Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
4 Afd. 36 och 37 §§. uti Banko-Reglementet, under den 18 Mars 1830, bland annat innehåller, att såsom Bankens pant få antagas hus och byggnader, som blifvit försäkrade uti Götheborgs Brandstods-Förening af år 1813, dock under vilkor, att Föreningen innan nästa (1834 och 1835 årens} Riksdag upprättade för sig ett Reglemente, hvarå Kongl. Maj:ts gillande och fastställelse derförinnan kunnat vinnas, och att det finge bero på då blifvande Ständer, att, efter inhämtad kännedom af detsamma, pröfva, huruvida med Bankens nödiga säkerhet läte sig förena, att då redan beviljade lån finge qvarstå och utlåningen på de föreskrifne vilkoren ytterligare fortsättas; hade Kommissarierne i Låne-Kansliet, som inhämtat, att berörde BrandstodsFörening uraktlåtit att fullgöra det för belåning i Banken af de i samma Förening försäkrade fastigheter stadgade vilkor, att för sig upprätta ett Reglemente, hvarå Kongl. Majrts Nådiga fastställelse kunnat vinnas, hos Fullmäktige hemställt, att utur den Promemoria, som från Låne-Kansliet meddelas till allmänhetens efterrättelse, om hvad som i och för fastighets-låns erhållande från Banken är att iakttaga, måtte få uteslutas, hvad som, på grund af 170 g. 3 mom. Litt. b, i densamma varit inlördt, angående den år 1813 i Götheborgs stad, under namn af Götheborgs Brandstods-Förening, inrättade Brandförsäkrings-anstalt; men sedan Under-Styrelsen, uti häröfver infordradt utlåtande, jemte förklarande, det Under-Styrelsen väl medgåfve att intilldess det visas, att Götheborgs Brandstods-Förening erhållit ett af Kongl. Maj:t i Nåder faststäldt Reglemente, lån icke kunna från Banken utgifvas emot pant af B-erällelsc af Banko-Fullmäktige.
Banken lemnade för allmänna behofs fyllande, inginge omedelbart till Riksgäldskontoret, utan att synas i statsverkets räkenskaper, hvilket äfven vöre förhållandet med utgifterna, enär somliga bestriddes af Riksgäldskontoret omedelbart, andra åter, hörande till extra statsregleringen, verkställdes af och genom Statskontoret; hafva Kollegierna, på dessa med flera skäl, hemställt, att rikshufvudboken, för att fullständigt utvisa Svenska drätselverkets verkliga ställning, jemväl måtte innfatta redogörelse för ali den förvaltning af allmänna medel, som vore Riksgäldskontorets Fullmäktige anförtrodd ; och borde, i händelse af bifall till Kollegiernas åsigter i afseende på kapitalräkningen och behofvet af redogörelsens för Riksgäldskontorets förvaltning intagande i rikshufvudboken, formuläret för samma hufvudbok på det sätt förändras, att från l:sta törnen förflyttades till den 2:dra, näst efter fol. 8, alla konti, från och med grundfondens till och med öfveråriga depositioner (fol. 7—110), och i deras ställe insattes kapitalräkningen, jemte ett sammandrag, eller inkomstoch utgiftskonto, hvaremot i 2:dra törnen, bland konti för berörde fonder, nya konti för Riksgäldskontorets medel och andra dithörande fonder inrymdes i den ordning, ämnena det fordrade, samt att kontot för Riksgäldskontoret, såsom förvaltande verk, jemte de öfriga konti, på hvilka förändringarne kunde hafva inverkan, kompletterades eller rättades i behöfliga delar, i hvilket fall föreskrift skulle meddelas, att Riksgäldskontorets hufvudbok borde årligen till Kongl, fstats'- kontoret öfverlemnas, för att af vederbörande derstädes, efter föregånget omslut, i Rikshufvudboken intagas.
Ehuru det är obestridligt, att vid underdikning afloppsdiket måste hafva större djup än det täckta diket, sora icke gerna kan läggas grundare än 1^ aln, så ansåg man dock inom Utsk., att underdikningen ännu icke vunnit i vårt land sådan allmännelighet och utsträckning, att man vid detta lagstadgande borde antaga den till utgångspunkt och grund för beräkningen af dimensionerna. Lagen mäste skrifvas för jordbruket i allmänhet på den ståndpunkt det sig befinner och icke med afseende å exceptionella fall, dit ännu åtminstone underdikning mäste räknas. I afseende å lutningen erkänner jag, att det föreslagna stadgandet icke står i öfverensstämmelse med den af LandtbruksAkademien förordade lutning af 45 gr. vinkel, men deremot öfverensstämmer det med hvad som förut varit föreskrifvet i lagen, och detta är orsaken, hvarföre Utsk. föreslagit dessa dimensioner. Om 11. o. Ad., med anledn. af Gr. Lagerbjelkes uplysning, vill återremittera Betänk., skall jag för min del icke hafva något deremot, då LandtbruksAkademiens förslag afven kan komma till nytta; men jag vill uplvsa, att de flesta af Akademien förordade punkter har Utsk. redan pröfvat och a fs lag i t. En deribland, nemi. att en afvägning alltid skulle föregå pröfning af dikestvister, underkändes på den grund, att, enl. nu gällande lag, domaren är oförhindrad att sådant föreskrifva. Den andra, att sådana frågor skola afgöras af AgodelningsBätt, afslogs på den grund att åt denna rätt, som icke är annat än en skiftesdomstol vid förekommande ägoskiften, för att afgöra huru den ena partens ägor skola ligga och jemföra hans förutvarande ägor med dem han skall få, icke lämpligen kunde updragas tvistefrågor sådana som de om dikning. Frih. Raab, Adam Christian: Jag hoppas kunna tyda Gr. Sparres upträdande mera som ett försök att ursäkta, än åsyftande att försvara Utslcs förslag. Genom den uplysning Gr.
Kommunal-råden, äfvensom särskildt tillsatta styrelser öfver kommunala verk och inrättningar, ega att, under högre myndighets öfverinseende, förvalta de till vederbörande kommuner, verk och inrättningar hörande skogar, på sätt framdeles kommer att stadgas. Dock skola, intilldess annorlunda varder förordnadt, de i detta ämne nu gällande lagar och författningar samt beslut och reglementen tjena till efterrättelse. Rådet utnämner: l:o. Tjenstemän, af alla grader, hvilka hafva befattning med kommunala skatter och avgifter; kunnande dock Rådet uppdraga åt Magistraten att lägre befattningar tillsätta. 2:o. Ledamöter i styrelser öfver fromma stiftelser och välgörenhets-anstalter. Denna utnämning sker för den i lag bestämda lid och efter två särskilda förslags-listor, hvardera upptagande två gånger så många namn, som befattningar äro att tillsätta, och upprät - fi2 Bilaga lill Allm. Best'.- neli Ekon-Visir.s Del. M (27. fade, den ena af vederbörande inrättnings styrelse, den andra af Borgmästare och Råd. Kandidater, uppförda på den ena listan, få äfven finnas på den andra. De laga iäf och hinder sorn, enligt mom. i, 2 och 5 af Ari. XLVIII samt Art. 1.1 utestänga från utnämning till ledamot i Kommunal råd, äfvensom den uti mom. i Art. VII af denna lag föreskrifna valbarhets-egenskap, ega likaledes tillämpning pä ledamöter i styrelser öfver fromma sit(leiser och välgörenhets-inrättningar. Protokoll och beslut angående dessa utnämningar skola öfverlämnäs till Provins-rådets Ständiga Utskott. Ledamöterne i förenämnde styrelser kunna entledigas af det Ständiga Utskottet på begäran antingen af dessa styrelser sjelfve, eller af Kommunal-rådet. Genom hvad nu stadgadt blifvit, är ingen förändring gjord uti de förordnanden, som ligga til! grund för dylika inrättningars ställande under särskild förvaltning. 5:o. Byggmästare och andre, som hafva befattning med uppförande och underhåll af Kommunen tillhöriga byggnader. 4:o.
Minskas uplagan så minskas äfven Statsverkets kostnader, ehuru visserligen ej i samma proportion, dock tillräckligen för att blifva sa obetydliga, att de, jemförelsevis med deni som Statsverket för dylika arbeten fått oell får vidkännas, icke synas böra kunna föranleda någon anmärka., äfven efter de strängaste Stalshushållnings-prmdper» Hvad åter frågan om ”arbeteis beskaffenhet” angår, eller den del af anmärknin, som innehåller att ”endast färre delar deraf årligen utkomma”, så vågar jag tro, att, så framt den öfver arbetets utförande upsigt-ägande myndighetens officiell afgifna yttranden lillerkännes något vitsord, någon skälig anledn. till klander å Revisorernes sida icke bordt förekomma. 1 detta afseende får jag nemi. 208 Den 14 December. åberopa de af t. f. Presidenten i Krigs-eolhm afgifna anderd, rapporter om arbetets fortgång (se Bil. 8). Af hvad här ofvan blifvit anfördt, lärer Ii. StatsUtsk. finna, att författningssamlings-arbetets egentliga kostnad, om man fråndrager de 6g år, då ingen arbetsprodukt lemnades, varit ganska obetydlig, samt ali om uplagan bestämts mera öfverensstämmande med behofvet och försäljningen skett icke uteslutande genom en K. Krigscolhii tjensteman utan genom spridning i bokhandeln, den säkert kunnat blifva ännu obetydligare. Hade arbetet oafbrutet fortgått, borde Staten till och med kunnat i framliden motse någon behållning, då säkert efter hand samtlige litlarnc kunnat försäljas, i fall de årligen blifvit kompletterade med sedan deras utgifning utkomne författningar i supplement-uplagor.
Hvad derefter fattigvårds-ärendena angick, så hade i 17:de århundradet hospitalen och barnhusen först hänförts under Kansli-kollegium, men sjukvården i andra instansen derefter blifvit afsöndrad till ett Collegium Medicum, äfvensom, och genom Kyrkolagen, sjukstugorna eller de egentliga fattigstugorna, jemte hospitalen, ställdes under Landshöfdingarnes och Biskoparnes samt lägre verldsliga och andeliga myndigheters, eller ock hvarje församlings, särskilda vård, hvarvid alltsedan förblifvit. Öfverstyrelsen af hospitalen och barnhusen åter hade under påföljda tiden varit åtskilliga myndigheter uppdragen intill stiftandet år 1787 af Serafimer-Ordens-gillet, hvilket, enligt dess ännu gällande instruktion, skulle hafva öfverinseende öfver alla hospital och barnhus, Stockholms stads barnhus likväl undantaget. Serafimer-Ordens-gillets befattning med fattigvården kunde dock numera anses obetydlig, emedan blott 3:ne barnhus, nemligen Malmö, Lidköpings och Gustafsbergs vid Uddevalla, för närvarande stöde under dess inseende; och om än genom Landshöfdingarne från Gillet utdelades uppfostringsbjelp åt fattiga barn, vore likväl Gillets befattning för öfrigt inskränkt egentligen till sjukvården och förnämligast den, som rörer sinnessvaga. De egentliga fattigvårdsärendena från församlingarne hade sedan äldre lider i första instansen afgjorts af Konungens Befallningshafvande, hvarifrån de numera fullföljdes hos Kammar-rätten. Såmedelst vore dock endast för tvister om fattigförsörjning en eentral-mvndighet i andra instansen, deremot i ärenden, rörande stadfästelse af fattigvårds-reglementen eller stadgar för fromma stiftelser, der fattiges försörjning, undervisning, sysselsättning och sjukvård understundom i förening förekommo, någon myndighet icke funnes att af Depar - Bxpeditions-Vtskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 469. temen ts-chefen rådfrågas, helst Kammar-rätten, som voCe en domstol, icke torde lämpligen kunna anbefallas att deröfver sig yttra.
Räkningarne utan olägenhet skulle kunna författas och af: Den 4 Ålars. 63 afslutas till ilen 31 December, och således leomina att omfatta enahanda tid, sorn förteckningarne. I följd af allt detta har Utskottet för sin del ansett de af Herrar Fullmagtige uppgifna betänkligheter icke vara af sådan beskaffenhet, att de kunna verka något hinder deremot, att Riksgälds-Contoirets Räkenskaper och Hufvud-Böcker afslutas till samina tid, som genom Författningarna för Hands Böckernas afslutande är föreskrifven-; i händelse Riksens Ständer skulle pröfva en sådan förändrad Boksluts-tid vit! RiksgäldsContoiret böra införas. Flerr Grefven och Ordföranden gjorde proposition till bifall å Räkenskaps-Utskottets Betänkande, som med Ja besvarades. Och beslöts, i följd häraf, att ofvanberörde väckta fråga skulle uti Berättelsen till Riksens Höglofl. Ständer hemställas, samt Utdrag af detta Protocoll Berättelsen bifogas. Ut Supra. In fidem C, Sylvan. Litt. C. Högvälborne, Välborne, Högärevördige och Höglärde, Adle och Högaktade samt Välförståndige Herrar och Män, samtlige Fullmagtige i Riksens Ständers Riksgälds-Contoir!
Och han hörde genast af »Rödväpplingen» — »den yngsta och användbaraste af sorten», som Behr uttrykte sig — huru öfverraskade damerna blifvit, när herr Janson »brutit sig in» och narrat dem öfver på sin sida. Närvarande voro, utom Valborg och Margit Schrowe, fröken Kärr, Rödväpplingen, samt någon till. Hvad han hade många underliga saker på bord och väggar, den kaptenen! Och altsammans var från främmande länder. Där fans en söt, liten, torkad sköldpadda och tanden af en krokodil och en hajfena och de allra grannaste koraller; — Rödväpplingen blef först skrämd från vettet vid åsynen af ett alnslångt radband, med stora, svarta kulor, som kaptenen kallade ett fragment af en neger-ryggrad, men höll sedan på att kikna af skratt öfver sin lättrogenhet. Och den artige värden skålade med dem, och trugade drufvor på dem, och berättade en rörande historia om en pojke och en kanariefågel och ännu ett annat slags fågel. Efteråt sjöng han, ackompanjerande sig själf på gitarr: ”Ein Jüngling hatte ein Mädchen lieb, sie flohen heimlich vom Hause fort es wusst weder Vater noch Mutter.” Rödväpplingen bad om noterna och fick dem. Nyfikenheten blef alt större och större — växte som en vårflod, så att skvallret fick tillräckligt vatten på sin kvarn. Du gode Gud, huru där malades! Ju lifligare man sysselsatte sig med kaptenen, desto flera historier gjorde sin rond. Och det tyktes roa honom själf att ständigt ge ny anledning. Men huru kunde han vara så obetänksam! Det kom underligt prat i svang om ett djärft streck, som han gjort sig skyldig till på en resa inåt landet. Hvari det bestod, måtte ha varit svårt att förklara, ty ingen åtog sig risken af ett bestämdt påstående; men det var ju detsamma, naturligtvis. Man talade länge och väl därom — stoppade i säckarna och förde till kvarnen. Sedegren hämtade dit sin fasta öfvertygelse om, att nu var Valentin Jansou icke mera gångbart mynt.
Jag nu besluta om en vid denna riksdag föreslagen grundlagsförändring, helst ingen verkställighet å ett sådant olagligt beslut kan följa. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Den siste talaren har förmenat, att Constit.Utsk:s ifrågavar. betänk, ej skulle kunna återremitteras, emedan det innefattar svar på en återremiss. Jag får i anledn. häraf fästa uppmärksamheten derå, att detta är ett jemnkningsbetänk., som nu för första gången är inne; och liksom Stånden alltid ansetts kunna återremittera dylika betänk:n från StatsUtsk. eller hvilket annat Utsk. som helst för att få ändring i en voter:spropos., med hvilken man ieke varit nöjd, lika så måste förhållandet vara här. I afseende på hvad samme talare för öfrigt anfört, vill jag ej trötta med förnyad uppläsning af grundlagen, utan blott upptaga den emot mig särskildt riktade anmärkn. att jag oriktigt skall hafva påstått, det grundlagen kan upphäfvas till följd af 81 §. Jag får nemi. härtill svara, att min mening naturligtvis ej kunnat vara, att sådant skulle ske på annat sätt, än grundlagen stadgar, d. v. s., att det föreslås vid ena riksdagen och beslutas vid den andra. Men hvarje förslag af Constit.Utsk. till ändring i grundlagen, hvad är det annat än förslag till upphäfvande af grund - Den 11 December f. m. 137 grundlagens förut, gällande bud? Detta synes sä klart, att det förundrar mig, huru det kan sättas i fråga, Tvisten härom hörer likväl nu icke till saken, och jag lemnar den således i förmodan, att någon vidlyftig discussion i ämnet ej vidare skall behöfvas, utan att Ståndet nu följer samma princip som förut och således återremitterar ifrågavar. betänk. Frih. Roye, Ludv.: Lika med den siste talaren är jag af den tankan, att detta betänk, såsom ett jemnkningsbetänk. kan återremitteras; men i frågan, om det bör återremitteras, skiljer jag mig från honom.
Det är till förekommande häraf, sorn jag framlagt den lindriga föreskriften, som innefattas uti mitt förslag, hvilket icke kan drabba någon annan husbonde, än den, sorn i stort vill göra en massa af underhafvande brödlösa. Om någon kan framställa ett bättre förslag.än mitt, ledande till samma mål, skall jag afstå från mitt förslag; men i annat fall får jag anhålla om bifall dertill, sedan 10 §:n blifvit afslagen. Gr. Anckarsvärd: Jag liar förenat mig uti Frih. Baabs förslag ; men sedan jag tagit närmare kännedom om detsamma, mäste jag frånträda denna åsigt och förena mig med dem, som önskat afslag på $:n. Jag tror det vore ett högst beklagansvärdt tillstånd i mitt fädernesland, on> dessa lags.tadganden verkligen vore af behofvet så påkallade, sorn en eller annan talare förmodar. Jag hyser icke den öfvertygelsen; och jag förutser ganska mångå vådor och frön, nedlagda till svåra missförhållanden, 0111 denna § skulle af B. St. antagas. Dessutom föreställer jag mig, att , 0111 denna § kommer till Konungens sanction, densamma äfven der skall möta ett hinder, sorn jag skulle önska lil elve en naturlig följd af förutseendet utaf de verkningar jpns antagande kunde medföra. Jag fruktar således icke alt den skall blifva antagen. Det vore alltför nedslående för min känsla, om så liteu kännedom om landel skulle finnas hos Conseljen, alt den lunde vinna framgång, dag anhåller om Hr Fyrh. o. Landtm:* propos, lill alsing å denna §. Rf von Rosen, Georg: Jag tillhör det Utsk, sorn uppgjort detta förslag. Jag uppträder visserligen icke för att taga Ulsktn i försvar; meri i anleda, af hvad jag hört, anseljag inig skyldig att åtminstone motivera majoritetens heslut. Det är gifvet, att på 9, to, It och 12 §§:na hvitalnästan hela författningen.
Frih. Cederström, Thure, har åberopat de fördelaktiga vitsord om i fråga var. arbete, som man i Preussen lemnat det: men han bar tillika omtalat, alt man der berättat, hurusom Cronstrands arbete blifvit ulgifvet på vår aflidne Konungs bekostnad. Om det förra yttrandet frän Preussen icke bar mera grund än det sednare, så är i dess tillförlitlighet intet skäl att bevilja förökade anslag. Hr Gr. o. Landtm, torde ock erinra sig, det Frih. Cederström yttrat, att derest Hr Cronsland icke finge 2,000 r:dr om äret, summa 6,000 r:dr, så önskade Frih., alt intet sådant anslag mätte komma i fråga. Denna mening torde Hr Gr. och Landtm, benäget taga i öfvervägande när propos:r skola framställas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade ånyo, det han ansåg propos. till bifall böra först framställas, och hemställde för den skull, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Ulsk. under Litt. d) i 17 punkten af dess förvar, utlåt, tillstyrkt. Ro - Den 6 November o. m. 97 Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Fl. Ex. förklarade, rict lian troll sig linna, ali R. o. Ad. med öfvervägande ja besvaral denna propos. Frih. Cederström, Thure Fredr., hegärde votering. Under det förslag lill voler.propos. till följd häraf uppsattes, anmälde sig ånyo oell yttrade Frih. Cederström, Thure Fredr.: Som votering af mig har blifvit begärd, sä får jag anhålla, att propos. mätte blifva bifall till Utsk:s betänkande, och conlrapropos. det af mig gjorda yrkandet, alt R. o. Ad. mätte återremittera betänk., med förklarande, att Ii. o. Ad. bifaller den af mig gjorda motionen. Hr von Hartmansdorff: Då Frih.
Jag skulle möjligen kunna lata leda mig dit, ojrn jag såg någon gifven ansvarighet för hvad man gillar; men då man ser, att ansvarigheten icke lär kunna falla på den af Styrelsens Ledamöter, som yrkat denna! satts, lärer det blifva på oss, sorn den faller, och då böra vi val göra vårt yttersta, för att komma sanningen så nära, som möjligt är. Huru är det möjligt att nu uppställa grunder? Man säger, att dessa hafva ej att göra med détaillerne; men är det val tänkbart, att, när vi komma längre fram, vi icke skulle finnå1 detaiilerne stå I det närmaste sammanhang med grunderne, och detaillerne hafva vi ännu ej hort upplagas. Om det nu skulle handa att man sedan skulle finna dem stridande emot allmänt väl, hvarstå vi då? Man säger att Utskotten förklarat, att så kan för sigga; meni om blott tron skall verka, .så kan man ju helt simpelt på blind tro antaga Utskottens förslag; för min del tillstår jag dock att i verldslig!» saker detta ejär det rätta sättet att procedera. På denna grund, och i stöd af de betydeli ga anmärkningar, somblifvit gjorda, anhåller jag om aterremiss, dock under förbehåll, att jag anser vidare discussion i ämnet böra äga Den 14 Julii éi rri; [y 5 51 ruin, i händelse votering verkeligöjn skulle begäras. Åtskillige yttrade härtill deras bifall; Friherre Björnstjerna, MagnusEn värd Ledamot Herr Rosenblad har trott sig finna' motsägelse uti Utskottens behandlingssätt af detta mål, om det varit deras tanka, att huf-, vudgrunderne borde serskilt, och detaillerne ser-, skilt afgöras, enär Utskotten förut, i anledning af den utaf mig gjorde Motion om uppgifvande af grunder för Financeplanen, förklarat, efter! den valde Ledamotens tanka, att de ej kunnat skilja detaillerne från hufvdgrunderne. Utskotten hafva, efter min tanka, handlat ganska: consequent, då de på samma gång framlagt detaillerne och grunderne.
Dalman på ett nöjaktigt sätt vederlagt dessa inkast, skall jag erkänna hans tydning, men icke förr. Hr Dalman har vidare fästat sig vid mitt yttrande, att en anmärknrsanledning icke blir anmärkning, förrän den af Constit.Utsk. godkännes, och Hr Dalman har sagt, att en anmärknrsanledning förvandlas till anmärkning, då den i RiksSt. upptages. Men i sådan händelse skulle RiksSt. anses hafva gjort anmärkning, utan att ens hafva vetat, hvari den består, och genom blotta upptagandet bundit händerna på sig, så att en anmärknrsanledning alltid skulle förvandlas till anmärkning, hvilket väl icke kan vara meningen. Gr. Cronhjelm har ansett, att endast hans motståndare finna § otydlig, då deremot han sjelf och de, sorn tänka lika med honom, finna den solklar. Jag vill icke yttra mig, huruvida någon solblindhet tilläfventyrs förefinnes hos dem, som anse 5 solklar; men jag har i dag hört Hr Cederschjöld sjelf erkänna, att lagstiftarpes afsigt varit, att R. St. icke skulle äga att oinskränkt afgöra anmärknrsfrågor, ehuru Sveriges skyddsengel, såsom Hr Cederschjöld yttrade sig, förde pennan, så att man skref annat, än man menade, och således lärer icke $, äfven efter den sidans åsigt, vara utan all tvetydighet. Frih. Boye har ansett sig genom ett yttrande vid 1818 års riksdag punkt för punkt hafva vederlagt min i dag gjorda framställning. Jag vill icke besvära Ro. Ad. med en undersökning, huru härmed sig förhåller; jag vill blott uppmana den värde talaren sjelf att efter justeringen genomläsa min framställning, då han depi skall finna flera skäl, som af honom icke ens blifvit omnämnda, än mindre vederlagda. Frih. Boye har 38a Den 3o Juni f. m. äfven såsom bevis för sin åsigt anmärkt, att R. St. vid en föregående riksdag icke antagit en då föreslagen förändring till förtydligande af 107 §.
Äcngf. &'rtg3*$ollcgit or ttft 6a 11 oitS^afbeln t ng från ^valtnar f. b. fäfhttng tidljöranbc mallar ocf; lägenheter, 1,630 9f:br årligen imber åren 1838, 1839 ocfj 1860 4,930: — 15:o Sid btlbanbc af uiaterialförråb för fäU6rt;gge Sid itppföranbe af ett fafernöpggitab ut. m. på 9län Std bito af förråb3f)it3 för betuaranbe af bemärtng3 Std författning af Sopograftffa Äcrpfcnä arbeten, 27.000 9i:br årligen imber åren 1858, 1839 ocf) 1860 81,000: — 17:o Std betädanbe af fftditabeit medan tidgångarne ocf) fofhtaberne för tnbclta armeenä utrebning, 4,965 9i:br 85 öre årligen imber fatnnta 5 år 14,891: 49. 18:o Sid öfabe foftttabcr för itnberf)ådanbc af bcfläbnabéfc ocf) utrebningös m. fl. perfeblar loib ©luca ocf) Slubra Sif* 9t t €' Ö b rt 3 Ö 19:o £ifl öfabe BeffäbnabSfofhtabcr för <Sappör Sill tetåefaube af fcrtftcn t 1857 år3 anffag för vårf* luabe garnifon3regeinentcna3 mathållning 150,000: — 25:o Still unbcrftöb åt Officerare af armccnS fårffilba l)ttf