Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Chefen för Eeklesiastik-departementet, Stats-rådet, Herr Grefve Hamilton uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med denna dag fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer i fråga om den så kallade kurhus-afgiftens fortfarande; Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 34. 7 Och täcktes Kongl. Majit, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag i nåder gilla, samt förordnade, att, i enlighet dermed, nådig proposition, sådan den finnes detta Protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Julw. Ank. till Exp. Ulsk. den H Nov. 1839, kl. 8 e. m. KONGL. MAJrTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag till folkundervisningens befrämjande; gifven Stockholms Slott den 21 O daher 1859. Uti underdånig skrifvelse den 2 Mars 1858, angående åtgärder för folkundervisningens befrämjande, tillkännagåfvo Rikets Ständer, att de bestämt det sammanlagda bidrag, hvilket af Statsverket borde lemnäs för folkundervisningens befrämjande, till den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, uppgående till omkring 250.000 R:diR:mt; hvarjemte Rikets Ständer, vid regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, till löneförhöjning vid samt till utvidgning af sådane stads-pedagogier, som utvecklat sig till någon större fullkomlighet, äfvensom, under samma vilkor, för pedagogien i Avesta för åren 1858, 1859 och 1860 anslogo 30.000 R:dr årligen.
I England äro 243 legaliserade homöopathiska läkare, deraf 72 i London. I hela Konungariket äro 60 homöopathiska sjukhus och polykliniker. I Frankrike äro homöopathiska läkarne 398, deraf 109 i Paris, der ock äro 5 homöopathiska sjukhus och polykliniker. I Spanien 193 homöopathiska läkare, deraf 24 i Barcelona och 27 i Madrid, der en af dem ock är Drottningens Lifmedicus. I Portugal äro de 47, deraf 6 i Lissabon och 6 i Oporto. I Belgien 26, deraf 11 i Briissel. I Holland blott 7, och upplyser motionen, att på en Slats-Utskottels Utlåtande Jki 123 (Fortsättning). 77 verldens civiliserade länder, — upprepades ock sedermera af åtskilliga talare i de respektive Stånden, enligt hvad protokollerna utvisa, trogna återljud och inlärda talesätt för yrkandet på afslag af Stats-Utskottets tillstyrkan i ämnet vid sistlidna riksdag. Med en så lös, men anspråksfull och, om den i första hand kunnat komma ifrån någon förifrad vetenskapsman, desto mera ovärdig, argumentation, som gycklet och hånet äro: — med ett sådant blott envist förnekande af allt hvad en dock mera allmänt spridd erfarenhet om den sjuklidande mensklighetens redan vunna och erkända fördelar jemväl af den homöopathiska methodens kurativa behandlingssätt: ■— dermed allena kan likväl den så mångenstädes pröfvade och vitsordade sanningen af denna nya praktiska doktrin omöjligen nedergöras, ej heller dess lyckliga resultat bortresonneras, äfven af den löjligast gycklande konstmakaren. En fortsatt erfarenhets otaliga och gynsamma vittnesbörd om den homöopathiska lärans användbarhet qvarstå, trots hånet, löjet och gycklet, dock ovederlagda och desto mera tänkvärda inför den lugna, upplysning sökande besinningen.
Departementer , , , Svar på återrcmiss • CfQ 03 “ C/a S5 3 n> 0 T5 n rf N:o g “2 3 ^ S » po Ts Riks-Ståndens Beslut. w p Pn '* Ridd. 0. PresteBorgareStåndet. BondeStåndet. N:o Pag. Adeln. 34 dito 8. f| 34 dito b. || 34 dito a. a. ff 34 dito 328 5-io b. s. d. dito dito b. s. d. 329 330 331 332 1 i-i3 13-15 i5-,7 17,18 a. a. s. d. dito dito b. s, d. dito dito dito dito dito dito dito . dito a. a. s, d, dito 1. b. s. d. dito 333 334 335 33G ig-23 1. 2 2-6 6 a. a. s. d. dito dito dito dito ■d ito dito dito dito dito dito dito a. a. s. d, dito dito dito 337 338 385 7» 8 8,9 3 dito b. s. d. a. a. | 35 dito dito a. a. | 35 dito å. s. d, a. a. | 35 dito. 1, b, s, d, a. a. f 35 33g 340 386 10, I I 11-17 4 1 1 2* 2/. a. a. jf ä/) b. s. d. a. a. f 35 b. ff 34 1).
En annan värd talare, Hr von Hartmansdorff, har äfven anmärkt mot mig, alt jag tillstyrkt 7000 rtdrs användande för Calixvägen, och att det vore inconseqvent, att tillstyrka det mmdre, och afstyrka det högre beloppet ; men det må tillåtas mig, att med arithmetikens tillhjelp, såsom bevis för min sats, anföra att 7000 r:dr är mindre än 5o,ooo r:dr, att jag vill anslå det mindre beloppet, och ali det är på denna grund jag icke ansett ändamålsenligt eller riktigt att bitiäda BorgareSt:s inbjudning till högre belopp än 7000 r:dr. Gr. Posse: Det är icke första gången jag nu har äran förklara, alt regleringar i för stark scala för ett land, sådant som Sverige, aro svåra att åstadkomma. Jag tror att vid hvarje särskildt tillfälle bör öfvervägas, huruvida vägen, som skall omläggas, är backig, eller sank, eller djup, eller sandig; och jag tror derföre, att då R. St. besluta att till Regeringens disposition ställa ett anslag af i5o,ooo r:dr eller 200,000 r:dr, så må det vara åt Regeringen öfverlemnadt att bedomina, vid hvilka tillfällen biträden till vägomläggningar må äga rum. Jag instämmer uti den önskan, att anslaget måtte blifva fördelt så myckel som möjligt. En värd ledamot har sagt, att backar icke finnas öfverallt. Detta yttrande föranleder den förmodan, som trodde den värde ledamoten, att detta anslag endast afsåge backars borttagande; men så är ingalunda förhållandet, ty det afser vägars omläggning och förbättring, påkallade af hvad orsak som helst. Uti det mig nådigst anförtrodda län finnas visserligen icke många särdeles besvärliga backar, men vägarne larfva icke destomindre på flera ställen omläggning af andra orsaker, som jag icke skall underlåta att anföra, derest jag kommer att ingå till Regeringen med tind. anhållan 0111 biträde tilt vägarnes förbättrande, och hvilka skäl utan tvifvel skola vara lika talande, som det, att vägen går öfver eu backe. Hr Rosenblad, Bernh.:
Då, efter min tanka, ingen giltig anledning förefinnes, hvarföre, under vanliga förhållanden, vid den ena kommenderingen inom landet, skull beräknas större eller mindre traktamente, än vid den andra, men den olika traktamentsberäkningen, enligt hvad erfarenheten ådagalagt, deremot medförer den påtagliga obillighet, att Befäl till och med vid samma regemente, som samtidigt är på ett ställe till ungefär enahanda tjenstgöring kommenderadt, ofta får uppbära olika aflöning, hvaraf måste uppkomma missbelåtenhet hos dem, som skola åtnöjas med den ringare aflöningen, samt dessutom traktamente, som utfaller lägre än hvad i 1851 års rese-reglemente i allmänhet stadgas, under sednare tiden befun nits alldeles otillräckligt för lefnadskostnaden, hvadan ock Eders Kongl. Maj:t icke sällan funnit sig föranlåten att deruti medgifva förhöjning, får jag, på alla dessa skäl, i underdånighet hemställa, att vid kommenderingar ur Arméen, då särskilt traktamente, enligt nu gällande författningar bestås, Befäl och Tjenstemän alltid må ega tillgodonjuta detsamma efter de grunder, som i sednast utfärdade resereglemente i allmänhet bestämmas, och således att all traktamentsberäkuing, så vidt den hittills varit lägre, än hvad berörda Reglemente allmänneligen stadgar, må derefter rättas. Då likväl genom en sådan förändring af trakfaments-beräkningen skulle uppkomma en något ökad utgift å de anslag, hvarifrån ifrågavarande traktamentsmedel utgå, anser jag härvid böra tagas i öfvervägande, huruvida dessa anslag kunna, utan behof af förhöjning, anlitas för den nya utgiften. I detta afseende får jag alltså i underdånighet upplysa, att de anslag, hvarifrån den nu utgående traktamentsersättningen bestrides, äro: l:o anslaget till Indelta Arméens möteskostnader. Bil. .lii 5 lill Kongl. Muj:ts Nåd. Dervid anhåller jag få erinra:
Kungörelsen den 1 October 1813 icke synes innefatta nog bestämda föreskrifter härutinnan, hvadan ock olika meningar, om rätta tillämpningen af densamma, ofta sig yppat, härmedelst, i enlighet med den tolkning af berörde Författning, som allmännast gjort sig gällande, vördsamt föreslå: det genom allmän Författning stadgas måtte: att. hvad Kongl. Kungörelsen den 1 October 1812 innehåller derom, att då sakegaren sjelf ej kan skrifva och således icke egenhändigt undertecknat besvärsskrift eller ansökning, som till Kongl. Maj:t samt Dess och Rikets Colle gier och Embetsmän ingifves, behörig fullmagt dertill skall vara bifogad, bör så tillämpas, att, äfven om sakegaren egenhändigt skrifvit och undertecknat besvären eller, Lag-Utskottets Betänkande N:o q3. - 3 ansökningen, skall, då skriften ingifves af annan person ån sakegaren sjelf, dennes fullmagt för ingifvandet vara bifogad, vid påföljd att eljest någon pröfning af samma skrif t icke eger rum. Men, vidkommande Motionairens framställning derom, att fullständiga formulaire till besvärshänvisningar borde utarbetas; så, enär det ej vore möjligt att, för alla olika förhållanden, som kunna inträffa, på förhand uppgöra så beskaffade fprmulaire, att de innefattade fullständig underrättelse om hvad parten hade att iakttaga, samt Lag och Författningar redan stadga allmänna grunder för besvärs-hänvisningars meddelande, finner Utskottet sig icke kunna motionen i denna del understödja. Stockholm den 10 Julii 1834. Ankom till Exp.-Utsk. d. i5 Jairi. Betänkande, i anledning af väckt motion, om återställande af rättigheten att i ringare mål begagna muntlig stämning.
Sveriges allmänna mynts*ällning icke vore af natur, att behöfva Riksens Ständers omsorg och beslut, men då dessa vid 1S1S åts Riksdag gatt för långt, är det också lyckligt, att rättelse kan af « i S a3 års Siänder gifvas. Sedan man så småningom kommit derhän, att man kan trygga sig vid Statens rayntstämpel, bör man äfven, f Den ii April f. m. enligt min tanka, icke på annat sätt bestämma qvantiteten, än genom bibehållandet af en viss proportion emellan Bankens metalliska fonder Och Sedelstocken, då full frihet är lemnad åt enskilt» Assignationsrätten, hvilken ersätter den må hända tillfälliga bristen al Riksmynlet. I närvarande stund finner jag det tröstande att höra Friherren yttra’, att ingen erkänner mer än Friherren angelägenheten, af den yttersta varsamhet i allmänna Creditförhållanden, och nödvändighet af lättnad i särskiltas betryck. Om Friherren försökt att göra samma varsamhet gällande, under sednaste Riksdagar, skulle icke nu Sverige befinna sig i så allmänt aftagande tillstånd, och så stor förlägenhet. Att klaga öfver brist på enskildt Credit, sedan den genom allmänna åtgärder blifvit störd, och för de flesta omöjelig att bibehålla, förefaller mig lika obilligt, som att klaga öfver att ett barn icke kan gå, sedan man sjelf låtit taga foten k deraf. För mig är det ofattligt, att Friherre Wirsén anser närvarande penningeolägunhet bestå deruti, att mynt qvantitet en, genom enskildta medborgares omtanka och besparing icke kan ökas. Hvad kan hindra mig att oberoende af Rikets mynt, förskaffa mig, genom mine producter, metalliskt mynt från andra länder? Det mynt jag på detta sätt erhåller behöfver ju ej sammandraga det till qvantiteten fixerade Representativa myntCapitalet; men fortfar närvarande Statshushållningsprinciper i förening med den Fi~ nanceplan som Friherre Wirsén här tyckes å - Den II April' f m, *39 syfita, fruktar jag att Sveriges förmögenhet på ett fortfarande sätt und* rgräfves, såsom det utan uppehåll skedt alltsedan år i«t?.
En stor, dum, tafatt karlslok att reda ens säng och göra allt i ordning i rummet. För resten – när snusket frånräknas – är mitt rum inte dåligt. Jag skall betala 60 francs i hyra. Allt hvad jag får af »reseanteckningar» kommer jag naturligtvis att deponera hos dig i form af sådana här bref. Det är så varmt att man omöjligen kan skrifva ordentligt. Jag tycker om värmen och solen. Här är i alla fall skönt. Det fins mycket hvita och rena tylljalousier för mina fönster, på franskt vis ända uppifrån och ända ned, och på dem skiner solen, åh så klart, så klart. Och den leker med mönstrets dagrar och skuggor på mitt skrifbord; jag har knäppt upp både klädning och lifstycke här i min ensamhet och det ger så god plats för andetagen och den sjuka venstra sidan, der jag känner min dofva värk, medan det bultar så hårdt. Att i djupa drag insupa denna solmättade luft, ger lindring. »Har det händt någonting» brukade alltid en viss person säga. Och redan i dag morse har det händt någonting. Jag har fått min långa franska räkel bortbytt mot en rundhufvad fuling med ett par qvicka bruna ögon. Jag satt och arbetade, när han kom för att göra mitt rum i ordning. Som jag såg, att han vände upp och ned på öfverdraget till en emmastol, när han skulle sätta det på, kunde mina husmoderliga fingrar icke styra sig; jag visade honom, hur det skulle vara, han skrattade åt sin dumhet, tackade för hjelpen och var mycket angelägen att prata. Jag – som hoppas lära mig franska blott genom öfning – var icke obenägen. För att få prata länge gjorde han allting grundligt. Jag har sannerligen, sannerligen ganska rent nu! Tänk hvad det kan öka ens välbefinnande. Jag var alldeles förbluffad öfver att förstå franska så bra, jag som annars står och stirrar som en fåne! Det blef ett förskräckligt babblande; jag var förtjust att få öfva mig gratis. Frågor och svar togo hvarandra. Och så löstes gåtan af min plötsligt påkomna språkfärdighet: karlen är italienare, följaktligen uttalar han franskan på ett för mig vida tydligare sätt än en infödd. Han är snygg, liflig och rapp, pratar och arbetar lika lätt.
Riksdags Ordningen k-tnna Riksens Stander någon prötntt gs rätt af Gonstitotions - Utskottets åtgärd i sådana Anmärknings frågor, hvilka Utskottet ej funnit skäl upptaga , och öUer hvilka Utskottet ‘åledes icke eller något yttrande a fgi i vit, ansåge Herr Grefven och LandtMarskalken sig vid sä beskaffadt förhållande icke kunna göra Proposition till återremiss af Coiistitutions Utskottets Memorial och icke eller till den gjorde frams talf - Den 2f April. ningen att HatHlingarne i detta Mål skulle fran Utskottet infordras. Friherre Cederström, Ulric: Som Herr Schönström yttrar att återremisser af Anmärk» rings mål förut ägt rum i flere Riks-Ständ, så kunde ju denna fraga få hvila på bord t , intill dess I lerr Schönström från dessa Stånd fö rs k i lfa t sitt behöriga Proroeolis Urdrag för att sin uppgift styrka. Jag tror att detta vore tillräckligt för att stadga ett beslut. Friherre Anckarsvärd, anförda skrifteligen; Få ställen i Grundlagen äro så tydefigt bestämde, som vilkoiet under hvilket 55 §. Riksdags • Ordningen tillägger LandtMarskalk ell.-r Taleman rättigheten att vägra Proposition. Herr Grefven® och Landt Marskalkens vägran att å min bägiiran om återremiss göra Proposition, ian efter §s innehåll ej fä grundas på annar skäl än, att den väckta frågiti skulle vara Isak-,lafve, lissen stridande emot Grundlagens lydelse. Jag anhåller deif ire att Heir Grefven och I.andtMa'skalken täcktes låta mig föreläsas den Grundlags hvarest det står bokstaf veligeo förbu let att begära återremiss å ett ifrån Constitutions Utskottet ingi!vit Betänkande rörande anmärkning.
Då utaf Handlingarne Hr Rosenqvist icke funnit några skäl eller bevekande omständigheter för den föreslagne afskrifningen, så lära motiverne för den samma igenfinnas deri, att personerne, som skola gynnas, äro Götheborgsboer, och att Herr Landshöfdingen i Götheborgs Län Grefve v. Rosen är deras förespråkare; men ehuru ömande dessa senare omständigheter för somliga kunna vara, så skall Hr Rosenqvist likväl icke af några considerationer föras från ett rätt bedömande af sak, vida skiljaktig från person. Hr Friherre Åkerhjelm, G. F., har yttrat, att Hr Riben tydligen utredt, att, om, på sätt Utskottet föreslagit, man nu skulle efterskänka 4^22 R:dr, så erhåller Kamereraren Iggeström endast deraf 822 och det öfriga går till CommerceRådet Malms Creditorer. Genom Ombudsmannen i Disconten, har upplysning vunnits, att tillgångar sannolikt finnas, om icke för hela summan, åtmindstone för någon del deraf, i Malms Massa; hvarföre det synes ock Herr Friherren angeläget, att man afskiljer det belopp man tilläfventyrs skulle vilja efterskänka åt Iggeström, och att, i afseende på bristen hos Malm, icke bör afskrifvas ett större belopp, än som icke utgår ur bans Massa. Hr von HartmansdorffAugust, har, såsom Fullmäktig i R:gdsContoret, instämt uti de yttranden, sona ^20 Stats-Utskottets Hr Friherre Åkerhjelm och Hr Uggla afgifvit samt tillagt, att om, efter hvad under discussionen hos H. R. o. A., sagdt blifvit, R:gsContoret beräknat sig ränta utan rättighet dertill, så skulle man utan tvifvel upphäfvit himmelshögä rop om våld, då man nu endast med anspråk på barmhertighet kan föra ett så högt språk: Att ingen ting är att få i Malms massa, är väl möjligt; men det är dock ickeutredt; och imedlertid har man väl lika mycket skäl att tro på Fullmäktiges och deras Ombudsmäns officiella uppgift, som på en enskild Ledamots utsago.
Danska kronohemman, äfvensom till Svenska Kronohemman genom reduktion eller byte förvandlade Skånska frälsehemman, hvarvid större delen af de hemman, som varit de nya Svenska Kungsgårdarne till deras häfdande uuderlagde, blifvit bibehållna vid den arbetssbyldighet derunder, som dem af ålder ålegat, men andra sådana arbetshemman åter fält vidkännas rustning, hvaraf allt vill synas, det ifrågavarande arbetsskyldighet till Kungsgårdarne betraktats såsom en motsvarighet till rnstningsbesväref, på samma sätt, som den hästoch, fördelshemmaueu åsätta, Indeluingshafvaren på lön anslagna grundränia den tiden föreställde en mot röstningen uppgående lunga, hvilken likväl, sedau hemmansräutan upphört att, såsom noder Danska tiden var vanligt och ännu i det öfriga Sverige eger rum, erläggas med förvandling efter årlig markegång, numera ingalunda är deremot svarande; att berörde förhållande än ytterligare styrkes deraf, att både linder sjelfva indelningstideu, som i Skåne fortgick nära ett halft århundrade, och äfven sedermera vid många kungsgårdar inträffat, att hemman, som ursprungligen varit till utgörande af arbetsskyldighet eller hofveri dit anslagna, blifvit, såsom nog aflägse från kungsgården belägna och lill arbetshemman mindre tjenllga, på derom gjord anmälan, i stället indelade till rustning, hvaremot närmare intill kungsgården belägna rusthåll i stället anslagits till arbetshemman, så att, onder tidens lopp, rustningsoch arbetsskyldigheten flerstädes är vorden ombytt, hvilket utbyte dock ännu oftare synes bafva egt rum mellan gamla arbetshemman, sorn varit alltför aflägsna, samt närmare till kungsgården belägna hästoch fördelshemman, de der, ehuru förut hvarken med hofveri eller rustning betungade, likväl, med tillämpning af 1695 års Kongl. Reglemente, ansetts pligtiga att arbetsskyldighet öfvertaga, emot stadgadt afdrag på hemmansräutan; att, till reglerande af det obestämda och godtyckliga i hofveri-väsendet, frivilliga koutrakter under tidens lopp med arbetsbönderne upprättats, hvarjemte, der sådane kontrakter icke kunnat llllvägabringas, ordentliga beslut om arbetsskyldigbeternas belopp ocli sättet för deras utgörande i stället blifvit utfärdade, än af vederbörande Läns-styrelse, än af Krigsoch Kammar-Kollegierne och än af Kongl.
Nu, då presten oftast måste öppna sin bana inom församlingen med en strid om rättigheterna; då han, om så kallad sämja skulle vara eller blifva träffad, nödgas oftast uppbära den i diverse poster och persedlar, såsom ost, mjölk, oller, matskatt etc., hvilka hvar för sig äro för grannlagenheten motbjudande och prestens värdighet stridande att emottaga; då åhöraren sällan underlåter att betrakta pastorslönens utgörande såsom en af sina tyngsta bördor, och vid hvarje sådan utgift kanske erfar en motverkan till den kärlek, som borde draga honom till sin själasörjare, — uppkommer ofta af sjelfva löuingssättet, hvilket fått utseende af att mer bero på godtycke än lag, en kallsinnighet, som är ingenting mindre än fördelaktig för framgången af prestens embetsverksamhet inom församlingen, som nedsätter det höga anseende, hvari presten bör stå uti opinionen, och som beröfvar honom det förtroende, hvarförutan han svårligen kan lyckas att åstadkomma åhörarnes moraliska förbättring. Efter uppläsningen häraf begärde Frih. Raab, alt denna motion måtte remitteras till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:n samt jemväl communiceras Hiigv. PresteSt., hvilket, uppå derom af fl. Ex. Hr, Gr. o. Landtm, framställd propos., af R. o. Ad. bifölls. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Vid förra riksdagen väckte jag äfven en annan motion, som likaledes misslyckades. Jag vill dock försöka, om hon vid denna icke kan hafva bättre framgång, den nemi. att det s. k. mynthuset måtte inredas till embetsrum åt samtelige Statsdepartement, med undantag för det Utrikes. Omständigheterna äro i detta fall lika nu, som då, hvarföre jag tager mig friheten upprepa hvad jag då härutinnan yttrade: Att här, såsom på andra ställen ofta brukas, förena embetsrum för departementet med boningsrum för dess chef, har liera olägenheter. Det kök och den betjening, som erfordras för ett stort hushåll, medföra lära för eld och våda för Statens handlingar, hvilka måste i embetsrummen förvaras.
N:o 2, i anledning af väckt fråga, att Calmar Län malte i tvänne Landshöfdingedöme!! fördelas; N:o 3, i anledning af väckt motion om rättighet för rustoch rote hållarne i Barne, Wiste, Åse och Kållands m. 11. härader i Skaraborgs Län, att erhålla utsyning å närmast belägne kronoskog, för knekte-stugors uppbyggande; N:o 4, angående inköp och utdelning af ett antal exemplar utaf Svenska Fornskrift-Sällskapets handlingar; N:o 5, i anledning af väckt motion om rättighet för vissa hemman i Färentuna härad af Stockholms Län, att erhålla årlig utsyning å en kro nans park; N:o 6, i anledning af väckt motion 0111 uppmuddring af sundet vid södra Stäket; N:o 7, i fråga om en lånefond till jordbrukets förkofrande; N:o. 8, i anledning af väckt motion om en extra Pro v in ci a 1- liek a res anställande för Södertörn; N;o 9, i anledning af väckt motion om uppförande af en brygga vid Blockhusudds tull, eller om rättighet för mindre farkoster att vid tullkammaren i Stockholm erlägga hamn-umgälder; och N:o 10, i anledning af väckt motion om inköp för statens räkning af framlidne Amiralen Gustaf af Klints Sjö-Charlae-Verk. S. D. Föredrogs å nyo Lag-Utskottets betänkanden och memorial: N:o 23, i anledning af väckt motion, angående förhöjning af ansvaret för åverkan och ohägn. m. m.: bifölls; N:o 24, i anledning af väckt fråga, angående förändring i 7 § och upphäfvande af 8 § uti Jorda-Balkens 16 Gap: Bifölls; N:o25, i anledning af väckt motion, angående stiftande af en lag, i afseende på Gode Män eller Coropromissarier: Bifölls; p/ •ot.-Utdrag, deli 20 November 1844- 341 N:o 26, i anledning af väckt motion, angående bestämmelse af viss lid, h varinom vigsel, efter slutad lysning lill äktenskap, bor ega runi : Bifölls; N
Raab. Hvad åter angår den begäran, som Hr Munck af Rosenschöld framställt, att Just.Ombudsm:s mern. ronde det väckta åtalet skulle upläsas, tror jag att R. o. Ad. hvarken kan eller bör förhindra något sådant, enär det är en handling, hvilken Hr Munck af Rosenschöld till sitt försvar åberopat; och då han varit obestridligen berättigad att detsamma sjelf upläsa, bör väl honom ej eller förmenas att dervid anlita någon af kanslisternes biträde. Jag tror ej att Hr Gr. o. Landtmrs mening var alt förhindra denna upläsning, han erinrade endast derom, att någon öfverläggning om innehållet af denna handling icke kunde komma i fråga. Det är derföre att jag anser det ligga i R. o. Ad:s eget intresse,att denna fråga behandlas med all möjlig opartiskhet, som jag tagit mig den friheten att framställa min åsigt i afseende å Hr Munck af Rosenschölds gjorda begäran om memdets upläsande. Då härefter början skedde med upläsningen af en, uti ett af Hr Munck af Rosenschöld nu inlemnadt tidningsblad, intagen skrift från R. St:rs Just.Ombudsm. till K. Hofrin öfver Skåne och Rlekinge, anmälde sig och yttrade Hr Printzensköld: I händelse upläsandet af ifrågav:de handling skulle tillåtas, fordrar jag bestämdt, alt densamma, enär den utgått ifrån en offentlig embetsmyndighet, måtte antingen i original, eller i en officielt bestyrkt afskrift företes. Här ser man ett tidningsblad framlemnadt, för att derutur skulle upläsas hvad som anses böra komma till R. o. Ad:s kännedom; detta kan icke vara formenligt, och så länge derföre, som här icke framlägges en handling, hvars riktighet är af vederbörlig auktotoritet intygad, protesterar jag mot den begärda upläsningen.