Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har redan ofta uttalat sin öfvertygelse om grundlagshindren för dylika omedelbara åtgärder från ConstitutionsUtshollets Memorial N:o y8. Riks-Ståndens sida; och Utskotlet hemställer vördsamligen äfven nu, alt Borgare-Ståndet täcktes härutinnan foga sig efter Med-Stånden, som antingen oanmärkt lemnat eller anmärkningsvis modifierat Utskottets förslag. Men för den händelse, att Borgare-Ståndet vidblifver sin tanka, får Utskotlet, för votering, enligt 56 §. Reg. Formen, uppgifva följande Proposition: A. "Den, som vill, att Conslitutions-Utskoltets förslag vid 72 §. R. F. skall, vare sig med eller utan modificationer, antagas tili grundlagsenlig behandling, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” "Vinner Nej, kommer, jemlikt Borgare-Ståndets tanka, nu varande redaclion alt bibehållas, med tillägg, vid slutet af orden: ”så länge dej efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas” Om vid denna votering Ja segrar, återstå i detailerne flera föremål för samman jemkning. Beträffande härvid förslagets i:a moment, finnas Ridd. och Adelns samt Bonde-Ståndets sammanstämmande redactionsförslag afvika från Constitulions-Utskoltets endast i så målto, att orden: ”samt alt Rikets Ständer åligger,” borde utbytas mot dessa: ”och åligge Rikets Ständer m.m.” Om Utskottets redaclion läses och fattas i sitt sammanhang, lärer nogsamt skönjas, alt Utskoslet velat, också i sammanhang, uttrycka hvad som betecknades med Rikets Ständers vård och garantie_, nemligen deras rätt att förvalta Bankens fonder och deras pligt att bevara Bankens credit. Så framt dock de återremitterande Stånden ej skulle, med Preste-Ståndet, godkänna Utskottets förslag i denna del, torde omröstning komma att ega rum öfver en så lydande Proposition: B.
Härvid förekommo: A. Vidtagne åtgärder, dels i samband med, dels på grund af de uti Art. 1 Afdeln. 2 och 3 af Banco-Reglementet Banco-Fullmägtige meddelade föreskrifter och serskilda uppdrag. l:o Af Banco-Fullmägtige fattadt beslut, i afseende på tillsättning af Commissarie-beställningar inom Banken. Ståndet ansåg denna punkt för det närvarande ej erfordra någon åtgärd. 2:o angående förrättadt val till Revisor och Suppleant för Revision af Malmö Låne-Contoir. Ståndet lät vid yttrandet bero. 3:o Angående Bankens förändrade organisation. Denna punkt erfordrade ej någon åtgärd å Ståndets sida. Prof. Ut dr. d. 3o Maj 1840. 317 B. Förflyttningar på Bankens pensions-stat. Ståndet lät vid yttrandet bero. C. Med Bankens Vexlingsoch Cassa-rÖrelse samband egande ämnen. l:o Angående 1839 års Revisorers framställning, dels om nedsättning af utvexlings-priset å Ducater, samt dels rörande utvexling från Banken af Guldplatsar. Ståndet lät vid yttrandet i denna punkt bero. 2:o Af Banco-Fullmägtige vidtagne åtgärder, i afseende på Silfver-utvexlingens fortgång och bestånd. Litt. a och b återremitterades, hvaremot Ståndet lät bero vid yttrandet öfver Litt. c. 3:o Åtgärder, i samband med utmyntningen af Bankens Guldoch Silfver-förråd. Ståndet lät bero vid yttrandet under Litt. a; äfvensom Ståndet fann Litt. b ej påkalla någon åtgärd å Ståndets sida. 4:o Af Banco-Fullmägtige vidtagen åtgärd, i afseende på numerering och datering af Bankens nya sedlar. Ståndet lät vid yttrandet bero. Med låne-rörelsen samband egande ämnen. i:o Angående verkställd inbetalning å f. d. Allmänna Magazins-Inrättningens skuld för begagnad invisnings-rättighet emot ränta.
Hotas den ostyrige alltjämt med » sotarn » ciela och litet hemlighetsfulla anordningar af mamma, för honom fick ett oväntadt nytt inoch det bevisar sig, att d e n E e aldrig hörsammar afstraffningsmandatet, får han alldeles tresse. följdiiktigt ringaktning för betydelsen af hvarDärpå erhöll han del af alla de månens märkvärdigheter, mamma kunde hitta på, och je hotelse och varning, hur befogad och lätt just då han skulle taga notis om » gubben i verkställd den än möjligen är. Likaså vänjer han sig snart nog att med månen », afiöste Jon Blund hans mamma. — Det var nog en » fälla », den senare lagt, största lugn höra talas om den behornade » busen », som han aldrig ser till och som men hon hade, i alla fall stått vid sitt ord, och det är ganska sannolikt, att gossen en han följaktligen föraktar — som ett fattigannan afton själf yrkade på en fortsatt bedomsbevis på de vuxnes makt öfver honom. Märker han så tillika, att i allmänhet den kantskap med månen. Lyckas det ej i första vändningen att tillutlofvade näpst, som äfven för honom ter sig fredsställa den lilla frågvises kanske nog kininom möjlighetens gränser, helt och hållet kiga pretentioner på det utlofvades soliditet, uteblifver, då har han till eget och uppfostläggas helt försiktigt nya » fällor », som förrarens förfång äfven fått blicken öppen för ändra hans synriktning och leda honom in alla dessa för hans säkerhet ofarliga » fälpå andra spår. Hans fantasi fogar sig mer^. lor » — som i själfva verket äro de farligaste. Er ny. endels mycket medgörligt, och, när allt kommer till allt, nöjer han sig med mycket litet — blott det har något af varaktighetens substans. Denna metod, som i alla möjliga facer af barnets lif kstn ledas i välgörande tillämpning, kommer ej minst till godo i fråga om invänjandet af lydnad — denna viktiga hörnsten i barnets moraliska utveckling.
Då Fullmägtige i Riksgälds-kontoret ansett de uti Banko-Utskottets ofvanberörda Memorial N:o 44 (sidd. 22—24) anförda förhållanden jemväl vara tillämpliga på betjeningen inom Riksgälds-kontoret, torde Utskottet här böra i minnet återkalla, huruledes den åsigt i afseende på Bankens tjenstemän gjort sig gällande, att, då 4 Stats-Utskoltets Memorial N:o 223. tjenstemannens tid helt och hållet tages i anspråk för Bankens tjenst, honom ock bör tilläggas en inkomst, tillförsäkrande tarflig bergning; samt att det utgjorde för ett penningeförvaltande verk en fördel af ej ringa vigt, att dess tjenstemän äro väl lönade. Beträffande tjenstemännen i lägsta tjenstegraden, vore desamma visserligen, enligt nu gällande föreskrifter, berättigade att emottaga och bibehålla annan ordinarie befattning, såvida densamma icke vore för verkets tjenst hinderlig; och detta stadgande hade ansetts kunna oförändradt bibehållas, ty den insigt angående olikartade göiomåls behandling, tjenstemännen genom tjenstgöring på mera än ett ställe vore i tillfälle att förvärfva, borde blifva af nytta för det verk, åt hvilket han komme att egna sin odelade verksamhet; och då, i följd af de verkställda reorganisationerna inom verket, befordran till kontorsskrifvaregrad vanligen icke vunnits förr än efter mångårig tjenstgöring såsom extraordinarie tjensteman, samt flere af tjenstemännen i denna grad komme att lång tid qvarstå i graden, syntes det lämpligast, att ungefärligen halfva antalet tjenstemän inom gradeu tillädes en löneförhöjning af 300 R:dr. För tjenstemännen inom bokhållareoch kamereraregraderna hade deremot annan grund för löneförhöjnings bestämmande inom hvardera graden ansetts böra följas.
Enär för öfrigt förlust af äran jemte annat answar är stadgad för den som pä något sätt stämplar med Inländsk eller Utländsk man till Rikets förderf, ehuru han ej gitter skada göra enligt fista Momentet af l h 4 Cap. MchgarningS-Balken; för den som utan lof gijwcr ut de skrifter hwilka röra Rikets wärd Den 5 Januari»'. i8z ward och säkerhet; och han lönllga haga bör, enligt s §, af berörde Balk; för den som bedrägligt förhåller Sig emot Borgenärer eller j allmänna sammanlefna» Len enligt 4 §. 16 Ca», Handels - Balken och flere Lagens rum och utkomne Författningar i detta ämne; för den Fullmagtig, hwilken emot sin hnfivudman sä oredligt förhåller sig, som is Cap. §. sista Momentet RäkregängsBalken stadgar m. m., sä har Utskottet trodt, att theresi emot förmodan någon Fullmagtig i Banqueu skulle sa förgäta sin Ed och pligt, att han man lof utlämnar hwad honom an, förtrodt blifwit, stämplar einot Banquen till Desi och söljakteligen Rikets skada, eller pa det uti Betänkan, det omnamde sätt, oredligt emot BanquenS sanna intresse och sina Principaler sig upsör, den samma äswen sa wäl bör förklaras förlustig Äran, som den hmilken pa osman anförde sätt förorättat Riket eller enskildte; hälst jamwäl BanquenS Credit styrkeS hos Utlänningen, om uti Instruktion, Reglemente och answarö.Lag för Fullmagkige i Banquen otwiswel. aktige demis finnas pa den Sanning, att Riksens Ständer derom warit angelägne, att sä midt i mensklig förmåga star, understes med Banquens förmalt. ning mä sörekommas.
Alla Dela gare i Credit-Cassan böra ansvara , en för alla och alla för en, med det af dem ställde hypothek, för fullgörandet af Cassans förbindelser emot BankenCredit-Cassorna höra erhålla en bestämd pisconterings rätt på Banken, emot erläggande af två procent å den disconterade summan; Credit Cassan i Vesterbs för 600,000 Jhd; den i Mariestad för 400,000 B Credit Cassorna emottaga äfven insättningar af enskildes penningar, emot förbindelser, ställde pä Irenne månaders betalningstid, och löpande med 3 procents renta; eller på ett halft års uppsägning, och löpande med 5 procents renta. Skulle vid Credit-Cassornas första inbjudning till participation, inom dislrictet icke så inånga Actie-agare tekna sig, att hela den summa, hvartill Cassan äger disconterings - rätt, kan emot de Ställde hypothekerna hos depa göras fruktbar, då må äfven Jordägare från angränsande Län, såsom participanter emottagas, uti CreditCassan i Westerås, från Gefle och Stora Kopparbergs Län; uti den i Mariestad, Lån Carlstads samt Götheborgs och Kohus Län; uti den l Linköping frän Calmare och Jönköpings Län; samt uti den i Christianstad från Wexiö Län.
Jag ämnar icke bestrida, jag tvärtom fullkomligen erkänner de skadliga följderne af caractérer, i allmänhet och framför allt af slösandet med deras utdelning; jag ämnar icke eller bestrida, att de första åren efter den omnämnde perioden flere titlar utdelats än som vederbordtj men jag bestrider, att man med skäl kan säga/ att under vår nu varande Konungs Regeringstid, och serdeles de senare åren, Civila tittlar i mängd och utan urrkillning blifvit utdelade och såsom bevis derpå till någon del torde jag få anföra, att under de arne år, jag förestått inre ärendernes departement, derifrån dylike caracters bref utfärdas, endast 20 st. sådane hvarje år blifvit meddeldte, deraf flere varit gifne, för att, efter hvad alltid vanligt varit, åt unga förtjente tjenstemän bereda tour och" befordringsrätt till framtida ordinarie beställningar. Jag fråga r, om så länge dylika caracterer icke äro aldeles afskaffade, detta kan kallas öfverdrifva, och vara föremål för ett rättvist klander. Och härmed har jag nu besvarat de delar af Herr Friherre Anckarsvärds ifrågavarande anförande, sorn innefatta bestämd* facta, hö - Den 17 Jfpril e. m. 395 rande till den befattning, mig varit anförtrodd, hvad som i öfrigt må röra mig af Herr Friharrens framkastade generella yttranden om Ministérens förhållande, om dess svaghet och osammanhang, deröfver ämnar jag nu lika som förra gången icke yttra mig; jag lemnar till detta upplysta Stånd, till mina öfriga medborgare att bedomina min Embetsmanna förvaltning, under den tid jag tillhört denna Ministére, öfvertygad att af dem njuta den rättvisa, som renhet i afsigter ännu aldrig saknat. Bilagor till PleniProto collet för den 22 April, förmiddagen. N:o 1» Friherre Toll, GnjlaJ Philip:
Som ordförande i den på 4 kr valda förbundsstyrelsen utsågs fröken Augiista Schmidt, en af stiftarionorna af Tysklands förnämsta kvinnoförening, Allgemeine dentsche Frauenverein, samt till vice, ordf. fru Anna Schepeler-Lette, ordf. i den berömda Letteveïein i Berlin. lEmngPaa; iid. polism matronor^, och deras anställande vid alla Englands polisstationer, utgjorde ett af diskussionsä~nnena vid det i London nyligen hållna Arsmötet af den under namn af ~TVomen ' s Liberal Federations kända kvinnoföreningen. Miss Florencc Balgarnie, lady Henry Somerset, m. fl. framstaende representanter för kvinnorörelsen i England, framhöllo i vältaliga anföranden, stödda p&amp; personliga iakttagelser, det ur mänsklighetens och den alliniinna moralens namn behjärtansvärda i åvägabringandet af en reform, enligt hvilken, i likhet med hvad fallet är i Amerika, åtminstone vid alla centralpolisstationer arresterade kvinnor och barn ställas iinder uppsikt af kvinnor, s. k. m polis matron ors. En resolution i detta syfte aflats af inötet. Fredrika-Bremer-Förbundets byrå lämnas upplysningar skriftligen och munt.angående arbetsomraden tillgängliga för kvinnor, sasom angående förbeligen redande kurser, intradesfordringar m. m .. Fredri ka-Bremer-f Orbundets Byrå, Stockholm, finfinnss anmälds hinliga arbetssökande såsom: lektionsgifvare i sprgk, svenska % m e n, musik, ' s %ng, ritning och mhlning, handarbeten ni. m., svenska och utlandska larminnor för hem och skolor, kontorsoch shifbiträden, husförestiiiidarinnor, siillskap och biträden i hem, förelaserskor, gydonaster, ~juksköterslior m. fl. Å FredrikaBremerFörbundets B@ mottagas anm alningar till inträde i Förbundets Äfven personer, som hke .äro medlemmar af Förbundet, kunna blifva delegare i densamma.
Nu är det blott till Edert eget säkra omdöme jag vädjar, som genom min bristande förmåga måste sakna den ledning jag önskade kunna meddela. K. SundhetsColbm har några gånger gjort försök att åvägabringa förändring lili nuvaride förhållanden. Sålunda har K. Collini år 1844, uti sin ”underd. skrifvelse ronde Prövinc.-läkarevården i Riket” föreslagit, att jemte fördelningen på de serskilda Provinc.-läkare-distrikten af åtskilliga s. k. Extra Provinc.-läkare, det tillika uti hvarje län måtte linnas en förste Provinc.-läkare, hvilken, till följd af några i den underd. skrifvelsen bestämda mera omfattande åligganden, skulle åtnjuta förhöjda löneförmåner, eller, såsom det var föreslaget, lika med Regtsläkare, hvilket förslag K. M. uti den K. proposin angide Statsverkets ställning och behof samma år förklarade vara i hög grad gagneligt, ehuru det då ”icke ansågs vara af strängaste behof pukalladt”. Obestridligt vore också dermed den stora fördel vunnen att civilläkaren åtminstone hade hoppet öfrigt, att genom ådagalagd t nit och skicklighet i sin tjensteutöfning, möjligen kunna erålla någon befordran. Ett hufvudsakligen lika lydande förslag framstälde K. Collina äfven år 1851. På grund af hvad jag således haft äran föredraga, får jag vördsamligen till R. Stirs behjertande föreslå i att den ordinarie Provinc.-läkarens lön må höjas till 600 Ridr biko; samt att i hvarje län matte finnas en förste ProVinc-läkare, som genom större erfarenhet och ådagalagda högre insigter bör tillhandagå Kis Befhide med råd och uplysningar i hvad som angår den allmänna helsovården i hela länet. Åt denne förste Provinc.-läkare ville jag föreslå en lön lika stor med den uti den K. proposin angide Statsverkets ställning och behof föreslagna löneförhöjning för Regtsläkare, nemi. 800 Ridr biko. Härigenom skulle visserligen tillskyndas
Det är visserligen icke för att bestrida bifall till detta utlåt., som jag begärt ordet, utan endast för att till prot. få yttra, att det är nied största ledsnad, som jag erfarit, att frågan örn spannmålsbelåningen vid denna riksdag rönt samma behandling, som vid den förra; och då jag icke kan frångå den öfvertygelsen, att en af de största häfkraflcrna för att få en riktig spanhmålsbelåning etablerad vore belåning af ritorr spannmål, kan jag icke annat än begära, att dessa korta ord må uti prot. varda intagna. Oecon.Utskrs utlåt. N.'o 112 bifölls. Hr af SiIlen, Georg Axel, liad® inlcmnat ett så lydande anförande: 6o Den 5 September. Då H. StatsUtsk:s utlåt. N:o 225 i frågan om försäljning till skatte dels af kungsgårdar och kronolägenheter, dels af kyrkohemman och boställen hos H. It. o. Ad. till pröfning förevar, hade jag, såsom då vistande på landet, icke tillfälle att deröfver yttra min mening; men då jag nu uti Ridd.cancelliet fått den underrättelse, att detta utlåt, af H. R. o. Ad. blifvit återremitteradt, tager jag mig friheten att dervid göra några anmärkningar, i hvad detsamma rörer min motion om kungsgårdars och kronolägenheters försäljande till skatte, med anhållan, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja återremissen. Sedan Utsk. uppgifvit, att vid 1818 års riksdag äfven förslag förevarit om försäljning under skattemannarätt af kungsgårdar och officersboställen, i anledn. hvaraf R. St. genom und. skrifvelse d. 11 Juni samma år framställt den önskan, att K. M. täcktes, till utrönande, huruvida de fördelar, som genom en sådan försäljning voro att förvänta, kunde uppvägas af några dervid mötande betänkligheter, från vederbörande i nåder infordra alla nödiga upplysningar, på det R. St. vid deras näst inträffande sammanträde måtte komma i tillfälle att berörde förslag till närmare öfvervägande upptaga; att K.
Det är ostridigt, att, utan tillgång lill samlingar, någon ändamålsenlig undervisning uti ifrågavarande vetenskap icke kan meddelas eller något sjeifsludium idkas, äfvensom att samlingarnes ordnande, riktande och underhåll måste medföra icke obetydliga utgifter, såsom för inköp af djur och skeletter, för anskaffande af kostsamma, men oumbärliga materialier, såsom skåp, sprit, glaskärl m m. Det anslags-belopp af 1,500 R.dr, sorn Universitets-styrelsen begärt, torde derför vara fullt behöfligl och böra oförminskadt beviljas; hemställande alltså Utskottet, att ett anslag af 1,500 R:dr Runi årligen måtte för omlörmälte ändamål anvisas. h) För Akademiska sjukhusets behof, 1.000 R:dr. Å detta sjukhus finnes nu, efter hvad upplyst är, utrymme för 45 sjuksängar med fullständig attiralj, men deremot skola sjukhusets ärs-anslag och öfriga tillgångar ej medgifva, alt hela sängantalet året om kan åt sjuke upplåtas, så framt icke cn ärlig förhöjning; af anslaget med det belopp, som nu är hegardt, beviljas. Till stöd för detta behof har för öfrigt åberopats nyttan af kliniska undervisningen och de studerandes öfning i sjukdomarnes diagnostik och behandling, äfvensom den omständigheten, att tillfälle blifvit boredt för vårdande af sådaiie sjuke studerande, hvilkas sjukdomstillstånd fordrade närmare omvårdnad och omsorgsfuilare behandling, än den sorn kan dem beredas i deras bostäder.
Som Eders Kongl. Maj-t, i nådig skrifvelse af den 23 sistlidne Oktober, infordrat Styrelsens öfver Alnarps Landtbruks-institut underdåniga utlåtande öfver af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar dels öfver bokföringssättet vid Alnarp, dels äfven deröfver, att Institutet, med Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse, ej öppnats förr än den 14 Mars 1862, — så får Styrelsen i underdånighet afgifva följande utlåtande öfver ifrågavarande anmärkningar. Den öfver bokföringssättet gjorda anmärkningen gällelej bristande redovisning, utan bristande fullständighet, i det att hvad som blifvit under ett konto sammanfördt, enligt Rikets Ständers Revisorers anmärkningar, bort på flera konti fördelas. Erkännande riktigheten af att lättare öfversigt öfver de olika grenarnes inflytande på hushållningen i sin helhet kunnat på sistnämnde sätt vinnas, anser sig Styrelsen dock böra erinra derom, att då ifrågavarande bokföringssätt begagnades, var ännu intet Institut öppnadt på Alnarp, och att en vidlyftigare bokföringsmethod under denna tid väl svårligen kunde vara påkallad, och skulle hafva i sin män bidragit till att fördyra förvaltningen af egendomen. Hvad särskildt koladugården under detta tidskifte beträffar, så - 296 - t/ar hufvuduppgiften inom densamma hufvudsakligen rigtad på att genom uppfödning af en stor mängd af ungboskap förse det blifvande institutet med en så homogen stam som möjligt, hvadan detta kontos vinst eller förlust fullkomligen berodde på det värde, som åsattes de uppfödda djuren, och kunde detsamma så mycket mindre med full skärpa fastställas, som en dylik stam af ungboskap i orten ej kunde uppköpas. Om detta konto under ifrågavarande tid äfven blifvit fördt mera sjelfständigt, så hade det ändock ej kunnat blifva synnerligen upplysande för framtiden. Sedan Institutet öppnades, har dersammastädes en bokföringsmethod blifvit följd, som ej i någon mån kan gifva anledning till de anmärkningar, som blifvit emot det äldre bokföringssättet framställda.
Öfriga länsoch kronohäkten. De för dessa fängelser nödvändigaste underhållsarbeten å tak, eldstäder, stängselplank m. m hade blifvit verkställda, hvarförutom en under år 1860 påbörjad ombyggnad af den öfver fästningsgrafven i Kalmar till länsfängelset ledande körbro blifvit så färdig, att den kunnat till begagnande upplåtas. Straffoch arbetsfängelserna. — 140 — naden för Direktören och vaktbetjeningen, hvarjemte reparationer vidtagits såväl å de gamla vallmurarne som å norra längan, samt fängelset och fabriksbyggningen blifvit försedde med gaslysning från stadens gasverk; i Malmö hade en ny lokal för redogörarekontor blifvit inredd uti norra längan och gamla kontoret upplåtits till bostäder för bevakningens tjenstemän; och å Norrmalm, hvarest till kök och matrum samma lokal förut begagnats, hade ett nytt kokhus blifvit uppfördt bredvid det gamla köket, hvilket nu begagnas till mat um. § 2. I sammanhang härmed hafva Revisorerne trott sig böra ur Kongl. Fångvårdsstyrelsens underdåniga berättelse meddela hvad Styrelsen, med tillkännagifvande deraf, att länsoch kronocellfängelserna i Upsala. Nyköping och Norrköping under November månad år 1862 jemväl blifvit för fångars emottagande upplåtne, och den största reform, som inom fdngväsendet någonsin i vårt land egt rum, såmedelst nått sin fullbordan, bland annat nämner såväl om dess början och fortgång som om verkningarne deraf. Sedan den nådiga proposition, som om inedels anvisande för ändamålet af Kongl. Majit afläts till Rikets år 1841 församlade Ständer, blifvit af dem omfattad med den värme, att de till en början anslogo icke allenast 1,350,000
Det är genom samtliga ståndens beslut i anleda, af Const.Utsk;s blifvande fö 1 slag, som del framdeles skall komma att bestämmas hvilka delar af ståndens representations-ordningar, sorn skola stå i grundlagarna, och hvilka delar, som anses böra till de detaljer, som böra inflyta i stånds-ordningarna. Innan detta afskiljande är skedt, innan beslutet derom är fattadt, tror jag icke, att, sedan man beslutat att afvakta ett sådant afskiljande, man bör upptaga till gemensam tanke en §, der frågan örn sjelfva ståndsordningen förekommer; ty annars debatterar man öfver något, som man ännu icke fått klart begrepp om. Frih. boye: Jag förenar mig i allo med hvad den siste talaren framställde. Jag kan för min del icke förstå huru ståndens privilegier på minsta vis skola förnärmas, derigenom alt detta förfaller. Så länge 114 §:n Reg.F:n står qvar, så länge kan ej fråga blifva 0111 förminskande eller förnärmande af privilegier, och i alla fall har Gr. Spens ofantligt rätt deruti, att det är tids nog alt stadga ordningen, när sjelfva generella förslaget först vunnit bifall. Jag begär propus, på att delta mätte anses förfallet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Då jag icke baft tillfälle alt öfvervara ens öfverläggningarna i dessa ämnen, som äro af så mycken vigt, hvadan jag icke heller kan vara initierad i dem, så borde jag icke heller nu afbryta den tystnad jag ämnat iakttaga. Såvida den punkt, sorn 1111 är i fråga, rörer R. o, Ad:s representationsrätt, skulle jag finna af mycken vigt, att det sätt komme all bestämmas, under hvilket R. o. Ad, vill öfverlemna at Const.Ulsk. att införa denna bestäm - 46 Den a November e. m. mdse i nya representatioas-förslaget.