Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Infaller helgdag på fredagen, utI Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostarvodet inberäknadt. Träffas å byrån kl. 10 — 11. Ingen lösnummerförsäljning. A lim. Telef. Laster och dygder de dödliges söner blandade i bröstet bära; Om qvinnans värde. Tre artiklar af Irma von 2:dra å r g. TrollBorostyåni. I. j&lt;|§ö|könhet är qvinnans mission;. under J$ä$ andra betingelser existerar hon ej. Utan denna kostbara gåfva försvinner hon ur den verld, i hvilken man älskar, » säger en fransk författare, E de Neufville. » Qvinnan är skapad för att behaga mannen, » påstår Jean Jacques. Arthur Sehopenhauer förklarar, att » den gamla qvinnan är afskyvärd », och ännu en annan skriftställare yttrar, att » ej åren, utan utseendet bestämmer en q vinnas ålder ». Från den rubrik, jag gifvit dessa rader, och från sammanställningen af dessa skilda uttalanden af mer eller mindre berömda män, hvilka alla uppskatta qvinnans värde efter hennes förmåga att uppväcka mannens välbehag, alltså efter hennes skönhet och ungdom — från allt detta kanske I, mina ärade läsarinnor, dragen den slutsatsen, att jag här ämnar göra eder uppmärksamma på de » garanterade verkningarna » af något kosmetiskt medel, hvars bruk ända in i sen ålder förlänar skönhetens och ungdomens tjusningskraft. Med tungt hjerta måste jag bekänna, att jag ej känner mig vuxen en slik uppgift. Jag vet om de ryktbaraste skönhetsmedel intet med större visshet att säga, än hvad de tidningsannonser förtälja, som utbasuna deras fenomenala verkningar. På sin höjd kunde jag vara i tillfälle — om jag vore elak — att berätta eder några rätt fatala fall, som sammanhänga med användandet af en del kram, afsedt att på artificiell väg ersätta bristande naturliga behag: huru t. ex. fru von X. i en tekonselj plötsligt tappade ett af sina skönt båggifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. postens hufvudkontor, i bokladorna samt å tidningskontoren ingen fins så felfri, att ej fläck han har, ingen så usel, att han till intet dtiger.
Maj:ts disposition anvisade, medel, anskaffa de för garnisonen i Ystad erforderlige stall och magasins-rum. Varande, om detta förslag bifalles, åt staden Ystad derigenom, i Utskottens tanka, beredd all den lindring och jemnkning i dess inqvarterings-besvär, som skäligen bör kunna fordras. Hvad nu härefter angår den orättvisa, som, enligt hvad ofvan blifvit anfördt, skulle innefattas deruti, att en och samma tariff för inqvarterin gens utbetalande i contant komme att tillämpas för alla städer i Riket, utom Stockholm, så medgifva väl Utskotten, att olika förhållanden i olika orter, der garnisonerande trupp är förlagd, kunna bilda mer eller mindre hilliga anspråk på högre ersättning i contant lör inqvarterings-tagaren i en ort, der han för sin inqvartering in natura får vidkännas större kostnader, än hans vederlike i annan ort. Att emedlertid allt efter på olika orter 20 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens Utlåtande, N:o ?. omvexlande förhållanden, rätta tariffen till den föreslagna nja Inqvarterings-ordningen skulle, i Utskottens tanka, leda in på så många betänkligheter och så försvåra den, såsom det vill synas, nu till slutligt afgörande tillräckligt förberedda regleringen af städernas, utom Stockholm, inqvartering, att Utskotten tro frågans afgörande på det hela icke böra deraf uppehållas, så mycket mindre, som hvad af Kongl. Majrt, uti Dess Nådiga skrifvelse i ämnet, blifvit yttradt, icke föranleder till bestämmande af serskilda tariffer för olika städer.
ej gärna vara omedveten om sin öfverlagsenhet, men Pion stallde ej på grund af denna ansprsk pa människor. Och hon hade så litet behof af u ständig omvaxling~ och » rafflande andliga, njutningar)), att hon i mknadtal isolerade sig under det valdsammaste arbete; hon ringaktade icke borgerliga dygder, men hon eftersträfvade dem icke; hon alskade framgången, men den vm ej hennes lifs stora lidelse. MCnga a.f dessa allt för oförmedlade omd~men skullc Anne Charlotte Leffler varit ilen första att mildra, om hon lefvat och funnit att de, som nu skett, blifvit uppfattade absolut eller ensidigt. I tvenne viktiga afseenden har A. Ch. Eefffers iniiliiiiag af Sonja Kovalevsky icke fatt de; iitia valörerna. Kkrleken till vetenskapen vms&amp; afgjordt det, som gaf hennes personlighet dess höjd och fasthet, dess andliga ryggrad sa att .säga, ntt nar hennes förhållande till vetenskapen genom. A. Ck. Lefflers beslut att begränsa sin framstiulniug till en helt och hallet subjektiv skildring - blifvit starkt underordnadt, s&amp; har ocksa hela personligheten i biografien kommit att verka mycket mindre kraftig och enhetlig, an deii i sjalfva verket gjorde. Hennes retenskapligt skolade, genomskinligt klara, f öl jdriktiga satt att tiiwhr, hrilket sal starkt piiverkade hennes diktning, hennes.lifs&amp;skådiiing, heii-. lies kiinslor, har dkrigenom ej fått sin ratt, således ej heller ' den ena stora sidan af hennes genialitet. A. Ch. Leffler sville, med all rätt, visa kvinnan i mateinatikern, men har icke .visat matematikern i kvinnan, annat än i ett fall, där hon tviirtom gaf vetenskapen ett alldeles för stort rum i .Sonjas lif. Detta gäller den erotiska delen af hennes historia. Son&amp; ~ o v a l e v d c var ~ i detta fall så sluten, att hennes biograf kanske borde varit detsamma. Kanske icke. Ty ingen vet, hvilka utläggningar.
Vid 1834 års slut bestod utelöpande sedelstocken af Bancosedlar r:dr b:co 24,059,000. Riksgäldssedlar „ „ 6,285,000. S:a r:dr b:co 30,344,000. hvaraf i Finland minst „ „ 4,000,000. då för Sverige återstode „ 26,344,000. Privalbanksedlars belopp var då ganska ringa. Vid 1841 års slut Bancosedlar r:dr b:co 25,232,000. Riksg.sedlar „ „ 415,000. „ „ 25,647,000’ hvaraf i Finland minst „ 4.000,000. ^ „ 21,647,000- och med tillägg af privatbankernas sedlar, efter afdrag af deras cassabeliållningar i Rikets mynt „ „ 3,992.000. S:a r:dr b:co 25,639,000. 454 Den 16 April e. m. Vid 1844 års slut, sedan under åren 1842 och 1843 de ii Finland circulerande Svenska sedlar ingått, voro utelöpande Bancosedlar r:dr b:co 19,750,000. Riksgäldssedlar „ „ 3(52,000. ^ „ 20,112,000. hvartill komma privatbankernas sedlar, utgörande, efter afdrag af deras cassabehållningar i Rikets mynt . S:a r:dr b:co 25,112,000. Så att skillnaden emellan circulerande bankpapper år 1S34 och 1844 är 1,232,000 och emellan 1841 och 1S44 endast 527,000 r:dr b:co.
Domkapitlet skulle vara förhindradt att afsätta eller på viss tid afhålla en för affall tilltalad prest från tjen stens utöfning eller gifva honom föreställningar, bör dervid lill en början märkas, att, så vidt nämnda åtgärder äro alt betrakta såsom straff för det brott, för hvilket prestmannen är tilltalad, det väl icke innebär någon orimlighet, om de icke få vidtagas förr, än den myndighet, som har att bestämma om straffet är rättmätigt, sådant förklarat. Ar Domkapitlet icke en sådan myndighet, i afseende på det brott, som är i fråga, så måste deraf följa, att Domkapitlet ej kan tillämpa ett straff, innan det af, behörig myndighet är ådömdt. Hvad likväl särskildt beträffar rättigheten att afhålla en person från utöfvande af hans tjenst för viss tid, till exempel, under den tid han befinnes tilltalad för svårare tjenstefel eller för groft brott, så är detta en rättighet, som tillkommer öfverordnade myndigheter i afseende på underlydande tjenstemän, äfven om samma myndigheter sakna behörighet att öfver tjenstemannens fel i tjensten eller brott i öfrigt döma, och en sådan rättighet är ej heller Domkapitlet förmenad, men har dä sin grund i förmanskapet, icke i någon domsrätt. Åtgärden är då ej heller ett straff, utan har en praeventiv natur. Hvad slutligen vidkommer frågan om föreställningar, så saknas till sådana ej tillfälle, då en religionsprocess icke kan anställas utan föregående förhör hos vederbörande Domkapitel. Det är endast då den irrlärige icke beskylles för alt utsprida eller hemligen främja sina läror, och det således är åtminstone tvifvelaktigt, huruvida en religions-process emot honom kan anställas, som offentliga förhör och föreställningar icke utan största varsamhet böra äga rum, emedan de då ofta motverka ändamålet, förbittra i stället för att förbättra den, som förhöres, och väcka oro inom församlingen. Sådana föreställningar åter, hvilka kärleken och brödraskapet i Christo mana att gifva en felande medchristen och broder, höra icke under den lagstiftning, som här är i fråga. Under uppräknandet af de ofvan nämnda »förra författningar», efter hvilka re ligionsmål skola behandlas, fäster sig Domkapitlet först vid Kongl.
Sihon, de Amoreers Konung, som bodde i Hesbon, och var rådandes ifrån Aroer, som på strandene ligger vid den bäcken vid Arnon, och midt i bäcken, och öfver halft Gilead, intill den bäcken Jabbok, der Ammons barnas landamäre är; Och öfver den slättmarkena allt intill hafvet Cinneroth österut, och intill hafvet i slättmarkene, som är salthafvet österut, den vägen åt BethJesimoth; och ifrå sunnan neder utmed bäcken vid berget Pisga; Dertill Ogs gränso, Konungens i Basan, den ännu af de Resar qvar blifven var, och bodde i Astaroth och Edrei, Och var rådandes öfver berget Hermon, öfver Salcha, och öfver hela Basan, allt intill Gessuri och Maachathi gränsor, och i halfva Gilead, hvilket var Sihons gränsa, Konungens i Hesbon. Mose Herrans tjenare, och Israels barn slogo dem; och Mose Herrans tjenare gaf dem de Rubeniter, Gaditer, och den halfva slägtene Manasse till att intaga. Men desse äro de Konungar i landena, som Josua slog, och Israels barn, på denna sidone Jordan, vesterut, ifrå BaalGad på Libanons bergs slätt, intill det berget som åtskiljer landet uppåt emot Seir, och det Josua Israels slägter gaf till att intaga, hvarjom och enom sin del;
Jag underställer således om icke Skäudct äkminstone först dör prdswa om det gjorda ä, talet bbr till bclfrande upptagas. Herr 1 d 3 m: Den af Friherre ös^nner koim gjorda motion tyckes kunna förena ost; men jag skulle för min del endast, willin tillägga, att en enskilt Ledamot af Constilutions - Utskottet som gör den omtalte anmälan, synes mig ej heller böra kunna härdare straffas. Grefwe vöevenkfelm: För min de! tror jag den sednare inodifioalioncn sä mycket mindre lämpelig, som den hwilken anmält till ätal gjort mer, än den som underlätit att dertill anmäla. Den som orättwist anklagar bör swärarc straffas: den som underläter alt ätala synes mig nog straffad dä han förlorar förtroendet. Grefwe ve Is 6srdie; Dä jag ej kan föreställa mjg nägot straff härdare än det att mista mitt Ständs förtroende, instämmer jag alldeles med Friherre ödsnnioröeim; Men kan ej annat än tillika gilla Herr vksms mening; enär jag ej anser för större brott att anklaga en oskyldig, än att frikänna en brottslig. Herr di 0 c k , Lorsttr: kmdviA : 6o:de Cap. 2 § Mistgcrnings - Balken bestämmer tydligen straffet. Friherre Läderström: Den här fö, ktffagne tilläggning till 29 § innefattar ev ändring i Rego - Den rg PctHbep. 4439 Regerings - Formcn, bwarfö.e lag hc,isamma bestrider. Mea majoriteten af Ridderffapet och Adeln tpck.s wara af den tanke, at denna tilläggning bör tillätas, Medan i flera timmar har jag föreslagit att j fall Utläggningen antages, answars - stylhighct mätte för dm angifwandc stadga-. Jag sgr nu till Höglvfl. Ridder? skåpet och Adeln hemställa ym de wilja antagä Momentet plan tillägg, eller pck polera om den fbrcstagne propositionen, Grefwe lel örner:
Lm Markegangssättningarne samt jemnhet deri genom Riksens Ständ. öultiki-e-Ombudsmans ätgard. p. 269». S. Ser sk il ka Utskott, för frägsr af beskaffenhet, att -e af roanliga UlstSttcn icke kunnat upptagas; Be, tänkanden, Memorial och Protocolls-Utdrag: Om Förstärknings manstapetf med Bilagor, p. 271,657, 672. Om vaste - Serskilt-, Utskott, Om pastevolancecn med de i sammanhang dermed waran» de ämnen; med Bilaga p. 72, ,86;. 2 anledning af dr frän förre Rnsdagarne upstsutne twi» stighetcr emellan Riks-Eländen, jemte de i samman» hang dermed wid denne Riksdag wäckte motioner, p. yoz, 904, 2)4°, 2494, L4?7, 2710. Stats. Ut sko t tet; Detänkanden, Memorial och Protocolls. urdragr I anledning af Konungens Nädiga Proposition till Ut. skottet, angäende Stats Werk.ts tillständ och behof, i hwad som rörer medel till fyllnad i den till Förswars» Werket ansiagne En Million Riksdaler för arén igro och igli. P. 196. Om kostnaden af tryckningen till Riks. Ständens Proto» roller, p. 2,6. I anledning af Kongl. Majlis Nädiga Proposttion till Utskottet, angäende ändring i wista omständigheter af hwad hittills blifwit förordnadt om Accords ersättnin, gar till Officerare af f. b. Finsta Armeen, p. ??8. Dito angäende Räntan pä det Län, ägaren afRosenfsrH Jernbruk, Majoren kastenborg af Wsättcna Krigsmans» Hus-Casta innehafwer. p. 245. Om tryckningen af Dihanget till RikS.Ständrns Protö» koller, p. 248.
St:rs godkännande af den med nämnde land afslu tade traktat, men Hr Frih:n tyckes dermot vilja anse de i traktaten stipulerade tullsatser såsom differentialtullar, hvilka endast böra gälla för Frankrike, hvaremot vi uti en allmän tulltaxa skulle intaga de tullsatser, som borde tillämpas vid inlörsel från andra länder. Jag ber då att få upplysa, att inom Bev.-Utsk:t ingen enda ledamot har yttrat sig för införandet af dilferential tullar, och för öfrigt skulle den s. k. allmänna tulltaxan endast komma alt gälla för ett fåtal af länder, alldenstund vi med de flesta alslutit traktater, hvika berättiga dem att åtnjuta samma förmåner, sorn den mest gynnade nation. Jag yrkar bifall till denna punkt. Hr Bennich, Nils Axel Gustafsson: (Yttrandet, som blifvit talaren tillstäldt för justering, har sedermera af honom ej återlemnats). Frih. Klinckowström: I anledning af hvad den siste värde talaren yttrat om följderna af den Franska traktaten, får jag endast hänvisa till den af Bev.-Utsk:t med flit och möda uppgjorda beräkning öfver Statsverkets blifvande förlust i följd af nämnde traktat, och hvilken beräkning återfinnes i det nu föredragna Butänk:t sid. 60. Enligt densamma kommer minskningen i tullinkomsten under år 1867, beräknad efter 1864 års införsel, att uppgå till 1,670,000 rdr; och jag torde vid sådant förhållande ej behöfva slösa många ord för att öfvertyga R. o. Ad:n hvilkendera af oss båda har rätt i denna speciella fråga. Frih. af Ugglas har påstått, att om vi låta den genom Franska traktaten stadgade specialtarif endast gälla förFraukrike.skuIledetta vara en defferentialtull, och så väl han som Hr Bennich hafva, Den 21 April f. m. 365 om jag hörde rigtigt, yttrat att vårt land nu var förskonadt från dylika tullar. Dessa påståenden förvåna mig på det högsta.
I anledning af detta åberopande, anser Utskottet sig böra tillkännagifva, det Högsta Domstolen, vid granskning af Lag-Kommitéens berörde för — slag, med afseende på omlörmälde stadgande!!, anmärkt, alt enär nu gallan - ® Lag-Uiskottels Belånktndcj N.o 8j. de föreskrift, att gäldenär skall vid afträdesansökniiig foga förteckning öfver skulder och tillgångar, vid påföljd att å ansökningen eljest tecknas af» slag, ledde till den liktiga och nyttiga följd, att Domaren finge tillfälle att utan uppskol låta kalla borgenärerne och insätta dem i förvaltning af gäldenärens egendom, hvarmed deremot, efter förslaget, ofta kunde komma att längre tid fördröjas, hvarjemte det alltid blefve olämpligt att, genom Domarens förpligtande alt draga omsorg för uppteckning af hvarje cessionssökandes bo, föröka Domarens inblandning i det, som förnämligast och egeutligen bör tillhöra parters egna föranstaltanden och tillsyn, Högsta Domstolen trodde den ifrågavarande lagförändringen icke böra vidtagas; och i denna åsigt finner Utskottet sig destoheldre befogadt instämma, som det i allmänhet tillhör en hvar alt hafva reda på sin ställning, h vil ket isynnerhet är lätt för handlande och andre idkare af större rörelse, hvilka af sina böcker kunna hemta tillfyllestgörande ledning i berörde hänseende, samt det förhållande motionären velat förekomma ej bör inträffa, derest icke gäldenäi obehörigt uppskjuter eu åtgärd, som för bevarande af alla borgenärernes rätt är af omständigheterne påkallad. Dessutom bör tagas i betraktande, att gäldenär, enligt lag, är berättigad att, vid bouppgiftens beedigande, uppgifva hvad lian deri kan hafva uleglömt, samt följaktligen att, om tiden ej rnedgifver en noggrann fullständighet, saken deraf ej lider. Något behof af föreslagna förändringen kan således ej anses vara förhanden; och då härtill kommer, att samma förändring ansetts böra leda dertill, att gäldenär icke skulle ega återtaga en ingifven cessionsansökning, men en dvlik förmån likväl, pa sätt Högsta
M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Juli 1854. Expedilions-Utskottets Förslag lill underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Juli 18S4. Preste-Ståndet den 1 Borgare-Ståndet den 1 Bonde-Ståndet den l Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående försäljning af åtskilliga Kronan tillhöriga byggnader och tomter i Götheborg, m. m. (Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 138.) S. A. K. Med tillkännagifvande, hurusom,' efter det, i sammanhang med underdånig anmälan af en fullständig plan till utförande å dertill inom Götheborgs stad Nådigst bestämd plats af åtskilliga för Artilleri-förrådsanläggning nödiga byggnads-, planeringsoch väg-arbeten, hvarigenom, utom det att sålunda erhölles ändamålsenliga och säkra i stället för nuvarande odugliga förrådshus för Götha Artilleri-regementes fältmateriel, äfven skulle vinnas den stora fördelen, att alla nu kring Götheborgs fordna fästning och till en del äfven i dess utanverk spridda artilleri-förråd i en framtid blefve belägna i närheten af nämnda regementes kasern, till stor lättnad både vid förråds-tjenstgöringen och bevakningen, General-Fält-Tygmäslare-embetet hos E. K.
Borgare-Ståndet väckt till Stats-Utskottet remitterad motion, har Herr Hegardt förmält, att uti Strömstad, som egde en befolkning af i,3oo personer, likväl icke fanns annat af Slaten bekostadt Läroverk, än en Pedagogi, hvilken så mycket mindre kunde numera vara för det dermed afsedda ändamål tillräcklig, som läraren derstädes endast hade i årlig lön af Staten i5 tunnor spanmål; af hvilken anledning, och då motionären ansett Skolans utvidgande vara nödvändigt, af honom föreslagits, att Stats-anslagmätte af Rikets Ständer meddelas till vinnande af Skolans utvidgning, så att den erhölle 2:ne lärare med lika löner, som de lärare innehade, hvilka voro anställde uti andra, med Strömstad jemnföiiljga , städers Skolor, hvarefter stadens invånare blefve i tillfälle att hos Kongl Majit i underdånighet anhålla om Skolans förändrande från Pedagogi till Apologist-Skola; men att, om Rikets Ständer funne sig böra be - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotleils Utlåtande, JY:o 102. 23 viljn endast tillökning i anslaget för den redan varande läraren, denna tillökning matte bestämmas till så stort belopp, att denne lärare kunde al' sin lön ega en anständig utkomst, och derigenom komma i deri ställning, att han, oberoende af annan befattning, kunde egna sin tid och omtanka endast åt Skol-undervisningen; varande, såsom ytterligare skäl för bifall till motionen, anfördt, att Strömstad är beläget på ett afstånd af g~ mil från närmaste stad i Riket, och att i della afstånd lage ett ganska stort hinder för invånarne i Strömstad att begagna andra städers undervisnings-anstalter; hvarförutan motionären upplyst, att behofvet af ökadt anslag för Strömstads Skola vid flere tillfällen skall blifvit hos Kongl. Maj:t anmäldt.
Det är öfvertygelsen om detta, som kommit Iduns redaktion på den tanken att genom små frivilliga bidrag från tidningens mångtusen läsarinnor kunna upprätta en ny skollofskoloni för fattiga barn i Stockholms vackra skärgård, hvilken skulle bära Den, som har nöjet att skrifva dessa rader, besökte för ett par år sedan en skollofskoloni ute i skärgården, och intrycket efterlemnar ett minne, som icke snart förbleknar. Högt uppe i en backe, omsusad af blandad granoch björkskog, låg den stora rödmålade byggningen. Nedanför sträckte Kanholmsfjärden ut sin vida, i grönt och blått gungande duk, och stranden kantades af väldiga klippblock. Byggningen innehöll två stora rum, ett mindre, hvari föreståndarinnan bodde, samt ett stort kök, som tillika tjänade som bostad åt kokerskan. I det ena stora rummet hade flickorna sina sofplatser och i det andra gossarne. Man var tidigt pä benen i den lilla kolonien. Kl. 7 blåste föreståndarinnan appell, och då tittade glada barnaansigten yrvakna upp från de enkla bäddarne och grinade mot solstrålarne, som dansade in genom fönsterrutorna. Men snart var man på benen, bädda&gt;rne undanskaffade af barnen själfva, den korta morgonbönen gjord och den första frukosten, bestående af mjölk och bröd, intagen. Så ut i Guds sköna natur under lek och ras för att få ren luft i lungorna! Men förmiddagen användes icke blott till lek. Så väl flickor som gossar fingo under ett par timmar om dagen taga fram nål och tråd och garn för upphjälpandet af söndertrasade strumpor, utryckta knappar m. m. Så kom den enkla, men stadiga frukosten, och sen bar det af ut i skog och mark, där de unga, då smultronen rodnade mellan tufvorna och blåbären mognade, själfva fingo genom bärplockning bidraga till middagsmåltiden. Och timmarne gingo, och snart stod solen i zenit. Små stackare, hvilka förr haft förskräckelse för vatten, längtade efter badtimmen.
Jag skall i en framtid aflägga räkenskap för, hur jag fullgjort mitt värf. Dessa Berättelser och Utkast äro endast den första, lätta efterskörden. Köbenhavn i Oktober 1888. AXEL LUNDEGÅRD. Innehåll: Lifsleda sid. 7. I väntrummet » 28 Cedergren gör sexa i qväll » 35. En grobian » 48. Historien om en näsduk »65. Fairbrooks krögare » 71. I kupén » 81. Falaska » 91. Tre » 104. Från skilda håll: Efter torgdagen » 126. Från Ramlösa » 132. Hednatur » 139. Från Malmö » 146. I folkstugan » 155. Ludde » 169. En baldams historia » 195. Ett önskningsmål » 215. Ur mörkret » 229. Lifsleda. Den lilla skogssjön låg mörk och djup i sin infattning af gammal bokskog; blank och orörlig låg den och speglade trädens kronor, medan stora, ljusgröna näckrosblad sögo sig fast på dess yta längs stränderna, der vassen stod och gick i frö. Solen sken på löfhvalfvet och gjorde det genomskinligt grönt, men icke en stråle trängde igenom, knappt ett grässtrå växte på marken, som tycktes gunga under foten, – svampig under sitt lag af torra löf och qvistar, oberörd af sommarens torka. Luften var sval och full af trädens andedrägt; när en fogel slog till en drill, genljöd det mellan höga, ranka stammar, långt, långt bort. Ett rådjur tittade fram ur en dunge af ungbok och hassel, men försvann ljudlöst. Och så låg allt lika stilla som förut. Men långt borta på skogsstigen rörde sig något, närmade sig långsamt, växte liksom fram ur trädens skuggor och blef till en qvinnogestalt, hvilken stelt kom skridande framåt, nästan utan en rörelse, glidande längs stigen. Stelt som hennes gång var också ansigtet, dess uttryck slutet, kring en sorg till döds. Det var fordom vackra drag, nu blott markerade; hyn var gråblek, och under ögonen lågo brunaktiga skuggor efter sömnlösa nätter.