Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LS7 Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 2l Morö pä' bordet lagda Memorial, innehällande Utskottets uts låtande i anledning af de anmcrkningar, som ivid desi åtgärder af Riksdagsmannen ikekr Oxelberg ifrän Carlstoga bliswit gjorde. Herr Grefwe» och Landt - Mar skalken gjorde proposition att R^dderstapet och Adeln matte tili alla delar gilla Stats-UtskottctS förfarande, samt förklara sin tacksamhet och erkänsla för de mängfalldiga och bcswärliga arbeten, hwarwid detsamma under detta Riksmöte sig utmärkt, hwarjemte .Herr Landt-Marstalkcn förcsiog, att Höglofl. Riddctstapet och Adeln stulle till Bonde - Ständer afgifwa den Förklaring, att den med mistnöje funnit Oxelberg? obefogade och obehörigs anmärkningar, men more öfwertpgad, att Bonde-Ständrt sjelf, stulle derwidtaga den åtgärd det sörtjente. Grefwe ikckörner, Tickols 6>öran. Jag kan ej annat än nied största erkänsla emottaga en propotion sä smickrande för det Utstött, hwaraf jag har den äran wara en Ledamot. Men iag får likwal hemställa, om det icke were tillräckligt att läta dcrwid bero, utan att till Bonde-Ständet afgifwa nägon förklaring. Hade min röst inom Stats - Utskottet warit gällande, stulls detta yttrande aldrig hofwa upptagit Riksens StänderS tid eller blifwit ett mäl för deras bfwerläggningar. Jag hade dä som nu welat lemna Oxelberg? anmärkningar i tysthet ät föraktet, och jag är öfwertygad akt de af Bonde-Standet icke gillas. Alt hwnd Stats-Utstotter kan önsta är de Nesper tive Ständens bifall och om det blir lyckligt nog att fä wara i ätnjurning deraf, bör Utstottkt wara längt ifrän att wilja ingä i strid med nägon individli. Herr 158 Den 2 April.
Då denna fråga vid 1847 och 1848 årens riksdag, efter derom gjorde motioner, ånyo väcktes, kom jemväl under pröfning det uti Kongl. Maj:ts till Stats-Utskottets UlldtancU, N:o 145. 15 Rikets nit församlade Ständer aflåtna Nådiga skrifvelse omförmälda underdåniga memorial af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kalmar län, afgifvct den 30 Mars 1847, deruti Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till granskning upptagit de skäl, hvarpå Rikets Ständer grundat sina föregående beslut i ämnet, samt hufvudsakligen yttrat: att Kalmar län vore till folkmängd det 5:te i ordningen af Rikets län och således kunde räknas till de folkrikaste, hvaremot detta län, i afseende å hemmantal och arealvidd väl endast vore, i förra fallet det 8:de och i det sednare det 9:de, men härvid förekom, att Kalmar län, med en jordrymd, jemnstor med och äfven större än flera andra län, födde en ojemförligt större folkmängd, än dessa, och att af de 8 län, som till vidden vore större än Kalmar län, funnes endast ett, nemligen Elfsborgs län, som, i anseende till en öfver länets hela yta någorlunda jemnt utbredd befolkning, kunde anses jemförligt med Kalmar län; att hvad de öfrige 7 länen beträffade, nemligen de 5 Norrländska, samt Kopparbergs och Wermlands län, det kunde antagas, att de orter derinom, som vore mera aflägsne från residensstäderne, beboddes af en jemförelsevis obetydlig folkmängd, för hvilken de ifrån länsresidensets aflägsenhet härflytande olägenheter väl kunde vara kännbara, men dock icke så ofta påkomma, sorn i en mera befolkad ort, hvarföre behofvet af dessa läns klyfning icke kunde anses så trängande, som af Kalmar läns; att, om äfven en dylik förändring skulle vara lika erforderlig i andra trakter af riket, deri icke läge något giltigt skäl att vägra afhjelpandet af de olägenheter, som i detta hänseende onekligen tryckte innevånarne i norra delen af Kalmar län; att i afseende å göromålens mängd, Kalmar län var är 1843 det 4:de och år 1844 det 3:dje i ordningen, utan någon synnerlig öfvervigt inom de öfriga af dessa län; att anläggandet af krono-häkten i länets norra del, äfven om desamma så inrättades, att de utgjorde både ransakningsoch straff-fängelser, skulle likväl, derest den nuvarande länsindelningen bibehölles,
Jag k u n d e icke bli det kvitt. D e t var omöjligt. Som bekant en af » Ernst Ahlgrens » romaner. ' flickan? ' D u vet det bestämdt! ' ' Nej. ' Min pojke var en fru! s. v. s. v. J. N-g. * 7 oä öden 7 af Emil Linders. 9 fijsilief j o r c l a s. fjp a linklädd bar låg liket af en man pff i hufvud söndersprängdt, och än när natten flytt, vid barn jag fann hans mor i sorg försänkt. 1 m e (— Den döde varit sjuk och sökt den frid, hvars hem är skuggors land. — » J tysthet skall han jordas mum invid: han föll för egen hand. » — Din son, du arma mor, ej jordfärd får med bön och klockors sång, ej skoflar tre; — där ogräs rikast står, reds honom boning trång. Och mången så tungt på — Att han hvad sämsta tår från modersöga föll sonens bår. blir nekad, han, som kär hon höll, usling får! — Han ond? — Ett bittert ord hon, aldrig hört från mun, nu sällsamt blek, och hand, som nu mot pannan vapnet fört, för henne haft blott smek —. O, trogna moder, må din sorg bli stum! — din son de fåfängt dömt, ty tårar, som du fällt, vigt in det rum där älskadt stoft blir gömdt. Din son gjort illa; äfven sorgbemängdt är lifvet blott ett lån; dock Herran sett din sorg, och han har förlåtelse din son. skänkt 3 l ?upcert, Jag under färden stundom växlat ord med en, hvars åsyn fyllt mig med förfäran: en dödssjuk kvinna, som från Rivieran nu vände åter till sitt hem i nord —. » För mig finns ingen plats vid lifvets bord, jag blott är till som ogräs, moget skäran, * hon sagt mig nyss. — Hälft skrämd utaf den läran jag ryst och sett ut öfver snötäckt jord. — Då hörs ett plötsligt skri. — En liten pilt ryckt upp kupédörrn; lifvet varit spildt, om ej en kvinna skyndat till hans sida.
ConstitutionsUtskottets Betänkande blef, uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, enhälligt och till alla delar bifallet. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham, hemställde, om icke ett beslut af sådan vigt, som det nu fattade, borde de öfriga respectiva Stånden, genom en Deputation, meddelas. Ridderskapet och Adeln instämde häruti, i följe hvaraf ett ProtocollsUtdrag om det nu fattade beslutet genast uppsattes och justerades, så lydande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 17 A* pril 18»5‘ S. D. Vid förnyad föredragning blef af Ridderskapet och Adeln enhälligt och till alla delar bifallet ConstitutionsUtskottets hvilande Betänkande, af den 1 Augusti 1812, rörande förslag till en tilläggning i 56 §. Re - Den 17 April. 323 gerings-formen , angående sättet till Constitutionella frågors behandling och afgörande ; hvilket b;slut skulle de öfriga respectiva Stånden^ genom en Deputation, vänligen meddelas. Ut supra. Hvarefter Deputationen uppropades och äfgick till de öfriga respectiva Stånden, under anförande af Grefve Mörner, Adoiph Göran. Upplästes ett Memorial från StäfsUtskottet, af den t t April, innehållande svår på hös Högiofl. Ridderskapet och Adeln, Högvordiga PrcstStåndet samt Vallöf! Borgared lindet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande kostnaden till tryckning respectiva RiksStåndens Pro:öcoli, med dertill hörande Bihang. I afseende på den fjorda anmärkningen mot det af Utskottet föresiagnä antal exemplar af Bihanget, anser Utsko;tet 1000 exemplar vara det mindsta, hvartill upplagan torde kunna nedsättas.
Vidare har Kongl. Maj:t oskat ett belopp af 13,000 R:dr, att under år 1864 utgå till ordnande af en agrikultur-kemisk försöks-station vid Alnarps Landtbruks-institut. I fråga om detta anslag har Landtbruks-akademien, under åberopande af ett vid sistlidne riksdag ingifvet kostnadsförslag, yttrat den åsigt, det önskligt vore att en kemisk försöksanstalt så snart som möjligt komme till stånd vid Alnarp, dels för den vinst, som derigenom kunde beredas undervisningen, dels ock för ernående af de fördelar, som af denna och andra likartade anstalter inom riket fullständigast vore att förvänta, då elter gemensam plan samma försök på skiljda orter utfördes. Utskottet betviflar ingalunda att inrättande af en agrikultur-kemisk försöksanstalt vid Alnarps Landtbruks-institut skulle i de af Landtbruks-akademien antydda hänseenden verka fördelaktigt, men dä Utskottet under nästföregående punkt 62 Stats-Utskottets Utlåtande M 99 tillstyrkt ett betydligt anslag för fullständigt ordnande af en dylik anstalt vid Landtbruks-akademiens experimentalfält, samt för nämnda Institut anslagsbehof yppat sig, hvilkas fyllande
Upplästes ett Betänkande från Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet, af den 5 April, innehållande yttrande öfver Herr von Heynes Memorial, angående närmare bestämmande af de afgifter, som Hjelp rotarne vid Indelta Regementerna borde till Stam-rotarne betala. samt jemkning af de så kallade Plan-penr.ingarne, till ett efter närvarande tids varupris lämpädt belopp> och anser Utskottet skäligt och bäst vara, att förde orter, der Stam-rotar:' Den 17 April, e. ni. 34i ne blifvit till någon vedergällning af Hjelprotarne, genom Knekte-contracter, förklarade berättigade, en sådan vedergällning eller ersättning må bestämmas till samma belopp, som Knekte-contracten och Indelningsverket utstaka -3 dock så, att den summa i penningar hvarje Contract innehåller bör förvandlas till så mycket Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, som efter det årets Markegång, då hvarje Regements Knekte-contract elter Indelningsverket upprättades, kan belöpa sig egiot de i Contractet utsatte penningarj vidkommande Herr von Heynes yrkande, att afgift för den vid Soldat torpen till äfventyrs befintliga jordrymd utöfver hvad Knekte-contracten utsätta, ej måtte kunna betalas, så finner Utskottet, af hvad här förut blifvit tillstyrkt, ostridigt följa, det rättighet till ersättning för sådan jord icke i något fall må kunna beviljas j och hvad slutligen angår Herr von Heynes önskan, att Rättegångarne i detta ämne finge hvila till Riksdagens slut, eller till dess bestämda föreskrifter hunne vidtagas och göras kunnige, så anser Utskottet lämpligast, att Riksens Ständer ju förr dess hellre anmäla detta mål hos Kongl. Majrt, som i nåder lärer täckas, så fort Kongl. Majrt nödigt pröfvar, sin uti ämnet meddelande nådiga Författning utfärda, Lades på bordet.
Man har sökt vederlägga hvad jag ytt rat i afseende på befrielse för directionen, att i första hand stå emot den puff, som kunde komma. Man har sökt att vederlägga mig derigenom, att man ensidigt velat endast och allenast taga allmänhetens säkerhet i betraktande. Jag med-, ger ganska väl, att den bör i första rummel considereras, men ser man ensamt på den, likasom om man ensidigt betraktar allt annat, så blir deraf ett oriktigt resultat. Vill man så uteslutande hålla sig vid den allmänna säkerheten, att man gör det alldeles omöjligt för en privatbank att uppstå, så uppkommer, med förutsättning att sådane banker äro för det allmänna nyttiga, visserligen icke heller någon säkerhet för allmänheten att få erfara något gagn af dessa anstalter. Vill man deremot, att privatbanker skola bildas, och tror att allmänheten har någon nytta deraf, så skall man väl lagstifta så, att privatbanker kunna uppkomma. Således önskar jag alt man till ett godt ändamåls vinnande måtte taga båda delarna i betraktande. Jag har flera gånger förut yttrat, det jag tror att directeurerne med en sådan ansvarighet i sjelfva verket icke riskera något i och för deras egendom, och om de det skulle göra, så blir det deras eget fel. Sådant medger jag, och har det aldrig be - D c n 24 Februari e. m. 6a3 stridt; men jag medger icke, att deras credit bibehåller sig i opinionen, utan tror bestämdt motsatsen, och det är detta jag icke vill. Då hvar och en directeurs-candidat sjelf nogsamt lärer inse detta, skall han ock tveka att åtaga sig ett sådant ansvar. Framställningen att hedern af det vigtiga förtroende, som visas, då denna befattning erhålles, skall motsvara en i opinionen förlorad credit, tillstår jag förutsätter en alltför stor fåfänga. Nog är denna stor här ilandet, men så uppdrifven tror jag den likväl icke vara, att en reel affärskarl vill mista sin credit för den lysande äran att blifva privatbanksdirecteur.
Af de 151 fartyg om 4,922 läster, som tillhöra innevånare inom länet, äro 50 om 2,288 lästers Tab. N:o o drägtighet hemma i Wenersborg, 10 om 337 läster i Amål, 43 om 1,123 läster i Wäne fögderi, 20 om 244 bister i Sundals och 28 om 930 läster i Wedbo och Tössbo fögderi. Två bland de å Dalsland belägna insjöar, Stora Lee, som till en del utgör gräns mot Norge, och Lelången, befaras hvar af sin ångbåt, tillhörande den å Stora Lee, som bär sjöns namn, om 25 hästars kraft, ett bolag, och den å Lelången, om 6 hästars kraft, benämnd Lennartsfors, Gustafsfors och Lennartsfors bruks o bolag. A Stora Lee, sorn är mycket djup, gå derjemte två jakter och tre så kallade storbåtar. På ångfartyget Stora Lee transporteras spanmål till och jern från Wermland, samt stenkol till och salt samt andra köpmanna varor från Fredrikshall. Den senare ångbåten är hufvudsakligen afsedd för transport af tackjern till och jerntillverkningar från berörde bruk. I Lelången uppgifvas 6 fot djupgående fartyg kunna gå. I o sjön Animmen finnas flera farkoster, som med tillhjelp af segel och rodd transportera rudimaterier och till - 20 Elfsborgs län. Sjökommunikationer. Sjöskador. Fyrar. Bakar. Handel. verkningar från Christinedals och till en del Gustafsfors bruk, från lastageplatsen Snäcked till norra ändan af sjön Erran, emellan hvilka sjöar är gräfd en kanal med sluss. För de öfriga jernverken i Wedbo härad är transporten särdeles betungande. Oberäknadt den otillräckliga hamnen vid Hattefura, som rymmer högst 10 fartyg, och hvarifrån inloppet vid lågt vatten är omöjligt till Köpmannebro, der ganska ofta en stark ström och lågt vatten i Wenern jemväl hindra genomfarten, hvarföre omlastning der måste företagas, möter ett nytt hinder i ett fall vid Upperud, der aflastning måste ske.
Det är således ännu blott ett problematiskt resultat, som, så väl Herr Friherren, som jag, förmoda, då vi anse MagazinsDirection för banqueroutte; men framställningar af denna vigt, gjorde af Rikets Ständers Revisorer, till sine principaler, böra efter min öfvertygelse, hämta sina grunder från bestämda facta och icke från calculationsvis gjorde beräkningar; för öfrigt hafva Revisorerne icke underlåtit, att fästa Rfkets Den 24 Februarii, 775 Ständers uppmärksamhet derå, att förhållanderne troligen skulle blifva mindre fördelagtige, än calculen utvisar, enär Revisorerne sålunda dervid yttra sig: ”Det ligger i sakens beskaffenhet och är en följd af Verkets vidlyftiga och invecklade förhållanden att det hos Revisorerne uppgjorde förslag ej kunnat blifva så fullständigt, som en på liqvider och verificationer afslutad redogörelse; och möjligt är å ena sidan, att inrättningens tillgångar verkeligen stiga högre än förslaget innehåller; men å andra ,sidan förekommer det ock lika troligt, att fullt motsvarande belopp, af påräknade behållningar och fordringar, vid närmare utredning, kommer att försvinna; hvilken sednare förmodan bland annat grundar sig derpå, att tilläfventyrs, det påräknade beloppet af Italienska exporten torde undergå nedsättning och liqviden af spannemålsundsättningsskulderne, i de norra Länen otvif-i velaktigt skulle tillskynda allmänna Magazins-! inrättningen, en kännbar förlust.” Af förestående Revisorernes yttrande, lärer Högloft. Ridderskapet och Adeln finna, det Revisorerne så väl ansedt den behållning calculen upp:' tager, komma att undergå betydlig nedsättning, äfvensom det den Italienska expeditionen skulle komma att medföra en ytterligarelförlust, ehuru omöjlig, att af Revisorerne bestämmas, enär betydliga spannemålsposter ännu vore osålde, och för en del af de försålde försäljnitigsräkningar icke vore ingångne; och får jag härmed endast upplysningsvis tillägga, att desse behållningar blifvit upptagne, vida under de - ??5
Majrts Nådiga disposition öfverlemnadt, förekommer, att de utgifter, som häraf bestridas, till en del äro af den beskaffenhet, att de icke lämpligen böra komma till allmän kännedom, har Utskottet icke funnit skäl tillstyrka, att den af Herr Prosten Lind mark i ofvanberörde afseende väckte motion må till någon åtgärd å Rikets Ständei’s sida föranleda. Ani;, till Exp.-Utsk. den 17 Juni, bl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, angående f. d. Landshöfdingen, Stats-Rådet af Wingårds underdåniga anhållan om befrielse från ränta för en del honom till ersättning ådömde balance-medel. (I. A.) Sedan Rikets Ständer vid 1828—1830 årens Riksdag, genom underdånig skrifvelse N:o 338, förklarat, att, så vida dåvarande Landshöfdingen, numera Stats-Rådet m. m. J. aj Wingård, visade sig inom fem år derefter hafva till fullo betalt de, genom Kongl. Majrts Utslag den 12 Aug. 1825, i följd af förre Lands-Secreteraren G. B. Klemans iråkade balance, Stats-Rådet till ersättning ådömde skuldbelopp till enskilde personer och sådane publika Cassör, hvilka icke voro ställde under Rikets Ständers disposition, Stats-Rådet finge njuta befrielse från allt ersättningsansvar för de Rikets Ständers Bank och Riksgälds-Contoret, Kongl. Stats-Contoret, General-Tullstyrelsen samt Banco-Disconten, genom omförmäldte NådigaUtslag tillerkände medel, hvaremot Rikets Ständer funnit någon eftergift icke kunna ega rum, hvarken af en post å 5,000
Hlsk:s förslag, först räkna penningarne vid deras mottagande af Diskont-kassören, sedan gå med dem 1 tr. ned till Exped.- kassören, der de skola ånyo räknas, innan kassa-attest erhåltes för deras insättning i deposilions-afdelnm, samt slutligen afbida depositions-attestens undfående. Då, enl. Fullm.-ges förslag, Direktm skall sammanträda 3 gånger i veckan och penningar kunna erhållas samma dag som länet beviljas, skulle derigenom enahanda lättnad, sorn Utsk. velat förskaffa, beredas allmänheten, utan att trängsel upkomme. Enär lånen i Handels-Diskonten äro större och färre, samt allmänna Diskontens eller de s. k. omsätlniugs-lånen äro smärre och flere, skulle Diskont-kassören icke hastigt blifva färdig. Flere personer skulle derigenom komma att samlas, samt få vänta på hvarandra. Då Diskontens rum redan nu äro för små, samt intet väntningsrum såsom i Depositions-afdelnm finnes alt tillgå, så mäste trängsel upstå. En hvar, sorn dä icke hade nog styrka att armboga sig fram, finge vänta längre eller blottställas för stölder. Då intet uprop skedde, skulle naturligtvis äfven misstag om insättaren kunna begås. Dessa olägenheter kunde förekommas, om man antoge Fullm.-s förslag, enl. hvilket omsätlningslånen skulle behandlas hädanefter såsom hittills. Sådant skulle ock kunna utan skada för allmänheten verkställas; ty dessa mindre Diskont-län utlagas vanligen icke af låntagarne sjelfva, utan till J kanske T\ af kommissionärer, hvilka expediera penningar och handlingar med posten och således icke hafva så brådtom. Jag anhåller följaktligen alt R. o. Ad. ville afslå hvad Utsk. i denna punkt hemställt. Hr Printzensköld: När man skall genomföra en reform, utgör första vilkoret, för att den skall upfylla hvad som egentligen dermed åsyftas, att man utgår från de för handen varande förhållanderna, noga undersöker dem till deras följder, hvarigenom man erhåller en fullkomlig sakkännedom, hvarpå man må grunda sitt beslut.
Sedermera insändas dessa redogörelser, inom samma månads utgång, för det förflutna quartalet, den för Kongl. Majit och kronans räkning till Tullstyrelsen och den för städernas andelar särskildt, till hvarje stads Magistrat. §• 5- Med Lots. och Båkafgifter, samt med hamnoch stadsafgifter, förfaren, till uppbörd och redovisning, på sätt, sorn hittills öfligt varit eller framdeles förordna» kan. §. 4- Wisby stads kronoutskylder uppbäras och redovisas af stadens Magistrat, enligt gällande Uppbördsföi fat tningar. 1 SI i tö besörjes denna Kronouppbörd tills vidare af en Commissarius, som Kongl. Majus Befallningshafvande eger att constituera, emot ställande borgen och med ansvar, som för Kronofogde stadgadt är, så till uppbörd som redovisningssätt; men. enär Slitö bekommer egen Magistrat, tillfaller densamma berörde pligt, enligt Uppbördsforfattnlngarne. 10,5$ Er.sv. och Ekon. Utsk. Betdnknndeni §• 5» På sätt redan sagdt ar, emottager Wisby stads Magistrat städernas andelar af re* cognitionsafgifterne, hvilka särskildt redovisas, hvarvid iakttagas bör, att Wisby Magistrat åligger att, intilldess Slitö stad undfår egen Magistrat, noga ombesörja att, i nian som dess medel inflyta, de samma genast varda, emot tillförlitlig säkerhet och emot kort tids uppsägning, förräntade, intilldess de, för stadens behof, i hänseende till porto franco inrättningen, kunna erfordras. Art. g. Om Administrationen. §. i. Som landets förvaltning icke kan rub* bas, genom den städerne Wisby och Slitö nu i Nåder tillaggde porto franco frihetj så blifva ärendernas gång deraf äfven oberoende i alla styrelsens grenar, hvaruti denna stadga ingen ändring gör. §• 2.
Den skillnad, till förmån för det reorganiserade Institutet, torde äfven hafva förtjent afseende, att det gamla Institutets elevantal under de uppgifna 2:ne åren minskats till hälften, ela deremot det nya Institutets elevantal under sina 3 första år ökats till dubbelt. Efter dessa erinringar vid Rikets Ständers Revisorers sätt att anställa jemförelse mellan Institutets elevantal före och efter reorganisationeu, hvilka Styrelsen tillåtit sig i underdånighet framställa, oaktadt de endast röra frågans mindre vigtiga del, vågar Styrelsen i lika underdånighet erinra om r/valiteten af den undervisning, sorn vid det fordna Institutet, och således äfven under de anförda åren 1844 och 1845, meddelades. Af examenshandlingarne för vårterminen 1844 upplyses nemligen, att af Institutets dåvarande 125 elever hade blott 22 åtnjutit undervisning i teknisk mekanik samt 10 i teknisk kemi, och endast 2:ne blifvit undervisade i hada dessa kunskapsgrenar samfäldt. För öfrigt hade ingen elev erhållit undervisning i egentlig fysik Och i mekanisk teknologi. Någon egentlig teknisk bildning, ej ens sä elementär, sorn i andra länder numera meddelas i hvarje teknisk elementarskola, hade således hajen af alla dessa elever vid rikets högsta tekniska läroinrättning erhållit. Också hade allmänhetens missnöje med läroverket stigit till betydlig höjd, dä Eders Majestät täcktes nedsätta en särskild Kommitté af sakkunniga män, för att utreda orsaken till denna klagan. Styrelsen utbeder sig i underdånighet att ur Kommitté* rades utförliga utlåtande få här i Eders Majestäts minne återkalla några yttranden, såsom särdeles upplysande i detta ämne. “Elever hafva*1, säga Kommitteratfe, “till undervisning blifvit admitterade, hvilka icke kunnat med färdighet räkna qvatuor species, ännu mindre decimalbråk och regula de fri, och knappt definitionerna i geometri. Detta utgör ett missbruk, som inritat sig vid Institutet, redan långt före detta, och ett betänkligt afsteg från de antagna stadgarne och från hela inrättningens idé.
Uppå härefter framställd propos., instämde R. o. Ad. ulf Presteoch BondeStms ronde ifrågavar. artikel fattade beslut och ansågs i följd deraf voter.propos. N:o 28 förfalla, mengodkändes voler.propos. N:o 29. 20 Den 2 A pr il f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum komme att fortsättas kl. tj e. m. 29:de punkten, angille införselstullen u ”Filar.” Hr von Hartmansdorff: Som Borgareoell BondeSlms beslut är en medelväg emellan R. o. Ad:s och PresteSt:s, så får jag vördsamt hemställa, om R. o. Ad. skulle vilja instämma uti det beslut, som Borgareoch BondeStm fattat, hvarigenom en voter. propos. jemväl förfölle. Hr Rosenblad: Då 6 sk. per ii gör 50 r:dr per Sk& i tull, hvilket är en ganska betydlig lull för en sådan vara som denna, och då införseln deraf har varit högst obetydlig, så får jag för min del vördsamt anhålla, att R. o. Ad. mätte vidblifva sitt beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. vidblefve sill förut fattade beslut och godkände voler.propos:rne N.ris 30 och 31. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade, att han funnit ja hafva öfverröstat nej. 30:de punkten, äng de förtullningen af ”Filklofvar, urmakare-”. R. o. Ad. vidblef sitt i afseende på denna artikel fattade beslut och godkände 3‘2:dra och 33:dje voter.proposnne. 3l:sta punkten, angide införselstullen u. ”Fisk: inlagd eller saltad, strömming.” R. o. Ad. godkände den i fråga om denna artikel föreslagna 34:de voter.propos. 32:dra punkten, ari g: de införselstullen ä ”Fläsk.”