Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När emedlertid visse tjenstemän, t. ex. Regementspastorer, skolat uttryckligen angifvas såsom, enligt 15 §, tibörande afdelningen för omedelbara val på landet, hade måhända åtskillige andre embelsmän, som säkerligen ej ega mindre kännedom om folkets ställning och behof, t. ex. ordinarie Domare på landet, ej bordt förgätas. Hvarföre åter den tjensteman, som afgår från sin syssla, utan att belasta staten med pension, ej må ega lika anspråk på medborgerliga rättigheter som den i enahanda tjenstegrad, hvilken åtnjuter pension eller med pensionsrält fått afsked, torde svårligen kunna förklaras, så vida man ej vill antaga, alt pensionen skänker sin innehafvare större insigter eller egenskaper. Den i 16 § påbjudna uppfattning ur en valafdelning i en annan skall, efter all, sannolikhet, väcka ovilja och missbelåtenhet. Härigenom kommer ock den uppflyttades rösträtt att mångdubbelt ökas, och detta endast af en tillfällig anledning. Röstberäkningen i stad har, genom den i 20 § fastställda skala, blifvit alltför vidsträckt, enär en person kan få tillgodonjuta ända till 64 gånger större rösträtt än en annan. På landet åter kan inom samma valdistrikt, icke mer än sextondubbel röslberäkning uppkomma. 2 mom. i 22 §, jemte den nästföljande 23 §, som torde böra anses såsom förklaring af 1 mom. i förstnämnde §, kunde gerna försvinna, utan att tydligheten 46 Konstitulions-Utskotlets Memorial, N:o 12. derpå blefve lidande. Orden: »å samma ort» i 23 § äro obestämda. I öfrigt följer af besagde §§, jemförda med 24 §, att egendoms spridda läge i flera valdistrikter gifver dess innehafvare vida större rösträtt, an om lika egendom finnes belägen inom ett distrikt. Äfvenså blifver förhållandet med rösträtt efter andra och serskildta grunder; hvilket ej synes konsequent eller billigt. Yalbarhetens inskränkning uti 28 § till endast röstegande inom valdistriktet torde ej kunna anses behöflig eller nyttig. På mer än ett ställe torde förhållandena kräfva en större valfrihet.
Jag tror likväl, att ilian kunde förekomma delta förtryck för husslöjden och ändock uppmuntra lillproductiöncn, om män föreskréf, att endast på den kust, der denna slöjd komitier i fråga, införsel af grof ull uti en erida stad, t. ex. Götheborg eller Halmstad, vore tillåten emot det af Utsk. föreslagna nedsatta tullbelopp, men att på alla andra ställen samum tull bof-de betalas för grof, sorn för fin ull. Det förslag om byteshandel, söm här nu blifvit ffamlagdt af Hr Anckarsvärd, förekom äfven under den öfverläggning sorn i Norrköping vid sednaste ullmarknad ägde rum, anglde sättet att förhjelpa oss från förlägenheten att ej kritina afsätta vår fina ull. Utan att närmare yttra mig om företrädet af det ena eller andra förslaget till den fina ullproduetionens upplijelpande, anser jag dock den emot Hr Änfckärsvärds förslag af en värd talare på andra sidan gjorda beskyllning orättvis, deruti att han ansett såsom en möjlighet alt flera gånger framkomma med samma ull, och sålunda lika många gånger erhålla rättighet alt införskrifva lillen motsvarande utländskt kläde. Ullens förevisande måtte dock icke vara nog. Det kän väl ingeri föreställa sig en lagstiftning så ofullständig, att den lemnade rum för springande fram och tillbaka i ullcontoret med samma ullparti till vinnande af förökad införselsrätt. Man måste väl äfven förutsätta den föreskrift, att bevis skulle företes derom, att denna iill verkligen blifvit utförd och förlullad på det ställe, hvarifrån man hemiar det kläde, sorn deremot får införas. Jag återkommer till det ämne jag från början omnämnde, och hvilket jag för min del anser vara af största vigt på det fältet, der striden skall genom freden afgöras, nemi. fället för verkställigheten af de lagar, sora vi här söka att bringa till den möjligaste fullkomlighet, och utan hvilken verkställighet vi visst göra oss onödigt besvär, vare sig med 10 H. 5i 401 D q 11 39 Juli e. ra. afseende på oss sjelfva eller näringarna.
Det är en själssjukdom, en viljans sjuklighet, och äldre psykologer vågade en förklaring medelst framhållande af tvåheten i hjernan, hvars två hemisferer kunna under vissa förhållanden operera sjelfständigt hvar för sig, och i strid mot hvarandra. Men den förklaringen är förkastad. Personlighetens dubbelhet ha många observerat, och Goethe har behandlat ämnet i Faust. Nyckfulla barn, som icke »veta hvad de vilja», sluta med gråt, nervspänningens upplösning. De »tigga stryk», säger man också, och eget är att se huru en lätt aga vid sådana tillfällen liksom sätter nerverna i jemvigt och tyckes nästan välkommet af barnet, som genast lugnar af, är försonlig och icke alls bitter öfver det straff det efter sin mening måste anse sig ha lidit orättvist. Det tiggde verkligen stryk såsom medicin. Men det fins ett annat sätt att utdriva de svarta andarne. Man tar barnet i sina armar, så att det känner en vänlig menniskas magnetism, och det lugnar af. Det sättet är bättre än alla andra. Gossen hade sådana anfall. När ett nöje vinkade, en utflygt med bärplockning till exempel, bad han få stanna hemma. Han visste att han skulle få dödande tråkigt hemma. Han ville så gerna fara med, men han ville framför allt stanna hemma. En annan vilja, starkare än hans, befalde honom stanna hemma. Ju mer man räsonnerade med honom, dess fastare blef motståndet. Men kom då någon helt frankt och tog honom skämtsamt i kragen och kastade upp honom på höskaket, då lydde han och var glad att han så blef befriad från den oförklarliga viljan. Han lydde i allmänhet gerna och ville aldrig sticka sig upp eller befalla. Han var född för mycket slaf. Modern hade tjenat och lydt hela sin ungdom och som upp-passerska varit höflig mot alla. En söndag voro de i prestgården. Der var flickor. Han tyckte om dem, men var rädd för dem. Hela barnskaran gick ut och plockade smultron. Någon hade föreslagit att man skulle slå tillsammans bären och sedan äta dem med sked till socker, när man kom hem. Johan plockade flitigt och höll öfverenskommelsen, åt ej ett bär utan aflemnade sin tribut ärligt. Men han såg andra som fuskade.
Maj:t, som nu icke vill påyrka afgiftens förhöjning till dess förra belopp, och som förutsätter, att Rikets Ständer, för deras del, jemväl medgifva afgiftens fortfarande nedsättning under den tid, nästa statsreglering kommer att omfatta, anser tackjerns-tionden, på grund af förhållandet Transport R:dr 3,510,570: Kongl. Maj:ts Nåd, Prop, till R. St. 1847. 93 Transport R:dr 3,510,570: under nästlidet ar, kunna beräknas till en qvantitet af 8,500 skeppund med ett värde af 5 R:dr 32 sk. pr skeppund, i följd hvaraf inkomsten af tionde-tackjernet upptages till 48,166:32.
Dest förwallning blef förhällandet helt annorlunda, och jag för min del kan aldrig finna att RiksgäldsContoiret af benn» Fond dragit annan nytta, än den som tillfälligtwis kunde upstä genom medlens anwandande pä winst och förlust til! ert momentelt behof och i hnrilken händelse RiksgäldsContoiret för alt fullgöra sine för» bindelser, mäste wara omtänkt att förse sig med er« forderlige medel dertill. — Man inwänder kan hända, att BrandförsäkringsWerkets behof ej warit sä stora, att man med stal kunnat befara hela Fondens ätcrfordrande; men jag behösiver blott namna, att . ^ ' enligt 854 Den »8 November. enligt tryckt berättelse, stego de är 1826 af Brand» försäkra ngsWerkct uckeralde ersättningar för brandffador till 169,761 Rd. g8 st. 4 rst. Det hade således långt för detta warit att önsta, att Riks» gäldsContoiret kunnat befrias frän detta onus; men dä BrandsörsäkringsWerkcts bestånd sädant icke med. gifwit och den förbindelse RiksgäldsConroiret blifwit iklädd, war genom tidens längd helgad och af Rikets Ständer wid 2:ne Riksdagar lämnad utan anmärkning, torde der icke hafwa stätt i Fullmägtiges magt, alt stelfmyndigt uphäfwa denna förbindelse. För att likwäl i någon mohn mildra RiksgäldsContoirets förlust, tyckes den är 1807 afflutade Förening, hwaraf ofwannämnde förbindelse till Läns meddelande af RiksgäldsContoiret war en följd, hafwa warit enda utwagen. Höglofl. Statsl^stvttet har ansett denna förbindelse wara för RiksgäldsContoiret gansta betungande.
Då, i stället för äldre behörigen upgifne käril eller redskap, nya anskaffas, hvikas dimensioner och rymd äro, enligt af justerare påsatt stämpling, lika med de förras, må de begagnas utan föregången anmälan, sedan de äldre blifvit från bränneriet flyttade eller gjorde obrukbara. Vill bränningsidkare, sorn erhållit Kongl. Majrts befallningsliafvandes tillstånds-resolution att hvarje söcknedag tillsätta två eller flere kar under en eller flera tillstundande kalendermånader, med ett eller flere kar minska den dagliga tillmäskningen, ege han dertill rätt; men då skola de mäskekar, som genom denna inskränkning i bränvinsbränningen öfverskjuta det antal, som enligt § 18 är fabriksidkare tillåtet att i förhållande till den dagliga inmäskningen begagna, antingen flyttas från bränneriet eller ock, om han önskar, att de der skola qvarstanna, förses med vederbörlig försegling. Likaså förseglas under samma tid de jäst-linor, som genom inskränkningen öfverskjuta det tillåtna antalet. Vill fabriksidkare, som för en eller flere månader, på sätt föregående mom. föreskrifver, inskränkt bränvinsbränningen, åter för en eller flere påföljande månader utvidga den inom omfånget af den rätt, Kongl. Majrts befallningshafvandes tillstånds-resolution lemnar, skall han, med företeende af det i 28 § omnämnda, af krono-uppbördsmannen qvitterade, exem - 14 Hör lill Berntin.-, Lagsamt Allm. Bes v.- och Ekon-Utskotten* Be'änkan le, iy.-o i. fdat af anin''ilan, hos den, sora förseglingsbestyret Åligger, begära förseglin brytning, hvilket denne bor verkställa å tredje dagen före ingången af sten månad, då karen (å tilt inmäskning begagnas. Underlåter vederbörande att bryta förseglingen inom utgången at den (dertill bestämda dagen, må fabriksidkaren sjelf bryta den i närvaro ad a:ne ojälviga vittnen, som kunna intyga, att den då var obruten. § 33. Morn. 1.
Som det förslag, Utskottet här ofvan uti 31 :a punkten framställt, angående ett Låne-kontor i Wisby, äfven om detsamma vinner bifall, icke torde så snart kunna verkställas, hemställer Utskottet 38:o att stadgandet i § 200 af Banko-reglementet, innefattande åtskilliga förfil. till R. St. Brot. 1850 § 1851. 6 Samt. 1 A/d, S Baft. 5 34 Banko-Vtskoltels Betänkande, N:o 24. måner, beviljade diskont-verkets gäldenärer på ön Gottland, må tills vidare och intill dess ett serskildt Låne-kontor blifvit å nämnde ö inrättadt, oförändradt bibehållas. Beläning af Aktier och Publika papper. Fonden för denna rörelse, nn genom 201 § i reglementet bestämd till En million r:dr, hafva fullmäktige ansett kunna nedsättas till 500,000 r:dr. Och sorn under den sednare tiden nämnde fond i allmänhet icke varit anlitad till högre belopp än 500,000 r:dr, samt tillfälle dessutom sannolikt aldrig bör saknas, att från förlaget för lån på rörlig pant undfå de förstärkningar, som ett ökadt lånebehof tillfälligtvis, kan kräfva; finner Utskottet sig böra understödja det ®“"** 39:o att fonden för belåning af aktier och publika papper må bestämmas till Femhundra Tusen r:dr banko. Och torde föreskriften om dispositionen af fonden på de serskilda Diskontverken 40:a få bibehållas oförändrad, så att vid pass Indelar ret i Stockholm, -J.-del för Låne-kontoret i Götheborg samt ^idel för Låne-kontoret i Malmö» Uti 202 § af reglementet uppräknas de obligationer och andra publika papper, sorn få belånas» Om uteslutande af någon bland dessa från belåningsrätt har fråga ej blifvit väckt; hvaremot herrar C. F. Waern och L. Bergman uti en från väflofl..
I afseende å mindre general-kassan och dagvexlings-kassan, hvilka för närvarande, hvar för sig, hafva olika förrättningar att fullgöra, i det att den förra, eller mindre general-kassan, med en tillåten maximibehållning af en million R:dr Banko, och ställd under en gemensam, men i afseende å personerne veckovis omvexlande, vård af en chef och en biträdande kommissarie, för hvarje morgon förser specialkassorna med nödiga medel för dagsrörelsen och på middagen emottager kassörernes öfverbehållningar, samt den sednare, eller dagvexlings-kassan, med en till visst fixeradt belopp af 150,000 R:dr samma mynt stående, alltid oförändrad, behållning, under vård af chefen och karnereraren i kassa-afdelningen, besörjer det för special kassorna, såväl under pågående expedition, som vid dags-afslutningen, erforderliga utbyte af olika sedelvalörer, hafva Kommitterade tillstyrkt, att dessa begge kassor måtte förenas till en enda, med benämning mindre general-kassan, hvilken, uppfyllande samma åligganden, som de tvenne nyssnämnde, och innehafvande en behållning af högst en million Riksdaler Banko, skulle, under gemensam ansvarighet, förvaltas af cheferne för kassaoch depositions-afdelningarne, såsom ständige, samt en af de tvenne kamererarne i sistnämnde afdelning turvis, såsom ombytlig vårdare, hvilka skulle innehafva hvar sin till olika lås hörande nyckel till kassans förvarings ställe, som borde förläggas till den afsedda nya lokalen, 2:ne trappor upp i nya bankohuset.
Såsom skäl för bifall härtill har motionären hufvudsakligen anfört, att, till följd af de för ortens industri ogynnsamma förhållanden, som föranledts af det Amerikanska kriget, förhoppningarne om trafikinkomst af banan under den när - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 156. mäste tiden efter dess öppnande högst betydligt försvagats. Oafsedt det kända förhållande, att någon tid alltid åtgår innan trafiken vänjes till en ny kommunikationsled, förekomme således här, att den förnämsta källan för trafiken för ögonblicket utsinat, hvilket förhållande åtminstone ännu ett år torde fortfara, hvarefter ytterligare ett eller två år komme att förflyta innan ortens industri kunde återvinna sin fordna liflighet. Yid de flera låneunderstöd, som innevarande riksdag beviljats för jernvägsanläggningar, hade tre frihetsår blifvit bestämda, under hvilka ränta och kapitalafbetalning ej fordrats. Jemväl för Köping—Uttersbergbanan, för hvilken bolagsmännen vid ansökningen om lån icke ens begärt frihetsår, hade två sådana beviljats. För de låneunderstöd, som tillförene till jernvägsanläggningar anvisats emot vida lägre ränta, eller hälften af hvad Borås-bolaget erlägger, hade aldrig fordrats ränta under arbetstiden eller något år derefter. Det vore kändt och erkändt. att af intet genom enskild försorg åstadkommet sådant arbete en så stor direkt vinst tillskynda des Staten, som genom Borås-bauan. Den inkomst, som vestra stambanan erhölle genom Borås-banan, vore nemligen minst dubbelt så stor som den, hvilken af Borås-bolaget uppbäresj ty varorna, som till största delen komma från Göteborg, dit också passageraretrafiken går, föras 8 mil på stambanan, men endast 4 mil på bibanan. Beträffande det gods, som föres uppåt landet, vore inkomsten för stambanan i proportion ännu större. Det kunde icke antagas att Rikets Ständer skulle vilja då uppmärksamheten derpå väcktes, bibehålla hårdare vilkor för lån till ett företag, hvaraf Staten skördade en så oerhörd vinst, än för andra, af hvilka den direkta vinsten vore ringa eller ingen, minst då detta företag börjat under sådana, till följd af yttre politiska förhållanden framkallade, ogynsamma konjunkturer. Man skulle tilläfventyrs invända, att bolaget en gång antagit de af Staten bestämda vil koren.
Den som tillstyrker, att UtskottetsRum hyresfritt, och på sätt förut varit vanligt, upplåtes till BevillningsUtskottefc under innevarande Riksdag Voterar Ja. Den det ej vill Voterar Nej. Vinner JVejj kommer beloppet af hyran för Rummens upplåtande, alt,' efter serskild öfverläggning, bestämmas. Den i5 November. Och befunnos, sedan, till undvikande af Paria vota, en Voteringssedel blifvit aflagd, vid de öfrige Sedlarnes öppnande, rö>- sterne hafva sålunda utfallit, nemi. Ja — 5. Nej — 4* Och skulle Utlåtande i enlighet med Voteringens Resultat till Höglofl. Ridderskapet och Adeln expedieras, äfvensom ProtocollsTJtdrag, innefattande RiddarhusKammererarens ofvanberörde hemställan, jemte den, i anledning deraf förehafda öfverläggning, enligt åtsk il 1 ige Ledamöters derom gjorda anhållan, Utlåtandet åtfölja. Ut supra. Ex ProtocoUo, JF. F. Dalman. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardiej Jacob: Då enligt bruket ett Utskotts Memorial bör ligga på bordet till nästa Plenum efter Memorialets föredragning, och det ifrågavarande från RiddarhusUtskottet, angående det så kallade SecretaUtskottsRummets upplåtande till BevillnigsUtskottet, således icke lärer komma under pröfning i detta Plenum, får jag, med kännedom af sistnämnde Utskotts behof, att snart få begagna omnämnde Rum till sina sammanträden, och för att ej vålla uppskof i Utskottets arbeten, vördsamt hemställa, om ej Höglofl. Ridderskapet och 458 Den, 25 November. t Adeln skulle, enär RiddarhusUtskottet upplyst, att Ståndet icke sjelf behöfver ofvanberörde
Du skall det väl förstå: varit vana att blicka upp till. Jag tror snarare, min vana mö är olik alla andra. att detta ' moderna tal om tvång, slafveri, väcker bitterhet i unga omogna sinnen, långt mer än den låt vara tvungna undergifvenheten under föräldrar, Kring hennes hvita panna aldrig har dem de, enligt hittills gällande både gudomliga en konstlad lugg sin mörka skugga kastat. och menskliga lagar, äro skyldige vördnad och Med hårets rika länkar har hon snar, liksom de sköna från antikens dar, lydnad, ja äfven tacksamhet. sin fina nacke tjusande belastat. I den s. k. gamla goda tiden var barns första lärdom att lyda blindt föräldrars bud, men jag tror icke, att fru Elna Tenow kan beEj en korsett har hennes midja rört, sammanpressa, skylla den tiden — hur mycket än epitetet Planchett ej hennes bröst fått » den gamla goda » må vara ett talesätt! — och uselt sqvaller ej till torgs liar fört, för att hafva alstrat företrädesvis pultroner, att hon det ädlaste i sig försnört stackare, utan karaktär, utan känsla eller tanke. och ändock vågat höja fräckt sin hjessa. y I en familj finnas 10 barn, deraf 8 gossar; fadrens tjenstgöring håller honom större delen af året aflägsnad från hemmet, på modren hvilar alltså tyngden och ansvaret för barnens uppfostran. Hur vore det tänkbart, att hon för hvar gång ett barn följer sin enligt fru B. T. » ädlaste instinkt », d. v. s. vägrar att lyda, skulle kunna resonera om skälen för lydnad eller vägran? Med så många barn skulle hennes tid helt upptagas af dessa resonemanger oeh hemmets trefnad och ordning lida deraf. Skulle ej äfven barnen taga skada af ett så abnormt förhållande? Jag frågar i all ödmjukhet. Jag medgifver gerna, att jag är konservativ, d. v. s. gammalmodig enligt nutidens begrepp, men jag räknar för en heder att vara det i de fall, der det gäller att utbyta en gammal god sed mot nya opröfvade idéer.
Men märkvärdigt nog glömde artikelförfattaren en sak, måhändi den enda, hvarför vi, indirekt å. m., ha revolutionen att tacka för, och i dessa den djupa loyauténs dagar var det en oförsvarlig glömska. Hade revolutionen icke kommit, förefaller det ytterst problematiskt, om vi i det här laget haft den nuvarande regerande dynastien, utan hade den ätten än i dag kanske vandrat der nere i Pau såsom småborgare eller advokater af misstänkt semitiskt ursprung. När en historiker i detta hänseende ej sett längre än näsan räcker och glömt bort den omständigheten, fir man ej svårt tillräkna en så ung och olärd man som hr Geijer-stam att när han ger sig till och lofrjunga revolutionen ban också glömmer den meriten. Men för resten är hr G: s nyårs * pjes » Seklernas nyårsnatt », uppförd å Svenska teatern, ett nytt bevis på den nuvarande ungdomens dåliga tendenser. Ty hvad är det annat när författaren väljer ett sådant ämne och bl. a. låter Svarte-Petter förklara sig vara kyrkans vän och sin kulör vara samtidens fferg, » litet obestämd t, grå som den riktiga natten » eller kalla Sverige för ett land » der man sofver på minnen och älskar mig än — och aldrig bar kunnat bli riktigt vaken » Och de hädiska orden om samma land efterföljas af andn lika svåra: Det tanker ej framåt, bara tillbaka, Der sväljas kameler och silas mygg, Och det låter som väder, när stormarna braka Der har jag stalt till det så utmärkt bra, Att friheten blifvit en gammal moster, Som säger till makten båd ’ Amen och ja Och bjuder folken på dödfödda foster. » Gamla Svea » är mosterns namn, Hon är putsad och fin, men slug och förveten, Hon sträcker åt landet sin skrumpna famn Och jollrar i barndom om sedligheten. Det der och sådant som » alla vilja se yxorna gå, me * ingen fins som törs hålla i skaften » kan måhända ibland för t * kortsynt betraktelse förefalla ega en viss sanning, men det Ir naturligtvis i alla fall högst opassande att säga det.
M:s Regering till last, emedan den otvifvelaktigt lifligt intresserar sig för motsatsen, men hvilken underbar makt det är, som hindrar all verksamhet i geografisk väg å General-Landt, mäteri-konlts sida torde jag icke behöfva alt omförmäla. Factum är emellertid gifvet. All den verksamhet i geografisk väg, som i Riket finnes är coneentrerad hos Topografiska corpsen och möjligen äfven Sjökarte-kont. Den verksamhet desse embetsman deruti ådagalägga är berömvärd och förtjenstfull till alla delar, men den borde äfven kunna få ega en medtäflare uti en civil verksamhet i samma riktning och derföre hade del varit önskligi, om, i stället för eli anslag blott för ett sockne-karteverk, ett sådant blifvit lemnadt för ett landskaps-karteverk. Jag hade otvifvelaktigt väckt motion derom, så framt jag icke blifvit afskräckt just genom det förhållande, som jag funnit under några år hafva gjort sig gällande, nemi. alt söka utrota all geografisk verksamhet ur Landtmäterikont., oaktadt de prof på duglighet i denna väg, som Landtmäteristatens medlemmar ådagalagt. Jag anhåller att såsom exempel derpå få anföra förste Landtmätaren Widmarks karta öfver Helsingland, som nyligen med ett obetydligt anslag af Statsmedlen blifvit utgifven och som är så uplysande att man blott genom dess åskådning vinner vida mera kännedom om landet, än man genom läsning af ett arbete derom möjligen skulle kunna inhemta. Genom det sätt hvarpå kartan är konstruerad bar man nemi. der all odlad jord färglagd och ser huru sträckningen af vattendragen åtföljas af odlingen samt huru de derifrån mera aflägsna delarne äro i ett full och ödsligt skick. Del gifves också förhållanden, som föranleda dertill att Landtmäteri-Slatens medlemmar kunde till det allmännas fördel egna sig åt geografiska karte-arbeten; ty på en karta, äfven geografisk och i huru stor skala sora helst affattad, kunna icke inrymmas alla föremål. Derföre är det af vigt att geografiska kartor blifva uprättade ur olika synpunkter och för olika intressen.
Den som bifaller följande af Utskottet framställda och af tre Stånd godkända förslag till tull-bestämmelser för nedannämnde slag Musikaliska Instrumenter. nemligen: 7-ii Inf.-tull. Fleuter, Klarinetter och Oboer \ stycke — R:dr 75 öre Guitarrer och Lutor 1 stycke 2 » » Bevillnings-Utskottels Memorial JW 27. 19 Inf.-tull. Violer 1 stycke 1 R.dr » öre Violonceller och Kontrabaser . 1 stycke 4 » 50 » Waldhorn och Trompetter , 1 stycke 3 » — » Trummor och Pukor 1 stycke 3 » — » Klaver och Positiv I stycke 7 » 50 » Harpor 4 stycke 15 » — » Fortepiano: tafelsamt stående s. k kabinettsflyglar 1 stycke 60 » — » flygel 1 stycke 120 » — » Speldosor 1 s kål p. 1 » 50 » röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, faststälJes för nämnde felag Musikaliska Instrumenter följande af Bonde-ståndet beslutade införsels-afgifter: Fleuter, Klarinetter och Oboer 1 stycke 2 Rdr 50 öre Guitarrer och Lutor 1 stycke 3 » 50 » Violer 1 stycke 4 # 75 » Violonceller och Kontrabaser . 1 stycke 6 » » Waldhorn och Trompetter 1 stycke 6 » —- M Trummor och Pukor . 1 stycke 4 » )) Klaver och Positiv 1 Stycke 28 » — » Harpor 1 stycke 25 » » Fortepiano: tafelsamt stående s. k kabinettsflyglar 1 stycke 75 » — » flygel 1 stycke 150 » » Speldosor 4 stycke 2 » » Ridderskapel och Adeln, Presteoch Borgare-stånden hafva bifallit Utskottets förslag att Ister: Svineller Gås-, skall vid införsel vara tullfritt; hvaremot Bondeståndet beslutat, att denna artikel skall draga införsels-tull af 5 öre skålpundet. Derest icke Bonde-ståndet vill frånträda sitt härutinnan från de öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, föranledes följande omröstning: 30:0