Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Både i Kongl. Maj:ts vid 1847—48 årens riksdag afgifna lulltaxe-förslag och i Bevillnings-Utskottets vid de hegge sistförflutna riksdagarne a (gillia belänkanden anmärktes orimligheten af den nu stadgade tuilsatsen, då värdet å strumpslickor endast utgjorde 32 sk. eller högst 1 R:dr pr skålp. och varan vöre lätt smugglingsbar. Vid förstnämnde riksdag föreslogs 8 sk. och vid den sistnämnde 12 sk. införsels-tull pr skålp., men den höga tull-satsen bibehölls dock af Rikets Ständer. Verkan deraf är ögonskenlig, då, år 1852, 599 skålp. blifvit införlullade, men 899 konfiskerats. Utskottet förnyar förslaget, alt införsels-tullen å Strumpslickor må bestämmas till 12 sk. pr skålp. Då Strängar, andra slag, (än af metall) icke tillverkas inom landet och äro lätt smuggelbara, samt förbrukningen deraf icke är af beskaffenhet att böra genom hög beskattning inskränkas, föreslår Utskottet, alt införsels-tullen å Strängar, andra slag, må nedsättas till 24 sk. pr skålp. Gällande taxa indelar artikeln »Stål» i »gjut-» med 1 R:dr 16 sk., »garf-» med 5 R:dr och »andra slag» med 3 R:dr införsels-tull pr 100 skålp. st. v. Af dessa slag utgör gjutstål icke föremål får någon egentlig tillverkning inom landet, men är deremot ett oundgängligt råämne för den inhemska finare smidesfabrikalionen. För alt sätta denna fabrikation i stånd att uthålla tällan med utlandets tillverkningar, hvilket, såsom ofvan är visadt, icke kan åstadkommas genom höga, af den olofliga importen gäckade tullsatser å fabrikaten, måste afgifter, som fördyra råämnena, lindras eller alldeles afskaffas.
Innan den nya organisationen gick i verkställighet, bildade RegementsCbeferne en af de mest verkande och magtpåligggande Corporationer inom landet; deras ställning var sådan, att de fullkomligt kunde i ekonomiskt afseende föra den representation, som är oskiljaktig från deras tjenstebefattning; och huru många unga obemedlade Officerare bade ej den tiden att tacka sina RegementsChefer för uppfostran och beredda utvägar till framtida bergning; den tiden voro alla nöjda och belåtna; ingen klagan hördes öfver lönernes otillräcklighet, och jag tror, att med all den egenkärlek, som vanligen alltid åtföljer menniskolynnet, det ändå skall blifva svårt bevisa, att Arméens hållning och i5o Den ai Maji f. m. tjenstbarhet under Öfverstarne Jernefeldt, Sprengtporten, Fieandt, Wrede, Mörner, Friesendorff, Wachtmeister m. fl., hvilkas namn jag nu ej minnes, ej var lika god, som den nu kan vara efter den systematiska formationen i Brigader och Divisioner; ty om Armeen nu är grannare, hvad beklädnaden beträffar, än uti förra tider, så torde förtjensten derutaf få sökas uti Rustoch Rotehållares ökade bidrag dertill, och derutaf försämrade egna vilkor, och således ej kunna läggas förändringen till någon förtjenst. Sedan förändringen, under namn af ny organisation, vidtog, har allt förändrat sig.
Jag hemställer om det icke är lämpligt att låta detta Utlåtande hvila, intilldess vi företaga till pröfning frågan om 4:de HufvudTiteln, hvarå anslaget till LäroVerken är uppfördt. Hans Excellence Herr Grefve De la GardieJacobf förenade sig med Friherre Anckarswärd. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att sedan flere Ledamöter begärt, att Statsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande måtte ytterligare hvila på bordet, komme detsamma ock, att, enligt 49 §• Riksdagsordningen, derstädes förblifva hvilande. Herr Bråkenhjelm> Pehr Reinhold: Jag anhåller vördsamt om upptysning, huru länge detta Utlåtande kommer att hvila, emedan af Friherre Anckarswärds anhållan samt Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklarande i anledning deraf, synes mig tvätydigt, om det blifver hvilande blott till nästa Plenum eller ända till dess 4:<le HufvudTiteln förekommer till granskning. Grefve Frölichj David: Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, att det Utlåtande, som nu är i fråga, må lemnäs hvilande, intilldess vi till pröfning företaga 4'-de HufvudTiteln; 173 Den i Maji f. m. och jag grundar min anhållan derpå, att denna vigtiga frågas behöriga granskning fordrar kännedom af Committerades Utlåtande om en förbättrad organisation af UndervisningsVerken, hvilket ar ett arbete af 5oo pagina i qvart, och så nyligen utkommit i Bokhandeln, att ganska få ännu kunnat hinna läsa det. Herr Bråkenhjelm: Jag skulle gerna instämma i Grefve Frölichs åsigt, om jag ej visste, att delta Utlåtande redan är af BondeStåndet till Utskotten återremitteradt, och jag tror det äfven vara eller snart blifva behandladt af Presteoch BorgareStånden.
Männen sutto och stirrade med förslöade tankar, seende inne bland vassen syner, som de ej vågade anförtro hvarandra. Fångsten blef dålig. Dagen var ägnad åt drömmar och uppenbarelser. Det hördes årslag inne i vassen, och de sprutto upp som ur en sömn. Nästa ögonblick visade sig en ekstock, tung, urhålkad utan all konstfärdighet, mossgrodd i alla springor och med åror smala som käppar. En ung flicka, som hämtat näckrosor, rodde den. Hon hade mörkbrunt hår, samladt i stora flätor, och stora mörka ögon, eljes var hon egendomligt blek. Men hennes blekhet skiftade i skärt och ej i grått. Kinderna hade ingen högre färg än det öfriga ansiktet, knappt nog hade läpparna det. Hon bar hvit linnetröja och ett läderskärp med guldspänne. Kjorteln var blå med röd fåll. Hon rodde tätt förbi de fredlöse utan att se dem. De höllo sig andlöst stilla, dock ej af fruktan för att bli sedda, utan blott för att riktigt väl kunna se henne. Så snart hon var borta, blefvo de liksom förvandlade från stenbilder till människor. De sågo leende på hvarandra. »Hon var hvit som näckrosorna,» sade den ene. »Hon var mörkögd som vattnet därborta under granrötterna. De voro så uppspelta, att de velat skratta, riktigt skratta, som det aldrig förr skrattats vid den tjärnen, så att bergväggarna dånat af ekon och granarnas rötter lossnat af skräck. »Tyckte du hon var vacker?» frågade Berg Rese. »Å, jag vet inte, jag såg henne så kort. Kanske hon var det.» »Du tordes nog inte se på henne. Du tänkte väl, att det var sjöjungfrun.» Och åter skakades de af samma orimliga munterhet. Tord hade en gång som barn sett en drunknad man. Han hade funnit liket på stranden vid ljus dag och ej alls blifvit rädd, men om natten hade han drömt förfärliga drömmar. Han såg ett haf, där hvarje våg rullade en död man fram till hans fötter.
Dä Statens behof nödgat RiksensStandcr art älaga sig en wida större bewillning än någonsin, dä man pä alt fätk warit betänkt uppå att utfinna medel till förekommande af brist i den ätagna summan: sä anser jag nationen äga rätt att fordra det wi med lika sorgfällighet, aro betänkte pä medel, att förekomma det en större summa af landet Uttages än som erfordras. Högloflige BewillningsUtstotte har beräknat summan för jorden, bestårtad ester grund af synbar förmögenhet till ZZl,c>oo, ooo och i anledning deraf bestttnt procent dera, till fyllande af det päräknade behoflvet. Jag instämmer metz Utstotket i den tanka, au warder icke kan komma akt understiga nämde summa, men jag ar deremot ölwerlygad, att denna summa blir wida högre, i hwicken händelse den af Utskottet föreslagna procenr medför en för hög bewillning för nationen; jag fär till förekommande deraf förestå, att sä snart upstattninaen blifwit gjord slutsumman frän hwarje distucr och hwarje län till Riksens Ständers fullmägttge i Banqnen och Riksgälswerket insändas, hwilka ägde, att sammanslå summorna och uträkna procenten, hwarefler de skulle äläggas, att genom ryck allmängöra, sä wäl beloppet af de serstitta summorna som den uträkning beröfwer hwilken bestämt procenten. Härigenom «r Swensta folket försäkradt, att, dä der tili uprätt - Den z AugusttZ t tz. hällande äf landets sjelfständighet, erlägga hwad som vUMgäNgeligen fordras» kunna de icke genom Misträkning blifwa för högt bcstattad?.
Bokbindare i städerna har rätt att förse sig med mot ortens behov svarande antal och binda in dem och sälja till det fastställda priset. Stockholm den 12 februari 1816. A N EDELCRANTZ Reglemente för vaccinationen i riket; Stockholm den 6 mars 1816 Flera delar av världen har härjats av smittkoppor. Ett medel att ympa finns, men är inte tillräckligt för att helt avvärja sjukdomen. Den engelske läkaren Jenner har ett säkrare sätt. Skyddskoppning ger en så lindrig form av koppor, att man knappast kan tala om sjukdom. De ger ett bestående skydd och hindrar helt de rysliga följder av sjukdomen som de överlevande kan drabbas av. Denna för mänskligheten så nyttiga och hedrande uppfinning har i Sverige, trots fördomar, blivit antagen. Regeringen har uppmuntrat och kunniga och nitiska läkare och medborgare har verkställt skyddsympningen. Kongl Maj: t har inte lämnat någon möda ospard för att vidtaga anstalter för att utrota sjukdomen och befria kommande släkter från den härjande farsoten. Författningar har av och till på konungens befallning utgivits. Understödd av Rikets Ständer har Kongl Maj: t utfärdat ett reglemente till befrämjande av vaccinationen och vad som vid dess verkställighet skall iakttagas. 1 § Det åligger alla föräldrar att låta vaccinera sina barn före 2 års ålder. Gäller även äldre barn och personer som inte haft naturliga eller ympade koppor. 2 § Varje socken skall ha en vaccinatör och en eller två vaccinationsföreståndare, vilka jämte kyrkoherden ser till att barnen blir vaccinerade. 3 § Vaccinatörens skicklighet skall var godkänd av provinsialläkaren. Han följder Sundhets kollegiets rekommendationer, använder pålitligt vaccinämne, återser barnet efter 7 - 9 dygn för att kontrollera att vaccinationen tagit annars görs den om. Han för journal över vaccinationerna. För att uppmuntra skickliga vaccinatörer har konungen befallt att de kollekter, som samlas in stannar i församlingen och kan användas till vaccinatörer och även till medaljer som blivit präglade för ändamålet. 4 § I städerna, där det finns läkare, är det inte lika nödvändigt med vaccinatörer. Men vill församlingen ha sådan är inget hinder. Den som vill och är skicklig att vaccinera skall anmäla det hos kyrkoherden.
På grund af hvad nu anfördt blifvit, får Utskottet vördsamt hemställa, att 143 § i Banko-reglementet må erhålla följande förändrade lydelse samt tillägg: Mom. i. (oförändradt till den fjerde). Alla under Stockholms stads styrelse hörande Embets-verk och kassor samt sådana allmänna inrättningar, välgörenhets-anstalter och konkurs massor, som begagna Depositions-banken till förvarings-ställe, samt jemväl sådane inskilde, som antingen, innan folii-afgiften vidtog, behörigen anmält sig hafva upphört med assigneriijgen på banken, eller ock derefter fortfarande bibehållit elier upptagit ny räkning i Depositions-afdelningen, men framdeles göra anmälan om samma räknings upphörande samt insätta det mot utelöpande assignationer svarande belopp (från foiii-afgift befriade: de sistnämnde likväl ej förr än under året näst efter det anmälan om assigneringens upphörande blifvit gjord); till den femte (oförändradt). Mom. 2. (oförändradt). Mom. 3. Räkningshafvare vare ovilkorligen förbjudet att å banken utställa invisningar å högre sammanräknad! belopp, än han å räkningen har i behåll. Räkningshafvare, tillhörande 5:te klassen, får hädanefter icke å banken, utställa andra än handskrifna invisningar, å ett belopp af minst 200 Rdr banko. Stockholm den 3 Juni 1851. Reservation. Af Hrr L. Bergman och P. J. Lagergren, som ansett Assignationernas minimibelopp kunna bestämmas till 100 Rdr. N:o 45. Ank. till Eip.-Utsk. den 7 Juni 1851, kl. 12 m. Utlåtande j i fråga om bildande af en Kommitté för att uppgöra förslag till ordnande af Rikets finansoch pennin geväsende.
» • [éldljm vän, » sade doktorinnan Byström, en gjsiagg af stadens tongifvande fruar, till sin man&gt; » de där Berglunds äro visst mycket hyggliga människor. » » Jaha, jaha, » mumlade doktorn, ifrigt sysselsatt med sin patienee. » Och rätt goda inkomster måtte han hafva, ty de äro riktigt elegant klädda, och jag har hört, att han ändå skall vara mycket ordentlig i sina affärer. » » Hm, ja, det tror jag visst, » lät det från makens sida. » Det är dumt, att hon slutat med sina lektioner för terminen, ty jag skulle gärna vilja tala med henne om vår försvarsfest. H o n skulle passa utmärkt i ett stånd på marknaden, och han ser intelligent ut och kan nog användas. Tror du inte, att jag skulle kunna gå till dem och bjuda dem hit på den stora sammankomsten? » » Jo, det tror jag visst, » svarade doktorn, helt och hållet upptagen af korten. » Jag tror, du hör inte på hvad jag säger? » ljöd det litet skarpare från den ståtliga frun. Doktorn spratt till och blickade upp. » Jo, visst gör jag d e t. du talade om marknaden. Ä r det något du behöfver? » Doktorinnan kastade en föraktfull blick på sin herre och man och svarade: » J a h a. jag behöfver en fru i ett blomsterstånd och en herre, som kan fatta, hvad jag menar, när jag säger något, » hvarpå hon svepte ut ur rummet. Dagen därpå vid tolftiden satt Elisa vid sitt arbete i » salongen », då det knackade på dörren. Hon skyndade att öppna, men blef vid åsynen af den besökande damen så häpen, att hon knappast kom sig för att bedja henne stiga in. Utom några vänner till Tage och ett par unga flickor, med hvilka hon blifvit bekant, hade ännu ingen varit inne i dessa rum, sedan de flyttat dit, och nu stod själfva doktorinnan Byström där, leende och ståtlig. Nå, hon blef placerad i soffan, Elise på en stol bredvid och så började den främmande: » Hon hade ofta velat helsa på lilla fru Berglund och se, hur hon hade det, och därför hoppades hon, att det skulle ursäktas henne, att hon så här gjorde första visiten.
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer, jemte bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning i hvad den afser beredandet af nödiga tillgångar för ny sjökrigsmateriels anskaffande under nästa statsregleringsperiod, måtte dels å Riks-staten låta uppföra nuvarande anslag till flottans nybyggnad till oförminskadt belopp, eller 162,000 R:dr årligen, dels ock såsom extra anslag för åren 1864, 1865 och 1866 anvisa en summa af 1,800,000 R:dr, att med en tredjedel, eller 600,000 R:dr, under hvartdera året utgå och tillika med öfriga för ändamålet beräknade tillgångar på anslaget till flottans nybyggnad öfverföras, för att samfäldt med detta redovisas, och att samtlige dessa medel och tillgångar ställas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att, enligt de af nuvarande Departcments-chef uppgifna allmänna grunder för anskaffande af ny krigsfartygsmateriel, användas. Varande härigenom, äfvensom till följd af Utskottets yttrande i nästföregående punkt, jemväl besvarad Hr Brakels, uti 6:te mom. af dess motion gjorda Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. 13 framställning, angående användandet af de tillgångar, som knnde beredas af slopado fartyg m. m. till påskyndande af flottans nybyggande. 4:o. Båtsmännens beklädnad.
Derföre så säger Herren Herren: Nu vill jag förlossa Jacobs fångar, och förbarma mig öfver hela Israels hus, och nit hafva om mitt helga Namn. Men de skola gerna bära sin försmädelse och sina synder, der de med emot mig syndat hafva, när de säkre uti sitt land bo måga, så att dem ingen förskräcker; Och jag dem ifrå, folken hem igen hemtat, och utu deras fiendars land församlat hafver, och jag i dem helgad vorden är, inför många Hedningars ögon. Alltså skola de förnimma, att jag, Herren, är deras Gud, som dem hafver Iåtit bortföra ibland Hedningarna, och åter låtit församla dem uti sitt land igen, och icke en af dem der blifva låtit; Och skall icke mer fördölja mitt ansigte för dem; ty jag hafver utgjutit min Anda öfver Israels hus, säger Herren Herren. Uti femte och tjugonde årena af vårt fängelse, på tionde dagen i första månadenom, det är det fjortonde året efter att staden förderfvad vardt, rätt på samma dagen kom Herrans hand öfver mig, och förde mig ditbort, Genom Guds syn, nämliga uti Israels land, och satte mig uppå ett ganska högt berg; der såg jag ena syn uppe, lika som en byggd stad söderut. Och då han mig ditfört hade, si, då var der en man, hvilkens ansigte blänkte lika som koppar; han stod i portenom, och hade ett mätesnöre och ena mälestång i sine hand. Och han sade till mig: Du menniskobarn, se och hör grant till, och tag väl vara uppå hvad jag dig visa vill; ty fördenskull hafver jag haft dig hit, att jag dig det visa skall; på det att du allt det, som du här ser, Israels huse förkunna skall. Och si, der gick en mur utanom huset; allt omkring, och mannen hade mälestångena i handene; den var sex alnar och en tvärhand lång; och han mälte byggningen till vidd och höjd, allt med ene stång. Och han kom till porten, som österut låg, och gick der uppåt hans trappor, och mälte syllena åt porten, hvartdera en stång bred.
Ty, M. Hrr! bufvudsyftemålet med denna inrättning är väl att göra ett slut på de nuv:de mindre hypotheksföreningarnes för landet så skadliga penningeuplåningar, och första vilkoret härför är äfven, att alla n. v. och hädanefter upkommande hypotheksföreningar åläggas att ingå som delegare i centralhypotheksbanken. På den grund anhåller jag att R. o. Ad. ej måtte fästa afs:de vid Gr. Mörners nu föreslagna redaktionsförändring af §:n, utan att R. o. Ad. i stället måtte bifalla §:n oförändrad. Gr. Mörner: Den siste värde talaren har ganska rätt deri att jag haft någon mening med mitt förslag, och vill jag verkligen smickra mig med att i allmänhet hafva mening5 med hvad jag föreslår. Det vore för mig rätt mycket att beklaga, om jag inom detta Stånd gjort mig så känd, att jag ej hade någon mening med hvad jag framställde. Hvad jag med min nyss framställda redaktionsförändring af ifrågav:de § åsyftat, torde ej vara svårt att inse. Jag vilie nemi. söka förvandla hypotheksbanken till en fri bolagsinrättning, i stället för hvad den ovilkorligen, om det i denna § framstälda förslag vinner framgång, skall blifva, nemi. en tvångsinrättning. Såvidt jag rätt fattade den näst den siste talarens yttrande, så skulle det egentligen vara för de utländska lånen, som man ansåg det vigtigt att tvinga hypotheksföreningarne att ingå som delegare i centralhypotheksbanken, men jag får fästa det höglofl. Ståndets och särskildt den värde talarens upmärksamhet derpå, att på samma gång man ålägger hypotheksföreningarne detta tvång i afs:de på de utländska låneoperationerna, så underkastar man dem äfveis enahanda tvång i afs:de på de lån, som de möjligen skulle anse med sin fördel förenligt att uptaga inom landet, emedan §:n uttryckligen stadgar att hypotheksföreningarne skola som delegare ingå i allmänna hypotheksbanken för all den uplåning, föreningen finnér sitt ändamål Den 8 September e. m. 77 påkalla.
Skada, som träffar fartyg eller gods under försvaret mot flender, kapare eller sjöröfvare; hvad som till räddning eller återlösen af fartyg och gods, eller till ålerlösen af någon bland besättningen, som i fartygets tjenst blifvit våldsamt bortförd eller lemnad som gisslan, är vordet utgifvet, så ock kostnad till underhåll, skötsel, läkemedel och belöning åt den, som under striden blifvit sårad, till begrafning af den döden ljutit och till gåfva åt hans enka och barn. Sistnämnda kostnad utgår och beräknas äfven till förmän för, eller efter den, som i fartygets tjenst blifvit, i följd af arbete vid gemensamt haveri, skadad eller ljutit döden. 7. Kostnader vid bergning af föremål, hvilka, om de icke blifvit bergade, skulle hafva blifvit såsom gemensamt haveri ersatta. På samma sätt beräknas ock den skada, dessa föremål hafva lidit. 8. Frakt af det gods, hvilket såsom gemensamt haveri ersättes, eller som, i det fall här nedan i mom, 11 omförmäles, blifvit på annat ställe än bestämmelse orten försåldt. Slutar resan före fartygets ankomst till bestämmelseorten, beräknas frakten för det kastade eller sålda godset endast så, som för det i behåll varande. 9. Kostnad, som måste göras för att, till räddning från isgång, i hamn inisa far tyg, liggande på öppen redd. 10. Ali kostnad vid de i denna § omförmälda olyckshändelser, för deraf föran ledd protest och sjöförklaring, så ock för värdering af fartyg och gods, till utredande af deras andel i dragande kapitalet för haveribidrag. 11. Kostnad och förlust vid anskaffande i nödhamn af medel, som der blifvit använda till gemensam nytta för fartyg, frakt och last, eller för att betala sådana kostnader, hvilka som gemensamt haveri skola gäldas, såsom: förlust, uppkommen genom prisskilnad, när en del af lasten, till medels anskaffande, måste föryttras; bodmeripreroie, då penningar, till gemensamt behof, måste genom bodmerilån anskaffas; vexelkostnader, försäkringspremie och laga ränta, när medel genom annan utväg beredas. 12.
Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska dels följande löneförhöjningar, nemligen: 1) för de 3:ne äldre Notarierna i Kammar-kollegium å 800 R:dr för hvar - dera R:dr Rant 2,400: — 2) för de 2 yngre Notarierna ä 300 R:dr 600: — 3) för de 2:ne äldre Kammarförvandterna å 800 R:dr 1,600: — 4) för de 2:ne yngre Kammarförvandterna å 300 R:dr 600: — dels såsom hyresersättning för förste Vaktmästaren i Kollegium 150: — dels ock tillökning i Kollegii anslag till gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente med 3,500: — eller tillsammans R:mt R:dr 8,850: — l:o Statskontoret. Å anslaget för Statskontoret med kronomagasinerna förefinnes uti nuvarande Stat, enligt hvad Statskontoret i dess ofvan omförmälda berättelse anmält, ett odisponeradt Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 17 belopp af 700 R:dr, utgörande, efter afdrag af det genom nådiga Brefvet den 7 Mars 1862 förvaltaren af kronomagasinet i Göteborg tillagda husbyresbelopp å 50 R:dr, lön och hushyra för förvaltaren af Mariestads kronomagasin, hvilket, jemlikt Statskontorets beslut den 17 Oktober 1854, blifvit förändradt till reservmagasin med minskad aflöning för magasinsförvaltaren att från Allmänna Indragningsstaten utgå; och torde nämnda belopp 700 R:dr, såsom icke vidare behöfligt, böra från Staten uteslutas, och omförmälda anslag således dermed minskas. 3:o Ofverintendents-Embetet.
Ilvad för öfrigt vidkommer det af Hr Cederschiöld försvarade sättet, att i reservationer emot Konst. - Utsk:ts beslut framställa särskilda anm:r emot StatsRådets ledamöter, hvilka anmtr icke blifvit af Utsk. gillade, så tror jag icke att ett sådant sätt är med grundlagens bud öfverensstämmande. Det är åt Konst.Utsk. in corpore öfverlemnadt rättigheten och skyldigheten att granska StatsRådets protokoller, och Utsk. har sedermera att, på^grund af denna granskning, framställa sina anm:r; men ingalunda har det rätt att framställa hvad en eller annan ledamot af minoriteten anser böra anmärkas. Det är särskildt föreskrifvet, huru det skall tillgå, när enskilda ledamöter af representationen vilja göra anm:r emot Konungens rådgifvare, nemi. att de skola i försegladt konvulut öfverlemnas till Konst.Utsk., och få icke af R. St:r behandlas förr än Utsk. förehaft desamma. Att uttala ett generelt omdöme öfver Regeringens sätt att förvalta sitt maktpåliggande kall, tror jag att det vore det lämpligaste sättet att gå tillväga. Så har äfven tillgått från början af vårt fria statsskick, och mig synes också 107 § innebära att ett sådant omdöme i allmänhet bör uttalas. Hr Cederschiöld: Det har behagat Hr Printzensköld att förklara, att Konst.Utsk:ts ledamöter äro alldeles detsamma som advokatfiskaler. För min del är jag lyckligtvis icke af denna åsigt, och jag får förklara att, om jag varit det, så hade jag icke åtagit mig att vara ledamot i Konst.Utsk. 70 Den 10 Mare f. m. Konungens rådgifvare hafva visserligen varit blottställda för annar, men detta har skett på sådant sätt, att de sjelfva icke deraf funnit anledn. till missnöje. Konst.Utsk. deremot befinner sig icke i samma lyckliga ställnings det har nemi. sökt efter båsta förstånd fullgöra sin pligt, men blifvit utsatt för skarpt klander, hvilket gått ända derhän, att det af en ledamot blifvit beskyldt för enfald.