Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J3irectionens öfver Invalid-Inrättningen underdåniga låtande .. General-Tull-Styrelsens dito Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelnings dito Convoy-Connnissariatets dito Quarantaines-Commissionens dito Stuteri-Öfver-Styreisens dito Bergs-Collegii dito . Öfver-Post-Directeurs-Embetets dito . Öfver-Intendents-Embetets dito Förvaltningens af Sjö-Ärenderne dito Fång-Styrelsens dito Krigs-Collegii dito å Artilleri-Afdelningen angående Wadstena Krigsmanshus-Cassa å Utrednings-Afdelningen „ Indelningsoch Boställsdito „ Fortilicationsdito „ Underhållsdito angående Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori Directionens öfver Invalid-Inrättningen underd. utlåtande. Stormägtigste, Allernådigste Konungi Uti Nådig Remiss den 29 sistlidne Januari har Eder Kongl. Maj:t behagat infordra Directionens öfver Invalid-Inrättningen underdåniga Utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers, uti deras år 1887 afgifne Berättelse angående verkställd granskning af Invalid-Fondens tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1834 och 1835, deremot gjorde anmärkningar, och får Directionen, till åtlydnad häraf, nu i underdånighet anföra:
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 47 uppmätning och stämpling af flere redskap pä ett och samma ställe eller i by eller socken, der flera redskap vid ett och samma tillfälle af honom kunna mätas och stämplas, tillkommer honom resekostnads-ersältning och arfvode endast såsom för en resa, jemte den serskilda betalning, som han bör erhålla, då mätning och stämpling sker i hans hemvist. Sker mätningen och justeringen å det ställe, der justcraren hor och vistas, uppbäre han sex runstycken för hvarje kanna, som den mätna och stämplade redskapen innehaller. Erforderligt handtlangarehiträde vid förrättningen må justcraren kunna af panne-egaren äska; men med behörigen justerade och krönta målkäril bör han sig sjelf forse. Utan serskild betalning skall justerare meddela skriftligt betyg, enligt bifogadt formulär, sä väl öfver mätning som stämpling; skolande betyget upptaga en noggrann beskrifning på redskapens beståndsdelar och deras dimensioner, med utsättande af den klass, hvartill redskapen hörer, samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga; och skall han vid hvarje månads slut lemna Konungens Befallningshafvande del af de betyg, som under månaden utfärdats. § H)- Ej må, under något vilkor, annan del af hränvinsbrännings-redskapen än panna inmuras, hvarvid iakttages, att stämplingen alltid skall vara lätt åtkomlig; ej heller må panna och hatt mod hvarandra sammanfogas genom nägling eller lödning. § 2()- > Innehafvare af bränvinsbrännings-redskap vare ifrån allt åtal i afseende på dess beskaffenhet fri, derest den uppgift, han rörande densamma ajlemnat vid mantalsskrifningen eller på sätt il § medgifver, finnes vara i öfverensstämmelse med stämplingen och justeraréns betyg, samt redskapens kannerymd enligt samma stämpling och betyg icke öfvers tiger den, till begagnande hvaraf itinehafvarén är berättigad.
Om således den nu gällande Författning får i naturlig och ostörd ordning fortfara, sparas kostnaden, sorn till förändring gen erfordras och skall den ej tvinga Landimannen att åter förändra sin hushållning, till hvars fullkomnande han användt flera års mödor och hvarefter han inrättat sin Ladugård. Tvångets förändringar kunna anses för höjden af all beskattning och Författningars ombytlighet gränsar till Mång-konungars tyranni. Författningar böra vara af den natur, att försvara enskilt ägande rätt, då de uppmuntra Industrien. Att temporelt göra uppoffringar, då frågan är att frälsa Fäderneslandet, anser jag för Den 24 Martil, a. m. 4 25 en pligt5 men att genom Lagar jemt blifva prässad , kan jag ej anse för en Patriotisk, åtgärd. Fri Näringsrättighet har jag alltid trott vara ett Lands enda uppkomst ; således böra Städerne visserligen äga rättighet till Brännvins-bränning och att få begagna tvänne 00 kannors Pannor innom ett Verk, emedan de, lika litet som Landtmannen, böra bringas till större kostnad vid Productionen. Utskottets föreslagna vilkor, då Förbud mot Brännvms-bränning bör ske, anser jag för det lämpligaste och i alla alseenden rättvisaste vilkoren för en vis Regering; instäl; landet af Götheborgs och Carlskrona KronoBrännerier, finner jag vara ganska rigtigt. Den tid under närvarande Riksdag , som fråga va* rit att inställa Brännvins bränningen, ödelädes mera Spannmål, än om fråga derom aldrig uppstått. Sedan den fria Brännvins-bränningen åter blifvit befästad, hafva i manga Orter Spannmålsprisen fallit och Tillverkningen afstadnat, såsom ej lönande. Till slut får jag göra den frågan , om Landet skall ersätta den minska, de Skatt, som uppkommer genom den ena 90 kannors Pannans försvinnandei så talar äfven detta för dess bibehållande.
Jaha grönsiskan, jo-ho, hon hämtar vatten sjelf; men, svägerska, hvad var det för en historia, svägerskan väfde ihop för de begge herrarne? Fru Sommerdal. Åh, det var bara en gammal historia, svåger lilla. Magistern. Men hva' ska' bror min saga om det der? Fru Sommerdal. Han vet allt. Magistern. Jaha, allt det der är bra, men jag begriper inte ändå Emelie (till höger om Fru Sommerdal.) (Till Marianne.) Nu ä' Schysselberg borta, kom nu. (Emilie och Marianne gå ur bersåen fram på scenen.) (Högt till Fru Sommerdal.) Frun gjorde sin sak förträffligt. Mitt beslut är fattadt. Fru Sommerdal. Jag gissar nästan huru. Emilie. Ja, Willner är en ädel menniska. Schysselberg deremot en karakterslös, fåfäng och hårdhjertad narr. Magistern. Ja Frök , Frun, skulle jag säga, dömer så der alldeles rätt; men svägerskan har riktigt skämt ut sig (pekar ljuga. Emilie. Det var på min begäran. Vill Magistern kanske att jag ska' göra ett olyckligt val, blott i saknad af ett tillfälle att urskilja de båda männernas lynnen? Magistern. Ingalunda. Jaså, det var en riktig komedi Emelie. Ja, en komedi, som slutas på allvar. (Man hör en tunna rullas utom scenen) . Men låt oss skynda härifrån. Man kommer att arrangera till fästen i afton. Magistern. Jaha, vi måste gå, deri har Frök Frun skulle jag säga ganska rätt. (Emelie, Marianne, fru Sommerdahl och Magistern gå ut åt höger.) Fy baj, svägerska, att gå och SJUTTONDE SCENEN. T RÄDGÅRDSMÄSTAREN , flera D RÄNGAR och G OSSAR , och en G UBBE (komma in från venster med en stor tunna, som rullas bort till de tvenne träden i fonden. En kärra med löf och guirlander drages in på theatern). Trädgårdsmästaren (midt på theatern) .
En ”uplysning, som jag härtill bör tillägga, är att en ”bland Islands grundligaste Språkkännare redan ”tillkännagifvit sitt beslut, att så vida han blef”ve försäkrad om nödig utkomst, öfvergifva sitt ”Fädernesland, för att i Sveriges Hirfvudstad ”agna sig åt ofvannämnde vigtiga sysselsättning. ”Det är en numera allmänt erkänd sanning, ”att de Nordiske Folkslagens bildning ägt en ”stor inflytelse på hela vår verldsdels. Islands StatsUtsiottets Betiinltanden. 317 5,och Scähdihäviens Urkunder hafva derföre lannge varit föremål för de sorgfälligaste Undersökningar. Redan under många Mansåldrar ”hafva Danmarks Lärde, vägledde af infödde ”Isländarfc, täflat om äran, att samla och sprida ”kunskaper om den Nordiska Fornåldrens häf”der och vitterhet. Framgången af deras arbeten liar vatit förvånande. Forskningar af den”na art hafva inom Tyskland blifvit befrämjade ”genom den lärde Grdters mångåriga verksamhet och en Schlesisk Högskola (Breslau) äger ”en serskild Lärare för den Nordiska Språkkunskapen. Huru högt man inom Sverige skattat ”desse minnesmärken af vår forntid, lika vigti”ge för Häfdatecknaren, Språkforskaren och Lag”kännaren, bévisas af de på vårt Kongl. Bibliotek förvarade Isländske Skrifternes samlande, ”för hvilket ändamål, Svenske Fornforskare un”der loppet af i7:de århundradet blefvo afsände ”till Island. Någre bland desse Skrifter äro re”dan för lång lid tillbaka genom trycket utgif”ne, och hafva roed begärlighet blifvit eftersök”ie af vettgirigé främlingar. Då i en senare lid ”con Dalin beskref sitt Fäderlands öden, blef han ”vid sitt arbetes utgifvande, med ädel frikostighet understödd' af Svea P.ikes Ständer.
Folkmängden år 1826 utgjorde inom Kustlandet enligt mantälslängderne 34,872 och inom Lappmarkerne, der mantalsskrifningar icke hållas, och der grunden för dess bestämmande måste hämtas från antecknirigarne i och för Qvinqvennie-Tabellen, omkring 4,2^°> summa 38,602 personer. Folkmängden i83r uppgick deremot inom kustlandet till 37,936, hvaraf voro Mantalsskrifne af mankön 8,991, af qvinnkön 9,840, och mantalsfrie af mankön 9,118 och af qvinnkön 9,987, samt inom Lappmarken till 4,700, summa 42,636 personer. Länets folkstock har således under dessa fern åren ökats med 4>o34 personer, och då denna tillökning är vida större, än den, som under de der förut gangne fem åren egde rum, oaktadt utflyttningarne, på sätt jag här ofvan anmärkt, de tvänne sednare åren till mer än vanlig höjd stigit, synes häraf huru betydligt de föddas antal öfvergått de dödas och huru ansenligt folknummern här i Länet skolat tillväxa, derest Försynen, som bevarat orten från härjande sjukdomar, hade äfven skonat den från förberörde missväxter. Folkets seder, som i allmänhet äro oförderfvade, hafva snarare förbättrats, än försämrats af de flere på hvarandra följde missväxtåren. Väl 5 hafva tiggerier under vissa perioder, då nöden varit strängast, funnits emot vanan till betydlig mängd ega rum; men då sådane ej äro enlige med Nordboens lynne, föreser jag, att, så snart landet hugnäs med goda skördar och jordbruk ocb näringar återfå sin förra gång, denna osed å ny o skall försvinna och till sin vanliga obetydlighet återgå. Förbättringen, sorn Jag bär ofvan velat anmärka, bar förnämligast föra nied ts från ett aftagande nänvinssupande. Genom de bränvinsbrännings-förbud, sorn under de sednare åren oftast egt rum, bar tillgången å bränvin varit ringa ocb priset derå högt.
Stadens förbemälte Territorial-FörsamlingdrS Atta Catechet-Scholor, hvardera med 1 Lärare, sorn njuter i lön go R;dr, och med tillsammans omkring Sao Lärjungar af begge konen. r) Kongl. Svea Lif-Gardets Schola, med 60 å 70 Gossar, under t Lärare, som uppbär i lön 221 R;dr 32 sk, Scholans Capital-fond utgör ett belopp af 21,200 R;dr, s) Kongl. Lif-Gardets till Häst Dita, med omkring 5o Barn af båda könen, samt r Lärare, hvars lön är 3t6 E:dr 32 sk. Utom en af Hans Kongl. Höghet Krön-Prinsen ärligen anslagen Gåfva, äger Scholan bestämda Ärs-afgifler från Regementets Oflicer-corps, samt har en Capitalbehållning af 1,3 5 g Eidr 12 sk. 4 rtst. t) Kongl. Andra Lif-Gardets Schola, med 34 Lärjungar och 1 Lärare, Som har 200 K:drs lön. u) Kongl. Svea Artilleri-Regementets Dito, med 20 Lärjungar. Lönen till Läraren, hvilken tillika förestår näst förut nämnde Schola, utgör i5o R;dr, Den lill förmån för Scholan stiftade Barnhus-cassan har ett Capital af 7,086 R:dr. v) Skeppsholms Församlingens Schola, bestående af 2:ne afdelningar? en högre, der vanligen 3o Skeppsgossar, jemte underhåll och beklädnad, njuta undervisning, oeb en lägre för omkring 4° Barn af begge könen. För Scholan, hvars Stats-anslag år i83l utgjorde 670 R:dr, a flön as 2.'ne Lärare med tillsammans Erdr. Såsom bidrag till underhållande af nyssberorde 5 Scholor, der Vexelundei visningen begagnas, anordnas ärligen t,ooo R:dr från Stadens allmänna Fattig-cassa1.
Oxenstjerna, att mom:t måtte antagas endast med sistberörde ändring; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till mom:t med de af Frih. Klinckowström föreslagna ändringar och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § Gillsta mom. 136 Ben 11 April f. m. Gr. Oxenstjerna: På grund af R. o. Adis nyss fattade beslut angående återremiss af 12:te §:ns lista moni., får jag anhålla att äfven 13:de §:ns lista mom. måtte återremitteras. Hr Tham, Carl Wilhelm August: Som jag var för hindrad att vara här närvarande då 7:de §:n afgjordes, ber jag få reservera mig mot R. o. Adis då fattade beslut, och detta al följande skäl: jag skulle l:o icke hafva biträdt detta beslut derföre att — Talaren afbröts här al Hr Gr. o. Landtm., som erinrade, att då, på sätt Hr Tham tillkännagifva. han ej varit närvarande vid det ifråga vide beslutets fattande, finge han. till följd af stadgandet i 20:de §:n R. O., ej derå tala. Sedan öfverläggningen härefter förklarats slutad, gjordes först propos. på bifall till det förevarande momit, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. 2:dra morn Bifölls. § 14- lista moni. Frih. Klinckowström: På skäl som jag förut anfört får jag anhålla att ordet »sammankomst» måtte utbytas mot »Adelsmöte.» Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., bifölls momit med ändring al orden den sammankomsten till orden det adelsmöte. 2:dra mom. Bifölls. § 15- Gr. Oxenstjerna: På grund af de återremisser, som re dan blifvit beslutade, får iag anhålla att äfven denna § måtte återremitteras. Frih. Ceder ström:
Biföllos. 6:te punkten, ang:de anslag till fänghuls-tappar samt rengöringsoch sönder ta gnings-verklyg för nija gevär. Hr von Hohenhausen: Jag vill visserligen icke i denna punkt yrka återremiss, då jag alltförväl känner de svårigheter, sorn Uisk. haft att öfvervinna, för att erhålla de resultater som ligga i detta helänk.; men endast reservationsvis nödgas jag göra den anmärkn. alt, då i Konungens nåd. propos. nedprulningar skett, på sålt Ståndet haft tillfälle att inhemta af det samma propos. vidfogade Statsråds-prot. samt derefter andra nedprulningar ytterligare blifvit gjorde, Ståndet i följd deraf icke heller må vänta att betydliga besparingar kunna komma alt ega rum, dä dessa 12,000 r:dr skola utgå utan att anslag dertill lemnats, d. v. s. under det medel saknas. Det hetyder visserligen i det hela mindre, ty man kan taga hvad som erfordras för de i bruk varande gevären af redan befintlige; men en del af de i reserv-förråden varande gevär, komma efter ali anledn. att blifva utan de förnödenheter, hvarom denna punkt handlar. Delta låter sedermera äfven hjelpa sig, och det är skälet hvarföre jag icke yrkar återremiss, ulan endast reservationsvis yttrat detta. Ifrågavar. punkt af Ulsk:s utlåt, blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallen. 7:de punkten, ang:de framställdt yrkande om anslagets för gevärs-lil/vcrkning inskränkande lill 20,000 r:dr ärligen och up för ande på ordinarie Stat; och 8:de punkten, an gide anslag till anskaffning af siagkruts-hufvar. Biföllos. 9;de punkten, angide anslag till fortsättande af Carlsborgs fästnings-byggnad. Den af Hr Bildt i afseende pä denna punkt afgifna vid Utsk:s utlåt, fogade reservation uplästes, på begäran af Frih. Klinkowström, Rudof Mauritz, som derefter yttrade:
Bondeståndet, & 3.J20. Förslag till förändringar i den uppgjorda Tariffen för TuIJbevillningen, bif. af Presteståndets, s. n4o. Voteringspropositioner i afseende på Ståndens olika beslut gill. af Presteståndet, s. n4.3. i anledning af den Borgareståndets beslut s. 1195—1197* gill* af Bondeståndet, s. 1201. Presteståndet accederat till Borgareståndets beslut, s. 1221. Memorial, i anledning af dessa Propositioner; bif. af Presteståndet, III» s. 8 af Borgareståndet, III. s. 10 af Bondeståndet, III. s. 15. U:o med reg. lementariska föreskrifter; bif. af Adeln, III. s, 228. af Sondeståndet, III. s. 259. Ytterligare Utlåtande, till 2:ne Puncter bif. af Presteståndet, sorn annars vidblifvit sitt beslut, III. s. 434. förkast, af borgareståndet, III. s. 438. bif. af af Bondeståndet, lil. s» 44o. af Adeln, lil. s. 454. Memorial om huru frågan i förstärkta Statsutskottet blifvit afgjord, lemnadt till Bevillningsutskottet af Adeln, lil. s. 227. af Borgareståndet, III. st 24o. — D:o D:o, om utgörande i Svenskt Mynt; Statsoch BevillningsUtskottens betänkande bif. af Presteståndet , s. io4o. af Bondeståndet, s. 1046. af Borgareståndet, s. 1074. af Adeln, s. 1079. Tullen, om nedsättning i för utgående Tjära och Beck; BevillningsUtskottets betänkande, bif. af BondeStåndet, s. 673. 174 — om jemnkning i, för Ramm.
VIII. B. 312. A. 313. Beväringens, sjö-, vapenöfningar, angående årliga anslag för. Se Siats-Utskottets Betänkande N:o 74. Beväringsmanskapet, angående statsanslag för dess underhåll, beklädnad och utredning. VII. B. 110, 152. A. 167. — angående förändrade grunder för dess uttagande till vapenöfningi och annan tjenstgöring m. m. I. R. 43. Bevärings-skyldige, angående bötesansvar för dem, hvilka försumma att inställa sig till beväringsexercis. Se böter. — angående bildande af fonder till understöd för dem, hvilka commenderas i fält. IV. B. 373. A. 501. Beväringsskyldigheter, angående Svenska befolkningens i Lappmarkerne åläggande att fullgöra den allmänna. VII. B. 189. A. 226. Bibliothekarie, angående lön för en sådan vid åtskillige Gymnasier. Se Stats-Utskottets Betänkande N:o 124. Bibliotheket, Kongl., angående löne-anslag åt ytterligare en tjen steman vid. Se Anslag. Bihanget till Riks-Ståndens protocoll, angående upplagan af. I. B. A. 140. — i fråga om prenumeration å. I. B. A. 140. -— angående acceptering efter Riksdagens slut af räkningar å tryckning och häftning deraf. IX. B. 601. A. 603. Bildt, Didrik Gillis, yttranden. VI. 20, 76, 124, 341. VIII. 57. IX. 557. ( 31 ) Biljetter till Storkyrkan och Rikssalen vid Riksdagens början, lemnade till Ridderskapel och Adeln. I. 8. — till bevistande af Svenska Academiens offentliga sammankomst, angående utdelning af. I. 99, 237, 279. — till Storkyrkan och Rikssalen, vid Riksdagens afslntande, angående. Biljett-utdelningen till åhörare vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, angående. I. 4.
8tatens betydliga directa ocb indirecta I>ebosver vid denna Xiksdag äro mig visserligen ej obekanta, men dä man med detsamma, med vars inskränkta tillgångar, vill tillvägabringa en sa vigtig sak, som Xealisation ak Xikets m^nt, Lanco8edeln, sä borde man, efter min tanka, antingen Lima sig uti att umbära nägot, elller uppoffra något, för alt, älminstone till ?.5o 8tatsoeb Ilanco-lits bottens någon clel, förse Ilanben me6 eli bättre öfversboktstlapital, ellei' 8» brilin Ornncl-foncl, än blotts 8tatsObligalroner pä en sbulcl, Irvars Valuta längesedan är förtärcl. bag föreslår vörclsamt, att llanben till nästa lbibsrlag ma sa beballa bela liess vinst, samt, att bvacl, som ej clisponeras till silfverböpet, wädte ärligen pä 8tatens sbulcl H^oo,ooo lbcclr atsbrifvas ocb i vanlig laäneväg till Ilnsbilclta utgå.
Detta kan ju vara godt och väl, men man vinner därigenom icke samma syfte som genom insättningar i lifränteanstalterna. Bankerna lämna mindre ränta och ingen arfsvinst. Penningarna kunna likväl där utfås, när ägaren finner för godt. Detta kan naturligtvis ofta vara en fördel, men också motsatsen. (Slut i nästa n:r.) Vårsådd. Ur lifvet a f Edith Forssman. Belönadt med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) en friska ungdomliga rösten trängde så tydligt in i det tysta skrifrummet, att professorn nästan spratt till. Nästa minut gick dörren upp, och den nyss anlände stod bugande framför honom. » Huru skall jag rätt klart kunna uttrycka min mors glädje och min egen djupa tacksamhet, » de blå barnsligt klara ögonen sökte professorns barska blick bakom glasögonen, men denne vinkade otåligt med handen och sade sträft: » Jag är inte för något känslosvammel, unge man, låtom oss lämna det å sido, för öfrigt är det ju blott ett rum jag erbjudit er och en oundviklig handräckning då och om sig, att detta medgifvande var ett intrång då — allt öfrigt beror på er egen arbetsi mångåriga vanor, och beslöt att så sällan förmåga och flit. Jag har själf en gång som möjligt begagna sig af anbudet. Han stått på samma punkt som ni, och jag vet, hade en kamrat från hemtrakten, som redan att mannen i de flesta fall är sin egen lycett år legat inne vid universitetet, han skulle kas smed. Har ni förstått mig? » nog visa honom tillrätta, menade han. » Jag tror det, » svarade studenten lågt, me» Godt, godt! » Professorn fattade hatt och dan en mörk blodvåg för en sekund färgade käpp, det var tydligt att audiensen nu var hans bleka kinder, » om jag ej i ord får utI af slutad. trycka, hvad jag känner, hoppas jag kunna Nere på sin kammare blef det den unge bevisa det i handling, » tillade ban blygt.
Banko-l laka!tets Berättelse, N:o 14. 31 I afseende härå hafva Fullmäktige, uti Revisions-berättelsen bifogad förklaring, anfört, att enär lump, hampa och lin alltid kanna med större fördel uppköpas under hand, än genom anbuds-aukiion, emedan hvad lump anginge, sådan i sistnämnde fall endast komme att utbjudas af de personer, hvilka tillhandlat sig densamma af så kallade lumpsamlare, som både tillförene och för det då närvarande lill så väl Tumba som andra afnämare försälja varan för lägsta pris, saint beträffande lin och hampa, det förra på bästa vilkor uppköpes på marknader och det sednare genom införskrifning från utrikes ort; så vore det med brukets fördel närmast förenligt, att under hand låta anskaffa dylika materialier, vid hvilket förhållande Fullmäktige jemväl förmält sig vara sinnade, att hos Utskottet hemställa om en så beskaffad förändring af 245 § i nu gällande Banko-reglemente, hvarigenom de blefvo berättigade att, vid upphandlingar för Tumba bruks räkning, kunna föreskrifva iakttagandet af det sätt, som för bruket är fördelaktigast både hvad priset och varans godhet beträffar. Med anledning häraf och då upplyst blifvit, ej mindre att Fullmäktige, genom kungörelse, som införts uti allmänna tidningarna, infordrat anbud för leverering till Tumba bruk af sådana derstädes tid efter annnan behöfliga materialier och varor, hvilka varit af egenskap att desamma kunnat vid en anbuds-auktion erhållas till lägre eller lika pris, som vid direkta köp, än äfven att bruksskrifvaren, som understundom haft sig uppdraget att, för brukets räkning, till möjligen lägsta pris, uppköpa lin å de marknader, h\arest denna vara i större partier hålles till salu, i följd deraf kommit att i räkenskaperna synas såsom leverantör af lin, ehuru han i sjelfva verket vid dylika fall endast uträttat brukets ärenden, anser Utskottet ofvanberörde anmärkning numera icke till åtgärd, föranleda. §. 30. (1847 års Rev.-Ber. § 79. Banko-Fullm.
Är inte Holpainen hemma heller? Nej. Men om ni vill sitta ner, så kommer han kanske snart. Heikura satte sig på en stol vid bordet och rökte sin pipa. Efter en stund sade han åter: Det kan vara lika så godt, om jag talar med er. Vi skulle nemligen nu måsta komma på det klara med den der hyran. Nu är snart andra månaden slut, och jag har ännu inte fått en penni för den förra. Det har ni inte. Jag vet nog det, svarade Mari sakta. Ser ni, hvar och en behöfver sitt. Och det blir också svårare för er att betala, ju mer er skuld ökas. Om vi helst skulle komma fram till sommarn, suckade Mari. Jag kan inte vänta så länge, det är en omöjlig sak. Om jag inte får betaldt för förra månaden, måste jag taga i med stränghet. Här hjelper ingenting annat. Gode Gud ändå! Hvart skola vi stackare taga vägen, med de här små barnen ännu till omkring oss? Ha förbarmande åtminstone med dem, goda husbonde! Hellu hade lagt bort sin brödbit och följde uppmärksamt med samtalet. Man såg på hennes ansigte, att hon fullständigt förstod, hvad det hade att betyda. Men gossarne lekte med hvarandra i sin vrå och visste ej af något bekymmer. Heikura drog några rökar. Visst är det ledsamt, började han åter, men hvad kan man göra till det? Det är som jag redan sade: hvar och en behöfver sitt. Mari gret. Har Holpainen ännu inte fått arbete någonstans? Nej. Besynnerligt! Visst är det nu dåliga tider, men alltid borde man kunna få sig någon förtjenst, om man blott har litet bestyrsamhet. Den stackars karlen är alldeles bortkommen af bekymmer, och han är, sant nog, inte heller eljes just företagsam af naturen. Ja, inte vill jag klandra honom. Jag vet nog, att den fattige har svårt att lefva äfven under bättre tider, dess mer under sådana här. Om ni skulle vilja taga den der sängen och dynan, som ligger der under täcket, för sista månadens hyra. De borde ändå vara värda tio mark. Heikura rökte sin pipa och betraktade sängen. Jag skall öfverlägga med min hustru först.