenstcn, hvartill alla Stånden böra enhälligt infinna sig, förrättes af en Biskop i Stadens Storkyrka. Efter dess slut, uppträde å rikssalen först Bonde-Ståndet, vidare BorgareStåndet och sist Preste-Ståndet, alla, hvart för sig, anförde af deras Talmän. Ridderskapet och Adeln, anförde af Landtmarskalken, vare Konungen följaktige, och intage samtliga Stånden de dem anvista ställen. För Konungen skall längst fram i salen slå en Thron, omkring hvil - Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 23 len Kron-Prinsen och de öfrige Kongl. Prinsarna hafva sina platser. Dernäst intage, framför alla andra, de tvänne StatsMinistrarne deras runi, och forhålles i öfrigt enligt det Ceremoniel, Konungen låter för tillfället utfärda. Härefter före Konungen Sjelf, eller, der Konungen är frånvarande, eller Ilan så för godt finner, Stals-Ministern för Utrikes Ärendena, ordet till Riksens Ständer, och läte dem afhöra berättelsen om hvad sedan sista Riksdag uti Rikets Styrelse sig tilldragit. Landtmarskalken och Talmännen träde sedermera inför Konungen och framföre, i Ståndens namn, deras underdåniga vördnad.
Maj:t föreslagna grund för fördelningen emellan de förenade Rikena al kostnaderuc för förvaltningen af deras utrikes ärenden; men då en bestämd grund lör sagde fördelning svårligen kan fastställas, innan genom särskild öfverenskommelse Nationerne emellan ett visst sätt för den ömsesidiga pröfningen af dylika frågor blifvit bestämdt, har Utskottet, som icke ens fått del af de utredningar, enligt hvilka Sveriges folkmängd beräknats utgöra -]% al hallons befolkning, och än mindre erhållit någon kännedom otn de förslag, sorn veterligen blifvit uppgjorde i ändamål jemväl att tillvägabringa bestämmelser, sådana som den ifråga varande, icke haft annat val, än alt nu, sorn tillförene, lemna åsido grunden för de Norrska bidragen till förenämnde kostnader; hvarföre ock Utskottet underlåtit ali pröfning afdon ifrågasatta fördelningsgrunden. Men, om Utskottet, såsom mig synes,' häruti rätteligen förfarit, har Utskottet deremot icke fästat erforderlig uppmärksamhet dervid, ali de förslag till en gemensam Stat för Sveriges lich Norriges diplomatiska utgifter, hvilka blifvit framställda i eli den Kongl. Propositionen bifogadt Protokoll, alldeles icke ligga till grund för samma Nådiga Proposition, enär berörde förslag under den gemensamma Staten upplager aflöuingarne till Ministern och Departementet äfvensom, jemte Minister-Staten och Expenser, tvänne liva titlar: Legations-Predikanter och Pensioner, och alltså i väsendtlig mån afviker från den Kongl. Propositionen, som bibehåller Miuister-aflöningen uteslutande på Sveriges Stat och 8 Stats-Utskottets Utlåtande N.o 43. onder den fordna tileln, Minister-Staten, inbegriper alla de utgifter, som afse de i utlandet ansliillde personer jemte deras pensionering. Denna skiljaktighet i uppställningen utvisar tydligen, att det nya förslaget till gemensam
Ärfda-Balken omtalas, icke lämpligen, eller utan söndring af den enhet, som bör finnas emellan lagstadganden , hvilka utgå ifrån en grund, kan upphäfvas, så länge en slik rättighet! uti andra likartade, i samma Capitel omförraälda, fall qvarstår, men Rikets Ständer tillika, i anseende till de olägenheter, som uppkomma af den nuvarande långa praescriptionstiden, funnit densamma böra förkortas, och i öfrigt jemväl gillat de lagbestämmelser, hvilka, i sammanhang härmed, blifvit af Rikets senast församlade Ständer antagne; så få Rikets Ständer härmed i underdånighet föreslå, att 5 §. i i5 Cap. Ärfda-Balken måtte erhålla följande förändrade lydelse: "Nu vet man hans inländske arfvinge: men ej hvar han är, låte då Domaren i allmänna tidningarne, tre gånger, minst en månad emellan, hvarje gång, och första gången sist inom tre månader från den dag, då Bouppteckningen till Rätten ingifven är, kungöras, att arf fallit honom till. Vilja fjermare det arf lyfta, vare det tillåtet, der de för arfvet och dess afkomst ställa borgen, som af Rätten godkännes. Begagna de ej lyftningsrätten, förordne Domaren god man, som arfvet vårdar och förvaltar, till dess den frånvarande arfvingen sin rätt bevakar, eller tiden dertill ute är. Kommer ej den frånvarande arfvingen inom tio år från den dag, då kungörelsen tredje gången i tidningarne infördes, vare från arfvet skiljd, der han ej laga förfall visar.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den ao Qctober 1834- Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse JYo 155. N:o 155. llppliist och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Oct. 18 >4. Pieste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den a3 Rikets.
För min del tror jag det vore rättast, om StatsUtskottet föreslog, att på 3:dje HufvudTiteln en särskild rubrik uppfördes; För Armeens vapenöfningarj att under fredsår utgå, och att deruti anslogs hvarje vapens behof särskildt. Jag skulle tro att, om 120,000 R:dr anslogos för Infanteriet, 40,000 R:dr för Cavalleriet och 25,ooo R:dr för Artilleriet, skulle alla blifva belåtne, Någon besparing skulle uppkomma emot nuvarande förhållande, redovisningen blefvé enklare och uppbördssättet mindre kostsamt. Jag tror att det kunde till RegementsCheferne och Landshöfdingarne öfverlemnas att bestyra om truppens förplägning, och att sålunda PassevolanceCommissariaterne kunde upphöra. Om vid denna rubrik fästades det vilkor, att besparingen för ett år kun - i6o Den i3 Mars f. m. de det andra användas, men att, derest möten under tvänne år icke höllos, endast ett års besparingar fingo disponeras, innan Rikets Ständer om dessa besparingar förordnat, skulle enbet i uppbörd, säker controll och ordning med medlen uppkomma. Jag tror mig äfven vid detta tillfälle bora söka fästa Utskottets uppmärksamhet på ett förhållande, som är det enda inkast man roed skäl kan göra emot Passevolancens öfverby ttande på Bevillningen, och som ar af vigt, det nemligen, att Båtsmanshållet skulle mera än den öfriga indelta jorden betungas. Detta förhållande äger ej rum för närvarande, om den satsen är sann, hvarpå jag begynt att grunda mitt anförande, att Bevillningen ej behöfver ökas på i:sta och 2:dra Artiklarne, utan blott genom TullBevillning kan fyllas. Den kommer då ej att medföra någon känning; ty den kommer att tagas af alla classer och af öfverflödet, rikedomen och luxen.
Hvad förlagskostnaden angår, torde väl hvar och en känna och inse att densamma mäste vara betydligt större, för tackjern än för spanmål, då till en ordentlig lackjernsblåsning hörer, att vara försedd med betydliga inventarier i malm, kol, m. m., men sädesproduktionen deremot jemförelsevis fordrar ringa förlag af utsädeskorn och inventarier. Frih. Palmstjerna har yttrat sig icke kunna finna några skäl ens till den af StatsUtsk. föreslagna lindring uti den skatt, som taekjernstillverkare af gammalt utgjort. Detta kan visserligen sägas vara frikostigt af en bergsbruksägare, men derefter får man icke bedöma tillståndet bos en hel klass, en klass, hvars härda och trägna arbeten i grufva och skog knappast kunna af en landtman uppskattas. Det är för denna klass jag ansett mig böra yttra några ord, efter som jag är representant och haft tillfälle att bedöma dess ställning. Jag anser mig derföre jemväl böra fästa uppmärksamheten derpå, att det är fråga om en handtering, hvars slutligen förädlade produkt, slångjernet, väger mest af alla exportvaror på vår handelsväg och hindrar att silfret icke strömmar ut ur banken. Frih. Cederström har tyckt, att det var allt för stor barmhertighet som man år 1844 visade bergsmännen. Här är likväl icke fråga om barmhertighet, ulan om rättvisa, och om Frilen bade velat göra besök uti några bergs - Den 10 Februari e. m. 525 mäns tackjernsbodar och efterse hvilka stora qvantiteler tackjern de hafva inne osålda, tror jag att han aldrig fällt ett så beskaffad! yttrande. Jag vill visserligen icke nu begära återremiss, då icke någon annan ledamot ännu hörts yrka derpå, men skulle någon af de följande lalarne framställa anhållan derom, får jag på förhand be, att derutinnan få förena mig med honom. Eljest får man väl vara nöjd med att SlatsUtsk:s förslag blifver antaget, hvaruti jag, i händelse det är de flestes mening, nödgas instämma. Frih. Cederström, Claes Rnd.:
Lsn co»er//<rrire>k värcle ock rfet rciV-rra öe tillstyrkte, L e t ä n k » n ö e n , ^l:o l. 39 öelr en w^ntbestämning mecl ätkäljancle »ilfverutvexliag efter 120 sk. (3ours, llels ock, säsom bäst» utvägen att pä en gäng befästa färtroenclet ock berell» förstärkning i Länkens reel» sonö, att enskilt» actieSgare skulle fä i Lanken cleltaga för 3 millioner L:cir i silfver. 8eclan X. äl:t till L. 8t:r öfverlemnst öetta Lelänkanöe samt öävaranöe 8talsock Lanoo-IItskotten llerak unclkätt clel, sorklaraöe Dtskotten uti akgifvit lltlätancls "att säsom fast mäste antagas, alt utan ett återvunnet förtroende till Likets Lenningeverk, nägon förkoppning icke funnes att se öe oreöor akkulpne bvarölver klagan allmänt färöes," alt likväl ak anköröe skäl Utskotten "icke ansett sig bära föreslå L. 8t:r att genast läts Lanken börja inläsningen sk sina utgifva seölar emot verkligt m^nt," mea "att Utskotten k^ste öeo förkoppning, att öen tiöepuvct icke vore aflägsen, öä genom en klok kuskälluing, Lanken kunöe komma i »tanö att meö egna tillgängar verkställa realisation.
Den 2 2 Juli. undergå den inskränkning i ett förändradt Betänkande, att, hvad icke Blekingen rörer, ma. uteslutas, så att några undersökningar i afseende på den öfriga delen af Riket icke må föreslås. Jag anhåller vördsamligen, att Utskottets Betänkande, ined dessa Anmärkningar, må återremitteras. ” Och 2:o Af Herr Öfversten Berghman, så lydande : ”Meningen med den föreslagna jemkningen i Boteringen, kan valej vara, att en sådan skulle företagas inom eller samfält öfver hela Riket. En sådan låter sig ej göra; ty hvarje Provins har förbundit sig,.att, igenom Knektehåll, utgöra ett visst antal Soldater, och detta antal kan hvarken ökas eller mindskas, utan att Knekte - Contracterna violeras. Afsigten med väckta motionen måtte således varit att Roterings-jemkning skulle ske inom hvarje Jjän: Vid första påseendet skulle en sådan icke vara obillig, då ganska goda Hemman befinnas vara lika roterade med rätt dåliga; men då man med tämmelig visshet kan antaga för säkert att, vid Rotelingen, alla Hemman fingo Roteringstungan efter deras då varande beskaffenhet , kan den sig nu företeende skiljaktighet ej uppkommit af annan prsak, än att de goda Hemmanen haft trefna och flitiga åboer, hvilka dels i äldre, men troligen mycket i sednare tider, igenom odlingar och förbättringar satt dessa Hemman i den beskaffenhet, som nu väcker uppmärksamhet. Deremot hafva de dåliga Hemmanen innehafts af tröga och försumliga Brukare, hvarigenom dessa Hemman - Den 2 2 Juli. 2127 man nu äro i ungefärligen samma ofördelaktiga tillstånd de vid Roteringen sig befunno. Om efter Projectet en jemkning skulle företagas, blefve val följden den, att de goJa Hemmanen belastades med en större, och de dåliga fingo en lindrigare Rotering; det ville säga: de idoge Hemmanbrukarne fingo plikta för deras flit och de försummeligä få lättnad i Utskylder för deras vårdslöshet. En för flit och arbetsamhet icke uppmuntrande åtgärd.