Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, för anläggning af nya och förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar samt för mindre strömeller årensningsarbeten äfvensom smärre hamnoch brobyggnader, Etlhundratiotusen tvåhundranittiotvå R:dr 21 sk. 4 rst., hvaraf för väganläggningar och vägförbättringar af Kongl. Maj:t i nåder disponerats 98,509 R:dr 5 sk. 4 rst., samt för strömrensningar och hamnbyggnader m. m. 11,783 R:dr 16 sk.; 10:o utaf de, dels såsom lån och dels såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, beviljade statsbidrag, 100,000 R:dr, för utdikning och aftappning af sanka trakter och sjöar till beredande af odlings]Öretag, Tolftusen etthundraåttioen R:dr 24 sk. 6 rst.; och ll:o utaf det utan återbetalningsskyldighet anslagna belopp, 9,333 R:dr 16 sk., för aftappning och sänkning af sjön Möckeln inom Kronobergs län, Fyratusen sexhundrasextiosex R:dr 32 sk. §. 76. Det i Riksgälds-kontoret ännu innestående belopp, Tjugefemtusen R:dr, utaf det, för anläggning af jernväg mellan städerna Örebro och Nora, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, under sednaste riksdag anvisade statsbidrag af 75,000 R:dr bör, vid de af Kongl. Maj:t i nåder bestämda terminer, utbetalas till Nora—Ervalla jernvägs-bolags Direktion; men derest den af Kongl. Maj:t för sistnämnde jernväg i nåder *)
Utom det att anslaget sålunda under tidernes lopp blifvit i det hela alt mindre och mindre svarande mot dess första ändamål, har en annan ojemnhet i Rustnings-besvärets fördelning deraf uppstått, att de Hemman, hvilkas Ränta ej uppgår till det belopp, att den kunnat anses svara emot en Båtsmans utgörande utan bekomma till af andra derutöfver rantade Hemman, fyllnaden, under namn af Öfverskotta Ränta eller af andra dera* till Rustningen indelte, under namn af Reser vp-Ränta, ej utfå detta fyllnads-tillskott, hvilket till den samma anslagne 2230 Stats-Vtskottets Betänk anden. uppbäres och Utdelas af Krono-Betjeningen, icke uti Persedlar eller varot, utan i penningar ef* ter Dalertal, ehuru hvad till Båtsmannen mäste utgöras genom den så kallade Polletten af den 4 September 1697 hufvudsakligen i persedlar bestämdes vid 1809 och 1810 arens Riksdag , hafva derföre Blekinges Fullmäktige af Bonde-Ståndet i underdånighet anhållit om rättelse härutinnan och en jemnare fördelning af "Rustnings-besväret t men, sorn 80 §. af Rege* rings-formen föreskref: att Båtsmans-Indelningert till'dess hufvudgrunder skul e vara orubbad och deraf följde, att Indelningen, grundad på oförvandlade penningar och antalet af ^Länets In* deite Båtsmän, ej finge förändras, vidtog Kongl» Majit, efter inhämtade upplysningar, genom dess Kådiga Skrifvelse af den 26 April 18141 den Författning härom, sorn med dessa grunder stod att förena » men innan den hann i verket sättaS, inträffade 1815 års Riksdag, derunder Blekinges Fullmägtige både hos Konung Och Ständer framställt denna örtens angelägenhet i ett sålunda förändradt skick, att en lindring eiler förminskning uti sjelfva Båtsmans indelningen begärdes. —■
Jag ber om ursäkt, för det jag än en gång begärt ordet, men jag vill blott, i atil. af Hr Lilliehööks yttrande, påminna om, hvad jag redan tillförene yttrat, att nemi. åtgärden vore ganska välbetänkt och välgrundad vid ett tillfälle då peuningeställningen i landet var så blomstrande, som då indragningen sist skedde, men att nu, då så stora svårigheter, att till och med på utmärkt goda papper få låna penuingar, förefinnas, fortgå på samma bana, det är emot det steget, som jag på det lifligaste ansett mig böra protestera. Jag yrkar fortfarande afslag å punkten. Frih. tten 20 Juni f. m. 24t 'Frill. Hermelin, Carl Samuel. I anseende till den tuiv;de penningeställningen bör man, feni. min åsigt, med mycken försigtighet gå till väga, och ej minska de tillgångar, söfn finnas, att mot fullgod säkerhet fä låna penningar. Jag får således med min röst biträda Hr Printzenskölds förslag om allmänna diskont-fondens 'bibehållande vid det belopp, den för uiirv:de utgör. Hr Stuart, Carl Gustaf: I motsats mot Hr Printzen sköld ber jag alt lä instämma i de åsigter, 90m nyss blifvit af J3ankoUtsk:ts ordförande uttalade. Jag anser nemi., att det är i högsta grad vådligt att afvika från ett system, som en gång blifvit antaget, helst då detsamma visat sig hafva medfört väsendtliga fördelar för det allmänna, och att ett sådant afvikande isynnerhet är skadligt i fråga om ett lands penningeförhiden. Hvad beträffar ■den så mycket öfverklagade betryckta penningeställningen, så tror jag att man i allmänhet öfverdrifvet' detta förh:de mer, än tillbörligt ;är.
Genom samma transport öfverlemnades jemväl till Bergslaget VindköringsSpannemålen samt garden, Kyllinge Sågqvarn och Mjölqvarns Tull, hvilken från Stadens första fundation och då Borgerskapet antog Grufvan, varit förlänt till underhåll för fattige och förlamade, som kunde blifva slagne i grufvan och eljest vid Hytteverken fördärfvas. Äfvensom åt Bergslaget uppläts arrendet af räntorne utaf de Sex Salberget undcrlagde Socknarne, med tillstånd, alt af dessa räntor få förvandlade i ved och kol, så mycket som Bruket, emot betalning efter Kronovärdering, tarfvade och icke uppbar i persedlar, nemligen för 1 stafrum ved efter 9 Mark Kopparmynt och en stig kol med 6 Mark Kopparmynt; hvarförutan Kronan skulle underhålla byggningen sorn Proberaren bor uti och SilfverKam - t5o Stats-Utskottets maien; Och uppläts vidare Bergslaget till Konststatens pnderhållande rättigheten att årligen af sdfvertillverkningen innehålla 2400 D:r Silfvermynt, förutom Grufvedrängshjelpen, i SpannemåJ och Penningar; samt ännu 3?6 D;r Silfvermynt Dagsverkspenningar, derjemte Kronan lofvade att på Dess bekostnad låta drifva tJarls-r-schachtet. Emot hvilket allt Bergslaget skulle underhålla Konststaten med hvad dertill hörde och Hytteverken, jemte betjeningen vid Verket, VindVaskoch Lafve-! körningarne, samt till K* M:t inlefverera det tillverkade s:.|fret, med undantag af de till Konststaten an^ slagne 2400 D:r Silfvermynt, emot en betalning af 10 D;r Silfyermynt för lödiga marken, f i groft och 3. i smått Mynt; med förbehåll för KM:t och Kronan att efter forsta årets förlopp, der Gud ville behaga Grufvan idkeligen välsigna, i proportion derefter, samma afgift öka eller lindra, och det efter sorn K. M:t förnimma kunde, förevarande svårigheter sig förminska och välsignelsen sig förmera.
Kan Expeditions-Se. creterarelönen, 400 Riksdaler, anses tillräcklig att sörell är tjena till inkomst ät en Stats-Secreterare? an dä ett Räds lön i ett Collegium för dess Pre. sident? En Lagman blir Landshöfding; men kai, 0«n med den »värdighet och de kostnader det sednare Ämbetet åtfölja, fortfara i sin förra lön? I Militären, ar wäl förhållandet der annorlunda? jag twiflar derpä, och tror alt särskilt stora förluster der lunna gös ras r64 Deri 4 November ras i anledning af accorder. Ibland Presterstapet, manne en lönlös och ofta oundwikligt gäldbunden Hofpredikant, en wanlottad och i manga ar uselt lönt Kaplan, befordrade till Pastorat, stola ännu. och i synnerhet den sistnämnde, som merendels först wid en högre älder kan erhälla denna befordran, med billighet eller rättvisa kunna äläggas att ett helt ac bestrida mera answ ars fulla och grannlaga göromål för lika usliga willtor? En af Kammar-Collegii lä. gre betjente med Zo a ivo Riksdalers lön, blir Kronfogde; men kan han förrätta den sednare tjem sten med den förra lönen? kan han påräkna att med denna lilla inkomst lika lätt fa kaution för den befattning han får med Kronans uppbörd, och kunna Kronans medel lika säkert honom anförtros under det han tjenar för Riksdaler, i stället för, som pä flera ställen händer, 1000 a 1520 Riksdaler? Jag liksom wägar förmoda, att alla besia frägvr kunna beswaras med Nej. Kan man/ under afseende pä alla besia betänk, ligheter, pästst akt sysilorna blifwa lika wäl förrättade ntan, som med, sina ätföljande löner? eller bör man anse likgiltigt om de för en tiv bliftva förwaltade pä ett sätt som ej swarar emot ändamälet, eller kan man tro
Från Hö glo fl, Ridderskapet och Adeeh. S. D. Antog Ridderskapet och Adeln den af Bonde-Ståndet, uti Protocolls-Utdrag af den i3 dennes, hvilket samma dag blifvit på bordetlugdt, gjorde inbjudning till Ridderskapet och Adeln, att förena sig i Bonde-Ståndets beslut, i anledning af Stats-Ulskottet* 40 ■Fröt. Otdr. d, 23 April iS3■#. Utlåtande pf:o 393, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 2^3, angående dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnes omsättning og!i förenkling, indelda räntors och tionde-anslags återingående lill Kronan, samt andre, med Grundskalternes utgörande, gemenskap egande ämnen, och dels i anledning af flere i samma frågor väckte motioner* S. D. I ett sammanhang företogos lil pröfning så väl Bevillnings•JJtskoltets Betänkande A o 57, med förslag till irsta och 2:dra Artik» larne i Bevillnings-Föroi dningen, som samma Utskotts den 21 dennes /på bordet lagde Utlåtande N:o 61, i anledning af anmärkningar emot nämnde Betänkande; och stannade Ridderskapet och Adeln dervid i följande beslut: 1:0 Sista morn. af usta Art, skulle erhålla följande lydelse; Denna afgift fortfar att årligen utgå äfven efter fyllda 16 år af alla dem, hvilka utaf fast egendom, tjenst eller rörelse, eller genom undantags-beting vid afhandlingar om öfverlåtelse af egendom, ega en årlig inkomst af 100 R:dr; 2:0 4;de §. bléf bibehållen sådan den i i83o års Revillnings-För» /ordning finnes intager»; 3:0 Stadgandet i 17 §., om afgift för Huspredikanter, blef bibehållit, sådant det -i i83o års Bevillnings-Förordning finnes intaget; 4:o Skatt-bestämmelsen för Grufve-Disponenler, hvilken i 3a §. skall införas näst före Gruf-fogdar, skulle erhålla följande lydelse:
Men hvad är nu å färde, när en så försiktig man icke törs skrifva eller skicka en annans hals i snaran? Är det en revolution? Bättre upp, ers nåd, bättre upp. Och svenska rådets förtroendeman räknade redan i tankarna de högar af guld och torn af äreställen, som ett förräderi just i den rätta stunden ofelbart måste inbringa honom. Vibe blef uppmärksam. Han kände sin man och nedlät sig att smickra en usling, som han behöfde. Jag känner ert nit, fortfor han, och det skall belönas efter förtjenst. Ni är en ovärderlig bundsförvant, Tungel, och rikskanslern behandlar er som ett legohjon. Vore jag i hans ställe, skulle jag gifva en man som er sin berättigade plats i rikets råd. Det är lyckligt för oss, min käre Tungel, att vi bättre förstå uppskatta ert värde. Men våga icke i otid ert dyrbara lif! Ni behöfves nu bäst där ni är. Hvad är det om? Ligger drottningen för döden sjuk? Bättre upp, ers excellens! Skrifvaren kunde ej neka sig nöjet att utminutera sin nyhet droppvis, likasom man räknar högar af guldmynt ett och ett för att höra hvartenda särskildt klinga. Då har Torstenson blifvit totalt slagen i Tyskland. Ut med det, karl! Sverige förklarar Danmark krig! hviskade Tungel med tonvikt på hvarje stafvelse. Detta var hela guldrullen i klump. Vibe reste sig och satte sig åter. Han hade känt i luften oset af något brändt, men det låg som ett obestämdt töcken vid framtidens horisont. Det är icke möjligt! utropade han. Det är säkert, genmälde skrifvaren. Ministern lugnade sig. Ni torde hafva misstagit er. Förklara på hvad ni stöder en så vågad förmodan! Rådet har haft ett sammanträde för slutna dörrar i dag från klockan tio till två på eftermiddagen. Skrifvarne ha för i dag fått orlof. Rikskanslern för protokollet. Kurirer hafva afgått till Hamburg och Amsterdam. Så? Ingenting annat? Är det första gången rådet sammanträdt inom lyckta dörrar? Och har man icke länge underhandlat med Hamburg och Nederländerna? Detta är ingen nyhet, min käre Tungel.
Som landtbefolkningen ej har förmåga eller ens vilja att inse nyttan och nödvändigheten af desinfektion, nekar den ofta på det bestämdaste länssköterskan tillträde till smitthärden. I sådana fall är det först med fjärdingsmannens tillhjälp man förmår bringa de tredskande till underkastelse och lydnad. I alla afseenden välsignelse bringande har fröken Holmgrens verksamhet ock visat sig; högst sällan händer det nämligen att epedemien ånyo utbryter, där desinfektion hållits. Sitt kall såsom sjuksköterska började frö- ken Holmgren med genomgående af kursen på Köpings lasarett och var sedan flere år verksam inom den privata sjukvården. I och för tillträdande till platsen såsom länssköterska studerade fröken Holmgren hösten 1895 desinfektionsväsendet i Stockholm och biträdde äfven vid desinfektionen å k. slottet efter de små prinsarnes difterisjukdom. Hilda Ohlsson-Gother. * pu blonda dotter aj mitt land •jlur söderns mö ån bländar och bedår ar med lockars natt och svarta ögons brand, till drottning i min skönhetsvärld jag korar blott dig, du blonda dotter af mitt land. Din fägring manar fram för mina drömmar allt hvad i världen jag har dyrt och kärt: det folk, hvars blod i mina ådror strömmar, den jord och himmel, som jag älska lärt. Din blick ett tycke har af skogsviolen, hvars ljusa krona speglar vårens sky, en glans af blåögd sjö, från hvilken solen har tvungit dimmans töckendok att fly. Din jag din som Ditt mun mig minner, hur på skogens tufva hos ett bär kar sett dess varma färg, lena kind har denna skärhet ljufoa, blomman äger på min hembygds berg. skratt är friskt likt vårens vind, som drager i muntra tonfall mellan björkens blad, ditt ögas gråt är daggen lik, som tvager en himmelsfär gad blomma i sitt bad. Din lock, ej prydd af något gyllne spänne, af skördeaxets guld en skiftning har, och fjällsnöns renhet bär ditt hvita ånne, där lifvets morgondager leker klar. Och din den ditt Allt när ej i ett onaturens häkte kropp har mist sin borna harmoni, siar stolt, hur för ett framtidssläkte sunda blod ett signadt arf skall bli.
I alla fall bör man icke inskränka denna myndighets verkningskrets, innan någon annan blifvit salt istället. Att den der sjelf gör anmärkningar emot alla andra, icke heller för egen del blifver lottlös, är naturligt; men jag bör göra KammarRätten den rättvisa på min egen bekostnad, och kan göra det, emedan jag felat emot vett och vilja, att de tvenne gångor jag varit utsatt för dess anmärkningar, har KammarRätten haft rätt. Jag anhåller ock, alt få erinra, att det icke heller är lösligen som dess anmärkningar utgå. Enligt io §. af dess lnstruction är det först efter pröfning af den bland Ledamöterne, hvilken är Inspector för vederbörande Revisions-Contoir, och hvilken ej har anmärkningsprocent, som anmärkningarne få utfärdas. På alla dessa skäl anhåller jag om återremiss af Utlåtandet, och yrkar borttagande ur KammarRättens Instructionj af de stadganden i 2 §. 1 mom. samt 11 $. m. fl. och upphäfvande för öfrigt af andra päbudj som inskränka KammarRättens allmänna rättj att göra anmärkningar vid debiteringuppbördförvaltning och redovisning af allmänna medel, samt att der - 138 Den 19 Mars e. m. öjver döma i alla andra fall, än då det angår Kongl. Maj.ts egna beslut. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Till de anmärkningar, som äro gjorda vid Utskottens Utlåtande, anhåller jag att få lägga ännu en. I det Kongl. Brefvet .af den 22 October 1824, stadgas, att sådane an~ märkningar mot Collegier och dylika Embetsverk, som röra förvaltningsåtgärderne, skola först, innan de få fullföljas, hos Kongl. Maj:t föredragas, på det Kongl. Maj:t må pröfva, huruvida åtal derå må ske och handlingarne öfverlemnas till JustitiasCantzlers Embetet.
K:dr oek värdet ak 190 tunnor 200: » 21 ^Hunetor, at kvilka kem redan åtnjuta 390, oek nio 300 k:dr, intill uppnadda 490 lk:drs lön k:dr 9,000: ook till tond att at (laurleren disponeras 1,790: 6 790' — » Likliotkoks-Vaktmästaren ... 90: » Irädgärdsbeh ellingen 100: 8,860 44,739 33 »t Vaktmästaren vid Xaturalie-Labinettot 130: » 4.natomie-Vaktmästaren 30: » laboratorie-Vaktmästaren 110: » .^eademiens Vaktmästare oell 2:ne kedeller, 100 ^ k:dr bvardera 300: 10,356: 32. 2:o till nxa löner: för 3:ne professioner, nemligen 1 i lagkistorien, 1 i Medicin oell 1 i Statsvetenskaperna, a 300 tunnor Spanmäl lrvarclera etter förutnämnda medelpris 4,800: 3:o till Materielsn: fortfarande af det viel sista Riksdag intill elen päköljande beviljade anslag af k:dr 4,000: samt clerutösver erforäerlige 629: oell till R^ggnadskond, det at I^ärovvrks-Lomitöen föreslagna belopp ak 2,500: 7,129:
I betraktande af de skäl och omständigheter, som vederbörande i detta hänseende vid sina förslags afgifvande anfört, har jag måst antaga, att tiden, här såsom i flera andra länder, ännu icke är inne för att, utan det allmännas skada, kunna fullkomligt upphäfva berörde rättighet; men jag tror den böra betydligen inskränkas, ocb dess utöfning derjemte omgärdas af sådana vilkor, som tillfyllest kunna betrygga jordegare mot obehörigt intrång och sådana olågenheter, öfver hvilka hittills klagan icke sällan låtit sig förnimma. Efter granskning och jemförelse af de flera tid efter/ annan inkomna förslagen till författning i ämnet, anser jag det af Högste Domstolens fleste ledamöter afgifna, beträffande de fem kapitel, hvilka handla om föremål för inmutningj om matsedel om skärpning och annat försöksarbetej om jordegande andelen i grufvor samt om utmåla vara, såväl i anseende till sina grunder, som till den formela uppställningen företrädesvis antagligt; och jag tillstyrker alltså, under åberopande af de i Högste Domstolens protokoll anförda motiver, att Eders Kongl. Majit måtte täckas, till detta förslag lemna Nådigt bifall, dock med iakttagande af erforderliga redaktions-jemkningar jemte följande förändringar: att de vid början af § i förekommande orden: ”utan rubbning i den rätt, som efter förut gällande författningar blifvit förvärlvad” uteslutas, såsom öfverflödiga, enär längre fram i förslaget (§ 44) ett sådant förbehåll finnes i mera positif form intaget; att från de i § 1 uppräknade föremålen för inmutning undantagas icke allenast ”ädlare sten eller hällearter,” på sätt Bergs-kollegium och Bergslagernes
F r u Grunders arbete under de svåra åren hade inte varit det minst ansträngande, och hennes tidigt åldrade — m e n det oaktadt vackra — anlete, de framåtböjda skuldrorna och den lindrigt krökta ryggen buro äfven tydligt vittne om hennes sträfsamma lif. H o n hade nästan alltid måst hålla spisning för fabriksfolket. U n d e r de första åren hade detta varit en välbehöflig inkomstkälla; m e n sedermera hade hon inte k u n n a t upphöra därmed till följd af fabrikens afstånd från staden och de ogifta arbetarnes svårighet att få ordentliga måltider. H u r u hade hon inte under alla dessa år trälat dag u t och dag i n! I lan hade alltid, efter slutadt dagsarbete, haft sin absoluta hvila, sin ostörda ro om aftnarna; m e n h o n — ja, sedan de första lugna åren af sitt äktenskap mindes h o n ingen stund p å dagen, bon k u n n a t kalla sin egen. När den ena omsorgen slutat, tog den andra vid. H o n hade visserligen långt förut k u n n a t lätta på arbetsoket, m e n h o n hade blifvit van därvid och trifdes därmed. Att inom hushållet låta främmande händer utföra en del af hennes göromål, stod alltför mycket i strid m e d hennes tyska husmoderliga åsikter. Ingen kunde stoppa strumporna så väl som h o n; ingen laga den tyska lefverkorfven på det sätt, som Gottlieb blifvit v a n vid och tyckte så mycket om. Det var också, som om den spiseleld, hon m e d så mycken omsorg underhållit, alldeles förtorkat h e n n e själf, u n d e r det a t t den hos m a n n e n lämnat det mest glädjande resultat genom en ganska ansenlig embonpoint och e n dito dubbelhaka. Detta, i förening med det grånade håret, var dock det enda sätt, hvarpå åldern dittills tagit u t sin rätt hos honom. Det rödlätta, skägglösa anletet såg helt ungdomligt ut, m e d sin fina, raka näsa, de klarblå ögonen m e d deras trohjärtade barnablick samt den fint bildade m u n n e n.
Raab har redan upplyst, att åtskilligt af denna utmark äfven i sednare tider blifvit inhägnadt och uppodladt; och jag vet i sanning icke, hvartill hela delningen skulle hafva tjenat, om man dermed icke åsyftat annat, än att bibehålla marken för gemensamt bete. Jag skall icke lägga mig emot en återremiss, men förnyar min erinran, att jag icke inser, hvartill den begärda undersökningen i något afseende skall gagna. Frih. Raab: Af Frih. Ehrenborgh har den anmärkning blifvit gjord, att den af Utsk:n föreslagna undersökning skulle vara oformlig. Jag får i anledn. häraf erinra, att den å Ölands utmark verkställda taxering och skattläggning äfven är oformlig, och således synes mig, som ingen annan utväg funnes, än att återställa detta missförhållande; mig skall det dock vara likgiltigt, på hvad väg rättelsen sker, ehvad undersökningen verkställes af KammarColkm och K. M:s Bef:h:de gemensamt, eller af K. M:s Bef:h:de ensamt och underställes K. KammarGolkm, blott att den sker på stället och Öländningarna derigenom kunna blifva tillfredsställda. Om Ilr Danckwardt genomsett och granskat motionärernas skäl, tror jag ej, att det af honom kan nekas, att då bete måste inräknas vid ett hemmans skattläggning, men sådant på Öland icke finnes utom på utmarken, följer deraf klart, att denna vid hemmanens skattläggning blifvit inberäknad. K. M:s Bef:h:de har endast sagt, att största delen af den fördelade marken ännu ligger ohägnad, och deri instämmer jag, ty det är blott en ringa del, som blifvit hägnad och odlad, och större delen lönar icke ens mödan att inhägna. Då således
Sedan numera genom de nya kommunal-lagarne en annan grund för omröstning blifvit lagd, som vore så enkel, att den endast kräfde en lätt verkställd addition, och äfven i andra fall vore mindre underkastad de af motionären påpekade felen, syntes det som denna skulle kunna med fördel begagnas äfven vid prestval. Fyrktalssättningen måtte underkastas hvilka förändringar som helst, skulle den dock alltid bibehålla fördelen att undvika de ändlösa hråken, och, om den äfven i ifrågavarande fall användes, mycket förkorta sjelfva förrältningarne och göra det möjligt att tillkännagifva resultatet utan de misstag, som nu understundom föranledde, att v len efteråt befunnes hafva haft en helt annan utgång, än först uppgifvits. Carl Anders Larsson andrager, hurusom i stadgandet om det oförmedlade hemmantalets användande såsom beräkningsgrund för den ecklesiastika byggnadsskyldigheten låge en uppenbar orättvisa. Hade ett hemman blifvit ansedt så svagt till sin beskaffenhet, att förmedling af öfriga utskylder efter nedsatt mantal måst beviljas, funnes ej ringaste skäl, hvarföre icke fördelen af förmedlingen borde sträcka sig jemväl till sådana svåra onera som kyrkooch prcstgårdsbyggnad. Sorn emellertid detta stadgande, hvilket i och för sig medförde olägenheten af mångfaldiga tvister och rättegångar, sammanhängde med bestämmelserna oin åtskilliga rättigheter, borde Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Elton.- Utslc. Betänkande N:o 35. 13 denna del af ämnet på samma gång pröfvas. Enligt motionärens förmenande vore skilnaden mellan förmedladt och oförmedladt hemmantal numera ölverflödig, och det vore önskvärdt, all fyrktalssättningen linge utgöra grunden lill såväl alla utskylder som inkomster och val inom kommunerna. Begge desse motionärer sammanstämma alltså i det af Doktor Falck uttalade förslag, ”att fyrktalssättningen, sådan den nu är eller framdeles blifver föreskrifven, må förklaras gällande äfven vid omröstning lill återbesättande af presterliga lägenheter.