Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besv.- och Ekon.-U/ek:s Betänkande N:o 67. 13 af ifrågavarande mål uti första domstolen, der undersökningen i målet eger rum och hvarest, i anseende härtill, en mera speciel sakkännedom hos domstolens fleste ledamöter må erfordras, så synes deremot dylika måls handläggning i andra instansen, som hufvudsakligen har till föremål att tillse, huruvida gällande lagbud blifvit riktigt tillämpade, kunna utan någon olägenhet försiggå i Hofrätterne, likasom tredje instansen för upptagande af dessa mål utgöres af Högsta Domstolen; hvaremot det synes vara mindre lämpligt att en sådan pröfning af Underrätts beslut verkställes af en domstol, hvilken, såsom Krigs-hofrätten, bland sine ledamöter blott har en lagfaren person. Då Utskottet således (ror att ifrågavarande mål lämpligen kunna och böra tili Hofrätterne öfverflyttas, men det ringa antal mål, som härigenom komme att tillfalla hvardera Hofrätten, ej lärer medföra någon så betydlig tillökning i göromål, att det må anses erforderligt att, i enlighet med motionärens förslag, bilda särskilda afdelningar för handläggningen af dessa mål, hvilket skulle föranleda mycken kostnad, samt det torde blifva behörigen sörjdt derför, att tillräcklig sakkännedom ej må vid meranämnde måls pröfning i Hofrätterne komma att saknas, om dervid förfares på enahanda sätt, som i 20 § af Regerings-formen är för sådane måls behandling i Högsta Domstolen föreskrifvet, nemligen att två militärpersoner skola målen öfvervara; så får Utskottet vördsamligen tillstyrka Rikets Ständer, att till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med anhållan, det Kongl. Maj:t behagade, efter ärendets utredning, taga i nådigt öfvervägande, huruvida ej Krigs-hofrätten må kunna indragas och de mål, som nu tillhöra denna domstol, kunna på de öfriga Hofrätterna öfverflyttas, med iakttagande af hvad, på sätt ofvan är nämndt, för dylika måls behandling i Kongl. Maj is Högsta Domstol är föreskrifvet.
M a r i e s k u l l e i n Det är ej fråga om, att ju icke det mesta tänker du på? » t i l l P a r i s i la pension Mirandel v i d boulevard » Jag grubblar på, hvar jag skall göra af — ja, allt — gifves af godt hjärta, men S:t Germain. » Vindskontoret? Är du från förståndet, i lyxväg vållar ett så allvarsamt hufvudM a r i e visste inte riktigt, o m h o n v a r glad eller bry eller en så oväntad kostnad, att månl e d s e n d ä r å t. Men nu få vi allt lof ännu hetare ställe. » Mamma, tror d u inte, att C o q u e t t e k u n d e få sammans med allt detta vackra — det var tade de unga med gåfvor och då försökte för väl, att vi inte ännu valt ut några möbleta upp något, som dessa verkligen bef ö l j a m e d? O c h dessler till ditt rum, Ernst. på både Bibi och Coquette. » M a r i e såg ut, s o m om hon fann det förfärligt Nå, så skulle det naturligtvis bli — hvem Ja, så räsonnerade man ganska länge, kan neka sin blifvande brud någonting, helst skref därom i böcker och tidningar, och l å n g t till n ä s t a s ö n d a g. se — det hjälpte! » Men, » sade Ernst; » hvad skola vi göra kretsar fattade det förnuftiga beslut att vid » H ö r d u, C o q u e t t e, d u får inte g l ö m m a m i g tills med allt det andra? » och brickor » Coquette klippte helt allvarligt m e d ögonlocken. Det skall jag nog ändå torde vara öfvertygadt om sina vänd u d e t! » ners tillgifvenhet, utan de synliga bevisen C o q u e t t e såg generad åt sidan. Slutligen tycktes ordna, så att det blir bra. » En » buffet »! En sådan hade stackars därpå i soffdynor och salongslampor. Snart var den » rysligt söta » våningen i kas där och smaka väl, äfven utan silfverd e m a l l a.
Då tiden så medgifver, blifver det onekligen af mycken nytta, att upphandlingsauetioner tidigt före leveraucernes fullgörande anställas, så väl i afseende på en större concurrence, som äfven nödigt rådrum för Speculanter att anskaffa en vara; men lika visst är det, att vid inträffande särskildta händelser, en sådan anstalt icke blifver möjlig, då ögonblickens be hof påkalla en skyndsammare anskaffning, enär tillgångarne ej alltid medgifva för - 6 Den 3 Juni. förråder af alla erforderliga persedlar och äfven vissa af dem äro så beskaffade, att de hvarken kunna eller böra vara i förråd att tillgå, emedan deras förvarande blifver svårt, och sådana varor genom längre liggningstid försämras eller taga skada. Således måste undantag i sådana fall äga rum, och åtgärderne böra då bero af de administrerande, som äro för sina göromål ansvarige, utan att en slik ovillkor, lig föreskrift lämpligen bör finnas uti en så beskaffad reglementarisk författning. 2'/ Det föreslagna sätt, att anbud jemväl måga inlemnas, är visserligen godt, och har äfven på flera ställen hittills blifvit följdt, men det synes ej vara enligt med en rigtig principe, att den som inkommer med försegladt anbud, tillika skall bifoga vederhäftig borgen, ett besvär som ej rätteligen bör kunna åläggas, dels i anseende till ovissheten om anbudet antages, dels ock, att, ifall denna person får leverera, contracterne, åtmindstone på de ställen der jag kunnat inhämtanärmare kännedom härom, blifva så ställda, att Leverantören förbindes till 6 procents vite af den, för bristen uti dess leverance belöpande betalning, och dessutom ersätta Kronan den drygare kostnad, som genom ny upphandling af varan förorsakas, och längre synes man ej kunna komma; ty en person bör ej lagligen kunna förpligtas att ställa borgen för en persedel, som ännu Den 3 Juni. 7 ej tillhör Kronan, och hvilken ej är betalt, osh jag inser ej heller orsaken, hvarföre olika skall förhållas med den som inlemnar försegladt anbud och den sorn på Auctionsdagen gör inrop.
Återremitterades, i anledning af gjorde anmärkningar, Stats-Utskottets tillåtande, Jl:o 663, rörande Landt-Bäntmästaren i Blekinge Jhan, Bön. ströms underdåniga ansökning, om återfående af lörsuten tid för inlösen af 2:ne Malmö fd. Discont Verks afgifne Assignationer, D. Godkändes till Grundlagsenlig behandling nästa Biksdag, Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 83, 1 anledning af återremiss från Högloflige Bidderskapet och Adeln, af förslag till ett tillägg! j 56 §. Begerings-Formen, S. D, Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 82 om sluteliga behandlingen af frågan, angående A1B Prat, Uidn d, js Dfcemir, igij manna Brandförsäl rings-Ver Isets JLåhe-rätt i Ban ken, b!ef, vid föredragning, såsom icke fordrande Vidare afgäld, lagdt till Handlingarue* S. D. Föredrogs Högh fl. Ridderskapets och AJlens sisth gårdag utfärdade Protocolls-Utdrag, af innehåll, a't beinälde Biks-Stånd, i anledning af Särskildta Utskottets, under N:o 5, afgifne Betan, kande, öfver förslag till sammänjemnkhing af RiksStåndens skiljaktiga meningar, i frågan om Reglering af Rikets Styrelse-Verk, beslutat, att Rikets 4 Ständer bordé, med åberopande af de Utaf Utskottet anförde hufvudgrunder, hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, det Kongl, Maj,t i Nåd?r täcktes till Verkställighet befordra de delar af samma förslag, Kongl. Majit funne leda till Styrelsens förenkling och till inskränkning! i Ämbetsmännens aptal; Och som Bonde-Ståndets förut vidtagne åt. gärd i detta ämne' icke på något sätt motverkar hvad Höglofl.
Bland de å 5:te hufvudtitelns anslag till oförutsedda utgifter anordnade medel, utgöraude: år 1844 10,963: 2. 11. „ 1845 7,844: 29. 11. och alltså förstnämnde år med 963 R:dr 21 sk. 11 rst. öfverskjutande, men deremot, år 1845, med 2,155 R:dr 18 sk. 1 rst. understigande årsanslaget för dylika utgifter, finnas upptagna nedannämnde, sedan flera år tillkomna och årligen fortfarande gratifikationer, nemligen: 1844. 1845. 221: 6. — 220: 4. — 185: 24. — 141: 11. 6. 480: 480: a) eldigt Kongl. Brefvet den 25 Januari 1833, till förhöjning i aflöning för under-oflicerare och manskap å Carlshamns kastell b) enligt Kongl. Brefvet den 12 Maj 1836, till diverse utgifter för skeppsgossarncs undervisning i flageolettbiåsning c) enligt Kongl. Brefvet af sistnämnde dag, till hornblåsares inöfvande Transport 886: 30. — 841: 15. 6. — 168 — Transport ct) enligt Kongl. Brefvet den 22 Februari 1834 till Kongl. Örlogsmanna-Sällskapet i Carlskrona samt é) enligt Kongl. Brefvet den 27 Februari 1830, understöd till Kongl. Krigs-Vetenskaps-Akademien 886: 30. — 841: 15. 6. 200: 200: 200: 200: Revisorerne anse, att dessa medel, hvilka årligen fortfarande utgå, icke böra tagas från ofvannämnde anslag för oförutsedda utgifter, utan att de i stället må uppföras å sin rätta titel under sjelfva hufvudtiteln. Carlskrona Station Räkenskaperna för år 1844 hafva blifvit granskade med anmärkningar i Kongl.
Elecforerne åligge att den påföljande da - Den 25 Junii. 479 gen, si vida görligt vara kan, eller ock inom den tid Riksdagsordningen i dess 28 §. föreskrifver, välja Ledamöter till samtelig® i nyssberörde §. omnämnde Utskott. Dem tillhörer äfven att tillsätta Ledamö ter af Ridderskapet och Adeln i alla de Utskott, hvilka Riksens Ständer, med anledning af RiksdagsOrdningens 36 § , finna vara af nöden, samt att vid inträffande ledigheter, välja Ledamöter i de afgångnes ställe. Electorerne sammanträde ej (ill val, utan föregånget in Pleno fattadt beslut, samt behörigt anslag. De kunna ej till Ledamot i Utskott välja annan person, än den som till säte och stämma antecknad är. De förrätte deras val genom slutne sedlar, börande hvarje sedel innefatta så mångå personers namn , att de utgöra antalet af Ridderskapets och Adelns Ledamöter i det Utskott, hvarom fråga är Minst 13 Electorer böra, närvarande, i valet deltaga. ValProtocollet bör genast af minst 13 Electorer undertecknas, och försegladt till RiddarhusSecreteraren aflemnas. 23 5. Med anledning af RiksdagsOrdningens 39 §. förklaras härigenom den af Ridderskapets och Adelns Ledamöter i hvarje Utskott, som efter Matrikeln högsta sätet å Riddarhuset innehafver, berättigad att i Utskottet föra Ordet. 48% Den 25 Junit. 24 §. Varder Elector eller Suppleant till Utskotts Ledamot vald, upphöre hans befattning såsom Elector eller Suppleant. Skulle härigenom Hier eljest så många Eiectorer och Suppleanter afgå, att fullt antal af 25 saknades, då bör genom nytt val, på sätt 2r §. föreskrifver, så väl ledigheterne bland Electorerne fyllas, som ock 13 nya Suppleanter utses för de ledigheter, som framdeles kunna inträffa. 25 §•
N:o 190, i anledning af väckt motion om öfverlålande till Kongl. Maj:t att af öfverskollen på Stats-Verkets inkomster disponera hvad, som erfordras till första uppsättningen af båtsmännens beklädnad, i händelse contract om densammas ställande på passevolance varder uppgjordt; N:o 191, i anledning af väckt motion om understöd afStals-medlen för byggande af fartyg, tjenlige lill trädvaru-transport; N:o 192, i anledning af väckt motion om rättighet för Kongl. Maj:t att, emot ersättning af fångkostnadsmedlen, låta uti Prins Carls och Råby inrättningar inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården till last; N:o 194, i anledning af väckte motioner, angående upphörande af eller nedsättning uti de vid egande-rättseller åby-ornbyten å rusthålloch båtsmansrote-hemman utgående afgifter lill Wadstena krigsmans-husoell Amiralilels-krigsmans-cassorne; N:o 195, i anledning af väckt motion, angående förmedling af hemmantalen å Wisingsö; N;o 196, i anledning af väckt fråga om rättighet för invånarne i Marums, Winköhls och Härlunda socknar i Skaraborgs Län att för sina kreatur begagna mulbete å kronoparken Furubacka. S. D. Föredrogs Stats-Ulskollels memorial, N:o 193, i anledning af erhållen återreiniss å utlåtandet, N:o 142: Lades till handlinearne. S. D. Föredrogs ånyo Slals-Utskoltets ullålande, N o 197, i anledning af väckt motion om förräntande af ekepJanterings-cassans medel: äterremitterades.
Hr von Hartmansdorff har tydligen ådagalagt, att man icke rimligtvis kan begära, att ett Landshöfd.-Embete skall examinera de personer, hvilka blifva handlande, samt att Embete! icke kan göra någonting annat än granska de betyg, som af handels-kandidaterna presteras, samt efterse, huruvida betygen äro afgifna af personer, hvilka äro kompetente alt examinera vederbönde. Då jag icke kan förstå huru K:s Befhide skall kunna hafva kännedom derom, kan jag icke inse, hvarföre man icke vill tillåta all en kontroll i detta hänseende eger rum eller med andra ord, bestämma hvilka personer, som böra handelskandidater examinera. Beträffande Hr von Hartraansdorffs anmärka. rör:de stiliseringen af (Jtsk:s förslag, vill jag nämna, alt Utsk. begagnat enahanda ordalag, som finnas uti nu gällande författn., samt endast tillagt orden: ”samt vid undergånget prof inför lärare vid allmänt läroverk och fullmäktig från handelsförening.” Jag kan icke finna hvad man egentligen har att häremot anmärka, äfvensom jag icke kan inse, hvartill en återremiss skall tjena, ty sannolikt vidhåller Utsk. sitt gamla förslag, emedan jag för min del icke inser att detsamma kan på något säll omredigeras. Dessutom är Riksdagen alltför långt framskriden, för att en återremiss skulle lända lill någon synnerlig nytta. Ehuru jag förutser, att det nu af Utsk, afgifna förslag icke torde blifva R. St:s beslut, kan jag dock icke underlåta alt fortfarande yrka bifall. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har ansett ifrågavar:de förändring onödig, derföre att rättelse kan hos Konungen genom Civil-Depart:t erhållas. Men händelsen är den, att de flesta öfverträdelser, i detta afseende, icke komma till Civil-Depart:t, derföre att man icke bryr sig om att åtala dem. Man klagar icke, förr än skadan är skedd och konkursen gjord och man med detsamma uptäcker, att den ifrågavande personen icke kan föra bok och räkning.
R:dr R:mt 41,681 : 7s. Således Riddarhus-reparations-fondens utgifter 147,587 R:dr 42 öre, hvartill] kommer den ännu icke kända kostnaden för gaslysning dels i sessions-, arkiv och kanslirummen, hvarför, enligt Ridd. o. Adelns beslut vid 1856—1858 årens riksdag, ersättning skall af Statsverket äskas, dels i en del af RiddarhusSekreterarens boställsvåning, hvilken sistnämnde utgift skall från reparations-fonden godtgöras Med tillkännagifvande, att Direktionen åt Herr Ofverstelöjtnant Leijonancker, hvilken i det allmännas tjenst ådagalagt djupa insigter i byggnadskonsten och vidsträckt erfarenhet i dess utöfning, med fullkomligt förtroende öfverlåtit inseendet öfver den del af ifrågavarande arbete, som afsett omläggning af grundmurare under Riddarhusbyggnaden och hvars utförande varit med särdeles stora svårigheter förenadt, har Direktionen, i medvetande af att dess förtroende blifvit i fullt mått motsvaradt, omfattat detta tillfälle för att betyga Herr Ofverste-Löjtnant Leijonancker sin Miga erkänsla för den stora omtanka och det nit, hvarmed Herr Ofverste-Löjtnanten öfvervakat det maktpåliggande byggnadsarbetets noggranna utförande. Utskottet, som tillika af Direktionens protokoll inhemtat, att de ifrågavarande olikartade reparationsarbetena tagit Direktionens tid och omtanka i vidsträckt anspråk och att stora besvärligheter varit derifrån oskiljaktiga, har, med tillkännagifvande tillika att Utskottet funnit den förändrade inredningen af arkivet och embetsrummen å Riddarhuset särdeles ändamålsenlig, ansett sig fullgöra en angenäm pligt dä Utskottet föreslår Riddarhns-Utskottets Utlåtande JK 4. 21 att Ridd. o. Adeln må förklara Direktionen sin tillfredsställelse och erkänsla för den berömvärda omsorg och den lyckliga framgång, hvarmed Directionen fullgjort sitt rörande reparationerna å Riddarhuset anförtrodda uppdrag. Och som Herr Ofverste-Löjtnant
De fem veckor, som första afdelningen håller session, användas af andra afdelningens ledamöter att hålla häradstingen; och när denna, efter pleniveckans slut, aflöser den första, begifva sig dennas ledamöter till sina häradsting. Om vid Iandstingsrätten det anhängiga arbetet slutas före de fem veckornas utgång, kan domstolen väl upphöra att sammanträda, men ledamöterne få dock ej lemna residenset, utan måste förblifva i tjenstgöring, färdige att sammanträda efter kallelse af någon ledamot, som kan anlitas om handläggning af ett \ honom tillhörande mål. Deremot äger hvarje ledamot under de fem veckor, han har att använda på häradsting, så lång tid ledig, som icke af detta tings göromål upptages.” ”Behöfver domföra antalet i vanliga mål ej vara större än tre; så kunna två ledamöter af hvarje afdelning skiftevis hålla särskilda sessioner för ransakning i de brottmål, sorn skola hos Iandstingsrätten omedelbarligen upptagas, och hvari endera af ransakningsdomrarne derefter blir föredragande hos domstolen. I mål, som skola Konungen underställas, torde dock ransakningarne böra hållas inför fullsuten rätt.” ”Om årets forsla session börjas en vecka efter nyår; så tager den slut en vecka före början af April. Den 8 April (eller nästföljande söcknedag) börjar då andra sessionen, och slutar den 23 Juni (eller nästförutgående söcknedag). Tredje sessionen räcker från den 8 Juli (eller nästföljande söcknedag) till den 23 September (eller nästföregående söcknedag) och den fjerde från den 8 Oktober (eller nästföljande söcknedag) till den 23 December (eller nästföregående söcknedag). Attajveckor blifva således öfriga, som utgöra bestämda ferier, nemligen första veckorna i Januari, April, Juli och Oktober samt sista veckorna i Mars, Juni, September och Lagll t skot tets Betänkande, N:o So. 9 och December. Dessa ferier medföra den olägenheten, att under de hvarje gäng sammanstötande tvenne veckorna äfven all ransakning i brottmål måste anstå.
Nästa riksmöte inträffar först 3 år härefter, och då man ser, i hvilken skala sjöfarten i denna stad tilltagit, när man i betraktande tager, att Westervik, som år 1847 hade 37 fartyg, 3 år derefter förökat detta fartygens antal med 13, så måste man medgifva, att under 3 år ganska mycket kan uträttas för sjöfarten. Vid sådant förhållande tror jag det vara serdeles giltiga skäl för anslagets beviljande, och jag anhåller således om återremiss af denna punkt i Utsk:s betänk. II. Ex. Hr Frih. o. Landtm yttrade det han ansåg sig böra framställa serskilda proposupå de i denna punkt förekommande 2:ne morna-, samt hemställde derjemte om R. o. Ad. bifölle 1:sta morn., ang:de en navigationsskolas inrättande i Carlskrona. Ropades ja. Då sedermera II. Ex. hemstälde om R. o. Ad. bifölle 2:dra mom. af förevar, punkt, angale en navigationsskolas inrättande i Westervik, ropades starka ja, blandade med några nej; hvarefter H. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. 22:dra punkten, ang:de fortfarande anslag för skeppsby g ger i-institutet i Carlskrona; och 23:dje punkten, ang:de nedsättning i anslagen till dets handelsoch. sjöfarts samt dels bergsbrukets befrämjande i allmänhet. R. o. Ad. biföll hvad Etsk. i dessa punkter tillstyrkt och yttrat. 24 punkten, ang:de de i förslagsanslaget för jordförluster genom kanaloch väganläggningar ingående indelta räntors utbytande emot kontanta anslag. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Ståndet torde erinra sig, att StatsUtslcs betänk, angale Konungens propos. i fråga om serskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande emot Statsanslag, blifvit i flerfaldiga punkter återremitteradt. Det lärer således vara nödigt, att Ståndet bifaller denna punkt med förbigående af Utsk:s skäl.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skal ken anmodade Rirlderskapets och Adelns Herrar Electorer, att i morgon sammanträda, för att utvälja 5 nya Ledamöter i nedannämnde Utskott, nemligen i ConstilutionsUtskotlet : efter N:o 2i52. Herr af Uhr, Carl David. B ancoUtskottet: efter N:o 2002. Herr Hisinger, Wilhelm. Lagutskottet: efter N:o 366. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm. \ Den aa Junii f. in. S RiddarhusUtskottet: efter N:o i. Friherre Oxenstjerna af Eka, Carl Gabriel; N:o 210. Friherre Ehrencrona; Fullm. Grefve Sparre, Carl. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 6 dennes under N:o 158 afgifne, och den g derpåföljde, e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till Stockholms .Stad af en del utaf Kongl. Majrts och Kronans Tomt, Beridarebanan kallad^ till Hötorgets utvidgande. Föredrogs till remitterande Herr Rothlieb s j Axel, den 19 dennes f. m. på bordet lagde motion, angående bran vinsbränningens inställande under instundande Julii, Augusti och September månader. Herr Rothlieb, Axel: Sedan Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse i detta ämne ankommit, och afsigten med min motion om bränvinsbrännings-forbud således är vunnen, får jag ödmjukast hemställa, om icke berörde motion kunde få förfalla. Grefve Hornj Claes Fredrik, anförde skrifteligen:
En lidande moders tårar föllo på den uppväxande plantan och genomdränkte hela dess väsende.” ”Sara, var din bana törnbeströdd, så har den också haft en törnros-författare i släpet”, sade fanjunkaren, under det ett bittert löje banade sig fram genom det rika buskaget af hans mustacher. ”Hvad jag beundrar den store mannen, den ende, som förmått sannast läsa i min själ och afteckna hvad som der finnes! Ack, om ödet en dag unnade mig att, förrän jag dör, se hans ansigte, som så ofta i mina drömmar med en gudalik gloria omstrålat mitt ensliga läger!” ”Sara! Sara!” utropade fanjunkaren, uppspringande från soffan, ”hade jag honom mellan fyra ögon, fan ta mej, skulle han icke afundas en till 100 prygel dömd rekryts öde! Jag skulle rista törnrosor på hans rygg till sådan ymnighet, att den skulle se ut som ett purpuri, det lofvar jag.” ”Haf tand för tunga, Tandgren! är det på sådant sätt du gjuter tröst i mitt hjerta?” yttrade Sara, på hvars kinder en lätt vredens rodnad darrade: ”Hvilken jätteverld har ej denna store man öppnat för våra ögon?” ”En jätteverld”, sade Tandgren med qväfd stämma, ”en jätteverld med varelser uti, dem hvarken Gud eller fan skapat, utan sådane som helt enkelt skjutit fram ur hans topprasande hjerna.” ”Tandgren! du begriper intet af allt det der. Ditt reglemente kan du bra och derjemte talar du ganska förståndigt om allt, som ligger inom området af dina begrepp; men du känner ej det oändliga, som ligger derutom, – ja, du har ej en gång anat dess tillvaro, och derföre har du dubbelt orätt i att angripa denne vidtberömde man, hvarom här är fråga.” ”Stackars Sara! hennes hufvud är alldeles kringvridet af den satans romanläsningen, som nu tillika med Celestine tagit öfverhand här i huset”, sade fanjunkaren för sig sjelf.
Skalder och andra författare hafva ej sällan följt exemplet. Äfven Thorild har – i en tid, då sådant var mindre vanligt än nu – gjort sammaledes i denna bland hans papper hittade uppsats285, kallad ”Min Karakter”. Jag hade i lifvet blott en stor, oföränderlig tanke: att förklara hela Naturen, och reformera hela Verlden. Allt, hvad jag tänkte och gjorde, var till detta mål. Finna och omskapa allt, var mig dervid en naturlig tanke. Jag ville upprätta allt Sannt och Stort. All min äregirighet var hvarken mer eller mindre. Jag var alltid, men synnerligen då jag skref mina yppersta blad286, rädd om mitt lif; glad, att vara trygg hemma: för den höga charme, den heliga vigt, jag tyckte mitt lif hafva för Verlden. Jag var så säker på att finna allt hvad jag sökte, att jag trotsade med mina vänner på de största upptäckter, inom en viss gifven tid. Och allt af ren naturlighet. Ty sanning, sanning – från Guds eviga ljus till det minsta stoft – var just min själs lif och glädje. Och så förunderlig fann jag min själs känsla, att en gnista gaf mig – elden af det största företagande; och ett ord – ljuset af den största sanning. Jag alltså, naturligen, ansåg mig för den förste af lefvande, ja! af dödlige som varit. Jag studsade vid mångas förträfflighet: men såg snart, att om de än hade något drag af mera Stort, voro de dock under mig i det Sanna. Jag var antingen den störste, eller den högmodigaste af alla dödliga. Och likväl tyckte jag mig icke hafva en gnista af högmod. Jag såg ingenstädes någon förträfflighet, som jag icke erkände och tillbad. Jag var i min själ ödmjukare, än den ödmjukaste. Jag kände det som en ny gudomlighet, att den rättvisa jag kunde göra åt alla, kunde ingen göra åt mig. – Det var ock i Verlden ingenting så högt, som jag icke kunde, med lätthet och lugn, förakta: fåfäng ära, flärd, nåd, prakt, rikedom; hot, död, lågor. Men min sats var dock motsatsen af Horatii nihil admirari. Min sats var: nihil spernere!