Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I det afseendet förekommer, att 81 §, sådan den ännu lyder, antogs redan vid grundlagens stiftande 1809; hvaremot det andra momentet uti 56 § antogs först vid 1815 års riksdag, och då, för att derigenom åstadkomma en förändring och förklaring af den förut gällande grundlagens, det vill säga 81 §:s stadganden angående formen för beredande af grundlags-ändrings-förslag; om vid detta tillfälle förbisågs, att förändra den 81 § till full harmoni med det nya momentet uti 56 §, kan väl icke derföre den gamla grundlag-en anses upphäfva den nyas, just för att ändra den gamla, införda stadganden, utan dessa sistnämnda böra väl dä anses upphäfva de gamlas, af förbiseende qvarglömda; att 29 § riksdags-ordningen serskildt åberopar 81 §, utan att nämna den 56, kan i detta fall icke göra något till saken, enär äfven denna § härleder sig från grundlagens ursprungliga stiftelse, då det icke fanns någon annan §, än den 81, att åberopa angående formen för grundlags-ändringars beredande, samt det är ganska naturligt, att, då man vid 1815 års grundlags-ändring underlät att förändra 81 § regerings-formen, man då äfven underlät att förändra 29 § riksdags-ordningen, hvilken endast innehåller en hänvisning till den förra paragrafen. Slutligen eger, enligt 55 § riksdags-ordningen, Talman endast att då vägra proposition, när en väckt fråga ”bokstafligen” strider emot grundlagarnes lydelse, hvilket i allt fall icke kan sägas vara händelsen angående frågan om ett stånds rättighet, att, å ett Konstitutions-utskottets memorial med tillstyrkande betänkande öfver en Kongl.
Ehuru jemväl genom lag är uti Norrige stadgadt, alt de värnpliglige af 2:dra och 3:dje klasserne skola, pä deras egen bekostnad, sammandragas till 6 dagars öfning årligen, har jag dock, af skäl, som jag förut haft nåden anföra emot utsträckningen till liera års Bevärings-exercis, icke velat framställa underdånigt förslag i sådant syfte; men då jag, dels för bibehållande af militärisk anda och ordning hos Bevärings-manskapet, dels såsom ett, om än ringa, medel att påminna detsamma hvad del under föregående år lärt, anser af största vigt, att det någon gång mer än vid blotta vapenöfuingstilifället sammandrages, vågar jag underdånigst föreslå: alt Bevärings-manskapets 2:dra och 3:dje klasser årligen samlas till 4 A 5 kyrko-parader, hvilka på ändamålsenligt sätt böra ordnas. Sålunda öfvadt skall Sveriges Bevärings-manskap, såsom jag på grundade skäl vågar hoppas, i beliofvels stund, och införlifvadt med en bildad stam, kunna motsvara de fordringar man, under närvarande förhållanden, torde ega rätt att vänta, samt dymedelst återgälda de uppoffringar nationen gjort, för att militäriskt öfva och undervisa försvararne af dess sjelfständighet. Jag har nu framlagt för Eders Kongl. Maj:t hvad, efter mitt förmenande, erfordras för alt bibringa och underhålla hos Arméen och Bevärings-manskapet en öfning motsvarande tidens fordringar. Jag torde ej, vid detta tillfälle, behöfva i underdånighet erinra alt, ehuru, enligt den allmänna grundsats, sorn jag ansett böra antagas, en viss tidslängd för vapenöfningarne skulle bestämmas samt följaktligen dessa i öfverensstämmelse dermed årligen ega rum, omständigheter kunna inträffa, t. ex. missvext, farsoter eller andra oförutsedda händelser, hvilka för något tillfälle göra nödvändigt att dem till en del förkorta eller alldeles inställa, i hvilket fall det borde ankomma på Eders Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga pröfning att derom besluta.
Hos Rikets Ständer har blifvit anfördt, alt Thorsångs församling inom Stora Kopparbergs län länge varit betänkt alt, i stället för de färjor, som församlingen måste underhålla, men å hvilka öfverfarten tidtals, i anseende till storm och is, icke kunde verkställas, anlägga 2:ne flottbroar, den ena öfver Dal-elfven vid Thorsångs kyrka och den andra öfver den så kallade Lill-elfven: men som denna socken, bestående af blott 32 mantal, i sednare tider lått vidkännas betydliga utgifter för landsvägens omläggning samt åtskilliga upprensnings-arbeten i nämnde eif, skulle densamma utan bidrag af allmänna medel omöjligen kunna bestrida de med ifrågavarande bro-byggnader förenade kostnader, uppgående, jemlikt 2:ne upprättade förslag, för en flottbro af 300 alnars längd och M j alnars bredd öfver Dal-elfven vid Thorsångs kyrka, till 7,990 R:dr 20 öre, och för en sådan 122 alnar lång bro af lika bredd öfver Lill-ellven vid samma kyrka till 3,122 R:dr23 öre R:mt, eller till ett sammanlagdi belopp af 11,118 R.dr 43 öre Runi. Dessutom har uppgifvits, all, utom den Thorsångs socken åliggande skyldighet att för öfverfarten å Dal-elfven underhålla 2:ne färjor, 6 mindre sådana mäst af enskilda byalag inom samma socken underhållas, hvarföre, med erinran om den ökade kostnad och tunga denna underhålls-skyldighet medförde, sedan skogs-tillgången inom socknen i sednare lider aftagit, och färj-karlarnes lefnads-koslnader deremot betydligt ökats samt 246 Expeditions-Utskottets Förslag till u/iderd. Skrifvelse N:o 217. Fahlu bergslag, efter de vid sednaste riksdag vidtagna anordningar, upphört att bidraga till ortens färjoch pråmbyggnader, nu blifvit föreslaget, att ett lån utaf allmänna medel å 6,666
Lag, innefattande alla omständigheter i detta afseende. Uti detta Vessings anföran de hafva samtliga Fullmäktige frän Vesterås Lan förklarat sig instämma. 2:0 Af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, att om än förberörde rättighet skulle vara ett Privilegium, det han ej medgifver, hade i alla fall Utskottets pligt varit, att ingå i pröfning oell bedömruande om billigheten och rättvisan deraf, samt onj möjligheten af dess upphäfvande, på d t Riksens Höglofl. Ständer, i detta afseende, måtte komma i tillfälle, att derom meddela sitt beslut: att han ansett sig vara fullkomligen öfvertyga:!, det Stockholms Stads ifrågavarande rättighet ej kan under något sken af rättvisa försvaras 5 ty hvad Staden behöfver för sin renhållning, bör bestridas af Stadens Gassa, roen ej utpressas af Landtrnannen för det han med sina produeter vill fylla Stadens behof; samt slutligen att det väl ej vore afgiftens belopp, som kunde vara serdeles känbar, utan egenlligen det uppehåll, som af uppbörden förorsaka,;, samt rle besvärligheter, som alltid åtfölja Stadens Police-Controll. g:o Af Matts Ericsson från Stockholms Län: att lian till alla delar instämmer med hvad Herr Hertzenhjelin uti dess Utskottets Betänkande Beni. och Ekon. Etik. Betänkanden. ^54 vidfogade reservation anfört, och derjemte tillägger: att, om oftanämnde afgift blifver såsom olaglig uppiiäfven, hvilket han förutsätter, bör Landtmannens förbindelse att endast på Adolf Fredrics och HoTorgen sina varor införa, äfven försvinna, och Landtmannen få rättighet att, på hvilket To;g sorn b eldst, dem utan afgift föryttra. Häruti hafva förenat sig Gustaf Larsson, Fehr Pehrsson, Matts Pehrsson och Jacob Ersson från Stockholms Län, Utskottet bär tagit under noggrann pröfning hvad desse anföranden och anmärkningar innehål'a, och går nu att, vid besvarandet deraf, först yttra sig i afseende på Högloll.
-Ständer bifalla, att i fråga varande tryckning af allmänna medel besörjes, får Utskottet vidare, i afseende på medlens utbetalning, föreslå: att' hos Kongl Maja i underdånighet anhåiles om Nådig Befallning till Dess och Rikets Stats Contoir. att till dem, sorn af hvardera Ståndet äro utsedde att föranstalta om tryckningen af Protocollen, såsom ock till Expeditions - Utskottets Secreterare, vid hvarje månads sint, låta emot qvitto utbetala hvad, efter deras afgifvande oCh med behöriga Räkningar af ‘Boktryckare med flere verificerade qvitlencer, finnes hafva under ilen förflutna månaden åtgått, eller böra betalas i och för tryckningen, med afdrag likväl för hvad sorn genom prenumeration eller försäljning erhållits, deröfver tillsyn och Controll utaf dem, sorn tryckningen besörja, hållas bör; äfvensom de icke lära underlåta att befordra utgifvandet häraf så skyndsamt möjligt bl IFver, hvarigenom afsättning utaf dessa handlingar, och följaktligen kostriadernes ersättning, så mycket säkrare må kunna väntas. X öfrigt, och då härmed likväl blott åsyftas, att Stats-"Verk-ets förskott varder ersatt, hemställer Utskottet, om icke, i den händelse, genom forsta prenumeration till ett pris, somför andra af trycket utkommande Handlingar är gällande, jemte försäljning, genast elier inom månadens slut skulle blifva att påräkna så stor inkomst, att kostnaden - Den 2 g Mars'. 495 naden derigenom varder i det närmaste godtgjord, sednare prenumerationen och försäljningen af Protocollens och Bihangets fortsättning må till ett lägre pris för det Allmännas tjenst nedsättas. Beträffande åter det äskade förslag till ett bestämdt stadgande, huru denna tryckningskostnad framdeles vid Riksdagar må bestridas; så är Statslltskottet af den tanka, att de då kommande Riksens Ständer desto hellre äga att härom, såsom godt finnes, förordna, som verkan och följderne af den anstalt, Riksens Hoglofl.
Jag föreställer mig nogsamt att denna framställning icke skall godkännas hvarken af H:rr Pastorer eller af H:rr Kapellaner, åtminstone icke de fleste; men att föreslå en mera genomgripande reform med Presterskapets lönefördelningar, tror jag för mig är utan allt ändamål, då deremot det föreslagne synes mig kunna tillvägabringas utan särdeles rubbning. Behofvet talar högeligen härför och ej eller må någon orättvisa häruti förevitas, när en sådan löne-förökning endast skulle utgifvas af de Pastorer, som framdeles utses, icke af de närvartde, såvida desse icke af egen böjelse sådant utgifva. Begärdes på bordet. Den s. k. uppenbara kyrkoplikten har länge utgjort föremål för anmärkntr och klander, men utan att föreslå densammas försvinnande, torde likväl medgifvas en förändring vid verkställigheten deraf vara af behofvet påkallad. Sedan Kongl. Förorda, af d. 29 Aug. 1843 om KyrkoRåd föreskrifver uti 4 § ”alt KyrkoRådet tillkommer att handhafva Kyrkodisciplin och hvad till religionens och ”sedernes vård hörer”, så synes denna kyrkoplikts undergående inför kyrkorådet, efter mitt förmenande, ingalunda olämplig, utan ändamålsenlig, hvilket således vördsamt föreslås. Härigenom skulle undvikas det för kristliga känslan sårande, som vid den offentliga gudstjensten beklagligen icke sällan förekommer, och det ursprungliga ändamålet med kyrkopliktens stiftande troligen snarare upnås, då inför religionsvårdaren och ett mindre antal af församlingens utsedde medlemmar, både alfvarlige och menniskovänlige meddelanden och varningar torde kunna gifvas, än tillfället lämpligen erbjuder vid den allmänna gudstjensten och inför hela allmänheten. I sammahang härmed hemställes likaledes huruvida icke någon förändring ronde föreskriften om den kyrkoförsamling, hvarest kyrkoplikten bör undergås, i allmänhet skulle vara lämplig och nyttig.
117 gjord och stadgad , skulle tillåtas uti en Hvpotln k Bank, i händelse en sådan inrättades, deltaga, likväl med undantag i början och innan Charta-uppmätningen ännu kommit i gång, utan äfven, att i anseende till de vid en sådan mätning förefallande kostnader, borde Regeringen 3. Statens vägnar utställa Stats Obligationer, mot erläggande af antagen ränta och en tiondedels afbe* talning årligen å primitiva lånet, för de kostnader, som enligt räkning kunde uppgå til! bestri. dande af desse mätningar och skattläggningar; till hvilkas verkställande en Committée skulle inom hvarje Socken formeras, under ledning af en skicklig Agronom, samt en i Skogshushållningen både theoretice och practice underbyggd person, hvilka, bägge edsvurna Ämbetsmän, skulle, utan att vid öfverläggningarne ega afgörande votum, | bevaka Statens rätt, med iagttagande att dervid den skattskylldige icke förnärmades; och skulle samma Committée bestå af 12 Ledamöter, till ena hälften af Socknens innevånare och till den andra af sådana personer, hvars tätt derunder berodde, såsom vid frågor om Inteckningar, af Långifvare och i afseende på beskattningen af Provinsens högsta auctoritet, likväl under det förbehåll , att i händelse Cornmittéens beslut icke inom ett halft år öfverklagades, blefve den en gång skedda uppskattningen i hvarje fall gällande.
Detta oaktadt, synes, som Hr Printzensköld i dag hyllar helt andra åsigter, då han nyss framställt en mängd anm:r mot de öfrige förslagen. Hvad derefter beträffar Hr Dalmans anm. i afside å motiverna för Ståthållarefrågan, får jag nu, efter närmare öfvervägande af förhållandet, förklara, det äfven jag delar den af honom yttrade åsigt, att framställningen blir lättare att fatta, såväl i allmänhet som synnerligast för läsare deraf i utlandet, om motiverna för framställningen komma framför sjelfva framställningen. Med föranledande deraf, vill jag göra det förmedlingsförslag, att Gr. Sparres förslag till underd. skrifvelse blir antaget så till vida oförändradt, att endast den sista punkten uteslutes, den nemi. som rör Ståthållarefrågan, samt att den del af Hr Nordenfelts förslag, som behandlar nämnde fråga, der måtte i stället införas. På sådant sätt synes mig att allas önskningar skulle blifva upfyllda. Jag anhåller således om Hr Grins o. Landtmis propos. derpå att Gr. Sparres förslag till underd. skrifvelse måtte antagas i dess helhet, med undantag af sista meningen, och att i dess ställe måtte antagas Hr Nordenfelts förslag, i hvad det rörer frågan om StåtbållareEmbetet. Ropen på propos. förnyades. Frih. Cederström, Rudolf: Redan vid det föregide ple num, då frågan om den af Exped.Utskit föreslagne upsättning af R. Stirs skrifvelse i detta ämne förevar, hade jag äran inför R. o. Den 28 Mars f. m. Ad. uttrycka den åsigt, att Gr. Sparres förslag syntes mig böra tillerkännas företräde framför de öfrige, dels af Exped.Utskit, dels af enskild ledamot, afgifne.
Men aldrig skall min röst bidraga till en sådan omstörtning af lagstiftande makten, ali öfvervigten kunde tillfalla oupplysta massor med endast 10 r:drs fastighetsvärde, och stridsfältet derigenom öppnas för valintriger, saint inbördes jäsning och nedsjunkning af sedligt värde förberedas; aldrig skall den lemnäs ät ett grundlagsförslag, der man just med förkärlek synes vilja utesluta all högre bildning och embetsmannaerfarenhet, för att sä mycket friare kunna öfverlemna ledningen af allmänna ärenden ät lid■tingsskrifvare och folktribuner; ät ett förslag, under hvars vida och konstigt virkade mantel en undangömd röd mössa synbarligen framsticker. Uppriktigt beklagande dröjsmålet med den efterlängtade förbättringen i värt statsskick, yrkar jag förkastande af det sedan sista riksdag hvilande förslaget till nationalrepresentationens ombildning. Bifallsrop från åtskilliga ledamöter följde på detta anförande. Den 28 Augusti. 07 Hr von Hartmansdorff, Aug., anförde skriftligen: Afven jag uppträder emot det hvilande rejnVsentaIionsförslaget. Jag gör det, icke för alt vederlägga en eller annan af föreg:de talare, eller derföre alt jag anser milt tal beliöfligt för detta förslags ogillande af eder, mine Hrr. Det skulle vara illa bevändt med nrskillningen hos delta H. Stånd, om tal nu behöfdes. Men Ståndet har mäktiga förtalare, som till hvarje ort, för afl icke säga lill hvarje hus, sprida osanning och vrängvisa. De skulle, om förslaget ogillades, ulan att man gäfve skäl derföre, otvifvelaktig! säga, alt man tegat af brist på sådana, och att Ståndet förkastat förslaget, ej för fäderneslandets bestånd, utan för sitt eget. Mitt tal skall icke afvärja dessa beskyllningar; jag vet det ganska väl; men min tystnad skulle uttydas ännu värre. Jag yttrar mig dock icke för dem, som finna beqvämligast alt låta våra belackare länka för sig, och som, genom mångårig vana att missledas, endast anse smädaren vara sannfärdig, och följaktligen icke vilja höra någon annan.
Kom Joseph, bördig af den staden Arimathia, en ärlig rådherre, den ock vänte efter Guds rike; han tog sig dristighet till, och gick in till Pilatum, och beddes af honom Jesu lekamen. Då förundrade Pilatus, att han allaredo var död; och kallade till sig höfvitsmannen, och frågade, om han länge sedan död var. Och då han det förnummit hade af höfvitsmannenom, gaf han Joseph lekamen. Och han köpte ett linkläde, och tog honom ned, och svepten uti linklädet, och lade honom ned uti ena graf, som uthuggen var uti ett hälleberg; och välte en sten för grafvenes dörr. Men Maria Magdalena och Maria Jose sågo till hvart han lades. Och då Sabbathen framgången var, köpte Maria Magdalena, och Maria Jacobi, och Salome, välluktande krydder, på det de skulle komma och smörja honom. Och på den ena Sabbathen kommo de till grafvena, ganska bittida, då solen uppgick; Och sade emellan sig sjelfva: Ho skall välta oss stenen ifrå grafvenes dörr? Och då de sågo till, sågo de stenen vara afvältad, den ganska stor var. Och när de ingångne voro uti grafvena, sågo de en ung man sittandes på högra sidon, klädd i ett sidt hvitt kläde; och de vordo förfärada. Men han sade till dem: Varer icke förfärada; I söken Jesum af Nazareth, som korsfäst var; han är uppstånden, han är icke här; si rummet, der de hade lagt honom. Men går bort, och säger hans Lärjungar, och Petro, att han går fram för eder uti Galileen; der skolen I få se honom, såsom han eder sagt hafver. Och de gingo hasteliga derut, och flydde ifrå grafvene; ty dem var bäfning och häpenhet påkommen; icke heller sade de något för någrom, ty de räddes. Men när Jesus uppstånden var om morgonen, på första Sabbathsdagen, syntes han först Marie Magdalene, af hvilka han sju djeflar utdrifvit hade. Hon lopp bort, och bådade dem som plägade vara med honom, de der sörjande och gråtande voro.
Et sadant Kxpeäition3-sätt är äfwen öfwerensstämmande med all xrsxis, och bör ej kunna wägras. Herr Grefwen och Landtmarskalken erindrade, at sadant åtminstone under denna Riksdag ej warit öfligt. Gref - n2o Den 27 Mars. Grefwe 6zUlendor§ trodde, at ingen caSU8 havé förefallit, da beflut blifwir upfattade, vaktadt Standen warit af olika meningar, och hwarje Stand särskildt ägt beflukande rätt. Undertecknad Lilveratol po, 6u8tak för säkrade, at manga Lxpoclitionor til Kongl. Maj:t afgatt, i stöd af z Stånds beflnt, samt at deri aldrig warit fraga om det 4:de Ståndets mening. Grefwe^ 6^IIondor§ inwande, at sadant warit det Stånds fel, som wid dessa tilfällen icke yrkat sin rätt, om det i mälet ägt beslutanderätt, utan at af pluralitotens hestm kunna förbindas. Friherre 8taol von wolstein. Jag fäster mig wid denna Lxpeäition endast wid ordet LontrEor. Det kan ej sättas i fraga, at icke de ContraUer jag omtalat, werkeligen äro olaglige, och jag anser för gansta wigtigt, at de ej genom detta Dtänders Bcsiut matte kunna anses stadfästade, hwareMvt jag pä det högsta protesterar. Häruti hördes atstilliga instämma. Herr k otiu le K äberopade hwad han förut anfört, at fragan här endast wore om Lxpoäuionens rigtighet. Stjelfwa Maler wore af den beskaffenhet, at det af g Stand kunde afgöras, och den i fragawarande klxpeginonLn enlig med z Stånds Vestm. I detta Bestttt kunde wid stustorinZen ingen förändring göras, uran endast i de uttryck, hwari Den 27 Mars. nar hwari Beflutet innehällas.
I fråga om sjelfva 438 Den 11 Februari e. m. saken åter, anser jag mig böra nämna att, i ani. af R. St:rs vid sistl. Riksdag till K, M. aflåtna underd. skrifvelse med anhållan, att K. M. ville taga i nådigt öfvervägande, huruvida KrigsHofRätten kunde indragas, inhemtade K. M. utlåtande af Dess Högsta Domstol och Rikets samtlige HofRätter, hvilka alla, med undantag af Götha HolRätt, afstyrkte KrigsHofRättens indragning af skäl, att någon besparing derigenom icke vore att vinna så länge KrigsRätterne äro inrättade så, som de f. n. befinnas, eller att nästan blott militärer handlägga målen i första instansen, samt att för organiserande inom HofRätterna af sådane afdelningen, som borde handlägga krigsärenden, skulle erfordras betydliga omkostnader utan att det af R. St:r åsyftade ändamål vunnes. På dessa skäl har K. M. funnit att R. St.-rs underd. skrifvelse icke kunde till någon åtgärdföranleda, och R. o. Ad. torde, vid sådant förhållande, icke heller hafva ani. att nu besluta KrigsHofRättens indragning. Frih. Creutz: Att besluta någon indragning af förut va rande anslag, det kan icke komma i fråga; men då Gr. Sparre ansett att det skulle föranleda ökade utgifter och kostnader att förlägga railitär-målen till HofRätterna, så synes lämpligt hafva varit att den summa, som nu nr anslagen till KrigsHofRätteo, öfverflyttas på HofRätterna, hvaremot dessa skulle komma att behandla inilitär-målen. Den summa, som nu är föreslagen, eller 12,5 55 rdr 50 öre, synes mig vara tillfyllestgörande för ett så beskaffadt ändamål. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts hemställan bifallen. Utsk:ts förslag ang:de KrigsHofRättens aflöningsanslag. Hr Stjernsvärd:
Jag har förundrat mig öfver, att de som talat för beskattning efter mäskekar, förbigått att besvara de anmärkn:r, som Hr Ribbing och Gr. Anckarsvärd i afseende derå framställt. Vill man vederlägga någon, så bör man åtminstone upptaga alla anmärkn:r, som kunna vara af värde. För mig hafva desse herrars framställningar varit så öfvertygande, att jag anser mig böra tillstyrka R. o. Ad. att vidblifva Gr. Hamiltons förslag. Frih. Cederström: Man har tvifiat om controllen genom mäskekarens mätning, i thy, att flera af de kar, som finnas i ett bränneri, kunna uppgifvas begagnas t. ex. för ladugårdens behof. Derpå får jag i korthet svara, att alla kars och baljors användande, på sätt man här omtalat, icke låter sig verkställa, utan att husfolket skall veta deraf, hvarigenom underrättelser nog spridas till grannar och slutligen till kronobetjeningen. Det är dessutom bekant, att Den g November f m. kar, Ijenliga till mäskning, fordra en annan construction än vanliga sörpekai-j de förstnämnda fordra bland annat^ jernband oell kunna ej utan särdeles besvär flyttas ifrån ort till annan. Hr Ribbing: jag får blott besvara Frih. Gederström* framställning dermed, att jag talat om kärl, hvarmed mäsken skulle ösas ur niäskekaren, för alt kunna maska destoluera uti dem. Ilr Frill. o< Landtm; hemställde, om R. o; Ad. behagade bifalla 5 §:n af Gi-. Hamiltons förslag. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o; Ad. behagade af slå samma §. Ropades starka nej, blandade med ja. Ilr Frih. o. Landtm, hemställde Stei’, om R. o. Ad. behagade bifalla 5 §:n i Gr. Hamiltons förslag. Ropades starta ja* blandade med nej. Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott Sig finna att ja öfverröstat nejj hegärde Frih. Cederström votering. Gr.
För alt träffa den största billighet wid den närmare fördelningen hemmannen emellan, pröswa Riksens Ständer skäligt, att med bibehållande af den för allmänna Bewillningens utgörande projecterade gradation ä hemman mi trenne Claster jemte en sä sallad Ofwerklast för Hemman af högsta wärdén, den lägsta Clasten delas i twanne neml., den ena för hemman warde under till och med ioo^ R:d., den andra för hemman deröftver till och med 2«c>o R:d., och stola hemman i Bergslagen, hwilkas innehafware förut ?s8 Den 19 Zebruarii. hast föga känning af Landl-Tullarne, föras kitt när gondera af denna lägsta Ciastens grader, öfwer hwilken Nasstsication, jemte afgiften ä hemman, särstilt calcul under N-o g i underdånighet ar bifogad, som tillika upplyser, huru Kyrkoherdar samt Embetsoch Tienllemän pä Landel böra för sina inkomster häruti deltaga. Beträffande lid och ställe till fördelningen och utgörandet af denna afgift, iaknages hwad för Taxeringarne i allmänhet förestrifwes. Den inkomst Kongl. Majst och Kronan, enligt Räkenffaperne, haft af allmänna Lotsoch Bäkinrättningen samt Gräsö Fyrbåk, upgäende per medium till 12,930 R:d. 7 st6 r;st. om äret, hwilka medel ej ärv jnbegripne under allmänna Tull-Arrendek men upburits säsom Landt-Tull, tro Riksens Ständer kunna med lika lätthet hädanefter uptagas wid Sjö-Tullen, hwarföre detta belopp icke är beräknadt wid Landk-Tulls ersättningen; kommandes äler, se, dan Finland nu mera icke tillhörer Swerige, den förut upburna och af Tull-Ärende ?