Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o i 19 måtte ytterligare hvila på bordet, under afvaktan af detsannnas tryckning. Någon utdelning deraf har likväl ännu ej ägt rum, hvarföre jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville göra den framställning till Ståndet, att med föredragningen af förenämnda betänk, måtte få anstå intilldess att detsamma i tryckt skick kommit R. o. Ad. till handa. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Jag förenar mig så mycket hellre med Hr von Hartmansdorff, som ifrågavarande betänk, är af den natur, att det är nära nog omöjligt att af en blott genomläsning af det skrifna exemplaret kunna fatta den discussion, som deröfver torde uppstå. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: För att kunna fatta ett sådant beslut, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, torde det vara nödigt att något så när veta, om R. o. Ad. kan hafva att vänta detta utsk.betänk, tryckt innan riksdagens presupponerade slut. Innan man har visshet derom, torde det vara lika godt att föredraga detta betänk. ehuru otryckt, på det att detsamma måtte komma att afgöras, innan riksdagens slut inträffar. Frih, Rehbinder, Fredr. Wilh.: Jag anser mig, i anledn. af Hr von Hohenhausens framställning, böra yttra, det jag ej kan upplysa i hvad skick tryckningen af berörde betänk, sig befinner, såsom varande en sak, tillhörande den executiva detaljen inom Exped.Utsk. ; men jag tror att härmed ej skall dröja längre än till nästa plenum. Hr Gripenstedt: Jag har i dag gjort mig underrättad huru långt tryckningen af detta betänk, fortgått, och fått till svar, att största delen deraf vore tryckt, hvaraf synes, att det hela innan kort blir färdigt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag föreslår att R. o. Ad. beslöte, alt, så snart delta betänk, blifvit tryckt, det Dea 8 Juni. det må sältas främst på föredragningslistan i plenum derefter. Gr. Horn, Glaes Fredi'.:
Widegrens 7,839: 43. 6. » Redogöraren för cellfängelse-byggnaden i FahlunH. J. Af ofvanstående proprie-balanser har, under revisionsåret, förändring egt rum endast med f. d. Uppbördsförvaltaren M. F. Finérs, derå 3,819 R.dr 25 sk. 4 rst. blifvit inlevererade. För öfrigt anse sig Revisorerne böra omförmäla, att f. d. Kamereraren vid Drottninghuset Johan Möllers, i sednaste revisions-berättelse omförmälda, propriebalans blifvit till fullo inbetald med 2,294 R:dr 36 sk.; äfvensom att afbetalning skett å Kronofogden C. Lindströms med 670 R:dr, så att å sistberörde, i behörig ordning till ett belopp af 4,846 R:dr 24 sk. fastställda balans, vid årets slut endast återstodo 666 R:dr 24 sk. Någon erinran vid denna räkenskap har hos Revisorerne icke förekommit. Expensmedéfc-räkniiigariie. Revisorerne hafva granskat dessa räkningar för nedan upptagna verk, dervid utgifterna. befunnits hafva uppgått till följande belopp: Justitié-statsoch révisions-expeditionerna 6,195: 32. Ecklesiastikdito dito med Riks-arkivet och Kongl. Bibliotheket 4. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 9,401; 21. 8. Vid dessa räkenskaper hafva Revisorerne icke funnit något, vara att erinra. I finna Land tfoniks-iiistitut. Räkenskapen for nämnde Institut, hvilken är upprättad efter fardags-år och omfattar tiden från och med den. 14 Mars 1857 till samma dag 1858, har, enligt hvad en å hufvudboken befintlig påskrift utvjsar, först i slutet af nästlidne Augusti "månad inkommit till Kongl. Kammar-rätten och således ännu icke kunnat derstädes granskas. De i berörda räkenskap förekommande belopp tro utförda i Riksgäld; och redovisas Institutets inkomster och utgifter sålunda: Från den 14 Mars 1857 till samma tid 1856. Riksgäld.
Jag anhåller, att Utsk. måtte taga detta i öfvervägande; och torde ett sammanträde med StatsUtsk. blifva nödigt i afseende å det bestämda anslaget till barnhuset. Gr. Cronhjelm: Jag begär ordet för att fästa uppmärksamheten å en omständighet, som jag hittills glömt att nämna. Här försiggick nemi. i hufvudstaden för någon tid sedan en märklig process, ang:de ostämplade kort. En fabrikant företog sig nemi. att tillverka och sälja kort i mindre format än det vanliga, utan att låta förse dessa med stämplar. Han anklagades. Processen passerade instanserna; den korn till Högsta Domstolen, och denna förklarade fabrikanten berättigad att sälja sina kort ostämplade, emedan de endast begagnades såsom barnleksaker. Dylika kort begagnas emedlertid nu till patiencekort och kunna äfven nyttjas i spel, samt böra altså stämplas. I anledn. för öfrigt af hvad Hr v. Troil anmärkt emot mitt förslag får jag endast tillägga, att en hög plikt borde bestämmas för försäljning och köp af hjerteräss af någon annan än behörig person. Hr von Troil: Jag hemställer till alla, som hafva practisk kännedom om ämnet, om det skulle gå an att stadga ett särskildt högt vite för den, som köper hjerteräss af 11 H. Dcii 4 Augusti f. m. annan person lin vederbörande stämpliwgstjensleman. Vanligen tillgår nu sålunda, att man köper korten af betjeningen i ett hus; och jag frågar, om man val särskildt skulle behöfva gå till hjerterässcontoret för att få kortleken fullständig. Gr. Cronhjelm: Ämnet förtjenar verkligen icke att längre upptaga tiden. Jag har hemtat mitt förslag från hvad jag hort uppgifvas äga rum i Preussen. Huruvida man der springer till lijerterässcontoren eller icke, har ej blifvit mig berättadt. Frih. Boye: Jag kan icke förstå, huru missbruk kunde förekommas genom Gr. Gro »hjelms förslag. Jag finner intet hinder emot, att ju kortlekar kunde försäljas med ostämplade hjerteräss.
Den andra här uppkomne tvisten är, huruvida af Discontsedlarne två tredjedelar eller tre tredjedelar skola anses hafva ingått i RörelseCapitalet. En del påstås hafva varit 946 Den 6 Junii f. m. h vilande; men deremot skall, sedan afskrifjiingsRäkningen upphör» en mängd BancoSedlar blifva skrinlagde, bade Utskotten tillstyrkt någon fortsättning af afskrifningsRäkningen, skulle jag för min del ej motsagt deras beräkningsgrund af blott två tredjedelar af Discontpapperen; då nu detta ej skett, och ej heller vore med lidens anda förenligt att yrka, kan jag ej frångå mitt påstående, att alla tre tredjedelarne af FilialDisconternes Sedelstock, sedan afskrifningsbevisen uteslutits, böra beräknas. Man anför, att alla Götha Canal tre-procentsSedlar varit på iooo R:dr Banco, och derigenom ej löpande. Denna valeur stadgades, genom 1815 års Ständers beslut, samt sanctionerade Directionens nyss förut tagne steg i detta afseende. Men just den penningebrist, sorn sedan i8i5 uppstått, oaktadt den Riksdagens beslut, utan att hvarken de eventuella biträdena, eller den maximipunkt, dit Disconternas utlåning skulle få höja sig, kunnat motarbeta densamma, synes bevisa, att sjelfva stadgandet, att Götha CanalDisconts 3 procentsSedlar skulle skrifvas på så stora Summor, varit af menliga följder, och det är derföre jag tror att man ur det löpande RörelseCapitalet i DiscontSediar 1814 eller 1815 ej bör utesluta något på den grund, att en del af Sedlarne var på iooo R:dr, emedan just detta beslut har beredt en del af de menliga följder man nu vill afhjelpa, Den tredje frågan angår de eventuella biträdena, hvaraf nu egenteligen blott det till Den 6 Junii f. in. 247 Magazinslnrältningen återstår, samt lånen på exporlabla metaller. Hvad de senare beträffar, så öfverensstämmer min mening om dem, såsom jag tror, med Utskottens Förslag.
Framsthende talarinnor vor0 representanten för Greklands kvinnor, Mrs Caïlirïtoe Parren, Josefa Hunzpai-Leman fr %n Böhmen och Masgaret Windeyer fr %n Australien. Tyskland representerades af fru Elizabeth EaseZowsky, Augusta Forster m. fl. Danmark af fröken Eirstitze Prederiksen, fruarna Fredericke Oïesen och Laura Eieler, Finland af fru Ebba Nordpuist och fröken Mary Topeli~s. Vid presentationen den 16 maj, hvilken gjordes af ordföranden eller af någon medlem af the Board of Lady Managers, yttrades n %gra hälsningsord af hvarj e representant. Under hela veckan phgick uppläsande af rapporterna fr %n en mängd olika länder och sällskaper, berörande nästan alla områden af kvinnosaken, hvilka följdes med stort intresse. Svenska kvinnornas representanter talade om Fredrika-Bremer-Förbundet, Gift kvinnas äganderätt, Kvinnans nppfostran i Sverige, samt om Kristliga föreningen af unga kvinnor. Sista dagarne upptogos af förhandlingar om utvidgande af International Council of Women. Att ett &amp; dant redan förefunnits sedan Washington-kongressen 1888 är bekant för Dagnys läsare, men nu valdes delegerade fr %n hvarje land som korresponderande ledamöter. Ja, man funderade t. o. in. p % att valja shdana fr %n - Lappland! För Sverige valdes fil. d: r Ellen Fries. Söndagen företedde the Art Palace en egendomlig syn. P % platformen voro samlade 18 kvinliga prester, representerande nio olika trosbekännelser. Miss Shaw höll en lysande predikan, som utmärktes af logik, stort lif och en bred syn på lifvets högsta intressen. Shsom i allmänhet härute, berördes m %nga praktiska sidor i förhfillande till det andliga, och det intensiva och fängslande utförandet höll %hörame i stor spänning. För oss var det dock n %got egendomligt att från en predikstol fh s % litet direkt religiöst till lifs. Aftonen samma dag gafs en stor andlig konsert af kvinnor, hvarvid bland mycken annan musik man fick höra en harpokonsert.
Utsk. kommer jemväl då i tillfälle att undersöka, huruvida det föreslagna valet må kunna äga rum utan ändring i Ridd.-Ordn. Jag anhåller således, att Gr. Horns motion må lill Ridd.-Utsk. remitteras, och får blott tillägga, att det synes vara mera behof af, att ledamöterna äro fulltaliga, då besluten fattas per capita, än då de beräknas ståndsvis. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att till följd af a3 §. Ridd.-Ordn., som innehåller, alt "ledighet ända till "tre veckor må Landtm, kunna bevilja högst en tredjedel "i sender af R. o. Ad:s ledamöter i samma Utsk., i den "ordning de sig derom anmäla,” samt likaledes till följd af 19 §. Ridd.-Ordn., hvilken uppräknar electorernas skyldigheter och deribland omtalar, att det åligger eleclorerna, vid inträffande ledigheter inom Utsk:n, alt välja andra ledamöter i de afgåpgnas ställe, men ingenstädes omtalar något val af suppleanter; ansåg H. Ex. det vara bestämdt uttryckt, att bortavarande ledamots plats i Utsk, icke 6a I) e 11 a M a j e. ra. får ersättas i annat fall, än då platsen af en eller annan orsak blifvit bestämdt ledig, så att den icke af den förutvarande ledamoten åter kan intagas. I stöd häraf, och då Landtmtseden ålägger Landtm, att ställa sig den antagna Ridd.-Ordn. till ovilkorlig efterlefnad, ansåg H. Ex. sig skyldig förklara, del Gr. florns na föredragna motion, såsom stridande emot Ridd.-Ordn., icke kunde till pröfning upptagas. Ånyo föredrogos och bi föl los Lagsamt OeconomiUtsktns d. 25 sisth April e. m. på bordel lagda hetänkanden: N:o i. i anledn. af väckt motion om öfverseende af städernas polisförfattningar; N:o 2. i anledn. af väckt fråga om rättighet till hämtning af så kallad hafstång.
Nå minsann går inte der fröken Renklo ... och efter henne en löjtnant... (lägger hastigt ihop sitt arbete) Det får jag lof att ta' reda på Jag har hört sägas att hon ska' ha' möten i Bresilie park! (skyndar ut till höger). Tredje Scenen. MAGISTER BRUUS (omkring 45 år, med något kal panna, mörkt hår och glasögon; klädd i ljus sommarrock och halmhatt; sättet buttert och sträft; inkommer från höger med rocken på armen och hatten i hand). Småstadsbor ä' ni, så Stockholmare ni också vill kallas! Slälla de sig och se efter en, derför att man tar rocken af sig när man är varm! (sätter sig på mellersta bänken) Ah! det var skönt att få sitta! Min vanliga promenad till Roslagstull har i dag kostat på mig mera än eljest! Men man kan behöfva frisk luft på förmiddagen, när man på eftermiddagen skall prenta historia och språk i sexton små papegojor! Historia? det vill säga ett compendium af årtal, ytliga uppgifter och namn... o, historiens genius! (snusar) jag skulle önska att kunna bjuda dig en pris, ty nog behöfde du den! När dog Carl XII:te? 1718. När föddes Gustaf III:dje? 1746. Hvad hette Adolf Fredriks gemål? Lovisa Ulrika jaha! det der går ju galant, det! Det är också allt hvad en qvinna kan behöfva veta om sitt fäderneslands öden! Historiens filosofi de herrliga lärdomar den ger folken och furstarne duger inte för drifhusväxter! (snusar och ser sig omkring) Här är inte mycket folk i dag! Så mycket bättre! desto färre narrar att förarga sig åt! Fjerde Scenen. EN STÖRRE GOSSE (till den lilla flickan som gråter). Seså, gråt inte nu, så ska' du få en stor pepparkaka! DE FÖRRE. BARNEN (från höger). 8 DEN STÖRRE FLICKAN. Och i morgon skall du få mitt nya dockhufvud! DEN LILLA. Hi-hi-hi! det gör så ondt! BRUUS (deltagande). Hur är det fatt med lillan? GOSSEN.
Härigenom försvåras afsättning gen • för denna sednare, eller tvingas den, att utborga Spannmål, för att under förhoppning om betalning, bibehålla de höga prisen, som kunna göra den samma skadeslös, Är åter Spaniimåls-import endast Staten tillåten, så uppträder den samma som monopolist, lemnande den enskilde industrien i detta afseende, utan verksamhet, då lik» yäl dess fria rörelse synes med få undantag yara ett vilkor för Statens och det Allmännas förkofran, Genom en ökad import af utländsk Säd, riktas utländningen, under det den inhemske Sädesproducenten möter ökade svårigheter för dess Spannmåls afsättning, Yärdet på hans jordafkastiiing hlifver således osäkert och vacklande, och i följe deraf skall Yärdet på hans fastighet röna samma öde, Men delina beskaffenhet af Inrättningens tillvarelse och dess Styrelses verksamhet kunna dessutom åstadkomma skadcliga verkningar af annan art.' För stort tilltagne Sädesuppköp och öfverflödige Sädcsqvantitcter uti Inrättningens Magaziner, kunna möjligen förvandla denna Inrättning ifrån en tillflykts - 876 Riksens Ständers ort för den verkeliga nöden till ett medel, som qväfver den enskilda omtankan och uppmuntrar den vinningslystne speculanten. Den behöfvande, som af den enskilde Handlanden icke erhåller mer, än denne tror sig kunna återfå, utsträcker icke sitt behof utöfver hvad nöden kräfver; ty han mäste betala. Samma behöfvande, iklädd drägten af Undsättningstagare, ser en offentelig Inrättning, sjelfmant undersöka och utröna hans behofver, och, genom deras uppfyllande, befria honom från all omtanka på eget uppehälle och eget sjelfbestånd. Statens directa biträden sålunda meddelade den sädesbehöfvande, genom en, till den ändan, på sätt visat är, organiserad Inrättning, undanrödjer väl hungersnöden, men utförer deremot denna välgörande åtgärd , antingen på dess egen bekostnad eller sluteligen på den undsattes, då denne skall återgälda ett biträde, hvilket genom sin ursprungliga behandling, nödvändigt måste vara uppjagadt till ett öfverdrifvet värde.
Vidare föredrogs Hr Hjertås, Lars, den i5 dennes e. m. på bordet lagda motion, i fråga om ingifvande af trycket utaf gällande författningar och stadganden rör:de rustoch rotehållares rättigheter och skyldigheter i afseende å knektehållet. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Uti nu föredragna motion uppgifver Hr Hjerta, att det är öfver i5 år, sedan fråga uppstod 0111 ingifvande af gällande författningar och 2 H. 3o •j34 D«n 19 Ftbruari c. m, stadganden rör:de rustoch rotehållares rättigheter och skyldigheter i afseende på knektehållct. Det är ganska sannt, att det är öfver i5 år sedan; Hr Hjerta hade kunnat gå mycket längre tillbaka, ty för iner än 100 år sedan väcktes enahanda fråga. 1728 ingingo nemi. Ständerna med en lika und. anhållan till K. M., sorn sedermera blifvit förnyad. Den af K. M. för revision af dessa författningar förordnade eomite'e, uti hvilken Generalerne Burenstam, af Tibell och af Melin, efter hvarandra, varit ordföl'., fortsatte arbetet under i5 års tid, och upplöstes comite'en 1837, sedan den i und. tillkännagifva sig icke kunna fullgöra uppdraget att ordna dessa författningar. — Samma år befallle K. M., att verkställigheten deraf skulle anförtros någon enskild person, och Krigsrådet Forssberg bär sedermera haft befattning dermed.
I anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss å den del af Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1852 och 1853, som angår Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium och de under dess disposition ställda medel, får Kollegium härmedelst afgifva underdånigt utlåtande i afseende på de fonder och statsanslag, som under nämnde 2:ne år tillhörde Intendents-afdelningens förvaltning och redovisning.
I händelse hvad Utskottet nu tillstyrkt varder bifallet, torde angående tiden för ifrågavarande arfvodes utbetalning af Rikets Ständer föreskrifvas: att halfva beloppet får utbetalas sedan de öfverblifna exemplaren af Riks-Ståndens protokoller för nu pågående riksdag blifvit till Riksgälds-kontoret aflemnade, men att den åter stående hälften icke må utgifvas förr, än ofvanbemälde åligganden under år 1862 blifvit vederbörligen fullgjorda. Hvarjemte, och då det hädanefter, liksom hittills, torde böra vara Fullmägtige obetaget, att åt någon bland de i Riksgälds-kontorets tjenst redan anställde personer uppdraga ifrågavarande befattning mot åtnjutandet af det arfvode, som derf örvarder anvisadt, Utskottet får slutligen hemställa: det Fullmägtige må fortfarande ega att, utan hinder af stadgandet i sista punkten af nuvarande reglementes 279 §, tilldela någon bland Riksgälds-kontorets tjenstemän det arfvode, som Rikets nu församlade Ständer finna skäl att för oftaberörda befattning bevilja och anvisa till utbetalning, i likhet med andra genom riksdagarna föranledda utgifter. Stockholm den 9 Oktober 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Okt. 1860, kl. 6 e. m. Memorial, angående fortfarande understöds beviljande för Riksgäldskonlorets Enkeoch Pupillkassa. (R. A.) För den vid Riksgälds-kontoret inrättade Enkeoch Pupill-kassa, med hvilken, till följd af Rikets Ständers under 1840 och 1841 års riksdag fattade beslut, f. d. General-Assistanskontorets enahanda pensionskassa sammanslagits, beviljades, enär densamma icke utan befarad betydligare minskning af kassans samlade kapital ansågs kunna fullgöra sin pensionerings-skyldighet, af Rikets vid 1844 och 1845 års riksdag församlade
Fö r s l a g Stats-Verkets Ordinarie Inkomster aro af alne slag, nemligen: dels sådane, sorn af ålder fått namn af Ständiga, och dels sådane, hvilka , enligt 60 §. i Regeringsformen, i egenskap a£ ^Bevillning inflyta. De Ordinarie eller Ständige Inkomsterne»’ äro följande: ilmo Ordinarie Räntan. Den delen deraf, som är Indelt, beräknädes Uti Riks-Staten för år 1816 till 319,755 Rtdr 8 sk. 1 rist men i anseende till de sedermera inträffade förändringar uppå i — 3 och 6 Huf» Vud-Titlarne samt Allmänna Indragnings-Staten j har den nu blifvit minskad med 300 R:d. 23 sk. ig rist, och utföres såledesmed 319,454: 33> 10. Den Öfriga Räntan, som är Kronan behållen och inflyter i penningar efter Markegång, upptages till lika belopp, som uti Riks-StattSn för år 1816, »ned f * - 283,964- — 2:do Krono-Tionde Spannemälem I anseende till skedda för» ändringar på. Allmänna Indrig» Stats-Utskottets BetHnkanden, jungs - Staten och större behof för 3:dje Hufvud-Titelti, hat det indelta Krono-Tlonde-anslaget, sorn Riks-Staten för år J816 upptager med 28,854 Tunnor 5 klpr, n.u blifvit ökadt med 75 Tunnar eller till 28,929 Tunnor 5 Jd kappar, som det Iiu kommer att utgöra; Värdet derföre upptages efter Krono» priset, 36 sk. Tunnan, och ut.’ föres med ... - 81,696; 41. Den öfriga Krono-Tionden, som användes för Flottornes och Värfvade Arméens behof, upptages i Staten för år 1816 till 15,387 Tunnor, i 4 J R;dr Tunnan, uppföres nu till lika belopp, med • *.
Nils Månsion tilläde serskildt: ”att som under discussionerna om bränvinstillverkningen, flere yttrat den meningen, att skatten för hvarje tillverkad kanna bränvin, som med ett forceradt verk kunde åstadkommas, skulle på förhand erläggas; så, och ehuru något beslut derom icke blifvit i Utskotten fattadt, ville han likväl deremot reservera sig, så mycket hellre, sorn hvar enda bonde vore föranlåten, att genom bränvinsbränningen förskaffa sig penningar till både denna och de öfrige skatterna.” Häruti instämde Olof Olofsson från Östergöthlands Län och Peter Persson ifrån Calmar Län. l6:o Af Peter gönsson ifrån Jönköpings Län: ”1 afseende på det beslut Högh Utskotten fattat i lO.'de punkten, rörande inskränkning i tiden till endast 6 månader om året, eller från den 1 November till April månads slut, nödgas jag reservera mig. Sedan Utskotten i föregående beslut afgjort, att bränvinsbrännings-rättigheten skall, som jag anser rättvist, tillhöra jordbruket, kan jag ej annat förstå, än denne rättighet är till hälften återtagen, åtminstone Öctober månad är för min hemort den mest behöfliga för bränvinsbrännings-rättigheten både för bränvinet, som nästan alltid är slut i Augusti månad, och än mera för dranken, som begagnas till slagtboskapens gödande; och som vidare skäl vill jag blott åberopa min i Ståndet ingifna motion. Och när härmed äfven observeras den i September månad nästan alltid infallande frost, hvarefter potatisväxten upphör, och i följd häraf potäterne upptagas, som då i October månad en de! användes till bränvin, både för husbehof och till afsalu, för att till någon del biträda till tjenstefolkets aflöning, som utgår i nämnde månad. Landcmannen kan ej sälja hvarken säd eller potäter denna månad utan förlust, i anseende till bristande afsättning. För inskränkning af tiden har Höglofl. Utskottet trott sig i någon mon kunna hindra den så allmänt fyllerilasten, som äfven jag skulle hafva all möda ospard att hindra denna högst förderfliga last; men jag tror man bör först efterse i hvilken folkclass denna last mest utöfvas.
Men jag vet att det är länge som en gammal Regel varit gällande, att exempel icke bevisa något, ehuru de kunna någon gång upplysa ett ämne och jag vet att då jag nyttjade ordet förnufts-skäl, Den 13 Felruani, 255 hvarken trodde eller mente jag att man dermed skulle förstå några Metaphysiska Abstractioner. Jag var långt ifrån att vilja utestänga den slags upplysning, som kan hämtas utaf erfarenhetens område j men jag tog för afgjordt, jag bekänner det, att under ordet förnults-skäl skulle innebegripas alla de slutledningar och grundsatser, hvilka erfarenheten gifvit vid han. den, och jag förmodade att denna erfarenhet, som efterhand inhämtas och som företer de uppgifter, sorn erfordras för att deruppå grunda hvad man kallar ett förnufts-slut, skulle äfven kunna användas vid författandet af Tal och Motioner innom Riks-Stånden utan att man derföre skulle behöfva anföra bestämda Casus eller vissa enskildta förhållanden. Är det väl af sådana hvar för sig, eller är det icke snarare af de Resultat, hvilka igenom föreningen af flera erfarenheter uppkomma, som de mäst grundade anledningar till förslag rörande allmänna Ärender kunna och böra hämtas? Och om någon gång en eller annan händelse skulle ge tillkänna behofvet af nya föreskrifter, gifves icke möjligheten, och fordrar icke till och med en rigtig bevisning, att framställa följderne jemte de allmänna slutsatser, som utaf en händelse kunna dragas, utan att derföre speciel! nämna hvarken sjelfva händelsen eller Personerne? Merendels inträffar annars, att i stället för att verka öfvertygelse, uppkommer genom framställningen af serskildta personliga förhållanden, olika begrepp och motsägelser •, då deremot de förslag, sorn grunda sig pä allmänna åsigter och på slutsatser, hämtade af en sam; Den 13 Felruariii lad erfarenhet, eller af en rigtig granskning af dg vid inträffad händelse förekomne förhållanden, merendels vinna både mera uppmärksamhet och mera bifall3 och säkerligen gifves möjligheten att pä sådant sätt inrätta sina Motioner, utan att de derföre skulle förlora hvarken i styrka eller omfattning.