Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det hade varit för mycket hegardt, och kanske ej förenligt med den siste värde Talarens nit i sin tjenstebefattning såsom KrigsAkademiens Styresman, att han i egenskap af Ledamot i StatsUtskottet skulle hafva framträdt med stränga anmärkningar uti förevarande fall. Men obestridligt är, alt då Rikets Ständer vid förra Riksdagen beslulit, att inga vidare anslag till FriCadetters underhåll lingö af 3:dje HufvudTiteln utgå, Regeringen i tid bordt vidtaga den åtgärd, som ej förrän i fjol verkställdes, att ej antaga nya FriCadetter. Emedlertid har det handt, alt medel af 3:dje HufvudTiteln blifvit använde till ett ändamål, som var stridande mot Rikets Ständers uttryckeliga föreskrifter. Jag finnér StatsUtskottet hafva ganska orätt förfarit, då det icke hänskjutit denna fråga till ConslitutionsUtskottet; men numera ser jag ej någon annan utväg lill ersättning för Statsverket, än vänta, lill dess BarthelemyFonden kan dertill lemna någon tillgång i följd af de förmånliga Handelstractater, såsom till exempel med Amerika, hvilka man här sagt oss vara att påräkna. Således nödsakas jag, ehuru ogerna, instämma i StatsUtskottets hemställan, om förnyande af den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj:t i detta ämne, helst jag ej ser, huru vi skola kunna komma till det af Herr Ribbing oell Herr Rosenqvist åsyftade resultat. Hans Excellcnce Hurr Grefven och 302 Den 18 Januarii f. m. LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets liemställanden i denna punkt. Ropades Ja. 4. I anledning af beviijadt understöd till de brandskadade i Borås. 5. Angående en Kongl. Räntmästaren Ouchterlony beviljad gratification. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde särskilte framställningar, blefvo Utskottets tillstyrkanden i dessa §§. af Ridderskapet och Adeln bifallne.
Länets vidsträckta område särdeles hvad angå de norra orterne, skulle ofta göra Comnrunicationen cmellan Förmyndarne och Kammarne svår och kostsam särdeles för Allmogen, som, mindre bevandrad i skrifkonsten och på månge orter saknande en beqväm och säker postgång, nödgades ofta göra resor till länets Residence stad, och såmedelst betydligen minska myndlingarnes knappa tillgångar, i stället att nödige aftal, liqvider och redogörelser nu ske i Förmyndarnes hemvist, ulan någon kostnad för myndlingarne. För öfrigt är det svårt att öfvervinna den frugtaii, att dylika inrättningar icke alltid blifva försedde med Ledamöter, som ega de egenskaper här ofvan blifvit uppräknade, hvarvid jemn väl i betraktande ingår den vigtiga omständighet, att då en oredlig Förmyndare bringar endast en eller några få pupiller i obestånd, skulle oredlighet hos en Förmyndare Kammares Ledamöter kunna störta ett helt Läns uppväxande ungdom i elände. Exemplen ära dessutom i allmänhet ganska få på myndlingar, sorn blifvit lidande genom deras 1225 Lagutskottet! Bctänknnilciti Förmyndares förvållande och om än ett sådant lidande någon gäng hade inträffat i fall ej den förmånsrätt funnits, hvars afskaffande nu blifvit föreslaget, torde likväl en sådan våda för de omyndige betydligen förekommas, genom slägtingars omtanka och tillsyn öfver Förmyndaren , hvilken omtanka icke hädanefter, som hittils kan insöfvas i förlitande på en oinskränkt förmånsrätt i all Förmyndarens egendom. Det beror dessutom på Domaren, såsom ÖfverFörmyndaie och de omyndigas anhörige, att tillhålla Förmyndaren gifva Inteckning i sin fasta egendom, i händelse han hos sig sjelf behåller de omyndigas ArfsCapital, samt att i annat fall utlåna det emot dylik säkerhet hos annan person; och i begge händelserne kommer en åt Inteckningar beredd större säkerhet de omyndige till godo samt innebär i sig sjelf ersättning för hvad de förlorat genom den föreslagne förändringen.
Det är blott i en omständighet, som jag på en gång så tillsägandes både förenar mig med, ocb skiljer mig ifrån, honom. Han har sagt, alt ett Stamschäfferies anläggande i Nerike vore gagneligt, derföre att Näringen der är i gång, och att der finnas i handteringen kunnige personer, ocb vidare, alt det gamla Merinos-schäfferiet på Näs borde flyttas lill Upland. Just på de af Herr Ånckarswärd anförde skäl tror jag att det gamla SchäfFeriet bör ännu någon tid qvarblifva i grannskapet af Näs, derifrån kunskap om fårskötseln redan i orten utspridt sig, j anseende till den längre tid SchäfFeriet der varit förlagdt, samt ytterligare mäste komma att göra det, då den förledit år införskrifna och der varande dyrbara electoral-hjorden af en sakkunnig person på stället vårdas; oberäknadt den högre förädling, som genom grannskapet med sjelfva electoralhjorden tillskyndas den gamla stammen. Härtill kommer att en man, som nyligen 12 H. 7 93 Den 9 Februarii f. m. genom utländska resor förskaffat sig kunskap om fårskötsel och ullförädling, samt hemfört åtskilliga instrumenter och modeller för ändamålet, finnes på i mils afstånd från Näs, och innehar en större egendom med god hötillgång och förträffliga betesmarker, Friherre Hermelin på Gripenberg, hvars villighet att emottaga hjorden ock redan är vederbörligen anmäld. Först efter några år tror jag, att det gamla Schäfferiet i förbättradt och förädladt skick bör till Upland flyttas. Grefve Bark; Det är just för det jag åsyftar, att man ej skall använda medel onyttigtvis, som jag föreslagit det af mig omnämnde sätt att införskrifva Electoralfår. Ty jag har den erfarenhet, att när en enskilt köpare sjelf handlar fåren, erhåller han dem till bättre pris, än en person, som gör upphandling för allmänna medel.
Emedan nu Sara icke betraktar äktenskapet såsom en religiöst-moralisk inrättning till inbördes sedlig utbildning och till uppfostran af sedligt danade barn, hvilka hon icke alls upptager i sin theori; utan betraktar detsamma blott såsom en anstalt för tillfredsställandet af sinnlig drift, utan att man derföre ”behöfver bråka sönder hvarandra” eller låta ekonomien komma i olag; – i följd af denna åsigt, är det helt naturligt, att Sara ingår det ena hjonelaget efter det andra; i hvart af dessa hade hon kunnat få kullar af barn, som, i sin uppfostran vanvårdade, föraktade af sina likar och ständigt åskådare af onda exempel, nödvändigt måst blifva utskum i samhället, och slutligen, med än större skäl än Johannes i Amorina, gå att befolka skogarna, fängelserna, galgarne; – slutligen Sara sjelf, alltmera sjunken och förnedrad, ända sitt lif på tukthuset. — Jag erkänner, att jag i början önskade, att du ungefär på det sättet tagit saken. Men din fina, qvinliga takt har ledt dig på en bättre väg. Af alla möjliga sätt, på hvilka ett sådant äktenskap påbehaglig-tid kunnat fortgå, har du just valt det mildaste. Långt ifrån att utveckla det fräcka, det egoistiska, som ligger på bottnen af Saras charakter, har du i stället låtit henne undergå en verklig moralisk förädling: likaså har du rigtigt förhyggligat Sergeanten, som i hufvudskriften väl i grunden är en bra gosse, men i sitt yttre sätt att vara, dock något för mycket Svensk på Furumoiska viset, det vill säga litet för mycket lurk. På dig lär Richard således intet med skäl kunna klaga, att ha ”diktat oseder på sedliga personer” 14; snarare har motsatsen inträffat. I stället för att utmåla till det yttersta de olyckor, som måste uppstå af en sådan förbindelse, har du endast framställt de allra-vanligaste och nödvändigaste; men då detta oäkta äktenskap skap, allt detta oaktadt, slår ut på sätt vi sett, så torde din skrift verka så mycket större öfvertygelse. Icke otreflig, men ogenialisk! sade Herr Flabbe för sig sjelf. För mycket moral och predikande! Jag tycker inte om sådant. Herr Hugo fortfor:
Under kulna och kyliga dagar fulländades dräkten af en gammal trasig sjal, som flere hvarf var lindad omkring lifvet. Emellertid försvann den » gråklädda damen » en vacker dag ifrån vägen och blef där ej mer synlig. Det blef ock jämförelsevis tyst därute, öloch brödvagnarne skramlade förbi utan ackompanjemang af okvädinsord, och mot pojkarnes och gardisternas ryggtaflor höjdes ej längre någon hotande kvast. Jag tänkte i mitt stilla sinne, att » hoffröken » tillföljd af det myckna damm, hon under årens lopp inandats, ryckts bort af galopperande lungsot, och i tankarne höll jag öfver den hädangångna följande parentation: Så har då den stackars fattiga vägsoper - skan slutat sin vandring, blifvit frigjord från stoftet och får hvila sig ifrån sitt arbete. Flennes namn var okändt, hennes kall ringa och föraktadt, men samvetsgrant och plikttroget stod hon dock städse på sin post. Och ehuru ingen skulle ha velat tillerkänna henne någon som helst ställning i samhället, var hon dock nödvändigare för detta än mången firad skönhet. T y huru tilltygade skulle icke de erkända samhällsmedlemmarnes blanka fötter, de promenerande fina damernas broderier och plisséer hafva blifvit, om ej vägsoperskan varit deras föregångare. Och huru skulle ej den bildade människans ordningsoch skönhetssinne rå- kat i uppror vid åsynen af flottiga papperslappar, halmstrån, stickor och oändligt mycket annat skräp, om ej hennes skarpa öga och dito kvast samt hennes hårda och smutsiga hand långt förut varit i verksamhet och gjort deras väg behaglig. Och likväl tänkte nog ingen däruppå — och ännu mindre tänkte väl någon på att tacka henne därför! Men af en, som ser längre än till ytan, har hon kanske dock nu fått det erkännandet: » Hvad hon kunde, det gjorde hon. » Med ett visst deltagande betraktade jag den gamle körsvennen, som nu mer fick gå ensam vid sin kärra och ensam fylla den. Med bästa vilja i världen kunde jag likväl icke hos honom skönja ett spår af saknad eller sorg efter hans trogna följeslagerska; tvärtom såg gubben kryare, piggare och gladare ut än någonsin förr.
Hedervärda BondeStåndet har ovilkorligt antagit Utskottets Förslag, att sådana disposiLioner, gåfvor och inkomster, som ej i värde uppgå till 5o R:dr B:o, skola undantagas från Bevillningsafgift; men som de Irenne öfriga RiksStånden bifallit de emot Utskottets Förslag i nämnde afseende gjorda anmärkningar, och beslutat, att dispositioner, gåfvor och testamenten, som ej i värde uppgå till 3oo R:dr, skola från Bevillning undantagas; så är Utskottets Förslag i denna omständighet, enligt 71 §. Regerings-Formen, förkastadt och på nyssnämnde sätt ändradt. Härförutan har Vallöf]. Borgare-Ståndet, uti föreslagen Redactions-förändring, icke allenast ibland de af Utskottet föreslagna undantag från Bevillnings-afgifter, tillagt: ”Gåfvor och Testamenten till Tjenstehjon för trogen och långvarig tjensthvilken undanlags-föreski ift icke blifvit af något i6 Bevillnings-Utskottets Memorial No 3j. bland de öfriga Riks-Slånden beslutad; utan äfven uteslutit ordet ”fynd,” sorn af de Irenne öfriga Riks-Stånden bibehållits; och med åberopande af hvad Utlåtandet, N:o 28, innehåller angående dessa ämnen, öfverlemnar Utskottet till Yällofl. BorgareStåndet, dels att förändra sitt Beslut i förstnämnde hufvudsäkliga omständighet, deis ock, huruvida det sista anförda mindre vigtiga uteslutandet må vara behöfligt. För det fall åter, att besluten härom icke ändras, framställas följande Propositioner: 6:0
Sparre gjort. Emedlertid reserverar jag min rätt att * 6 Den 4 Mars f. m. framdeles, om så skulle behöfvas, i mitt eget namn få afgifva en annan, nu ej närvarande ledamots vid ett annat tillfälle afgifna sakrika anförande i ämnet. Frih. Cederström, Jacob: Det är endast i afseende på den siste talarens yttrande derom, att bestämmelsen i 80 §. Reg.F. skulle vara liktydig med den i 87 §. af samma lag rörande grundlagsändringar, som jag får erinra, att det i den sednare heter: Konungens och alla fyra It i k sSt:s sammanstämmande beslut, då i den förra omtalas hvad Konungen och R. St. samfäldt besluta. Hvad uti olika frågor förstås med Ständers beslut, finnes särskildt bestämdt. Denna anmärkning anhåller jag måtte till StatsUtsk. få åtfölja Gr. Horns anförande. Gr. von Hermansson, Carl, förenade sig med Gr. Horn. Dessa yttranden remitterades till StatsUtsk. i sammanhang med Gr. Horns förlidne gårdag till samma Utsk. remitterade motion om Mötespassevolancens upphörande samt anslag af allmänna medel till indelta Armeens vapenöfningar. Vid förnyad föredragning af nedannämnde d. 1 dennes e. m. på bordet lagda motioner, beslöt R. o. Ad. att remittera till Stats-Utskottet: Frih. Alströmers, Jonas, motion att Höjentorps Kungsgård måtte till Alströmerska familjen återställas; Lag-Utskottet: j:o Hr Crusenstolpes, Magnus Jacob, motion, angående afskaffande i visst fall af spö- och ris-straff; 2:0 Hr Cederschjölds, Robert, motion, angående ett tillägg till 3i §. 17 Cap. Rätteg.-Balken. Å nyo föredrogs Hr Höökenbergs, Carl Åke, d. 1 dennes e. m. på bordet lagde motion om en löne-ersättning åt Amiralitets-KammarRådet Strandberg. Hr Riben, Carl Wilhelm: En värd ledamot har fiamträdt ined en motion till förmån för Amiralitets-KammarRådet Strandberg.
Om så händer, att Kamrarne ej inom tre dagar efter Riksdagens öppnande om Förmyndarnes antal åsämjas, förordnas på enahanda sätt och till lika antal, som ofvan angående Nämnden är sagdt, en särskild Nämnd, att medelst omröstning denna fråga, med samma kraft och verkan som Riksdagens beslut, inom två da gar afgöra; skolande sedermera den utsedda Nämnden, likaledes inom två dagar, hafva valet förrättat, så att i alla händelser förmyndarevalet, inom sju dagars förlopp från Riksdagens öppnande, må vara verkstäldt. § 68. Till följd af Regeringsformens 96 § skall hvarje Lagtima Riksdag förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man att hafva tillsyn öfver lagarnas efterlefnad af domare och embetsmän samt att inför den Riks-Rätt, som i Konstitutions-Utskottels Memorial JY? 2. 23 beraälda Grundlags 102 § till dess inrättning och göromål beskrifves, eller vid andra vederbörliga domstolar, i laga ordning tilltala dem, som i sina embetens utöfning anses af väld, mannamån eller annan orsak hafva någon olaglighet begått eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra. Denne Riksdagens Justitie-Ombudsman, hvilkens rättigheter och åligganden ytterligare såväl i Regeringsformen som genom särskild instruktion utstakas, väljes af fyratioåtta för tillfället nämnde valmän, af hvilka hvardera Kammaren inom sig utser tjugofyra Desse valmän, hvilka böra till valförrättningen sammanträda samma dag, då de blifvit utsedde, och ej må åtskiljas förr än valet är fulländadt, skola först samfäldt, medelst slutna sedlar, hvar för sig föreslå den man, som de anse böra komma under omröstning. Falla dervid rösterna till mer än hälften på en man, är han behörigen vald.
Lånet utlemnades nemligen till en del under år 1862, men till Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. 219 större delen år 1863, och redan med den 29 Juli nämnda år började den ökade trafikinkomsten på stambanan, hvilken inkomst sannolikt redan detta år om icke motsvarade, dock icke så särdeles betydligt understeg räntan å statslånet. Om en låntagare, som emot fyra procent ränta af Staten eller en annan långifvare mottager ett lån för ett industrielt företag, hvaraf, oberäknadi den indirekta förmån landet vinner genom en ny kommunikationsled, långifvaren redan under anläggningstiden skördar en direkt vinst, som, enligt intyg af hans egna embetsman, redan på tredje året uppgår till nära fyra procent å lånesumman samt kommer att högst betydligt ökas; men låntagaren till följd af ogynnsamma förhållanden icke utan äfventyr för sitt bestånd kan undvara den räntefrihet under anläggningstiden, som långifvaren beviljat alla andra låntagare, men genom en oförklarlig nyck vägrat denne; månne ett medgifvande af denna likhet i rättigheten kan anses annorlunda än såsom en gärd af rättvisa och billighet, Staten fullt värdig? Jag vågar således vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, med afseende på de ogynnsamma förhållanden, under hvilka Borås jernväg öppnats för trafik, måtte bevilja det för berörda jernvägsanläggning bildade bolag enahanda räntefrihet under tre år för det bolaget beviljade lån, som blifvit andra jernvägsbolag förunnadt; hvilken räntefrihet, då ränta för den förflutna tiden redan blifvit erlagd, må beräknas från och med år 1866. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Erik Sparre. Af Grefve Sparre, Erik, om ändring i bestämmelserna rörande statsbidraget lill segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern till Stora Lee, m. m. För segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern förbi Köpmannabro genom sjöarne Akelången, Rågvarpen, Laxsjön och Leelången till Stora
St., vid samma riksdag som de fattat ett sådant beslut, icke med afsigt velat i statsförfattningen inlägga en häremot så stridande mening, som ordet contrasignation i 39 § skulle förutsätta. Dä förslaget afser, att mera uttryckligt i grundlagen bestämma Statsrådets ansvarighet för vissa fall, sä skulle måhända grannlagenheten hafva förbjudit mig att söka motverka antagandet deraf, så vidt derigenom någon vinst i sak uppstode; men bestämmelser om Statsrådets ansvarighet för ifrågavar. fall saknas icke. De igenfinnas i ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter. Const.Utsk. har uti dess i ämnet afgifne memorial äfven antydt detta, med förklarande, alt vinsten egentligen vore formel, eller att i grundlagen bestämdt återfinna en hänvisning till ansvarsbestämmelserne. Men dä denna formella vinst icke kan uppväga de olägenheter, som förslagets antagande skulle föranleda, anser jag mig böra rösta emot antagandet deraf. llr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold: I den föreslagna redactionen lill 39 §, äfvensom lill 91 § af grundlagen, har Const.- Ulsk. beträffande den förra eller 39 § underlåtit alt citera den 91 §, och i denna sednare uteslutit citation af den 39 §. Denna § bestämmer, som kändt är, att Konungen under utrikes resor upphörer att regera. Den 91 § åter bestämmer, att då Konungen, på sätt som i 39 § säges, utrikes reser och uteblifver öfver 12 månader, så sammanträda Ständerna, som kunna möjligen t. o. m. välja en ny Konung. När nu citationen uti 91 § af den 39 § fullkomnas, så följer deraf helt enkelt, att då Konungen uteblifver från riket öfver 12 månader, af hvad orsak som helst, således äfven i den händelse som 43 § omtalar, nemi. att Konungen går i fält på utrikes botten, så skola också Ständerna äfven dä sammanträda och möjligen kunna utse ny Konung.
R:dr för den 5 Waxholms lastning stationerade bataljons-läkare vid Svea artilleri-regemente, äfvensom för fält-läkare-korpsens pensionärer och stipendiater fastställa beloppen till tre hundra R:dr för nio och fyra hundra R:dr för ålla af de förre samt lill ett hundra R:dr för femton, eller halfva antalet af de sednare, och till ett hundra femtio R:dr, allt Riksmynt, för den andra hälften. Vidkommande aflöningen för flottans läkare-korps, hafva vid densammas bestämmande enahanda grunder i allmänhet blifvit följda, sorn i afseende å fält-läkare-korpsens aflönande tillämpats; och har äfven här, samt i anseende till svårigheten alt kunna besätta läkareplatserna i Carlskrona oell Götheborg, serskilda arfvoden utöfver den egentliga aflöningen synts böra bestämmas ej mindre för regemenls-läkarne än äfven för förste och andre bataljons-läkarne derstädes till enahanda belopp, som lör sistnämnda tvänne Ijenstegrader vid de utom Stockholm garnisonerande trupper af arméen blifvit bestämda. Hvad serskildt angår den så kallade fält-läkaren, eller förste amiralitels-läkaren, lufva Rikets Ständer, med afseende å de mångfalldiga och maktpåliggande göromål, som åligga denne embetsman, hvilken, såsom läkare-korpsens chef vid Carlskrona station, har öfverinseende! olver hela helsovården vid stationen, ansett honom böra erhålla sin lön förhöjd lill tre lusen R:dr och dessutom undfå ett arfvode af fem hundra R:dr, såsom ersättning för hans ansvarsoch redovisnings-skyldighct för den med sjukvården förenade uppbörd. Likaledes bar för regements-läkaren vid Stockholms station, hvilken, såsom förste läkare derstädes, i viss mån har samma skyldigheter i afseende å der förlagda afdelning af flottan, eli serskildt arfvode af tre hundra R:dr funnits böra anvisas.
N:o »64. 37 nämligast i konsthänseende antagna öfvervigt ingalunda kan ersätta den minskning i recetiinkomst, som måste blifva en följd af Theater-publikens delning åt serskilda localer, Och efter undanryckandet af dessa sido. stöd för den väsendtliga anmärkningen, återstår nu endast att i afseende derpå afgifva förklaring, Oin denna anmärkning skall ega mera än skenbar giltighet, så måste man förbise, ej blott de inskränkande förhållanden, som Betänkandet upptager och hvilka närmast föranledt resultatet, utan ock den oftare vunna erfarenhet, att förbättringar i samhällsinrällningar väl kunna vara principenliga och önskvärda, men måste likväl fördröjas eller öfvergifvas, för att icke förlora det ändamål, som vinnes genom inrätiningarne i det mindre fulländade skick de befinnas. Bland de omnämnde förhållanden torde Utskottet åter böra fästa uppmärksamheten på den säkert obestridda nödvändigheten af en större Theater för hufvudstaden. Det torde äfven medgifvas, att deri, sorn eges, borde vara tillräcklig förbehofven och kunna motsvara så väl Samhällets som konstens fordringar 5 men det är tillika nogsamt kändt, att densamma med icke obetydligt Statsbidrag och odelad recetiinkomst endast har nödiga tillgångar för sitt upprätthållande. 58 Allm. Bcsv. o. Otc. Utsi, Ut/. Fruktan, att dess fotfarande bestånd genom inkomsternas minskning skulle kunna äfven-j tyras, liar således föranledt det klandrade resultatet, — en fruktan, som Utskottet måste bekänna ännu icke vara undanröjd. Ty, ehuruväl de vid anmärkningarne mot Betänkandet bifogade räkenskaper visa, att Theatern öfverhufvud, och den Lyriska Scenen, oberoende af den Dramatiska, bär sig, så kan deraf icke hemtas någon säker slutföljd, huru förhållandet skulle blifva, i händelse den Spektakelsökande publiken skulle dela sig emellan flere Theatrar.
Men homöopathien är intet charlataneri; den har en litteratur och är en gren af den medicinska vetenskapen med Hanemans frejdade namn i spetsen. Att förebära okunnighet om ämnets beskaffenhet, stämmer illa in med »nittonde århundradets bepri sade upplysning». Men må den naiva bekännelsen gälla — jag tror nog, att den är endels sann — så erbjudes här just ett tillfälle att blifva bättre underrättad. Hvad motionären begärt skulle just leda dertill, ehuru hvarken han eller jag behöfva en sådan föregående utredning, för att stadga vårt omdöme. Skulle en framställning af Kongl. Majit just vara nödvändig? Skulle den enskilde motionärens förslag ej böra påaktas och ha samma verkan? Den förda diskussionen har låtit förljuda, alt motionärens petition, »att sjuka må kunna uteslutande behandlas efter homöopathiska grundsatseft), vore alltför »strängt och exklusivt». Men afsigten är ju att få utrönt, hvartill, i praktiskt och medicinskt afseende, homöopathien verkligen duger. Ilar man nu gått tillbaka i stället för framåt — hvarför man i alia andra fall är så förskräckligen rädd — sedan 18.56 års riksdag, då 8,000 R:dr R:mt anslogos för ändamålet? Sedan Utskottet nu lemnat motionen utan afseende, har hoppet intet annat stöd än Rikets Ständer, och detta stöd är kraftigt nog, om de insigtsfull män ibland dem, hvilka ömma för den lidande menskligheten, vilja taga sig saken an.» Häruti instämde Doktor Runsten. 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande IS-Q 84, Kf:© 84. Arik. till Exp.-Utsk. dtn 14 Febr. 1863, kl. 1 e. m Betänkande, i anledning af väckt motion om behörighet för Kommunalnämnd att upptaga och afdöma de mål, hvilka röra förseelser mot 6 § i Kongl. Kungörelsen den 42 Juli 1861, angående hundskatt.