Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nermans enka; N:o 171, i anledning af väckt motion om förhöjning af den ryttare och soldater från Wadstena Krigsmanshus-kassa tillkommande pension, och N:o 172, i anledning af väckta motioner, angående förändrade grunder för pensio nering af Justitiae-råd. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 173, i anledning af väckt motion om Remonteriugs-skyldighetens samt Bevä ringsoch Beklädnads-persedlarnes vid indelta kavalleri-regementena öfvertagande af Staten; tim. ■ qq Bih. till R. St. N:o 174, i anledning af väckta motioner om förordnande af särskilde Inspektörer öfver Folkskole-väsendet samt tillsättande af under-lärare vid Folkskolorna, och N:o 175, i anledning af väckt motion om anslag till praemier åt skicklige Folkskolelärare. S. D. Föredrogs ånyo Hedervärda Bonde-ståndets, genom utdrag af dess Protokoll den 1 dennes, gjorda inbjudning till Med-stånden att instämma uti Bonde-Ståndets, samma dag, i anledning af 1 mom. uti Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 10, om inställande af pressjäst-beredning,* i sammanhang med bränvinsbränning under innevarande år, fattade beslut, att, med ogillande af Betänkandet, i denna del, antaga och godkänna Herr Hjärnes vid nämnde Betänkande fogade reservation; och fann Borgare-ståndet för godt att, med frånträdande af dess förut fattade beslut, i anledning af berörda mo ment, antaga ofvanskrifna inbjudning. S. D. Föredrogs ånyo Iionstitutiofis-Utskottets Memorial, N:o 21, med infordradt Utlåtande om Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring i 85 § Regerings-Formen, i afseende på Tryckfrihets-förordningens egenskap af Grundlag, äfvensom, i sammanhang dermed, uti åtskilliga i Regerings-Formen, och Riksdags-ordningen.
I detta ljushaf af rena, ädla färger irrar ögat omkring, oroligt sökande en hviloplats, ty man förvirras i början af alla dessa glänsande reflexer. Vi gå in i denna skog af pyramider. Allt är tyst och stilla. Endast presterna i sina svarta kappor gå in uti eller ur templen. Der se vi tempelväktaren lägga ny ved på bålet, och der se vi små processioner af barn mellan 8 och 15 år ljudlöst gå ned för tempeltrapporna och försvinna det är de blifvande presterna, som redan från sin tidigaste barndom läras till det ansvarsfulla yrket. Hvilken högtidlig tystnad och hvilket lugn råder icke här inne! Ingen fågelsång, inga blommor, inga träd, endast stenbyggnader, hvilkas lugna harmoniska former och enkla stil visa oss aztekernas framstående konstsinne och låta oss få ett begrepp om den ihärdighet, hvarmed denna nation slägt efter slägt, århundrade efter århundrade dragit sitt strå till stacken för att få fram en bild af konstens eviga symbol. Arkitekturen var för aztekerna en fri konst, som ej var underkastad någon byggmästares s. k. ekonomiska kritik. Den sökte förena teori och praxis till ett samladt helt, som också, om man betraktar nationens dåvarande kulturståndpunkt, höjde den högt öfver den småaktighet, som nu för tiden vanligen kväfver arkitekturen och gör de flesta af dess utöfvare endast till tjenare åt byggmästarne, som sjelfva merendels sakna allt intresse för estetik och konstsinne. Möjligen insågo också aztekerna redan då, att ansvaret för ett lands mer eller mindre lyckade arkitektur ej endast faller tillbaka på dess arkitekter utan också i första rummet på dem, som af småaktigt lokalintresse uppoffra skönhetens enkla lagar för surrogatets uppstyltade obetydlighet. Arkitekturen var för aztekerna en klenod, bearbetad af forntidens mästare i olika former och kommen för att beskyddas och förskönas, ej för att sönderplockas af en oförståndig ekonomi. Låtom oss stanna ett ögonblick framför tempelgårdens hufvudtempel, en pyramid i form af en rektangel 250 fot lång och 200 fot bred vid marken.
Ständer aflåta nådig framställning om anvisande af den för öfriga uppgifna löneförbättringar erforderliga summa 6,150: — deraf dock, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, de för läkarne vid arméens regementen och korpser samt för sjukhusläkaren afsedda lönebeloppen synas böra fördelas på vederbörliga anslag under hufvudtiteln, och endast den för generalfältläkarne beräknade aflöning upptagas serskildt under den här ofvan föreslagna rubrik, Fältläkare-staten, under hvilken äfven det nu serskildt uppförda rese-stipendium för militärläkare torde lämpligen kunna öfverflyttas, likasom från Generalitet, sslaten 5 fältläkare-arfvoden med tillhopa 500 R:dr.” ”Indeldta Arméen ”Kavallerioch Infanteri-regementena. Genom den år 1833 i nåder fastställda lönereglering för Indeldta arméen heTransport R:dr 24,862: — Kung/. Majds Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. Transport R:dr 24,862: 40. stämdes, bland annat, att, sedan öfvers te-indelningen vid f. d. Adelsfane-regementet, hvilken då innehades af f. d. Generaladjutanten för arméen m. m. Herr Grefve M. Björnstjerna, hunne blifva ledig, de under denna indelning inbegripna boställena Engsholmen och Borghaga skulle, i utbyte emot andra för löneregleringen disponerade boställen, indragas till Statsverket, samt att af indeldta räntorna skulle tillfalla: Lif-regemcntets Grenadier-korps 1,042: 9. 2. Södermanlands regemente 1,060: och förklarades derefter och senast genom nådiga Brefvet den 10 Juli 1840, uppå vederbörandes underdåniga framställningar om de med räntornas uppbörd förenade svårigheter, att berörde belopp skulle, från den tid räntorna blefve genom indelningshafvarens afgång för Statsverket disponibla, till nämnde korps och regementen kontant utbetalas.
M. ägt grundlagsenlig räll lill meddelande af denna föreskrift lär väl icke kunna ifrågasättas, och något förslag till stadgande, som skulle hafva stätt i uppenbar strid med densamma, ansåg Ulsk. sig ej tillsländigt alt framställa. Jag tillstyrker bifall till första alternativet i Ulsk:s betänk., emedan det i min tanka leder till minsta besvär, till en lättnad vid controllerna och till den minsta ökning i de kostnader, sorn dessa skärpta controllcr komma alt medföra. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Hysande hufvudsakli gen enahanda åsigter, som dem Frih. Palmstjerna nyss uttalat, anhåller jag att fä förena mig med honom i begärande afålerremiss af ifrägavar. punkt ang:de controllerna, och uther mig blott all fä fästa uppmärksamheten derpå, all genom det sätt för controllernas åstadkommande, som af Utsk. blifvit föreslaget, skulle ovillkorligen uppkomma en ökad statsutgift för allöningeu lill de tjenstemän, som erfordrades för controllerna, då deremot det i Frih. Oxensljernas reservation uppgifna sätt skulle verka till en minskad statsutgift af circa (»000 r:dr. Jag ber äfven alt fä upptaga till besvarande ett af den siste värde talaren gjordt inkast emot det uti reservationen uppgifna förslag lill eontroll. Han yttrar nemi., att Slaten möjligen skulle riskera någonting, om upphörden af dessa medel öfverlemnades till kronofogden, dä han derjemte förmenade, att det af Utsk. uppgjorda förslag, alt ch.sig.lorsäljningsmännen i landsorterna borde ställa borgen innan de lingö emottaga chartonia, skulle medföra en jemförelsevis vida större säkerhet. Jag hemställer till den värde talaren, om lian icke har sig nogsamt bekant, ali kronolögdarne äfven nu måste ställa borgen, oell när de hafva förtroende alt uppbära Statens öfriga vida större inkomster än denna, så kan jag icke se, ali Slaten dervid har någonting att riskera. Hr Rosenblad: Det är på Henne sätt Staten kan förlo ra den inkomst, soto är påräknad genom charta-sigiliata.
Utsk en afdelning af StatsUtsk. och således en integrerande del deraf, skulle jag likväl icke anse det vara skäl att vid framställning af inkomstbetänk., innan noggrann undersökning af extra-ordinarie inkomsterna blifvit företagen, inkomma med förslag på de belopp, som Under de särskilda extra inkomsttitlarna skola vara att påräkna. Jag kan ej heller af StatsUtskjs betänk, finna, att Utsk. i sitt förslag på något vis uppfordrat R. St. att taga till afgörande, huru mycket af hvart slag af bevillningen skall utgå, hvilket, efter min öfvertygelse, icke kan låta sig göra, innan det blir utredt, hvad soia af ena eller andra slaget kan utgöras, erne - Den t Maj f. ra. it dan det vore att binda händerna på sig oell betaga sig rättigheten att, genom förhöjning eller förminskning å ena eller andra inkomsttiteln, bereda de förändringar och förbättringar, som med .Rikets sanna nytta voro förenliga. Jag tror derföre, att då StatsUlsk. i sitt betänk, upptagit de extra-ordinarie inkomsterna, sådana de influtit sedan sisla riksdag, Utsk. likväl icke derigenom velat begära, att R. St. nu skulle bestämma det belopp, som dessa inkomster böra utgöra; men jag anser detta upplagande ingalunda skadligt, utan tvärtom nyttigt, såsom en underlättnad för Bevilln.- Utsk. vid bevillningens fördelning. Något undandöljande af statsbristsumman kan derigenom hvarken åsyftas eller äga rum, och uppgiften skulle vara skadlig endast i det fall, om R. St. nu ville till sifferbeloppet bestämma, huru mycket af hvardera slaget skulle vara att påräkna. Jag tror derföre, att den af Gr. v. Fersen framställda anmärkning endast i det afseende fordrar uppmärksamhet, att R. o. Ad. nu icke bör ingå i bestämmande af någon viss summa, som af de särskilda extra inkomstkällorna bör vara att påräkna. Hr von Hartmansdorff: Den punkt i 3o §. Riksd.- Ordn., som Gr. v. Fersen uppläste, styrker den af mig yttrade tanka, att det icke är främmande för StatsUtsk. att uppgifva, huru mycket genom bevillning bör utgöras.
Ståndet aflemna en Motion i afseende på grunder för Tullbevillningens utgörande, och anhåller nu att få fästa uppmärksamheten på de flera Författningar och reglementariska åtgärder, som, lill vinnande af säkerhet vid Tullbevillningens uppbörd, af andra Utskott jemte BevillningsUtskottet böra handläggas, innan de till Ständernas afgörande öfverlemnas. Att en lycklig verkställighet af Författningarne, angående Tullbevillningen, beror så väl på omsorgen att sjelfva Författningarnes innehåll icke gifver anledning till Lagbrott, som af de Embetsverks organisering, hvilka skola handhafva dem, måste numera vara bevisadt genom jemnförelsen emellan de Författningar, som i detta afseende varit gällande före och efter i8a3 års Riksdag, och emellan de Embetsverk, hvilka det under dessa olika tider ålegat Den 12 December f. m. 99 att handhafva dem; och derigenom måste äfven vara bevisadt, att det icke är mera omöjligt alt skaffa lydnad för goda Lagar i denna, än i andra delar af samhällsordningen. Att de efter i823 utgifna nya Tullförfattningar till Rikets fördel så väl utslagit, derföre tror jag förtjensten till stor del tillhörer den nya Tullstyrelsen. Med min öfvertygelse är det fullt öfverensstämmande, att denna Styrelse, som har sig uppdraget bevakandet och uppbörden af en så högst betydande Statsinkomst, hvilken genom naturen af sin inrättning är den jemna. t och bäst fördelade, samt af alla minst tryckande, bör vara så lönt, att Nationen äger rättighet af densamma fordra, att denna Styrelse motsvarar det stora förtroende densamma erhållit. Att för framtiden försäkra detta vigtiga ändamål, vågar jag föreslå, att den lön, som Öfverstyrelsen vid Tullverket åtnjuter, för framtiden borde beräknas till vissa Procent af Tulluppbörden.
Det är klart, att hvar och en mäste önska alt striderna emellan räntegifvare och räntetagare måtte upphöra, eller åtminstone förringas, förlusterna å ömse sidor upphöra och barmen med detsamma försvinna. Då man ser saken från räntetagarnes sida, så är förhållandet, alt de löutagare i Sverige, som bibehållit indelt lön, hafva sin inkomst i behåll, men de som emottagit penningelön, hafva förminskade inkomster. Det måste följaktligen ligga i löntagarnes intresse, och med detsamma jemväl i statens, alt vidmakthålla ett löningssätt, hvarigenom lönen bibehålies och Regeringen förblifver oberoende af Stiindernes bevillningar vid hvarje riksdag. Funnes i detta land ett fast mynt, annorstädes än i bancoreglementet, hvilket R. St. kunna, utan Konungens samtycke, förändra vid hvilken riksdag 526 Den 15 Maj. sorn helst, och vore man van att hålla sig vid ett fast mynt, så att vanan kunde ersätta lagens brister och den osäkerhet, som 72 § Reg.F. medförer i afseende på sedelmyntet; så kunde en sådan förändring, som den föreslagna, med någon säkerhet företagas; men under närvarande förhållanden kan jag icke annat än anse hvarje förändring, som åsyftar att borttaga räntorna och uppsägningsrälten (ty räntor ulan uppsäguingsrätt lemna icke samma säkerhet) såsom betänklig både för räntetagaren och för Staten. Bland räntetagare kunna dessutom, på sätt Frih. Cederström redan anmärkt, och såsom StatsUlsk. också uppgifvit, jemväl finnas sådana, som njuta sin ränta af auginenter. Dessa kunna naturligtvis icke rubbas i den äganderätt, hvarunder de köpt sina rusthållshemman, och jag befarar, alt Ulsk:s argumentation i hänseende till dem icke kan hålla stånd. Hvad räntegifvarne beträffar, så är klart, att för en stor del af dem måste det vara fördelaktigt, på sätt Frih. Palmstjerna yttrat, att få lemna penningar, men för en annan stor del i de sädesrika landskapen vore det, på sätt han också erkänt, ogörligt att gifva penningar, utan en alltför stor förlust.
4:o 1 fråga om anslaget till Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenies handpenningar. får Utskottet, enligt Kongl. Majlis derom gjorda framställning, hemställa, att, i stället för nu utgående 10,000 Ridr, må såsom anslag till Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Eugenie uppföras ett belopp af 18,000 Ridr. 5:o ,Vidare har Kongl. Maj t, i anledning deraf, att Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergötland ej numera, pä sätt tillförene egt rum, får sina hästar utfodrade i det Kongl... hofstallet, behagat föreslå att, till utfodring af Hans Kongl. Höghet Hertigens af Östergötland stall, mätte beviljas ett särskildt anslag' af 6,000 Ridr. Dä emellertid vid sednaste riksmöte ett anslag till ganska betydligt belopp blek enligt hvad Kongl. Majit, i nador äskat, anvisadt för deras Kongl. Högheter Hertigens och Hertiginnans af Östergötland hofhållning; och dä Utskottet tror sig kunna antaga, att detta anslag af Rikets Ständer beviljades under den förutsättning att Stats-verket ej skulle, åtminstone under den närmaste framtiden, för samma än-*- damål vidare tagas i anspråk, har Utskottet 4 Stats-Vtskottets Utlåtande., N:o 47. ej funnit skäl att å förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 6:0 Afven i afseende pä denna Hufvud-titels öfriga i den Kongl. Propositionen ej särskildt omförmälda anslag, har Utskottet icke förbisett de uti förutnämnda, inom Bonde-ståndet afgifna, yttranden till Utskottet ställde uppmaningar, att iakttaga ali möjlig sparsamhet med Statens tillgångar; men då en del af dessa yttranden icke innefattar bestämda förslag till de inskränkningar, som åsyftats, samt äfven de motionärer, hvilka påyrkat nedsättning till uppgifvet belopp af ett eller annat bland anslagen till de Kongl.
Stånd gjort af redbara förmåner, nu, betraktadt såsom belöning åt förtjenster, är vida under sitt fordna värde. Bör man då ännu mera minska denna belöning, genom att inskränka för den nya Adeln en förmon, hvaraf, som den värda Ledamot hvilken försvarat denna tanka sjelf anmärkt, ingen samhälls medlem förnärmas? Bör man inskränka Konungens gamla rättighet att till denna belöning använda ett medel hvarigenom hvarken statskassan eller allmänna förmögenheten lider? Bör det ske i en tid, då ett allmänt rop om saknad patriotisme, om egoismens framsteg, om egennyttan [s] inkräktningar, snarare kräfva en ökad oell kraftigare upmuntran till försakelser och upoffringar för fäderneslandet ? Kanske skall någon häremot anföra dels en befarad omåttelig förökning af denna klass i nationen dels möjligheten af oförtjenta personers uphöjelse, och den deraf härflytande vida större orättvisan emot samhället, om äfven deras efterkommande skulle behålla en förmon hvartill sjelfva Stamfädren voro oberättigade; Fölgderne i det förra afseendet skall jag bjuda till att af Statistiske underrättelser uplysa; Det sednare hörer till de ofullkomligheter, som åtfölja alla menskliga inrättningar. Må det blott tillåtas mig i allmänhet tillägga, att om många Stamfäder se sin ätt fortplantas genom efterlemnade barn, finnas deremot många •21 322 Den 1 Augusti 181*2 andra som nödgas sakna denna tillfredsstellelse, sorn under en af mödor upfyld lefnad, till andra försakelser nödgats lägga den af en huslig sällhet och af naturens käraste böjelser, som på sin dödssäng endast kunna omfamna i stället för arfvingarne af sitt namn, Skuggan af det tomma hoppet om ett minne hos efterverlden. Det andra ändamålet af adelns inrättning är otvifvelagtigt att utgöra ett med serskild constitutionel röst begåfvadt riksstånd; Men jag tror icke, att detta ändamål är uppfyldt, när man lyckats att i detta röstägande stånd bibehålla ett tillräckeligt antal Ledamöter, hvilket likväl äfven jag anser för ändamålet nödvändigt.
Min upmärksamhet fastades derpå, att Hr Gripenstedt nyttjade vid tillfället ganska stränga ordalag, men hvad sotn ännu mera öfvertygade mig, att en viss bitterhet var Den 25 April. 405 med i spelet, var just den omstiindigheten, att Hr Gripenstedts yttrande icke var isoleradt. Hr von Troil, S., upträdde äfven emot Fullmäktige, och var icke blott dokumenterad, utan hade särdeles väl reda på Fullmäktiges låne-operationer under den tid, som föregick den, då decharge meddelades dem. Nu var det ett missöde att denna fråga var redan afgjord, så att det torde hafva varit få, om ens någon, af It. o. Ad:s ledamöter, som hade till hands StatsUtsk:s DéchargeBetänk., eljest hade man ganska väl kunnat se, att Utsk. på förhand vederlagt de anmärkn:r Hrr von Troil och Gripenstedt här framställde. Att emellertid dessa nnmärkn:r icke varit tillfälliga, slutar jag deraf, att nästan samtidigt gjordes emot Fullmäktige i allmänna lidningarne anlopp af en ledamot utaf ett annat Stånd, hvilkens anmärkmr voro af samma beskaffenhet, som dem Hrr von Troil och Gripenstedt framställt, men redan blifvit af StatsOtsk., i dess DéchargeBetänk., vederlagda. Hela denna discussion innefattar något besynnerligt, hvars egentliga motiv och ändamål man nu har svårt att förklara, och det blifver en kuriös historia vid denna Riksdag, att den kunnat framkomma. En annan fråga är, huruvida R. o. Ad. anser nödvändigt att frågan, medelst en remiss till StatsUtsk. och undersökning i anledn. af Hr Gripenstedts yttrande, skall fullföljas. Jag tror att hela detta förfarande, utan en slik undersökning, har erhållit prägeln af ett oskuldsfullt updagande af sanningen. Gr. Frölich: Jag har begärt ordet egentligen derföre, att jag önskade förekomma en sådan tolkning af mina ord, som då jag, i anledn. af Hr Cederschiölds ytttande, framställde nödvändigheten att erhålla ett säkert corpus delicti, icke instämt med samme talare, eller i hans motion.
Men de trupper som stodo norr om Umeå, skulle marschera norr ut till general Gripenbergs fördelning, utom Savolaks jägare, hvilka borde erhålla fritt genomtåg, äfven sedan Ryssarne besatt staden. Enligt uttryckligt förbehåll skulle ingen plundring få äga rum. Grefve Cronstedt blef, efter dessa händelser, kommendör med stora korset af svärds-orden, samt löjtnant Clementioff kapiten. Flere nådebevisningar för de här förefallna träffningar äro ej mig bekante, ehuru major G. Ehrenroth, som vid alla tillfållen utmärkte sig både genom tapperhet, drift och rådighet, äfven nu bordt ihågkommas. Likaså hade öfverste-löjtnant Furumark icke förtjent att glömmas; endast hans vaksamhet förekom, att icke Savolaks jägarne blefvo tagne på Holmön. Härvid påtvinga sig ovilkorligen några ytterligare anmärkningar. Hvarföre skulle, under allt detta, Westerbottens regemente förblifva liggande på roten, och icke försändas till Umeå, att försvara sitt eget land? Om grefve Cronstedt, hvars hela styrka under gevär utgjorde omkring 1,000 man, kunnat uppställa 2 à 3,000, så hade Ryssarne ingen ting förmått uträtta, på sin höjd plundra en eller annan närmast stranden belägen gård. Men halfåtgärder voro så vanliga under detta krig! I fall, sedan isen lagt sig öfver Qvarken, och det blef bekant, att Ryssarne sammandrogo en betydlig här i och omkring Wasa, den i Råneå och Luleå stående Finska brigaden, tillika med fjerde brigaden i Burträsk, fått befallning att rycka ned till Umeå, samt Westerbottens regemente blifvit uppbådadt och samladt derstädes, så hade derigenom en så stor styrka blifvit samlad, att Ryssarne för ingen del kunnat få fast fot i Umeå. Ryska hären som gått ifrån Wasa, uppgafs till 10,000 man; men deras officerare sjelfve erkände, att de under den svåra marschen öfver Qvarken förlorat nära 2,000, hvilka störtat under vägen.
R:dr 2,875,500: — Hiifvudsumman af de till Fjerde Hufvud-titeln eller Landtförsvaret hörande föremal skulle, i följd af hvad jag här ofvan i underdånighet föreslagit, komma att blifva : för utgifter på ordinarie stat, årligen R:dr 8,793,491: 98, deraf förslagsanslag 1,672,552: 32. för extra ordinarie behof, under hela statsre gleringsperioden R:dr 875,500: — För öfrigt har af vederbörande blifvit i underdånighet hemstäldt om anvisande af nedanstående anslag: till anskaffning af 12,000 sidogevär för Infanteriet R:dr 81,000: — till 15 barackbyggnader för indelta Regementen och Korpser R:dr 89,800: — till en förrådsbyggnad af sten å Ladugärdsgärdet för Lif-regementets Dragon-korns och de trupper, som derstädes komma att till öfningsläger sammandragas 102,000: — till stallskjul åt Sappörtruppens exercishästar b: dr 5,000: — tillhopa utgörande en summa af R:dr 277,800: — Men jag anser mig nu icke kunna begära framställning till Rikets Ständer om dessa anslags beviljande”. 38 Bil. M 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. NI 1, om Statsverket 1859.
Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 3 och 14 dennes på bordet lagda Prot.-Utdrag den 14 December 1857. Belänkande N:o 10, i anledning af väckt motion om rättighet för innevå narne i Wermland att uti lösväskor med posten sända paketer af till och med ett skålpunds vigt. S. D. Pöredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Ulskotlets den 5 och 12 dennes på bordet lagde nedannämnde Memorial: N:o 30. angående förändringar i de till den blifvande nya BevilInings-stadgan hörande formulärer; och N:o 51. angående Post-hevillningen. Frän Högt. Preste-Ständet. S. 1). Föredrogs Höglolliga llidderskapet och Adelns, medelst Protokolls-utdrag N:ö 516, till de öfriga Riks-Stånden gjorda inbjudning att instämma i dess, vid pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 167, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Nionde Hufvud-titel, med afseende på 6:te punkten af samma Utlåtande fattade beslut, hvarigenom Ridderskapet och Adeln bifallit berörde punkt med det tillägg, att Kommers-kollegii embetsoch tjenstemän uttryckligen tillerkändes enahanda pensions-rätt med deras vederlikar i rikets öfriga Kollegier, änskönt för åtskilliga bland bemälde embetsoch tjenstemän lönefyllnad utgår i form af arfvodes-anslag från Manufaktur-diskontens medel. Preste-Ståndet, som med Ridderskapet och Adeln i frågan fattat öfverensstämmande beslut, fann på grund häraf ifrågavarande inbjudning ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D.