Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har icke varit möjligt att erhålla något fullkomligt, men hvad som är i ämnet tillgjordt, är en följd af en långvarig önskan, och jag tror att man icke i hast kommer till något bättre. Dertill fordras mera erfarenhet än som hittills kunnat vinnas. Det synes mig derföre föga lämpligt, att nu genast, kort efter tillämpningen af den så nyligen utfärdade SkolOrdn., ingå till K. M. med underd. anhållan om en ny revision af denna författning. Att Hr Hjerta, som är en så bildad man och vid Akademien gjort goda studier samt är ledamot af Stockholms stads skolkommission, kan hysa den äsigten, att de klassiska språkens studium skall upskjutas till ynglingens 17:de eller 18:de år, förefaller mig högst besynnerligt. Man läser icke dessa språk, och minst latinet, endast för deras egen skull utan mest för att reda begreppen. Det är icke för det concreta begreppet utan för att bilda menniskan, latinet bör läsas, och erfarenheten har visat, att intet språk kan i det afs:det jemföras dermed. Man säger, att realstudierne skola tidigt inläras, men de få ingen fäst fot, om icke någon grund derför förut blifvit lagd. Hvartill skulle det hafva tjenat, om Utsk. ingått i svaromål på allt detta? Hvartill hade det tjenat, att Utsk., efter den korta tid den sednast utfärdade skolordn. varit tillämpad, företagit en omarbetning af densamma, då man ännu icke kunnat erfara dess olägenheter och fördelar? Jag tror således klokast vara, att vi åtnöja oss med hvad vi hafva. Erfarenheten lärer oss allt. Kyrkoherden Sondén synes 124 Den 17 Oktober. icke hafva fattat meningen med den nya Skolordn., och hans förslag innebär icke något Scärdeles af vigt, helst hvad skolreviskmen angar, ett arbete, sorn jag nu icke anser böra vidtagas. Jag vill icke ingå i svaromål på Hr Hjertås anmärkn. i öfrigt utan anhåller om bifall till Betänk. Hr Cederschiöld.
På de flesta af de till serskilda lånerörelse-grenar till bestämda belopp anvisade fonder, hafva vanligen iin mer än mindre betydliga Öfverskott föi efunnits; endast allmänna Discouten, som alltid behöft mera än hvad den haft, gör härifrån ett undantag. Sålunda liar fonden för fastighets belåning aldrig varit till fullo anlitad, och likaså har det varit med den för Handelsoch Närings-Disconlen; andra exempel icke nu uppräknade. Dessa öfverskott hafva varit underkastade en ständig fluctuation, som likvisst hållit sig inom vissa gränsor; mig tyckes derföre att man, viri uppgörande af en beräkning om supponerad sedelutsläppning, rättast hade förhållit sig, 0111 man antagit öfversko!len skola blifva äfven framgent nära rtog desamma, som de under nästföl flutne tidrymd hade vari t. — Åtminstone, när man ökade fonderne, var foga anledning att tro dem böra blifva mindre än hvad de dittills varit. Så har likvisst s4 Bcmco-ZJtskottets Betänkande, N:o l58. Utskottet icke gjort, i afseende på en af de nyss citerade fonderne, den för lån emot pant af fastighet nemligen; Utskottet har vid sina beräkningar tagit för gifvet, att allt hvad som till denna lånerörelse blir anslaget, hädanefter skall utgå, och således inga öfverskott derå vidare finnas. Jag deremot tror del hade varit vida riktigare att såsom blifvande sedelökning anse endast den summa, hvarmed fastighets-lånefonden under innevarande
Denna tjenst är visserligen trägen; ty Eegistratorn är hvarje förmiddag bunden på sin plats, men sedan är han ledig och har inga göromål att bestrida. Jag medger att StatsUtsk. gått väl långt i nedsättningen af den ifrågavande Eegistratorns lön, men detta skedde i följd af erhållen uplysning att hans göromål icke voro särdeles betydliga. Derföre torde det kanske vara skäl att förhöja hans aflöning något öfver hvad StatsUtsk. föreslagit, emedan hans tid, som sagdt är, i alla fall är uptagen. Jag får således föreslå att R. o Ad. ville definitift besluta 2,500 Edr åt denna tjensteman, och derigenom skulle hans lön äfven blifva i någorlunda öfverensstämmelse med de öfriga Registratorernes löner. Hr Printzensköld, Carl: Enl. min tanka har Just.StatsMinistern visat väl mycken eftergifvenhet i fråga om ByråChefernes Den 23 Mars f. m. 327 aflöning. Hr Gunther har, under åberopande af R. o. Ad:s beslut ang:de första punkten i det s. k. princip-betänk:t förklarat att den löne tillökning som vid denna Riksdag beviljas, endast är provisorisk, men samma punkt innehåller denna bestämda klausul: »dock med de inskränkningar häruti, som för särskildte fall tilläfventyrs kunna finnas lämplige.» En sådan inskränkning anser jag just böra äga rum med afseende på de två ByråCheferna; ty då K. M. förklarat, och hvilket af ingen kan bestridas, att den Byråchef som har sig anförtrodd beredningen och föredragningen af lag-ärendena är alldeles oumbärlig, så synes det mig vara tydligt och klart, samt utgöra en konseqvent tillämpning af den sats StatsUtsk. uttalat i första punkten af det s. k. PrincipBetiink. att denna Byråchef i första rummet förses med löne-tillökning, emedan någon fråga om hans indragning icke kan upkomma. Jag kan således, så vidt på mig ankommer, icke låta förblifva vid hvad StatsUtsk. i detta afseende föreslagit.
Carl Engelbloms underd. ansökningar att erhålla eftergift å dem ådörndt ersättningsansvar för kronans förlust i följd af Länsbokhållaren Casper Langlets bedrägliga förhållande; samt 9:o angtde eftergift af den frami. Öfversten m. m. Israel af Ekenstam, i egenskap af Chef för vestra Tull-Distriktet, till ersättande ådömda andel utaf Tullkassören G. E. Bergvalls balans. Föredrogos och begärdes på bordet nedannämnde K. M:s denna dag ankomne Nåd. skrifvelse!- till II. St. l:o mod förslag till författning, ang:de stämplade pappersafgiften samt hvad vid kontrollen och upbörden deraf bör iakttagas; 2:o i anledn. af gjord underd. framställning om Statens medverkan för fullbordande af jernvägsanläggningen mellan Köping och Hult; 3:o angrde gjorda underd. framställningar om Statsbidrag för jernvägsanläggningar från Mariestad till vestra Stambanan, från Borås tili samma Stambana, mellan Köping och Utterbergs Bruk, samt mellan Hvetlanda och Oscarshamn : 4:o angtde Ilirekttns för Nora Ervalla jernvägsbolags underd. ansökning om ytterligare låneunderstöd för nämnde jernvägsföretag; och 5:o i anledn. af f. d. Expedts-Chefen m. in. C. T. Meinanders underd. ansökning om pensionsförhöjning. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm.
Att åtskilliga reminiscenser från andra operor förekomma är nog sant, men torde numera vara svårt alldeles undvika. Utförandet är nästan allt igenom synnerligen förträffligt. Särskildt gäller detta innehafvarne af de trenne hufvudrollerna: Lakmé, Gerald o c h Nilakantha — fröken Petrini samt hrr Ödmann och Lundqoist. De öfriga äro j u ock endast fyllnadspartier Mer än vanligt glädjande är det att få bevista en så allt igenom lofvande o c h lycklig debut som fröken Petrinis. Begåfvad med en ovanligt hög, om ock ej så stark sopranstämma (klart och fulltonigt tagande treslrukna e), väl skolad och säker i tonbildningen torde hon, helst s o m hon härmed förenar ett synnerligen intagande yttre, god och naturlig plastik, få anses hafva gjort en af de mest lyckade debuter, s ö m under det senaste decenniet förekommit. Också måste det lifliga bifall, som i dessa dagar egnats henne af såväl publik som kritik, betraktas som fullt välförtjänt. Fröken P. är ännu ung o c h befinner sig ännu i utveckling. Men hvad h o n redan presterat talar högt för. att k. operan vid sig bör binda en så lofvande förmåga. Att br Ödmann i Geralds för honom väl liggande parti o c h i sin engelska officersuniform skulle taga damerna med storm kunde man på förhand förutse. Så frenetiska bifallsyttringar o c h ifriga näsduksviftningar, s o m dessa aftnar från damernas sida kommit honom till del, torde vara tämligen sällsynta. Men äfven den manliga delen af publiken egnar honom nog ock sin hyllning, och han är det äfven värd, särskildt o m han i någon mån modererar tonansatsernas häftighet. På det hela taget klingar emellertid nu s o m alltid hans stämma skön o c h välljudande. Hr Lundqvist utför Nilakanthas, den brahmanske prestens parti med denna nobla värdighet i sång o c h spel, s o m hos h o n o m aldrig förnekar sig. De öfriga fyllde ock i allo väl sina uppgifter, särskildt förtjänar fru Edling (slafvinnan.) loford för sitt delikata utförande af understämman i första aktens duett med Lakmé.
Men så länge icke någon Lagförklaring af Utskotten blifvit redigerad, kan något beslut i 54 H. 8 Den 21 December f. in. ämnet ej fattas. Jag tror derföre det vara nödvändigt, alt ytterligare remittera detta Utlåtande till Lagutskottet, som då kan inkomma med förslag till den behöfliga Författningen. Detta Utlåtande är precist detsamma, som det förra Betänkandet, Herr von Hartmansdorff, Augnst'. Den ifrågavarande förklaringen skulle icke komma att innehålla annat, än hvad Bancooch LagUtskottens Utlåtande redan innehåller. Jag inser derföre icke något skäl, hvarföre detta skulle å nyo remitteras till Lagutskottet särskildt. Om Ridderskapet och Adeln bifaller Utlåtandet, kommer en underdånig skrifvelse att afgå till Kongl. Maj:t, som utan tvifvel derefter utfärdar en Lagförklaring. Friherre Cederström, Jacob: Det vore i sanning en ganska märkvärdig nyhet, om Rikets Ständer i en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t skulle begära en Lagförklaring, utan att uppgifva redactionen deraf. Sådant skulle bestämdt strida emot 87 §. RegeringsFormen. Ett Lagförslag hör bestämdt uppgöras, hvarföre jag instämmer med Grefve Gyldenstolpe. Då LagUtskottet ansett, att en Lagförklaring är nödvändig, bör också ordalydelsen af densamma i Utlåtandet intagas, ty det går icke an, att i ExpedilionsUtskoltet leda sig till redaction af densamma af motiver - Den 21 December f. m. na, heldst ExpeditionsUtskottet skall lielt enkelt afskrifva de förslag till Lagar eller Lagförklaringar, deni Rikets Ständer, efter LagUtskottels hörande, antaga. Herr Hjerta, Gustaf: Jag är förekommen af Friherre Cederström. Redactionen af Lagföiklaringen måste ordagrannt uppgöras; hvarföre jag förenar mig med Grefve Gyldenstolpe i anhållan om återremiss af delta Utlåtande till Lagutskottet ensamt. Herr von Hartmansdorff:
I Frankrike förhåller sig folkmängden till vår folkmängd, minst såsom 10 till r, och förmögenhets-tillståndet likaledes som 10 till 1, hvaraf följer ett förhållande af 100 procent högre tillgångar i Frankrike än här. Men då ifrågavarande beskattning förhåller sig som 20 till t, visar det sig, vid en riktigt antagen propor - Den 19 Maji f. m. 267 tion, att vi skatte till Hofhållningen 5 gånger mer i Sverige, än i Frankrike. Jag hemställer, huruvida ett sådant förhållande än vidare skall kunna öfverski idas, Man har talat om luxe i uppfostran. Jag bekänner, att jag ej förstår hvad härmed menas. Att luxe i undervisning kan äga rum vill, jag medgifva, men alt påstå, med Herr Tham, att stora kostnader för uppfostran af barn mellan 1 och 8 års ålder äro nödige, kan jag ej begripa. Icke heller kan jag förstå att StatsUtskottet kunnat här uttrycka sin känsla för de Furstliga Föräldrarne, eller medgifva, att Utskottet dertill varit behörigt; för min del ville jag värdera denna känsla efter något helt annat, än penninge-beräkning; men just derföre bör den ej här komma i fråga. Herr Uggla: Carl Wilhelm: Af StatsUtskoltets Utlåtande, som jag här har i min hand, finner jag, att det icke är blott en Motionär, som proponerat anslag till Appanaget för de Kongl. Prinsarne, utan att inom alla RiksStånden åtskillige Representanter dels begärt det, dels understödt Propositionen; då deremot några få hafva påstått, att frågan, såsom icke upptagen i den Kongliga Propositionen, icke eller i rätt form blifvit väckt. Då hvarje Representant äger en i grundlagen medgifven rättighet, att väcka Motio - 268 Den rg Maji f. m. ner i hvarjehanda ämnen, så saknas all laglig grund för påståendet af den origtiga formen viddetta tillfället. I afseende åter på behofvet af anslaget, behöfver man blott rådfråga sin egen känsla och sin egen erfarenhet utan någon annan ledning härutinnan. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
I afseende på det oftare nämnda Ordförandeskapet i Sockne-Nämnden, beder jag slutligen få uttryckligen förklara att mitt yrkande på Pastors framgena bibehållande dervid endast gäller, undervisningsoch fattig vårds-frågor, men ingalunda lika obetingadt alla ekonomiska ärenden, der det bör ankomma på de väljandes förtroende, om de anse Presten eller någon annan församlingsbo skickligast alt föra ordet och leda öfverläggningarne.” Häruti förenade sig Herr Röökj Domprosten Elmgren och Prosten Sylvan. 38 Lagsamt Allm. Besa.- och Elon.-Utskottens Betänkande, JV:o 4. Prosten Lalin instämde i Prosten Gumcelii reservation, med del lilllagg, att Pastor borde vara sjelfskrifven Ordförande i de Irenne fall, hvarom i5 §. handlar. I alla öfrige Communens angelägenheter bör vice Ordföranden leda öfverläggningarne. O O O Af Professor Retzius: ”Då genom ett föregående beslut Kyrkoherden är sjelfskrifven Ordförande i Sockne-Nämnden i alla ärender, som röra barna-undervisningen, så bör han äfven, enligt min öfvertygelse, vara det, när fråga är om fattigvård och sjukvård. Jag skulle anse ett sådant stadgande vara så mycket mera nyttigt, som de vigtigaste bestyr i dessa hänseenden höra till hans embete. De öfriga angelägenheter, som ofelbart komma att blifva föremål för Sockne-Nämndemes öfverläggningar och åtgöranden, blifva nog talrika och besvarliga att fullt upp sysslosätla den andra Ordföranden, som af socknen viiljes.” Af Comminister Dahlgren: ”Jag reserverar mig mot Utskottets förslag, rörande stadgan för Sockne-Nämnder: 1:0 Emedan det icke eger något centrum, omkring hvilket det kan röra och concenlrera sig. Förut var Pastors-embetet sjelfskrifvet till Ordförandeskap i communala bestyr, såsom fattigvård ro. m.; nu deremot är delta upphäfvet, och både kan och icke kan vara.
Deremot har Utsk. ansett, att kostnaden af jettoner inom Vettenskaps-academien, derest de skola fortfara, borde af academiens egna tillgångar bestridas, men beloppet academien godlgöras, ehuru icke under form af anslag till jettoner. Mot Svenska Academien lärer den anmärkn. ej uteblifva, alt hon ännu icke utgifvit sin ordbok. Franska Academien , med ett mer än dubbelt antal ledamöter, behöfde nära 60 år till lifgifvande af första upplagan af sin ordbok. Språkkunskapens gränser hafva under en sednare tid blifvit ojemförligt vidgade, och fordringarna hos språkforskaren 3ro i våra dagar betydligt stegrade mot hvad de fordom voro. Ett arbete af nämnda beskaffenhet utföres sällan lill någon 6o4 Den i3 Maj e. m. fullkomlighet af andra än dem, som deråt kunna hufvudsakligast egna sin tid och sina krafter. Också uppbär Franska Academien ännu ett fortgående betydligt årsanslag för ett visst antal ledamöter, hvilkas uppdrag ensamt är alt öfverse ordboken. Inom Svenska Academien är förhållandet annorlunda, och man lärer svårligen fordra , att dess ledamöter skulle öfvergifva den verksamhet, af hvilken de äga sin bergning, för att antingen utan arfvode eller för det ringa understöd academien nu är i tillfälle lemna, egna sig uteslutande åt ordboks-arbetet. Att under sådana förhållanden Svenska Academien skulle under kortare tid, än den Franska, fullgjort sitt åliggande, synes mycket fordradt. Då emedlertid en jemförelse emellan Franska och Svenska Academiernas verksamhet ofta förekommit, kan det äfven vara upplysande att framlägga en uppgift å de anslag, Franska Academien åtnjuter. Dess årsanslag å budgeten äro följande: ],5oo francs till hvarje af 4° ledamöter (dr oi t s de presence) 60,000 francs.
Underlåtes detta, glömmer man icke till obetydlig del det ändamål hvarföre Riksens Ständer blifvit sammankallade, och mången redlig man, söm icke utan gällande anledningar satt sin förhoppning till Riksens Ständers beslut, skall blifva dragen utur nyttig verksamhet och falla, utan att mera kunna upprättas. Herr landshöfdingen m. m. Friherre Cederstöm. Då jag icke af Höglofl. Utskottens svar å de vid dess Betänkande om mynt-värdets upprätthållande m. m, gjorda anmärkningar, finnér mina åsigter i ämnet vederlagde, så får jag nu ånyo åberopa mitt då rped Utskottens Betänkande bifogade enskildta yttrande; och i afseende å någre omständigheter i Utskottens nuafgifvande svar å de gjorde anmärkningarné, får jag anhålla, att detta mitt enskildta yttrande mattefd åtfölja Utskottens Utlåtande till Riksens Höglofl. Ständer. Beräkningar af Sedelstocken, grundade på 524 Statsoch Banko-Utskottens Be tänk an den. Bankooch Riksgälds-Verkens Böcker kunna, i afseende på siffran, ej vara någon tvist underkastade, men deremot kan icke Rörelse-Capitalet utan det mest säkra misstag beräknas till den summa, som ofvannämnde Verks Sedelstock , emedan en del deraf är såsom ofruktsam stillaliggande bos enskifte, en annan del hos Utlänningen, särdeles i Finland, och slutligen en annan stor del, genom vådliga händelser förstörd: RörelseCapitalets belopp måste således förblifva ett oupplöst problem. Lane-Rörelse-Capitalet deremot ka n, så vidt det varit förlagdt af allmänna Låneinrättningar, med full visshet beräknas, och det torde svårligen kunna vara någon tvist underkastadt, att en hastig minskning i dessa Lånetillgångar nödvändigt måste orsaka en stor del medborgares undergång och derigenom i betydlig mån skada det allmänna välståndet. Högloft. Utskotten hafva uti sin beräkning af den summan, hvarmed Banken förläde allmänna Låne-rörelsen år 1814, och den, hvarmed Banken, enligt Utskottens Förslag, kommer att förlägga Låne-rÖrelsen 1823, alldeles utslutit
Om jag genom ett under blifvit till en saltstod skulle jag stått på det sättet, i samma ställning som jag stannat, utan att en enda muskel slaknade och föll i hvila – spänd, orörlig, – med blodet i rasande fart sjudande genom alla ådror. Var detta ännu ett slag åt hunden? Mina ögon hade ingen blick. Hela min lifsverksamhet var inåtvänd, rigtad endast på dessa ord, hvars gåta jag ville tyda, men som blef mig olöslig. Menade han, att den som kan svara på hans hårda ord med min ödmjuka vänlighet icke har sjelfkänsla? Ville han säga att dessa ord icke voro förhastade, och att min vänlighet derför var den feges undfallenhet? Menade han att det slag som föll i mitt ansigte icke träffade i misshugg, utan var välrigtadt, och att det derför endast kunde vara en menniska utan sjelfkänsla som icke vände ryggen och gick bort för alltid? Hur kunde jag veta hvad han menade! Han säger det aldrig, aldrig. Harmen paralyserade mig och inunder lopp förbittringen sjudande het. Jag blef kall och jag blef varm och alltjemnt stod jag nitad till detta ställe. Hvarför kan jag aldrig komma ur denna ovisshet? Hvarför kan det icke bli ett slut på denna hårdnackade strid mellan mitt agg och min tillgifvenhet? Klarhet i hvad han menar, och segern skall icke vara oafgjord en minut!!! — Grubblande återtog jag mina toilettbestyr, som frånvarande gick jag till sängs och grubblade ännu sedan jag släckt mitt ljus. Hur kan jag gå, för att icke mer vända mig om, så länge jag ännu kan ha en den ringaste tanke på att den gamle kamraten trots allt är honom något värd. Hur kan jag slunga honom så långt bort ifrån mig som jag skulle kunna, så länge jag ännu icke är säker på om han kan ha glädje af ett vänligt ord eller ej? Nej barn, jag kan inte vända min kalla, hårda sida emot dig så länge jag misstänker att dina kantigheter kunna orsakas mera af din egen snigelnatur än af personlig motvilja mot mig! Och ändå! – Om det vore ringaktning?
Län motion om anslag af allmänna medel till uppbyggande af en Kyrka för en del af Gunnarskogs, Gräsmarks och Eda församlingar i samma Län; 12:o Johannes Anderssons från Calmar Län motion om en allmän skattejemnknin» ; och l3:o Olof Hanssons från Westerås Län motion om förändring 1 villkoren för Kongsgårdars och kronohemmans i Westmanland utarrenderande. B evillnings-Utskottet: l:o Sone Pehrs sons från Malmöhus Län motion om upphörande af den i48 Fröt. TJtdr. d. ij. Mars 18 Jo. 17:de §. Bevillnings-Förordningen stadgade bränvins-minuterings-afgift för närings-idkare; 2:o Johan Olof Dahlbergs från Wester-Norrlands Län motion om en afgift af 16 sk. per kanna för Svenskt bränvin och cognac, som transporteras från en ort till en annan inom Riket, jemte dervid afgifne yttranden; och 3:o Petter Petterssons i Slätthult, Jönköpings Län motion om rättighet för gästgifvare å landet att försälja bränvin i minut. Banco-Utskottet: l:o Daviel Anderssons från Hallands Län motion, angående åtskilliga förändrade stadganden i afseende å Bankens fastighets låne-rörelse; 2:o Johannes Anderssons från Skaraborgs Län motion alt Filial-afdelningar af Banco-Disconten må inrättas i flere af Rikets provinser; och 3:o Sven Heurlins från Kronobergs Län motion, att Bankens låne-rörelse måtte utsträckas till förskottslån för strömrensningar. Lag-Utskottet: l:o David Anderssons från Hallands Län motion, att hvarje socken måtte tillåtas utse och förordna någon bofast man, till förrättande af utmätningar å laga kraftvunne domar och utslag; 2:o Lars Petterssons från Blekinge Län motion, om ökadt ansvar för utsläppande af fä- och svin-kreatur på annans bete; 3:o Anders Larssons från Upsala Län motion om rättighet för landtbrukare att lika med Handlande få med ed besanna rigtigheten af derasräkenskaps-böcker; 4:o Pehr Sundströms från Wester-Norrlands
Afkortning åge endast rum i del fall, då skallskyldig befinnes af fattigdom oförmögen att de påförda krono-utskyIdema utgöra. Förteckning på dem, som förekommit uti detta utblottade tillstånd, upprättas: i stad al uppbördsman, och undertecknas, jemte honom, af den vid nppbördsstarnman fungerande magistratsperson eller skönskrifvare, då båda för afkortnings-längden ansvara; på landet af krono - Den i Februari. fogde, socknevis, och undertecknas, i samma ändamål som ofvan sagdt är, jemte honom af häradsskrifvaren, hvilken sednare endast ansvarar för siffran. Mom. 3. Sålunda författade afkortnings-Iängder ingifvas i stad till magistraten att granskas och till riktigheten bestyrkas; å landet blifva de vid utlysta sockenstämmor upplästa, då pastor och tvänne socknemän skola dem åteckna, huruvida dervid varit något att erinra. Afkortnings-längderna skola derefter, i Stockholm till Öfver-ståthållaren, i länen till Konungens bef:h:de aflemnas till pröfning, och om något dervid icke varder påmint, till afföring i räkenskaperna beordras. Redogörelse. § igi. fr. § 170 Bevrs-förordn. De instructioner och förordnanden rör:de räkenskaperna öfver K. M:s och Kronans till Stats-verket anslagna räntor, samt uppbörden och redovisningen, som nu äro gällande, eller framdeles kunna utfärdas, skola jemväl, i allt som angår bevillningen, lända uppbördsrnän och de flere vederbör. till ofelbar efterlefnad. Dock må i landsböcker och räkningar, bevillningen och öfriga Riksgts-contoret tillslagna fonder icke sammanblandas med Stats-contorets och andra verks medel. § 192. fr. § 171 Bev:s-förordn. Mom. 1.
1 detta ögonblick är nu frågan, om R. o. Ad. anser att BondeSt:s beslut är riktigt och bör godkännas, efter denna fråga icke genom votering i förstärkt StatsUtsk. har förfallit, utan den fråga, som der förföll, var R. o. Adis beslut i afseende på tullbestämmelserna, i sammanhang hvarmed dess beslut om restrictioneu äfven var intagen. Detta R. o. Adis beslut var likväl uppsatt i andra ordalag, än den som BondeSl. har användt vid sitt beslut. Således har BondeSt-.s beslut icke i något afseende blifvit genom den anställda voteringen hvarken förqväfdt eller afslaget. Det har icke blifvit förqväfdt, ty det har icke varit fråga derom, och af samma skäl har det icke eller kunnat afslås. Ingenting kan i min tanka förhindra R. o. Ad. att instämma i BondeStis beslut; helst detta beslut är uppstäldt i en annan redaction, än den R. o. Ad. antagit, och som genom votering i förstärkt Utsk. är afslagen. Jag tillstyrker således antagande af det sednare alternativet uti Utskis förslag, hvilket jag anser vara riktigt. Gr. Cronhjelm! Då den siste värde talaren behagat skänka mig det vitsord, att StatsUtsk. är mig förbundet; så torde jag på förhand få fästa uppmärksamheten derpå, att jag gjort mig förtjent af detta omdöme, genom den grannlagenhet och den lätta hand, hvarmed jag vidrört förhållandet. Att utreda detta förhållande, utan att derjemte framställa en historik deröfver, torde icke varit möjligt.