Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De äro aflägsna, oåtkomliga stjärnor, hvilkas främmande och kylande ljus väl kunna stirra in i min själ, men de finna där ingen sjö att spegla sig i, ty min själ förfryser under deras eld. Då bygger jag mig hellre mina egna stjärnor, på hvilka jag åtminstone själf känner mig hemma. Eller tag en bok och läs högt för mig! Välj något omfattande och samladt, hvilket du kan räcka mig på dina två händer liksom Atlas sin himmelsglob. Nå, min unge Atlas, hvarför räcker du mig inte globen? Rullar han kring och brister sönder utan att du kan infånga honom, eller hvarför bläddrar du och slår utan att någonsin begynna läsningen? Välj något storsinnigt vackert, hvilket kan fylla mig med samma salighet som en symfoni af Beethoven. Hvarför höjer du så ironiskt dina ögonbryn? Var inte för sträng. Det är sedan gammalt snillets förbannelse att det skall vara så svårt att skrifva något bra. Du går till klassikernas hylla ... den hade jag under dessa år så när förgätit. Med böcker från den hyllan skola vi en gång bygga en vagga. Kommer han aldrig, mannen med den apolloniskt stränga pannan och de förgörande pilarna, han som skall födas under hån och hvisslingar ... Min kära gosse, hvarför fortsätta ett samtal om det bottenlösa och obestämbara? Betrakta endast mina ord som ett improviseradt testamente från en äldre bror. Jag skulle vilja säga dig något om orättvisans filosofi och hur den lyfter mitt bröst med glädje. Om orättvisan jagades ur världen, skulle allt sjunka samman till en förpestande göl. Den som fyller ett värf, skall ha stenar, oduglingen rosor. Hvad värde besutte annars en bragd? En gärning, hvars belöning ligger inom synhåll är ej mer berömlig än den handlingen, att en törstig böjer sig för att dricka. Hur gick det mig själf? Du känner vår tid. I stället att bli hennes ögontjänare uppsade jag tro och lydnad, och hvar fördom, som jag kom att vidröra, rullade sig samman likt en igelkott och stacks.
Men då, enligt sakens natur, nyssnämnde rättighet endast ganska sällan och i olika fall af mycket olika anledningar lärer bl il va begagnad; så skall, om det oaktadt en bestämd form för kyrko-mötenas sammansättning m. ni. föreskri Ives, denna, snart sagdt hvarje gång, då fråga väekes om ett sådant molé, befinnas mer eller mindre otjenlig, och således intet kyrko-möte kunna hållas, innan lagen derom först hunnit af Riksens Ständer lörändras. Derföre torde bäst och naturligast vara, alt härvid icke på lörhand stifta lag, utan för hvarje särskildt tillfälle låta de omständigheter, sorn påkalla en Synod, också fritt bestämma beskaffenheten aT dess lorm. Och är det på dessa grunder, sorn jag icke med min röst kunnat bidraga till det hufvud-resullut, hvartill Utskottet i detta Betänkande kommit." Af Lag-Utskottets Betänkande, N:o 43. 9 Af Riksdagsfullmäktige!} Erik Eriksson från Gefleborgs län, som utlät sig: ”Då Kongl. Maj:t icke är förhindrad att genom Rikets Ständer inhemta folkets opinion och tankar så väl i kyrkans angelägenheter, som allt annat, hvilket till Rikets och folkets sannskyldiga nylla hörer; så kan jag icke inse behofvet af särskilda kyrko-mölen, följaktligen icke eller den nu föreslagna författningen.” Af Riksdagsfullmäktige!! Johannes Nilsson från Götheborgs och Bobus län, som instämde med Riksdagsfullmäktige!» Erik Eriksson, saint af Riksdagsfullmäktige!! Olof Persson från Gefleborgs län, med anmälan, aLt han vid ärendets afgörande icke varit tillstädes. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Aug. 1854, kl. 7 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående ändring i Kyrko-lagens 25 Kapitel, om Prestmöte. Utom det allmänna kyrkomöte, hvarom talas i föregående Betänkande, hafva Stifts-synoder blifvit erkände såsom behörige institutioner i ^den krisina kyrkans författning.
För att få njuta af en sådan syn, behöfde vi blott gå 5 kilometer till sanatoriets »utsigtsberg» och så samma bit tillbaka till sanatoriet, för att derifrån fortsätta vandringen till den berömda Bagnsdalen. Det var ju blott en liten afstickare på en svensk mil, en småsak för oss och ännu mer för alla de af våra medmenniskor, hvilka gå hela deras lif och speja efter glänsande utsigter på samhällshöjderna. Under vägen till utsigtsberget mötte vi vår ena reskamrat under färden till Kristiania, den förr flygtigt omnämda skånskan. Nu kom hon åkande i sällskap med en norska, båda på hemfärd från Jotunfjellen. De tillhörda båda en norsk turistklubb, som vi sedermera upptäckte då vi fingo den glädjen att närmare lära känna de präktiga flickorna. Nu i förbifarten endast nickade vi till hvarandra, och ett outsägligt leende spred sig öfver deras friska drag när de sågo den för dem okände Ambrosius, iklädd min värdighets högröda mantel, skrida fram med sin älskade tobakspipa i munnen. Solen, som ej synts på flere dagar, lyste nu från en molnfri himmel, snöfjellen strålade i en bländande snöglans, och till förhöjande af det praktfulla skådespelet, utbjöd en trasig och smutsig pojke smultron i en mörklagd träskål. Men om bären också blifvit serverade i en sprucken träsko, skulle ungdomen satt sig öfver en sådan småsak i detta storslagna ögonblick, ty ingen af oss hade förr sett sommarens och vinterns skönhet i så innerlig förening. Det är troligen i dylika stunder, hvilka i det mera förfinade sällskapslifvet representeras af utringade balklädningar och smultronglace, som så mången ungdom ej kan känna skilnaden på ett ädelt käril och en utnött träsko. Lyckligtvis var ingen af oss förfallen till erotik, fast det enskilda förtroliga samtal, som fördes emellan mig och Ambrosius, rörde hans och mina penningeangelägenheter, hvilka befunne sig i ett förträffligt skick. Det kändes svårt för oss alla fyra att ändtligen nödgas vända ryggen mot våra älskade snöfjell, och vi gingo också baklänges nedför så ofta vi kunde; men ännu värre fångenskap väntade oss dock på återvägen till sanatoriet.
Denna sednare utgjorde året näst före hamnbyggnadens grundläggning eller år 1774 2,031. och uppgick år 1800 till 3,442. I staden rådande affärsverksamhet och deraf framkallade allmänna och enskilda arbetsföretag, hvilka bereda underhittadt tillfälle till arbetsförtjenst, föranleda, i förening med den välgörenhetsanda, hvilken utgör ett särdeles framstående korakters - 39 drag hos detta samhälle, till årligen tilltagande inflyttningar från andra orter. D8 fleste liitflyttade personer tillhöra arbetsklassen. Gröfre brott hafva fortfarande inom samhället varit sällsynta, och ehuru dyrhelen å lelnadsmedel, isynnerhet under sislförflutne år, i denna stad åtminstone icke varit mindre än i någon annan af Sveriges städer samt kommunalafgilterne äro särdeles betungande, har dock samhällsordningen förblifvit ostörd. Stadens jord användes, den bättre till odling af säd, trädgårdsväxter, potates, foderrofvor, cikoria, raps och hvilbetor samt till äng, den sämre till betesmark. Jorden är i allmänhet fruktbar och kan anses, utom den i tabellen upptagne medelafkaslning af säd, lemna 750 tunnor raps, 2,000 tunnor turnips och hvitbetor samt 200,000 lispund klöfver och timotej. Handel och sjöfart, fabriksoch handtverksrörelse utgöra stadens invånares allmänna näringsfång. Bruket af stadsjorden gifver åt ganska många sysselsättning såsom binäring. Bränvinstillverkning, som tillförene bedrifvits i betydligare mån, har i sednare tider årligen minskats, sä alt under sislförflutna året funnits allenast ett större bränneri i staden och ett mindre inom stadens område. Spanmäl och bränvin utgöra de väsentligaste varuartiklar, som från staden afsändas. Förhållandet dermed under de 25 sislförflutna åren har varit följande: Spanmäl. Bränvin. Till Utrikes orter. Till inrikes orter. Summa. Till inrikes orter. tunnor. tunnor. tunnor. kannor. åren 1831—1855 i medeltal
Orsakerna till detta missförhållande engellan Riksgälds-Contorets enskilde, oberoende inkomster samt de bestridde utgifterna, igenfinnas deri, att dels utbetalningar egt rum af sådan beskaffenhet, att några anslag härföre icke varit beräknade, såsom t. ex. de på Creditiven lyftade summor, samt de till Städer och Corporationer utgångne lån, koslnaderne för sistlidne Riksdag, m. m., och dels att Bankens räntevinst, beräknad och anslagen till bestridande af de på Contoret anvisade så kallade Extra Stats-utgifter, hvarken ingått till påräknadt belopp, eller liktidigt med ulbelalningarne, och hvilket föranledt dertill, att skilnaden måst af Contoret förskjutas. Hvad serskildt angår öfverskotten på Stats-Verkets inkomster, så har det utaf 1829 års öfverskottsmedel, lill fyllnad i anslaget för Försvars-Verkets iståndsättande beräknade, återstående öfverskott pä statsbelopp af 325,179 R:dr 11 sk. 1 r:st. redan år i83o blifjcmVbespartnsame! vit förskottsvis tili Riksgälds-Contoret levereradt. Stats-Utskottets Utlåtande N.o tt8. Enligt den i Kongl. Stats-Contoret öfver nämnde öfverskottsmedel Sedermera år 1831 upprättade liqvidation, befunnos desamma uppgå till en summa af 628.002 R:dr i3 sk. 11 r:st., och således 302,822 R:dr 4^ sk. 10 rst., utöfver hvad till Försvarsverkets islåndsättande var anordnadt, och hvilken sistberörde summa af 302,822 R:dr 40 sk. 10 rst. alltså kommit Riksgälds-Conloret lill godo. De, öfver Stals-Verkets öfverskottsmedel för åren i83o och i83i upprättade liqvidationer, hafva lemnat alldeles motsatta, för Riksgälds-Conlorels Cassa missfördelaktiga resultat.
Låtom oss sträfva därefter! Anny Det ligger sannerligen mera vikt på, E. huru människan bär sitt öde, än hurudant det är. W. v. Humboldt. Teater och. musik. Kungl. operan återupptog den 28 sistl. januari Goethes sorgespel » Egmont » med Beethovens härliga musik. Onskligt hade nog varit, om utförandet blifvit det genialiska skådespelet mera värdigt, än nu var fallet. Då emellertid våra skådespelarekrafter hittills så godt som alldeles saknat tillfälle att öfva sig i dylika högre uppgifter, har man ej rätt att begära någon mönsterprestation, utan får vara glad öfver, att början blifvit gjord, samt hoppas på en allt bättre fortsättning. Den ende, som nu i » Egmont » verkligen lyckades göra något af sin roll, var hr Engelbrecht, titelrollens innehafvare. Dock var det säkerligen ej den Egmont, som den store skalden tänkt sig honom. E. var en smula för borgerlig, saknade detta något, som skulle kunna förklara Egmonts välde öfver massorna och öfriga, med hvilka han kom i beröring. Framställningen förtjänar dock i flere enskildheter rätt mycket erkännande. — Att fröken Zetterberg ej lyckades förläna mera verkligt lif åt Clärchen, förvånar oss. Det var något uppstyltadt, osäkert och kantigt i hela framställningen. För utförandet af torgseenen i fjärde akten förtjänar skådespelerskan dock erkännande. Öfriga rollinnehafvare tycktes göra sin sak efter bästa förmåga. — Den utomordentligt härliga musiken väckte det lifligaste bifall och torde, ensamt den, kunna hålla stycket uppe åtskilliga gånger. Iscensättningen var ock gjord med omsorg. I morgon lördag gifves andra symfonikonserten, hvarvid programmet upptager Wagners Faust-uvertyr, en pianokonsert af Brahms, symfoni (d-moll) af Schumann samt 2:dra satsen ur Beethovens stråkkvartett (a-dur). En glädjande nyhet är, att den framstående tonsättaren och skicklige dirigenten Andreas Hallen blifvit anställd som kapellmästare vid k. operan från och med innevarande månads början. K. Dramatiska teatern, Äter ett nytt dramatiskt arbete af svensk författare!
Förmånligt för landets kultur i allmänhet skulle således, enligt min tanke, vara, om vid större odlingsföretag af t. ex. minst 100 å 200 tunnlands vinning, och hvaruLi flera ägare mäste deltaga, bidrag af allmänna medel, mera än nu är förhållandet, kunde påräknas, och alt dervid boställen understöddes med proportionerlig! större bidrag utan återbetalningsskyldighet, så alt på ena sidan innehafvare!) icke vore utsatt för faran att förlägga kostnader, för hvilka han icke erhölle full ersättning, och på andra sidan en efterträdare, hvilken vid ett tillträde i alla fall har dryga kostnader att bestrida, icke måtte drabbas af en stor utgift på en gång, hvilken kanske icke gåfve ens honom den beräknade vinsten inom den tid, på hvilken så beskaffade utgifter enligt författningarne äro beräknade att amorteras. § 2. invånare. Inom detta Län utgjorde folkmängden enligt sista berättelsen 94,371 personer. Enligt 1850 års mantalsläugder hade den tillväxt på sätt följande tabeller utvisa: 6 Antalet efter sista berättelsen. Antalet efter 1850 års mantalslängder. Förändring. Af den sålunda uppgifna folknummer!! 95,450 personer åro: Westerås Stad Sala d:o Arboga d:o Köpings d:o Westerås Fögderi Strömsholms d:o . Kungsöhrs d:o Bergslags d:o Summa Betalande mantalspenningar. Befriade från mantalspenningar. Summa. Mankön. Qvinkön. Mankön. Qvinkön. Mankön. Af denna under 3 år tillkomna folkökning, 1,079 personer, belöper: a) på städerna 334 på landet 745 ^ g^g b) på mankönet 601 på q vinkönet 478 | g>jg De ifrån mantalspenningar befriades antal är minskadt med 109 De betalandes antal är ökadt med 1,188 Skilnaden gör 1,079. Härvid anmärkes att ibland de ifrån mantalspenningar befriade äro upptagne icke allenast alla personer under 17 år, utan ock gemenskapen af armeen. Fördelad på 3 år stiger hela denna folkökning till 359 å 360 personer per år.
Utdrag af protokollet öfver Justitié-dcpartniienis•* ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott Fredagen den 30 December 1864. Hans Exellens, Herr Justitie-statsministern anmälde i underdånighet: art, sedau vid underdånig föredragning genom Finans-departementet af Rikets Ständers Revisorer» — 344 — underdåniga skrifvelse den 14 sistlidne Oktober, med berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, Kongl. Majit den 21 i samma månad i nåder förordnat, bland annat, att transsumt af samma berättelse, såvidt den innefattade anmärkningar eller framställningar mot de under öfrige Stats-departementen hörande verks och em betsmyndigheters förvaltning, skulle, jemte utdrag af protokollet, till nämnda Departement expedieras för infordrande af vederbörandes underdåniga utlåtanden; så och efter det sådana transsumt till Justitie-departementet inkommit, innefattande anmärkningar i vissa hänseenden emot 1862 års expensmedelsräkningar för, bland annat, Justitie-statsoch Justitie-revisions-expeditionerna, för Svea och Göta hofrätter samt hofrätten öfver Skåne och Blekinge, äfvensom för Krigs-hofrätten, hade från vederbörande häröfver infordrats utlåtanden, hvilka ock numera inkommit; och hemställde Hans Excellens, att de gjorda anmärkningiirne för närvarande måtte finnas icke påkalla annan åtgärd, än att de inkomna utlåtandena finge öfverlemnas till Finn ns-departementet för att, i ändamål att till trycket befordras, Fullmäktige i Riksgälds-kontoret tillställas; Hvartill Kongl. Majit, uppå hemställan af Statsrådets öfrige ledamöter, behagade lemna nådigt bifall. (Jr protokollet: Osear David Egge. Ödmjukt Memorial.
Efter det Hedenborg sett sin bostad på ön Rhodos två gånger förstörd af jordbäfning samt hvad deraf ännu återstod helt och hållet tillintetgjordt genom en förfärlig af åskeld föranledd krutexplosion, gick han, nödsakad att söka ett nytt hem, med sin familj och återstoden af sin förmögenhet ombord på ett turkiskt fartyg, men blef under resan genom sjöröfveri fråntagen alla sina öfverblifna tillgångar. Genom dessa hopade olyckor förvandlades hastigt hans förut bekymmerfria ställning i en belägenhet, som ådrog sig ej mindre den Svenska allmänhetens än äfven Rikets åren 1859—1860 församlade Ständers uppmärksamhet och behjertande. På föranstaltande af några Sveriges förnämsta vetenskapsmän insamlades åt Hedenborg frikostiga bidrag, hvarjemte Rikets Ständer åt honom anslogo ett belopp af 4,000 R:dr. Men hvad som sålunda kom honom till godo, kunde endast mildra de tryckande behofven för dagen, och efter Hedenborgs i Augusti månad sistlidet år timade död befunno sig nu hans enka jemte en oförsörjd dotter i högst behöfvande omständigheter. I betraktande af ej mindre Professor Hedenborgs ådagalagda vetenskapliga förtjenster, hvilka redan förut vunnit Rikets Ständers erkännande, än äfven de af motionären anförda och allmänt kända, särdeles bevekande omständigheter, som i detta fall äro för handen, har Utskottet icke tvekat tillstyrka Rikets Ständer, att åt Professor Hedenborgs enka, Elise Hedenborg, född Danelon, bevilja en årlig pension af 800 R:dr. 77:0. Hos Preste-Ståndet har vidare Doktor Söderberg (i motion N:o 10), — med erinran om de stora förtjenster, framlidne Professoren vid Kongl. Musikaliska akademien, förste Konsertmästaren vid Kongl. Hofkapellet, Riddaren af Kongl. Wasa-orden Andreas Randel såsom tonkonstnär ådagalagt, — anhållit att Rikets Ständer ville åt hans efterlemnade enka, Mathilda Gecilia Randel, född Laurent, anslå en årlig pension af 500
Pppfordrings-Persedlar till årstjenst 1 Tacka med tillbehör 1 väst med dito . | HarttLängbyX°r med Jösa lårfoder 1 Halsduk af mörkt Lärft! .* * 2 pär Ullstrumpor 3 st. Skjortor . 1 pär Skor. r ‘ ‘ Hein dr dehn ings -Persedlar. 1 pär Skor 1 pär Ullstrumpor * Lön och Hemkalls-Persedlar. Ld" • Hushyra . i Tunna Råg Banco. SuldaUMunderings-P er sedlar. i Jacka •••*••«••«•• AXEL DE LA GARDIE. O. BECKMAN!*- 1 I 210:23 BEFALLNINGSHAFVANDE® UTI « Blekinge Län TILL I UNDERDÅNIGHET afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE, för Åren 1828, 1829, 1830, 1831 och 1832. Länets Allmänna beskaffenhet. Blekinge Län, till området det inskränktaste i Riket oell ansedt innehålla endast a5JL Qvadrat-mil, må icke derföre anses af mindre betydenhet än andra Provinser, eller dess styrka och värde mätas efter denna måttstock. Af naturen gynnadt med en rik vegetation, fiskrika stränder samt flera större och mindre strömmar, hvilka i mångfaldiga vattenfall nedflyta från det ofvanliggande Småland, erbjuder det på en gång ett lönande jordbruk, ymnigt fiske och de möst fördelaktiga tillfällen till manufaetur-anläggningar af alla slag. Utgörande, så till sägande, Smålands södra strandbygd och rikt på hamnar, måste det blifva nederlags-platsen för hela södra Smålands afsättliga produeter, dem det tillbyter sig mot de behofver Småland å sin sida behofver hämta tillbaka, hvarigenom en lönande handel bör uppkomma.
Vid förnyad föredragning af Stat Utskottets den 11 sistlidne Maji på hordet lagde Utlåtande N;o 88, angående regleringen af utgif terne upder Riks-Statens tionde Hufvud-Tile), blef detsamma af Ridderskapet och Adelil åltepremillpradt. S. D. Åtterremitterades Stats Ut koltets den 21 sist lid ne Maji på bordet lagde Utlåtande N:o 89, angående utgifter å Allmänna-IndragningsStaten. S. D. Föredrogos ånyo och hiföllos nedan nämnde den 27 och 28 sistlidne Maji på bordet lagde Utlåtanden från Stats Ut kottet? nemligen: JV:o ga, i anledning af väckt fråga, om förändrade organisationer tili inskränkning uti koslnaderne för Rikets försvarsverk; N:o 91, angående försäljningen af Kronan tillhörige Krigsskepp oell redogörelsen för derföre indutne, medel; N:o 92, angående indragning af de för salpeters emottagande anställde tjenstemän; N:o. 94, i anledning af Kongl.
För att kunna rätt bedöma de nu förevide frågorna, måste man för sig sjelf göra klart, huruvida allmänheten är till tor Postverkets skull, eller tvertom; huruvida denna inrättning är en industriel näring, som har till ändamål, att öka sin loud af penningar, eller om den icke snarare iir afsedd att befrämja affärsverksamheten och framför allt utbytet af idéer nationens medlemmar emellan. Betraktande Postverket nr denna sednare och säkerligen fullt riktiga synpunkt, halva R. Sur vidtagit den åtgärden, att bestämma ett likformigt och nedsatt porto; och jag kan icke annat, än önska, det vi måtte vidare fortgå på denna bana, sä långt omständigheterna medgifva. Men dä, enl. hvad uplyst blifvit, förliållanderne härför lägga hinder f. n. i vägen, så är det dock obilligt, att, pä samma gäng ulan nekar sig fortgåendet pä besagda goda viig, förorsaka allmänheten stora olägenheter genom eu inskränkning i brefvigteu, vid hvilken man sedan lång tid iir van. Man har sagt, att olägenheten al denna inskränkning kunde motverkas derigenom, att man begagnade tunnare papper till kuverter; men detta har liera andra olägenheter med sig. För det lörsta kan man, om kuvertet är tunni, icke skrifva på sista sidan, utan att befara, att brefvets innehåll blir kändt för Post-tjenstemännen och hvar och en annan, som råkar få se brefvet utanpå. För det andra går det tunnare papperet lätt sönder i kanterna, och på detta sätt blir äfven brefvets innehåll uppeubaradt. I beggedera fallen äro brefskrifvarnes hemligheter rätt illa bevarade, Den 29 Februari. C57 bevarade, och den brefskrifvande eller brefemöttägande allmänhetens trygghet illa värnad. Frih. Stael von Holstein har anfört, att, om vigteti sättes till 4 ort, ett enkelt bref i Sverige kumle blifva dubbelt utrikes; men hvad vore viii olägenheten häraf, annat än att utländningén, som i alla fall plägar få helt och hållet betala sina egna, mottagnä bref, finge nu betala blott någon del af dess vigt!
I anledn. häraf tillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att, enl. till K. o. Ad. inkomne prot.utdr., Utsk:s i denna fråga afgifua utlåt, blifvit af de öfrige Stånden bifallet, samt att vid sådant förhållande och dä i detta mål 3 Stånds sammanstämmande beslut utgjorde R. St:rs, samt enl. Riksd.Ordn., expeditionen deraf, äfven om utlåt, af R. o. Ad. blefve ålerremitteradt, icke finge uppehållas, H. Ex. ansett sig icke böra underlåta att till justering anmäla Exp.Utsk:s ifrågavar. skrifvelseförslag. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider icke lagligheten af den skedda föredragningen. Men mig synes, att, som denna kunnat ske lika väl vid pleni slut som vid dess begynnelse, det varit bättre om man börjat med målets afgörande och slutat med expeditionens justering. Antingen R. o. Ad. instämt med de öfriga Stånden eller också fattat sitt från deras skiljaktiga beslut, så hade saken likväl varit fullständigt afgjord, innan den underd. skrifvelsen derom företagits lill granskning. Frih. Cederström, Rudolf: Hr von Hartmansdorff har icke talat om Exp.Utsk:s sätt alt gå till väga och jag kan således undvika att derom yttra mig. Jag vill derföre blott nämna, sedan Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifva att frågan redan vore genom 3:ne Stånds beslut afgjord, att det förekommer mig, som kunde man alltför väl undvika en måhända vidlyftig diskussion om den ordning, hvilken Hr Frih. o. Landtm, borde följa vid föredragningen af ett till justering ingifvet skrifvelseförslag. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Genom Bankens uppträdande såsom köpare och säljare af vexlar å Thaler skulle omförmälda brist blifva afhjelpt och på samma gång åt affärsmannen lemnäs anvisning att för verkställande af utländska liqvider beträda en annan väg. än den nu snart sagdt uteslutande begagnade öfver Hamburg. Utom den direkta fördel, som på detta sätt vunnes genom att undvika de omgångar och kostnader, som äro förknippade med konverteririgen af vexlar från Hamburger Banko till Thaler, skulle en förändring i nu angifna riktning af affärernas gång sannolikt icke förfela att utöfva ett helsosamt inflytande på våra handelsoch affärsförhållanden i allmänhet. Tillfället att få köpa vexlar i Thaler efter viss bestämd kurs skulle tvifvelsutan också föranleda dertill, att icke ringa belopp i myntadt silfver, som nu af resande till utrikes orter från Banken uttages och användes i följd deraf att vexlar å nämnde myntsort endast till en jemförelsevis hög kurs kunna här erhållas, komme att stadna inom landet. Det torde ej eller böra förbises, att tilldragelser kunna inträffa, som göra det äfventyrlig! för Banken att hafva sina utrikes behållningar lastade på en enda plats; och då härtill kommer, att förslaget innebär icke något åläggande för Fulimägtige att köpa vexlar å Thaler, utan endast ett bemyndigande för dem att verkställa dylika köp, när sådant funnes vara med Bankens verkliga fördel förenligt, såsom ändamålet varit med Bankens köp af vexlar å Hamburger Banko, så synas de af Fulimägtige emot förslaget i öfrigt anförda betänkligheter icke vara af beskaffenhet att böra lägga hinder i vägen för detsamma* antagande, härvid dock alltid förutsatt att köpen icke komma att ega rum till högre kurs, än hvartill Thalerns rätta värde föranleder.