Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det nuvarande tullvärdet 2 r:dr 32 sk. skålpundet å knappar af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, öfverstiger jemväl det verkliga, som högst lärer kunna antagas till 2 r:dr; hvadan införselstullen ock torde böra jemkas från 32 till 24 sk. skålpundet. Sedan för ej specificerade knifvar samt gafflar vigtberäkning blifvit vid 1845 års taxereglering antagen, synes enahanda förtuilningsgrund böra stadgas jemväl för rakoch pennknifvar; och då medelvärdet lärer utgöra omkring 5 r:dr skålpundet, hemställes, att införselstullen derå må bestämmas till 1 r:dr 12 sk., hvilket för rakknifvar, hvaraf ett dussin i allmänhet väger 2 skålpund, gör för stycket, som nu drager 16 sk:s tull, 10 sk., och för pennknifvar, af hvilka ett dussin af de allmännaste slagen väger omkring 1 skålpund, uppgår per stycke, derå den nuvarande tullen är 8 sk., till 5 sk., hvilken tullnedsättning till nära likhet med hvad af Tullkommitteen blifvit föreslaget, synes påkallad af det äfventyr för smuggling, ifrågavarande slags knifvar med nu gällande tullbestämmelser varit underkastade. Som derjemte de till rubriken »andra slag samt gafflar, ej specificerade» hänförliga varuslag, nu upptagna till 3 ndr 46 sk:s värde och 1 r:dr införselstull eller 30 procent, icke i värde öfverstiga 2 r:dr skålpundet, lärer sagda tullafgift böra nedsättas till 24 sk. skålpundet eller 25 procent å värdet.
M:t anhållit om nådig föreskrift i afseende på tiden, när Sveriges fredliga förhållande till desse främmande Magter, under senare ”åren, från och med år 1807, må hafva existerat, upp"hört eller ånyo vidtagit, för hvilken tid de hos Com"mitterade anmälde ersättningsanspråk, med få undantag, blifvit gjorde, och har E. K. M:t till Commit"terades rättelse i denna del aflemnat Herr StatsMini"sterns för Utrikes Ärenderne i ämnet afgifne utlåtande, hvilket Committerade sålunda tillämpat, att, med "undantag af hvad som rörer Frankrike, der gräns"linien emellan fredsoch krigs—tillstånd ansetts be”stämd genom Pommerns oecupation i början af år "j8i2, Committerade i afseende pä Preussen,England 332 Stats-Utskottets ”och Dannemark, funnit upphörandet af de Politiske ”och Commercielle förhållanden samt de ömsesidiga ”Beskickningarnes återkallande, utmärka att Krigstillståndet in träd t. — Sedan E. K. M:t uti Dess ofvan”berörde Nådiga Skrifvelse till R. St:rs Statsutskott af ”d. ii sisth Junii i Nåder gillat Committerades åsigter, ”så vidt desamma rörde Frankrike och Preussen, men ”deremot förklarat tiden för beräkningen af Fredstill”ståndets fortfarande med England till dagen af Krigsförklaringen d. 17 Nov. 1810, och med Dannemark ”likaledes till Krigsförklaringsdagen d. i5 Sept. i8i3’ ”så anse ock R. St:r, att hvad E. K. M:t salundaytt”ratj bör vid pröfningen, huruvida förlusterne ägt rum ”under tillstånd af Krig eller Fred, lända till ofelbar ”efterrättelse.”
Expeaitions-Utskottet, som redan uppdragit åt en af de vid Utskottet anställde Cancellister att, efter ett af Utskottet fastställdt, härvid bilagdt Formulaire, upprätta Registret öfver Bihanget till R. St. Protocoll vid innevarande Riksdag, får härmed, jemte tillkännagifvande, att berörde Register redan till någon del blifvit uppsatt, vördsamt anhålla, att, med afseende ej mindre å den noggrannhet, som vid utförandet af delta arbete erfordras, derest detsamma skall uppfylla dermed åsyftadt ändamål, än ock å den dermed förenade tidspillan och besvär, R. H. St. täckas för ifrågavarande arbete bifalla en vedergällning i ett för allt af 3oo R:dr B:co, hvilken, i Utskottets tanka, likväl icke bör till nämnde Tjensteman utgifvas, så framt han ej inom 3tne månader ifrån den dag, då Riksdagen afslutas, med behöriga qvittencer hos R. H. St:s Fn-llmägtige i Riksgälds-Contoiret styrker, det han, åt hvilken Utskottet jemväl uppdragit ombesörSih. till R, St, Prot. 1828-00. 10 Sami, 3 Band. 6 2: dra Häftet. 74 Expeditions-Utskottets Memorial N-o 487. jandet af Registrets tryckning, detsamma å behöriga ställen, till det fastställda beloppet af 1200 exemplar, aflemnat, så beskafladt, att det af Herrar Fullmägtige varder gilladt och godkändt; hvarjemte Exp.-Utsk., som härmed föreslår, att med betalningen af trycknings-kostnaden för ifrågavarande Register jnå förfaras på enahanda sätt, som under Riksdagens lopp egt rum i afseende på Hillänget, derjemte skolat tillkännagifva, att Utskottet, efter från flere Boktryckerier infordrade anbud och granskning deraf, antagit ett af Boktryckeri-bolaget Norstedt & Söner ingifvet anbud, att för ett betingadt pris af 33 R:dr 16 sk.
Månne en annan ung flicka i min belägenhet skulle sätta sig öfver en sådan tro? Eller om hon ock så trodde, skulle hon väl anse detta barns kärlek med likgiltighet, kanske med förakt? Nej, hon skulle vara som jag, hon skulle ömma för Axel, såsom Celia gör det. Hon skulle slutligen älska Axel såsom jag; med vänskapens kärlek blott, men med kärlekens icke. Stackars liten Axel! Josef är med Axel mycket lugn och obesvärad. Han låtsar icke veta af gossens ömhet för mig; han låtsar äfven för mig anse sådant orimligt. Jag tror ändå hvad jag tror. Förlåt det Josef! Axel tål alls icke Josef. Ständigt grånar hans vackra blick, när den vändes på min älskling. Ja, jag såg en gång Axel i tysthet knyta näfven och bita ihop tänderna. Således kan äfven svartsjukan rymmas i barnets själ. Det är besynnerligt! Jag har nog mycket grubblat på, huru min lilla stackars Axel bäst kunde bli botad. Frånvaron och tiden vore väl det bästa. Men huru skall jag komma fram med sådant för min principale? d. 15 Mars. Jag behöfde icke »komma fram med sådant för min principale«. Hon gjorde det sjelf. Jag vet icke, Celia lilla så talade hon huru du skall uppta ett ömtåligt ämne, som min moderliga ömhet tvingar mig att vidröra. Det kläckte litet i bröstet på mig, och om jag också behöft eller velat det, skulle jag dock ingenting kunnat säga; hon fortfor: Ämnet gäller min enda son, lilla Axel. Så liten han är, är han dock å själens vägnar så utvecklad, som om han vore fyra år äldre. Så vant sätt hofrättsrådinnan än har, blef hon dock här något förlägen, och lekte med nyckeln till sin chiffonier. Jag började stå som på nålar. Men min principale återtog: Till följe af denna själens tidiga utveckling kan Axel äfven erfara känslor, hvilka först borde tillhöra ynglingen. Jag har länge tviflat derpå, men slutligen af många små omständigheter, som icke undgå en moders öga, blifvit öfvertygad. Och den värma, med hvilken han alltid talar om en viss person, öfvertygar mig ännu mera.
39 och missförstånd vid tillämpningen deraf, försäkrar odlarne på recognitions-skogarne, att skyndsamt komma uti en oqvald besittning af de rättigheter, hvarom Kongl. Majtt och Rikets Ständer, genom cle för Förordningen af den 4 Februarii 1811 stadgade grunder, velat hafva dem orubbligen försäkrade, fann Borgare-Ståndet icke skäl att denna, Högvördige Preste-Ståndets inbjudning antaga. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D, Vid förnyad föredragning af Statsutskottets på bordet hvilande Utlåtande, N;o 360, i anledning af gjorda anmärkningar vid Memorialet, N:o 280, rörande Creditiven enligt 63 §. Regeringsformen, bifölls Utlåtandet N:o 360» med den förändring, att af lilla Creditivet hälften afsättes och anslås för Rikets försvar, och hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål. S. D. Vid förnyad föredragning , bifölls Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 113, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition om anvisandet af erforderlige medel till anskaffning af Spannmål, vid inträffande miss: växlar. 30 Prot.-lhdrag den l Februarii 1830. S. D. Återremitterades, på grund af der* vid gjorda anmärkningar, Stats» och Banco* Utskottens Utlåtanden: 1:0 Nto 40, i anledning af Kongl. Maj:ts, den 6 sistl. Mars, afgifna, till Utskotten re* rnitterade, Nådiga Skrifvelse , angående afskrifning af de från Banken och Riksgä!ds*Contoiret till Hjelmare Canal-och Slussverks*byggnad lemnade Låne-understöd; och Sto N:o 41, i anledning af Kongl.
Maj:ts minorennitet, är af Helsingörs Hospitalsspannemål till Barnhuset i Stockholm förordnade, vill Kongl. Maj:t också härefter låta dervid oförryckt förblifva, men hvad nu kommer genom förhöjning till att öfverskjuta, det skall tillkomma Barnhuset i Malmö, som der inrättas skall, såväl som ock dé 2,000 Dahr silfvermynt, hvilka Kongl. Maj:t Nådigt uti Malmö beviljat dertill och Krigs Kammarrådet Cronacker förnimmes hafva emottagit af Kongl. Maj:ts Idofkassa, såsom ock den summan, hvilken salig Hr Johan Gyllenstjerna sjelf och andra flera med honom dertill förärat och i en särdeles bok, hvilken Krigs-Kammarrådet Cronacker om händer häfver inskrifne äro, vi Gåendes Kongl. Maj:t att Cronacker samma book forderligt ifrån sig lefvererar och för de uppburna penningarne rigtig räkning gjöra skall». Häraf torde K. o. Ad. finna, att åtskilliga enskilda donationer ursprungligen ingått i den fond, som stiftades för det s. k. Barnhuset i Malmö. År 1681 anbefallde K. M. en ny tiondesättning i Skåne, hvarvid i allmänhet de förutvarande räntorna fördubblades, så att utom de kronotionde tunnor, hvilka förut tillhört hospitalet i Helsingör, och som sedan blifvit öfverlemnade till Barnhuset i Stockholm, ett belopp af nära 1,900 t:r åter pålades samma hemman. Det är dessa nära 1,900 t:r, som nu utgöra den s. k. upfostringshjelpen. Likväl egde det dåvarande Barnhuset i Malmö utom denna upfostringshjelp en annan fond, hufvudsakligen samlad genom enskilda donationer, hvilken år 1709 upgick till 46,505 D:r Smt. Men under de svåra krigsåren 1709, 1710, 1711 lade Staten sin hand på denna kassa, hvilken då helt och hållet försvann, hvaremot Barnhuset i Malmö, såsom ersättning derför, en lång tid fick oförryckt behålla de 1,888 t:r spanmål Carl XI gifvit det.
Jag liar derföre, vid den granskning jag nu går att företaga, nödsakats ingå till någon del i vissa detaljer af Utsk:s förslag, men i andra hänseenden deremot behandlat detsamma collectivt, troende att denna ordning måhända förtjenar att närmare betänkas, innan Ståndet derom fattar beslut. Hr Lagerhjelm uppläste derefter följande: Om man i allmänhet bör vara angelägen derom, att de i grundlagarna föreskrifna former iakttagas, lärer väl denna fordran äga rum i ännu högre grad vid frågors behandling, hvilka röra grundlagarna sjelfva; och blond dem, bland den mängd af sådana ärenden, som vid innevar. riksdag varit före, hvilka taga representantens uppmärksamhet i större anspråk än ett förslag till ombildning af nationens representation? Den som betänker, att sättet, hvarpå ett folk constituerar sig Den 17 April f. m. 67 för alt göra sin vilja lefvande, verklig, att lagen är ett arf frän förfäder, elt capital, som vi hafva ärft, icke sjelfve förvärfva!; den sorn ej förglömmer att effei kommande skola skörda hvad vi utså; han underlåter icke att för sig söka svar på den fragen: skall detta förslag leda nalionen lill elt bättre skick än det, hvaruti den nu befinner sig? — och grundlagen ålägger representanten denna fråga såsom en oeftergiflig pligt: "Endast sådana ändringar (se 81 §:n Reg.- F:n) böra föreslås,’’ heter det, ”hvilka äro högst nödiga eller nyttiga.” Det ar utur dessa arne synpunkter, således både i form och i sak, som jag utber mig 11. It. o. Ad:s uppmärksamhet vid granskningen af ifrågavar. mein. Detta mein. gifver sig tillkänna såsom innefattande just den saminanjetnkning af de särskildta RiksStrns anmurknrr vid N:o 58, som Reg.Frns 56 § bjuder.
In-, structions-compagnier erfordrade ordnandet af nödiga etablissementer, hvartill skulle beredas tillgång genom inskränkning i tiden för vapenöfningarne unden de första åren, Statsverket för den händelse, försvaret skulle komma att hädanefter vidsträcktare än tillförne grundas på conscription härigenom tillskyndas en fördel, enär i sistnämnde fall sådane etablissementer blefvo oundgängligt nödvändigt;. I sammanhang härmed har, under discussionen inom Ridderskapet och 32 Stats-Utskottets Utlåtande, JY.o ^35. Adelnj Herr Stjerngranat j GtJ med åberopande af 56 §. Riksdags-Ordningen, väckt den motion, att, sedan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ett årligt anslag al 20,763 R:dr 16 sk. till fyllnad uti anslaget för exercis-sqvadronerna vid indeldta cavalleriet blifvit, genom votering i Förstärkt Statsutskott, afslagen, Rikets Ständer måtte för nämnde ändamål bevilja berörde 20,763 R:dr 16 sk., såsom extra Sats-anslag, intill nästa Riksdag.
Besv>- och Ekon.-Vtsiotteris Utlåtande, No 66. karl, Fång-Gevaldiger eller annan person, som öfver fången tillsatt är, och dräper honom eller tillfogar honom blånad eller blodvite, miste lifvet; drager fången i vredesmode knif eller annat vapen emot bevakningen, straffes, ändock ej skada sker, med tjngu par spö eller fjorton dagars fängelse vid valten och bröd, och varde i senare fallet straffet, sedan Utslaget derom vunnit laga kraft, genast satt i verkställighet, utan afseende derå, att det brott, hvarföre fången kan vara käktad, tilläfventyrs icke ännu blifvit pröfvadt eller afgjordt. Hvarförutan Utskotten föreslå, att det måtte förklaras, alt den i ii §. af 17 Capitlet Rättegångs-Balken Vakter och dem, som Rättens eller Konungens Befallningshafvandes bud och ärende gå, tillagde rättighet alt sjelfve edeligen vittna om det, sorn dem i thy fall händer, må utsträckas äfven till dem, hvilka äro till Fångvaktare eller Fångförare or dentligen antagne. Angående sedermera Friherre Cederströms framställning, att för ringare oordningar, begångne inom fästningar eller correclions-inrättningar, Commendant må ega alt, i samråd med visse utsedde personer, döma till extrajudiciel bestraffning af prygel, få Utskotten tillkännagifva: att, sedan Rikets Ständer, uti underdånig skri fvelse till Kongl.
För 4:(le gången Tullförsnillning, dömes den brottslige utom det ansvar som för 3:dje resan utsatt finnes, och som alltid kommer att ega rum vid förnyadt brott, attjemnväl mista sin Borgare-rätt, om han sådan innehafver, i annan händelse förklaras han oberättigad att Burskap vinna, och vare honom hädanefter icke tillåtet att reda i skepp eller skepp föra. Vid bristande tillgång på böter, förvandlas de till fängelse och arbete, på sätt i 5:te Artikeln stadgas. Utom i Mom. i 2 §. som bibehålles, utgår både denna och näst följande 3, 4 och 5 §§. likasom sista meningen om Bolagsmän 1 7 §• 2 Mom. i 11 §. förändras sålunda: Den af Judiska Nationen, som ej runnit Svensk Borgare-rätt, anses, ehvad han är i Betänkanden. Sverige född, eller hit inflyttad sorn Utländning. Det öfriga af momentet äfvensom det 3:dje nästföljande utgår. Af 4 Morn. bibehålles irsta punkten oförändrad. Andra punkten deraf erhäller följande lydelse: Blifver han ardra gången derom förvunnen skall han jemte Näringens förlust, ansvara som för 3:dje resan Tullförsnillning, förbryter han sig 3:dje gången eller oftare, ansvare som för 4-'de gången utsatt finnes. 6 Mom. utgår. 13 §. ändras sålunda: Gör någon beslag och förtiger förbrytaren, döljer, undanhåller eller förbryter det i beslag tagne godset, dertill råder, hjelper eller vetande samtycker, bote efter godsets värde, dubbelt emot hvad för Tullförsnillning är stadgadt, och ansvare i allt öfrigt, ehvad lian är Ämbets-eller Tjensteman eller ej, såsom för slikt brott föreskrifvet finnes. 16 §. gifves en sådan lydelse: I Beslag taget gods, skall genast föras till närmaste Kronans Packhus eller Sjö-Tulls-Kammare, till förtullning anmälas och der noga upptecknas, i närvaro af så val Beslagaren som Godsegaren, om desse äro tillstädes, och derefter värderas på det sätt, som i allmänhet om Tullvärderingen stadgadt är. 17 §. utgår.
S. D, Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannåmnde Utskott ankomne, samt dea oo sistl, April eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden; Från StatsUiskottet: Af den 36 sifilidne April: N:o 126. I anledning af väckt fråga, om inköp af CanzliRådet Schoerbing.? afhandling om det rälta skogshushållningssättet. Den 5 Maji e. m. 77 N;o 128. I anledning af väckt motion, om 'användande af Kronans Tiondekoppär och jern för Flottornes behof. Från Banco-Utjkottett Af den 26 sistlidne Aprils N:o 7. Angående någon 'förändring i betalnings-grunderne för det Bahcolån, som till iStåndsåttande af Uddevalla Stads afbrända publika byggnader blifvit vid 1812 års Riksdag beviljadt. fsT:o 9. Om förlängning Uti tiden för åter* lösen af i Banken pantsatt silfver. * J ■ 1 Från Lag-Utfkotteti Af den i4 fijilidne April: N:o 38, Om föråndradt sätt för Författning gars upplåsande i kyrkorne. Från Allmänna Fefe årsoch Oeconomi^- Utjkoitet: Af den 21 sistlidne April: N:o 68. I anledning af väckt fråga, om deltagande i SoldatRotering efter HemmansUppskattningsvårde. I anledning af väckt motion, att 7» Dea 5 Maji e, ni'. endast torkcd säd måtte till Kronans Magaziner lefvereras. fsT:o 71. I anledning af väckt fråga omen jemn are fördelning Hemmanen emellan vid utgörandet af den så kallade Capellans-skåppan. Ht supra. S. D. "Vid förnyad föredragning af Stats; Utskottets den 26 och 28 sistlidne April afgifne, samt den 3o i samma månad på bordet lagdeUtj låtanden: * N:o 127. Om inköp af Kronans andel i wppbörden vid södra Stäket..
”Ja, var så god – men tillåt mig hjelpa att lägga den der stora dynan på sin plats! Den är synbarligen alltför tung.” ”Nej, visst icke!” Och innan jaktlöjtnanten hunnit vidröra den med sina fingrar, låg den redan på sitt ställe, och Gabriella nedtryckte sig ganska eftertryckligt på dess hårda innehåll; men hon bleknade litet, då Arnman djerft utsträckte sin arm bakom henne och med ett eget leende yttrade: ”Det var en märkvärdig tagelstoppning. Jag kunde nästan våga svärja på att man skulle sitta bättre på den undra dynan. Men då det troligen vore för mycket närgånget af mig att dervid erbjuda min tjenst, så får jag endast önska en lycklig resa!” Den unge jaktlöjtnanten tog ett hastigt afsked af damerna, bugade sig för herrarne och var inom några ögonblick åter ombord på tulljakten, hvilken snabbt sköt ut. ”Glöm icke det gamla löftet att komma till Tistelön, herr jaktlöjtnant!” ropade Gabriella, som nu i glädjen sjelf glömde all förställning och vänligt inbjudande nickade åt Arnman, hvilken med hatten i hand och en uttrycksfull blick från de lifliga ögonen besvarade bjudningen. Så snart jakten var ur sigte, utbrast Rosenberg, i det han hjertligt fattade sin fästmös händer: ”Det kallar jag att arta sig till en riktig sjömanshustru! Du perla bland qvinnor, som visar en rådighet, värdig en man! Min egen goda, söta, älskade Gabriella, jag vet icke, hvaröfver jag mest skall glädja mig, antingen deråt att jag fått behålla godset, eller att se dig så mästerligt utföra ditt företag.” ”Åh, det är icke värdt att du säger så många granlåter!” yttrade Gabriella leende; ”ty, för att säga sanningen, märkte nog jaktlöjtnanten hvad som fanns i dynan.” ”Lika mycket,” inföll Birger; ”din sinnesnärvaro har då förmått honom att icke veta någonting.” ”Eller också dina vackra ögon,” tillade kaptenen skrattande.
afslogs §:n och antogs i stället den 9:de §:n uti K. M:ts förslag. § 10. ben 22 Maj. H; Exc. Hr Erih. De Geer: I sednare mom. af denna § förekomma åtskilliga skiljaktigheter emellan Utsk:ts förslag och K. Mits Propos. Den sista meningen i detta mom. är beroende af den förändring, Dtskit vidtagit i 14:de §:n, och torde derföre, enär K. Mits Propos. i denna § är af R. o. Ad. godkänd, höra afslås. Eör öfrigt har Utskit utsträckt det stadgande till barn i allmänhet, som i K. Mits Propos. blott gäller oäkta barn, och hvilket är hemtadt tlr 1 ?81 års kungörelse. Möjligen skulle också denna utsträkning i enstaka fall blifva något hård. I öfrigt kan jag icke neka att Utskit gjort en förbättrad redaktion, i så måtto att Utskit tydligare uttryckt att med underhåll af allmänna medel afses äfven underhåll af församlingens medel. Då det emellertid är att hoppas, att §in i denna del, sådan den lyder i K. Mits Propos., skall komma att tolkas på enahanda sätt, som derest Utskits redaktion antages, hemställer jag, huruvida R. o. Ad. ej skulle finna skäl att bifalla densamma. Frih. Cederström, Thure: Det är icke min mening, att motsätta mig ifrågavide § af K. Mits Propos., men jag ber att för min del få förklara, att jag måste bekänna, att, derest makar äro af olika bekännelser, skulle det vara hårdt för en moder att icke få uppfostra sina döttrar i den tro hon bekänner. Vi hafva verkligen haft exempel på att ett motsatt förhållande egt rum, och då det icke kan vara huset obekant, att män, som heklädt rikets högsta värdigheter, låtit uppfostra sina döttrar i den religion, till hvilken modren hörde, så anser jag att man deraf bort hemta någon ledning, då man icke sett att någon våda deraf uppstått. Tvertom påminner jag mig att fröken von Engeström var ett så förträffligt fruntimmer, att en af våra största skalder egnat henne en minnes-sång.
Det är icke blott de i StatsUtsk:s Betänk, uptagne, till Statskassan ingående ordinarie skatter utan äfven de lill enskilda låntagare disponerade indeldta räntorna som samtidigt måste utgå från de skattdragande. Således under tiden från den 1 Oktober till medlet af Februari ingå omkring 3 0,000,000 Rdr i Statens kassor, hvaraf följden är, att vid denna tid spanmålspriserne falla till skada för landtbrukaren, som då måste erlägga dessa skatter och räntor. För att afhjelpa detta onda torde det blifva nödvändigt att 2:ne upbördsterminer inrättas, hvilket alldeles icke är något nytt, ty sådant fanns redan under förra seklet, och till något sådant måste vi återgå, och detta synes mig just vara grundtanken i Utsl;:s Betänk. Svårigheten att införa 2:ne upbördsterminer bör icke anses oöfvervinnerlig, ty det är väl egentligen icke sjelfva upbördstämman, men indrifningarne af restantierne som förorsaka upbördsmännen största besväret, och denna indrifning såväl som sjelfva redovisningen torde icke behöfva företagas mera än en gång om året, såsom nu. En dylik åtgärd torde måhända böra vidtagas och jag rekommenderar till Utskts begrundande huruvida det icke kan vara skäl att tänka på den saken. En annan talare har sagt, att ställningen är förtviflad. Detta bestrider jag. Visserligen inverkar den upkomna förvirringen i större eller mindre grad förlamande eller tillbakahällande på alla affärsförhållanden, förtviflad torde den dock jemförelsevis endast kunna anses vara för några få personer, men alldeles icke för hela landet. Den kan blifva det om man förlorar hufvudet och låter skrämma sig, ty vi veta, att skrämsel mera än andra känslor verkar elektriskt på menniskor, och sålunda kan visserligen en förtviflad ställning upkomma. En hvar lärer kunna göra sig reda derför, huruvida ställningen må anses förtviflad för landets innebyggare i allmänhet om man eftertänker orsakerne till den upkomna oredan.
Det synes dock, som denna kontroll skulle utan fara kunna umbäras, då § 78 i samma författning stadgar: “Utgift af hvad beskaffenhet, som heldst, må ej ske annorlunda än mot behörigt qvitto. Kan den, som betalning uppbär ej sjelf skrifva, skall utbetalningens riktighet och bomärkets egenhändighet bestyrkas af två personer hvilka under namnen utsätta sina yrken och hemvist.*1 Något annat än att liqvid för kronoskjutsen blifvit vederbörligen erlagd kan och behöfver väl icke styrkas. Till undvikande af onyttigt besvär för kommunalstämma och kronobetjening och onödig tidsutdrägt för de skjutsandes liqvid hemställes vördsamt att Rikets Ständer i underdånighet må anhålla att § 84 af Kongl. Majits nådiga Förordning om truppers och persedlars förskaffande af den 6 September 1842 må till all kraft och verkan upphäfvas. Stockholm den 19 November 1862. A. F. Sondén. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kyrkoherden J. Ternström: Örn tillökning i lärarepersonalen vid Christianstads högre elementar-läroverk pä grund af Dahlska stiftelsefonden. Vid en så genomgripande förändring, som försiggått i reorganisationen ai rikets fordna trivialskolor ock gymnasier, är det begripligt ock kar sedermera kommit i dagen, att icke allt allestädes blef så stäldt, som sig borde; att misstag begingos; att vissa gifna förhållanden, som undföllo vederbörandes uppmärksamhet, här och der blefvo rubbade. Detta har åtminstone, uti nedanstående detaljfråga sin tillämpning på Christianstads högre elementar-läroverk. Genom testamente den 21 Juni 1835 förordnade numera aflidne Handlanden derstädes Johan Henrik Dahl, ibland annat, uti 17:de punkten: