Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets öfriga gällande Grundlagar, deli ej till det Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll, utan min uttryckliga anmärkning och reservation, fira eller föra låta, ännu mindre lill expedierande befordra eller befordra låta något, som emot de gällande och erhålle från statsmedlen en efter göromålens vigt och mängd lämpad vedergällning, den Riksens Ständer i sammanhang med den öfriga statsregleringen ega bestämma. "22 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. •Grundlagar stridande är. Äfven skall jag, vid Riksdags-ärendenas afgörande, med goda råd och underrättelser, samt upplysningar om hvars och ens lagliga rättigheter och skyldigheter, Ståndets Ledamöter tillhanda gå, samt med all min förmåga söka att bringa dessa ärenden till ett med Grundlagame instämmande slut. Detta allt lojvar jag att troligen hålla: Så sannt mig Gud hjelpe till lif och själin §. 25. Riks-Stånden utnämne utan dröjsmål sina Deputerade, hvilka med Landtmarskalken och Talmännen, hvart Stånd för sig, inför Konungen må nedlägga Ståndens vördnad och lyckönskan, samt likaledes uppvakta Drottningen och de Kongl. Personerna. Stånden utse derjemte Deputationer att inbördes hvarandra helsa och lvckönska. §. 26. Konungen, eller, i de fall 4, 5, 6 och 7 §§. omröra, Stats-Rådet, late genom en Härold, under hittills öfliga ceremonier, utlysa dagen, då Ständerna, efter förrättad Gudstjenst, må sammankomma på Rikssalen. Gudsljenstcn, hvartill alla Stånden böra enhälligt infinna sig, förrättes af en Biskop i Stadens Storkyrka. Efter dess slut, uppträde å Rikssalen först Bonde-Ståndet, vidare BorgareStåndet och sist Preste-Ståndet, alla, hvart för sig, anförde af deras Talmän. Ridderskapet och Adeln, anförde af Landtmarskalken, vare Konungen följaktige, och intage samtliga Stånden de dem anvista ställen.
Skrifvelse N:o 67. trott densamma lämpligast böra tilläggas kommunal egenskap, så att det må af kommunerna sjelfva få bero, icke blott huruvida de vilja ålägga kommunens innevånare, sorn hafva hundar, en årlig till kommunen ingående skall, utan äfven alt bestämma densammas belopp, dock all den icke lår öfverstiga 5 R:dr Rmit. 1 följd häraf hafva Rikets Ständer beslulit, alt icke blott hvarje särskild stad, ehvad den består af en eller flere församlingar, utan ock hvarje församling å landet må ega rätt bestämma, huru» vida, lill hvad belopp och för hvilka slag af hundar kommunen för längre eller kortare tid vill ålägga hvar och en inom kommunen boende person, som innehar hund, ehvad lian deraf är egare eller icke, en årlig, till kommunen ingående skatt, hvilken dock icke må öfverstiga Fem R:dr R:mt för hvarje sådan hund och hvilken skatt kommunen må ega använda för sina egna hehof. Hvarom Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. Majit täcktes utfärda nådig Författning samt dervid i ämnet meddela de närmare föreskrifter, sorn kunna finnas vara af behofvet påkallade. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 9 Juni 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Juli l*SO. Presle-Ståndet den 80 Borgare-Ståndet den 81 Bonde-Ståndet den 81 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om befrielse för åtskilliga stapelstäder att hålla ståndigt upplag af salt.
Förbättrade kommunikationer för de nordliga länen blifva med hvarje dag allt mer och mer af behofvet påkallade. Vid sistförflutna riksdag väcktes ock af flera ledamöter inom särskilda Riks-Stånd motioner i detta hänseende. Bland dessa motioner utgick en från undertecknad i och för förbättringar å landsvägen från Bergvigs bro genom Helsingland, Medelpad och Ångermanland till Westerbottens länsgräns. På Statens bekostnad blof ock utaf det vid sistlidne riksdag beviljade allmänna anslaget till väganläggniugar undersökning verkställd för Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 523 ifrågavarande landsvägs förbättring; och är det på grund af det utaf vederbörande tjensteman upprättade kostnadsförslag å denna vägförbättring, som jag nu vågar bos Rikets Ständer begära anslag för förbättring af landsvägen utmed kusten genom Wester-Norrlands län. Att denna väg är särdeles backig och i högsta grad svår att färdas, är kändt af hvar och en, som besökt dessa trakter. Huru menligt detta förhållande måste inverka på ortens rörelse, är lätt att inse, liksom att bot i missförhållandet är högligen af böhofvet påkallad. Tacksammare än Wester-Norrland kan ej heller uågot län vara för hvad Staten anvisar för kommunikationernas befrämjande, ty förbättrade vägar framkalla odling. De norra länens anspråk på Statens mellankomst i detta hänseende hafva hittills obetydligt blifvit tillfredsställda. Dessa orters rikedom på resurser erkännes, men utan kommunikationer kan den ej tillgodogöras, hvadan fara är för handen att, derest ej kraftigare åtgärder vidtagas, dessa vigtiga orter komma att ännu i många år till fäderneslandets skada ligga i dvala. Innebyggarne i Wester-Norrlands län se med glädje och utan afund de södra orternas utomordentliga utveckling i kommunikativt hänseende, väl vetande, att allt, som länder till fäderneslandets förkofran, skall glädja dess söner, helst då de med ingalunda obetydliga uppoffringar dertill medverkat; men de hysa dock den förhoppning, att sjelfva någon gång få so sin egen hembygd utgöra föremål för det allmännas omtanke. Enligt åberopade förslag utgör omläggningskostriaden för ifrågavarande väg genom länet utmed kusten 610,372 R:dr 22 öre R:mt.
Tro vi oss vara klokare än alla de Nationer, som i skygd af det här så illa utskrikna Prohibitifsystemet stigit och stiga i välstånd, eller vilja vi ej se omkring oss för att förnimma hvad som sker , och föregår hos andra , utan sjelfklokt försöka att ensamme realisera ett ideal, som finns i böcker, och som aldrig i någon Europeisk Stat blifvit försökt utan att ©lyckor deraf uppkommit. Man lär ej få glömma, att man ej är en - 204 Ven 14 Augusti f, m. suni i verlden, och man gör sannerligen bättre' oni man med alfvare fortgår i ett erkand! godt systeme', än att blottställa sig för halsbrytande experimenter; oell hvilken har väl nog förtroende till£sin|egen allvishet att vilja blottställa det dyrbaraste man äger sitt Fädernesland, för oberäkneliga vådor, emot en högst problematisk vinst. För min del skall jag aldrig säga ja till denna förslags mening. Jag lider åf blotta tankan. att ioo,ooo:tals Svenskar äro på förslag att blifva det närmaste offret, och hela landet det slutliga offret för ett efter min öfvertygelse förfärligt systeme; men jag skall åtminstone hafva den trösten att icke allenast hafva voterat Nej, utan äfven att efter yttersta förmåga hafva sökt motverka detsamma. Frih orre Wrangel, Henning]: Det ifrågavarande Betänkandet rörande TullTaxan, är af den ytterst stora vigt, att dess mer eller mindre fullkomlighet inverkar betydligen på Näringsfrihetens trefnad, och är det endast genom en sammanstämmande enighet vid behandlingen af detta ämne, som man kan ledas till den välmåga ooh sjelfständighet vi eftersträfva. Förslaget till Tullafgifternas bestämmande har efter min tanka, två sidor som noga böra ätakiljas, och hvar för sig särskilt bedömmas. •». Den 14 Augusti f. m. to5 Den ena utgöres af de grunder hvarpå den livilar, och den andra består af de missbruk, dessa i erfarenheten äro underkastade.
Redan då denna fråga vid Remissen 47 H. 8* n6 Den 26 O c t o b e 1’ f. rti. till Statsoch Ekonomi-Utskotten helland* lades inom Riddarhuset, vågade jag dervid afgifva mitt yttrande, och jag vidhåller alltid den fasta tro och öfvertygelse, att passevolance-inrättningen är för Rustoch Rotehållare i allmänhet så fördelagtig, att örn ej Rikets Ständer funnit godt behandla detta ämne, utan det blifvit lemnadt till obehindradt afgörande emellan Kongl. Maj:t och Kronan, samt Rustoch Rotehållare sjelfve, betviflar jag ej, att ju det föreslag* lia beloppet af 7 R:dr Banco, i ett för allt för hvarje karl, såsom Passevolance-afgift, blifvit med endrägt och belåtenhet antagit af alla dem, som icke afse mindre en ökad kostnad genom återgången till hvad som ägde rum före Passevolance-Inrättningen, nemligen utgörande af skjuts, matsäck och drickespeliningar till alla möten och cornmenderingar m. m., än nöjet bestrida en sak , som, ehuru motsagd, likväl efter min öfvertygelse skall nödvändigt äga företrädet. Jag åberopar den likstämmighet i tänkesätt, som var rådande bland Rust-och Rotehållare, när prolongation af PasseVölancen sist erbjöds för 2:ne år, och huru anbudet antogs med få undantag, ehuru 1 R:dr högre än den nu föreslagne afgiften. Sjelf Rustoch Rotehållare är det ej endast för mili egen del jag önskar antagandet af den föreslagna Passevolancen, utan jag är viss på, att om Rustoch Rotehållares röst, sådan den kom från dem sjelfva, här kunde oför - Dén 16 Octo ber f. m. 117 stale!L framtränga, skulle (len påkalla antagandet af Utskottens Utlåtande. Jag bestrider nu, likasom förra gången, passevolancens läggande på bevitlningen såsom icke rättvis, och anhåller om Herr Grefvens och LandlMarskalkens proposition till antagande af Utskottens förslag.
Jani 184i • Stockholms Slott den 24 Maj 1841, och fann Ridilerskapet och Adeln denna Nådiga Skrifvelse icke erfordra annan åtgärd, än alt läggas lill bandlingarne. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Banco-Utskottets den 2 och 3 dennes på bordet lagde Memorial N;o 182, med förslag lill åtskilliga förändrade sladganden uti 5;te Artikeln af nu gällande Banco-Reglemenle. S. D. Återremitterades Siats-Utskottets den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 568, i anledning af Professor Gejers motion om anslag till Riks-Archivels tjenstemän. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Stats-Utskottets den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 56p, i anledning af Herr Biskop Agardh’s motion, angående rum uti Rikets Sländers hus för Nordiska Naturforskarne vid deras nästkommande år inträffande sammanträde i Stockholm. S. D. Vid nu skedd föredragning af Yällofl. Borgare-Ståndets, genom protocolls-utdrag af den 3 dennes, gjorda inbjudning till instämmande uti Ståndets föregående dag, vid afgörandet af Stats-Ulskottets Utlåtande Nto 56o, i anledning af återremissen å Utlåtandet N;o 444» fattade beslut att godkänna i:sta momentet af Utlåtandet N:o 560, och gilla det senare momentet, med tillägg af orden ”efter Commerce-Collegii samt Handels-Societeternes i Rikets Stapelstäder hörande/’ fann Ridderskapet och Adeln för godt att antaga denna inbjudning. Från Högvördiga Preste-Ståndet. S. D. Sedan Kongl. Majps, denna dag aflemnade Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående mötes-passevolancens upphörande; gifven Stockholms Slott den 24 Maj 1841. nu uppläst blifvit, fann Ståndet för godt densamma till kännedom och i agttagande, till Statsoch Expeditions-Utskotlen remmitlera.
Läns-Directionerne egde i sådant fall samma pligt och enahanda rättighet mot Districts-Directionerne; och borde Konungens Befallningshafvande dem härutinnan med deras Embetsålgärd tillhandagå. Uti denna motion hade en stor del af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter instämt. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskolten, som ansett motionerne i denna fråga böra i ett sammanhang gemensamt behandlas, hafva, vid pröfningen af detta ärende, framförallt funnit angeläget vara, att söka utreda de allmänna grunder, som dervid böra tagas i betraktande, för att tjena till vägledning för ett ändamålsenligt beslut. I sådant afseende företer sig först frågan om nyttan och behojvet af Folkskolor. Utskotten få härvid vördsamt anföra, att Utskotten visserligen instämmä med Läroverks-Comitéen, om upprätthållandet af den grundsats, alt Religionsundervisningen börj genomföråldra-omsorgenj serdeles den moderliga, bibringas barnen, på det att denna undervisning må gifva de intryck af lefvande Gudsfruktan, hvilka ingenstädes kunna för barnen blifva så verksamma, som inom det christliga hushållet; men då erfarenheten torde hafva visat, att föräldrar eller målsmän antingen försumma att förskaffa barnen denna undervisning eller ock befinnas oskickliga, ovilliga eller oförmögna dertill, och då således densamma icke lärer kunna på alla ställen och för alla barn med erforderlig säkerhet påräknas, utan torde af förefallande hinder och omständigheter mer eller mindre åsidosättas, eller ock, om den icke uteblifver, åtminstone icke verkstätlas med den nödiga omsorg, som vederbör, så förmena Utskotten nyttan af Folkskolor vara ostridig, ej för att uttränga den husliga undervisningen af föräldrarna, som icke bör åsidosättas, utan för att, jemte densamma, der den finnes, på ett fullständigare sätt leda till ändamålet. Det synes nemi. blifva en gifven följd, att då barnen på d’étta sätt kunna erhålla en större och säkrare kunskap och färdighet i de stycken, som 6 Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande
Den som, i enlighet med Utskottets, af två Stånd godkända förslag, anser införsels-tullen å Bomulls-väfnader, ”andra slag”, böra bestämmas för: öre. första under-afdelningen till — 40. andra dito „ — 70, och tredje dito „ — 90, per skålpund, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma, enligt Presteoch Bonde-ståndens beslut, omförmälda afgifts—belopp att tillämpas först från och med år 1860, men för den föregående tiden, eller åren 1858 och 1859, alt bestämmas för. R:dr öre. första afdelningen lil — 50. andra dito „ — 80. tredje dito „ i: — allt skålpundet. Denna votering har utfallit med 35 Ja emot 86 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 24 Förstärkta Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 28. Band. a) Om kontra-proposition: 72:dra omröstningen (80 prop.). Den som till kontra-proposition i liufvudsakliga voteringen, angående införsels-tullen å rubriken ”andra slag” Ylleväfnader, antager Ridderskapet och Adelns beslut, att bestämma denna tull för åren 1858 och 1859 till 1 R:dr 50 öre samt derefter till 1 R:dr 25 öre skålpundet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Presteoch Rorgare-ståndens beslut, att åsätta nämnde artikel en införsels-tull af 1 R:dr 50 öre per skålpund. Voteringen har utfallit med 48 Ja och 71 Nej; i följd hvaraf Presteoch Borgare-ståndens beslut blifvit antaget till kontra-proposition. hj I hufvudsaken: 13:dje omröstningen (81 prop.).
Det var Utskts öfvertygelse, att Representationen, såsom den nu är organiserad, aldrig skulle godvilligt ändra nuvar. representationsform, just för att kunna bibehålla Ståndsfördelninggn och Ståndens privilegier, och derföre har Utsk. äfvensom jag trott, att man på en annan väg skulle kunna inrätta något under namn af Landtständer, som småningom, i fal! det vlmne bifall, skulle kunna borttaga det felaktiga i nuvar. Representation. Jag erkänner denna tanke öppet och skall gerna låta mitt namn gå med denna tanke till efterverlden. Utsk. såg från första början, att någon stor och genomgripande förändring i våra representativa former icke var möjlig att tillvägabringa i ett Utsk., sammansatt af 6 ledamöter från hvarje af de 4 RiksSt:o, af hvilka ledamöter hvar och en sökte försvara sitt Stånds andel i Representationen. Det var under sådana förhållanden, sorn en eller två ledamöter af Utsk., hvilka icke förtjena att stämplas för lättsinnighet, försökte all tänka ut något annat, som kunde sättas 1 stället för förändringen och, i fall det vunne bifall, öfvertyga de klentrogna, att det finnes något bättre, än det nu bestående fyrdelade elementet. Om man behagar gå så djupt in i denna tanke, torde man finna, att den ej är så förkastlig, sora den vid första påseendet synes hafva förekommit några värda ledamöter; och min öfvertygelse är, att det gifves provinser i vårt land, der institutionen af Landtständer ej allenast skulle blifva välkommen, utan jemväl omfattas med det nit, vilja och Den 16 Octobcr e. m. 37 kraft, att 24 provinsers bos Regeringen framställda opinion ej kunde lemnäs ulan afseende. Man bar emot detta förslag anmärkt, att det ej kunde mötas med bifall derföre, att Landtständerna endast skulle upptaga önskningsmål, hvilka skulle hvila till påföljande landtdag. Då man framställt denna mening, har man erkänt, alt man ej tänkt sig in i föi-slaget, hvilket innehåller: "På landtdag må, med undantag af grundlagsfrågor, motioner kunna framställas i hvilket ämne som helst, ehvad det beträffar
Till saknaden af ett dylikt förbud ville motionären dock sluta deraf, att dels en militärmyndighet skulle nyligen anmält, att en trupp-afdelning blifvit beordrad att samlas klockan nio på söndagsmorgonen, dels ock, civilmyndigheten, jemte tillkännagifvande häraf, utsatt mönstring med nämnde trupp, eller s. k. ådermöte, till klockan elfva samma dag. Ett sådant förfarande — hvilket efter motionärens tanke icke kunde hafva en ursäkt i någon tvingande nödvändighet —- stötte det fromma, religiösa sinnet och torde icke gillas ens af dem, som gerna ville benämnas »fördomsfria*. Det vore ock svårt att inse, hvarföre eu dylik samling, som den nyssnämnda, skulle utsättas till klockan nio förmiddagen, samt ådermötet till klockan elfva, hvarigenom icke blott truppen utan äfven en god del af de rustande, som till lith. Ull B. St. Fröt. 1862 #■ 1863. 8 Sami. 2 Haft. 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 3. samlingsplatsen måste medfölja, förhindrades att bevista gudstjensten, E synnerhet som vid ett dylikt möte icke förekoinme något som påkallade längre tid, än att hela förrättningen kunde medhinnas på eftermiddagen. På grund häraf och i förmodan, att den anmärkta bristen i hithörande författningar vore lätt att afhjelpa, har motionären föreslagit, att Rikets-Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan om meddelande af föreskrift derom, »att der tiden för samling af sqvadron eller kompani måste utsättas på söneller helgedag, jemte den förrättning, som i sammanhang; dermed kan Konungens Befallningshafvande åligga, samlingstidcn då alltid må bestämmas till eftermiddagen.» Utskottet, som tagit denna framställning i öfvervägande, anser sig likväl icke kunna densamma understödja. 1 nu anmärkta hänseende förefinnes, efter Utskottets förmenande, ingen brist i lagstiftningen, utan bör det af motionären anmärkta missbruk utan svårighet kunna hänföras under redan gällande bestämmelser.
Böda kronopark från de betydliga åverkningar, som derå föröfvas, har Eders Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 15 Juli 1845 täckts förordna: att hvar och en af de å parken anställde fyra underjägare, mot skyldighet att vara beriden, får, utom förut anslagen lön, uppbära ett lika belopp eller 100 R:dr banko årligen till inköp och utfodring af häst: att tvänne plantörer, den ena för Byrums och den andra för Grankulla llygsandsfält, skola tills vidare å parken antagas emot åtnjutande af 200 R:dr banko hvardera i årligt arfvode och med skyldighet att i bevakningen å kronoparken deltaga, när och hvarest de dertill beordras, samt att enahanda böter och ansvar, som för åverkan å llygsandsfälten inom Malmöhus och Hallands län blifvit genom Kongl. Brefven den 2 Maj 1826 och den 17 Januari 1827 bestämda, äfven böra i afseende å llygsandsfälten å Böda kronopark tillämpas; hvarjemte Eders Kongl. Maj:t till mitt underdåniga förslag att inköpa och med parken förena de inom dess yttre gränsor eller derinvid belägna, enskilde personer tillhöriga hemman, funnit lämpligt i så måtto lemna nådigt bifall, som Eders Kongl. Maj:t, genom högstberörde nådiga Bref, behagat anbefalla mig att om inköp af de hemman, hvilka, i följd af deras läge, äro för kronoparkens noggranna bevakning mest'hinderliga, med ägarne deraf träffa öfverenskommelse; börande likväl de kontrakter, som i följd häraf kunna uppgöras, innan de blifva gällande underställas Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. 57
Nio 275, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om beräkningen af Stats-verkets inkomster; Klo 276, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande extra Stats-anslag till föremål, tillhörande 4:de, 7:de och 8:de Hulvudtitlarne; och Prot.-Utdrag den 27 September 1854. 449 Nio 288, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 192, lades till handlingarne såsom icke erfordrande någon vidare åtgärd; Nio 277, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Skrifvelse, om anvisande af fyllnad i ersättningen till Wadstena krigsmanshus-kassa och amiralitets-krigsmans-kassan för de till Stats-verket indragne rusthållssamt en-per-mille-afgifteme vid fastighets-köp; Nio 278, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, i fråga om erforderligt Stats-bidrag till upprätthållande af den arméens pensions-kassa åliggande pensionering: Nio 281, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition om anvisande af anslag för svenska natur-alsters samt industrioch konst-produkters öfversändande till 1855 års exposition i Paris, och Nio 286, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för fortsatt utgifvan de af samling af författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning; återremitterades, med dervid gjorde anmärkningar; hvaremot Nio 279, i anledning af Kongl. Majlis nådiga framställning om den genom ökad skatt å bränvins-tillverkningen blifvande tillgångs användande till inrättande af tvångs-ar bets-hus i rikets samtlige län och Stockholms stad, äfvensom till åtskillige andra föremål; Nio 2ö0, i anledning af Kongl. Majits nådiga framställning om ersättning för åtskillige af Kongl.
Om man i öfrigt jetnför de förmåner som blifvit meddelade alla andra Svenska Provincer af vida mindre politiskt och Statsekonomiskt värde än Gottland, med de högst obetydliga bidrag (ländande till dess sanna fördel) sorn Staten förunnat detta Län, kan visst icke nekas att denna isolerade vigtige provins, relatift till andra Län blifvit nog mycket styfmoderligt behandlad. Det vore således att önska, det ett slikartadt förhållande undan - V Den 21 Martn, 8*5 röjdas, på det icke mindre förmånliga resultater äfven lör det öfriga Sverige, deraf må i en framtid uppkomma. Med Herrar Tham och Cederschjöld förenar jag mig helt och hållit i hvad sorn egenteligen rörer friare Tulioch Handelsprincipers stadgande;' jag får dock vid den förstnämde värde motionistens anförande göra de anmärkningar, att vid den i 6:te momentet projecterande ”in/kränkte fria införseln af tillåt ne varor till endast vissa nationer, emot recipro• ca fördelars betingandeborde åtminstone fästas det hufvudvilkoret, att alla sådana vahror skulle komma ifrån första hand och så väl råämnet son» tillverkningen vara dess Nationers egnaproductalster; äfvensom att nämnds länders exportproducter borde vara af någorlundamotsvarigt värde emot våra; befarande ändock att ett sådant roonopoliskt stadgande skulle lätteligen urarta till ett för oss menligt prejeri Det synes mig ej heller just billigt, att alla dylika utländska importvaror blefvo alldeles tullfria, utan tordé det ändock leda till målet om de endast belädes med en så låg tull sora möjligt; då i motsatt händelse Statsverket helt och hållit går miste om påräknade intrader.