Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti., N:o 27.) S. A. K. Sedan Fattigvårds-Styrelsen i köpingen Trelleborg hos Eders Kongl. Maj:t underdånigst anhållit, att, som Postmästaren derstädes Adolf Wallvik, i Dec. 8 Expeditions-Utskottels Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 7. månad 1847 med döden afgått utan kända arfvingar, samt, efter behörigen itfärdad kallelse, några sådana icke heller sig anmält, vid hvilket förhållan e Wallviks behållne qvarlåtenskap komme att såsom dana-arf tillfalla Eders Kong Majit och Kronan, berörde behållning, utgörande, enligt verkställd utredning* 143 R:dr 25 sk. G rst. Banko, måtte, med afseende å den betydliga fattigföisörjning, hvarmed Trelleborgs samhälle vore hetungadt, och i följd hvaraf des ■ medlemmar sett sig nödsakade att uppföra ett nytt fattighus, varda anslagen till bi drag vid uppbyggandet af detta fattighus eller till de fattiges försörjning derstä des, har Eders Kongl. Majit, efter att häröfver hafva inhemtat Dess Befallningshafvandes i Malmöhus Län underdåniga utlåtande, täckts, med hänseende till d< omständigheter, som rörande köpingen Trelleborgs fattigvård blifvit i underdånighet upplysta, uti Nådig proposition af den 15 Nov. nästlidet år föreslå Rikets Ständer, att Kronans rätt till omförmälda dana-arf måtte på nämnde köping, till förmån för dess fattigvård, öfverlåtas; Och hafva Rikets Ständer, på de skäl den Nådiga propositionen innehåller samt med afseende å beloppets obetydlighet, bifallit hvad Eders Kongl. Majit sålunda i Nåder föreslagit. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 Februari 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den 29 Jan. 1851.
Bergslags rättighet att in natura utfordra ifrågavarande ränteoch rnantals-kol sig grundar, som ock beloppet af den kol-qvantitet, som, med afseende å Fahlu grufras nuvarande tillstånd, kan anses erforderlig for koppartillverkningens inom Bergslaget bestånd och fortfarande drift; äfvensom att, så framt icke omförmälde privilegier deremot lägga hinder i vägen, det för Bergslaget behöfliga qvantum kol måtte till utgörande, på hittills föreskrifvet sätt, fördelas emellan de närmast belägne, förut i berörde afseende skattskyldige, socknar, hvilka ega tillgång på för kolning passande skog, samt allmogen uti socknar inom Stora Kopparbergs Län, hvarifrån merbemälde kolräntor för närvarande utgå, förklaras berättigad att erlägga mantalspenningar och hemmantalsränta, i öfverensstämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller mantalspenningarne i contant, till deras för orten bestämda belopp, och räntekoien, efter Länets inarkcgångspris. - Hvad derefter angår viteseller sä kallade tredsko-bölerne för uragtlåten kol-leverering, hvilka ursprungligen grunda sig på Kongl. Förordningen af dea 12 October 1725, deruti, till förekommande af det hinder för koppartillverkningen vid Fahlun, som förorsakats genom bristande leverering af dit anslagne skatteoch militiae-kol, den skattskyldige allmogen blifvit förpliglad att hvarje år på första åkeföret utleverera sin skatt i kol vid vite af 10 daler si 1 fvermynt första gången, 20 daler andra gången och 3:dje gången vid förlust af dess skatteeller besiltningsrättighet, hvarjemte de, som sjelfve ega skog, blifvit vid samma vite förbjudne att för skattens utgörande af andra tillhandla sig kol, derest icke oundvikliga hinder möta för kolnings anställande å egna skogar; så har, sedan ifrågavarande tredskohöter blifvit genom Kongl. Brefvet den 2 Juni 1809 fastställde till en fjerdedel af kolens inarkegångsvärde, E. K. M., i anledning af den vid 1812 års
Man har sagt, att Engelsmännen hitföra stenkol samt hemta trädvirke, och att denna handel skulle vara för landet ofördelaktig. Jag kan ej finna sådant, ty om jag köper och bränner upp kol, men emot ett högre pris utskeppar trädvirke, måste en vinst och ej en förlust för mig upkomma. Dessutom är införseln af kol en obetydlighet emot utskeppningen af plankor och bräder. Motionären har i sitt förslag förbisett ett annat förhållande, hvaruppå jag önskade fästa R. o. Ad:s upmärksamhet. Det är bekant att, enl. nu gällande skiftesstadga, den delegare i ett skifteslag, som mister skog och i stället får jord, der ingen eller sämre skog finnes, erhåller ersättning i visst belopp af skogsförnödenheter, som under en bestämd tid af högst 10 år skall afbrnkas för hans räkning å den skogslott han mistat, Man inser 12 * 180 Den 10 December. lätteligen hvilken menlig inverkan pä skogarnes bestånd ett sådant stadgande utöfvar, i synnerhet under en tid, då skiften af byar så allmänt pågå. Likaledes finnér man, att denna föreskrift i skiftesstadgan först borde förändras, innan motionärens förslag skall kunna antagas. * På dessa skäl får jag reservera mig emot de åtgärder, motionären föreslagit, såsom icke varande af behofvet påkallade. Hr Wolffelt: Hr af Ström bar till besvarande uptagit ett af de skäl, jag i mitt första anförande andragit emot möjligheten att verkställa den af motionären föreslagna åtgärden. Detta skäl var, att det icke vore möjligt att freda den planterade eller sådda skogen för kreaturens ohägn. Hr af Ström förutsätter, att kreaturen om våren ej förr utsläppas på bete, än då gräset redan grott, samt att de i följd häraf ej skulle göra någon skada å den planterade skogen. Det torde dock vara temligen allmänt bekant, att torpare och backstugusittare utsläppa sina kreatur i skogen redan i början af Maj månad, och då finnes ej ännu något gräs, utan kreaturens enda näring blifver ljung och späda barrplantor.
Maj:t anhållit, att bolaget, för att sättas i tillfälle att fullborda berörde för länet särdeles vigtiga och nyttiga kommunikationsled, måtte ilndfå ett ytterligare statsbidrag af åtminstone 100,000 Ridr, att såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet utgå; men denna framställning, hvilken af Kongl. Majit under den 11 November sistnämnda år till Rikets då församlade Ständers pröfning öfverlemnades, blifvit af Rikets Ständer afslagen; så och efter det kanalen och slussarna vid Forshaga blifvit fullbordade och i Maj månad 1858 för trafiken öppnade, har, på sätt Kongl. Majit i nådig skrifvelse till Rikets nu församlade Ständer af den 13 April innevarande år, (införd under Nio lil i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens -Protokoller) behagat meddela, Kongl. Mäjits förbemälde Befallningshafvande till Styrelsens för allmänna vägoch vättenbyggnader embetsåtgärd öfverlemnat en af bolagets Direktion till Kongl. Majit ställd underdånig ansökning, hvaruti Direktionen ånyo framställt behofvet för bolaget att erhålla understöd från Statens sida, och dervid hufvudsakligen anfört: att då till kommunikations-företaget i dess helhet af allmänna medel endast beviljats ett lån å 150,000 Ridr Runt, hvilket måsto amorteras genom årlig inbetalning af 6 procent, samt intressenterne sjelfva tillskjutit 150,000 Ridr nämnde mynt, men al dessa samman] agde 300,000 Ridr ett belopp af 208,302 Ridr 32 öre blifvit användt vid Forshaga och af 64,158
Af desse anförde omständigheter, och dä icke karr dragas i twifwelsmal, att Riksens Ständers mening nu är att pä tjenligaste sätt, en gäng för alla organisera ett Werk, af sä mycken wigt för Nationen, hemställes om icke med det helas beständ är mera förenligt och rättwisan närmast öfwerensstämmande, att till rrndanrödjande af en länge fortsatt willerwalla med tjensterne inom Riksgälds - Contoiret, Riksens Stän» der Den 2 Apel!. 161 ber nu tik Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoirct ös, werlemnade, att efter sig företeende omständigheter i desi^ delar reglera den blifwande Expectance Staten, ochhwar* igenom ej heller i anseende tik möjeliga Lön-besparingar, af Len nu i Staten rundcligcn upptagne personal, föga kostnad i det hela skulle uppkomma. Såsom ytterligare stal för den förmodan, akt Riksens Stander ej lämna denne reklamation utan höggunstig ätgard, mä ock anföras, att jemte det siere Arens Herrar Revisorer icke lamnat Betjcningens > Riksgälds-Contolret prccaira ställning utan upmärksamhet hafwa ock d^ senast församlade Riksens Stunders Herrar Revisorer wid öfwcrwagarde af Betjeningcns grundade bekymmer, Medgifwit, att den del af Betjeningen, som wid en slutelig Stats-Reglering ffulle blifwa öfwersiödig, borde åtnjuta hela innehafwande Lönen ä Erpcctance-Stat, sä wida crc^ dit-si dcl Werkets Stat dä icke utgjorde mera än beloppet af den är 1792 af StänLcrne för samma dctaille fastställde Stat, hwilken omständighet hwarwid Betjeningen sig tryggat, dock till närmare pröfning olyckligtwis ej nu lärer förekommit. Stockholm den zo Mars igro.
Jag skall icke uppehålla mig vid de missbruk, som af denna tillåtelse kunna uppslå; men jag skall Blott erinra, att förmonen deraf endast tilltåller Köpmanna Classen, hvars företrädesrätt framför Jordbrukaren och andra Näringsidkare jag icke kan godkänna. Det måste vara klart, att i den mån Discontens biträden kunna af Köptnänner upptagas, blifva de också inskränkte för Jordbrukaren och öfriga Näringsidkare: och jag finner icke orsak, hvarföre Köpmannen skall mera gynnas än andra, eller skulle gynnäs på bekostnad af andra. Jag tillstyrkei^, alltså den ändring deri, att lån på varoraldrig *nå Disconten bevilljas. 1360 Den -29 Juli f. ni. t frågän om de Fastighets Lan, som Banken kommer att lenina, är det Regie* mentariska icke i Bankens utlåtande vidrördt: men det torda icke ändå vara alldeles utur vägen, att jag erinrar huruledes, till grunderna dervid, synes höra att den Fastighets ägare, i hvars Egendom flera inteckningar äro tagne, bör, om han äger rätt .att den första inteckningen uppsäga, tillåtas anmäla densamma till öfverlagande hos BancostyrelSen, som, då alla nödiga säkerhets handlingar kunna presteras, och summan icke öfvergår det tillåtna beloppet, hör densamma. till sig lösa, och derefter äga att hos Domaren låta öfverflytta inteckningssäkerbelen på den nya Revers, som gäldenären lill Banken då utgifver; och det så mycket heldre, utan afseende om flera inteckningar finnas, sednare an den, hvilken erl>judes, sorn i alla fall är de sednare inteckningshafvarné likgiltigt, i hvars ägo den törsta inteckningen befinnes, antingen i första Långi tvärens, eller i Bankens. Skulle denna föreskrift icke antagas, och skulle Ranken icke lemna Lån på andra fastigheter, än de sorn voro oisitecknade, elier skulle den försvårade formalitet fordras, att Låntagaren, för att erhålla Lån pä första inteckningen i Banken, måste förut också redan inlösa alla sednare inteckningar; så måste mau, med afseende åt V. 2.
(Tar spannen och vill gå.) Karl Johan. Ska det vara slut nu oss emellan? Lena. Ja, jag tänker det. För när den ena inte vill, så lär det inte bli något af med brölloppet. Karl Johan. Och du, som tog mig så ärligt i hand på det, att vi skulle hålla ihop in i bleka döden. Lena. Ja, en har händerna te ta’ i hand med – och fötterna te springa ifrån hvarandra. Och nu tänker jag begagna fötterna. Var du glad, att jag inte ta’r till näfven den här gången. För då skulle det smälla. (Ut. Månen har gått upp.) Tionde scenen. KARL JOHAN (kastar sig framstupa med ett utbrott af vild smärta.) JONAS. Jonas (möter Lena). Nej, se god kväll, Lena. Karl Johan (för sig). Kvinnor och läder ska en inte köpa vid ljus. Jonas. God kväll, Karl Johan. Det var farligt, hvad Lena hade brådt! Karl Johan. Ja, hon hade visst det. Jonas. Har hon varit här hela tiden? Karl Johan. Nej – hon har gått till och ifrån. Jonas. I det här granna månskenet. Karl Johan. Håll truten på dig. Jonas. Är det något galet? Karl Johan. Nej vars – det är bara slut. Nu talar jag inte för dig hos änkan. För henne behöfver jag själf. Jonas. Ja, men då är det ju rakt ute med mig. Karl Johan. Det må vara ute, med hvem det vill. Ta’ fram pluntan. För i dag kan jag ta’ mig dalern förtjäna en sup. (Ridå.) Andra akten. Det inre af Lars Anders stuga. Ett stort kök med ett från åskådaren något snedt perspektiv. Det är inredt i vanlig uplandseller skärgårdsstil med liggsoffa, fällbord, trästolar, huggkubbe, brödspett i taket och så vidare. Dessutom en väggfast, gammaldags säng med förhängen. Till höger ingångsdörren, till vänster en mindre dörr, ledande till kammaren. I fonden i vänstra hörnet en stor spisel, där eld är uppgjord. I fonden fönster, hvarigenom man i aktens början ser snöyran utanför, hvilket också bör synas, så ofta någon går i den yttre dörren. Första scenen.
Om denna gren skulle utgå, öfverflyttas donationen på de lefvande grenarne af von Axelsonska ätten, Nio 2,022, och utdelas fondens räntor årligen efter nyssnämnde grunder till hvarje manlig medlem af ätten. Lika rätt tillfaller degre Trausport Ernt Rdr 30,000,00© 40,000,000 12,000.000 8,000,000 90,000,000 De n 14 April f, m. 159 Transport Ernt Edr nar af denna ätt, sora tilläfventyrs blifva upliöjde i Friherrligt eller Grefligt stånd. Skulle hela ätten utslockna, tillfaller fonden Riddarhuset, på sätt i 2:dra punkten här ofvan förmäles. 5:0 till afkomlingarne efter mina systerbarn, aflade i äktenskapet emellan Kyrkoherden J. Norén och min kära syster Brita Lovisa Gustafva Roos af Hjelmsäter, samt till afkomlingar efter min afl. syster Sophia Wilhelmina Gustafva Roos af Hjelmsäter, enka efter afl. komministern J. Ostlund, deras son, v. Häradshöfdingen Carl Gustaf Ostlund, en fond, kallad »Axel Roos af Hjelmsäterska Norén-Ostlundska fonden hvaraf räntan, efter afdrag af förvaltningskostnaden, enl. R. o. Ad:s beslut årligen utdelas till lika fördelning emellan hvarje lefvande manlig äkta afkomling af ofvauniimnde systerbarn. Skulle alla dessa afkomlingar aflida utan lagliga arfvingar, tillfaller fonden Riddarhuset, på sätt i 2:dra punkten här ofvan förmäles. 6:o lill Frimurarebarnhuset 7:o till upbyggandet och framtida underhållet af en kyrka öfver Roos af Hjelmsäterska (f. d. Brattiska) grafven på Senäte kyrkogård i Skaraborgs län, å Kollands ö, uti hvilken raina närmaste anhöriga hvila, der Gudstjenst hvarje
Relindes yttranden kunde dessutom blifva till den grad sins emellan olika, i afseende på antalet hästar på ena eller andra stället, att tillämpningen kunde blifva ganska' kinkig. Jag är för öfrigt så mycket mera öfvertygad om att hela denna skrifvelse till K. M. är öfverflödig, som inom det län, hvilket är mig anförtrodt, ett prejudikat redan inträffat. De skjutsskyldige förklarade nemi., att de icke ville skjutsa poststyrelsens vagnar; klagomål inkommo, och jag ansåg för min del, då vagnarna befunnos alltför tunga, klaganderna fullkomligt vara i sin rätt. General-poststyrelsen besvärade sig hos K. M:s Beflude, och K. M:s Befhule förklarade, att då han funnit vagnarne vara för tunga, ansåge han klaganderne icke vara skyldige att fortskaffa dem, utan att flere hästar användes. Jag tror, att det vore olämpligt att föreskrifva K. M:s Beflude, att på förhand utlåta sig i dessa frågor, och att det är nog med lagens stadganden och det aftal, som blifvit träflädt. Att på förhand afgöra frågan, innan tvister ännu uppkommit, eller att reglementera för hela år i detta läll, synes mig mindre lämpligt. För min doi tillstyrker jag således afslag. 246 Den 28 Jann ari. Frih. af Ugglas, Gustaf: Om jag också nied den siste värde talaren instämmer deruti, att den af Ekon.-Utslut föreslagna skrifvelsen i viss mohn kunde vara onödig, emedan några af de föreskrifter, som man önskar få meddelade, redan finnas i allmänna lagen, så kan jag dock icke finna, att man bör ingenting vidgöra. Man bör nemi. litet närmare tillse, huruvida det är rättvist och billigt, att hela postbefordringen kan blifva från posthemmanen öfverflyttad på hålloch reservskjutsen. Att undersöka detta grundligt, tror jag skulle vara ett ganska vigtigt och ganska nyttigt föremål för R. St:rs uppmärksamhet. Det är ganska naturligt att en högst betydlig tunga blifvit lagd på de förr skjuts-skyldige hemmanen genom den nya diligens-inrättningen, hvars vagnar skola fortskafias med hålloch reserv-hästar.
M:l skall anmälas, derefter frågan om formen för den und. skrifvelsen blir föremål för öfverläggning. Hr af Ström, Israel Adolf, anförde skriftligen: Hvad skogshushållningen beträffar, står Sverige på brädden af en afgrund, som hotar att upsluka det, och många äio de, sorn söka att draga det dit ned; men så finnas äfven kraftfulla män, som kunna draga det derifrån. Dessa äro landets vise, som i dag skola öfverlägga om bästa medlet alt vinna ändamålet, och jag hoppas att R. o. Ad. icke stadnar vid några half-raesurer, utan lyssnar till de kloka förslag, som af Lagoch Ekon.Utskm blifvit framlagde. Om någon skulle finna dessa förelagne åtgärder ingripande i äganderätten, så vågar jag bestrida detta påslående, ty en enskild person Den 11 November f. m. 357 kan icke sägas vara ensam ägare af hvad Skaparen ämnat för nu lefvande och kommande slägler. Hvad blir af det kalla Sverige,' om skogarne ännu några tiotal år få förstöras på lika sätt som nu i några decennier fortgått? Det blir obeboeligt och brott skola följa på brott, ty livad högsta nöden klafver, tages olofligen, när det icke på annat sätt kail erhållas, och man fryser Ilka ogerna sorn man sväller. Man invänder, att så långt går det icke; ty man botar skadan, innan det kommer så långt all vedbrand tryter. Månne icke den tidpunkten redan är inne på mångå ställen ? Jag har framlagt betyg för Utskin, som utvisa att torkad kögödsel måste af de fattigare redan .användas att koka malen och värma rommen med. Då detta elände kunnat upkomraa på några ställen i det förr så skogrika Sverige, så kan del med, den misshushållning, hvarmed skogarne nu behandlas, inträffa på flere ställen, och sluteligen sprida sig vidt ikring. Vi se och höra omtalas huru den ena skogstrakten efter den andra hilles och totalt utplundras, för att rikta några få personer på det allmännas bekostnad.
Ileviaiona^eeretergren /dlexanderaon forediog i underdänigllet^ 13tt jemnlilit Idots ur 8tat8-liäd8-i?i otoeollet för den ll) 1 denna manad till Ilögata Domatolena underdåniga utlåtande remitteradt föralag angående ändring af 8, 9 oell 10 M. i Oajlitlet Ilandela-lindien, aamt lborlclaring af 2 i 8amma Lajlitel, i lividia runnen Idongl. Naj:ta täelita lorlilara 8ig da iva för afaigt att Idädig lZro^oaition till lii de ta 8tänder aflemna. Lerörde föralag u^läatea neli fanna, us,s>"> (leri anförde sdäl, innefatta: dela ritt, nied ujl^däfvande af 8, e) neli 10 i 17 La^. llandela-laallien samt lZörordningen den 22 Idovemdei' i^e-i, angående 8täderne8 lörmänarätt dos deras Iljlpdordsmän, oell 3 mom. i förordningen den 18 Oeeemder 1828, angående ensliildes ldrmäns-rätt lor medel, 80m ujl^dördsman enligt tjenste^ligt emottagit, i stället antaga nedanstående, med li, 12, i/j oell i5 M. i 22 (iris). Landels-Lallien af fag-Lomiteens förslag till nilman Livil-ldag dldvudsaldigen ötverensstänimande, lagdud:
{Jti till Rikets Ständer aflåten Nådig Proposition, af dk 16 Janiiarii sistlidet år* har É. K» M., efter meddelad öfversigt, ej mindre af de åtgärder, hvilka af E. K. M. i Nåder blifvit vidtagne till afhjelpande af de utomordentliga behof och den nöd i vissa Provincer af Riket, hvilka uppkommit såsom följd af år 1826 inträffad missväxt, än af de anstalter, hvilka för lillslutbringandet af f. d. Allmänna Magazins-lnrättningens utredning fuhnits nödige och i sådant afseende blifvit i Nåder anbefallde, behagat “fästa R* Stis uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att, äfven hädanefter, erfor“derlige medel blifva till E. K. Mits Nådiga “disposition anvisade, för att, vid inträffande “missväxtår, kunntj för tillfället lindra deras “förstörande verkningar, ehuru erfarenheten vi“sat, att dylika Undsättningsanstalter alltid i “någon mon måste vara beräknade att medföra '‘förlust för Stats-Cassan, så framt någon egentlig nytta för landet derigenom skall kunna “tillvägabringa*.“ Exp. Utsk, Förslag till tind. Skrif v. Nio 356, 43 E. K. M. har, såsom elt hufvudsakligt vilkor i sådant hänseende, framställt: “att betal“ningen för erhållen undsättnings-spannmål, då “den icke genast kan erläggas, infordras med “nödig skonsamhet och ulan ränta, hvarförutan “den undsattes belägenhet ofta kan blifva genom “undsättningen försämrad i stället för förbättrad.“ Tiden för undsättnings-skuldernes återbetalning har E. K. M, i Nåder funjnit således icke eller kunna bestämmas annorlunda, än i förhållande till missväxtens mer eller mindre svåra beskaffenhet inom olika landsorter, och äfven härutinnan har E. K. M. ansett modificationer fordras, lämpade efter hvarje undsätlningstagares vilkor och serskilda förmåga att afbörda sin skuld.
Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Ehuru hufvudsakligen förekommen af Frih. Raab, anhåller jag likväl att få yttra några ord. Det är ledsamt att vid föredragningen af en punkt, i hvilken Utsk. endast afstyrkt motioner om att ingen bevillning^ mätte utgå, nästan alla BevillmsFörordnms grunder blifvit omrörda.. Jag hemställer till dem, som yrka återremiss af denna punkt, om deras mening verkligen är, att ingen bevillning skall utgå.. Om också deras mening är' sådan, så hemställer jag om ej Bevillms-, Utsk. i alla fall, efter grundlagen, är skyldigt att uppgöra grunder för bevillningens utgörande; ty det, beror på den slutsumma, sorn visar sig, huruvida någon bevillning skall utgå eller icke. För att icke besvära R. o. Ad. med 2, 3 discussioner i samma sak, vill jag nu ') Hr v. Köchs härefter skriftligen afgifna anförande, hvilket dock först efter tryckuiugen af detta ark blifvit afleimiadt, Aunes’ tryckt i slutet h af häftet. 1 • - " k. ' ■ v " ' ■■■ i. ■' 422 Den 26 Mars. icke vidare uptaga tiden; ty längre fram tordevi komma i tillfälle att diskutera såväl frågan i dess allmänhet, som särskildt de punkter, hvilka afhandla de grunder, som här så mycket blifvit klandrade.' Då skall jag blifva i tillfälle, icke så mycket att försvara dessa grunder, som att visa att för det närvar:de ingenting bättre kunnat åstadkommas, och derföre inskränker jag mig nu till att yrka bifall till denna punkt. Hr von Troil, Sam. Gust.: I motsats mot de bägge siste talarne anser jag, på grund af det yttrande hvarmed Hr Gr. o. Landtm, började föredragningen af detta Betänk., att de talare som började denna discussion med fullkomligt skäl, redan nu yttrat sig om frågan i sin helhet, och jag instämmer i ganska mycket af hvad de yttrat.
Fastighet, om försäljning af utmätt, endast i uppslag; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s r2o8. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 351 — 355, bif. af BondeStåndet, IX s 334* återrem. af Adeln, IX s 338, af BorgareStåndet, IX s 355, bif. af PresteStåndet, IX s 371. Ytterligare Utlåtande, VII 2. S716 — 719, bif. af PresteStåndet, IX. s 602, af BorgareStåndet, IX s 6o5, af BondeStåndet, IX s 614» af Adeln, IX s 642. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 29. — angående bestämdt stadgande, huru då en å BancoAuction försåld, af förra Egaren inropas med liqviden förhållas skall; Banco Utskottets Betänkande, VI 1. s 329 — 232, remitU till Lagutskottet af 92 93 PresteStåndet, IX s 33o, Lif. af Adela, IX s 3/,i. LagUtskottets Betänkande, VII 2. 890— ,000, Lif. af PresteStundet, IX s 770, af BondeStåndet, IX s 816, af BorgareStåndet, IX s 83i, afsl. af Adeln, IX s 849. Underd. Fastighetslån, angående yppad förlust på i Götheborg och Carlshamn. BancoUtskottets Betänkande, VI 1. s 32 — 3g, Lif. af BorgareStåndet, IX s 121, afPresleStåndet, IX s 129.