Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Indelta Räntor, Kronogärde 33 å 5 R:dr i65 Spanmål in natura, 67 Tunnor ä 5 R:dr 335 5oo S:a S:marum , —J-l-J 719,250}— - -H4 Stats-Uiskottels Uttalande N.-o 3a. Ankom till Exp.-Utsk.. den 1 Majikli r e. nui Utlåtande , angående regleringen af utgifterna, under Rilis-Sta* tens Andra ILufivudtiteA. CU. A.) Vid» sisth Riksdag fitel, upptagande Civileoch Lands-Staterne till ett sam man räkna dl belopp al 2,056,417:- 29. 7„ med» 46,108 ty. spaiunåJ. under penningelÖnerxie å 6 R:lr tunnan.
Utskottet allt för mycket skall inskränkt antalet af dem, som skulle fä begagna rese-rätrigheten; att Konungens Befallningshafvande.? rättighet att pröfva, huruvida beloppet af de varor, en Gårdfarihandlande arnar medföra vore så betydligt, att påräknad vinst deraf kunde hämtas, skulle vara omöjligt i verkställigheten; ätt stadgandet om en viss ålder för Gårdfarihandlande syntes så mycket heldre böra försvinna, som, vid förutsättande af nödvändigheten att företaga resorna, denna nödvändighet uppstod i samma stund man tillträdde hemmanet, och der saknade det uppehälle man vöre skyldig att förskaffa sig sjelf och sina närmaste anhöriga; att i afseende på hvad uti 3 Punkten blifvit föreslaget, angående förbud för Gårdfarihandlande att utborga varor, hufvudsakeligen finge åberopas hvad Riksdagsmannen Olof Håkansson inför Utskottet yttrat; och sluteligen att, i afseende på 10 Punkten af Utskottets Betänkande, den likaledes af Biksdagsmannen Olof Håkansson föieslagne inskränkning torde vara nödvändig för ett Den 17 Juli. 1635 fet! lättare varu-byte mellan grannar inom samma eller nästgränsande Län. Alia de sålunda gjorda anmärkningarna har Utskottet behörigen granskat och öfver vägat, samt får i anledning af dem på följande sätt sig yttra: Herr Carduatismakaren Malmberg har val, m?d företeende af Utdrag utur de for Staden Bo,ås meddeha Privilegier och Kongl. Resolutioner, sökt visa, att Utskottet skall, uti Dess Betänkande, hafva föreslagit en inskränkning uti Borås ocu Ulricehamns Städers Mandels-rättighet, som ej skulle vara ined nyssberörde Privilegiers innehåll förenlig) utan åsyfta kränkning deraf; men sådant kan Utskottet alldeles icke medgifva, och anser sig följaktligen böra ingå uti undersökning huru långt nyssnämnde Städers rättighet till handels drifvande bör, enligt Privilegierna , sig sträcka.
Men, säger man, det moraliska ändamålet: antidosis mot titelsjukan! Jag tror mig vid nyssnämnde tillfälle hafva bevisat, och Ståndet hafva insett, att lämpliga curmelhoden för denna löjliga sjukdom är diet, och att dess föreskrifvande efter omständigheter lämpligast öfverlåtes åt Regeringen. I dess eget, d. ä. i Statens intresse ligger det, att sparsamt umgås med hedersbelöningar; ty detta nödmynt förlorar annars sitt värde. Men att klokt och hushållsaktigt begagna detsamma, är i en monarki svårt, i en fattig monarki knappast möjligt. Eller hvarföre lägger man icke likaledes bevillning på ordnar? Men om, å ena sidan, en bevillning på titlar syftar till inskränkning i Konungamakten, så går, å andra sidan, jag så långt, alt jag vill bevisa, det densamma är tillika i ett annat afseende, i alldeles motsatt riktning, rakt grundlagsvidrig emedan den på Konungen öfverfiyltar den beskattningsrätt, sora i 57 § Reg.F. är R. St. förbehållen. Huruvida icke, emellan riksdagarne, det skulle vara både grundlagsoch ändamålsenligt, att med nödiga förbehåll åt Konungen provisoriskt öfverlemna en och annan särskild gren af beskattningsrätten, så vidt nemi. den afser indirect beskattning; denna fråga hörer icke hit. Bien, ehvad mening man än må hysa i sednare hänseendet, torde väl alla vara derom ense, att en direct beskattningsrätt, godtyclcligen utöfvad, som särskildt drabbar de personer, hvilka af Konungamakten utses, icke kan medgifvas. Nu beror det af Konungen att utdela titlar eller utnämna till lönlösa beställningar. Utnämningen sker, den kungöres. Tillåter då den vördnad, man är skyldig sin Konung, att den utnämnde å sin sida offentligen tillkännagifver sin vägran? Jag tror det ej. Konungen har således pålagt honom för lifstiden skatt och tunga. Han nödgas, som ordspråket lyder: ”inghiottir amaro e sputar dolce”; det är, när man det uttyder: ”svälja bäskt och spotta ut sött.” — lian tiger, svettas och betalar.
—En värd talare har önskat, att bevilln.förord», blifvit indelad så, att den särskildt upptagit den egentliga beskattningen, och särskildt det reglementarisk». Jag tror, att den indelning, som har blifvit verkställd, äger företrädet såsom mest öfverensstämmande med hvad förut varit. — Att, såsom en talare yrkat, förändra minimi-tariffen å fastighetsvärden, skulle, efter mitt förmenande, i alla fall ej leda till det åsyftade ändamålet, nemi. ett rättvisare uppskattningsvärde. En talare har undrat, hvarföre icke löner under aoo rjdr b:co blifvit belagda med bevillning. Deruti ligger, efter min tanke, mycken billighet, ty i all beskattning bör i allmänhet den principen göra sig gällande, alt den större inkomsten proportionaliter bör betala mera än den mindre; och vidkommande särskildt bevillning af lön, är det skäl att en välförtjent lön under 200 r:dr b:co ej blir belagd med bevillning, alldenstund den icke ens medför en nödvändig bergning. — En talare har gjoit anmärka. emot sammanslåendet af Beredningsoch TaxeringsComite'erna. Utsk. har vidtagit denna åtgärd på den grund alt anmärkn:r i delta afseende från alla orter inkommit, som äskade en sådan förändring. Jag skulle i motsats mot talaren tro, alt flera pastorater säkert komma alt förena sig om en Taxer.-comité, och den föreningen tror jag det blir lätt för Konungens Bef:h:de att tillvägabringa. Anmärka, har blifvit gjord emot Profit.comileen såsom sisla instansen. Jag tror, att detta förslag står i full conseqvens med vår Den 2q Maj. i grundlag, och för min enskilda del anser jag äfven, att ett misstag af Profil.comiteen lätt kan ändras följande riksdag; deremot kan ett af en aucloritet ulfärdadt utslag, sedan det vunnit laga kraft, icke ändras. — En talare har anmärkt, att en persons befrielse frän personel afgift det år, då lian beredes till H. H. nattvard, icke vore riktig.
Brukningstiden å vissa persedlar har blifvit nog långt utsträckt, t. ex. för gevär med tillbehör (utom rem) till 50 år, för huggare med balja äfvenledes till 50 år, för remtyg till 20 år, o. s. v.” De som alltid äro färdige, att jäfva de anmärkningar som göras mot våra förvaltningsåtgärder, anföra som skäl till våra stegrade gevärspriser, relatift till hvad i utlandet eger rum (lefvereringspriset till kronan på ett gevär med bajonett etc. är i Frankrike 17 r:dr; här åter kostade geväret vid Husqvarna år 1847, 21 r:dr 20 sk.; vid Carl Gustafs stad åter, efter ett beräkningssält minst 33 r:dr 16 sk. och efter ett annat öfver 50 r:dr oaktadt den större tillgäng på jern vi äga och det bättre arbetspriset hos oss än i utlandet), att våra gevär äro bättre och solidare än de utländska; under antagande att så sig förhåller, måste väl brukningstiden kunna antagas lika med de ifrågavarande. Brukningstiden på så väl gevär som öfrige af Utsk. anmärkte persedlar är i Frankrike, der de äro i ständigt bruk, lika med den i förslaget upptagna, sålunda efter mitt förmenande ingalunda för långt utsträckt. ”Likaså torde någon jemkning i priserne vara nödig. Ett gevär är nemligen upptaget till 20 r:dr 16 sk., ehuru det i sista kontraktet med Husqvarna faktori är beräknadt till 21 r:dr 45 sk.” Gevärspriset för år 1847 vid Husqvarna, det som antagits till norm i förslaget, utgjorde 21 r:dr 20 sk. d. v. s. för gevär med Den 28 Juni f. m. 251 tillbehör af bajonett, bajonettbalja, tappnyckel med skrufmejsel och krats; förslaget upptager: Gevär med bajonett r:dr 20: 12. Bajonettbalja — 36. Tappnyckel med skrufmejsel och krats ■ . „ — 20. Summa r:dr21: 20. eller detsamma som det anförda gevärspriset.
Då det är gifvet, att man förbisett äganderättens fordringar för en bättre reglering af uppbördssättet, måste jag vidhålla mitt yrkande sålunda, att antingen rent afslag af betänk., hvilket är det enklaste, beslutas, eller ock antagande af följande propos.: i.o att Lappmarks ecclesiastikverket anslagna hemmans eller ordinarie räntor, derunder icke beräknade Lycksele donationsräntan, upptagas oell beräknas bland statsverkets inkomster med 3ooo r:dr; hvaremot 2:0 ett anslag af 3ooo r:dr årligen uppföres för detta verk; 3:o alt ecclesiastikfondens capitaltillgångar insättas i Riksg.cont. mot 5 proc. ärlig ränta. 4:o att hos K. M. i underd. anhålles, det K. M. täcktes vidtaga sådana åtgärder, som i möjligaste måtto förminska ecclesiastikfondens utgifter till aflöning eller arfvoden till personer, icke tillhörande Lappmarkeus ecclesiastikeller skolestat. Frih. Palmstjerna: Hvad jag i Hr Rosenblads yttrande funnit riktigt är, att det enklaste vore att afsiå betänk. Detta vore verkligen det enklaste, men det vore ej det rättaste. Utsk. har grundat sitt tillstyrkande på K. M:s propos, och har funnit sig fullkomligt befogadt antaga, att äganderätten icke derigenom blifvit rubbad. Utsk. har trott, att det ifrågavar. ecclesiastikverket vote en statsinrättning, 0111 hvilken staten ägde förordna utan rubbning i äganderätten hvarken nu eller framdeles; ty om äfven anslaget upphörde, ser jag icke någon grundad rätt för Lappmarken att påyrka detsammas utgående. Det är dock icke att förmoda, att anslaget skall upphöra, då det med hvarje år blir nödvändigare. Lika med K. M. har Utsk. trott, attalia statens räntor böra uppföras bland dess inkomster och utgifterna tagas ur allmänna utgiftssumman och icke utur särskilda cassör, hvilket leder till särskilda förvaltningskostnader, , Uti ifrågavar. fall är icke fråga blott om kostnaderna i Stockholm, utan äfven för uppbörden på stället till fogdar och länsmän, hvilka alla omkostnader nu komma att försvinna.
Sprengtportens förslag, särdeles så förändradt och modifierade som han nyss framställt detsamma. Jag erinrar mig mycket väl det af Hr Printzensköld citerade förhållandet vid 1840 års Riksdag, då R. o. Ad. beslöt att på Riddarh.kassans bekostnad hålla en särskild Kanslist, som vid sidan af verbalprot. gjorde anteckningar, för att så koncist som möjligt återgifva förhandlingarna på Riddarhuset. Anledmn, hvarföre härmed ej fortfors, var, att man tyckte detta med - Den 1? December. 375 föra en betydlig utgift för Riddarhusets kassa. Om emellertid, så som föreslaget är, prot. korame att i sin största fullständighet endast här förvaras till tjenst för den historiska forskningen och blott i sammandrag trycktes, skulle derigenom upkomma tillräckligt stor besparing, för att lemna mede! till sådana personers aflänande. Då borde äfven så anordnas, att dessa sammandragsprot. blefve, snarare än nu är fallet, tillgängliga för allmänheten, ty det är icke allenast billigt, att talarne få sina åsigter och fälda yttranden kända, utan det måste vara en folkets rättighet att få veta, hvad dess representanter vid Riksdagen tilleller afstyrka. Då, som nu är förhållandet, prot. utkomma först ett är efter, sedau Riksdagen är afslutad, är intresset förloradt, och ingen vill läsa dem; det är då icke underligt, om de, som Hr Printzensköld sagt, gå till viktualiebodarne. Min åsigt är, såsom jag förut på detta rum uttalat den, att en Riksdags-tiduing borde uprättas, som uptoge ett sammandrag af förhandlingarna inom alla 4 Stånden, och, om denna min åsigt vinner något understöd, är jag sinnad att begiira återremiss af nu förev:de fråga till Riddarh.Utskit, på det att detsamma må komma i tillfälle att taga ämnet i närmare öfvervägande. Skulle deremot ingen understödja min åsigt, har jag ingenting vidare att tillägga. Frih. Sprengtporten:
N:o 333, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 241. 3N:o 334, i anledning af erhållen återremiss å Slals-Ulskoltels Utlåtande N:o 255. JNT:o 335, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 2'75. N:o 336, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 282. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Ulskoltets den '7 dennes på hordet lagde Utlåtande N:o 338, i anledning af väckt fråga om utbetalning till Bredaryds församling af ett, räntan å hemanet Rannäs Höltagården motsvarande, capital. S. D. Ånyo föredrogos och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, den 7 dennes, på bordet lagde Betänkanden och Utlåtanden : N:o 41, i anledning af väckt motion om anslag till förhöjd lön åt en Skollärare i Östhammar. N:o 46, i anledning af väckt fråga, att de så kallade Bibeltryeksmedel, som årligen erläggas af Pastorerne på Gottland , malte användas till folkundervisningens befrämjande derstädes. N.’o 47, i anledning af väckt fråga om utgifvande af en olliciel Tidning. N:o 48, i anledning af väckt motion, att den spanmål, som upphandlas för Stals-Verkets räkning, måtte levereras efter vigt. N:o 49, i anledning af väckt fråga om en lika beskattning å all jord inom Riket, m. m. N:o 51, i anledning af väckt fråga örn skyldighet för embetsoch tjenstemän, m. fl. att, då de företaga resor i Kongl. Maj:ls och Kronans ärenden och på dess bekostnad, färdas på Ångfartyg, der sådant sig göra låter. S. D. Återremitterades Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens den 7 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 42, i anledning af väckt fråga om inrättande af en skola i Arvika köping.
Hrnne lära hafva hållit hvilodag 7 dagar i veckan och endast beredt sig på att arbeta i fall der någon skulle återstå. Af hvad jag yttrat, anser jag R. o. Ad. göra håde vårt tillämnade nya lagverk och lagberedningen den bästa tjenst med att ställa dem samt och synnerligen under framtiden och afslå Utsk.-s förslag i denna punkt; att nationen ej är otjent dermed, visar sig af den ringa belåtenhet man förefunnit med comitéens hittills lemnade, att jag må s. k. det, fyrabends arbete; ty att det ej mätte vara allt hvad man, om de arbetat 6 dagar i veckan, kunnat vänta sig för 300,000 r:dr b:co, synes mig klart. Jag vill också ej dölja, att jag befarar, att då 3:ne lagbalkar återstå och 4 blott pä nära 40 år hunnits med, om samma arbetsmetod följes, ty hittills mätte man hafva följt en viss Romares, som när han låg i gräset yttrade: ”Ack! om detta vore att arbeta!” vi måste betala ännu 300.000 254 Den 2 Februari f. m. r:dr b:co förr än vi kunna få dessa balkar i samma skick som de förra eller så, alt vi icke kunna begagna dem; och jag må bekänna, att det är i mitt tycke för mycket penningar, att samla öfver våra lagberedares hufvuden. Några torde väl invända, att det vore orätt, att ej säga synd, att ett förslag, som kostat sä mycket penningar för några lumpna 12,000 r:dr b:co årligen lemnades ofullbordadt; de bevisa, att de befinna sig uti samma villfarelse som Utsk., som tyckes befara, att lagberedningen skulle gå allt för hastigt tillväga med fullbordandet af arbetet och derföre bestämt, att, i fall, olyckligtvis, som det af ordslällningen tyckes betyda, arbetet skulle blifva färdigt eller rättare de skulle medhunnit göra slut pä vår lag före 1850, skall resten af anslaget åt kommande Ständers disposition uti riksg:kont. reserveras.
Hvad deremot särskildt angar nybyggen, anser Utskottet förhällandet med dem vara af sä egendomlig beskaffenhet och till en del sä olika del, som vid gamla kronohemman eger rum, att det torde förtjena en särskild uppmärksamhet. Det värde som för närvarande tillkommer de gamla kronohemmanen är utom i de undantagsfall, då på sednare tider några betydligare nyodlingar derå blifvit verkställda, en frukt, icke af den nuvarande åboens, utan af hans förfäders arbete och uppoffringar. Den nuvarande åboen har i allmänhet ur sin företrädares hand bekommit hemmanet ungefär sådant som det nu befinner sig, och då han sjelf dervid icke hellöff erlägga någon lösen, vare sig till sina syskon eller till någon, pä hvilken hans företrädare möjligen transporterat hemmanet, synes han icke billigtvis kunna göra anspråk på, att mot sina barn hafva en bättre rätt, än hans företrädare haft mot honom sjelf. Nybyggen åter, är o från värdelösa skogseller öde - 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 129. marker bragta till sitt nuvarande skick oell värde i allmänhet genom den nuvarande åboens egna mödor och ansträngningar. Emot honom kunna hans barn icke åberopa någon på föregående generationers arbete grundad slägtens rätt och det synes således redan ur denna synpunkt billigt, att en nybyggare i förhållande till sina hain har en större dispositionsfrihet öfver sitt hemman, än som tillkommer en åbo åi ett gammalt kronohemman. Men härtill kommer ännu den omständigheten, att ofvan antydda svårighet för kronoåboer i allmänhet att erhålla behöfliga penningeförsträckningar mäste för en nybyggare i följd af hans särskilda ställning vara i vida högre grad kännbar än för andra kronoåboer. Om nemligen en åbo på ett gammalt kronohemman, som tiliärnar någon nyodling och dertill behöfver låna penningar, icke kan erhålla sådana, blir följden för honom ingen annan än att den tilltänkta nyodlingen mäste tillsvidare inställas. Men om deremot en nybyggare icke kan bereda sig den kapitaltillgång, som erfordras för att fullgöra den honom förelagda odlingsoch byggnads-skyldigheten, så mäste han, enligt Kongl. Brefvet den 18
Arbetslönernas benägenhet att stiga ådagalägges jemväl genom följande jemförelse emellan de för Länet fastställda markegångspriser. Dessa voro nemligen å årliga mansdagsverken: » 1827—31 i medeltal 25 » 9| » Berättelse öfver Götheborgs och Bohus Näringar. Jordbruket är fortfarande Länets hufvudnäring, oell sädesodlingen (einnar numera, äfven vid medelmåttiga skördar, icke obetydligt öfverskott utöfver Länets egen förbrukning. Otvifvelaktigt kunde dock alkastningen vara vida större, om allmogen med mera omsorg brukade sin jord; men dikning, ehuru mindre sällsynt än förr, är allt för mycket försummad, och vexelbruk är bland allmogen, änskönt i vissa orter mera än fördom, dock föga allmänt vedertaget. Bönor oell andra skidfrukter odlas lemligen allmänt, särdeles i sodia delen af Länet, hvarigenom ock under den härjande potales-sjukdomen nöden bland de fattigare jordbrukarne väsendtligen mildrats. Hampa och humla odlas inom detta Län föga. Linsäde är deremot icke sällsynt och odlingen af klöfver bar på de sednasle åren betydligen tilltagit. Till sistnämnda förhållande har Länets Hushållnings-Sällskap synnerligen medverkat genom införskrifning från Belgien af större partier klöfverfrö af utmärkt god beskaffenhet och tillhandahållande deraf åt Länets jordbrukare. I södra delen af Länet är korn att anse som hufvudsäde. I den norra deremot odlas mera hafre; dock är blandkorn der ock nog allmänt. I Inlands fögderi intager vanligen allmogens besådda åkerjord 3*5 hvete, T2 råg, fg korn, 5 hafre, g blandsäd, l ärter och bönor, samt ^ potäter.
Prot. me & 1857. 7 Sami. 2 Afd. 10 Höft. 4 22 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande AA 32. heter i den nu gällande funnos afhulpne samt den vigtiga frågan i öfrigt vore efter noggrann pröfning behandlad.» Vid öfvervägande af hvad sålunda är vordet framstäldt, har sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, till hvars pröfning motionen blifvit, med stöd af 43 § Riksdagsordningen, af Lag-Utskottet öfverlemnad, funnit sig så mycket mindre kunna med sitt förord beledsaga motionen, som den icke ens angifver i hvilken eller hvilka delar den nu gällande patent-förordning vore tvåtydig, ofullständig, eller mindre ändamålsenlig, samt den tid, som sedan denna författnings utfärdande tilländalupit, torde vara nog kort, för att man derunder kan anses hafva fått tillräckligt tillfälle att inse i hvad mån författningen uppfyller de med lagstiftningen öfver detta ämne afsedda ändamål; och hemställer på sådane skäl Utskottet vördsamligen, att Herr Grefve von Rosens ifrågavarande motion icke måtte lill någon vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 14 Augusti 1857. SLOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1857. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. Ant. till Exp-Utsk. den 24 Sept. 1857, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om dels förklaring af Kongl. Brefvet den 8 April 1811, dels ock ny lagstiftning rörande flottoch farled. Berörda Kongl. Bref, hvilket blifvit kungjordt genom Kanimar-kollegii Cir kulär den 7
Att nämnde räkningar, utan att vara mig till godkännande förelagde, blifvit af Kamereraren liqviderade och sedan af förbiseende utan mitt påtecknande bland verifikationerna införda, är ett fel, som erkännes, men då Revisorerne icke haft något att mot utgiftsposternas^ riktighet eller befogenhet anföra, och Mynt-verket icke förlorat ett enda öre derpå, torde jag med tillförsigt våga hoppas, att detta fel icke måtte läggas hvarken Kamereraren eller mig till synnerlig last. Angående Kontroll-verkets räkenskaper hafva Revisorerne endast påminnt, att något sammandrag af de 3:ne särskilda redogörelserna för detta verk, nemligen för kontrolluppbörden i Stockholm, för samma uppbörd i landsorterna och för expensmedlen eller utgifterna vid Kontroll-verket i Stockholm, icke upprättas. Sorn ett sådant sammandrag förmenas skola bidraga till lättnad för Revisorerne att vinna öfversigt af verkets ställning på det hela, äfvensom att verkställa granskningen af räkenskapen, skall hädanefter ett sammandrag af nämnde 3:ne redogörelser upprättas och bifogas redogörelsen för kontrolluppbörden i landsorterna, hvilken, enligt reglementet, till Kammar-rätten sist afiemnas, eller fyra månader senare än de tvenne andra. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte: JOACH. ÅKERMAN. Stockholm den 11 Januari 1865. — 277 — Chefens för Kongl Utrikesdepartementets Kameralafdelning till H. Exc. Herr Statsministern för utrikes-ärendena afgifna memorial, innefattande förklaring öfver de af Rikets Ständers Revisorer vid granskning af Konsuls-fondens räkenskaper för år 1862 gjorda anmärkningar. Vördsamt memorial. Med anledning af de framställningar, rörande Konsuls-fonden, som blifvit gjorda af Rikets Ständers Revisorer för granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1862, får jag, i egenskap af redogörare för nämnde fond, äran till Eders Excellens afgifva följande förklaring.
LagUtskottet, närmare öfverväga detta" ämne, hvaröfver Utskottet alltså ännu icke är i tillfälle att slutligt yttrande afgifva. För upplåningarnas obehindrade gång, och de från Banken utgifvande Obligationers användbarhet i liqvider man och man emellan, anser Utskottet vara ett nödvändigt vilkor, att utväg också må finnas att dem belåna; och får, på sådan grund, endast . med den jemkning, som blifver en följd af upplånings-sättets och uppsägnings-tidens förändring, förnya dess tillstyrkan, enligt Moni. Litt. b, sålunda: att såsom hypothek må anlagas, till fulla capital-beloppetj de af Banken eller Lån-Contoiren , för upplånade medel på 4 månaders uppsägning, mot högst 3 procents ränta, utfärdade Obligationer. Med erinran, att de så kallade Trollhätte-Lottsedlarna icke äro Actier i Trollhätte Bolag, utan verkliga Statens skuldförbindelser, för hvilka Pviksgälds-Contoiret go Banco-Utshottets Utlåtande JV.o 82. är ansvarigt, anser Banco-Ulskottet sig höra vidblifva dess tillstyrkan enligt Morn, Litt. c,; att såsom hypothek må antagas, till fulla capital-be loppetj Riksgälds-Contoirets, före innevarande Riksdag, mot 5 procents ränta utfärdade Obligationer, samt de så kallade Lottsedlarna för Trollhätte Slussverk, Morn.