Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t i sitt nådiga Cirkulär den 24 Januari 1865 stadgat, af statsmedel undfå ersättningsbidrag för hvad de till skjutsens bestridande på sådant sätt nödgas utgifva.» Emot Utsk:ts förslag i detta mom. nödgas jag opponera mig. Vid sednaste riksdag väcktes (lere motioner i syftning att erhålla anslag, för att dymedelst lätta skjutsningsbesväret för dem, som dermed voro mest betungade; och man lyckades åvägabringa ett R. St:rs beslut, på grund hvaraf ett reservationsanslag af 100,000 rdr ställdes till Iv. Mits disposition, lör att användas till lättnad för skjutsningstungan i de lall, der densamma genom entreprenad bestredes eller befunnes särdeles tryckande, Jag protesterade då mot detta beslut, emedan jag ansåg, att man derigenom aflägsnade sig från målet i stället för att komma det närmare. Också har det visat sig, att vi genom nämnda anslag ej skridit ett tuppfjät framåt. Uti min förevarande motion har jag föreslagit att R. St:r, till betäckande af statsverkets andel i kostnaden för skjutsningsbestyrets ordnande medelst entreprenad, måtte anvisa ett årligt förslagsanslag af 200,000 rdr att under fyra år utgå. Härigenom skulle man enligt min tanke närma sig målet och få den princip erkänd, att Staten bör öfvertaga skjutsningsbestyret. Härförutan har äfven en motionär i Bonde-Ståndet, Jonas Andersson från Ostergötlands län, begärt anslag, på det nämnde bestyr helt och hållet måtte skiljas från jordbruket. Han vill således på en gång taga steget fullt ut; jag deremot vill nalkas målet mera sakta och försigtigt, men båda verka vi i enahanda rigtning. För min del anser jag emed - 344 Den 19 April. lertid det under närvarande förhållanden vara lämpligast att gå en medelväg, hvilket kan ske, om man följer de grunder, som i min motion finnas omnämnda. Gr. Liljencrants:
213 sorn belöning för denna skicklighet gifva en förhöjd karakterstitel, derföre att hans boställe är sä godt, att han icke vill låta förflytta sig till den verkliga tjenstgöringen, hvilken eljest borde utgöra ett värdigt föremal för hans personliga skicklighet såsom tjensteman. Jag förstår icke huru en värd talare äfven har kunnat komma in pä det området, att genom det nya förslaget Konungens rådgifvare möjligen skulle kunna blifva blottställda för Riksrätter, derföre att här finnas hoftjenster. Jag har icke hört någon inom detta Hus ifrågasätta, att icke K. M. inom sitt hof skulle, efter antagandet af denna §, äga samma rättigheter och samma prerogativer, som förut. En annan talare har yttrat, att tillkännagifvaudet af hvad de 3 öfriga Stånden beslutat, betydde ett noll. Jag beklagar, mine Hrr, att ett sådant yttrande kan vara fäldt, ty onekligen betyder ^delar af representationen något mera än ett noll, och jag tror, att detta Hus skulle ganska oförsigtigt och ganska illa begagna sin vetorätt i denna fråga, om de icke snarare visade, att de öfriga 3 Ståndens beslut för dem betydde någonting; ty det lärer väl betyda, att den opinion, som förslaget uttalar, är mera rotad inom Svenska folket än man skulle kunna föreställa sig. Jag tror, mine Hrr, att det vore illa beräknadt, om R. o. Ad. i detta ögonblick, nära nog dömmande i sin egen sak, då tvifvelsutan inom detta Hus de Hesta fall lära förekomma, der fördelarne af dessa titlar komma i fråga, skulle förakta hvad de 3 öfriga Stånden anse för nyttigt och behöfligt. Jag röstar för antagande af Const.- Utsk:s förslag. Ilr Ribbing, Arvid: En värd talare, Hr Cederschjöld, yttrade, i anledn. af hvad som hade blifvit anfördt emot hans andragande, alt han, i anseende lill hörseln, icke förmått uppfatta allt hvad som blifvit svaradt pä hans anförande. Mycket har blifvit besvaradt af den siste värde talaren, men något återstår, som jag anser icke böra förbigås, emedan det innehåller sådana grundsatser, som måhända icke just böra godkännas.
Förordningen den 20 September 1815, som förmår: att utgörandet af Jordeboksräntorna elter flerfaldiga benämningar borde, åtminstone tills vidare, förblifva oförändradt, med bibehållande tillika af den räntegifvare och räntetagare tillkommande ömsesidiga rättighet för de Förre att, när de så yrka, få sina räntepersedlar in natura utgöra, och för de sednare att dem likaledes in natura utfordra, utan afseende derpå, att andre parten påstår deras utgörande med penningar efter markegång. Härefter har KammarCollegium, uti underdånig skrifvelse den 22 September 1817, anmält, att, i lölid af den år 1811 meddelte Nådiga befallning, betänkande!) angående räntereductionen inkommit ifrån åtskilliga Län, men saknades ifrån andra, hvilket uteblifvande dock varit en följd af ofvan citerade stadgande uti 1815 års Kongl. Förordning, hvadan Collegium ansåg någon påminnelse om deras ingifvande icke erfordras, utan hemstälde, att de redan inkomne måtte i Collegii Diarier få afskrifvas, hvilket Kongl. Majit uti Nådigt Bref den 3 December 1817 biföll, hvarigenom således all vidare åtgärd i anledning af Rikets Ständers vid 1809 års Riksdag uti detta ämne gjorda framställning upphörde.
Skrifvelse, N:o 4. af medel, hinder skulle uppstå för afslutande af behörigt kontrakt med Husqvarna faktori om dess andel i beställningen; och då Rikets Ständer inhemtat, att, med innevarande års slut, alla tillgångar för gevärstillverkningen blifvit medtagna, hvadan denna tillverkning måste afstadna, så framt icke visshet erhölles om beloppet af det anslag, som härtill för nästa år vore att påräkna, äfvensom att, genom Kongl. Brefven d. 26 Oktober 1756 och 19 Mars 1795, Jönköpings eller, såsom det numera benämnes, Husqvarna gevärsfaktori blifvit försäkradt om en årlig tillverkning af 2,000 st. gevär, vid äfventyr för Kronan, i händelse denna försäkran ej uppfylles, att, genom rättegång, af faktori-egarne tvingas dertill samt, i följd häraf, få vidkännas ersättning för dem tillskyndade förluster, hvarförutan ett afbrott i gevärstillvex-kningen otvifvelaktig! skulle medföra olägenheter genom arbetslöshet för den under faktoriet lydande arbetspersonalen, samt härtill kommer, att kontrakt med detta faktori årligen, sednast vid början af det år, för hvilket kontraktet gäller, af Krigskollegium upprättas, deruti, till undvikande af stegring i gevärspriset, åt faktori-egarne mäste medgifvas förskott, hvartill alltså medel böra finnas tillgänglige, samt att driften af gevärstillverkningen vid Kronans faktori fordrar förlag, i anseende dertill, att den egentliga arbetarepersonalen, sorn är antagen på uppsägning, aflönas af de för tillverkningen påräkneliga medel, hvadan det är nödigt att vid hvarje års början känna det belopp, som samma år finnes för tillverkningen att använda, så vida arbetsplaner skola kunna uppgöras och det allmänna skyddas för förluster i utbetalda arbetslöner utan motsvarande arbete; så hafva Rikets Ständer funnit skäligt å Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 66,666 R:dr 32 sk., för att under år 1854 utgå till bestridande af utgifter för gevärstillverkningen. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 23 December 1853.
Skulder i Finnland. 98,693:47* 5* o f^ro 2 ^.0,1 / - 09.10-ff96 gift. £'Um Summa R:dr 799,189: 47* 4* celi liar Fonden sålunda under ifrågavarande tvänne år, i synnerhet förmedelst Markegångs-förhöjning, till ziffran vunnit en tillväxt af 93,824 R:dr 3o sk. 7 r:st. Då likväl Rikets Högloft. Ständer, i underdåniga Skrifvelsen till Kongl. Maj:t N:o 465 den 17 Mars innevarande år, af Allmänna MagazinsFonden påräknat och anslagit En Million Riksdaler Banco till FörsvarsVerkets iståndsättande, samt förordnat, att hvad derutöfver kan inflyta, hör inhetalas till Rikets Ständers Bank i afräkning på dess inom linien balancerade fordran hos Fonden; få Revisorerne, i enlighet med de Summariska uppgifter som varit att tillgå, härjemte uppgifva hvad som af denna Fond till ofvanberörde föremål synes kunna påräknas vid MagazinsFondens sluteliga utredning. Tillgångarne .härtill äro: 1:0 redan till RiksgäldsContoret inbetalte R:dr B:co 400,000. 2:0 behållning i Banken, RiksgäldsContoret och Ränterien vid medlet af October Månad i83o 34,000. • 3:o behållningar i Magazinen vid samma tid, hvilka upptagas, efter afdrag af Magazins-afskrifningen, 1,000 Tunnor, till circa 27,000 Tunnor a 5 R:dr Tunnan 138,000. — 4:o fordran för innevarande år på öpna Auctioner emot borgen och 3 månaders Credit sålld Spannemål, circa 78,000. — —• 5:o D:o hos Statsverket för lemnad Spannemål detta år till Värfvade Armeens och Flottans behof m. m., omkring 128,000.
Enligt hvad Stats-Råds-protokollet öfver Landtförsvars-ärenden för den 9:de dennes närmare upplyser, hafva väl ifrågavarande utgifter under åren 1850, 1851 och 1852 i medeltal uppgått lill omkring 6,442 R:dr årligen, hvadan det nuvarande anslaget dertill icke skulle synas vara fullt tillräckligt; hvarjemte dock mäste tagas i betraktande, att reservationerna å anslaget vid 1852 års slut uppgingo till vid pass 49,500 R:dr. Vid sådant förhållande och då, långt ifrån att brist i ofvanberörda hänseende kan uppkomma, reservationerna å anslaget äro alltför betydliga, för att lämpligen böra till hela sitt belopp lemnäs qvarstående ensamt 'för de utgifter, som med anslaget afses; men deremot å 4:de Hufvudtiteln icke finnes någon bestämd tillgång till bestridande af de aflöningsoch underhålls-kostnader, som föranledas af de ur indeldta Arméen utgående garnisons-kommenderingar Eå Carlstens fästning, vid Grisslehamn och i Haparanda, och hvilka ostnader under åren 1850, 1851 och 1852 i medeltal uppgått till omkring 12,000 R:dr årligen, vill Kongl. Majit begära Rikets Ständers medgifvande dertill, att reservationerna å ofvanberörde, för ett indeldta Arméens behof afsedda anslag må användas till aflöning och underhåll för omförmälda garnisons-kommenderingar ur indeldta Arméen, under iakttagande likväl, att samma reservationer icke härför anlitas i större mån, än att möjliga brister å års-anslaget kunna med dem betäckas. < Kavallerioch Artilleri-hästars remontering och skoning. Med anledning af delta anslags redan för nuvarande förhållanden befunna otillräcklighet, samt då Sqvadrons-cheferne vid LifTransport R:dr 67,125: 47. 2. 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1853. Transport
Hvarför ej upplåta den ena kammaren åt ombud, utsedde genom samfällda val från Svenska folket i alla samhällsclasser, utan att dervid frånkänna förmögenheten och bildningen det inflytande, hvarpå de kunna göra rättmätiga anspråk och som för det helas — samhällets — fördel är snart sagdt oumbärligt, men deremot i den andra kammaren lemna öfvervigten åt ombud, utsedde genom classval bland de samhällselementer, af hvilka man kan fordra lika betänksam vård om det beståendes rätt, som uppriktig beredvillighet för det nyas verkliga — ej inbillade — företräden, utan att derifrån utestänga ombud från sjelfva folket. En förmedling är visserligen af Hr Lagerhjelm, i dess reservation, antydd, men jag måste ogilla hans förslag, derföre att lian ej vill tillåta amalgamation i någondera kammaren emellan nu befintlige fyra Stånd, endast emellan 2 och 2, och jag befarar, att 2:ne kamrar, byggda efter hans förslag, skulle, särdeles efter de bedrölliga ståndstvister, som en längre tid ägt rum, blifva alltför heterogena för att gå hvarandra till mötes med det ömsesidiga förtroende, den ömsesidiga aktning och välvilja, som äro oeftergifliga villkor för ett rätt uppfyllande af deras bestämmelser. Utan förmedling mellan de skarpt uttalade opinionerne kan frågan ej lösas. Båda sidor hafva lika rättigheter, lika anspråk, ingendera kan tvingas att gifva vika; och i sanning kan icke ett tillräckligt conservativt förslag uppgöras, med inrymmande till någon del af samfällda valprincipen, liksom vi i det förslag, hvaröfver vi debattera, se, att ståndsvalprincipen, utsträckt tilt sin ytterligaste potens, ej derföre innebär någon säker garanti mot rörelsebegäret. Mine Hrr! Jag har talat om förmedling, och förmedling är vill - Den 10 Mars f. m. 9 villkoret för försoning. Frågan löses ej genom det gamla valspråket ”divide et impera”. Nej, endast genom splittrade krafters återförening. Derpå beror vår och våra efterkommandes lycka och välgång; derpå beror Sveriges framtida öde. Man har sagt: ”att ett folk spelar ej mer än en gång en verldshistorisk röle”.
Fjerdingsmansbefatlningen skall egentligen af hemmansägarne i tur inom hvarje socken bestridas, men flerstädes fortfar en och samma person dermed i många år, efter öfverenskommelse socknemännen emellan och Berättelse öfver Wermlands Län för åren 1843—1847. J 34 emot ringa ersättning, hvilket bevisar, att allmogen icke har någon motvilja för bestyret och de dermed förenade göromål. Genom denna gamla kommunal-institution tillhör en redbar och aktad del af folket den verkställande makten samt biträder och stärker denna med sitt inflytande. Sockne-nämnderne å landet, hvilka, i följd af Kongl, förordningen den 29 Augusti 1843 tillkommit, hafva visserligen inom åtskilliga församlingar varit verksamma i att befrämja ordning och sedlighet samt att vårda sig om församlingarnes gemensamma ekonomiska angelägenheter, men många al dessa nämnder synas ännu icke hafva riktigt uppfattat eller förstått ändamålen med deras tillvaro, emedan de antingen underlåtit all handling eller sökt sträcka sina åtgärder till mål och ärenden, som tillhört domslolarnes eller den exsekutiva maktens handläggning. Med tiden, i den mån man lärt sig bättre urskilja hvad till kommunalbestyr må hänföras samt vana och erfarenhet deri allmännare vunnits, skola sockne-nämnderne tvifvelsutan utveckla en för landet och de särskilda menigheterne gagnelig verksamhet. De, som för brott lagforas och hållas häktade, förvaras icke i häradsfängelserna utan alltid å länshäktet äfven emellan de tillfällen då ransakning rörande deras förbrytelser vid domstolarne äger rum. 1 anseende till det gamla läns fängelsets otjenliga beskaffenhet börjades, enligt Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, redan år 1842, på statens bekostnad, uppförandet af ett nytt fängelse för länet här i Carlstad och fulländades byggnaden år 1847, hvilket år i Juli månad de fångar, som då voro förvarade i gamla länshäktet, flyttades till det nya. Delta innehåller 81 celler samt särskilda rum för sjukvård, för ankommande fångars visitation och badning, för ekonomien, äfvensom boningsrum för fängelse-direktören; och äro fångarne alltid der förvarade hvar för sig i sin cell, utan all gemenskap sins emellan.
Aflöning och underhåll vid 42 dagars rekrytmöte och korpralskola samt 42 dagars regementsmöte, (eller öfverhufvud 1 \ månaders vapenöfning om året för hvarje man) efter 15 Rdr 74 öre i månaden 7,366: 32. Aflöning för befälet under rekrytmötet 325: 50. Marsch-kostnad för det indelda manskapet under 4 dagar fram och tillbaka mellan rotarne och Carlsborg: Underhåll, 2,496 portioner efter 60 öre, tobaksskillingen inberäknad 1,497: 60, samt transport medelst ångbåt till och från Carlsborg för befäl och manskap 1,275: — g 60. Beklädnad för 312 man indeld trupp efter 24 Rdr 6 öre eller 50 procent mer än vid indelda arméen med anledning af motsvarande längre mötestid om året 7,506: 72. Remtygsoch utrednings-persedlar för 312 man indeld trupp efter 3 Rdr 87 öre eller 50 procent mer än vid indelda arméen 1,207: 44. Beväpning 235: — Tältlagstross under mötena 500: — q/./,q. jk 19,913: 58. Underhåll, beklädnad, utredning och rekrytering m. m. för 48 man värfvadt manskap, efter samma beräkning som å bilagan B. för ett värfvadt kompani om 120 man 12,686: 68. För jemförelse med nästföregående alternativa kostnadsberäkning (bil. C.) upptages här tillika årliga roteringsvärdet, efter markegång, för ofvanomförmälda 312 båtsmansrotar, utgörande, efter afdrag af rotarnes, till upphörande vid förändringen antagna, beklädnadsbidrag, fördeladt för år, omkring 84 Rdr för hvarje rote och således tillhopa Rdr 26,208: — hvarigenom hela kostnaden för år blifver, enligt detta förslag, Rdr 100,843: 26 öre. 2) kostnad för en gång, i de hänseenden sådan här ifrågakommer, kan bestridas af första årens underhållsmedel.
Domstolens fleste ledamöter förmälte sig i underdånighet tillstyrka, att den föreslagna propositionen måtte till Rikets Ständer aflåtas. Justitierådet Grefve Snoilsky var skiljaktig i afseende på vissa delar af förslaget och yttrade: vid 2 §. ”Genom denna § åsyftas att meddela föreskrifter för tvänne särskilda händelser, den ena, då Enskild Bank utan Bih. till B. St. Proposition, N:o 11. konkurs upplöses, och den andra, när konkurs för dylik Bank inträffar. Redighet och tydlighet synes mig skulle mera befrämjas, derest föreskrifterna för dessa olika händelser delades i särskilda §§., helst af sakens beskaffenhet följer, att stadganden för båda fallen ickekunnablifvaenahanda. Beträffande först när Enskild Bank utan konkurs upplöses eller när årsstämning begäres; så kan med säkerhet antagas, alt de redan med förnyad oktroy föi-seclde privatbanker hafva utelöpande i allmänna rörelsen kreditsedlar till ett belopp, öfverstigande 10 millioner R.dr banko, hvartill vidare böra läggas de kreditsedlar, hvilka af Götheborgs oell Mälare-provinsernas nyligen inrättade banker komma att utgifvas, tilläfventyrs snart uppgående till flera millioner. Att denna stora sedelmassa, bestående till det mesta af sedlar på mindre valörer, redan hunnit att spridas nästan öfver liela riket, till alla klasser af medborgare, äfven till allmogen oell de mindre bemedlade, torde icke kunna förnekas. Vid sådant förhållande torde innehafvare af dessa privatbankens kreditsedlar, nästan det enda bytesmedel i flera provinser, väl böra anses såsom privatbankernas förnämsta fordringsegare, hvilka äro förtjenta af att på allt möjligt sätt skyddas och förhjelpas till rätt i afseende på banken.
I sjelfva saken skall jag ej ingå Hade den siste talaren afhört uiscussionen, då motionen remitterades, vore han, om ej vederlagd, åtminstone öfvertygad, att saken förtjenar närmare skärskådas. Jag 4 Den 4 Mars f. m. liar erkänt riktigheten, såsom princip i allmänhet, af den sats, att Staten icke bör ingå i sådana företag som detta; men jag har trott, att en central-verkstad för flottorna likväl alltid borde finnas, ehuru jag medgifvit, att det här vore felaktigt tillämpa denna undantagsprincip. Jag vill nu blott yttra, att Motala verkstad, utom 20,000 R:dr B:co af ManuläcturDisconten, ej äger några lån af statsmedel, utan af enskilda fonder, såsom t. ex. af Landtbruks-Academien, af hvilken den har 79,000 R:dr. Intet ändamål vore således vunnit med hvad Hr Cederschjöld föreslagit. Dessa båda yttranden remitterades till StatsUtsk. i sammanhang med Gr. Posses förlidne gårdag till samma Utsk. remitterade motion om ett lån till Götha Canal Bolag, för att bereda möjlighet till försäljning eller utarreudeiäng af Motala verkstad. Frih. Sparre, Sixten, anförde skriftligen: I afseende på den åter väckta Passevolancefrågan viii jag blott, till lättnad för Utsk:s bearbetning, hafva äran i korthet lemna följande upplysning. I anledning af 2:ne, utaf åtskilliga Riksdagsfullmägtige inom BondeSt. vid sista Riksdag, till K. M. i underdån. ingifna skrifter, innefattande protest emot R. St.'s i denna fråga meddelade beslut, har K. M. i Nåd. förklarat, att, hvad angick de uti dessa skrifter dels gjorda anmärkningar emot lagligheten af detta måls behandling, hvilken skulle ansetts strida emot rätta meningen af 80 $. Reg.F., samt att, då frågan vore af bevillnings egenskap, beslutet ej medförde gällande kraft, enär ej alla fyra RiksSt. sammanstämmande deruti deltagit; dels ock väckta påstående om rostoch rotelia Håres särskilda hörande öfver R.
Maj 1827, kungjordt genom HofRätternas Universal, någon ändring deslomindre vore gjord eller afsedd, som dessa författningar, af hvilka den förra anginge behandlingen af mål, medan de äro af UnderRälts pröfning beroende, och den sednare rörde de fall, dä flera Utslag angående samma person på en gång förekommo till verkställighet, endast åsyftade, att den sakfällde, för flera brott, under en lagsökning eller serskildt pröfvade, men på en gång till bestraffning anmälda, ej måtte anses eller straffas svårare, än med Lagens mening öfverensstämde, hvarom i förevarande mål ej varit fråga; — på hvilka grunder, och då Kongl. HofRätten, om icke tillförene, åtminstone i sednare tider torde hafva, i likhet med Rikets öfriga Hof Rätter, till pröfning upptagit mål, om förvandling af ådömda spö- eller risstraff, eller mildring i sådana eller andra bestraffningar, ehvad dessa ärenden blifvit anmälda af den sakfällde, eller af Domstolen eller Konungens Befallningshafvande, samt det ej kunde anses tillbörligt eller med laga ordning enligt, att en UnderRätt skulle, såsom nu skett, förfara annorlunda, än som i allmänhet rätteligen iakltoges, min hemställan vore, det Kongl. HofRätten måtte, utan afseende å dess, i förrberörda skrifvelse, för serskildt tillfälle, KämnersRätten i Götheborg meddelade beslut, förständiga bemälde Rätt, att hädanefter med frågor af beskaffenhet, som den nu anmärkta, icke taga befattning.
”Tyst, tyst, la ente pauga-trölled fau nosdrag om ded fårr då fau de måtro nåd o köra me darr hänne po hin van vanningen,” sa käringen, ”ti stilla så ska ja stoppa lagenen så nätt onge sängen.” Jätten va liasom letta skamsen så han te stilla o la na ta lagenen. Men jätta-folked hadde ente väl sövnad fårr än Niklas smö se opp o to silkelagenen o ingan nån fe aitt ya opp va han i godt bevar. Ätter ded ble han ändå bätter ansedder än för, kan en väl veda o Jins han va färi o sprittja au fårrargelse. ”Vidd prosten hadd Niklas han sier?” sa han ain da te prosten. ”Näj, ha sier han?” ”Han sier åd om han bara velie så konne han hänta jättens gullöjta te prosten.” ”Har du sajt ded?” sa prosten te Niklas. ”Nä de har jag ente men e’t så prosten trår ette löjtan så kan ja väll fårrsödja,” sa Niklas. ”Ja, ded konne ente va så tosed,” sa prosten. O därve ble de. I qvällningen to Niklas ain skäppa salt i ain pose o ga se åsta te jättagauren. Han klö opp po taged o tita nårr iginom skostenspiban, så fe han saj hårr jättakäringen hum sto o rörde i ain grödagryda. Rätt som de va skolle hum snyde se o når hum vände ryddjen te passa Niklas po o slo allt salted i gröden. Når grynen va kokta skolle jättakäringen smauga, men gröden va så salt så han sve po tongan. ”Ack min tid, nu har ja saltad fårr galed!” skreg hum, nappa gull-löjtan o vannspannen o sprant ud te bronnen, fårr hum skolle spä gröden, kan en veda. Men hum hade ente väl satt löjtan po goled fårr än Niklas ga na ain torpare så hum flö nör i bronnen.
En särskild föreskrift att Armeenö och Amiralitets-Pensions-Cafiorne mä förblisma tvid redan stadfästade Reglementen lärer, ehuru en sadan i Regcrings-Formen af ar 1772 blifmit införd, ej kunna anses egentligen höra till konstitutionen. Pä samma grund skulle äfmen deruti böra nämnas flera andra stiftelser, hmilkas beställd är genom Lagar och Reglementen försäkradt. § 47. Att Rikets Collegier, som i denna § endast i allmänna ordalag omtalas, borde till deras antal och göromäl uttryckligen bestämmas. Swar: Collegiernes organisation beror gansta ofta af tillfälligheter. Alla tjenster äro gjorde för Staten, ej för deras innehafivare; och dä Statens behof allena är grunden för Embets-Werkens förändrade eller bestämde inrättning, hade det mifierligen ej marit nyttigt eller wälbetänkt, att genom en förhastad stadfästelse lägga hinder i »vägen för möjliga förbättringar. 8 66. Att ett särskildt RiksgäldsContoirs-Utskott utan dess sammansläende med Stats-Utskottet kunde tillsättas. Swar: Anstalterne till betalande af Rikets gäld stä i en sä nära gemenskap med anskaffandet af Statens behof och bestridandet af dest utgifter, att defia ämnen nödmändigt mäste i ett sammanhang 394 Expeditioner till Niks-StLnden. behandlas, och detta till den grad att nian, för att blifwa en nyttig Ledamot i ett salunda prosectcradt egentligt Stats-Utskott, borde mahanda förut hafwa warit Ledamot i Niksgälds-Utskottet. Att i desse ZZ Standens Deputerade blifwit uppdragen en rättighet, som ieke tillkommer Ständen sselfwa, och om olämpligheten och mädan deraf att enligt sist nämnde Z tre Ständ beskatta det fjerde.