Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och ehuru någon för andamalet tjenlig Jnstrnction i anseende härtill, icke kunnat af Stats Utskottet förestås, har Stats-Uljkottet dock trott en ukwäg wara öfrig för befordrandet af Kongl. MajttS Nådiga afsigt, om nemligen, sedan Kongl. Majit tvid pröfningen af underdåniga ansökningar om eftergift af sädane ersättningar, hwilka genom laga Frast wundne domar eller utslag äro utredde och bestämde, funnit omständlghetcrne sädane, ait rätlwisans stränga kraf bör ge wika för billighetens anspräk, Kongl. Maj.t i Nädcr täcktes bifalla, akt med wärk» ställigheten af de fälde Domar eller Utslag borde anstä, till desi Riksens Högloft. Ständer sammanträda ^ Den 21 December. 1527 och sjelfM komma uti tillfälle, att Deras undetdäniga yttranden afgifwa; helst Srars Uiffottet med kännedom as Riksens Högloft. Ständers alris »visade ädelmod och ömhet för olyckliga medborgare, har ali anledning förhoppas, dct Riksens Högloft. Ständers underdåniga tillstyrkanden skola öfmerensstämma med Kongl. M isiks öma hjertelag, och att dcn eftergift as ersättning, Kongl. Masit i Nädcr pröswat billig, icke skall ä Riksens Högloft. Sränders sida mötas as något hinder. Dock anser Stars-Utskottet, att, om under loppet af rättegången, den sökandes fasta eller lösa egendom lill Statens säkerhet Med sequcster skulle mara belagd, en sadan seqvester wäl ma kunna uphäfwas, men icke annorledes, än emot »vederbörligen godkänd borgen. Hwiiket alt Riksens Högloft. Ständers närmare ompröswande wördsammeligen underställes. En Ledamots särskildta yttrande bifogas. Är och dag som förr skriswit star. Pä Befallning K. kkääslius. Afskrift. Till Protocollet »tti Riksens Högloft. Ständers Statsutskott den is
Den 17 Martti, e. m. »45 tillgångar , icke Discontens 3 denna händelse ager likväl icke rum. så länge Ständerna vil-; ja fortfara med Byggnaden. 5:0 Att i Calculen upptages Banquens Creditiv 1,500,000 R-dr, såsom Bolagets skuld, hvaremot 1,loo,000 R.drs fordran hos CanalVerket utelemnas, hvarigenom 5 å 600,000 Rrrs deficit uppkommer , i stället för så stort öfverskott, om båda Summorna blifvit upptagna eller ock uteslutna. 6:0 Enligt denna Utredningsplan sytte9, sorn skulle CanalVerket med alla dess tillhörigheter återfalla till Bolaget, sedan Banquen fått utlÖsen för Panten, äfvensom CanalVerket slipper Räntebetalning för Creditivet 45,000 R:dr, samt dess skuld till Disconten 1,100,000 försvinner sedan Liqviden skett, utan att den kommit i beräkning, och detta allt på bekostnad af Creditorernes Egendom. 7:0 Att , då Gäidenårerne i Malmö och CanalDisconterne beviljas 5 års tid till inbetalning medelst 10 omsättningar, måste Gä ide* närerne i Götheborgs Discont, innom hälften af denna tid, gora reda för sig3 0m Götheborgs Discont är i brillantare omständigheter, än de andra , så kunna likväl dess Gäldvnärer vera i lika stor förlägenhet, sorn andra; likt* tätt synes således icke böra förnekas dem. Uppå de skäl jag nu anfort, anhållet jas Ridd, o. Ad, JProt, 1% g, iit Afd, jpt a*.
Tag nu bara icke till hjälp några sagominnen eller reminiscenser från röfvarromanorna, där facklors fladdrande sken strida en ojämn kamp med de fuktiga, svarta och låghvälfda schaktens mörker. R i k s - o c h Allm. tel. Fruar! vårsäsongen HOS Hildur Andersson, STOCKHOLM för 125 18 ' JÄ rymligt, luftigt, glänsande rent, strålande frän hvarje vrå af de elektriska lampornas flödenTänk er en vidsträckt sal, den ni i första ögonblicket knappast öfverskådar, med skinande väggar af snöhvit kakel, där ej det minsta damkorn obemärkt kan häfta vid. Längs hela det väldiga rummets sträckning tronar, fristående midt på golfvet, en Bolinderspis af dimensioner, motsvarande tre eller fyra ordinära Stockholmskök. Från denna jättehärd stiga oaflåtligt tonerna som af en symfoni för full orkester; det sjunger, sjuder, friser, puttrar och flöjtar från alla dessa hundratals instrument, som i bisarrt virrvarr trängas öfver dess flammande innandömen. Eöd brinner kopparn, silfverhvit nickel glänser, de väldiga malmgrytorna buka sig majestätiskt, ett rassel af grytringar, ett klappande af ugnsluckor, en blixtlik flamma, som då och då slår upp i höjden, när ett kärl flyttas oeb lyftes, och rundt om ett stim i oaflåtlig ifvcr af en här » köksandar » med blossande ansikten och i prydliga hvita dräkter, långa förkläden oeh runda platta kockmössor. Det första intrycket är förvirrande, och vi behöfva ovillkorligen några ögonblick för att hämta oss. Men därefter upptäcka vi snart, att i detta skenbara kaos den största, militäriska ordning och precision härska. Själfvo öfverbefälhafvaren, köksmästaren G-riffé, stiger oss nu artigt till mötes från det inre kontor, från hvilket han leder operationerna. Med berättigad stolthet visar han ut öfver den lifliga taflan och lotsar oss skickligt omkring i detta surrande virrvarr.
Ehuru således en ordnad lotsoch båk-inrättning för nyssnämnde trafik var af behofvet påkallad, och sådan inrättning redan af Kongl. Maj:t i nådig skrifvelse den 11 Augusti 1837 blifvit bifallen, återstod dock ännu frågan så väl om erhållande af tillräckliga medel att tillvägabringa och årligen underhålla densamma, då 1,000 r:dr såsom bidrag af Götha kanal-bolag och omkring 2,000 r:dr, svarande emot den uppgifna seglationsafgiften å Wenern, äro de enda enskildta bidrag, som för närvarande synas blifva att tillgå, men kostnaden, enligt nu afgifna förslag, deremot uppgick till omkring 15,000 r:dr banko för året, som huruvida inrättningen skall åstadkommas, utan att rubba de förhållanden, hvilka nu finnas och under en mängd af år vunnit häfd, samt i vissa fall öfverensstämma med den ståndpunkt, hvaruppå den inre seglationen för närvarande befinnes; och i afseende å dessa föremål för närmare utredning anförde Förvaltningen vidare: Vid första skärskådande ville det synas, som lotsoch båk-inrättningen uti det nu i underdånighet föreslagna medlersta lots-distriktet, i lik O u O het med den allmänna, borde grunda sig på fyroch båk-afgiften samt lotsningsförtjensten; men i förra hänseendet förekom, att den nu gällande afgiften för segelfarten å Wenern utgår af lasten eller de transporterade 20 effekterne efter fastställd taxa, då deremot fyroch båk-afgiften utgöres efter lästetal och erlägges för fartyget, hvars egare ofta icke eger lasten, och att öfverflytta afgifterna ifrån lasttill fartygs-egare, syntes icke utan svårighet kunna ske. I öfrigt ville det synas, som hinder icke mötte för antagande af denna princip, hvarigenom en fullkomlig enhet med nu varande allmänna lotsoch båkinrättning vunnes.
Vill utgifvare af annan periodisk skrift, än tidning, eller af så kallad brochure, som utgöres af en tryckt afhandling, fulländad i ett häfte och som ej öfversliger fyra ark, njuta portofrihet för o/sändande deraf med posten inom landet, vare han, emot half stämpel-afgifts erläggande och så vidt en slik afsändning icke anses föranleda till uppehåll i bref-postens ordentliga gång, dertill, efter serskildt medgifvande af f?«wer«/-Post-Direktörs-lEmbetet, berättigad; varande utgifvare, sorn för sådan periodisk skrift eller brochure åstundar portofrihet, pligtig att, innan något exemplar deraf afyttras, icke allenast en dylik sin åstundan anmäla, i Stockholm omedelbarligen hos Éreweraf-Post-Direktören, och i landsorterue hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande eller, der de ej linnas, hos stadens Magistrat, samt vid denna anmälan aflemna ett exemplar af den tryckta skriften, utan äfven, derest portofrihet af 6re«era/-Post-Direktören, efter pröfning af hvarje sådan anmälan, beviljas, låta mot ofvan stadgade afgift och på det sätt, föregående 2:ne momenter innehålla, stämpla hela upplagan af samma sitt arbete, dervid tillhörande plancher dock äro från stämpling frie; och kommer han, i händelse något exemplar af skriften eller brochuren anträffas ostämpladt, att, likasom utgifvare af ostämplad tidning, vara underkastad ansvar, enligt hvad i 14 § finnes stadgadt. Då någon i landsorten anmäler sig till portofrihet för periodisk skrift eller brochure, insände Kongl.
Jag har icke begärt ordet för att bestrida Utsk:s yttrande i detta fall, ulan blott för att erinra Hr Hjärne derom, att han begått ett misstag, dä han upgifvit att Taxerings-komiléen i Stockholm icke följer någon bestämd norm för fastigheters taxering, utan skulle tillvägagå på 360 D en 27 M aj f m. det sätt, att en fastighet, sora nyligen blifvit försåld, upskattades efter köpesumman, då deremot en fastighet, som på 100 år icke varit försåld, finge bibehålla sin gamla taxering. Afven jag har varit ledamot af samma Taxerings-komité som Hr Hjärne, och ber honom derföre vara god påminna sig taxeringen af Tyska kyrkans egendomar, Fersiska huset m. fl. som icke pä hundra år varit försålde, och som blefvo upskattade i fullkomlig likhet med öfriga egendomar. Gr. af Ugglas: Den fråga Hr von Hartmansdorff vidrört är en af de ömtåligaste i hela Bevilln:s-Författn. med den bevillningsgrund, som f. n. är lagd. Jag anser, lika med Hr von Hartmansdorff, att Hr von Köchs motion har fullkomligt rättvis grund för sig, då den går derpå ut, att bevillningen måtte erläggas af jordbrukarne, lika den ena med den andra, och efter egendomens verkliga värde. Jag får dock fästa den värde ledamotens upmärksamhet derpå, att Hr von Köchs motion icke allenast åsyftar, att sista försäljningspriset skall läggas till grund för taxeringen, utan äfven att hvart 5:te år skulle ske en värdering af alla egendomar, som icke på sednare tider blifvit försålde, och en laxerings-summa dem åsättas, hvilken stod i förhållande lill taxeringen af de egendomar, som under sednaste tiden gått i köp. Della är en rättvis grund denna serskildta klass emellan, men rättvisan uphörer under nuvar:de förhållanden då man tager denna klass i jemförelse med de öfriga klasserne.
På sätt Ilr Silfverstolpe anfört, har visserligen på några ställen afgifter till lärarne blifvit erlagde, men beloppet af dessa afgifter har alltid berott på föräldrars goda vilja och förmåga, utöfver hvilken ingen blifvit ansträngd. Utsk:s förslag, att vederbör, skola undersöka, huruvida afgiften bör till större eller mindre del e£- tergifvas, kommer att föranleda ganska många och stora svårigheter; ty huru skall en lokal-styrelse kunna göra sig underrättad om och i hvad mån barnens målsmän kunna afgiften utgöra? Jag anser lika med Frih. Cederström, att någon skilnad icke bör finnas inom skolan emellan den mer eller mindre bemedlade. Det vackraste karaktersdrag hos våra läroverk har varit, att äfven den fattigaste kunnat erhålla undervisning. Och för min del tillstyrker jag bibehållande häraf. Om nu likväl 11. St. skulle anse, att för lärarnes allöning en afgift bör bestämmas, anhåller jag att den icke må blifva högre än 5 r:dr i terminen. Hr von Hartmansdorff: Första frågan är naturligtvis den om någon afgift skall äga rum, och den nästföljande, till hvilket belopp denna afgift bör fastställas? En talare har yttrat, att det vore en nyhet, att afgifter erläggas af lärjungarne vid elementar-läroverken. Sådant är icke någon nyhet, ty afgifter erläggas redan; man önskade endast, att dessa mätte ingå till skolans eller statens kassa i st. f. att lärarne hittills uppburit dem såsom sportler. Dessa sportler äro, lika som alla öfriga, af sådan beskaffenhet, alt de, så vidt möjligt är, böra afskaffas, på det att lärjungen vid det första tillfälle, då han träder i beröring med det allmänna, d. v. s. då han inträder i skolan, icke måtte komma till kännedom af missbruken eller af del prejeri, som kan utöfvas och af deras åsidosättande, hvilka icke hafva råd att betala. Gr. Sparre har yttrat, att det vore ett vackert karaktersdrag hos de Svenska läroverken att den fattige erhölle fri undervisning; i sammanhang hvarmed han omnämnt den jemnlikhet, som för närvar, förefinnes emellan lärjungarne.
Jag vågar i underd. tro, att H. M. Konungen, som med välbehag omfattar alla läroanstalter, icke skall förneka de vid nämnde Stuterier befintlige hästars användande för ett slikt ändamål, likasom jag äfven tror, att Chefen för Stuteri-Styrelsen icke eller skall detsamma sig motsätta. Jag anhåller, alt denna motion måtte remitteras till StatsUtsk. Häruti instämde Gr. af Ugglas, Ludv. Frih. Toll, Gustaf: Det är ganska bestämdt att Svenska kavalleriet saknar utvägar att såsom sig bör inlära ridkonsten. Landet har länge önskat detta och på grund af denna öfvertygelse och den kännedom jag har af saken vågar jag anmäla, att jag instämmer i motionen och torde detta mitt yttrande få medfölja remissen till Utsk. Remitterades till StatsUtsk 192 Den 28 December f. m. Hr Silfverstolpe, Fradr. Otto, upläste följande: Vid mindre Auktioner på landet händer icke sällan att ingen af de personer, som i öfrigt ega rättighet att försälja mat och bränvin, kan förmås att hålla den auktionssökande allmänheten sådan förtäring tillhanda, utan begäres då hos K. M. stånd till en sådan försäljning för någon person ofta hörande till dens hushåll, hos hvilken auktionen hålles; och om Pastors-Embetet och Församlingen ej deremot hafva något att erinra, bifalles vanligen en sådan ansökning. I afseende på den afgift, som till Slaten skall erläggas för denna försäljning, har man för det närvar, ingen annan föreskrift alt tillämpa än 3 mom. i 58 § af K. Förordn. d. 13 Oct. 1848 ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, hvaruti säges att den som erhållit tillstånd att vid marknader, regdsmöten, auktioner och andra sammankomster utöfva tillfällig försäljning af bränvin, skall såsom afgift för dylik rörelse erlägga minst 2 r:dr för året, hvilken afgift Taxerings-Komitéerne ega att förhöja i mån af rörelsen. Emedlertid händer icke sällan att vid en mindre auktion hela bruttoinkomsten af mat och bränvinsförsäljningen icke går stort öfver 2 r:dr b:eo.
Genom dubbelportens vänstra valv trädde man ut på den så kallade heliga vägen, som förde till Eleusis; genom det högra valvet såg man den raka, av almar och plataner skuggade väg, som förde till Akademia och de platonska filosofernas lustgårdar. Gatan livades ännu av vandrare, som utlockats av den milda luften och det härliga månskenet. Först på andra sidan om Teseustemplet glesnade deras vimmel, och längre bort stördes nattens tystnad blott av vapenklangen och stegen av en förbigående patrull. Petros och Klemens valde det högra portvalvet, gingo förbi den vaktande legionären och togo, sedan de vandrat ett stycke av den mörka alléen, sin väg till höger genom en gallerport av järn, som förde in till gravfältet. Klemens korsade sig och läste en bön, när han trampade detta av kristianerna skydda ställe. Det var dock en härlig ort, full av skönhet och höga minnen. Här vilade Hellas' och mänsklighetens största män och de tusen sinom tusen ynglingar, som det forna Aten hade uppammat i skönhet och glädje till en tidig hjältedöd. Tempellika vårdar och avbrutna pelare reste sig över lagerträdens och cypressernas dunkla grupper, som skuggade enkla minnesstenar eller till hälften dolde tysta grottor, där urnor och bildstoder skymtade. Kerameikos' likfält var Atens historia, mejslad marmor. Dess nuvarande förfall, dess ovårdade skick, det över gångarne växande ogräset, de lutande vårdarne med sina utplånade inskrifter, de stympade basrelieferna och fallna stoderna talade ock med hävdernas tunga. Bakom stadsmuren, som på ena sidan gränsade till platsen, skådade från fjärran ned på gravfältet det höga Akropolis med Pallas Atenas jättestod, de kyklopiska murarne och templens uppstigande pelarrader, försilvrade av månen. Levde i dem en ande, han förnam då vad ett människohjärta kan känna vid återblicken på det förflutna, när det sörjer en skönhet, som gått förlorad, en kraft, som är död.
Majit under den 14 innevarande månad i nåder förordnat Statsrådet och Kommendören med Stora Korset af Kongl. Nordstjerne-Orden N. F. Wallensteen, att under innevarande Riksdag utöfva den befattning med Riksdags-ärenden, som, enligt. §§ 36 och 42 af Riksdagsordningen, en Ledamot af Statsrådet tillkommer; så uppläste Departcments-cheien, Statsrådet Alm - Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse N:o 4. 7 qvist, nu ett förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående detta ämne; och täcktes Kongl. Majit, uppå Statsrådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, berörda förslag, sådant det linnes detta protokoll bilagdt, i nåder gilla samt befalla att i enlighet med samma förslag nådig Skrifvelse skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Otto JV. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl 2 e. in. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af vuckt fråga om undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen", Gifven Stockholms Slott den 21 Oktober 1859. Uti underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, hafva Rikets Ständer, som ^ansett att undervisningen för den qvinliga delen af nationen bör blifva på ett ändamålsenligt sätt ordnad», i underdånighet anhållit, att »Kongl. Maj:t täcktes låta uppgöra och till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag till undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen, med hufvudsakligt afseende fästadt på bildandet af lärarinnor». Kongl.
Vidkommande exemplet om den lärde presten, som begagnade en Tysk postilla, men försummade att öfversätta hvad han derur upläste, torde få anmärkas, att något sådant hade man sannolikt icke behöft äfventyra i afseende å mången komminister, hvilken troligen funnit beqvämare och säkrare att hålla sig till någon Svensk postilla. Jag tror dessutom att en skolans man, med de kunskaper han eger, har vida lättare att sjelf författa en predikan, än eu person med mindre insigter. Jag antager ej, i likhet med Hr Cederschiöld, att det endast Skulle vara egennyttiga beräkningar, som kunde föranlåta en skolans man att söka anställning i kyrkans tjenst. Jag förmodar att äfven hos dem kan finnas och bör förutsättas en vocatio interna. På grund af hvad jag nu haft äran yttra, tror jag att det för närvide är bäst att låta vid Ulskits Betänk, bero. Hr Tersmeden, Per Beinhold: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, men då det är ett ämne, som länge intresserat mig, och här yttrats åsigter, som äro diametralt motsatta mina egna, må det tillåtas mig att äfven nämna några ord. Ekon. Utsk:ts ordförande har sagt, att hvad som fordras för en prest, är kunskap, menniskokännedom och förmåga att uttrycka sig, och den värde talaren har derigenom kommit till den slutsats, att de, som sysselsätta sig med ungdomens undervisning, också skulle företrädesvis vara lämpliga till prester. Jag ber dock att få fästa upmärksamheten derpå, att hvad kunskaper angår, så äro de, som fordras af en prestman, af helt olika art än de, som en skollärare behöfver. Plvad åter angår menniskokännedomen, så är äfven härvid förhållandet enahanda som i afseende å kunskaperna. Den menniskokännedom nemligen, som inhemtas genom barnanndervisning, är af en helt annan beskaffenhet, än den som en prest bör ega. Vidkommande slutligen förmågan, att genom talet verka på menniskorna, tror jag att det är något särdeles sällsynt, att en person, som icke sysselsatt sig med annat, än att framställa frågor till barn, skall ega skicklighet att tala till folket, till folksamlingar.
Det finns ingen dag jag inte plockar dit något, som jag tror han ska tycka om. Åt Villys vän är ingenting godt nog, han må råka till att vara aldrig så kvick! Fast nog är det bra svårt! Måtte inte bara Maja igen Men hon är så upptagen af sin järnkramhandel, att För öfrigt är väl redaktörer alltid äldre, allvarliga män? Hur skulle de eljest kunna visa en sådan sans och allvar som de alltid gör, när de grälar! Senare: Har beslutat att inte skaka upp mig med redaktören förr än det blir högst nödvändigt. Kullen har tagit sig för att så ofta titta in i skymningen numera. Han började, när Pepita dog, och sedan dess har han hållit i. Det är så kärt, ja så riktigt ljufligt ibland att höra honom tala. Han delar med sig af sin lycka på ett så vackert vis. Det faller jämt som små soliga glimtar. Han talar aldrig om sin fästmö och ändå talar han aldrig om annat än henne. Han frågar, om jag tänkt på, hur blå tapeter bör klä en blondin; han frågar, hur man ska bona om rum, så de blir riktigt varma; han har bedt mig skaffa sig så många krukväxter jag kan och tar riktiga leksjoner i hur han ska sköta dem. I går sa han: »Det var så litet som skiljde oss åt, tant Lova; bara litet bördshögfärd!» Men det är inte litet, det, det syns eller rättare syntes bäst på grefven, ty nu har han rest till Umeå, där landshöfdingen skaffat honom plats på slottskansliet, eller var det på landskansliet? — som för innerligen väl är, för här höll han rent på att frysa ihjäl. Han hade inte en pinne ved att elda med, innan han for, och när då någon lät fylla hans vedbod under natten, så sa han till på fattighuset, att de skulle komma och hämta hvarenda smul. »Man hade kört miste!» Här var han på afskedsvisit i frack — och såg så fin ut som en hel adelskalender; men till Beda skickade han bara kort med greflig krona på och som luktade viol! Axel är öfverlycklig öfver att han har rest — och det är Beda med — fast hon hviskande har erkännt för mig, att hon kommer att hålla af honom, så länge hon lefver, därför att han gjort Axel så söt!
Sålunda, för att först yttra mig om inkomsterne, hafva vi redan af - Den 2 April. 239 gjort huru stor del af Bankovinsten, uplupen under åren 1848, 1849 och 1850, skall användas till fyllande af Statens behof under den påföljande Statsregleringsperioden eller under åren 1851, 1852 och 1853. Det är visserligen sant, att dessutom en del af den uplupne Bankovinsten ännu finnes reserverad. Men det är icke afgjordt, alt denna del af Bankovinsten kan användas till Statens behof. BankoUtsk:s betänk, synes i motsats dertill antyda, att denna del af vinsten är behöflig för Banken. Till fyllande af Statsbehof under år 1854 skulle, om saken kom att gå sin jemna gång, användas Bankovinsten för år 1851 men att redan nu på förhand besluta ang:de användandet af Bankovinsten för år 1851 är stridande mot hvad hittills öfligt varit, emedan R. St. ansett sig icke kunna bestämma om BaDkovinstens användande förr än nämnde vinst var uplupen, det kan densamma naturligtvis ännu icke vara för år 1851, och det möter således ganska betydliga svårigheter att till fyllande aof 1854 års Statsbehof använda någon del af Bankovinsten. Återstår vidare att tillse, huru man skulle ordna utgifterna för år 1854. K. M. har afgifvit propos. om Statsverkets tillstånd och behof för åren 1851, 1852 och 1853. Den ordinarie Statsregleringen skulle kunna fortgå äfven under år 1854, men, Mine Hrr, huru går det med den extra Statsregleringen? K. M. har väl sagt hvad Han dertill behöfver för de nyssnämnde trenne åren, men icke för år 1854. Vi kunna således icke veta hvad K. M. kan anse sig behöfva till extra utgifter under år 1854. Det blir då svårt för StalsUtsk. alt upgöra en extra Statsreglering för nämnde år ulan att hafva någon anledn. af en K. propos., eller skulle K.
Deremot åberopas min serskilda Classification' till vederbörlig uppmärksamhet; 3:0 Gesällsoch Mastaré-Bref, liar jag fiån 4 §. 2 Morn., flyttade till 1 Momentet^ såsom dit rätteligen hörande. t Stockholm den j6 Januari! 1829.; P. Petterssora, STOCKHOLM, Elméns och Grånber»s Tryckeri, 1823; He^illn.-lJtskottets Betänkande N.o 16. i N:ö l6. Ank. till Exp. titsk. d. 3 April iSjg. Betänkande* i anledning deraf, att Kongl. Majit* i sammanhang med Nådig Proposition om Curhusafgiftens utgörande, till Rikets Ständer i Nåder öfverlemnat4 cm ickeBarmhertighets-lnrättningarne borde från erläggande af bevillning för deras egendomar af både hus och jord njuta befrielse. I sammanhang med Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition om Curhus-afgiftens fortfarande, har Kongl. Maj:t i Nåder fästat Rikets Högloft. Ständers uppmärksamhet derpå, att HospitalsInrältningarne i senare tider fått vidkännas en förut okänd utgift, nemligen den, med åberopad anledning af sista Bevillnings-Eörordningen, påförde egande-rätts bevillning med a R:dr för hvarje 1000 R:dr af hemmansvärdet, hvilken afgift Seraphimer-Ordens-Gillet trott Hospw talerne, såsom varande Eattig-Inrättningar* ej böra åläggas. —- Då anledning saknades dertill, Bih» lill Riks.-St, Prat. 1828 och 1829» ?-'r« Sami• 6te Hit* 1 g Bevilln.'TJtskott,ets Betänkande N:0 16. att endast hus och byggnader, tillhörande Barmhertighets-.