Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till denna min ödmjuka framställning föranledes jag af tvenne deraf blifvande följder den törsta, att marchen för Riksdags ärenderna derigenom skyndsammare beredes, och Riksens Ständer, genom denna förberedelse, undgå att vid Riksdagens framdeles annalkande slut i massa emottaga och antaga ett Bevillnings project, som oftast uti tillämpningen varit vådligt för de skattskyldige, samt den andra, att Jordbruket och den närande classen Medborgare snart måtte upplysas, om i följd af en vidare fortsättning >af den förutvarande Bevillnings princip, dess fall och totala undergång är oundviklig, och dess olyckliga öde af den rådande, ehuru icke allmänna opinionen, bestämd, eller om Modernäringen ännu förtjenar något ömt afseende af de sina Barn hon hittills födt och underhållit, och sålunda med en lyckligare tillvarelse, än under dessa sednare åren, finnér en möjlig utväg att ännu kunna fortfara. Att dömma af den närvarande allmänna Ställninge. väckes den billiga önskan: Mätte Svenska Jordbruksnäringen ej återfalla till ett lika ödesmål, som för 109 år seda, hvilket likväl blir en ofelbar följd, om närvarande conjun. Den 13 Mars. 85 cture med de hittills uppdrifna skatter skall fortfara! Om Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes göra Höglofl. Ridderskapet och Adeln proposition, att BevillningsUtskottet anmodas skyndsamt uppställa en billig princip förden blifvande Bevilluingen, och skulle denna propositon vinna bifall, så lärer våra MedStänder om ett sådant Ridderkapets och Adelns beslut böra communiceras. Grefve Mörner, Carl Stellan, yttrade sig, såsom utvald Ordförande i Bevillr.ingsUtsko:- tet, i anledning af hvad Friherre Rudbeck nu yrkar om en anmodan till B »vilin ngsUtskottet, att snart sätta sig i activité, Och med lörslag tid Bevillnings principerna inkomma, det Utskottet visserligen icke skulle underlåta att ställa sig föreskriften i 37 §• af Riksdagsordningen till efterrättelse.
För den händelse likväl, att det af Rikets Ständer sålunda föreslagna sätt för controllens verkställande skulle kunna anses öfverskrida gränsen af Hof-Rätternes befattningar och af sådan orsak finnas vara mindre lämpligt, hafva Rikets Ständer, då en förbättrad conlroll är af behofvet högeligen påkallad, trott sig böra alternativt framställa det förslag, att Häradshöfdingar och Rådhus-Rätter må åläggas vid de till vederbörande Hof-Rätter ingående renoverade exemplar af Protocoller och Domböcker bifoga ej allenast högra halfva bladen af det stämplade papper, hvarmed de deri intagne eller beskrifne, här ofvan uppgifne, handlingar skola förses, utan ock serskilda förteckningar, upptagande samma handlingars beskaffenhet och beloppet, hvarå de lyda, jemte summan af det stämplade papper, som för hvarje sådan handling blifvit erlagdt, och att, sedan dessa förteckningar blifvit i llofBätternes Ad vocat-Fiscals-contor jemförde, så väl med Protocollen och Domhöckerne, som med de insände chartae-beloppen, förteckningarne skulle i Advocat-Fiscals-Coutoren förses med bevis öfver deras rigtighet och derefter från Hof-Rätterue öfverlemnas till Kammar-Rätten, för att i dess ÖfverBevisions-Departement underkastas den speciellare granskning, som för utrönande af rigtigheten utaf chartornas belopp, i förhållande till handlingar* lies innehåll, vore ytterst af nöden; samt sluteligen att, i händelse detta förslag blifver antaget, så väl den af Kammar-Rätten uppgifne ersättning för förteckniugarnes upprättande, som ock lämpligt af E. K. M. bestämmanmande arfvode för den i Hof-Rätterne och Kammar-Rättens Öfver-Revisions-Departement skeende granskningen, måtte af chartce-sigillatse-medlen utgå.
Uti en inom Borgare-Ståndet vackt, och till Utskottets behandling hänvisad, motion, har Herr C. C. Hörnstein föreslagit, att, då någon fullständig revision af Bankens räkenskaper, hvilka icke, i likhet med Stats-verkets, till siffran granskas i Kongl. Kammar-rätten, svårligen kunde medhinnas under den korta tid af 2 å 3 veckor, som Rikets Stäuders Revisorer kunde deråt använda, Rikets Ständer måtte besluta, att de årliga Revisionerna af Banko-diskont-verket, hvars räkenskaper och förvaltning granskas af åtta Revisorer, två af hvarje Riksstånd, under en tid af sex veckor, må utsträckas till Banken i sin helhet, och för sådant ändamål Revisorernes antal ökas till fyra af hvartdera Riks-Ståndet samt revisions-förrättningen förlängas från sex veckor till två månader; hvarjemte motionären, som ansett tiden för revisionens början böra framflyttas till den 15 April, yttrat den åsigt, att de sålunda föreslagne Banko-revisorernes berättelser borde, i likhet med hvad nu egde rum med Diskont-revisorernes, öfverlemnas till närmare granskning af Rikets Ständers Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-verken. Öfver denna framställning har Utskottet infordrat utlåtande från Bankofullmäktige, sorn. i anledning deraf, meddelat, att de funno något hinder i Bankens närvarande organisation icke möta för anställande af en så beskaffad 6 / Rank')-lH*kotlets Lllrilantle, JY.o St. årlig granskning af Bankens räkenskaper, som här blifvit ifrågasatt; men att, då, enligt nu gällande föreskrifter, dessa räkenskaper till siffran granskas för.-t af Bankens kontrolloch revisions-afdelning, samt derefter, jemte förvaltningen i sin helhet, icke allenast af Rikets Ständers hvartannat år sammanträdande Revisorer, utan äfven af Banko-Utskottet, så syntes någon ytterligare granskning af Bankens räkenskaper icke vara af behof påkallad; hvarför Fullmäktige ansågo sig ej ega skäl att det derom framställda förslag understödja.
och hvad det här papperet angår, visar det bara att nämde kapten, på ett för honom särdeles Ni kan gå. Ni har inga rättigheter. VALBORG. hedrande vis, velat uppgöra en lös förbindelse. Jaså, jaså. De här brefven bevisa ingenting, har visst uttryckt mig illa . Jag vill tala mycket kort och tydligt. Han har svurit, att jag skulle bli hans maka, han är far till mitt barn och jag skulle inga rättigheter ega! ASSESSORN. Hvad säger ni! Har jag inga rättigheter? Jag ni anklagar att frivilligt upprätta er, genom att skänka er sitt namn. VALBORG. Inga. Såvida ni inte kan förmå den man len? Det är inte upprättelse jag begär, utan rättvisa! (Vänd till de andra:) Svara mig då för Guds skull! Svara mig! GERTRUD (ifrigt). FARMOR (reser sig upp). Upprätta! Kan då en fallen upprätta en fal Svara, farmor! klo, lofvat att gifta er med det der fruntimret? Ni tiger! Ja, jag ska' svara er. Har ni, kapten Björn Nåväl då nej! BJÖRNKLO. VALBORG. Nu sprang den sista strängen, kapten Björnklo. I så fall lemna min sons hus på ögonblicket! Är det mig ni jagar bort, mig! Det är inte första gången en hederlig man FARMOR. VALBORG. FARMOR (till Valborg). råkat illa ut för en fräck och hänsynslös qvinna. VALBORG. (Återtar sin plats. Gertrud vänder sig sviken bart). Fräck? Hederlig? Är han hederlig? Ah, jag förstår. Ni tror att jag ljuger. Gälla då inte mina ord lika mycket som hans? Är hans nej ett bevis mot mitt ja? Hvad har jag då gjort? Älskat och trott. Är det sämre att älska och tro, än att älska och bedraga! DIREKTÖR HILLNER (sakta till Valborg). Tig, stackars barn! Ni bara skadar er sjelf. Nej, jag kan inte tiga! Det är ju för mina VALBORG. käraste jag kämpar! De få inte gå under. (Kämpar en kort strid med sig sjelf). Nåväl, fråga honom, om han kan neka, att mitt barn äfven är hans.
De fångvaktare som följt de kungliga från Sverige, Skjöldebrand och von Otter, af hvilka den förre dock under resan lärt sig värdera och högakta hennes majestät, reste åter hem, när deras fångvaktartjenst icke längre kunde fort * sättas inom drottningens eget fädernesland. Stallmästarea Eichstädt, doktor Sjöbeck och pastor Holm, kronprinsens lärare, samt några af betjeningen stannade dock qvar, och i Bruchsal kunde hofetiketten någorlunda uppehållas. Då det var cercle hos deras majestäter, herskade djup tystnad bland uppvaktningen. Endast de kungliga talade och de som hade nåden att af dem tilltalas svarade i djup vördnad utan att tilläta sig några egna högljudda reflektioner. Hvar och en höll sig stilla, stående på sin plats. Kungen tillät aldrig att uppvaktningen sa {jte sig. Denna etikett, som kanske klandras och förlöjligas af dem hvilka aldrig fått tillträde till ett hof, tyvärr i våra dagar äfven af de moderna sjelfs-våldiga hofmännen, är dock fullt berättigad och betryggar aktningen för de furstliga personligheterna. Utan denna etikett hade det sannolikt varit ganska svårt att upprätthålla det lilla hofvets anseende, så nödvändigt för sjelfva dess existens. Men hofrtet kunde icke alltid stanna i Bruchsal. Nu mera storhertigen Karl Fredrik, drottningens farfar, bjödde kungliga att bo på Meersburg vid Bodensjön, men hans majestät tyckte icke om den planen, utan reste i största hast till Schweiz, och drottningen samt de kungliga barnen flyttade till Scheibenhard, helt nära Karlsruhe, egentligen bara en mejerigård i en träskartad och ingalunda vacker nejd. Fram på sommaren reste drottningen till Schaffhausen, for att träffa kungen. Senare på året träffades deras majestäter i Altenburg i Sachsen, och kungen ville då, att de skulle sätta sig ned i Herrnhut och lefva som goda medlemmar af Brödraförsamlingen, hvilket hennes majestät dock faun allt för ennuyant. Det var då som hans majestät, en morgon klockan fem, for ifrån hennes majestät och reste sin väg, utan att gifva någon notis om hvart han ämnade sig. Detta inträffade redan 1810.
JAG HAR NU FÖRSÖKT » MELLINS FOOD » » DET TROGNA VITTNESBÖRD OM SALIGHETSOCH FUNNIT DET UTMÄRKT DRA SÅSOM FÖDOGRANDEN OCH SALIGHETSVÄGEN, SOM DEN ÄMNE FÖR SPÄDA BARN, HVADAN JAG NU DYRE HÄDANGÅNGNE UNDER LIFSTIDEN AFLAGT, KOMMER ATT SA SMÅNINGOM MERA ANVÄNDA SKALL, DÅ NU EN DEL AF HANS HANDSKRIMA DET I M I N PRAKTIK. SKULLE NI NU VILJA PREDIKNINGAR PÅ TRYCKET UTGIFVAS, FÖRVISSO GENOM GUDS NÅD ÄFVEN EFTER HANS DÖD KRAFSÄNDA MIG PROF PÅ » MELLINS [FOOD BISCUITS » (DOCK EJ FÖR LITET) VORE JAG TACKSAM. TIGT TALA TILL HJÄRTAN, SOM SÖKA OCH ÄLSKA JAG VILL ÄFVEN PROF VA DEM. ETT SANNT OCH FULLTONIGT EVANGELIUM. » HÖGAKTNINGSFULLT (Biskop E. J. Keijser.) lista KLASS MANUFAKTURDETALJ-AFFÄR I GÖTEBORG SÖKER HÄRMED OCH GENAST RESPEKTABLA O M B U D I LANDSORTSSTÄDERNA OCH ANDRA större SAMHÄLLEN INOM SVERIGE. REFLEKTERAR ENDAST Å FULLT LÄMPLIG PERSON, helst DAM MED EGEN AFFÄR, T. EX. KORTVARUELLER DYL. SAMT FÖRENLIG MED ORDRES UPPTAGANDE EFTER NUMRERADE PROFVER (EJ LAGER) INOM DEN BURGNARE KLASSEN.
Uppteckning af boet, sådant det vid dödstillfället var, skall utan dröjsmål företagas och inom tre månader från dödsfallet slutad vara. 3 §. Är bo så vidlyftigt, eller eljest så beskaffadt, att det ej upptecknas kan inom den tid, som i 2 § sägs, och söka sterbhusdelegare förthy hos Rätten i den ort, der den dödas hemvist var, anstånd med uppteckningen; lägge Rätten annan tid dertill före. 4 §. Till bouppteckningsman ege sterbhusdelegare välja, den de hafva förtroende för: sämjas de ej om valet; varde, då anmälan derom sker, bouppteckningsman af Rätten förordnad. Den som bouppteckning förrättar, tage sig till biträde två ojäfvige män. 5 §. Bouppteckningsman utsätte dag, då bouppteckning hållas skall, och läte, sjelf eller genom den som boet i vård häfver, sterbhusdelegarne derom kunskap få. Är sterbhusdelegare i så god tid kallad, att han kunnat sig infinna, men kommer ej: gånge ändock bouppteckning för sig. 6 §. Är någon sterbhusdelegares vistande okändt, eller så fjerran, att säkert bud ej kan inom bouppteckningstiden, till och ifrån honom komma; då skall det af annan sterbhusdelegare, eller af bouppteckningsman eller den, som boet i vård häfver, hos Rätten anmälas, der ej god man redan af Rätten förordnad är *); och nämne Rätten, när sådan anmälan sker, god man, att vårda den frånvarandes rätt, till dess han sjelf kommer eller annorlunda förordnar. (§ förut antagen utom i den kursiverade delen.) 7 §. Nu kan så hända, att å tid då rättegångsdag ej inträffar å landet, föreskrift tarfvas, huru bo vårdas skall; då ege domaren derom tillsvidare förordna; anmäle dock förhållandet å nästa rättegångsdag; och meddele Rätten derefter beslut i ämnet. SöJces efter 4 § å landet förordnande för bouppteckningsman, å tid då rättegångsdag ej inträffar; varde det förordnande af domaren meddeladt.
Knock, hvilken, såsom ansvarig inlemnare af ett sedermera falskt befunnet Låne-document, lill Contoret erlagt Capital-beloppet R:dr 200 Banco, måtte, med erläggande af öfver-ränta derå, från den i5 September 1828, erhålla anstånd, intilldess Knoc.ks ansökning om afskrifningj af densamma kunde vid en kommande Riksdag blifva af Rikets Ständer pröfvad och afgjord. Hvilket Banco-Fullmägtige ad interim bifallit; — den iy Maji. En, af Götheborgs Lån-Contors Revisorer, i samman hang med verkställd granskning af 1831 års räkenskaper och förvaltning, enligt pluralitetens beslut, gjord framställning om förhöjande af Directeurernes vid Götheborgs Lån-Contor arfvoden. Hvilken hemställan Banco-Fullmägtige beslutat skulle hos kommande Banco-Utskott anmälas, till det afseende Höglofl. Utskottet kunde finna skäligt derå fästa; den 2o September. En af Bankens Advocat-Fiscal, Assessoren L. J. P. Carlqvist, gjord ansökning, att, för vinnande af Pensions-rättighet i Armeens Pensions-Cassa, honom måtte tills vidare tillåtas att fortfarande bibehålla sin innehafvande Auditeurs-tjenst vid Svea Lif-Garde, under det vilkor, som 1 mom. i 24 §■ af Banco-Regl. (pag. 36) bestämmer. Hvilket Banco-Fullmägtiges pluralitet ad interim medgifvit; 64 Berättelse af Banco-Fullmägtige. iS32j den 20 September. En af Kammarherren B.
KammarRättens granskning öfverlemnade, och af hvilka den fullständigaste utredning i hvarje särskilt detail står att inhemtas. Det anskaffningsoch upphandlingssätt, som inom KrigsCollegium varit följdt de sista fem åren, inrättadt i enlighet med de åren 1824 och 1825 utkomna auctionsförfattningar, och lemnande alla Rikets Innevånare tillfälle att inför öppna dörrar täfla om behofvens lefvererande till billigaste pris, bör, jag vågar hoppas och påstå det, aflägsna hvarje misstanka om tillvarelsen af det arbilrarium, som uppköp under 108 Den 19 December f. m. hand eller en under äldre lider förbehållen pröfningsrätt af speculanters anbud, framkallat. Detta upphandlingssätt har ej heller felat att medföra tvenne vigtiga fördelar, förtroende till Administrationen och billiga priser för StatsCassan; och jag emotser med tillfredsställelse, att en undersökning af StatsUtskottet äfven i denna omständighet skall nöjaktigt bevisa, att den vid uppliandlingarue följda ordning minskat Statsverkets utgifter med flere tusende Riksdaler, ehuru, i följd af de i Nåder föreskrifne strängare bésigtningar, de levererade persedlarne och effecterne nu förefinnas af en bättre beskaffenhet än fordom. I afseende å användandet och redovisningen af de medel KrigsCollegium fått sig anvisade, äro de noggrannaste controller införde. Då de årliga Staterne specifikt utföra hvarje särskilt och till beloppet redan pröfvad utgift, är KrigsCollegii befattning i flesta delar icke annan än medlens utdelande till vederbörande, i likstämmighet med Staten. Ingen anskaffning eller disposition äger rum ulan Kongl. Majrts derom förut erhållne Nådiga befallning, och för så väl medel som persedlar atlägges hvarje år inför Kongl. KammarRättcn fullständigt verificerad redogörelse, sorn slutligen undergår granskning af Rikets Ständers dertill utsedde Revisorer. Den 39 December f. m. 109 Då hvarje anmärkning af Friherre Anckarswärd framkallar en mer än vanlig uppmärksamhet, skall det icke väcka Friherrens förundran, om jag säger, att jag bemödat mig uppsöka grunderne och anledningen för den ifrågavarande.
Kanhända bör man icke förhasta sig att förlöjliga detta förslag såsom alltför småaktigt och troligen blifvande utan all verkan. Jag väntar mig icke, att hela skaran af fastighetsköpare skulle vilja begagna tillfället till minskande af sina lagfartskostnader emot en åtgärd, hvaraf besväret, om än med föga kostnad förenadt, kunde öfverstiga det gagn, som de i sin lifstid hoppades att deraf njuta. Men jag saknar icke derföre allt hopp, att åtminstone köpare af någorlunda betydliga egendomar, hvilkas lagfarande t. ex. kostar i stämpladt papper öfver Etthundrade Riksdaler Banko, skulle finna sig uppmanade att något tänka på saken och lätt nog inse, att den erbjudna fördelen så väl i bespa ring af denna kostnad, som i kostnadsfritt biträde till anstaltens uppgörande, icke vore så alldeles att förakta, i fall lian nemligen ägde nog tankekraft att derjemte inse sjelfva sakens gagnelighet och det förökade värde, som hans egendom innan kort komme att derigenom vinna. En annan fördel, hvarmed staten skäligen torde kunna uppmuntra ägarna af de skoglösa hemmanen till företaget att uppdraga skog, vore kostnadsfritt tillhandahållande af tjenliga trädfrön till utsäde. Och slutligen kunde äfven lämpligen, till beredande af lättnad i det uppkommande hägnadsbesväret, första uppsättningen af hägnad omkring plantering eller sådd understödjas med visst kontant bidrag af allmänna medel för hvarje famn af sådan hägnad. Förnämligast vore det väl de hitintills skoglösa hemmanen, på hvilka försöket komme att användas; och om det finge tonen för sig, så kunde det blifva rätt många, som företoge detta försök. Men för att icke genast låta det falla i misskredit och öfvergilvas, blefve det nödvändigt, att lagstiftningen beviljade det mäktiga understödet af en strafflag, som fredlyste åtminstone skogsplanteringarne med enahanda skydd, hvaraf egendom i allmänhet njuter. Ett besvär, hvarmed jordägaren ej kunde undgå att belastas, vore sjelfva planteringen och dess i de liesta fall nödvändiga inhägnande. Det är derföre, som jag icke förväntar synnerligt tillopp af den mindre bemedlade och mindre kunniga allmogen.
Om nu introdiiction här kunde vägras en af Kongl. Maj:t med Adeligt Stånd benådad Person, så vöre ju hela betydelsen af denna §. tillintetgjord. På denna enkla grund tillstyrker jag bifall till Utskottets förslag. Grefve Frölich: Jag anhåller om tillgift för det jag ännu en gång uppehåller Den 3 Augusti f. m. % denna discussion, men då flere af Ridder skapets och Adelns Herrar Ledamöter anse vådligt, att åberopa onämnde författningar, bör jag erindra, att det ligger i en olagligt tillkommen författnings natur, att ej tjena till efterlefnad. Jag har förut under detta Riksmöte yttrat mig, huru olagligt tillkomne författningar böra behandlas. Jag kan således icke frångå, hvad jag i ämnet ti 11- kännagifvit vara min åsigt. För öfrigt är jag ense med Herrar Riben och af Ekenstam deri, att det vore orimligt tillvälla Ridderskapet och Adeln den magt, att neka sanction åt en af Konungen utnämnd Adelsman. Äfvensom jag instämmer med Herr von Hartmansdorff deri, att det är onödigt i denna införa nya momenter med reglementariska föreskrifter, och att dessa lika gerna kunna införas i Instructionen för RiddarhusDirectionen, eller på hvarje annat ställe som hällst. Då hvar och enär skyldig, att underrätta sig om författningarnes innehåll, möter icke eller något hinder för en till Adelsman upphöjd person, alt förskaffa sig upplysning om hvad han till Introductions erhållande har att iakttaga, utan alt sådant behöfver vara beroende af Riddar husOrdningens föreskrifter. Herr von Qvanten, Carl: Det synes mig blifva svårt att reda de båda olika åsigterna så, att man kommer lill ett godt slut i frågan. Jag föreslår derföre, att hela 7o Den 3 Augusti f. m. första momentet må utgå, och det på följande skäl.
Båda nyssnämnda komitéer hafva också tillstyrkt en sådan fästnings anläggning. Dess läge vore ©tvifvelaktigt fördelaktigast söder om Angermanelfven på operationslinien till Jemtland, den naturliga återtågslinien för en del af de trupper, som icke längre kunna här hålla stånd. Kommitterade fästa så mycket mera vigt vid en fast orts anläggning i Norrland, som äfven ett allvarligt anfall från denna sida alldeles icke är osannolik. 3. En befästning på Gotland. Af samma skäl, som en fast ort i Norrland, är äfven en sådan på Gotland, vid dess hotade läge, högeligen önskvärd, och den gotländska befolkningen har visserligen genom frivilligt åtagande af en utsträckt vapenpligt gjort sig väl förtjent af detta understöd vid försvaret af sitt hemland. Då fullständiga planer och kostnadsberäkningar för dessa trenne befästningar icke ännu kunnat uppgöras, nödgas kommitterade inskränka sig till att uttala sin öfvertygelse om angelägenheten af att de så snart förslag hinna uppgöras och tillgångarna det medgifva, måtte verkställas. Fråga har förevarit och bör med allt skäl öfvervägas, om anläggandet af befästning vid något af de vigtigare Mälaresunden, dels för att lätta strategiska rörelser från den ena sidan om Mälaren till den andra*, dels för att stänga vidare framträngande för en fiende, som skulle lyckats att inkomma i denna sjö med mindre krigsfartyg. I detta afseende erbjuder Qvicksund med den nära liggande Nyckelön en fördelaktig ort. — Kommitterade tro det vara angeläget, att så fullständiga planer under fred uppgöras för anläggningen af starka fältbefästningar vid denna vigtiga strategiska punkt, att de genast vid början af ett krig kunna uppföras. 33 De befästningar, hvarom hos föregående komitéer varit fråga, vid Gefle, Carlshamn och Landskrona, anse sig kommitterade, för att icke splittra befästningsanslagen, sakna skäl att för närvarande tillstyrka. Fråga har äfven förevarit om befästningars anläggande i trakten af Söderköping och Mern, för att derigenom skydda kanalens utlopp. En mindre fästning skulle ej erhålla nog styrka, helst intet i taktiskt hänseende gynnande ställe för en sådan anläggning här förefinnes.
Utskottet har nu afgifvit dess Utlåtande angående Uppfostrings-Verkets befordrande, men dervid ansett sig ej kunna för närvarande tillstyrka det föreslagne bidrag till Skolhus - Bygg* nader i allmänhet, i anseende till Stats-Verkets knappa tillgångars Och, beträffande nu Herr Edelbergs begäran om ett Uån af 10,000 R:dr, så, ehuru Stats - Utskottet, vid det förhållande som föranledc behofvet af ett nytt Skolhus i I.andscrona Stad, finner Sraden ej sakna anledning att söka ett sådant biträde af Allmänna Medel, kan likväl Utskottet, enär Stats-Verket ej har någon Fond* som härtill äf disponible, icke tillstyrka detta Eåns beviljande; Hvilket vördsamligen öfverlämnäs till Riksens Ständerfi bepröfvande. Stockholm den i Maj 1818. Jhr 204* Riksens Högloft, Ständers Statssamt Att-' manna Besvärsoch *Ekonomi-Utskotts Utlåtande i anledning af gjorde motion ner, angående Tull-Verket och dermed gemenskap ägande ämnen. Under den 9 sistledne Januarii hafva Höglofh Ridderskapet oah Adeln till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitterat de utaf Herr Friherre C. L. Stael von i'o 7ö Stats• och BesvärsUtskottens Betänkdnderii Hollstein och Herr C. af Stenhoff väckte ma* tioner, om förändring af Tullverkets Administration m. m, jemte Herr Grefve B. von Scluverins, Herr Friherre G. af Wetterstedts, Herf Friherre L. Boijes, samt Herr 25. Munk af Rö~ senchöhls serskildta yttranden i samma ämne. Under åberopande af Riksens Ständers rätt att disponera Tull-medlen, såsom Varande af Be-villnings-egenskap, har Herr Friherre Stael von Hollstein härvid framställt nödvändigheten att tillse, dét denna Upppörd på det mäst fördelagtiga Sätt matte administreras.