Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. den Sfi Juli 18G0, kl. 12 midd. Memorial, rörande vissa annu icke afgjorda lullbevillningsfrdgor. Efter erhållen del af de beslut, som, vid föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande JVs 27, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Betänkandet M 23, angående lullbevillningen, blifvit af Riks-Stånden fattade, får Utskottet afgifva yttrande rörande de uti nämnda Utlåtande behandlade frågor, som ännu icke blifvit af Rikets Ständer slutligen afgjorda. Utskottets till Bonde-Ståndet framställda inbjudning om antagande af UtskotFisk, saltad, tets utaf Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden godkända förslag, att den i nu gällande tulltaxa för artikeln fisk: saltad, sill, stadgade införselstull af 25 öre per Centner måtte fortfarande bibehållas, har af förstnämnda Stånd blifvit afslagen, med förklarande att Ståndet vidblef sin förut yttrade åsigt om tullfrihet för denna vara. I följd häraf får Utskottet föreslå, att omröstning i förstärkt Bevillnings-Utskott må ega rum, enligt följande voterings-proposition: l:o. Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att den uti nu gällande tulltaxa för artikeln saltad sill stadgade införsels-tull af 25 öre per Centner fortfarande skall bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, sallad sill alt blifva vid införsel tullfri. Bih. lill B. St. Potatesmjöl, Stärkelse. Ättika. Utskottets förslag, alt potatesmjöl och stärkelse borde uti införsels-tarifen upptagas sålunda:
Efter inom Constitutions-Utskottet väckt motion, hvilken enhälligt tillstyrktes, får Utskottet föreslå följande nya redaction, hvilken i 37 § Regerings-Formen, i stället för det sista Momentet, hvilket borde utgå, skulle införas: Adelskap, Greflig eller Friherrlig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfälle endast den, sorn adlad eller upphöjd blifvit, och först efter dess död, eller om han Adeliga värdigheten lagligen fränträder, den äldste manlige bröstarfvingen i rätt nedstigande led efter led, samt, efter denna grens utgång, Stamfadrens närmaste manlige afkomling efter förstfödslorätten, och så vidare. Har en till högre värdighet upphöjd Adelsman flere afkomlingar än den, som efter dess död inträder i Stamfadrens ställe i högsta värdigheten, förblifva de ■ alla såsom Adeliga eller Ofrälse expectanter, intill dess de, i den ordning, förr skrifvet står, efter första grenens utgång uti värdigheten inträda. Ytterligare föreslås följande tillägg efter samma §:s slut: 902 Riksdagen 1815. Adlande genom adoption eller naturalisation under utdöda eller lefvande ätters namn och nummer vare hädanefter ej tillåtet. Hvilka förslag till behandling enligt 56 § Regerings-Formen till Riksens Ständer skulle öfverlemnas. Stockholm den 10 Julii 1815. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Anders J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Bilaga till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers Constitutions-Utskott den 3 Julii 1815. Herr Silverstolpe anmälde några förslag till ändringar i Grundlagarne: Regerings-Formen. 37 §. Att förslaget om adoption och naturalisation åter tillstyrkes.
Han skref och uppläste halfhögt för sig sjelf det han skref. ”Guld, aurum, doab arabisk, är den renaste metall, som varder födt af rent figeret qvicksölf, såsom ock af rödt och icke brännande svafvel, begge delarna väl förblandadt och tempereradt med hvarann. Det är välsmakande och välluktande. Hafver ock synnerlig kraft att draga till sig, ty det deras sinne och affecter som deruppå se, lockar och vänder till sig, att de det begära, älska och efterstå.” ”Guld, ja ni har rätt, mäster Sigfrid”, utbrast Daniel, ”ja, detta är det. Guld, mycket guld, äfven det kan något utjemna olikheter. Mäster Sigfrid, kan ni lära mig att göra guld?” ”Icke så häftig, Daniel. Den svåra konsten är icke hastigt verk; med högsta skäl må man härom säga: ars longa, vita brevis. Har jag ock heller aldrig sjelf ännu deraf producerat; men vill du denna konsten lära, så kan du det visserligen, med trägna studier, så långt bringa, att du, om herren spar lif och helsa, kan dig denna artem auream lära. Dock torde du med ditt lätta sinne ej detta tålamodet äga.” ”Huru lång tid kunde väl åtgå dertill?” ”Diligentia est mater studiorum. Är du flitig och enträgen och aldrig försummar planeternas conjunction och den stund då de visa gynnsamma tecken, kan du väl på en trettio a fyratio år dertill hinna, kanske tillochmed på något mindre, ehuru du nu är rudis in mathematica.” ”Tror J väl då, att det är åt maskarna i min graf jag vill göra guld? Guld, guld, redan blotta ordet klingar frestande för min själ. Guld eller makt! Ja, guld är makt. Mäster Sigfrid, dålig är eder konst om ni ej vet ett medel, att hastigare göra guld.” ”Unge vän”, sade mäster Sigfrid allvarligt, ”jag hade i dag lätt kunnat göra guld om jag velat.” ”Och ni gjorde det icke, ehuru ni kunde? Hvarföre icke?” ”Ty det hade blifvit för dyrt, Daniel Hjorth!” ”För dyrt, kan guld blifva för dyrt.
Bän transporterat ända till 6 å 8 mil, ej kunnat försäljas till högre pris, än högst 2 B:dr Banco för Tunnan, samt att i Skåne, lika* $om i Östergöthland, Allmogens förlägenhet kommit - Dé« 50 Jani. jnit till elen höjel, att mangen hemmansbrukare, seelan Iean till vanpris försålt sitt eget spannmålsförråd, funnit sig nödsakad, att vid Åuctioner på credit förse sig med ny tillgång af säd, den lian sedermera i närmaste Stad till halfva värdet föryttrat, såsom den enda för honom möjliga utväg, att erhålla nödiga medel, för att antingen godtgöra ohetalta Urono-utskylder* eller anskaffa fmpdgäpgiiga förnödenheter, Af dessa uppgifter lärer det med något-Jum da säkerhet kunna slutas till närvarande förhållande i föreiiämnda Uapdsorter; och om det härvid skulle kunna med skäl anmärkas, att den inträffade stagnationen uti inre rörelsen medfört en menlig verkan isynnerhet i de provinser, hvilkas välstånd hufvudsakligen berniaf sädes-productionen, förekommer äfven anledning tillden farhoga; att ej heller de af Rikets landskap, der an, dra näringar lemna tillfällen till särskild förtjenst, undgått att i prer och mindre man vidkännas följderna af den öfverklagade förlägenheten, ehuru Utskottet ej varit i tillstånd, att derom förskaffa $ig fullkonrligt pålitliga upplysningar, Att söka utreda orsakerna till denna allmänna förlägenhet, är en pligt, den Utskottet nu går att fullgöra. Det har ej undfallit Utskottets uppmärk, samhet.- att åtskilliga under loppet af flera påföl» jäiide ir inträffade omständigheter i afseende på Ri - 7g6 ' Deri 20 Juni'. Rikets politiska förhållande till andra Magter 1 större och mindre mån medverkat till närvaran» de förlägenhet i allmänna rörelsen.
Ach sk betydande mifin-i'e, som wist'ste med hwar dag, gaf anledning til flerahanda upträden, och icke uphörde förr, än lrqvolutwnen af ar I??L, gjorde stut pä alla fkilljskciga meninga». Man hade klagat, at vanco-Sedlarna, det enda mynter i landet, förfallit ända til LooprnLsm, förlust Man ropade om ändring deruti, och fick den för hastig, det är waldsam. — Enstillde hushallars stupade som flligor. Riket förlorade mycketj derwjd: »ch man angrade sig närhet war föt sent. Wi ha sett »xio pä Lrsäit-Sedlarna stiga ehuru blott för en korr»are tid, ända til 60 pro Lent, som likwäl gir 140 procent mindre, än man fordom letz pa ksn^usn» Sedlar. Wi klage jammerligen öfwer myntet och sximermArn; En allmän röst har synts gilla det infallet — "en Gud och et mynt;'' wi kunne icke winna den önsta» sa hastigt, utan at göra ganska stora upoffringar, hwilka hoS de flesta torde öfwerga deras merkcliga förmåga med eget bestånd; man stupar dä genom det hastiga botemedletalltför starka wer. kan pä swaga cnmpIeLKokrvr: och man angrar sig ater nar det är för sent. Alltid har )ag warit öfwertygad, at et brädstupadt betalande af Rikergäld, en bradstupad inlösen af RiketSkuld-sedlar, aldrig kunde wara nyttigt, hwarken »ti kolinstt afseende, eller i anseende ril hushållningen.
Ständer afaifwa de underrättelser som denna N6diga skriswelse innefattar, rörande MaxazinS-Inrättningens förärdrade rickrning och styrelse, får Ur,kottet »vördsammeligen hemställa, om icke Riksens Högloft. Stander skulle finna angeläget, att till Allmänhetens upplysning om det förbättrade sk>ck, hwaruti denne Inrättning kommit genom te af KonglMajtt l Nader wtdtagne åtgärder, Kongl. Majus den r? November >8/1 i detta ärende aflalne Nådiga Bcef, hwilket härjemte i afffriit bifogas, bör af teucket särskildt urgiswas, hwarom Expeditions-Utskottet torde fä sig uppdragit besörja; och har Stats-Utskottet, enär förändringen med ifragawarande Inrättning sa nyligen tillkommit, att föt-derne deraf ännu icke kunna urskiljas och bedömmas ansett någon annan åtgärd för Utskottet i förewarande amne icke wara att »vidtaga, än att till Riksens Högloft. Stander hemställa örn icke den i z:dje Afdelningen af Kongl. Ma/ttS Nådiga Bref om förmälde Parme-afgift, som Kongl. Majtt funnit böra lämnas oliquiderad intill desi R»kftnS Ständer närmare bestämt dek belopp, mä anses här icke kunna äga ruin, enär en sadan afgift efter de i Kongl. Kungörelsen den »z Junii >810 stadgade grunder, skulle blifwa större än MagazinsInrättningens hela Fond. I öfrigt och som, efter hwad Kongs Majtt k Nader tillkännagifwit, sa wäl alla föregående svin ,808 och i8«9 ärenS räkenskaper fran MagazmsDirectionen blifwit aflemnade och i behörig ordning till /?2V Den »7 Julik. till granling kommjt, för Stats, Utskottet wördsammeligen åberopa denna underrättelse såsom swar pa Högloft. Ridderffapets och Adeins den sr sistl.
Så vida nemligen Contractet var slutadt i godt mynt, eller 200 R:dr i då gällande mynt, årligen betingade i hyresmedel, emot det Staden Hernösand åtog sig uppförandetochunderhållandet af LandsliöfdingeResidencehuset, så synes det vara högsta skäl, att dessa 200 R:dr utgå i förhållande till nu varande myntvärde. LTtskottet synes ock hafva erkänt detta, då det föreslagit en förhöjning till 4oo R:dr; men jag anser, att man hör utöfva rättvisan till fullo, och derföre gifva 533 R:dr r6 sk., på sätt reservanten föreslagit. Herr HjertaGustaf: Jag fårerindra, att i Contractet alldrig blifvit utfäst 200 R;dr i silfver, och att det endast är motionairen, som räknar på detta sätt. Kongl. Brefvet af år 1782 utvisar, att Staden Hernösand erbjudit och tillförhundit sig att uppbygga och underhålla LandshöfdingeResidencet med nödiga Embetsrum, emot uppbärandet af de anslagne 200 R:dr hushyremedel. Dessa voro då visserligen i specie; men om vi skulle börja att förvandla 6 Dop i September f. tn. alla anslag i förhållande till nu varande myntvärde, borde hela Riksstaten upptagas i silfver. Herr Cederschjöld: Det synes mig vara en billig och rättvis fordran, att då ett med Staten ingånget Contract blifvit afslutadt i godt mynt, Contractet antingen bör utgå med förvandling efter förändradt myntvärde, eller ock Contrahenten berättigas uppsäga Contractet. När nu detta senare icke kan ske, synes mig billigheten fordra, att Hernösands Stad får, såsom en ringa ersättning för det onerösa Contractet, beräkna hyresmedlen efter det mynlförhållande, som ägde rum, då Contractet ingicks. Friherre Anckar swärd, Carl Henrik : Jag delar fullkomligt Herr Hjertås mening, och tror, att det skulle blifva ett vådligt prejudicat, om Rikets Ständer nu fattade ett beslut, alt en retroactif silfverberäkning, i afseende på ett eller annat Statsanslag, skulle äga rum.
Kjellberg, Julia se Vollmar, Julia von Kjessler, B. II: 334, 421 Kléen, Emil II: 323, 420 Kleist, Heinrich von III: 401 Klinteberg, Vilhelm af I: 148(?), 306 –, Henrik III: 276 Koldeveij, Margarethe se Finérus, Margarethe Konewka, Paul I: 135, 304 ”Kortsen” II: 314 –, Sonja d. y. II: 224 (bild) Kramp, Emmy III: 373, 421 Krarup, ? III: 419 Kreüger, Gustaf III: 392 –, Stina se Geijerstam, Stina af Krister, hotellanställd III: Kristerson, Emelie II: 41 Krogh, Christian III: 147, 402 –, Gina (Jørgine) III: 277, 410 –, Helge III: 403 –, Ida Cecilie se Thoresen, Ida Cecilie Krogh, ? frk. Kronberg, Julius III: 399 –, Pauline se Ahlberg, Pauline –, Esther II: 340, 377, 421, III: 19 –, Mathilda se Kleve, Stella –, Mathilda, f. –, Oscar jr II: 340, 421 Lagerbielke, Bengt II: 149, 407 –, Lucie II: 149, 407 Lagerborg, Robert Olof I: 197, 314 Lagerbring, Gustaf II: 238, 414 Laird, Julia II: 280, 416 Lamberg, Sofia se Bergen, Sofia von Lancken, ? von der, frk. I: 79 Landquist, John III: 403 –, Emmy se Kramp, Emmy –, Ina se Sten, Daniel –, Julius III: 369, 421 –, ? restauratör III: 82 Larsson, Anna I: 317 –, H. E. I: 301 –, Johan I: 243, 317 –, Nils II: 122 –, Per II: 80, 302
R:dr, i Götheborg af 136,000 R:dr och i Malmö af 35,000 R:dr, eller tillsammans af omkring 500,000 R:dr, Fullmägtige måtte af Bankens ifrågavarande odisponerade medel anvisa 700,000 R:dr till förstärkande af DiscontVerkens allmänna Lånefonder, med 300,000 R:dr till den förstnämnde och 200.000 R:dr till hvartdera Låne-Contoret, dock under vilkor, att, i mohn desse medel erfordrades till andra föremål, hvilka företrädesvis borde afses, desamma successivt återbetaltes på det sätt, att för hvarje vecka då återgäldades af Banco-Disconten i Stockholm 25,000 R:dr, af Låne-Contoret i Götheborg 15,000 och af Låne-Contoret i Malmö 10,000 R:dr, hvarigenom större delen af beloppet, inom 3^ månader, till Banken blefve indragen. Efter öfvervägande häraf och enär af en skrifvelsen bifogad Beräkning, öfver Bankens, till utlåning disponible, tillgångar, sig visade, att til] utlåning, funnes att tillgå ett belopp af 1,585,368 R:dr 44 sk. i r:st Banco, hafva Revisorerne meddelat Banco-Eullmägtige det yttrande, att Revisorerne, för deras del, ansett, det 700,000 R:dr af omförmälde, till utlåning disponible medel, kunna användas Lill förstärkande af Allmänna Discont-fonderne för utlåning på namn med omsättningsrätt; och hafva Revisorerne derjemte, i afseende på sättet för berörde förstärknings återgäldande af Discont-Verken, förklarat, att för den händelse omförmälde förstärkningsmedel skulle erfordras för sina ursprungliga och i Banco-Reglementet omnämnde ändamål; BancoFullmägtige då må, efter sig företeende omständigheter samt enligt dem i Banco-Reglementet gifne föreskrifter, förfara.
Hvad andra tro, vet jag ej, men hvad jag sjelf tror, är, att ni, drifven af en allsmäktig känsla, uppoffrat ert lugn, edra bördsförhållanden, ja mycket, för att träffa den ni har kär... Och ni dömmer mig icke strängt derför Ni tar mig ju icke för att vara en äfventyrerska? (Hon slår upp slöjan) Se, min herre Ser jag ut som en sådan? Nej, nej! Jag har icke heller trott det... Ni är en ung och skön qvinna, och jag är på samma gång skönhetens slaf, som dess beskyddare... Hvem och hvad jag annars är ja, hvad gagnar det att säga... Jag är en herre af mycket liten djupsinnighet och frågar inte efter om solen går eller jorden axlar sig. Hvad jag kan bedyra, är att jag vill ingen varelse ondt; att jag älskar oändligen en man med oupphörlig låga, (han har under samtalet fattat mandolinen och farit med handen öfver dess strängar) sköna fruntimmer och.. Ack, ni är... O, jag vet det nu... Ni är denne Bellman, hvars namn och hvars sånger lefva på folkets läppar... Ni är den glada sångaren, hvars lof jag hört af ryktet, hvars namn är så älskadt... FRÖKEN (uppstigande). BELLMAN. FRÖKEN. 31 Och hvars sånger ni kanske misskänner, likt mången, emedan de hemta sitt ämne från krogen. Ni träffar mig ju också här ... tro hvad ni vill ... ser ni, det är just här på dessa ställen, der lifvet framstår i sin bjertaste dager, och der de löjligaste och bedröfligaste sidorna af menniskan erbjuda sig... Jag är en glad sångare, i det längsta sorglös, till och med för ärans odödlighet; måttlig i allt, utom i hänryckning, njuter jag af lifvet, vänskapen, nektarn och lyran. Ni talar om att ni är sorglös för äran... Ack, den blir er ändå! Och fattigdomen, ja ... BELLMAN. FRÖKEN. FRÖKEN. BELLMAN.
På det att Revisorer af Banco-DiscontYerkets styrelse och förvaltning må blifva i tillfälle att med lätthet granska hela förhållandet med ett lån, från dess lifgifvande till dess detsamma verkligen blifvit till fullo inbetaldt, samt huruvida vid omsättningarna Reglementets föreskrifter blifvit iakttagna, har funnits lämpligt stadga: 1:0 att i Anmälnings-sedeln för hvarje lån, som omsättes, bör antecknas primitiva lånets numer och summa, samt likaledes numer, summa och datum för hvarje sedermera beviljadl onasättuings-lån; - Banco-Utskottets Memorial N.o 148. 2:0 att, då i utlänings-boken införas omsatta lån, såsom betalda, dervid jemväl bör antecknas numera å det nya lån , som i omsättningsväg blifvit beviljadt med orden: omsatt N:o. (Lika med §. 19, pag. 116 af 1823 års Banco-Reglemente.) §• 29. Serskildt uppdrages åt Banco-Fullmägtige att införa i expeditionsoch bokförings-sätt vid Discont-rörelsen all den förenkling, som med denna rörelses egenskap är förenlig; och öfverlemnas i sammanhang dermed till Fullmägtiges pröfning och bestämmande, frågorna, huruvida icke för omsatta lån serskilda formulairer till skuldförbindelser borde uppställas emot dem, som vid utgifvandet af nja lån, begagnas, eller annan method för ett låns inlösen följas vid omsättningen, än vid dess fulla infriande. d) Om Bankens på upplåning grundade Discontering för handeln och den större rörelsen. §. 3o. (Obs.)
Dock njute drängar, äfvensom hemma varande söner och mågar, som på landel manlalsskrifvas hos inhyseseller backstuguhjon, stat-torpare, förr varande bönder, eller så kallade fördelstagare, tjenstgörande eller afskedade krigsmän icke denna befrielse till godo, utan taxeras enligt 27 §, med mindre vid Taxerings-Comiteerne utredes och styrkes, att de af lagliga orsaker äro skattfrie, eller att de, för husbönders och anhöriges oundgängliga biträde, vård och skötsel, äro behöflige; hvilket Comiléernes intyg bör i Protocollet inlagas tili verification för befrielsen; 3:o Personer, hvilka angifvit nyttiga uppfinningar, för den belöning, sorn i sådant afseende ålnjutes; 4;o Kronans och Statens jemte andra till allmänt behof anslagna byggnader, verk och inrättningar, hvarunder likväl icke må inbegripas sådane, hvarigenom hyresmedel eller annan inkomst tili enskilde personers eller corporationers verkliga förmon inflyta; den del af Städernas jord, sorn är upplåten till aflöning åt sådana Städernes tjenstemän, hvilka till bevillning för deras löne-inkomst sjelfve taxeras; districtoch socken-magazin, boställshus och sådana hus i släderne och på landet, som begagnas till boställen för Barmhertighels-inrättningar, antingen boslälls-innehafvaren desamma bebor eller icke; 5:o Skol-inrättningar, för den afkomst, som de, i följd af gåfva eller testamente, åtnjuta från jordegendomar på landet, så länge den för dessa egendomars fulla värde belöpande Bevillning af desammas egare betalas; dock alt de tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön, böra för densamma erlägga Bevillning, då den öfversliger Tvåhundrade R:dr, efter stadgad förvandlingsgrund; 6:o Spar-Banker, såsom, varande af allmän nytta; 7:o Bokhandlare, som icke anses hafva Tvåhundrade R:dr inkomst - § 146- Bi/, till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o II 81 § 146.
Alt i afseende å den nja pensioneringen följande dels af Eders Kongl. Maj:t (öreslagne, dels af Rikets Sländer nödige ansedda ytterligare bestämmelser må stadgas, nemligen: alt pensionerne, enligt de föreslagne nya pensions-slalerne, icke må tilldelas andra än framdeles afgående pensions-berältigade, under vilkor, som bär nedan föreskrifvas; att den, som på dessa vilkor ej ingår, icke kommer att åtnjuta annan pension, än hvartill nu gällande stadganden för pensioneringen i Arméens Pensions-kassa honom berättiga; att endast skillnaden mellan de nya pensions-beloppen och dem, som, enligt gällande grunder, skola utgå från Armécns Pensions-kassa, bör såsom särskild pension, eller fvllnads-pension, utbetalas af Slals-verkel; att den, som åtnjuter aflöning eller pension af andra allmänna medel, eller innehar beställning på Rikets stat, icke må vara berättigad till fvllnads-pension eller utöfver hvad honom från Arméens pensions-kassa kan tillkomma; att nuvarande stadgande, det ingen kan erhålla pension i graden, som icke minst i 2 år innehaft den beställning, hvarför pension ifrågasattes, må fortfarande äfven för de nya pensionerne tillämpas; dock alt för åtnjutande af de nya generals-pensionerne erfordras att i 5 år hafva innehall generals-beställning på stal; att för deni, som dels vid 50, dels vid 55 och 60 års ålder äro till förhöjd pension berättigade, sådan förhöjning medgifves endast såvidt de vid afskedet åtaga sig förbindelsen all intill fyllda 60 eller 65 år hemma i landet, när sådant kan påfordras, antingen handleda och inöfva del bevärings-manskap, som i krigstid varder till rikets försvar uppbådadt, eller ock fullgöra de särskilda kommendering;:!' och uppdrag, som för öfrigt vid sådant tillfälle kunna ifrågakomma ; att den, som afgår från tjensten innan han uppfyllt de åldersoch Ijenstevilkor, som för pensions erhållande i bans innehafvande grad äro föreskrifne, må vara berättigad till sådan förmån i den närmast derunder varande Ijenslegrad, der de stadgade pensions-vilkoren äro af honom uppfyllda; samt alt de föreskrifna afgiflerne lill Arméens Pensions-kassa skola, enligt gällande grunder, fortfarande utgå ; kommande den å Generalitets-stalen uppförda, men för sitt ursprungliga ändamål indragna Fördelningsgenerals-lön å 9,000 R:dr R:ml, hvilken med Rikets Ständers medgifvande fått till pensioner åt Generaler och Ofverslar efter vissa bestämda grunder användas, alt indragas lill Stals-verket i den mån befintliga anvisningar å samma medel icke vidare behöfva utgå samt nuvarande innehafvare af pensioner derifrån afträda.
Kommitterade icke heller kunde i underdånighet tillstyrka, att, om än bruksegarne skulle finnas obenägna till sådant aftal i afseende på tjenstbarheter och öfriga förmåner, hvarigenom rättigheter och skyldigheter komme till hvarandra i elt jemnt förhållande, någon rättegång å Kronans sida mot dem anslälles, med påstående om privilegiernas förlust för afbruten fortsättning af tillverkningarne. Vid sådant förhållande och då befrielsen från skyldigheten att lill egen fördel drifva svafveloch vitriol—tillverkning vid Dylta icke kunde anses för en förmån, värd att betalas, helst vid det enda tillfälle då nedläggningen deraf vore af behofvel påkallad, nemligen då svafvelmalmen i grufvan så utginge, att dess bearbetande icke vidare lönade mödan, denna skyldighet tillika med hvarje idkande af svafveloch vitriol-verk derstädes af sig sjelf komme att förfalla, hafva Kommitterade icke ansett sig kunna å ersättningen för tjenstbarheterna föreslå något afdrag för rättigheten alt nedlägga tillverkningen, hvilken rättighet i allt fall komme att åtfölja den ovilkorliga egande rätt till kronobruket, som enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref kommer att bruksegarne erbjudas. Kommitterade, som utredt, alt hvad som egentligen skulle utgöra sjelfva bruket, nemligen dess byggnader och inventarier samt platsen derför med tillhörande egor, dels aldrig funnits, dels redan försvunnit, dels numera omöjligen kunde till något värde bestämmas eller beräknas, hafva derföre ansett ingen annan särskild och till värde beräknelig fördel åtfölja förvärfvandet af den ovilkorliga eganderälten, än den att kunna till hvem som helst försälja bruket, hvaraf besittningen genom 1815 års resulution bekräftades för General-adjutanten Friherre S. C. Åkerhjelm och hans arfvingar.