Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholn» den a3 September i844* STOCKHOLM, I. Rättelser. Bihanget till B. St. Prof. 1844- $ Sami. 4 Häftet. 6 rad. 4 nedifr. steir: behöfver fruktår läs: behöfver frukta 8 — i5 pupstod — uppstod _ — 10 med — men _ — (1 _ — delsrörelse, afslag — delsrörelse. Afslag' <) så väl beskaffade — så beskaffade 9 14 — 7 uppifr. — förtjent afall uppmärk1 samhet, anser dock det ( utgår. gjorda förslaget icke vara ^ 18 — in nedifr. — af betalningarne — afbetalningarne Bih. till R. St. Pral. 1844- $ Sami. 7 Haft. t STOCKHOLM, 1844. I. Marcus. Allm. Bcsv. och Ekon.-Utsk. Betänkande, N.o 2~], I N:o 27. Ank. till Exp.-Uisk. d. 29 Sept., kl. 12 midd. Betänkande , i anledning af väckt motion om nödvändigheten att. tillintetgöra det intrång, sorn genom Correctionisters och Fäst • ningsfängars sysselsättning med Borgerliga näringar förorsakas Städernes Handtverkare. Uti en från Vällofl.
”Desse underdåniga framställningar, jemte hvad såväl J, som öfrige vederbörande i ämnet underdånigst anfort, hafva Vi uti Nådigt öfvervägande tagit; och hvad först angar frågan cm upphörandet af den städerne Borås och Ulricehamn medgifne gårdfarihandelsrättighet, tå enar den samma i Nåder beviljats , i ändamål att för desse städers handlande öjxpna en lättare utväg att afsätta ortens tillverkningar, hvarigenom en möjlighet kunde beredas, att efter hand öfverflytta försäljningen af berörde tillverkningar från invänarne d landet till städernas handlande, och sålunda de förre komma i ti-.1 fälle alt åt jordbruket och de serskilda industrigrenar, sorn utgöra föremål för deras verksamhet, använda den tid, sorn försäljningen af ortens tillverkningar upptager, hafva Vi funnit nämnde städer vid den dem tillagde rättighet alt idka gårdfarihandel, böra i Nåder bibehållas Fastän Utskottet ej behagat lästa något afseende å denna endast tre år gamla Nådiga Skrifvelse, kan Inan dock nästan med säkerhet antaga för afgjordt, att ej Kongl. Majtt så hastigt återtager det så nyligen meddelade Nådiga Beslutet, då alls inga förhållanden sedermera inträffat» sora dertill kunna gifva den ringaste anledning.” ■Lagoch Oecon. UtsJ:. Utlåtande N'.0 iS. N:o i5. Ant. till Exp. Ufsk. den 7 Äng.
Uppå serskilda skäl hade emellertid Kollegium underdånigst tillstyrkt nådig framställning till Rikets Ständer, att den till ofvannämnda stadsskolor inom Lunds stift nu utgående helgonskyld måtte derifrån skiljas och åter komma att tillhöra de socknar, ifrån hvilka den utgår, emot det att motsvarande kontant anslag till skolorna blefve med 7,937 r:dr 44 sk. banko af Rikets Ständer anvisadt, med iakttagande för öfrigt, att, derest i en framtid skulle befinnas, att helgonskylden för någon skola rätteligen bör utgöra större belopp, än nu blifvit antaget, detta högre belopp på enahanda sätt emot statsanslag utbyttes; likasom af den sålunda föreslagna regleringen blefve en följd, att skolorna befriades från skyldighet att aflöna klockare i församlingarna. I fråga om sättet att använda den helgonskyld, som skulle komma att återgå till socknarna, hade väl uti Rikets Ständers underd. skrifvelse af den 23 Stats-Utsl;ottets Utlåtande, N:o 35. Maj 1845 den mening antydts, att helgonskylden borde disponeras till befrämjande af folkundervisningen inom församlingarna 5 men enär genom ett sådant dispositionssätt lönerna skulle blifva obilligt olika för skolmästarne i serskilda församlingar, samt dertill ko i nine, att helgonskylden egentligen vore ämnad att utgöra lön åt klockaren för den honom i äldre tider tillhörande tjenstebefattning i kyrkan och med barnaundervisningen, hade Kollegium funnit sig icke kunna tillstyrka något ovilkorligt stadgande för församlingarna att till befrämjande af folkundervisningen uteslutande använda helgonskylden, hvadan Kollegium underdånigst hemställt, att församling måtte meddelas rättighet att i detta ämne till stiftets Konsistorium afgifva förslag, hvilket borde af Konsistorium, med eget underd. yttrande, till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning insändas. Kongl. Maj:t, som, vid det förhållande, att en stor del församlingar inom Lunds stift genom Kongl.
Silverstolpe hemstälde om andra meningar ur dessa stadganden kunde dragas än de, att ingen af en Riksdagsman väckt Grundlagsfråga kunde någonsin utan detta Utskotts befinnande komma till Riksens Ständers ompröfning, enär å ena sidan den ej finge väckas i Plena, och å den andra, af Utskottet ej gillad, stadnade utan all följd ej blott till förändring men äfven till offentlig anmälan; att, om en sådan till Ständerne öfverlemnades, måste den bestämdt innefatta ett förslag; och att det 708 Riksdagen 1812. första vilkoret för anmälningen till Plena af en Riksdagsmans förslag vore, att detsamma skulle vara af Constitutions-Utskottet gilladt. Kunde man nu efter en riktig slutkonst säga, att detta första vilkor vore uppfylldt i afseende på förslaget om det nuvarande Adelskapets förändring? Hade man kommit till ett gillande genom paria vota öfver den sist af Utskottet öfverenskomna voterings-proposition, hvartill Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz föreslagit och Silverstolpe understödt den nekande meningen? Dessa paria vota innebure visserligen ej ett i sjelfva uttrycken liggande formligt ogillande af förslagen om Adelskapets förändrande; de innebure allenast, att förslagen icke blifvit gillade. Herr Biskoppen Doctor Faxe bade medgifvit, att, om ett formligt ogillande bade utgjort contra-propositionen, kunde Riksens Ständers Plena ej af förslagen erhålla del, men deremot yrkat, att den öfverenskomne contra-propositionen innebure blott en preliminaire-fråga, nemligen den, huruvida, i fall Nej vunne, Utskottet skulle taga under öfverläggning de föreslagne förändringar i det nu stadgade Adelskapet, och att, när Utskottet deröfver stadnat i lika röster, borde stadgandet i 38 § Riksdags-Ordningen om alternativa meningars öfverlemnande till Riksens Ständer äfven bär tillämpas; och hade Herr Biskoppen understödt sin tanke med exemplet af tillgången inom andra Riksens Ständers Utskott, enär de inom sig stadnade i paria vota.
Dessutom ber jag IIr Gr:n ihågkomma, att under forntiden eller just under den liden som R. o. Ad. erhöll detta privilegium, så voro de aldra fleste häradshöfdingar adelsmän, hvilket ytterligare bevisar att det ej var fruktan, att ej R. o. Ad. skulle blifva dömde af sina pärer, som är grunden till detta privilegium, utan att dertill funnos helt andra skäl, hvilka Hr Gr:n, om han närmare tänker på saken, ej lärer underlåta att sjelf finna. Gr:n har vidare sagt, att han tror R. o. Ad. ej skola tänka lika med mig i delta fall. Gr:ns tro är i detta fall sanguinisk. Må det derföre tillåtas mig att tro, alt R. o. Ad. ej i detta fall skall tänka lika med Hr Gr:n. Gr:n har ytterligare sagt, att likheten inför lagen består i likheten i rättegångsförmåner, och att sålunda, alldenstund R. o. Ad. för sina personer har 2:ne instancer, under det alla andra hafva 3:ne, så har R. o. Ad. en förmån framför andra, som R. o. Ad. ej längre borde bibehålla. Gr:n talar således i rak strid emot hvad betänk, innehåller, ty der säges det vara en förmån i rättegångsväg att hafva 3 instancer och ej 2:ne. Nu förklarar Fr:n tvertom det vara en förmän att hafva 2me instancer i st. f. 3:ne, och att man bör, till likhetens inför lagen vinnande, afsäga sig denna förmån. Hvilkendera åsigten är den rätta? Antingen den som Hr Gr:u här yttrat, eller den som han understödt i Lag.- Utsk. Det lemnar jag ät Gr:n sjelf att bedöma. Vidare har Gr:n sagt, att med den ordning hvaruti nuvande häradsrätters archiver befinnas, och med den skyldighet häradshöfdingarne hafva att vårda archiverna, så skulle ingen fara finnas för att de der befintliga vigliga handlingarne skulle förkomma.
Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 72, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JV2 40, angående väckt motion om särskilda föreskrifter i fråga om tångtägt å hafsstränderna i Halland. S. D. Efter föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande M 7, i anledning af väckt motion om upphörande af den för de Kongl, personerne och ut - 220 Prot.Utdrag den 28 Mars 1866. rikes sändebuden stadgade tullfrihet och restitution af de utaf dem erlagda tullafgifter, fclef detta Betänkande, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande JM 57, angående väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta. S. !) Vid föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets protokollsutdrag JM 197 för den 2! dennes, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig i Bonde-Ståndets beslut rörande 2:dra punkten i Stats-Utskottets Utlåtande JM 54, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till järnvägsbyggnader m. m., vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut i frågan fattade beslut och lade inbjudningen till handliugarne. Frän Hågv. Preste-Stdndel. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande JM 57, angående väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta S. D. Vid förnyad 'föredragning bifölls Bevillnings-Utskottets Betänkande JM 7, i anledning af väckt motion om upphörande af den för Kongl, personerne och utrikes sändebuden stadgade tullfrihet och restitution af de utaf dem erlagda tullafgifter.
II. B. 519. lil. A. 10. — 5N:o 26. i anledning af Herr C. K. af Robsahms motion om utgifvandet af statsobligationer ä tillsammans Tio millioner riksdaler. III. B. 11. A. 21. — N:o 27. innehållande anmälan om anledning till anmärkning emot föredragande Statsrådet och Chefen för Civil Departementet. lil. B. U. II. 21. IV. B. 490. — N:o 28. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande af medel till arfvoden åt Tre nya ledamöter i Lagberedningen. III. B. 11. A. 22. E. 288. — N:o 29. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående befrielse för Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlin 18 - ( 138 ) gar i Linköpings stift från utgörande af socknegångsspanmåi, eiler så kallad skolmästareskäppa, till Rector och Collega Scholae i Westervik, lil. B. 11. A. 22. E. 288. StälsTJtskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 30. i anledning af Grefve Wrangels, T. H., motion om ersättning åt vederbörande hemmansegare i Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings stift, för hvad de förmenats hafva oriktigt utgifvit i socknegångsspanmåi. III. B. 11. A. 22. — N:o 31. i anledning af Friherre C. Hermelins motion om anslag lill en förbättrad sjukvård vid Kongl. Krigsacademien, m. m. III. B. 11. A. 22. — N:o 32. i anledning af ånyo väckt fråga om Kongl. f. d. Cancellistyrclscns handcassas öfverlemnande till Riksgäldscontoret. lil. B. 11. A. 22. IV. U. 622. V. A. 340.
Hr v. Troil har fästat vid min förutsättning ett vilkor, som tillintetgör förutsättningen, det nemi., alt, ehuru byggnaden först 2 ä 3 år härefter börjades, tomtägaren likväl genast kunde anmäla sig till lånets utbekommande emot den borgen, som erfordras. Men kan lian ställa borgen, så är han ju icke fattig längre, och sålunda förfaller denna anmärkn. Hr Hjärne: Såväl Frih. Boye som Hr v. Troil hafva ansett ifrågavar. lånunderstöd icke böra betraktas såsom, almosa åt den fattige, utan såsom afseende ett statsceconomiskt ändamål, nemi. att få staden snart uppbyggd. Om jag, hvilket jag gör, utgår från samma förutsättning, så tror jag, att StatsUtsk. ej gjort rätt, då det, såsom Hr v. Troil upplyst, förutsatt, att någon kunde utfå ett sådant lån utan förbindelse att så fort som möjligt bölja byggnaden. Jag skulle derföre önska, att Ståndet icke ville godkänna StatsUtsk:s åsigt i detta fall, utan bestämdt stadga, att ingen må utfå något sådant lån, med mindre han bestämdt förbinder sig att så fort som möjligt börja byggnaden. Frih. Rantzou, Joli Alb., instämde med Hjärne. Hr von Troil: Till besvarande af den siste värde talarens yttrande behöfver jag blott anföra ett exempel och hemställa, om det icke kan göra Svenska folket detsamma, om en person uttager sitt lån efter några veckor, börjar med grundläggningen af sitt hus och sedan knåpar med byggnaden i 5 års tid, eller om en annan, som äfven genast uttager länet, först efter 2 å 3 års förlopp börjar bygga, men fullbordar byggnaden lika fort som den andra. Detta måste vara likgiltigt, synnerligast som det är omöjligt att förekomma underslef genom stadgandet, att byggnaden genast vid lånets uttagande skall påbörjas, och något annat correctiv icke lärer kunna uppgifvas, än att bestämma en viss tid, inom hvilken byggnaderna skola vara färdiga. StatsUtsk:s utlåt. N:o 388 återremitterades. Till afgörande företogs Lagoch Oecon.Utskms d. 3 dennes på bordet lagda utlåt.
Mars 1840 verkställde förening (ill en enda kämners-rält och, på grund af den för samma domstol utfärdade arbetsordning, besörjande! om verkställigheten af kämners-rättens utslag i brottmål, hvarom kämners-rätterne förut hvar för sig dragit försorg, på fogaten öfverflyttad, blifvit fördubblade, samt så öfverhopande, att det för fogaten ej vore möjligt att medhinna dessa göromål, så vida icke en kanslist anställdes till hans biträde, hade Öfver-ståthållare-embetet, enär samtlige tjenstemännen vid bemälde embetes kansli derstädes egde så trägna befattningar, att något biträde af dem i berörde afseende ej 15 kunde för fogaleu påräknas, samt ytterligare kanslist-biträde jemväl’vid sekreterare-expeditionen. i anseende till ökade göromål, funnes vara af nöden, i underdånighet anhållit, alt Öfver-ståtliållare-embetets kanslis tjenstepersonal måtte tillökas med en kanslist, hvilken skulle tjenstgöra bos fogaten och tillika, när sådant påfordrades, vid sekreterare-expeditionen.
Utskottet har, med begagnande af den hänvisning Motionairen lemnat, tagit kännedom om de i Holland inrättade så kallade Fattig-Coloniers första anläggning och den framgång de hittills haft, hvarvid det icke undfallit Utskottet , att sådane Inrättningar, äfven i Sverige, skulle blifva af stor nytta, enär derigenom bereddes en utväg att på det ändamålsenligaste sätt försörja fattiga och åt de arbetsföre ibland dem äfven den, att framdeles kunna umbära offentliga eller enskilda bidrag; men ehuru Utskottet således anser önskligt vara, alt Fattig-Colonier jemväl i vårt land blefve anlagda, kan Utskottet likväl icke för s«g dölja, att stora hinder och betänkligheter deremot för det när - Allm. Besv. och Occ. Utsi. Uti. N:o lao. 3 varande synas möta, bestående hufvudsakligen deruti, att dertill fordras betydliga penninge-uppoffringar , hvarmed Staten synes hvarken böra eller kunna belastas och som den serskilda välviljan annu icke torde förmå att åstadkomma, här likasom i Holland • hvarföre och då denna i främsta rummet måste visa sig verksam uti enskilda associationers bildande för slika Coloniers anläggning och ordnande, innan de synas böra blifva föremål för någon styrelsens åtgärd, Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka Rikets Högloflige Ständer, att någon underdånig anmälan i förevarande hänseende hos Kongl. Maj:t nu göra, Stockholm den 26 Maji 182g. Ankom till Exped. Utskottet den 30 Maji 1829. N:o rai. Utlåtande, i anledning af väckt Motion, angående förbättrade anstalter med PionnierCorpsen å Wanäs Fästning. Be sv, och Ots. Ut st. Uti. N:o i s i.
Ja, ej heller de Leviter, som ifrå mig trädde, och med Israel efter deras afgudar ville gångne äro; derföre skola de bära sina synd. Men de skola vakta dörrena uppå mins helgedoms hus, och der göra tjenstena, och skola slagta bränneoffer och annat offer, som folket frambär, och stå för Prestomen, att de skola tjena dem. Derföre, att de hafva tjent dem för deras afgudom, och gifvit Israels huse en förargelse till synd; derföre hafver jag räckt ut mina hand öfver dem, säger Herren Herren, att de måste bära sina synd; Och skola icke offra för mig eller vara mine Prester, ej heller i min helgedom komma till det aldrahelgasta; utan skola bära sina skam och sin styggelse, som de gjort hafva. Derföre hafver jag gjort dem till dörravaktare i husens tjenst, och till allt som der göras skall. Men de Prester af Leviterna, Zadoks slägte, som mins helgedoms sätt hållit hafva, då Israels barn afföllo, de skola gå framför mig, och tjena mig, och stå för mig, att de skola offra mig talg och blod, säger Herren Herren. Och de skola ingå uti min helgedom, och träda inför mitt bord, till att tjena mig, och hålla mitt sätt. Och då de vilja ingå genom en port åt den inra gården, så skola de draga linnkläder uppå, och hafva intet ullet uppå, så länge de derinne i inra gårdenom tjena; Och skola hafva linna hufvor på sin hufvud, och linna nederkläde om sina länder, och skola icke omgjorda sig allt för hårdt. Och då de gå utu den yttra gårdenom till folket, skola de draga utaf de kläder, som de hafva uti tjent, och lägga dem uti helgedomens sacristie, och åter draga de andra kläden uppå, att folket icke skall synda uppå deras helga kläder. Sitt hufvud skola de icke raka, och skola ej heller låta växa håret långt, utan skola låta om klippa sig. Och der skall ej heller någor Prest dricka vin, då de uti inra gårdenom tjena skola;
Men man må icke eller dölja, att med den en gång reglerade lönestaten måste nödvändigt, efter skol-verkens nu åsyftade organisation, följa en indragnings-stat för skol-lärare. När, med den förhöjda tjenstårsberäkningens upphörande, de skole-lärare, som på denna grund vunnit tidigare befordran inom kyrkan, qvarhållas vid lärare-ljensterne utöfver den lid, då de upphört att i dessa med friska krafter kunna vara gagnelige, måste utväg vara beredd att förflytta dem till emeriti-lön eller på indragnings-stat. I samma mån skolan afsöndras från kyrkan, och i samma mån skole-lärare måste längre tid tjenstgöra vid skolan, innan de genom förvärfvade tjenstår skulle kunna vinna befordran till lägenhet i kyrkans tjenst, måste ock större anslag af allmänna medel för detta ändamål blifva erforderligt, så framt icke den ofta upprepade klagan, att kyrkan nödgas emottaga i sin tjenst de lärare, hvilkas krafter redan äro förnötte i skolans, skall blifva en sanning. Betraktas åter det sannolika behofvet för nästföljande tid intill nästa stats-reglering, så äro de 90,000 rrdr, som för öfvergångs-statens verkställande föreslås, vida öfverstigande detta behof. Få gagneliga förändringar, ■ såsom Kongl. Maj:t föreslagit, småningom och utan tvång gå i verkställighet, så blifver ock tredjedelen af denna summa, hvilken Kongl. Maj:t äskat, under de nästinstundande åren mer än tillräcklig. Ehuru lockande nemligen löne-tillökningen må vara, torde likväl de lärare, som endast Stats-Utskotlels Utlåtande, N:o 124. 13 få år behöfva fortsätta tjenstgöringen vid skolan, för alt genom förhöjd, årsberäkning vinna förslags-rätt till pastorat, betänka sig, innan de afstå från denna årsberäkning. Förhållandet kan visserligen blifva ett annat inom de stift, hvarest antalet af de i församlingen tjenstgörande lärare, sorn kunna med skole-lärarne kompetera, är ringa och antalet af regala pastorater stort, och der således den förhöjda tjenstårs-beräkningen är af ringa vigt, så alf. den gerna kan eflergifvas för ökade löne-fördelar.
Behofvet af anstånd bör utgöra den egentliga bevekelsegrunden, och då de ingående räntorne under tiden synas kunna betacka omkostnaderna, samt en del förluster, så lärer någon synnerlig skiljaktighet i hvad som beräknadt blifvit härigenom icke få anses uppkomma. Att Banken under en något längre tid ltomme att sakna ersättning för de gjorde förskotter, hvilka långsammare än påräknadt varit, successive komme att ingå, finna Utskotten ej heller vara af hufvudsaklig vigt. Utskotten hafva alltså ansett det ytterligare anstånd med ifrågavarande liqvida - Stats-Utskottets Bttånkanden. 101 tioner kunna ega rum, på sätt här nedan yördsamligen föreslås. Hvad derefter angår den del af Motionerne, som rörer tillåtelse för Gäldenärerne att äfven hädanefter få tillgodonjuta de så kallade Respit-månaderne, innan deras Lån till lagsökning utlemnas, så hafva Utskotten äfven derå fästat afseende, likmätigt det tillstyrkande, som i denne del här nedan förekommer. Afven i fråga om öfverräntans eftergifvande för den tid tillfälle till omsättning icke kunnat ega rum, hafva Utskotten med afseende på hvad i denna del anfördt .blifvit, trott dermed böra förhållas i enlighet med hvad längre fram omförmäles. Beträffande de uti Götheborg och Malmö med nasti, års slut indragne UtredningsContoirens npplifvande, så hafva, uppå de af Herrar Fullmäktige uti Riksgälds-Contoiret uti deras bifogade utlåtande andragne skäl och omständigheter , Utskotten ansett sig icke kunna tillstyrka desse Contoirens återupprättande. Uppå desse i hvarje omständighet anförde allmänna grunder, hafva Utskotten uti denna liqvidations-fråga skolat vördsamligcn till Rikets Högloft.
Detta må få bero af församlingarna sjelfva, och om t. ex, i skärgården man ville betala med fisk, eller i en annan ort med andi a persedlar, så må sådant vara tillåtet, blott läraren får så mycket, att det värde XJtsktn bestämt verkligen bekommes. 7tde morn.: ”att det i allmänhet skall vara communernas eget åliggande alt af den i 3:dje punkten för skollärare bestämda lönen tillskjuta så stor del , som genom de i ofvanberörde målto föreslagna personella och inträdes-afgifter icke kan fyllas: men att, om någon församling skulle styrka sig vara af fattigdom urständsalt att sjelf till det ofvanstå - Den dj Juli f. m. ende minimibeloppet skolläraren aflöna, understöd af statsmedlen må i sådant ändamål församlingen varda förunnad t; dock att genom undersökning, som landshöfding och biskop äga verkställa, bör utrönas, huruvida den församling, som af allmänna medel och till aflöning för skollärare anhåller om understöd, är deraf i verkligt behof; en undersökning, som bör äga rum i alla de fall, då, i öfverensstämmelse med Utskins hemställanden, allmänna anslag i och för skolväsendets ordnande komma i fråga,’’ samt 8:de morn.: ’’att det af K. M. till ifrågavar. understöd äskade creditiv af 5o,ooo r;dr att årligen utgå t. o. m. året efter nästpåföljande riksdag, stäldt på R. Sils Riksg.cont. till K. M:s nåd. disposition, måtte af R. St. beviljas.” Jag har förut yttrat, att jag anser det vara oriktigt alt gifva lån af Staten för sådana ändamål, som det ifrågavarande. När man betänker, att förslaget är, det alla skola betala till alla, så finner man olämpligheten af en dylik aflöning.
Den, som bifaller Kongl, Maj:ts nådiga proposition, att alla de båtsmansnummer, hvaruti utsockne frälsehemmanen i Halland hafva del, må ständigt, så i fredssorn krigstid, hållas vakante, med"förbindelse och rättighet för dessa hemmans-egare att för deras andel i rotarne i vakansafgift erlägga endast två tredjedelar af det belopp, hvartill vakansafgilten lör en båtsman i länet uppgår enligt de föreskrifter och beräkningar, som nu följ s och framdeles i behörig ordning kunna meddelas och antagas till efterrättelse, röstar Ja ; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva, med afslag å Kongl. Maj:ts i ..ämnet aflåtna nådiga .proposition och Stptssaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens utlåtanden (N:o 22 och 63), godkänt det af Kongl. Majit fastställda roteringsverk för den tillökade ordinarie roteringen i Hal lii Q i 1. - ■ i' lands län. 4 Förstärkta Stals-Vtskottels Memorial, fr.o 322. Sedan vid voteringssedlarnes öppnande befunnits 86 Ja och 33 Nej, samt Ja alltså vunnit, har den 2 :dra Voteringen egt rum öfver följande proposition: Den, som bifaller, att de rote-vakans-afgifter, hvilka skola af de utsockne frälsehemmanen i Halland erläggas, serskildt afsättas till Kongl. Majrts disposition för sjöförsvaret, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; "Vinner Nejj anses Rikets Ständer hafva beslutat, att nämnde rotevakans-afgifter skola till Statsverket ingå. Voteringen har utfallit med 5p Ja och 5g Nej samt en kasserad sedel. Som den förseglade sedeln, hvilken i följd häraf måst brytas, befunnits innehålla Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat, det ifrågavarande rotevakansafgifter skola till statsverket ingå. Hvilket Förstärkta Stats-utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den i5 September 1848. Ånk. till Exp.-Utsk. den 19 Sept, kl. 12 n.