Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förehafvandet af denna till Utskottet remitterade motion, har Utskottet inhemtat, huruledes Rikets Ständer vid ofvannämnda Riksdag, i anledning af då väckt fråga om offentlighet i rättegångssättet, uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t anilragit, att Rikets Ständer, med antagande af den grundsatls, att hvarje medborgare bör ega öppet tillfälle att sjelf inhemta kännedom om Lagskipningens gång, samt, med afseende derå, att aktningen för Lagarne och förtroendet till Domaremagten skola sålunda ökas och befästas, funnit en sådan offentlighet vid Underdomstolarne desto hellre böra ega rum, som rättegången derstädes, efter urgammal sed, hittills hållits för öppna dörrar, samt, då en rättegång påkallar en större uppmärksamhet, i samma mon och ju högre den fullföljes, äfven böra tillåtas vid de högre Domstolarne, så ofta parter och vittnen der muntligen höras; äfvensom Rikets Ständer icke ansåge något hinder möta för medgifvandet af offentlighet vid Policekamrar i Städerne, enär sådana inål I4i LagUtskoUets Betänkande N:o 114. förekomma, i hvilka Policekammaren eger domsrätt; i följd hvaraf Rikets Ständer i underdånighet föreslogo, att till allmän efterrättelse följande stadganden måtte i nåder meddelas! ”Vid alla Underrätter (Bihang till RiksStåndens Protokoll 1823» io:de Sami. i:sta Delen sid. om deröfver klagas.” Då Utskottet instämmer i de grunder, som i omförmälde underdåniga Skrifvelse blifvit anförde, till stöd för ofvan upptagne Lagförslag, så vidt det samma angår offentlighet vid Under domstolar och Policekainrar i Städerne, hvarom endast fråga nu blifvit af Hr Hjerta väckt, anser Utskottet sin åtgärd böra inskränkas till den redactionsförändring , hvilken vid sådant förhållande lärer böra ega rum; och får Utskottet derföre endast tillstyrka, att den föreslagna Författningen må erhålla följande lydelse:
Men det här skulle ju vara » vinterfunderingar », hör jag någon utropa — » hvad ha vi då att göra med sommaren? » Jag ber om förlåtelse — i frå- ga om vattningen ville jag » slå två flugor i en smäll ». Men låtom oss nu återgå till » vinterfunderingarna »! Alltså: vattna sparsamt! Det är min öfvertygelse att flertalet af de blommor, hvilka dö i vintertid, helt enkelt blifvit — förvattnade. För öfrigt, studera dig till, hvilken vintertemperatur dina blommor vilja ha, efter bok, eller ännu bättre efter naturen! Novemberblommor, Pelargonier, Fuchsier, rosor tåla lägre temperatur än t. ex. Gloxinier, Heliotroper, Coleus. Har man godt om råd och godt om rum, kan man ju inrätta ett orangen i smått, åtminstone skaffa sig ett litet » glashus » att ställa öfver de ömtåligaste blommorna — för pengar fårman allt. Själf har jag skaffat mig några glaskupor, mellan 2.o och 3 decimeter höga och tänker ställa dem öfver några af mina ömtåligaste blommor. Särskildt har jag härvid tänkt på en späd Thunbergia, en slingerväxt, af hvilken flere arter med gula eller hvita blommor finnas, » kan möjligen öfvervintras i varmhns, men är ganska kinkig, hvarför den egentligen är att betrakta såsom ettårig » — så säger min » Blomsterodling i boningsrum ». Nu skulle det vara en seger, om jag detta oaktadt kunde få min Thunbergia att lefva öfver vintern. Om jag uppnår ett lyckligt resultat, eller åtminstoneett lärorikt så- dant, skulle jag i vår meddela det åt eder, mina älskvärda läsarinnor — i motsatt fall tiger jag. Mången gång kan ett misstag, som man begått, och den verkan, som däraf följde, ge oss en nyt tig lärdom — äfven i fråga om blomsterskötsel.
Stats T)en 19 November f ra 177 Statsoch B an co-U ts k 0 lie n: Af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse, angående utomordentligt anslag till nppköp af Spannemål, för att, i händelse af allmännare missväxt, förekomma hrist och hungersnöd; af Öfver-lIof-Predikanten Doctor .Hedrens Motion, att Götha Canals Bolag måtte höras öfver de beslut, sorn Rikets Ständer vid innevarande Riksdag vidtaga:, i anledning af Kongl. Mai:ts tidiga Proposition , angående ytterligare anslag lör Götha Canal-arbetes fullbordande» samt af Dom-Prosten Doctor Wykraans motion om Södertelje Canal-Intressenters med Heres hörande , huruvida de ärp nöjde med Riksens Ständers anslag, och der dervid fästade vilkor. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottcn: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående inrättande af ett Allmänt Arhetsoch Corrections-hus här i Staden, saint anslag af löner och arfvoden för Fång-Predicanter och Vakt-betjente. Banco-Utskottet: Af Stats-Utskottets Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposi Ridd. o, A<J» Peo t. 10 B, 5. Öén iaj No vember f. m. tionangående ansj/ig;; tillf ko§fn it|ersie för Mynt-Verkets iståndsättande. L:ig, CT(,.s'k'bt'lel : • Å;F limtgl. Maj:ls ^Nådiga Propositioner aniraendé vidta-gfinde'aT en ytterligare 'anställt lill fdrekdmniahde' af ‘fångars flik t; stöm förslag tilUforfäituingf 'öm fåM -egen(fohis' 'förfiSljniiig S -Lotter} ;; * och4 rörande mo nini Evanda af 8 i i ' Ckp: Ulsokmngsifärkert, samt'ändring af a: §. liti fö Capi.
Utskottet får endast tillägga i anledning af Hett Ståhles, önskan att något understöd af Stats medlen måtte anslås till Inqvartering, åt dem, sorn beordras till tjensteresor utom sin station, att Militair och Civile Ämbetsoch Tjenstemän icke äro enligt Författningarne berättigade till Inqvartering utom vanlig Station eller Ämbetsresor vid andra tillfällen än då de äro Trouppe följagtligen anledning, att tillstyrka något anslag af Stats medlen till understöd för ett sådant Inqvarterings onus* enär det ensamt beror af Städernes välvilja och ej är någon Laglig skyldighet: Hvilket dock vördsamligen hemställes till Riksens Höglufl. Ständers pröfning. Stockholm den 19 Augusti 1823, N;o 43AAnhom den 25 Augusti 18.23, Betänkande, i anledning af Riksdagsmannen från (Stockholms St ats-Uts kottets Bätänkandeu. 187 Län, Gustaf Pehrssons hos Hedervärda Bonde-Ståndet den 17 sisth Februarii ingifne Memorial, i hvad samma Memorial rörer anstånd med betalningens erläggande för erhål' len undsättnings-Såd från Allmänna Magazins-Inrättningens förråd. Ofvannämnda Memorial, uti hvars syftning äf - ven Riksdagsmannen från Stockholms Rån Gustaf Larsson och Eric Mattsson instämt, och sorn af Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit till Stats-Utkottets Utlåtande remitteradt, innefattas först och främst dea hemställan, att Allmänna Magazins Inrättningen, hvilken endast och allenast verkat motsatsen af dess bestämmelse, att bespringa behöfvande i nödens stund, matte upphäfvas samt derjemte, att ali executiv åtgärd med indrifvandet af den i Landet utestående skuld, för låntagen undsättnings-spannmål, måtte inställas, och en längre betalningstid medgifvas de restskyldige, på det att desse småningom må komma i tillfälle att kunna godtgöra sina skuldförbindelser. i38 StatsUt skott ets Betania nden.
Att för de Sågqvarnar, hvarå Grundräntan efter Författningar är förvandlad i Rusttjenst-marker, den utgöres på sätt om afgifter för Rusttjenst-marker i allmänhet är eller kan blifva förordnadt. 3:o Att de Qvarn-räntor af enskilde tillhörige Sågar å Skatteeller Krono-jord, som äro indelte och anslagne till Tjenste - Kongl. Maj:ts Nådiga Propos. N.-o 10. 35 män, allmänna Stater och Inrättningar, eller till understöd för Rustning eller Rotering , oförändrade utgå, tillsvidare och tilldess, i följd af sådana föreskrifter, sorn serskildt kunna blifva meddelade, en annan sådan ordning med dylika Räntors erläggande i allmänhet kan inträda, alt förändringar på dem kunna tillämpas. 4:o Att de Sågqvarnar, derafRäntan under hemmanens skattläggningiderasMantalsoch Jordeboks-Räntor äro inbegripne, eller sorn gemensamt med Mjölqvarnar eller Fisken eller andra Verk till viss gemensam Ränta äro skattlaggde, eller blifvit från Mjölqvarnar till Sågqvarnar förändrade, med bibehållande af förra Räntan, eller under arrende för Kronans räkning, med vilkor af serskilda Räntors utgörande utom arrendet, upplåtna, böra i förevarande afseende undantagas, och någon förändring af Räntorna, i följd af nuvarande Förslag, icke bomma i fråga. 5:o Att för Salu-sågar, grundade till mer eller mindre del på egen Skog, hvilken redan vid Hemmanets skattläggning är beskattad, en lindrigare afgift bör bestämmas; och 6:0 Att Slubb-öre-afgiften, som erlägges af de på Stockfängst från Kronans Skogar grundade Sågverk i Norra Länen, bör serskildt, såsom hittills, utgöras, intilldess 36 Bil. till K. M. Nådiga Propos. No to.
I sanning hade den stackarn icke för roligt, det kan jag af egen erfarenhet säga, sedan i går aftse, eller rättare i natt. Du skall nemligen veta att jag, under vår resa nedåt landet, hvarifrån vi i Lördags lyckligen återkommo hit, ej läst annat än Romaner, Revyer, ⅛ tum smala häften och småbitar här och der, samt blott spelat Variationer, Potpourrier, Fantasier, sur des airs de cet Opéra ci et de cet Opéra là, i följd hvaraf jag i går eftermiddag tyckte mig förspörja en mer än vanlig brist på sammanhängande tankar i min alltid litet på språng varande hjerna. Jag skall, tänkte jag, taga bot der jag tagit sot, går i Pappas bibliotek i afsigt att hämta någon riktigt tjock bok, med hvars tillhjelp jag måtte kunna samla hop mina spridda tankar, faller genast på Svea Rikes Häfder, och då jag påminte mig att både Pappa och du mycket berömt och beundrat detta arbete, och sjelf dessutom gerna sysselsätter mig med mitt Fädernesland och grufligt tycker om Vikingen – (på det när att hans brud något väl fort tröstade sig – i stället för „tre dagar“ sjunger jag derföre alltid i tre veckor gret hon) – tar jag den försvarligt tunga boken ner af hyllan och bär den till mitt rum. Knappt inkommen, underrättas jag om att en Vestgöte i köket utbredt sina varor – jag måste skynda dit att se huruvida jag ej kunde köpa något; – en halftimma minst gick väl åt att rifva upp den sluga mannens schavletter, tyger, m. m. att pruta och slutligen stadna för ett halskläde och några alnar sockerduk, som jag rätt icke vet hvad jag skall göra med. Derpå blef det kallskåldags – vi dricka ej thé – Pappa kom in, vi pratade, spatserade litet tills regnet blef för häftigt, och först sedan jag sagt honom Godnatt och kommit in till mig, hann jag öppna min bok.
Här fordras ett lämpligt tillägg till Irsta mom:tet, för att få den åsigt uttryckt, att lurendräjadt bränvin icke får säljas till qvarblifvande i landet, utan bör behandlas såsom till införsel förbudet nederlagsgods, nemi. till re-export. Samma 29:de § fordrar ett tillägg äfven till 3:dje mormlet, för bestämmelsen, att ej ens fara för förminskning af bränvin, som blifvit tagit i beslag, må lända till dess qvarblifvande i landet genom försäljning, ulan bör varans förflyttning då straxt föranstaltas, Den 16 September f. m. 39 på säkra kärl, och försäljning derefter genast ske, innan afföring till nederlag och're-export. 3:o. Slutligen bör jag erinra om, att de premier, hvilka i Danmark gifvas för utförsel af spirituosa, utgöra en ökad, stor anledn. till ifrågavartde smugling, i sammanhang med innevartde Riksdags-för'handlingar, ronde bränvins-handteringen här i landet. Emot denna, speciell för oss, enda inflytelse, lärer väl icke något verksammare medel vara att tillgå, än att begagna oss af samma vapen, nemi. af sådane utförsel-premier äfven hos oss. Ingenting är väl billigare, än att tillgång härtill må få lagas af den väntade högre bränvins-skatlen, hvarföre jag ansett mig.böra härom påminna, innan denna skatt blifvit definifift bestämd för användande till andra ändamål. Med anledn. af hvad ja nu haft äran anföra, får jag vördsamt föreslå: ”Det Bevilln;sUlsk. mätte updragas, alt, vid granskning af ”luflförfattnme och föreslående af sältet för tull-behandling ”af spirituosa, tillika med LagUtsk. taga i öfvervägande ”de förhållanden, som i sammanhang härmed kunna blifva ”nödige.” För sådant ändamål anhåller jag vördsammeligen om denna motions remitterande till de förenämnde Utsk:n, samt om dess communicerande med de öfrige RiksStm. Begärdes på bordet. Med tillkännagifvande alt Hr Olivecreutz, Wilh.
Vare sig att den sker af vederbörande talare sjelfva eller skall ske af Hr R.idd.- Secretrn, så anser jag densamma icke lämplig, utan tillstyrker att Ståndet helt enkelt måtte förklara, alt frågan om justeringen af dessa i sammandrag uppfattade yttranden må förfalla, och att vi ju förr desto hellre finge öfvergå till pröfning af de ärenden, som stå på dagens föredragn.lista. Hr Ribbing instämde med Hr von Hartmansdorff. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han icke såsom något öfverläggningsämne framställt den anmälan Ptidd.direct:n gjort om de åtgärder, som directtn till följe af Ridd.Utsk:s föreskrift vidtagit, för att sätta i verket R. o. Ad:s beslut om referenters antagande; Hr Landtm, hade blott tillkännagifvit, huru åtgärderna blifvit vidtagna; beslutet kunde icke blifva annorlunda, än det af R. o. Ad. redan förut vore fattadt. Frih. Tersmeden hade, om Landtm, rätt fattat hans mening, föreslagit, att den åtgärden, att referenternes anteckningar skulle vara till justering tillgängliga andra dagen efter sedan de vore gjorda, emellan kl. 9 och 12 på dagen, skulle ogillas; andre ledamöter hade ansett att R. o. Ad. skulle förklara all justering af dessa anteckningar vara oriktig eller icke böra komma i fråga. Hr Landtm, hemställde likväl till R. o. Ad., huruvida något sådant beslut vore af den gjorda anmälan påkalladt. Gr. Horn: Jag har tagit mig friheten anhålla hos Hr Frih. o. Landtm, om det förslag, att all fråga om justering af desse referenters anteckningar måtte förfalla och instämmer alltså i hvad Hr von Hartmansdorff sednast yttrat. Jag förmodar alt Hr Frih. o. Landtm, icke vägrar alt framställa en sådan propos., emedan det är uppgifvet, att en dylik justering kan äga rum. Då ett sådant tillkännagifvande är gjordt, kan R. o. Ad. också förklara, att Ståndet ej vill veta af en sådan justering, hvarigenom dessa anteckningars halfofficiella egenskap förfaller.
Vid första bildandet af ett samhälle eller en stat, måste derföre hufvudvillkoret för dess lagar vara allmän jemnlik frihet, d. v. s. hvarje medborgares lika rätt att utan inskränkning drifva hvilket näringsfång, handtverk eller rörelse som helst, så länge han ej bryter emot de lagar, som till det allmännas säkerhet och bestånd äro stiftade. — Alt tvinga den menniska, som intet ondt gjort, och som ej förbiti t i l sig emot samhällets lagar,"atL, antingen tjena andra el1 II. 23 178 Den 19 Februari f. m. ler ock behandlas såsom en förbrytare, det strider så uppenbart emot allt rättsbegrepp, alt detta tvång endast bör anses möjligt i en despotisk stat, der herrskarens vilja utgör samhällets lag; och att ett sådant förhållande kan existera i en constitutionel stat, en sådan som Sverige, det kan endast förklaras genom landets fordna inkräktande af Götherna, oell deras behandlande af landets ,urinnevånare som träJar eller ofria, saint sednare införandet af feodaloch vasall-väsendet, Ilvars tillvaro visserligen för länge sedan upphört, men hvaraf dock ännu många spår, ty värr, i våra lagar förfinnas. Jag skulle derföre helst önska upphäfvandet af allt s. k. laga försvar, hvartill, enligt min tanka, hvarje medborgare, som till staten fullgör sina åligganden, är lika berättigad, och i dess ställe i Legostadgan föreslå de föreskrifter för husbönder och tjenstehjon, som kunna anses nödiga att befordra ömsesidig säkerhet och belåtenhet, grundade på principen af lagliga öfverenskomtnelsers och contracters förbindande egenskap. — Men då dessa ämnen egentligen höra under allmänna lagen, så anser jag otjenligt att, för närvar, och innan de nya civiloch criminal-lagförslagen komma under R. St:s pröfning och skärskådande, utförligare utveckla mina åsigter härutinnan. Hr von Knorring, Carl Henr.: Förenande mig med den värde motionären, får jag vidare tillägga:
— » Det är så bra att sitta här i ettan », hörde vi vid en representation af denna opera eu hedervärd borgare säga till sin granne, » här är man litet emellan orkestern och sångarne.&gt;&gt; Hr Salomans instrumentation är magnifik, men pa samma gång öfverflödande. För att icke framträda formycket på den sköna enhetens bekostnad, måste den framföras med finess, med diskretion. Fröken Karlsohns och hr Lundmarks röster hördes emellanåt icke alls, ja, t. o. m. kören tog sig stundom ut som brumkör. Fru Edling har ingen klen röst, men i sin stora aria öfverröstades hon oupphörligt af orkestern; särdeles faste vi oss vid en hög ton, som fru E. attackerade så vackert, men der omedelbart derpå en hväsande piccola gjorde fröjden kort. Den allena saliggörande metronomen i all ära — men ackompagnementet skall rätta sig efter sången, icke tvärtom, särdeles i en af så många sins emellan skiftande och stridande känslor uppfyld sång som den dramatiska. Stora sångartister fordra absolut detta. Men för att fa ett så smidigt och tätt tillslutande ackompagnement till stånd på vår Opera, är jag rädd det tarfvas en hel liten revolution med dynamit, dynamit som skall spränga — icke anföraren — men väl hans stol i luften. Uppståndelse brukar ju annars följa på förändringen, här blefve det förändringen, som skulle följa / på uppståndelsen. Som vi i förra revyn korteligen antydde, har fröken (rrabow, genom att uppträda i det q vinliga hufvudpartiet, gjort sitt bästa för att rädda från undergång k. operans förhastade nyhet » Paul och Virginie », hvars musikaliska underlägsenhet upprepade åhöranden endast tjenat att för oss ytterligare bestyrka. Emellertid, som sagdt, då fröken Grabow i böljan af April uppträdde som operans hjeltinna, kom det åter folk och hörae &gt;Paul och Virginie », hvilka förut älskat, lidit och dött utan större offentlighet, d. v. s. för half salong eller så omkring.
Den skilnaden är likväl, att StatsUtsk. här har tillstyrkt en behandling, som öfverensslämmer med den, hvilken då här ansågs vara den rätta, och som tycktes ligga till grund för R. o. Ad;s beslut om återremiss; likväl är deruti någon skilnad. StatsUtsk. har tillstyrkt, att, i händelse de erbjudna villkoren skulle befinnas vara af verklig fördel för Kronan, arrendatorn skulle få behålla arrendet utan förnyad auction. Jag tror att man kunde säga, att, om K. M. skulle finna det för Kronan förmånligt, R. St. på sin sida icke vilja hafva lagt något hinder i vägen för ett ytterligare förlängande på 3o år af arrendetiden. Således skulle jag tillstyrka R. o. Ad. att återremittera detta betänk., för Uen a3 Ma j. ao5 att sätla StatsUtsk. i tillfälle att behandla det i likhet med utlåt. N:o 81 , som återremitterades i sista plenum. Jag anhåller således om återremiss. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, framställde derefter serskilda propostr först å bifall, derefter å återremiss, saint slutligen å afslag å detta utlåt., hvilka alla propostr blefvo med ja och nej besvarade. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag vågar fästa uppmärksamheten på grundlagens tydliga stadgande i detta fall, att då amnai Ln:r götas, sorn hindra ett betänkandes antagande, det måste återremitteras; och att således afslag icke gerna kan komma i fråga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då Gr.
De ordin, ledamölerne, sorn tillgodonjuta tjenstledighet, för att bevista riksdagen, afstå icke sina löneinkomster. Hvarifrån skall då den, som förrättar tjernsten, bekomma ersättning derför? Folden tid en ledamot af sjukdom kan vara hindrad alt förrätta sin tjenst, afstår han icke heller något af sin lön. Bär uppstår således samma förhållande. R. St. hafva icke visat någon slags generositet mot de juridiska verken. Lönerna äro i sanning så obetydliga, att ledamöterne icke kunna afstå något, och tjensterna måste således i ofvan anförda fall af undra personer förrättas för intet, ty jag kan icke beräkna den obetydliga skilnaden emellan talgoch vaxljus. Då en tjensteman i Hofrätten adjungeras, erhåller han nemi. vaxljus i stället för talgljus, som han förut bekommit. Hr Palmcrantz: Man har såsom skäl till bifall på detta betänk, här åberopat det förut i förstärkta StatsUtsk. fattade beslutet i fråga om anslag till förökadt antal ordin, ledamöter. Jag får i anleda, deraf erinra hvad jag till vederläggning af detta skäl nyss anfört; och skulle för min del tro, att anlednln till beslutet inom förstärkta StatsUtsk. varit den, att man icke ansett sig böra tillstyrka eller bevilja anslag lill flera ständiga ledamöter inom dessa Hofrätler, enär det länge varit fråga om att uppgöra en annan arbetsordning inom desamma, hvarigenom ärendenas skyndsammare behandling skulle kunna befordras. Om, såsom jag förmodar, detta varit egentliga skälet till förstärkta StatsUiskrs åtgärd, så lär val hinder i allt fall icke möta, att åtminstone tills vidare bevilja anslag för tillförordnade ledamöter, intilldess en sådan arbetsordning hinner blifva uppgjord och fastställd. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Utaf de 2:ne stridiga meningarna synes den ena åsyfta , att målen på något, och den andra, alt de på intet sätt måtte blifva afgjorda. K. o. Ad. har således att välja emellan den ena och den andra åsiglen.
Ridr, en gång för alla godtgöras: d) den årliga ersättningen af 8 Ridr till Fattigvårds-inrättningen i Södertelge för den till Södertelge kanal upplåtna Skolmästare-ängen med 160: — —- b) anslaget till hemmansegarne i Lyckeby socken af Blekinge län, för förlust af egor genom anläggningen af landsväg vid Lyckeby, 1 tunna 14 kappar span mål, efter ett varde af 11 R:dr tunnan, med 312: c) den lill Hjelmare kanaloch slussverks-bolag utgående räntan af kronoskatte-heminanet Lilla Skillinge Nio 3, beräknad till 22 Ridr, med 436: Tillsammans R:dr 908: 2:o att, emot det att å Åttonde Hufvudtitelns anslag till Hospitalers och Lasarettets underhåll blefve uppförd, enligt Serafimer - Transport Ridr 110,078: 16. 2. 40 Kongl. Majds Nåd. Prop. om Statsverket t k 53. Transport
På samma sätt skall förhållandet blifva äfven i framtiden och i synnerhet uti de län, der 3 skillings afgiften ej uppfyller behofvet, emedan Kongl. Seraphimer Ordens Gillets bidrag till Lazaretternes underhåll, nu mera blifver förminskadt, om ej någon ändring i afseende på berörde afgift företages j och följden blifver, såsom hittills, att uti de lån, hvarest erforderlige tillgångar saknas, de åtgärder måste inskränkas, som erfordras för att kraftigt motverka veneriska sjukdomars spridande, och att i anledning deraf derstädes alltid en del af dermed behäftade sjuka, måste utan hjelp qvarstanna hemma, intill dess tillgångarne medgifva deras intagande å Curhusanstalterne, och således genom ytterligare spridande af sjukdomen, blifva en orsak till fleras olycka och till större utgifter för samma sjukdoms botande i framtiden. Uti de län deremot, hvar-1 448 Den 17 Fehruarii. est 3 skillings afgiften lemnar öfverskott, kan dermed ej heller något nyttigt uträttas, dä den grur.dade fruktan, att sjukdomen möjligtvis under ett kommande år skulle kunna blifva mera allmän och således erfordra förökade kostnader till dess botande, bör afhålla länets styrelser ifrån användandet af dessa öfverskott till den öfriga hälsovårdens befrämjande; hvarföre dessa öfverskott således knappt kunna anses för annat än döda Ca^italer, hvilkas samlande medelst 3 skillings afgiften öj kan vara åsyftad. Vid ett sådant förhållande och för att kunna afhjelpa och förekomma dessa ofullkomligheter, tyckes väl den enklaste utväg vara, att då troligen summan af hela 3 skillingsafgiften skall räcka till, att, i förening nied det understöd Kongl. SeraphimerOrdens Gillet lemnar uppfylla ändamåletuti samtlige Länen, denna afgift hädanefter ej qvarstadnadei Länen , utan ingick till StatsCassan och derifrån fördelades i mån af behof på Lånen; men då flere svårigheter skut-, le derifrån blifva oskiljaktige, som undvikas, enär medlen qvarstadna i de