Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Var det verkligen detsamma gamla Barbacka, som nu låg där i en så ljus dager? Hade han inte sett det våras där för hvarje år som gått, och ändock var det nu som om grönska och blommor haft en ny fägring — ty det var lyckans solsken som bredde sitt skimmer däröfver! Våren hade verkligen kommit, fastän sent! När de små kommo fram och fattade honom i hvardera handen för att draga honom med sig — då förstod han, att det var dessa små » vårblomster », som förut fattats i hans lif. Kurt hade dock redan varit i skolåldern, när han kom hit. Det var denna första, fina vårskiftning i människolifvet, som gubben först nu hade fått göra bekantskap med. Och han kände därvid, att det nu också i hans hem en gång blifvit en varm, rik, förhoppningsfull, fastän sen vår l * " Diana " — pristagarinnan i vår lilla » skottdag ' stäflan » — har nu låtit masken falla och gifvit sig tillkänna för redaktionen som en både oss och vår läsekrets kär gammal bekant, författarinnan fru Eva Viffström (Arve) i Helsingborg. När man skall hålla gästabud ... Några praktiska vinkar för unga husmödrar. Af Ellen Bergström. Bordsserviserna. (Forts.) Finns en gammal ostindisk servis, så är j u — det bästa godt n o g; i motsatt fall skulle vi vilja föreslå en servis i hvitt och guld med familjens monogram i guld. För öfrigt bjuda våra inhemska porslinsfabriker i närvarande stund på verkliga läckerheter, så att det till och med för personer med mycket uppdrifna fordringar är onödigt att taga sin festservis från utlandet. Hvad till en fullständig uppsättning hör, inhämtas bäst vid inköpet; dock må nämnas att det är distingueradt att utom räkningen hafva för hand målade olika desserttallrikar. Mokkaoch tekoppar få naturligtvis ej saknas. Som bekant är det i städerna gängse bruk att vid festtillställningar i hemmen hyra porslin, glas och silfver. Ehuru onekligen nästan amerikanskt praktiskt, är detta likväl ej något idealförhållande och borde i ett solidt hus ej förekomma, om ej möjligen vid en supé för femtio personer och därutöfver.
Jag för min del anser likväl lämpligast vara, att R. St. uti und. skrifvelse utbedja sig ett sådant K. M:s biträde, och anhåller på sådan grund om återremiss af memor. Hr Stuart, Carl Gust.: Den af Gr. Frölich BancoUtsk. tillvitade motsägelse kan jag icke helt och hållet förneka. Enär Utsk:s pluralitet ansett Bancofullmägtige böra , genom ett särskildt stadgande i reglementet, af R. St. berättigas att begära K. M:s biträde för afhandlingen om Bankens utländska creditiv, synes väl samma pluralitet äfven hafva bort finna det vara i sin ordning, att R. St. sjelfva hos K. M. anmäla det uppdrag, fullmägtige sålunda skulle erhållit. Jag bar dock icke kunnat inse behofvet af ett dylikt stadgande och har derföre inom Utsk. icke biträd t det Den i Maj. 7 i detta hänseende fattade beslutet. Om, emot all förmodan, Bancostyrelsen skulle blifva satt i nödvändighet att öppna ett creditiv å utländsk ort, måste, enligt min öfvertygelse, ett sådant creditiv äfven utan K. M:s sanction eller biträde kunna erhållas; men derest också någon medverkan från Regeringens sida skulle till afhandlingens underlättande erfordras, anser jag mig icke äga den ringaste anledn. betvifla, att ju icke K. M., efter gjord anmälan härom, skaili ministeriel eller annan väg använda sin medverkan eller bemedling för berörde ändamål. Efter min åsigt är således det af Utsk. föreslagna stadgandet alldeles öfverflödigt, helst jag för öfrigt icke föreställer mig, att Bancofullmägtige, äfven utan att sådant blifvit dem i reglementet uttryckligen ålagdt, skola underlåta att i förekommande fall vidtaga alla de mått och steg, hvartill omständigheterna kunna föranleda, för att behörigen verkställa de af R. St. till realisationens upprätthållande fattade beslut. Deremot anser jag, för prejudicatets skull, högst betänkligt, att R.
Mäj:ts disposition för att för ändamålet användas, om, efter föregången undersökning, dessa läkare-befattningar anses behöfliga: af Herr Henschen samt David Andersson från Hallands och Pehr Mattsson från Wester-Norrlands län; Vid 51:sta punkten: af Pehr Mattsson från Wester-Norrlands län. Vid 59:de punkten: af Herr Henschen. Vid 75:te punkten: af Herr Henschen, hvilken ansåg, att anslaget till rese-stipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande borde höjas till 18,000 R:dr och äfven få användas till uppmuntrande af öfversättningar. Vid 84:d'e punkten: af Prostarne Berlin och Holmberg. Vid 86:te punkten: af Éerr Henschen. 72 Ståls-Utskottets Utlåtande J\/s 148. (Fortsättn.) Vid 103:dje punkten, i fråga om det beslutade förbehållet: af Doktor Gumcelius. Vid 108:de punkten: andra momentet: af Herr Gråå. sista momentet: af Herr Bildt, D. G., af Herr Edholm, E.W.: »Då hufvudstaden redan eger flera promenad-platser för allmänbeten, men skulle, i händelse Carl XIIl:s torg planterades med gräs och vexter, sakna någon större öppen plats för uppställande och inspekterande af trupper, eller en så kallad parad-plats, i likhet med hvad i hvarje hufvudstad och större garnisons-ort förefinnes, kan jag icke dela Utskottets åsigt att nämnde torg bör till en park-anläggning förändras.» Vid lll:te punkten: af Prosten Schram anmäldt, hurusom han varit hindrad att i öfverläggningen och beslutet uti denna fråga deltaga. Vid 117:de punkten: af Herr Henschen.
E j för alla ' ges det rum å eller passar kontorslokaleu, och ej å t alla bereder nålen ett torftigt bröd - denna nål, som i kvafva kamrar under brannande tak för tidigt bryter sin flitiga förerskas krafter. Jamför man konsumtionen &amp; frukt och grönsaker hos oss och hos andra folk, - folk med hvilka vi vilja vara jämngoda - visar sig en markbar skilnad. Hos oss betraktas grönsaker nastan som en lyx, den der ej får finnas på fattigmans bord, hos andra deremot som en nödvändighetsartikel. J u allmannare kunskapen om deras odling hlefve, ju billigare och rationellare denna bedrefs, dess större blefve grönsakernas spridning och dess omistligare våra tradgårdar. Då det ju, som namdt är, faller sig svårt, ja ofta rent af omöjligt för mannen att medhinna eller öfvervaka sin tappas vård ar det allts&amp; på Eder, I kvinnor, saken ytterst hvilar. Med en shdan uppfattning af förhållandena följer det nastan af sig själf, att jag, sedan jag fått nalgorlunda fast fot, skulle sätta upprättandet af en kvinlig elevskola som ett af mina narmaste mal. Att frågan dock annu lange skulle förblifvit hvilande, är jag alldeles öfvertygad om, för shvida lej såsom nu skett, jag styrkts i min uppfattning genom be.röring med för saken varmt intresserade kvinnor. Denna skola har jag tänkt mig sådan, att der ej blott verkliga trädgårdsmästare kunna utbildas, utan äfven nödiga insigter vinnas för en - om jag så m&amp; saga indirekt v&amp;rd af våra tradgårdar. J a g har nemligen tydligen insett, att det ej är nog, att våra goda och väl ledda läroanstalter sanda " u t årgång efter årgång af kunniga och villiga tradgårdsman. De friska vindarne mojna snart ut och hågen svalnar under den ojämna kampen, medan steg för steg, tyst som en tjuf om natten, liknöjdheten stja1 sig öfver de unge mannens sinnen och förlamar deras handlingskraft. Nej, våra trädgårdsmastare, vare sig manliga eller i en framtid afven kvinliga,
På ofvan anförda skäl anser Förvaltningen sig alltså icke kunna biträda Revisorernes åsigt om detta Varfs upphörande. 1 anledning af Revisorernes, vid granskning af Lotsverkets räkenskaper, gjorda anmärkningar, att för Lotsoch Fyrings-Statens behof åtskilliga upphandlingar verkställts af Fyrmästare och andra underordnade personer till ovanligt höga pris, såsom exempel hvarpå anföres: att vid Nidingens fyrar, ^ kanna bomolja kostat 1 R:dr; vid Bjurö Klubbs lotsplats, hyra lör en till färgkokning lånad gryta 2 R:dr 32 sk.; vid Rätans känningsbåk, jemväl för lånet af en gryta till samma ändamål 2 R:dr 32 sk.; samt vid Arholma lotsplats, för 40 st. 2:tums furuspik 32 sk. m. m.; får Förvaltningen endast yttra, att dessa anmärkningar, hvilka omfatta ämnen af allt för ringa betydenhet, att de skäligen synas hafva bordt utgöra föremål för en Stats-revisions uppmärksamhet, efter all sannolikhet, aldrig tillkommit, om Revisorerne tagit i betraktande, att de anmärkta utgifterna, som vid första påseendet visserligen synas dryga, ägt rum på platser nästan i hafsbandet och aflägsna från mera bebodda och besökta ställen, hvilken omständighet, i förening med den långväga dittransporten af alla förnödenheter, måste, då sådana i hast behöfvas, ansenligt förhöja deras dyrhet, emot hvad de i städerna eller eljest på landet i allmänhet kosta; och hvad särskilt beträffar hyran för grytorna, sorn, efter begagnandet till färgkokning, svårligen kunnat till annat användas, så är afgiften för deras nyttjande sålunda mera att anse såsom betalning än hyra, och i slikt fall ej särdeles öfverdrifven, såsom beroende, bland annat, af grytornas större eller mindre storlek.
Ständers Lag-Utskotts anmälan, att Borgareoch BondeStånden, under godkännande af Utskottets åsigt, förklarat detsamma icke vara behörigt att taga befattning med åtskilliga dit remitterade motioner om ändringar och tillägg i Instructionen för Rikets Ständers Justiliae-Ombudsman, men att deremot Ridderskapet och Ådeln ansett berörde motioner tillhöra Lag-Utskottets behandling, och Preste-Ståndet dem lill Utskottet återförvist, hafva samtliga Riks-Stånden, medelst Protocolls-Utdrag af den 6, ia, 16 och ip dennes, öfverlemna!, jemlikt 3 mom. 44 §• Riksdags-Ordningen, åt ConstitutionsUlskottet att afgöra, hvarthän ofvannämnde motioner bora förvisas. Bih. till R. Betänk.
Ilok-Lättcn gikne rättigLet, att förorclna om inställanciet af Länkens functiorier, efter vägraci inlösen ak en enäa seclel, jnneLar en ot^ciligLet, enär ncei,ingen clermecl väl ej kumle vara, att om Lanken leke lull - Iltlätanäe, l>':o 28. gjörcke sina körLincjelser, kragan om inställelse ak cless functioncr skulle ak Dok-Lätten afgöras; att clet rättaste vors, att, i akssencle pä Dok-Lätten, Llott staciga, att Lvar oeL en som anser sig körförclelacl sk Lanken, Lerättigas att i laga oröning Lös 8vea Dok-Lätt clsruti söka rättvise, enligt allmänna Dagen; att i öfrigt, clä Utskotten väl matte, i clenna clel, Lafva aksett ett moratorium kör Lanken, eller att Lanken, i Länclelse clen ej för ögonLIieket knncle fullgöra sina förbinclelser, skulls erLälla en viss tills anstäncl, säclant Lorcit rent utsäggs; att i clen olyckliga Länclelseu, att Lanken icke kcmcle sina. körLinclelser fullgöra, Dof-Lätteu ej Lorcle i aclininistratik väg taga Lekattning, utan Lanco-kullrnägtige clä inLerätta förLällanclet till konungen, som skulle äga att gifva Lanken ett moratorium för viss Lestämcl tili oeL utnämna llommissarler, Lvilka tillika mecl clem, som L 8t:rs kullmägtige i Liksgälcls-Dontoiret förorcluacle, skulle unclersöka förLällanclet oeL tillse, Luruvicla
— I och för en redigare öfversigt, hafva Revisorerne härmed i ett sammanhang framställt de efter sednaste Banco-Revision beslutade och vidtagne åtgärder lill Silfver-Fondens förstärkande genom uppköp, och hvad sålunda blifvit ulrättadt. — Revisorerne få nu likaledes i ett sammanhang framställa den helland ö ling, andra med det sökta ändamålet gemenskap ägande frågor hos BancoFullmägtige erhållit. Redan efter utfärdandet af den första annoncen om Silfver-Anbuds emottagande har Kongl. Maj:t uti Nådig skrifvelse af den 5 Martii i83i, under tillkännagifvande af Dess Nådiga önskan, att Fullmägtige mätte söka, i möjligaste måtto, undvika, att, genom förtidiga Silfverkqp, förordsaka förluster för Staten, hvilka kunde leda till stegring i Yexel-Coursen, förklarat så väl att Kongl. Maj:t skulle med nöje se, att Fullmägtige hos Kongl. Maj: t anmälte de åtgärder i förberörde hänseende, som de redan vidtagit eller ytterligare ämnade vidtaga, som ock, att Kongl. Majit vore i Nåder benägen, alt, i hvad på Kongl. Majit ankomme, underlätta Fullmägtiges bemödanden, att förskaffa sig det belopp i metall-valuta, som erfordrades till förökande af Bankens redbara Fond, enligt Rikets Ständers beslut. Med anledning häraf hafva Fullmägtige dels uti Skrifvelse af den 7 April 1831 , jemte anmälan ej mindre 0111 ordsakerne, hvarföre någre uppmaningar från Fullmägtiges sida till anbuds ingifvande, ej, under år i83o, ägt ägt rum ocli om Beloppet af de anbud, som, efter skedd anonce, den 20 Januarii i83i, lill Martii månads slut hade inkommit, än om hvad Fullmägtige deröfver afgjort, samt då ytterligare ärnade företaga, i underdånighet förmält, alt då Kongl. Maj:t försäkrat Fullmägtige om Dess Nådiga benägenhet, att underlätta deras bemödanden, för alt anskaffa det felande
Det har ju gått bra! — Nej, hör på pappa, svarade hans hustru, skulle man inte tro, att han ensam sällskapat med Svante under hela besöket! — Jag bad honom stanna med, det hörde du väl. — Ja visst, inföll Elisabeth skrattande. Jag hörde också, att farbror påminde honom om att resa. — När inte ens gäster på något vis vilja stanna, skall man inte plåga dem, det är bara oartigt. Apropos Elisabeth, har du fått nog af gamla original? — Ja, det har jag nog, men jag tycker ändå det är synd om en sådan där stackars ungkarl. En gift man kan aldrig bli en sådan egoist. Kom nu Lars, så gå vi ut i parken! — Kom Sten, så gå vi upp! Var det inte snällt af mig att inte ta Elisabeth ur den villfarelsen, att gifta män icke kunna vara egoister. — Hvad skulle det tjäna till? Det hade ju varit hjärtlöst. Hvad är det Runeberg säger: »grumla inte flickans själ!» När jag först blef bekant med faster Malin? Ja, det är nu så länge sedan, att det nästan är påkostande att tala om, ty man skulle i så fall lätt genom enkel addition komma till det resultat, att jag ej mer är så alldeles ung, och det är nog ett faktum, som vi fruntimmer akta oss för att erkänna i det aldra längsta! Men så mycket kan jag säga, att jag var ungefär sjutton år, när jag såg henne första gången. All ungdom, med hvilken hon kom i beröring, kallade henne »faster Malin» och därför gjorde jag så med, fast vi endast voro släkt på mycket långt håll. Mina föräldrar hyrde af henne de rum, vi under sommaren bebodde i Varberg. Det var ett förtjusande hem med en gammalmodig prägel, som alldeles hänryckte mig. Isynnerhet det lilla förmaket med sina pärlfärgade möbler och det röda öfverdraget i ylledamast och sin gamla spegel med tudeladt glas och matt förgyllning. Men balkongen utanför förmaket var ändå det bästa! Den vette åt den lilla, väl vårdade trädgården, faster Malins skötebarn, poesin i hennes lif och hade en stor, vid utsikt öfver hafvet.
Deras uppfostran har, jemte den för begreppens utveckling i allmänhet erforderliga och vanliga läroämnen omfattande folkskoleundervisningen, äfven haft till föremål inlärande af något bland de flera handtverk och slöjder, för hvilka vid Institutet finnas särskilde verkstäder inrättade och handtverksmästare anställde, åsyftande att eleven må förvärfva förmåga att, efter utgåendet från inrättningen, kunna sig sjelf försörja. Men hufvudsakligen har dock institutets undervisning varit riglad derå, att de detsammas vård anförtrodde vanlottade varelser må bibringas en lefvande christendoinskunskap och djupt rotfästade grundsatser af sedlighet och gudsfruktan; och en välsignelserik framgång i detta syfte bar lemnat Institutets styrelse och lärare den lyckligaste anledning till en sann tillfredsställelse. Elevernas lärokurs har slutat med deras beredelse till den Heliga Nattvardens begående, efter vunnen confirmalion i vår Evangeliska troslära. Efter det Institutets stiftare och förste lärare, den äfven i andra hänseenden om den lidande menskligheten förtjente Protokollssekreteraren och riddaren P. A. Borg år 1839 med döden afgick, bar dess son och efterföljare på samma gagneliga bana, Candidaten Ossian Borg, blifvit anställd till föreståndare vid Institutet och leder med nitisk verksamhet dess undervisningar efter enahanda plan, som fadern, och till den ytterligare utveckling, som allt mera underlättas af upparbetade läromelhoder och lyckliga vetenskapliga forskningar i denna undervisningsgren. Det i senare åren utvidgade antalet O O O V? af elever har påkallat antagandet af ännu en underlärare, utom den förut befintliga, vid Institutet danade och utmärkt skicklige Hr Holtz, sjelf döfstum ; och är genom gymnastik, simning med flere kroppsöfningar sörjdt för elevernas hälsovård och kroppsutveckling. För att kunna åt Institutet bibehålla samma tjenliga och i allo ändamålsenliga lokal, inköptes år 1840 den efter aflidne Prolokollssekreteraren 20 Borg försålde lägenheten Manhem å Kongl. Djurgården.
Expedieras emot postförskott eller efterkraf. OBS.! Att endast den verkligt akta Fräkenpomadan är försedd med vart firmanamn och försäljes i a la välsorterade Parfymaffärer. vetandet, ej köpa min lycka m e d hans » Är detta med medJag men kan olycka. » d i t t sista o r d, I n g r i d? » s a d e h a n Det följde de båda två orörliga framför hvarandra. rid » Mitt sista! » blefvo bäst ej räcka Slutligen såg Ingmed din sade hon mig d i n h a n d o c h s ä g a, att äfven sakta mig o m d u ej k a n förstå » Nej, » vilja bedraga dig. nom » räcka I d u förlåter m i g, nen det inte. de skiljas » Men, Sten, under kampen åt, » vill du för ord! ringen han gingo vid Hon Vi g å väl in nu, tigande vid hvarandras verandan så Ingrid, Ack, till det om mannen. såg den du nu sade han, gick trappan till sin visste ett fint, ädelt hvitklädda sida gesatt Han Ingrids Ingrid ändå för länge sedan. T. A. T. » handen nervöst öfver pannan. och flickgestalten och strök hans svarta » Ja, log matt. efter d i g. hon hon vid z8gy m. fäst» m i n enda, m i n sista. » fram pannan. Han kaffebordet. fånga hade tröskeln, strålade tar sände de båda unga en forskande blick. sågo så allvarliga ut. Syren M. f l. suck lämnade hon d e m och uppför Han mörkret öfver På Héliotrope, THEA-ROS-PARFYM prisbelönta Men a n s i k t e, m e n s å stelt o c h m e d han från N å g o t måste ha tilldragit sig mellan d e m, t y de upp lidande uttryck. » Kommer din fästman. » nom » jag Har du väntat? » för jag sade Ingrid hastigt, henne. den. trött, offrandets, kärlekens stora, s k ö n a hemliglog strax; han har dig. » KONGL. HOFLEVERANTÖR. därute, du själft. FABRIKSAKTIEBOLAG
Jord af krononatur, hvartill åborätt eger rum, finge således icke lösas från grundskatten förrän skatterätt dertill förvärfvats, hvaremot Stats-Utskottets Utlåtande S:u i2i 9 hvaremot kapitalisering och inlösen borde kunna ske af all den ränta och kronotionde utaf skatteoch frälsejord, som är Kronan behållen, äfvensom af den som Kronan anslagit till vissa ändamål, såsom aflöning af militäre, civile och ecklesiastike embetsoch tjenstemän, underhåll af verk och inrättningar, augment till rusthåll, m. m.; och då skyldigheten att prestera rustning för de på kavalleriet samt båtsmanshållet och äfven i vissa orter på knektehållet indelta hemman endast är ett dessa hemman ålagdt sätt att utgöra deras grundskatter, hvilka annars skulle ingå till Kronan, måste också denna prestation räknas till sådana skatter, samt för iakttagande af jemnlikhet, den egare af berustad skattejord, som önskade befria sig från skattskyldigheten, medgifvas rättighet att derifrån lösa sig medelst erläggande af ett kapital, svarande mot dess grundskatt, d. v. s. den ränta och, i vissa orter, den tionde, som under rustningen iubegripes. Slutligen kunde äfven ifrågasättas, om icke rusttjensten af frälset, hvilken äfven representerar grundskatt af jorden, ehuru denna grundskatt är Kronan för alltid afhänd, äfven borde räknas till lösuingsbar skatt, men då, på ena sidan, Kronan aldrig afsagt sig rättigheten att fordra denna rusttjensts utgörande in natura, medelst uppsättning af det fordna frälserytteriet och, å den andra, den ersättning derför, hvarmed Kronan sedan länge åtnöjts medelst så kallad rusttjenstbevillning, är en obetydlig afgift, på långt när icke svarande mot natura-prestationen, skulle svårighet möta att afgöra, hvilkendera beräkningsgrunden som för kapitaliseringer) borde följas, och för gifvet kunna anses, att om den för frälserättsegaren drygare af naturaprestationens värde antoges, rättigheten till inlösen komme att blifva obegagnad.
Instämmande med Hr von Hartmansdorff uti begäran om afslag å det ifrågavar. betänk., vill jag i öfrigt endast erinra, att vårt Svenska indelningsverk icke började med Carl XI, utan med Erik XIV, och att det redan under Gustaf Adolphs regering erhöll en betydlig utvigdning. Frih. Hamilton: Jag har undvikit att deltaga uti denna discussion, emedan jag, såsom icke varande militär, ej kan med full sakkännedom bedomina detaljerna af frågan; men jag har nu begärt ordet för att besvara Hr von Hartmansdorffs anmärkning, att det ena Utsk:s betänk, står i strid med det andras. Till en början torde jag få fästa uppmärksamheten på, att det är svårt för det ena Utsk. alt på förhand känna hvad alla de andra besluta. Utsk. kan endast följa sin öfvertygelse, och beror det sedan på R. St. att sammanjemka besluten, om de stå i strid med hvarandra. Emedlertid anhåller jag, alt den värde talaren ville läsa till punkt. Den värde talaren har sagt, att StatsUsk. har afslagit någon tillökning i lönevillkoren för gardes-reg:tena, och att Ekon.Utsk. på samma gång yrkat utvidgning af deras tjenstgöring. Det fattas blott det lilla tillägget: med tillstyrkande att deras löneförmåner måtte böjas, och skälig ersättning åt compagni-cheferna beredas, enär deras passevolance-contracter icke kunna anses vara tillräckliga förden nya tjenstgöringen. Jag tror, alt saken derigenom får ett helt annat utseende än förut. I saken är redan så mycket taladt, att det föga tjenar till att tillägga något, då frågans öde här lärer vara afgjordt.
Man säger deremot, att, då skogarne ej kunna vårdas, gif-' ves ej annat sätt att dem begagna; och erfarenheten talar så mycket för den tankan, att jag torde böra gifva vika derför; men jag har dock trott mig böra framställa de betänkligheter, som hafva förefallit mig tala emot försäljning; och jag kan ej neka, att jag, för mia del, hade högeligen önskat, att vi fått lemna åt våra söner allt hvad vi emottagit af våra fäden Friherre Cederström, Jacob: Förevarande Betänkande har i tvenne afseenden ett stort inflytande på Statens välmåga, icke blott för ögonblicket, utan ock för framtiden. Meningen är alldeles icke, att genom försäljning af Krono-skogarne draga en ögonblicklig vinst , utan deremot att föröka Statens årliga räntor, och Statens utgifter minskas derigenom äfven väl, i den nion Jägeri-betjeningen indrages. Hos mig har således icke uppstått någon betänklighet, att gilla Utskottets Betänkande, utom i afseende å det särskilta undantag, som för skogarne i Norra delen af Riket blifvit föreslagit; men då frågan derom blifvit öfver-; Ridd, 0. Ad, Prot. VI. B, II, Afd. 79, So. 626 Den 29 Maji. lemnad till Kongl. Majit, samt jag icke tvifla*4, att ju den noggrannaste undersökning lärer komma att föregå det beslut Kongl. Maj:t kan finna för godt att meddela, anser jag mig icke böra tveka, att anhålla om proposition till bii fall å Utskottets Betänkande. Hane Excellence Herr Grefven och Landtb Marskalken gjorde proposition till bifall af Stats* Utskottets Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades. Föredrogs å nyo och gillades Bevillningsutskottets under N o 20 afgifne, samt den 25 dennes på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 1 dennes meddtldte Betänkande, angående Postinrättningen, och de deraf till Statsverket inflytande inkomster.