Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till besvarande af denna anmärkning, torde Utskottet få upplysa, att för enkla medicinalier utförsel-tullen är bibehållen vid samma Bevilln.-Utskottels Utlåtande N.-o ^5. belopp, som i i83o års Taxa finnes utsatt, men för sammansatte Apotheksvaror har Utskottet alldeles borttagit utförsel-tullen i följd af den grundsats, att exporten af varor, som inom landet undergått förädling, bör underlättas så mycket som omsländigheterne kunna det tillåta; och som Botvid Jonssons anmärkning icke synts Utskottet grundad på några så beskaffade skäl, att Utskottet deraf kunnat föranledas att för dessa varor frångå ofvannämnde princip, har Utskottet ansett sig böra vidblifva sitt gjorda tillstyrkande i detta fall. Arsenik: af bemälde Botvid Jonsson, att det vore besynnerligt alt på samma gång minska införsel-tullen å Arsenik som utförseltullen för Apotheks-varor nedsättes. Då denna anmärkning är blottad på alla motiv, så framt ej ett raisonnement om bränvinsskatLen och arsenikens användbarhet för att undandraga sig följderne af sine gerningar m. m., derföre skall anses, finner Utskottet densamma ej förtjena ringaste afseende. Aska: af Herr Halin, att pott-aske-tillverkningen, hvilken i de Norra orterne betydligt tilltagit, icke vore skyddad med den införsel-tull af 8 sk. Utskottet föreslagit för raffinerad pottaska, hvarföre yrkals, att denna tull måtte höjas till 24 sk. per L:%6; af Herr Hessle, att som tillverkningen af denna vara vore passande för vårt land och borde dragas i allmänhet till de Norra orterne, der rudimaterie!! finnes; så vore en tullnedsättning derå icke väl betänkt, i synnerhet som varan kunde införas från Finland emot half tull, hvarföre Herr Hessle yrkat, att det af Tull-Comitéen föreslagne belopp eller 16 sk. må såsom införseltull för raffinerad pottaska antagas. —•
B:co milen, i följd hvaraf, om entreprenad käft tillvägabringas, legan för sådan skjuts, både på landet och i städerne borde blifva 24 sk. milen; samt att resande efter en häst får medföra saker till blott 10 Lispund, och resande efter 2 hästar till icke mera än ett Skeppunds vigt. Herr HjertaGustaf: Sedan de öfrige Stånden beslutat i denna fråga så, att något resultat icke kan uppstå i hufvudsaken , anser jag mig blott böra anhålla, att jemte proposition till bifall å Betänkandet, få förändra den punkt, sorn rörer förhöjning i legan, der entreprenader äro antagna. Jag finnér det vara ett misstag, att Utskottet trott entreprenader kunna till vägabringas så, att en större eller mindre del af den vanliga skjutsen skulle kunna stälias på entreprenad, äfvensom att en tredjedel af det nuvarande hästantalet vore det minsta, sorn vid fasta stationer skulle finnas. På en del ställen blefve skjutslaget så omvexlande, att alla fingo uppbära 20 sk. i stället Den 12 Augusti f, rn. för 16, och ingen reda skulle kunna hållas, hvarken af resande eller skjutsande. Det rältaste är derföre, alt skjutsen antingen helt och hållit ställes på entreprenad, eller ock att ingen fråga derom uppslår. Så snart det förra inträffar, vinnes en fördel, sorn bäst visar sig i naboriket. Jag har, sedan denna fråga förra gången förevar, sökt skaffa mig upplysningar från åtskilliga orter, och jag tior, att med f\ skrrs förhöjning vore det icke omöjligt, att på alla större vägar få entreprenader inrättade. Inom reservlagen finnas många personer, som komma att länge vidhålla skjutsvanan. Man behöfver således icke risquera , att skjutsande skola, komma att felas. Jag anhåller om bifall å Betänkandet i öfrigt, endast med den förändring, att någon rätt till entreprenad-skjuts alldeles icke må ifrågakomma annorlunda, än för hela skjutslaget, samt att skjutslegan må förhöjas med 8 i stället för 4 skOm detta Betänkandet kunna bifallas. Herr Tham, Wolrath:
Billighet, ja! en sann moralitet ford' a, att på denna Olikhet göra afseende, och då Utskotten grundat sitt Förslag, att JBanquen skulle för DiscönterUe Uppgöra Liqviden , på angelägenheten att ej genom DisconterneS bringande till Concours underkasta Landet de dermed oundvikligen förbundna oredor , Och iflteres.et att p.f föreslaget sätt skaffa Fordringsägare bättre? vilkor, än de Vid en inträffande CodcoUrS kunna förvänta, synes mig att Utskotten , om d« skiljt mellan Disconterne, så viii i afseende pä deras verkliga förhållanden, sorn anledningarna dertill , kunnat träffa utvägar , att gi nora ingen rubbning af Lag och Lag-principe, Och utan våda för Banquen, skaffa Fordringsägarens ännu bättre vilkor, nemligen full betalning, Utskotten hafva sjelfva uppgifvit att Gö* 3 3* Den 17 Martil, e. in: theborgs Discont kan , utan att förnärma nä-1 göns rätt, liqvidera sig sjelf, allenast dess Octroy med i\ år förlänges. Kan detta ske så lätt, så lärer visst icke någon svårighet uppstå att sådant bevilja. För Malmö Discont uppgifves en brist af 235,000 R:dr , hvilken dock kanske med hälften tillägg skulle ökas, om vid dess utredning laglige Concours-grunder följdes. Förvaltningens begångna fel äro otvifvdaktigt grundade skäl, att förklara denna Discont i Concourstillstånd. Dess utredning vore ock, i jemnförelse med de öfrige Disconternas, föga invecklad. Men när jag är fullt öfvertygad att Statens Interesse fordrar, dels att Gäldenärerne hos denna Discont ej så hårdt strängas med betalning, som af en fullkomlig Concours skulle följa , dels att Borgenärerne ej komma i stort lidande, tror jag af sådant skäl att Banquen här bör träda emellan som Accordsman, och utan Lagarnes rubbning uppgöra Liqviden.
H. St. mätte åt Hr Capitainen Cronstrand, för ingifvande af omförmäldc arbete, anslå en summa af 6,000 r:dr b:co, som ä 5:te hufvud titeln komme att uppföras, att, under 2 års lid utgå med ett belopp af3,000 r:dr årligen: och dä den af Hr Capitainen Cronstrand till K. M. i und. ingifne ansökning samt und. promemoria fullständigt, samt bättre än en främmande hand skulle förmå detsamma göra, utreder viglen och nödvändigheten af den fråga, som af mig nu blifvit bragt å bane, får jag härmedelst till utvecklande af ämnet samma anföranden upptaga: ”Pä den utländska resa, som jag, med K. M:s nåd. tillstånd, företog år 1833, anlände jag i Januari månad 1836 till Alexandria i Egypten, och koin, med vägen öfver Arabien och Röda hafvet, i Mars månad samma är, lill ruinerna af Thebe uti öfre Egypten. Der omgifveu af de mest berömda monumenter från de Pharaonska tidehvarfveu, fann jag snart, att allt hvad man hittills ägt i ritning elior beskrifning öfver dessa jätteverk var högst ofullständigt, oriktigt och vilseledande för fornforskarens eller archiLeclens kännedom om den uråldriga Egyptiska byggnadsstilen; om dessa utomordentliga och underbara tempel från liderne före Moses: tempel, hvilka — 35 århundraden lill trots — stå ännu qvar och väcka äfven vår tids häpnad och beundran för storhet i massa, skönhet i form och prakt i färgbilder. Det var dessa samma byggnader, som besöktes fordom af Grekerne, hvilka ur dem hemtade sin första kunskap i byggnadskonst, den konst, sorn de sedan på Grekisk jord utvecklade till högsta fullkomlighet, lill formernes ledighet och skönhet, dock utan alt någonsin uppnå det väldiga, det högtidliga, den anda af helighet, den stämpel af oförgänglighet, som de Egyptiska templen hade, och som de, fast sköflade och brutne, ännu bevara.
Lofvad vare Herren, Israels Gud, ifrån evighet i evighet; och allt folk säga: Amen. Halleluja. Tacker Herranom, ty han är mild, och hans godhet varar i evighet: Säger I, som af Herranom förlöste ären, de han utu nöd förlöst hafver; Och de han utu landen tillsammanhemtat hafver, ifrån östan, ifrå vestan, ifrå nordan, och ifrå hafvet; De der vilse gingo i öknene, der ingen väg var, och funno ingen stad, der de bo kunde; Hungroge och törstige, och deras själ försmäktade. Och de ropade till Herran i deras nöd, och han frälste dem utu deras ångest; Och förde dem en rättan väg, att de gingo till den stad, der de bo kunde. De skola tacka Herranom för hans godhet, och för hans under, som han med menniskors barn gör; Att han mättar den törstiga själen, och fyller den hungroga själen med god ting; De der sitta måste i mörker och dödsens skugga, fångne i tvång och i jern. Derföre, att de Guds bud ohörsamme varit hade, och dens Högstas lag försmädat hade; Derföre måste deras hjerta med olycka plågadt varda; så att de omkull lågo, och ingen halp dem. Och de ropade till Herran i deras nöd, och han halp dem utu deras ångest; Och förde dem utu mörkret och dödsens skugga, och slet deras band sönder. De skola tacka Herranom för hans godhet, och för hans under, som han med menniskors barn gör; Att han sönderbryter kopparportar, och sönderslår jernbommar. De galne vordo plågade för deras öfverträdelses skull, och för deras synders skull. De vämjade vid all mat, och vordo dödsjuke. Och de ropade till Herran i deras nöd, och han halp dem utu deras ångest. Han sände sitt ord, och gjorde dem helbregda, och frälste dem, att de icke blefvo döde. De skola tacka Herranom för hans godhet, och för hans under, som han med menniskors barn gör;
Ståndet blifwit bestridde Wid detta förhållande, anser Utskottet sig endast böra upplysa, att wid den under »809 och 1812 arens Riksdag i ersättning för Landt.Tullarnes indragning atagne summas fördelande pa Land och Stad, mindre gjordes afseende pa, eller ens kunde utrönas i hwad förhållande denna ersättning borde drabba den ena delen mera eller mindre i förhallan, de till den andra, emedan, dels för en sadan noggrann beräkning, ej alla nödige upplysningar ägdes, dels tankarne härom wörö alltid lika stridiga som de Denis Augusti. 2529 de olika intereflen hos Stadsbo och Landtman, hwarföre endast efter wänlig öfwerenskommelse emellan Standen, för att winna det gemensamma hufwud, ändamälet, att blifwa Tullarne qwitt, denna uppgörning stedde sa, att Städerne atogo sig oafkortad! answara, för 60,000 R:dr såsom Landt-Tulls ersättning, utom för Accis och Qwarntul! med särskilde zo,Oos R:dr, men Landet deremot, icke med 60,000 R:dr utan med bestämde 14 fl:r af hwar,e 1000 R:drs Hemmans warde, efter deras Uppskattning till allmänna BewillnmgenS utgörande, hwilken ater borde ste efter gängbara priset i orten. Häraf följer ock, att om än man, wid samina Riksdag, icke med säkerhet wagade påräkna, att härigenom med tillagg af hwad för Pastoraterne, utaf Presterstapet, äfwensom af Bruk, Qwarnar och indelta Löner, efter derföre antagen beräkning, skulle kunna ulfås, erhålla mer an 6o,ooc> R:dr, sä hav den af Utskottet wid denna Riksdag, tillstyrkta förändring af Landets bidrag i Tull»ersättningen, sa mycket mindre blifwit förhöjd emot dä, som den k i stället för 14 fl. nu blifwit föresiagen att ulga med iz^, för hwarje rc-so R:dr, och kan det, inom Högwörd.
Enligt Eder Kongl. Maj:ts nådiga Cirkulär af den 17 April 1828 anmärkes här, att uti den i tabellen uppförde kostnad för rustning och rotering rusthållsstammarsoch augmenlsräntor ej inbegripas, emedan hvarken dessa eller häst-vakans-spanmål här i Länet finnas. / 11 Politi. Tillsynen öfver ordningens och sedlighetens vidmakthållande ntöfvas i allmänhet af kyrkoråd, sockennämnd och kronobetjening. Uti alla socknar inom kustlandet och Holmö kapellförsamling finnas fasta folkskolor inrättade, hvarjemte 4 ambulatoiiska lärare i Skellefteå sysselsättas med barnaundervisning. I Lappmarken äro fem folkskolor, äfvensom en på'Skytteansk donation och allmänt bidrag grundad skola i Lycksele, der sex af Lappallmogens barn undervisas ocb njuta fritt underhåll, men hvilken, för att motsvara ändamålet, borde flytlys närmare Lapparnes nuvarande vanliga tillhållsort, samt tvänne af Svenska Missions-Sällskapet anlagda skolor, hvarest jemväl bönders och nybyggares barn afgiftsfritt få begagna sig af undervisningen, dock utan att, såsom Lapparnes barn, åtnjuta kost och kläder på Missions-Sällskapets bekostnad. För öfrigt meddelas, såsom tillförene, barnaundervisningen i kristendomskunskapen af föräldrarne eller andra på åtskilliga ställen boende och dertill tjenlige personer. Helsovården besörjes af fyra provincial-läkare, hvaribland en tillika förestår lasarettsoch kurhusläkare-befattningen. Examinerade barnmorskor äro antagna i alla socknar af kustlandet, men saknas på de flesta ställen uti Lappmarken, hvaremot vaccinatörer och vaccinations-föreståndare finnas till erforderligt antal. § 5. Städer. Umeå sjö- och stapelstad. Denna stad, grundad på det såkallade hemmanet Sanda af i mantals1 skatt, har ett inskränkt område och är belägen på norra sidan om Umeå eif, två och en half mil från hafsbandet, erhöll den 30 Augusti 1646 sina privilegier samt genom Kongl. Majrts nådiga resolution den 15 Juli 1812 den utvidgade stapelstadsrält att i sin hamn få emottaga främmande fartyg.
Hon tackade fru Svensson, med sitt blidaste leende, för denna upplyftande stund. Fru Svensson upptog komplimangen mindre nådigt; hon såg förargad ut och gick tigande ur rummet. »Jag går upp en stund för att skrifva bref», ansåg fröken Hulda sig skyldig rapportera. Hon hade under predikan tänkt ut en lång sentimental epistel till sin pastor. Anna Ling följde med. Herrarne gingo ut på verandan, patronen tände sin pipa, och det kom småningom ett samtal i gång. Men det gick trögt. Kandidaten stod och såg ut i trädgården. Långt borta i en gång såg han kusinen komma smygande, barhufvad, så att det ljusa håret glittrade i solen. Hon brydde sig aldrig om att skydda sin hy mot solen; det var som visste hon, att den icke kunde göra henne ful. Hvad hennes gång var behaglig! Han kunde ha lust att följa med. Men när han kom igen med hatt på hufvudet, var hon försvunnen. Han sökte henne förgäfves både i trädgård och park. Sedan förre egarens tid fans det bakom ladugården en gammal förvuxen hage, som ingen brydde sig om nu, sedan boningshuset blifvit flyttadt och ombygdt. Den låg så afsides, derför lät man den bli som den var och allt fick växa och gro i den mest obundna frihet. Kandidaten öppnade grinden, som genom en hagtornshäck ledde dit ut från parken, och slöt den sakta igen efter sig. Gräset derinne stod högt öfver gångarne, och rent instinktlikt började han klifva försigtigt som när man vadar genom vatten. Så vackert här var. Sjelfva ställets enslighet verkade lugnande och tilldragande; man kunde tro sig glömd af hela menskligheten. Gamla äppelträd och kastanier växte om hvarandra; och mellan dem sköto småbuskar upp. Allt var så öfvervuxet och förvildadt. En häck af tät hassel stängde vinden ute; man hörde endast suset i topparne. Hvarför hade han aldrig förr gått hit?
A ena sidan har gäldenär , som å Eanco-Auction inropat en honom förut tillhörig egendom, ansetts förbunden , att fullgöra allt hvad, angående köpeskillings betalning samt uttagande af köpebref med mera, äldre Författningar föreskrifva för köpare i allmänhtti men, å andra, den rättighet blifvit yller* 70 Underdåniga Skrifvelser. känd förre egaren af en å Banquens Auction försåld fastighet, då han densamma sjelf inropat, att vid Auctions-liqviden få an vända sine eganderättshandlingar, sålunda nemligen, att de företes hos E K. M:ts Befallningshafvande, att liqvidations-rättigheten pröfva, på sätt i Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1789 är medgifvet deri köpare, som förut varit innehafvare af inteckningar i fastigheten; L anledning hvaraf BancoUtskottet önskat, att en bestämd Lag i dessa afseenden måtte stadgas, och Banquen för framtiden undvika, att olver sådane frågor invecklas i äfventyriiga rättegångar» Vid pröfning häraf hafva Riksens Ständer funnit, att hvad berörde Kongl. Förordning der» 19 Augusti 1789 stadgar, till förmån förköpare, sorn före auctionen sjelf eger intecknad fordran uti den af honom inropade fasta egendomen , destoheldre bör få tillgodonjutas af förre fastighets-egaren, enär han på Banco-Auctionen samma fastighet inropat, som det både synes strida emot billighet, och vara utan ändamål, att belasta honom med anskaffande och nedsättning af Auctions - skillingen , till större del , än emot B anquens fordran och öfrige i egendomen-, befintlige gravationer vore svarande, då han i alla fall, efter det liqviden af E. KM:ts Befallningshafvande blifvit pröfvad , är berättigad åter, lyfta öfverskottet af köpeskillingen.
§. må förklaras icke mera vara gällande, samt att, der sådant ej redan skett, det må hädanefter bero på de föreningar, som Socknarnas inbyggare imel lan sig kunna träffa, och hvarje Läns Styrelse kan efter behofvet finna nödigt föreslå, hvilka anstalter, elter de i hvarje ort förekommande särskildta omständigheter, må till odjurens utrotande vidtagas, oell till hvilka aftal invånarne desto mera lära blifva villige, sorn de sjelfve icke kunna undgå att inse den förmon, dem deraf tillskyndas - 46* Den 19 Juni e. tn. 10:0 Från Lag samt OeconomieUtskof ten , af den 1 Juni, angående yrkad rättighet för Skånska Allmogen, att från Jordägare i Blekinge, mot utbyte af Spannmål eiler annorledes, förskaffa sig nödiga Trädva* ror af byggnadsämnen, slöjdevirke och ved, hvarå Skånska Allmogen icke annorledes än på längre afstånd ägde tillgång Och föreslå Utskotten — som tillstyrka, det invånarne i Blekinge ocn Skåne må bliiva tillåtet, att från alla i »lastningsplatser i förstnämnde provins obehindradt få de förra utföra och de sednare afhämta ofvanomförmält trädvaror, samt dem till utlossningsplatser i Skåne transportera — att till Kongl, Maj.t i underdånighet må öfverlemnas, att angående det reglementauska, som dervid bör iakttagas, i Nåder förordna på sätt behofvet och omständigheterne kunna erfordra; men att likväl dervid en sådan lätthet, som förberördt är, till förpassningars erhållande , varder vederbörande beredd och förunnad. 11:0 Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotten , af den t g Maj, hvaruti Utskotten, i anledning af åtskilliga i afseende på vägars utvidgande och underhållande, gjorda motioner, yttrar sig finna, att, der af ålder landsvägarne till mindre än 10 alnars bredd blifvit anlagde, något bestämmande, huruvida de dervid kunna och böra bibehållas, Den 19 Juni. e. tu.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Juni 1841. 356 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Juni i84i. Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 7 Bonde-Ståndet den 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ifrågastäldt anslag till planering af Voltige-gården vid Gymnastiska Central-Institut; m, m. (Stats-Utsk. N:ris 354 och 435). S. A. K. Jemte Nådig Skrifvelse af den 1 Februari sistlidet år, har E. K. M. till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat en af Föreståndaren för Gymnastiska Central-Institutet till E. K. M. ingifven underdånig ansökning, deruti, utom det årliga anslaget, hvarom Rikets Ständer redan uti skrifvelse af den 23 sistlidne December, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel, sig i underdånighet utlåtit, blifvit ifrågasatt ett belopp af 666 R:dr 32 sk. för en gång till Voltige-gårdens utplanering och så väl dess, som voltige-manegens förseende med träd-barriérer, äfvensom till fäklsalens iståndsättande; men då denna kostnad ej är betydligare, än att den torde kunna bestridas med det å 8:de Hufvud-Titeln för närvarande uppförde ordinarie anslag till underhåll af kronans hus oeh byggnader i Stockholm, hafva Rikets Ständer icke ansett sig kunna bevilja ifrågavarande anslag 666 R:dr 32 sk. Banco. Hvilket Rikets Ständer härmed skolat hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Juni 1841. N:o 377. Expeditions-Ulskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 'åjy. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Juni 1841.
Men framför allt böra vi icke låta förleda oss af framställningar, åsyftande att genom andra nationers institutioner bevisa behofvet af förändringar i våra, ty om det onekligen är sannt, att menniskan i vissa afseenden öfverallt är lika, bör man dock besinna, att bennes ställning i samhället icke derföre är det; att magtens mer eller mindre öppna, mer eller mindre af vanorne och bruken stadgade, verksamhet gifver en tusenfaldig skiftning åt samhällsförhållanderna, och att på lagstiftningens väg blott det steg tages säkert, sorn göres på en gång af bela nationen. Dessa och andra betragtelser hafva hos mig stadgat den öfvertygelse, att hvarken förändring i vår närvarande tryckfrihet ännu bör önskas, eller alt några väseudtliga bestämmelser deri saknas. Jag har derföre bemödat mig, att kunna förklara anledningen till den motion, som fört våra öfverläggningar ända derhän, att en splitter ny Tryckfrihets-förordning kunnat ifrågakomma. Jag finner då, att denna är belt och hållet rigtad emot den periodiska pressan. Den vanliga bokpressen, (som jag skulle vilja kalla den), är derigenom föga eller intet träffad. Men då jag betraktar dessa pressars olika kraft och nödvändighet för vårt land, vår bildning och våra ekonomiska tillgångar, finner jag, att tno - Den 25 Januari i e. m. 343 tionen ovilkorligen bor anses stridande mot tidens kraf och folkets sanna fördelar; och jag frågar mig, hvad som verkligen kan vara anledning till alla dessa öfverdrifna klagomål och denna väl öfverlagda plan emot den periodiska pressen? Jag måste då, sedan jag icke kan förneka dess större kraft, anse bemödandet vara en fortsättning af den rädsla, magten alltid visat för hvad som kan befordra upplysningens spridande ibland mängden, och jag måste sålunda ytterst anse den såsom ett verkligt brott emot mängdens eller folkets känsla. Det är derföre jag äfven anser, alt den nya förordningens rubrik hellre bordt blifva: Trycktvångs-förordning, än Tryckfrihetsförordning. Jag bär sagt, att förslaget åsyftar en inskränkning i periodiska pressens frihet; ätt denna är vigtig för folket bar af ingen blifvit motsagdt.
Ständer måtte hos Konungen i underdånighet anmäladeras önskan,att, så vida någon eller någre nu gällande författningar hindra bildandet af privata associationer mellan lärda, till offentlig undervisning i vetenskaperne,Konungen då allernådigst mätte upphäfva dessa författningar. Utarbetningen af de nya reglementariska föreskrifterna för Examina i verken, hvilka till följd af detta förslag blefvo nödiga, synes Friberren ej innefatta några särdeles svårigheter. Lösningen af detta problem innehålles i följande: Förslag till Reglemente för Examina: 1:0 Regeringen utfärdar en föreskrift, sorn utstakar de kunskapsämnen, i hvilka den sökande bör hafva gjort framsteg, hvilken föreskrift naturligtvis bör vara offentliggjord. 2:0 Examen hålles 2 gånger om året på bestämda tider, och de sökande böra en viss tid förut till examens undergående hafva sig anmält. 3:0 I anseende till de civilistiska kunskapernas sammanhang och nödvändigheten att länna dem i sitt system, bör examen till Eesv. och Ekon. Utsk. Bctänkanden. 677 Rättegångsverken, Cancelliet och administrativa ämbetsverken ej vara mer, än ett och samma kunskapsquantum affordradt för alla, med undantag af må hända Bergscollegium. 4:0 Examinatorerne utgöras ex ofEcio af 2 eller 3 ledamöter al hvarje verk, 4 le~ damöter af Vetenskaps-Akademien, 4 Historie-, Antiquitets och Vitterhets akademien. Dessutom bör hvar och en känd författare ega rätt att, efter gjordt tillkännagifvande, vid examen framställa ett visst antal frågor. 5:0 Pröfningen, huru examen blifvit fullgjord, och om den sökande i följd deraf bör bevilljas det sökta inträdet, uppdrages åt en jury, som består af samma beståndsdelar, men alla ledsmöterne samfällt af det verk, till hvilket dan sökande specielt anmält sig. Juryn afgör frågan helt enkelt med ja och nej utan gradation. 6:0 Examina hållas offentliga.