Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min mor gick omkring i byn, för att sälja några småsaker, som hon medförde, och jag vandrade under tiden fram till slottet utmed hafsstranden och stannade utanför parken, vaktande det lilla barnet, som sof i en vagn, der vi äfven hade våra saker förvarade. Jag kunde hafva suttit der ungefär en timme, det var på eftermiddagen, och både jag och den stora hunden, som drog vagnen, voro halfsofvande af värme och trötthet, då jag väcktes vid det att ett vackert ekipage stannade på vägen. Jag satte mig upp och ämnade gå fram för att begära en slant, då jag alldeles glömde min afsigt vid åsynen af en ung dam, som steg ur och gick in i parken, ty jag igenkände i den eleganta ladyn samma unga flicka, som för tvenne år sedan gick till fots i en simpel klädning på vägen nära Callinton. Hon var mera blek och mera stel och allvarsam än då, men liksom då var hon sorgklädd; jag igenkände henne genast, jag hade således icke misstagit mig, hon var då verkligen ett förnämt fruntimmer. Jag fruktade, att äfven hon hade igenkänt mig, ty hennes blick hvilade med ovilja och förvåning en sekund på mitt ansigte, då hon gick in i parken, och derför skyndade jag att föra vagnen med barnet och hunden derifrån och gömde oss längre bort i ett busksnår utmed staketet till parken, hvarifrån jag genom häcken kunde se, om någon kom på sandgången innanför. Det dröjde likväl ganska länge, innan hon kom tillbaka, och då hon slutligen kom, gick hon så fort, att man skulle kunnat tro, att Andrew ännu en gång förföljde henne. Jag tyckte, att hon var ännu blekare, att hon såg mycket förvirrad eller sjuk ut, och hon hade sin kappa väl igendragen omkring sig. Som jag sjelf icke ville blifva bemärkt, kunde jag icke följa henne, men jag hörde strax derefter grinden till parken öppnas och hennes vagn, som stått qvar på vägen, rulla bort med utomordentlig hastighet. Jag har aldrig återsett henne mera under min lefnad, det är nu tjugofem år sedan, men hennes bleka och besynnerliga ansigte, hennes brinnande och hemska ögon stå ännu så lifligt för mitt minne, som om hon sjelf i denna stund stode framför mig.
Men om det icke sker, ser jag icke, huru någon motion kan göras med ändamålsenlig påföljd'; ty då skulle alternativa förslag framkomma från Utsk., hvilket man i sednare tider ansett olämpligt. Jag hemställer derföre, om icke återremiss bör äga rum med den af Hr Stuart tillika med den af Hr v. Troil gjorda anmärkning. 8 H. 4° 3i4 Den 20 Juni. Frih. Ehrenborgh: Jag borde icke vidare uppehålla R. o. Ad:s tid uti denna speciösa discussion; men det är för att förekomma, att tiden ytterligare skall extenderas, som jag hemställer, huruvida R. o. Ad. icke vill förena sig om Hr v. Troils anmärkning mot memor., och att det på denna grund måtte återremitteras. Jag kan icke föreställa mig något hinder för Constit.Utsk. att uti svaret på återremissen förklara, att under tiden inkommit andra motioner, som föranledt Utsk. att omarbeta förslaget. Jag kan icke finna sådant vara grundlagsvidrigt. Jag förnyar derföre min förut gjorda anhållan om återremiss endast i grund af Hr v. Troils anmärkning; föreställande mig, att Hr Gr. o. Landtm, i annat fall möjligen kunde finna sig föranlåten att vägra propos. , hvarigenom vi skulle försättas i den ledsamma belägenhet, jag förut haft äran skildra. Ii. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade, under förklarande, att Hr v. Troils, Emil, anmärkning vid Constit.Utsk:s i memor. N:o i4 afgifna yttrande utgör Ståndets gemensamma tanka, hänvisa nämnde anmärkning till Constit.Utsk. Bifölls. Hr Cederschjöld: Jag får vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos., huruvida icke R. o. Ad. uti denna dess gemensamma tanke äfven inbegriper Hr Stuarts anmärkning. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att Hr Stuart frångått den anmärkning, han framställt. Hr Stuart:
Att de af Kongl. Kammar-Rättens Revisions-Contor utfärdade anmärkningar varit af egenskap att kunna i vederbörlig ordning förklaras. 2:0 Att utgifterne, utöfver de af Eders Kongl. Majit 'Nådigst fastställde Stater, i det liela, till belopp af 4ooo R:dr för hvardera af åren 1829 och 1820', varit så till sägande förutsedda och oundvikeliga, emedan årliga Riks-Stats-Ansiaget, för Tvåhundrade man sjuka, 3i,3ig R:dr 9 sk. \ r:st., icke innefattar några medel till anskaffning och underhållande af gångoch sängkläder samt öfriga inventarier, och berörde anslag sålunda icke kunnat för nämnde ändamål påräknas eller varda att tillgå annorlunda, än i molin af mindre Sjuknummer eller tillfälliga besparingar. 3:o Att brännvin är i Stat påräknadt ej allenast under titel: Provian tering ,fö.r år 1-829 med 144 kannor, och för år i83o med i5o kannor, utan äfven, såsom uti 1828 års stat linnes specificeradt, under titel Medicinalier till qvantitet af circa 400 kannor för hvardera året, och att bränvins-consumtionen, ehuru för år 1829 något mora 1 ( 2 ) öfverstigande den påräknade qvantiteten, sålunda för år i83o varit inskränkt nära i förhållande till Staten. 4:o Att skillnaden i underhållsoch sjukvårds-kostnaderne för åren 1829 och i83o, utgörande Fem R:dr per sjuksäng als icke kan anses annorlunda än såsom en tillfällighet i beroende af olika sjukdoms förhållanden 0. s. v.; desto häldre som en del kostnader icke kunna vid nämnde sjuknummer lämpas eller inskränkas inom ett proportionell förhållande till enahanda kostnader vid en större sjuknummer. Directionen framhärdar med underdånig vördnad, trohet och nit Stormägtigste, Aller nådigste Konung! Eders Kongl. M a j : t s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtar C. F. LORICHS. L. M. Lagerheim.
jo, att penninge-mannen behöfde åter till räntegifvande capital förvänd!^ de JlancoSedlar han för det deponerade si 1 fret bekommit; och sorn han ingen mera oro ägde för sedlarnes framtida värde, lät han gerna lånen blifva stående. Ett för Jordbrukaren högst angeläget ändamål blefve då vunnit. — Utskotten anföra ett ytterligare skäl emot förslaget, det nemligen, ’5att den lätt disponibla capital-förmögén, ’!ieten derigenom erhölle en ännu merökad för3 månlighet framför andra.5’ Huru lätt disponibel den liar varit, det må Gud veta, och mångå Domare i Riket, och de flesta Hands* höfdingar, och capitalisterne sjelfye. Att des - 86* Den 15 Jnlii e. m. sas förmögenhet skulle vinna en ännii mer ökaj förmånlighet, förutsätter ju, att detta slag af egendom redan varit det förmånligaste; och denna satts, (jag anhåller om Utskottens benägna undseende) denna salts har förekommit mig något oväntad. Jag tror densamma icke instämma med allmänna erfarenheten; jag vet med säkerhet, att den strider emot min enskilta. De flere motskäl Utskotten framställt, sa väl som de anmärkningar, hvilka under nu påstående öfverläggning blifvit gjorda , synas mig endast bekräfta den meningen, sorn äfven är min, att ämnets närmare granskning bör genom en återrerniss påkallas. Den af en värd Talare, Herr Eriherre Ceder* Ström, yttrade förmodan, att om coursen till en viss grad förbättrades, skulle förslaget medföra förlust för Banken , är visserligen möjlig; i närvarande förhållande skulle jag likväl anse den vara bland de minst troliga. Jag skul* le fastmer befara att en större försämring ä£ coursen kunde förleda en eller annan spekulant att till agioterings operationer draga för' del af förslaget ; så framt det ej läte sig göra att genom xeglementariska föreskrifter sådant förhindra. En annan högst vigtig men icke mindre ömtålig fråga förekömmer i detta Utskottens Utlåtande.
Jag känner inga andra examina än min höstoch vårexamen, och der är det jag, som är den examinerande. » » Det skadar väl inte, att för en gång byta rollerna, herr magister? » Och så skrattade hon. Nej, i qväll var hon för besynnerlig, min praktiska, enkla lilla Dudu! Jag har svårt att tro mina öron och tiger still i brist pä bättre, medan jag öfvertänker mitt parti. » Seså, sitt nu inte der och se dum ut, nu börja frågorna: Road har sommaren lärl dig om barnen? » fortsätter hon och rycker i min rockärm. Nu skall ni dock fä höra. V i bruka alltid om somrarne, när min skola är slut, söka oss ut till skärgården; vi ha funnit ett förtjusande litet ställe, långt ut der det är billigt och luften är saltsjöfrisk, ett riktigt sanatorium för barnungarne. Ni kan icke tänka er, hur starka och brunbrända de bli på tre korta mänader och nästan hälft förvildade till på köpet, som vore de lössläpta fölungar. Jag tycker nästan att mamma lemnar dem väl stor frihet. Nå, dermed må nu vara, hur det vill, men trifvas — det göra vi förträffligt. Jag är en ganska duktig metare, om jag sjelf skall säga » Kära Dudu — hvad kommer åt dig, hvad det, och har fisketur, som förslår; det är inte är meningen? Lärt mig om barnen? Jag skulle småsaker till aborrar, som vandrat ur min just vilja veta, hvad den lärt dig sjelf. » sump i mors gryta under de här tiderna. » Jaså, du svänger dig med motfrågor. Ja, Derför är det ej heller så underligt, att vi bevars. Du skall få höra. Jag har nämligen bli litet smått melankoliska, när hösten står funderat ut det som så, att om vi föräldrar för dörren, både Dudu och jag, och vi måste riktigt med allvar och god vilja begagnade tänka på inpackningen och stockholmsresan. tiden att studera och iakttaga våra barn, icke Min skola börjar om ett par, tre dagar, och läte det minsta tillfälle, den obetydligaste lilla den gyllene friheten sjunger på sista versen.
Det är, på sätt Hr Akerman redan anmärkt, föga troligt, att något betydligare belopp af vexlar kan komma att blifva för banken tillgängligt och följaktligen icke heller att särdeles betydliga summor kunna komma alt slå på fremmande ort öfver vintern. Skulle detta likväl inträffa och för öfrigt inga krigsoroligheter förefölle, utan förhållandet med depositionerna i Hamburg fortfara såsom hittills och om ett sä gynnande år skulle inträffa, som de sisth varit för Sverige, så skulle det kunna hända, att man äfven under vintern kunde få köpa så mycket vexlar, alt ett maximum af 1,000,000 H. D:co vore för litet. Må del derföre heta, att fullmäktige så länge sjöfarten är öppen icke må hafva större summa än 500,000 r:dr stående i Hamburg. Skulle deremot under vintern, eller den tid då sjöfarten är afbruten, vexlar erbjudas, hvarföre mätte icke bankofullmäktige få köpa sådana lill obegränsadt belopp? J ansen måhända, mine Hrr! detta stadgande vara öfverdrifvet, och det är kanske öfverflödigt under de ulsigter vi nu hafva, men man kan föreställa sig möjligt hvad som redan varit verkliga förhållandet, eller att fullmäktige mäst nog mycket anstränga silfverinförseln sent på hösten, på det att den i Hamburg qvarstående summan icke måtte blifva för stor, innan sjöfarten åter öppnades. Jag skulle således vilja tillstyrka, att ordalagen mätte blifva följande: ”Att under vintermånaderna utöfver nämnda belopp emottaga silfver eller Hamburger banko, sorn tillgodokommit banken i följd af uppköpta och liqviderade vexlar, dock under vilkor att fullmäktige, när årstiden sådant medgifver,” etc. Då blefve ju följden den, att så länge farten varade om hösten och så snart hon åter öppnades om våren, skulle bankofullmäklige tillse, att icke mera än 500,000 r:dr qvarstode i Hamburg. Då synes denna åt fullmäktige lemnade rättighet icke blifva farlig, utan endast gagnelig för banken. 458 Den 3 Maj. Ur von Hohenhausen:
Men samma försiktighet i balanceringskonsten betinga en del äldre modeller med utåt böjd kant; då man dricker ur dessa, är fara värdt att allt i koppen vill rusa till på en gång. Muggformen är ej vidare trenig och ej heller den mycket flata modellen. Den uppåt sig vidgande, äggformiga koppen kommer den ostindiska närmast, men bör som den ha en underkant, en bas. Fatet till koppen får ej vara för litet, hellre mera flått, än för kupigt, ej ha skarpa uppstå- ende kanter, men ej heller vara för tvärt sluttande, ty i alla dessa fall ligger ej skeden bra på fatet. På faten är en fördjupning gjord för koppen, denna fördjupning får ej vara för markerad, ty under prat ges ej akt på att koppen k mmer att stå på den hvassa kanten och detta förorsakar skramlande. Koppens yttre hör till de smakfrågor, om hvilka icke kan tvistas, men, liksom att mat tar sig bättre ut och följaktligen smakar bättre på en livit tallrik än på en, elär mönstret sträcker sig IDUN 28 utom dess kant och löper öfver hela tallrikens yta, på samma sätt är det med te och kaffe: synsinnet tilltalas mera och förefaller äfven smaksinnet att påverkas, om koppen inuti är klart hvit. Återstår nu endast att tälä om kopparnas storlek. Denna är helt och hållet beroende af de tillfällen, då de afses att begagnas. Hos frukostkoppen är det en dygd att vara stor och djup. Kopparne för förmiddagens och aftonens tebord skola vara mindre, men ej små. Af ven om koppen rymmer ganska mycket och skall serveras en tevän, bör den ej fyllas till brädden, utan är det i förtroligt lag långt trefligare, om den fylles ånyo, efter att först blifvit sköljd med hett vatten. Då te kringbjudes med fina småbröd och är inledningen till en elegantare tillställning, böra kopparne vara små, utan att därför kunna misstänkas för kaffekoppar. I viss grad äro kopparne ett kännemärke på värdinnans smakriktning. I medvetande om sina goda kakor, sitt delikata, doftande bröd, bjuder en huslig värdinna en rymmande kopp, på det att » doppet » må hedras.
Majrts nådiga skrifvelse den 17 Februari 1845, hvarom allt fullständig upplysning lemnäs af de hufvudböckerna åtföljande och inför Revisorerne framlag 350 da verifikationer; oell som sislberörde arfvoden äi’o anvisade för civile tjenstemän jemte vaktmästaren vid Ingeniör-Corpsen, äfvensom i och för en del särskilda göromål vid denna Corps, har Krigs-Kollegium skolat i underdånighet erinra, att, så framt meranämnde arfvoden skulle, på sätt Revisorerne hemställt, på stat öfverflyttas, desamma horde uppföras icke på Iiollegii, men på Ingeniör-Corpsens stat. Till hemöl ande af Revisorernes i 2 §. gjorda framställning, att de, på grund af Kongl. Brefven den 11 Oktober 1841 och den 27 Augusti 1844, såsom bidrag för Kalmar domkyrkas underhållande under hvartdera af åren 1844 och 1845 anvisade 500 R:dr, hvilka utgått af inkornslerne för de Kalmar f. d. fästning tillhöriga jordlotter, ej bordt af dessa Landtförsvaret tillhörande medel utbetalas, ulan frågan heldre hänskjuta s till Rikets Ständer, i afseende å medels uppförande å den hufvudtitel, der anslag för kyrkors underhåll förekomma, har Kollegium underdånigst skolat upplysa, att, genom högstherörde nådiga Bref af den 27 Augusti 1844, Kalmar domkyrka blifvit tillagd ett årligt bidrag af 500 R:dr Banko, att utgå från inkomsterna för nyssnämnda jordlotter, till och med år 1855, hvilken nådiga disposition det ålegat och äfven framgent åligger Krigs-Kollegium att sig till underdånig efterrättelse ställa.
» » Hvaråt bor ni V » frågade han af brytande. » Jag bor på. gatan. » » Jaså, ja, den gatan känner jag dä på mina fem fingrar, ditåt går jag ofta. » » Ni har bekanta där således? » » Ja, min kusin bor der i n:r 48. » » N:r 48! » utropade Anna förvånad, » det är just (lär j a g bor också. » » Ah, verkligen; då kanske ni känner till min kusin, hon bor fyra trappor upp, fast hon har då nyligen flyttat dit, förstås. » » livad heter hon då? » » Ah, ni kan inte tro ett sådant poetiskt klingande namn hon bär, hon heter Anna Pettersson. » Anna tvärstannade midt på .gatan. » Hvad fattas er? » frågade herr Gylling och betraktade förundrad sin följeslagarinna. » Anna Pettersson! » upprepade hon med ett tonfall af förskräckelse. » Ah, nu förstår jag allts amman. » » Ja, men det gör inte jag! » » Ni skref ett bref till henne och bjöd henne på teatern. » » Ja, det slår in, men hur vet ni det? » De gingo helt långsamt framåt. » Jo, ser ni, det bref vet fick hon aldrig. » » Hvad säger ni! » » Det kom i en annans händer, det finns mer än en, som heter — Anna — Pettersson. » - Nu var det hr Gylling, som tvärstannade. » Skulle ni också? » Anna bara nickade till svar. Då brast herr Gylling ut i det mest uppsluppna och hjärtliga skratt. Anna förmådde icke dela hans munterhet. Hon kände sig tvärtom helt illa till mods och hon stod endast och stirrade dystert ned i Norrström. De hade gått utefter stranden och voro nu nära.Gustaf Adolfs torg. Herr Gylling blef plötsligt allvarsam. Det gjorde honom ondt om Anna, som stod där så förlägen. Helt sakta fattade han hennes hand och sade vänligt: » Seså, fröken, var nu icke ledsen, utan försök att se saken från dess komiska sida; det är ju så obeskrifligt löjligt, det här lilla missödet. » » Jag trodde ni skrattade åt.
Krono, Ramsebo Cavalleri-Atigments Utjord ]NT:o i, Svennarp N:o i, * Mantal Kronoskatte, Boanäs N:o i och 2, samt Boanäs qvarngård it Mantal, deraf \ Kronoskatte, § Krono med åborätt och J Augment, äfvensom Frälsehemmanen Gastorp N:o i, ~ Mantal och Kopparp N:o i, £ Mantal, må efter föregången värdering för Kronans räkning på öppen Auction till den, som derföre erbjuder den högsta Köpeskillingen, att mot ställd säkerhet under Sév år med en | om året utgå, försäljas; Frälseoch Kronohemmanen såsom Krono-skatte med åsätta Räntor, samt de skeende anbuden på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning bero; dock att, om ett eller flere af dessa hemman till Boställen för Tjenstemän i orten, som deraf vore i behof och böra med sådana förses, lämpligen kunde anslås, sådant må förut kunna efter Kongl. Maj:ts pröfning ega rum. Enligt hvad Kongl. Maj:t i Nåder förordnat, äro emellertid genom Kammaroch Bergs-Collegiernas försorg, de för Guld verket nödiga byggnader, inventarier och effecter ställda under säkert förvar, samt Pauliströms Bruk och ofvannämnda hemman och lägenheter lijl förra ie> Kongl. Maj.-Is Nådiga. Propos. fl.-o 3o, Innehafvarens Sub-arrendatorer, mot det af honom derför erlagda arrende, tillhopa 68a R:dr Banco, \ Tunnor Ilag och \ Tunnor Korn, utarrenderade på fern års tid, räknade från Vårfrudagen år i8a5, med. vilkor, om Kongl. Maj:t så för godt funne, att desamma, utan vidare uppsägning eller åtnjutande dervid af laga fardag, afträdas.
Ytterligare Utlåtande, ang:de LåneAnslag lill en Brobyggnad öfver Tranarps Å. (U.-A.) Utskottets uti berörde ämne under N:o 53 afgifne samt af II. R. o. A. och H. PresteStdndet bifallne Betänkande har till förnyad handläggning blifvit äterförvist från V. BorgareStändct af den anledning, att i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet ett mål lika beskaffadt med detta vore anhängigt, samt från H. BondeStåndet, i anseende till de af ItiksdagsFullmäktige Paul Jönsson från Christianstads Län och Nils Persson från Malmöhus Län gjorde anmärkningar, nemi. att ifrågavarande Brobyggnad både för det allmänna och för enskilte vore af mycken vigt, enär, utom de olyckshändelser som vid Färjans begagnande ofta inträffade, nästan hvarje vinter och vår, Courirer och andre emellan Stockholm och Helsingborg vägfarande finge taga i -Jmils omväg, för att icke 3 till 4 dygn vänta på möjligheten alt komma öfver Tranarps Å. Hvarföre och då de tillgränsande 2tne Häraderne icke på något vilkor kunde enskildt åstadkomma nödiga medel för Brobyggnaden, hvartill Betänkan den, N:o 373. 337 minst erfordras 5o,ooo R:dr B:co, samt för öfrigt både Anslag och Lån-biträden af Statsmedlen blifvit lemnade till flere Hamnbyggnader och Canalers gräfvande, nu ifrågastäldte LåneAnslaget för anläggandet af den föreslagne Brobyggnaden ock syntes böra 111 edde I as, och hvilket, när Brobyggnaden vore färdig, genom beläggandet af en viss afgift af hvarje vägfarande eller gående, utan stor svårighet snart skulle kunna återbetalas. I anledning häraf får Utskottet upplysa, att Utskottet, gemensamt med Allm.
Betänkande n, N:o i5a. 3 3:o De vid Landtmäteristaten till indragning ställde Löner för en Öfver Inspector, en Ingenieur > en Inspector öfver mätt j mai och vigt, samt fem tredje Landtmätare i Landsorterne. I händelse R. H. St:r bifalla Utskottets i anledning af K. Förslag om Landtmäteristaten reglering afgifne utlåtande, som bland de under 2:dra HufvudTileln förekommande ämnen finnes upptaget och genom hvilken reglering ett öfverskott af 1002 R:dr i4 sk. 10 r:st. i stället uppkommer, blifver deraf en följd att nämnde Embetsoch Tjenstemäns nu innehafvande Löner hit öfverflyttas, med 2329: 14. 10. 4:o Ett tills vidare beviljadt Anslag ät Juris Doctorerne Collin och Schlyter för forskningar i Sveriges gamla Lagar, hvardera 1000 R:dr. Under den 29 Aug. 1822 förordnade K. M:t i Nåder, att JurisAdjuncterne, Doctorerne Collin och Schlyter, hvilka åtagit sig att anställa alla nödiga undersökningar och forskningar i afseende på Sveriges fordna Lagar, skulle erhålla ett Anslag af 3ooo R:dr , beläknadt efter 5oo R:dr för hvardera om året med början af Julii månad samma år, hvilket Anslag, genom K. M:ts Nåd.
Jemte erinran, hurusom den stora mängd obemedlade arbetssökande, som alltjemt från landsorterna inflyttade till hufvudstaden, i betydlig mån bidroge till ökande af denna kommuns kostnader för den allmänna barnavården, har uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 13) Herr Liljenstolpe, A. F., föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja Stora barnhuset i Stockholm ett årligt anslag af 10,000 R:dr för att sätta Direktionen i tillfälle att vid särdeles ömmande fall, dermed låta 100 barn få inlösas efter högst 100 R:dr 28 StatsUtskottets Utlåtande N:o 66. (Fortsättning.) för hvarje bara; men då Utskottet föreställer sig att, om, med hänseende till det åberopade förhållandet, ytterligare statsanslag skulle vara för Stora Barnhuset i Stockholm af behof och, billighet påkalladt, vederbörande icke underlåta att derom göra framställning, får Utskottet, i saknad af den utredning, som för frågans bedömande vore erforderlig, hemställa, att Herr Liljenstolpes förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 127:o. För ordnande och uppställning af Naturhistoriska Riksmusei samlingar Kongl. Maj:t begärt, för en gång, ett anslag af 15,000 R:dr. Utaf ett den nådiga Propositionen biiagdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden den 19 Maj nästlidet år inhemtas, att berörda summa enligt uppgjord kostnadsberäkning är erforderlig för ordnande och uppställning af Naturhistoriska Riksmusei samlingar i Akademiens dels nybyggda dels ändrade och reparerade lokal, äfvensom att årsauslagen till samlingarnes underhåll, vård och förökning ej lemna tillgång till denna utgift; och då således det begärda anslaget är för tillgodogörandet af dessa dyrbara samlingar oundgängligen nödigt, får Utskottet till Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 128:o.
Domstolen olika beslut i samma sak, allt efter som den ena divisonen dömmer eller den andra, d. v. s. om den ena ledamoten är frånvarande eller icke. Det tillsatta ordet ”uppenbarligen” innehåller visserligen en välmening, men icke någon trygghet; ty hvar och en som säger, det är öfverträdelse af lag, menar väl, att det uppenbarligen är så? I annat fall skulle han väl förklara motsatsen, men en dömmande bör i tvifvelakliga händelser hellre fria än fälla. Hr Gripenstedt; Grundlagen förbjuder Konungens rådgif - Den 7 September. 259 vare bestämdt att tillråda något, stridande mot grundlag eller allmän lag. Grundlagen anbefaller Konungens rådgifvare bestämdt alt söka förhindra något sådant, genom att vägra underskrift. Detta är samma pligt hos Konungens rådgifvare, endast betraktad positivt eller negativt; dä frågas: bör någon skillnad i de uttryck, som bestämma tillämpningen af denna pligt, äga rum 1 Det är endast detta, som för närvar, öfverväges. Huruvida den rådgifvaudes rätt att vägra contrasignation och derigenom paralysera Konungens beslut, är nyttig, det hörer icke hit; befinnes denna rättighet onyttig, så må man motionera dess upphörande, men så länge den finnes, bör den ställas i öfverensstämmelse med det bud, som anbefaller att icke tillråda något, som strider mot grundlag eller allmän lag. Då nu öfverläggningen af R. o. Ad. ansågs slutad, hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade antaga ifrågavar. förslag till ändring af 38 § Reg.F. Ropades starka ja och nej, hvarjemte Frih. Cederström, Jacob, . begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande votenspropos.: Den sorn antager det i 10 punkten af Const.Utsk:s mern. n:o 3 anmälda, sedan sista riksdag hvilande förslag till ändring af 38 § Reg.F., voterar ja; den det ej vill voterar nej; Vinner nej, blifver berörde grundlagsförslag af R. o. Ad. förkastadt.