Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta K. bref lyder sålunda: ”Hos K.M. bar i nåd. öfvervägande kommit, huru otill”räckliga de vanliga reg:tsoch compagni-möten för de in”delta regttena, samt exercis-månaderna för de värfvade, äro, ”att formera en rörlig armee, emedan då ett reg:te exer”cerar allena, kunna icke de rörelser ske och den öfning ”inhemtas, som i fält förekommer, enär en armee är samlad. ”Infanteri, cavallen och artilleri, samt lätta trupper agera ”då tillsammans, medverka till ett gemensamt ändamål och ”biträda hvarandra, hvarvid åtskilligt förekommer, som icke "”kan ulöfvas annorlunda än i större corps, sammansatt af ”flera olika vapen. Så väl Konung Carl XI, som flera ut”rikes makter hafva ock ledan gifvit eflerdömen och bevis, ”huru en annee, genom (lera reg:ters sammandragande och ”öfning i fredstid, kan beredas att göra nytta i krig. Så väl i ”anseende till dessa skäl, som R. St:s SecretaUtskrs und. tillstyrkande, har K. M. i nåd. funnit nödvändigt och nyttigt, ”att vissa campements-platser blifva utsedda, der flera regrter, ”bestående af infanteri, cavallen och artilleri , kunna församlas och några veckor öfva sig i de stycken, som under ”krig isynnerhet förekomma och i en större corps endast ”kunna verkställas, hvarigenom soldaten kunde blifva van ”vid den ordning under marsch och läger, samt den hushållning och skötsel både för sig och hästar, som i fält bör ”iakttagas, kärlek och förtroende stadgas reg:ter och corp”ser emellan, samt en nyttig täflan uppväckas. I den mån ”tillgångarna medgifva, skall således en del af armeen hvarje ■”år på förenämnda sätt sammandragas, till dess den hel och ”hållen häraf blifvit delaktig, då åter på första campemelits"platsen början göres; och kommer till dessa läger sådana ”stiillen i nåd. att bestämmas, der K.
Saken är den, att man äfven i det lilla skulle söka ordna och handla mera planmessigt än man gör både på landet och i staden. Följden skulle blifva samma ordning med långt mindre oro och besvär. Vår tid skulle räcka till icke allenast för de dagliga bestyren, utan äfven till en promenad ute i det fria för att stärka vår helsa, och först och sist: vi skulle få mera tid och ett lättare sinne till att sällskapa med man och barn. » Moster Stina. Brefkort till tant Anna. Stockholm i mars 1888. Af förbiseende kom jag i mitt förra bref att uteglömma de personers namn och adresser, hvilka jag är öfvertygad skola med största beredvillighet mottaga och till bästa användande befordra de bidrag, stora eller små, som en eller annan intresserad möjligen kan känna sig manad att lemna till det storslagna företag af sann menniskokärlek, som fått namn af Asylet Pauvres Honteux. Jag skyndar härmed att godigöra min försummelse: Fabrikören G. Lagergren, Stora Badstugatan 48 A. Enkefru H. Fineman, Drottninggatan 9. Fröken Hilda Dahlman, Smålandsgatan 8. Hastel. Ouido. Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 2 5 öre pr 4 - spalt. petitrad ( Ingen annons införes under I krona. Teater och musik. Stora teatern återuppförde i onsdags Siegfrid Salomons komiska opera » Diamantkorset ». Den talrika publiken fick här tillfälle återknyta bekantskapen med en af sina gunstlingar, fröken Vendela Anderson, hvilken uppträdde i sin gamla glansroll och skördade entusiastiskt bifall, men — ledsamt nog — endast för att på samma gång taga afsked af hufvudstadspubliken. Hennes återgifvande af samma roll om söndag torde vara hennes sista uppträdande härstädes. Som bekant kommer fröken A. att för framtiden bosätta sig i Köbenhavn. Dramatiska teatern har under veckans lopp bjudit på ej mindre än tvänne pjeser af Goethe, nämligen det nätta stycket » Syskonen », i hvilket en ung skå- despelare hr Skånberg ej utan framgång debuterade, samt det djupt gripande sorgespelet » Clavigoa.
Innan man antager någon ny författning, bör man väl i första rummet söka att afhjelpa de olägenheter, som genom den gamla författningen eller rättare genom dess oriktiga tillämpning upkomma; och detta kunde, enligt mitt omdöme, ske derigenom att man inrättade taxeringsmyndigheterna på helt annat sätt än de nu äro sammansatta, ty så som de -nu äro organiserade, anser jag det vara vida bättre, om man toge Kronans tjenstemän till ledamöter i BeskattningsKomitéerna, ty dessa tjenstemän äro åtminstone edsvurne och kunna ställas till rätta för sina gerningar, hvilket icke med nuvarande Beskattningsmyndigheter är förhållandet. Med ledsnad, ja med förtrytelse har jag vid det embetsverk, der jag är anställd, icke sällan sett af Pröfnings-Komitéerne beslut, hvarigenom medborgare blifvit beskattade, utan att det minsta skäl till stöd för beslutet blifvit anfördt. Likaså bruka TaxeringsKomitéerna .äfven att förfara vid bevillningsafgifternås bestämmande, så att protokollet är naket på allt annat utom sjelfva beslutet. Låtom oss derföre förändra sammansättningen af de myndigheter, som skola tillämpa den nu gällande förordningen, låtom oss gifva dem så stränga föreskrifter att de icke kunna åsidosätta sin skyldighet; då skall säkerli - Den 9 Maj e. m. 53 gen mindre klagan uppstå deröfver att den nuvarande beskattningen är orättvis. — Jag instämmer i Hr v. Ehrenheims anhållan ätt punkten måtte återremitteras och en begäran afgå till K. M. derom att dessa Beskattnings-Komitéers beslut måtte granskas af vederbörande mjmdigheter och deras TJtlåt:n i saken infordras.
Spaniens sVagå mostånd nti emot hvad det åstadkom, då Engelska Arméen utgjorde eii Stödjepunct för Natiortal-andans utveckling bevisar evident, att ett land icke kan försvaras förutan en regulier Armé, då anfallet Sker med en sådan. En annan Ledamöt har sägt, att indragningar kunna ske, och har åberopat Konungens Eget Värfvade Regemente. Dst är 8oö inan starkt, hvaraf blott 400 arö tjenstgörande. Desse ärö knappt tillräfckligé, för att utgöra bevakningen öfver de fångar, söm flnnaS i Landscrona och Malmö. Jag har sjelf vatit der och sökt att minska pösterné, för besparings skull, mén funnit att mindre ari 400 inan ej kunna bestrida vaktgöringen. Eri annan Ledamot, som åberopat nlgr» Dalkarlar, hvilka han funnit gående med sin» Ridd. och Ad. Fröt. VIII Band. 11 t)en 18 September e. m. bössor och skinnsäckar, har ansett dessa vara krigarns rätta förebild, odh sagt, att rocken gör det ej; nsen , jag fråg3r, om skinnsäcken gör det? t öfrigt, ln-ad Tredje HufvudTittln angar, sl är det ej nu fråga otn något nytt anslag, blott bibehållande af livad man haft sedan igro. Den difference, som är emellan mitt och SfalsUtskottets förslag, härrörer, enligt hvad jag redan förut utvecklat , dels deraf att förråden äro minskade, dels deraf, att 1000 gevär, hvil-' ka Factoriet i Norrtelje har rättighet att leverera, icke blifvit levererade, hvilket dock, när det yrkas, icke kan förvägras; dels ock att Sjöbeväringen ej exercerat. Således kan man icke neka, att det för försvarsverket är nöd vändigt, att de anslag, Kongl. Maj:t hegart, måtte utgå. Det öfverensstämmer ock med en sann hushållning; ty jag hemställer, om icke, när förråderne äro tömde, kommande Ständer må-; ste göra större uppoffringar.
Maj:ts Nordstjerne-Orden, Carl Ludvig Landin att bekläda Justitise-Ombudsmans-Embetet; så vilje Vi i kraft häraf, hafva förordnat honom Carl Ludvig Landin, att vara Vår Ju stitise-Ombudsman, hvarvid honom åligger att ställa sig till efterrättelse Rikets Grundlag och Laga Stadgar, jemte den af Oss under den 1 Mars 1830 serskildt utfärdade Iustruction ; och kommer han att åtnjuta de löningsvillkor och öfrige förmåner, som Vi för detta Embete anslagit. Till yttermera visso håfve Vi detta underskrifvit och med Våra insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den 9 November 1844. Stockholm den 9 Nov. 1844. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Nov. 1844* Preste-Ståndet den g Borgare-Ståndet den g Bonde-Ståndet den g ■—• — Rikets Ständers Förordnande för Magistrats-Secreteraren, Lagmannen och Riddaren E. G. Runeberg att vara Rikets Ständers Justitia:-Ombudsmans Suppleant. Vi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &. som härstädes å Bih. till R. St. Urtima Riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid anställd t val, i öfverenslämmelse med 98 § Regerings-Formen och 63 § Riksdags-Ordningen, Vare Electorer utsett Magistrats-Secreteraren i Stockholm, Lagmannen, Riddaren af Kongl. Maj:ts Nords!jerne-Orden, Juris utriusque Doctorn och Philosophiae Magistern Edvard Gabriel Runeberg att efterträda Wår Justitieombudsman, i händelse han innan nästkommande Riksdag skulle med döden afgå. så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Edvard Gabriel Runeberg, att i detta fall vara Wår Justitire-Ombudmans efterträdare; och har han under tiden alt ställa sig till efterättelse hvad Wår den 1 Mars 1830 för Justitiae-Ombudsmannen utfärdade Instruction i 25 § stadgar och förmår.
Dermed underhöllo de sig en stund, tills Truls plötsligen stack en träkäpp, som han fann på golfvet, ned i det stora mösshålet, och mössfamiljen pipande satte åstad, medan gud vet hvad ramlade efter den ned i dess underjordiska gömslen. Truls stod några ögonblick och drog andan efter den kroppsliga ansträngningen; greps derpå af en djup förstämning öfver det meningslösa förehafvandet. Begynte gå igen; upp och ned. Kände åter, att han gick och bar på något tungt, som han måste se att bli kvitt. Han gick och gick; men det ville icke fram; det låg inne i honom, allra djupast nere, såsom en dunkel och tyngande oro. Med ens sköt det upp genom hans väsen, som ett stygn, som en kall skräck: hur nära hade han icke varit fallet, skammen! Han kröp samman och sköt rygg, såsom inför en konkret medusasyn, höll andan och stirrade med gapande pupiller ut i mörkret. Om det nu icke lyckats ; sannolikt hade ändå någon utväg låtit sig finnas, naturligtvis; men om det nu icke hade gått! Tankarne och bilderna kedjade sig blixtsnabbt samman och ringlade ljudlöst genom hans erinring. Han kom från Lund, med plånboken fyld med pengar, lifförsäkringspengar, som han lyft efter Malm, till halfva storleken allena utbetaldt af bolaget, då det icke läte sig konstateras, huruvida sjelfmord eller naturlig död förelåge. Utanför Horn Ek, störtande emot honom med toiletten ännu mer vårdslösad än vanligt och ögonen skelande, såsom alltid, när fan var lös. «Har du pengar! – Ja; så och så. – «Gif hit!» – «Hur mycket? – En stor gest; fyk kring munnen: «Så mycket du har!» – Det var nödfall; och hastverk Kedjan rullade vidare, rullade och rullade, och blef åter stående: De suto hos Anna, han och Lorens. Lånet för Malm skulle inbetalas, det, hvartill han utbekommit pengarne; och dessa hade Ek fått. Fått och användt. Hans resurs klickade; i sista minuten. De suto hos Ek, på morgonen, med bleka, spända ansigten. Klockan – 10; ½ 1 senast måste schaberna vara klara.
Under åberopande af dess med anledning utaf sednaste Stats-revisorers berättelse afgifna Utlåtande N:o 18, § 5, får Utskottet bär anmäla, att bland de på öfverskotten å Statsverkets inkomster anvisade utgifter förekommer jemväl »ersättning för skjutsfärds-penningar till Lif-regementets Hussar-korps» med 27 R:dr 24 sk. B:ko. I afseende å förhållandet med denna utgift har Utskottet inhemtat, att, enligt Indelnings-verket, rusthållarne vid Wadsbo och Walla sqvadronen ega uppbära i härtill anvisade hemmansräntor en årlig refusion eller ersättning för skjutsfärds-penningar af deras inom Lyrestads, Hofva och Amne häradsgäll i Skaraborgs län belägne rustningsoch augmenls-hemman med ofvannämnda belopp, samt alt de till och med år 1828 vid regementet uppburit denna ersättning, men att, till följd af Kongl. Kungörelsen den 15 Oktober samma år, angående åtskilliga förändringar vid uppbördsoch redogörelse-verket, ersättningen sedermera ingått till Statsverket och beloppet till vederbörande utanordnats af öfverskotten å Statsverkets inkomster. Då omförmälde rusthållare således ostridigt äro berättigade till ifrågava rande ersättning, får Utskottet, i likhet med hvad jemväl Kongl. Stats-kontoret i sitt underdåniga Utlåtande öfver Revisorernes berättelse föreslagit, hemställa att berörde ersättning, såsom en ständig utgift till ofvannämnde korps, må uppföras å 4:de Hufvud-titelns anslag till Indelta Kavallerioeh Infanteri-regementena, och detta anslag Siats-Utskottets Utlåtande N:o 11. 31 alltså ytterligare ökas med ett belopp af 27 R:dr 24 sk. B:ko, eller i Riksmynt 41 R:dr 25 öre. 17:o.
Statistiken utvisar, att det största antalet brott begås om hösten, då dagarna äro mörka och himlen grå och jorden ligger svept i regn och dimma.» Den gode guden grubblade länge öfver dessa ord. »Jag förstår,» sade han slutligen. »Ditt råd är godt, och jag vill följa det. Du har goda gåfvor, min vän, men du borde använda dem bättre.» Djäfvulen log och viftade på svansen, ty han var smickrad och rörd, och därefter haltade han hem. Men den gode guden sade till sig själf: »Hädanefter skall det alltid duggregna. Molnen skola aldrig skingras, dimman aldrig lyftas, solen aldrig lysa mer. Och det skall vara skumt och grått till dagarnas ände.» Och det vardt så. Paraplymakarna och galoschfabrikanterna gladde sig i början, men det dröjde icke länge, innan löjet stelnade också kring deras läppar. Människorna veta icke, hvilken betydelse vackert väder har för dem, förrän de en tid ha nödgats sakna det. De glada blefvo tungsinta. De tungsinta blefvo vansinniga och hängde sig i långa rader eller samlades för att hålla konventiklar. Snart arbetade man icke längre, och nöden blef stor. Brotten tilltogo efter en svindlande skala, fängelserna öfverbefolkades, dårhusen räckte endast till för de kloka. De lefvandes antal aftog, och deras bostäder stodo öfvergifna. Man stadgade dödsstraff på själfmord; ingenting hjälpte. Mänskligheten, som genom så många generationer drömt och diktat om en evig vår, gick nu sina sista tider till mötes genom en evig höst. Dag för dag skred förstörelsen fram. Landsändar lades öde, städer föllo i ruiner. På torgen samlades hundarna och tjöto; men i gränderna gick en gammal halt man omkring från hus till hus med en påse på ryggen och samlade själar. Och hvarje kväll haltade han hem med påsen full. Men en afton haltade han icke hem. Han gick i stället till himmelrikets port och rakt fram till den gode gudens tron. Där stannade han och bugade och sade: »Herre, du har åldrats på sista tiden. Vi ha åldrats bägge, och det kommer sig däraf, att vi ha så tråkigt.
Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Utlåtande, N:o 12g, angSende föreslagna medel till Boskapsskötselns befrämjande, blef, vid nu å nyo skedd föredragning, af Stan* det bifallet, S. D. Efter förnyad föredragning, lades till Handlingarne Allmänna Besvärsoch Öe* conomie-Utskottets Utlåtanden; N:o 127, i anledning af gjord anmärkning vid Utskottets Betänkande, N:o 26, angående Bo» tebäflares vid Båtsmanshållet åliggande att vid General-Mönstringar sig inställa; N:o 128, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 33, rörande Uands-Fiscals* tjensternes indragning; och N:o 130, i anledning af anmärkning vid Utskottets Betänkande, N:o 35, angående väckt fråga om registrering af otryckta Biksdags-Hand* lingar, S. D. Vid förnyad föredragning, bifölls Constitutions-Utskottets Memorial, N:« 30, med tillstyrkan af underdånig framställning, rörande Allmänna Beredningens Gruridlags-euliga befattning med Begerings Ärenden, Fröt. Utdrag den 16 Junii 1829. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Vid nu å nyo skedd föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o35, angående Vacance-afgifts erläggande till Krigs - fonden af de Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet, hvilkas Båtsmän under krig afgå, beslöt PresteStåndet att berörde Utlåtande, med de dervid i Ståndet gjorda anmärkningar, återremittera.
Hant Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det han icke velat under Ridderskapets och Adelps förevarande öfverläggning ens anmäla, att tvänne RiksStånd, rörande detta ämne, redan fattat deras beslut; men då Grefve Spens nu begärt communicaJ tion af sin motion med de öfrige RiksStånden, ansåge Hans Excellence sig böra inför Ridderskapet och Adeln låta uppläsa de ifrån Prästeoch BondeStånden redan ankomne Pro-: tocollsötdrag, hvilka nu äfven upplästes, och hvaraf inhämtades, att bemälte Riksstånd, i anledning af Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga skrifvelse, ansett all fråga om de Riksens Stäcders Revisorer, i afseende på en del af dessa Creditivers indragning tillagde rättigheter, böra förfalla, samt denna omständighet såsom ett tillägg uti RiksdagsBeslutet och In; struetionen för nämnde Revisorer iakttagas. Grefve Mörner: Jag utber mig endast att,' i anledning af Herr Påhlmans yttrande, det jag personligen skolat förebrått honom Riksdagens utdrägt, få förklara, att jag ej vet mig hafva nämnt hvarken honom eller någon annan person. Jag visade endast möjligheten, 342 Dm 17 Julli. att Kongl. M*j:ts skrifvelse ej innefattade anledn ng till förlängning af Riksens Ständers öfverläggningar möjligheten att fatta ett beslut, hvarigenom denna förlängning kunde undvikas; och jag visade slutligen, att desom ej ville begagna det sätt till ämnets behandling jag tagit mig friheten föreslå, sjelfva blefvo en orsak till det uppskof, man med sa mycket skäl velat förebygga. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Jag anhål ler att tå hemställa till Högloflige Ridderskaptts och Adelns pröfning, huruvida den af Herr Grefve Speris nu gjorde motion kan betraktas såsom ny. Jag kan åtminstone för min del ej anse hans yttrande för annat, än ett försök att illudera det stadgande i Grundlagen , att en ajgjord fråga ej får vid samma Piks a .!• å nyo väckas.
Såsom vilkor för detta anslag torde böra bestämmas, att arbetet, som nu kostar inbundet 14 R:dr Runt, af författaren lemnäs till nedsatt pris af 8 R:dr, då den föreslagna summan blifver tillräcklig till inköp af 2,500 exemplar, eller hvad som närmast erfordras för det afsedda ändamålet. Åt författaren beredes derigenom en välförtjent uppmuntran för hans fosterländska sträfvande på samma gång hans värderika arbete blifver spridt öfver hela landet. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Nils Oleson, från Malmöhus lån. Motioner i Bonde-Ståndet 1866. JS:o 271. 393 11:0 2?f c Af Per tingman från Wester-Norr lands län, om viss nedsättning af skattetalet ä alla inom de norrländska länen belägna, ander de tio sednaste arén skatt lag da krononybygget, m. m. Från de flesta orter af riket till och med från detsammas bördigaste trakter hör man dagligen i det allmänna umgängeslifvet äfvensom inom Riksförsam lingen en allmän klagan angående jordbrukarens betryckta ställning samt bekymmer för att icke kunna draga de många skatter och onera, som årligen mer och mer ökas, under det att penningar inom landet i allmänhet blifva mer och mer sällsynta. Dessa klagomål tror äfven jag hafva skäl för sig i mor eller mindre mån, i förhållande till de orter, hvarifrån de komma. Inom de norrländska länen finnes likväl en stor folkklass, som efter min tanka är den, hvilken mest af alla har skäl att beklaga sig öfver de orättvisor, som Staten emot densamma utöfvar; och denna folkklass är alla de s. k. krononybyggarne, hvilka efter min tanka blifvit alltför hårdt beskattade af Staten genom de i de norrländska länen ännu pågående afvittringarne. Gällande Afvittringsstadga säger väl att i förhållande till hvarje orts skattläggningsmethod de gamla och nya hemmanen icke må blifva i afseende på förmåner och godhet olika.
Ersättning lör hemmansräntor och arrenden, Förslagsanslag För blesserade Ofveroch Under-officerare, Reservationsanslag Bidrag till Handelsflottans pensionsstat, att af tullmedlen direkte utgå, Reservationsanslag Bidrag till Folkskolelärarnes pensionering Bidrag till Folkskolelärarnes enkeoch pupill-kassa Sgr B) Allmänna Indragnings-Staten. För diverse föremål, Förslagsanslag Summa vudtiteln. 27 Bil. Eiitt. KL. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på Förslag. S p a n m å 1. Indelt på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis ä 2 R:dr kubikfoten. Summa Riksmynt. Stoerigeå $tfe§ ^tiiitkrå men ut, ©förbi, familj cf t od) fotafftebabt på Sågs titna 9Jif$kt|cn i (&totH)olm, font flniabes bett 22 Snut mm. IPi eftevfévifne itoctincé SJifcö 3tanbcf, ©reftoar, Srtfterrar, ^tfPotmr, $tibberffrt£ od) 'Mbel, tyveftevftap, SSorijerffttii od) Wle* tft*$e $tftmOge, font för £5fj fjelfme, etter af Ijemmamaranbe mcbBröber lagligen malbc od; Befuttutågtigabe, å allmänt, mt futtånbabt, fiagtima diifgmöte förfantlabe marit, gore meter ligt: Sitt, feban uti 81 § af SBeflutet mib fiftlibne dltfsbag be, l;milfa mib ben nåftföljanbe, på gntnb af laglig ratt etter efter föregånget ordentligt mai, Borbe i råbflagen od; Befluten beltaga, Blifmit, i öfmerenöftåmmelfe nteb 49 § dtegeringg^ormen, fattabo att ben 16
Cancellie ingifne SkuldfordritJgsmål förhållit sig på sätt, som föijer: åren Den 20 Juni, 793 arén 1812,' 1813, 1814." äf Disc-ont-Ombudsmän nen anhängige jjjorde * 6 g g.1 Från privata personer in komne i 999> 1?5°9i 1,668, Fastigheter på Landet, utlyste till Utmätnings auctioner - g,' 28, 34- Att med innevarande år pennin gebristen' der i Länet på étt märkligt sätt visat sig i tilltagande; att Blekings Allmoge, som alltid tillförene villigt och skyndsamt betalt sina Krono - Utskylder, na måste till stor myckenhet derföre hemsökas med utmätning; att de lösören, sorri dervid uttagas, sällan kunna, i brist på köpare, försäljas; att Krono - Betjeningen med mycken möda och tidspillan måste föra pantsakerna från 8, 10 ä 12 Gäldenärer på ett stalie tillhopa, och att ändock ganska sällan lyckats, att fa dem till hvad pris som heldst afyttrade; att, derest denna belägenhet längre fortfar utan lämpliga utvägar till en lifligare rörelse och penninge understöd på deras varor vid den tid hjelp bäst uehöfves, sannolikt en stor del Landtman skall nnna sin undergång oell Staten sakna påräknade tillgångar, hvilka ändå komma, att för detta år, i förhållande till de föregående, genom nedsatta taxeringar icke obetydligen mindskas.
Det är således tydligt, att ett vilkor härvid är fästadt, nemligen att han skall göra tjenst, och det synes således för min del, att han kommer i samma ställning som öfrige tjenstemän i samma grad. Jag kan fördenskull icke finna mig öfvertygad af de skäl, som af föreg:de talare blifvit anförde, utan anhåller om bifall till ifrågav:de punkt. Gr. Lagerbjelke: Jag försökte i mitt förra anförande å dagalägga, att genom förev:de förslag, om det bifalles, staten verkligen ådrages en utgift. Jag hör nu af den siste värde talaren, att jag varit otydlig, och skall derföre söka blifva tydligare. Det är ju gifvet, att om den nya organisationen genast inträder, med upförande af Hr Lovén på indragningsstat och hans bibehållande vid full lön samt tjenstgöringsskyldighet, sä kommer ju den tjensteman, som skall göra hans tjenst, att genast erhålla sitt arf - 308 Den 29 Augusti f. m. vode. Om nu Hr Lovén icke gör tjenst, så får han upbära sin fulla lön på indragningsstaten för intet; gör han deremot tjenst, så får den i hans ställe tillförordnade åtnjuta arfvode för intet. Således kommer i alla händelser staten att utbetala två löner, och Hr Lovén kommer att erhålla större pension, än andra tjenstemän i samma grad. Man gör väl nya organisationer för att åstadkomma besparingar, eller också för att få tjensten bättre skött, och för förev:de fall synes mig det första skälet ligga till grund. Nu har man val också upskjutit reorganisationens verkställande intilldess det kunde ske utan upoffring för statsverket. Då nemi. Hr Lovén är pensionsmessig och således eger rätt att upbära 80 proc. af sin lön, då kan man icke längre stäfja sin otålighet, utan vill genast vidtaga reorganisationen med ökad kostnad för statsverket. Jag anhåller fortfarande om afslag. Gr. Mörner: