Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till föredragning hos Konungen uti StatsRädct skola ärendcrne, sedan nödige upplysningar deröfwer ifrån wederbörande Collegier och Embetsman blifwit infordrade och inkommit, beredas af den föredragande Ztats-Scereteraren eller den hans tjenst förrättar, samt Ätta skicklige och owäldige Män, fyra af Frälse och fyra as Ofrälse Ständ. Dem förordne Konungen att utgöra Rikets Allmänna Arenders Beredning; bibchällandc derwid de, som i tjenst äro, sine innehasmande Embeten och Beställningar. Till det Protokoll, som uti denna Allmänna Beredning föres, afgifwe uti alla der förekommande mäl den Föredragande och de öfrige Ledamötcrne sina yttranden, hwilka sedermera hos Konungen uti Stats-Rädct komma att anmälas. 8 De Ministerkella mälen mä Konungen läta Bilaga till Mem. N:o 1. 23 bereda vch handhafwa pä det sätt Honom lämpligast synes. Stats-Ministern för Utrikes Arenderne tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närwaro af Hof-Cantzlercn, eller, om han icke kan tillstädes wara, någon annan Stats-Radcts Ledamot. Är Stats-Ministern fränwarande, föredrage Hof-Cantzlcren eller den StatsRadets Ledamot, som Konungen äfwen i detta fall tillkalle. Sedan Konungen af desse Embetsmän inhcmtat till Protocoll anförda räd, för hwilka de blifwa answarige, fatte ^konungen, i deras närwaro, besluten; Åliggande det Hof-Cantzlcren, eller den Konungen förordnar, att Protocollet föra. Af sädana Beslut mä Konungen läta till.StatsNädcts kunskap komma, hwad Honom nyttigt synes, sä att äfwen nägon kännedom as denna NiksStyrelsens gren mätte hos Stats-Rädet finnas. 8 >2.
Öfver allt i Euro' g 'sjö Den i 5 September é. rti; pa förändras och mildras straffen i deS risön som civilisationen tilltar, stockstraffet är ibland dem, som man nu mera icke tåL Det är sant, hvad Herr Cederschjöld påå Står, att då det lyte, sorn man vill bestraffa^ kan finnas inom hvarje Stånd, så bör ock straff fet vara af den beskaffenhet, att det kan tilläm™ pas på alla; annars skulle förmodeligen ölångs Undantag komma att äga rum. Hvad sjelfva fylleriet beträffar, Sa blir deé stundom en obotlig sjukdom. ^Lyckligtvis är antalet af dessa olyckliga icke stort, och min* skås hvarje dag. Der sjukdomen är obotlig,- är stock straffet icke mera straff, utan endast etÉ spectakel åt pöbeln. Jag anhåller om preposition på afslag a $ Betänkandet, dock att Ridderskapet och Adelil måtte uttrycka sin önskan, att stockstraffet må afj skaffas. Hörr Tham: Jag anhåller, ätt få rätta några misstag, sorn här blifvit begångnö. Mari har sagt, att ingen bevisning i' fyllerimål hos Konungens Befallningshafvande äger ruth. För» hållandet är likväl icke sådant? ty samma Författning tillåter vittnens afhörande, och det ärpå deras Intyg, sorn Domen fäller.' Härå kunna flere bevis skaffas. Det har äff ven blifvit sagt, att folket icke tål sådana straffa Det ar icke minöfvertygelse. Svenska Folk Jse« Den 25 September é. fn; 334 Icet är sedligt nog, för att med lugn kunna se brottslingen straffas. Det utgör alltid stämpeln på en bra karl, att han icke vill se ostraffadt ett brott, hvilket kastar skugga på folket. Bet har äfven blifvit anfördt, att samma straff aldrig tillämpas på personer af högre Class; men sådant har sin grund deri, att högre personer aldrig exponerat sig för att blifva för sådana brott lagförde. Friherre Cederströmi Jag är till det mesta förekommen af Herr Tham.
Till Riksens Ständers Stats-Utskott j hvars utlåtande öfver denna E. K. Mits Nådiga Proposition blifvit infordradt, har Bonde-Ståndet tillika öfverlemnat ett af Riksdagsfullmägtige från Öland, Samuel Jansson och Samuel Jönsson, i äm: net afgifvet och af åtskillige bland Ståndets Ledamöter understödt anförande, att inrättningen af en särskild Styrelse för nämnde Ö väl för in« vånarne medfört stor och väsendtlig nytta, men ej längre vore af nöden , då både utmarksdelningen och de fleste Hemmans utbrytning uti enskifte , i och för hvilka sune föremål nämnde Styrelse egentligen organiserades, numera för sig gått, och de delningar, sorn än återstå, skulle, i Riksdagsfullrnägtiges tanka, utan olägenhet kunna öfverlemnas till E. K. Mits Befallningshafvandes i Calmare Län pröfning och afgörande. På sådan grund och då den, i ofvanberörde måtto, anviste aflöning till den provisoriska Läns-Styrelsens Ämbetsoch Tjenstemän, utan att vara för dessas bergning tillräcklig, endast förorsakade en af behofvet icke påkallad minskning i Statens inkomster , hvilken framdeles kunde blifva än större, då Ämbetsmännen tilläfventyrs med fog begärde lön-fprhöjning, trodde sig Riksdagsfullmägtige böra, bland annat, hemställa, att Öns särkilda Styrelse måtte med första upphöra, och endast någon viss tillräcklig tid bestämmas för afslutandet af de ärenden, sorn Underdåniga Skrifvelstri 33 som hos Styrelsen redan vore eller under loppet af innevarande år kunde blifva anhängige, samt att Öland hädanefter, sorn tillförene, borde ställas under E. K. M:ts Befallningshafvandes i Calrnare Län inseende. Vid öfvervägande af detta mål, hafva Riksens Ständer funnit, huruledes, genom de af den provisoriska Läns-Styreisen på Öland vidtagne åtgärder till fortskyndande af enskiften demandes, landets odling gjort betydliga framsteg och Stats-inkomsterna i rnotsvarigt förhållande blifvit ökta. Meri af så väl E. K.
Förordning sörestrifnm, men lämnom till - Dcn 29 Januarii. 124! tillätelfe, akt, emot en prvgreesiv 'örhöjnlng i ölgillen, anda lili 92 kannors paruierymd lär r yu-aS. Friherre Oest^i-stsöm, Sorn menja» garn? olmer panncryMden synes sä sunsta sti-ja?- tiga, torde wi här lättast komma lträn laken, om wr ollenajt bcstute c-tt panne - rymden stall wara bestämd, ock) uppdrag? är Ukstonet akt dertill göra färsing. Till ledning kunde man dä rccommeude, ra ät Ukstotlet 18^2 ärs Förordning. Ert lä« dant forsing är ock läktare ett göra l Uttkotte! der Ledamöter sitt nas of alla Sta >den , an härGrefwe Ide !a wille gerna instämma äswen j delta jö stag, men ör stade, säfom Ledamot af Bcwtllnmgs - Utjksttet, att dä denna fräqa ar biolt veconomist, men tillika wigtig, i atseeiidr pä Bewillinngens fördelniisg, den nu matte atgöras, och parme - rymden determineras, pä btt Bewtll, runge - Ulstortet mätte hufwa en giswen grund art gä efter. Harrs Ehellence Grefwe UnuR, upprepade hwad han förut anfort, tilläggande aktman tande; det Staten genom den iö >a Författningens fvrestrift erhällit g6o,o-.' Riksdaler r rnkoinst, och att således i ots rude pä läkerhettn denna författning redan wore bepröfvad.
Sjukoch Medicinalfordon. för 32 batterier erfordrades Nuvarande behållningen utgjordes af: Sjukkärror Anslag funnes till Således erfordrades c. Reservlavetter. För 32 batterier erfordrades » rörliga parken Nuvarande behållningen utgjordes af Anslag funnes till Således erfordrades d. trossvagnar. För 32 batterier erfordrades » rörliga parken . Nuvarande behållning Anslag funnes till Således erfordrades . Furagevagnar. För 32 batterier erfordrades . » rörliga parken Då det måhända dels skulle medföra en alltför stor kostnad, om alla bär ofvan som felande uppgifna fordon på en gång anskaffades, dels ock icke heller kunde vara 102 Bil. N:o 3 a. lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865 af bebofvet påkalladt att så sker, har Generalfälttygmästare!), med fästadt afseende såvål å det antal af hvarje sort fordon, som brister, som ock å konstruktionen och beskaffenheten af hvarje befintlig särskild sort, i underdånighet föreslagit, att följande fordon till uppgifven kostnad nu finge anskaffas och medel dertill begäras, att utgå under 3 år med en tredjedel årligen, nemligen: 10 st. fältsmedjor med tillbehör, ä 1,200 rdr 12,000: — 10 st Sjukoch Medicinalvagnar. ä 850 rdr 8,500: — 6 Reservlavetter, å 1,100 rdr 6,600: — 6 Trossoch Expeditionsvagnar, h 500 rdr , . , . 3,000: — 12 Furagevagnar, ä 800 rdr 9,600: — tillhopa rdr 39,700: — hvarjemte och enär den nuvarande modellen för Furagevagnar, i anseende till sin storlek, tyngd och mindre lämpliga konstruktion, i öfrigt borde förändras och fråga kunde vara, huruvida icke dessa vagnar borde göras betydligt mindre och lättare, men till följd deraf antalet måste ökas, Generalfälttygmästaren anhållit, att det här ofvan föreslagna beloppet måtte, utan afseende å det antal vagnar derför kunde erhållas, få utgå. Ridoch Anspannsm fl. persedlar.
Dessa betänkligheter hafwa hos mlg öfwer werkställigheten af Hemliga Utskottets RiojeLk upkommit, men oin samteliga Riksens Ständer den antaga kan jag icke annat önska, a» ak mina betänkligheter icke inträffa och at Realisation til mae Nådiga Konungs och hela Nationens åstundan reulHrsr; och härli! skall jag dä för min del med nöje conkribuora om ock kroseÄor innehållit en större kaerisscs af hwar och ens förmögenhet; dock får lag til Ridderskapets och Adelns ompröfwande hem^ stalla, om icke Rsnco-vo^urerzäe borde höras, huruwi - da de tro, at kikurn kan pa de af Hemliga Utskottet P>rojc6srscie grunder, och med deras lfsnca-Instru5iic>- oer och Författningar ataga sig werkställighetcn af denna KesliHricins - plan; äfwensom jag hemställer, om det more bättre at haldre lägga en lindrig betalning af i st. Specie pa allt öfwerstvdigt Silfwerbruk, utom det fom af Hemliga UiskortctS krojebi blifwit undantaget, än at förbjuda dest bruk; det ökade ätmindstone Lpscis-Bewilluingcn för dem, som älska denna luxe.
S. D Hen 15 Juni. '549 S. D. Upplä stes och gillades följande fran Högloft Expeditions-Utskottet insända Förslag till Biksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit; 1:0 Angående Fyrbåks Inrättande på Oa Gottlands Östra kust. 3:0 Angående fördelningen af de Soldat» Holarne beviljade vacancer. 3:0 Angående medel till befordrande af större Sundhet i Städerna. 4:0 Angående Skjuts-penningar och Tractamente för Ledamöter i Compromiss - Bätter uti Bevillningsmål. 5:0 Angående afskaffande af den hittills nyttjade Titulatur i allmänna skrifter och Handlingar, C:o Om tillstånd för Norrvikens Fögderis Invånare att aflemna deras Kronooch AfradsTionde i Strömstad. 7:0 Angående försäljning af utmätt fast gendom å Landet. 8:0 Angående lösen af Protocolls-TJtdrag vid Härads-Bätterna. g:o Angående kostnaden till lifgifvande af Begister öfver Bihangen till 1810 och 18x2 arens Urtima Biksdags Protocoll. 10:® $5* Den 15 Juni, 10:0 Angående ändringar i Författningarna förande Hemmans-klyfning, och li:o Angående betalning för den vissa Heffla inan ålagda Ex Protooollo Olof Werlin. SD. /allmänna Besvärsoch Oeconomi? - TTt* skottets den 6 i denna månad . fgiftta och stöan dtn 13 på bordet hvilarule Betankanden: 1:0 Angående inskränkning af txclusiva 'privilegier. 2:0 I anledning af gjordt yrkande om tillåtelse för allmogen i Skåne, att antingen leve* rera den Stockholms Barnhus tillhöriga Tionde.
En qvinna i hennes belägenhet, upptagen af en futtig ögonkurtis! Det var icke ett brott; icke ett sår att blöda ur eller en förbrytelse att afsona. Det var ingenting. Endast en rutten fläck i hennes lif, en rutten fliick, so111 icke skulle bli synlig för andra, men soin hoa alltid skulle bara med sig. När På1 kom ater, tillsade hon honom att resa derifrån - bort för alltid. Och så var hennes roman slut, dess lijelte sin kos; men derined först började för henne lifvet, det verkliga uppfostrande, utvecklande, härdande lifket, striden för den andliga tillvaron. Huru hon genoingick denna strid, huru hon genom arbete och ihardighet så småningom tillvann sig en personlighet och till sist i ordets fulla beinarkelse blef Börjes hustru - det vore för långt att hiir antyda. Den ar ju ganska enkel denna historia. Det ar inga roinantiska afventyr, inga spännande förvecklingar, ingen tillkrånglad intrig, som har skola locka intresset. Men det ar ett stycke af lifvet osjalft, blott n ii got skarpt i kontrasterna. Det ar val f&amp; qvinnor, som varit s4 l m - sinniga, som Marianne sisoin flicka och i början af hennes äktenskap; Dagny. få komma val ock till sist fram till något s&amp; diigande som hon. Men detta medgifvet, huru manget nutida qvinnoöde Sr ej i denna bok typiskt antydt i sina grlinddrag! Den ar, denna roman, en sund och frisk lofsång öfver arbetet och den sanna lifsgladjen, - en verldslig predikan, som srrskildt i vår tid kan vara värd att lyssna till. Det är nigot af naturevangelium deri, men icke med Rousseaus osunda svärmeri eller Strindbergs cynism. Men det ar icke blott en sund och hederlig bok, utan ock en val skrifven bok, - visst icke iiagon abstrakt moralförelasning - man märker knapt någon tendens deri - utan blott ett stycke af lifvet i fulltonig bild. Vi inedgifva att Mariannes karaktsr i början syntes oss något chargerad, nästan gränsande till karrikatpr.
Ad. har fria händer i afs. å tulltariffen, för den händelse, att tilläggsafgifterne icke skulle komma att upgå i tullsatserna. Det enda medel, som för sådant ändamål finnes att tillgå, .är att återremittera förslaget om tullbestämmelserna och sålunda försätta frågan i det skick, hvaruti den hade varit, om BevillmsUtsk. först inkommit med sitt förslag i afs. å tilläggsafgifterne och icke till It. St:r öfverlemnat sjelfva tulltaxan, förr än den derpå i så väsendtlig mån inverkande förra frågan blifvit definitift afgjord. Jag nödgas derföre instämma uti den utaf Gr. af Ugglas begärda återremissen af tulltaxan. Hr Printzensköld: Om jag än antager, att de förhållanden, som den siste värde talaren omnämnt, skulle komma att ega rum, så kan jag dock ej finna något hinder derför, att allt detta hjelpes genom votering i förstärkt BevillmsUtsk. När en värd ledamot, till hvilken It. o Ad. utan tvifvel hyser större förtroende än till mig, nyligen har förklarat, att konseqvensen fordrade, att man fattade beslut ang:de den sist afgjorda punkten, derföre att man beslutat ang:de den nästföreg:de, så inser jag ej, hvarföre icke samma konseqvens fordrar att vi besluta ang:de sjelfva tulltaxan. Den omständighet, att R. o. Ad. möjligen får frångå sitt beslut, torde ieke vara af någon öfvervägande vigt. Om t. ex. afgiften till Handelsoch SjöfartsFonden samt tolagen komma att särskildt bibehållas, så behöfver man ju blott subtrahera dessa afgifters belopp från de af R. o. Ad. bestämda tullsatserna, så är hela saken afhulpen, ty jag förutsätter, att 11. o. Ad:s samtlige ledamöter tagit så mycken kännedom af den föreslagna tull-taxan, att de veta, huruvida de besluta om en tullsats, deri konvojoch tolagsafgifterne liro inbegripna eller om en tullsats, derifrån dessa afgifter äro uteslutna.
Till alt hörja med, är det naturligt, all del icke går an, att lill IJtsk. återremittera eli här väckt förslag; det ligger i sjelfva namnet, och jag tror mig derföre icke behöfva utveckla det oriktiga häruti. Jag har föreslagit, att R. o. Ad. måtte åt Utsk. updraga, ”att, med ledning af den häröfver förda öfverläggning, upgöra förslag till vilkor.” linder denna öfverläggning har R. o. Ad. varit ense om de punkter, som Frih. Raab nyss upgaf. Det bör då för Utsk. blifva ganska lätt, att med denna ledning upsätta förslag till redaktion af dessa punkter. Hvad åter den sisla punkten beträffar, hafva raeningarne varit ganska delade. Utsk. får derföre, med ledning af den deröfver förda öfverläggningen, upsätta det förslag, som Utsk. finnér tjenligast. Hvad som skulle vinnas med att bifalla somliga af dessa punkter, men åt Utsk. updraga utarbetandet af de andra, kan jag icke finna, så mycket mer som Utsk., för ali hafva ledning af denna discussion, måste erhålla del af densamma. På grund af dessa skäl anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte bifalla det af mig framställda förslaget. Frih. Tersmeden: Ju längre denna discussion fortgår, desto flere vilkor blifva framställda. Gr. Gyldenstolpe har nyss föreslagit ett splitter nytt, nemi. att de Hypotheksföreningar, som skulle erhålla kreditivrätt, icke skulle hafva belåningsrält i Banken för sina obligationer. Den belåningsrält, som är Hypotheksföreningarne naedgifven, finnes uttryckt i 87 § i nu gällande Banko-reglemente, och der denna rätt inskränkes till högst 90 proc. Jag hemställer, om det vore billigt att borttaga denna rättighet, derföre att en Hypoteksförening fått kreditiv i Banken. Vi böra netnl. ihågkomma, att det icke är Hypotheksföreningarne, som innehafva dessa obligationer, utan enskilde personer, som kunna vilja belåna dem i Banken.
Allmänna Bolag blifvit Bevillning ålagd, genom före» skrifne afgifter ä utdelningarne, allmänna cassör och penningeverk, jemväl komma, att i de för låntagare medgifne afdrag å räntan, Bevillning erlägga, följer deraf, att vidare Bevillning ej kan påföras, antingen Cassorne eller de synbara tillhörigheterne under dessa Verk, såsom redan beskattade; den eger icke eller rum för Sparbankariie, såsom varande af den allmänna nytta, att de icke böra betungas, och hvarest något afdrag å räntan icke eger rum. Af sådan anledning skall jemväl, enär, till vinnande af säkerhet och reda för Statens inkomster, Bevillning måste erläggas af Hemman, Verk och Lägenheter, som Rikets Academier tillhöra, i den mån det behörigen styrkes, att inkomsten deraf antingen ät anslagen till lön för vederbörande Ämbetsoch Tjenstemän, och således, enligt 1 §. 2 Art. af denna Stadga redan beskattad, eller på annat sätt Academieti verkligen frångår, en sådan Bevillning för dem afkortas. De af Allmogen, sorn ej ega Btvillningi-Utgkotuis
Och så började åter Veli att gråta, när han tänkte på att han var död; men systern grät icke, fast hon nog haft lust, när hon tänkte på hur far och mor nu sörjde; men hon ville ej bedröfva Veli. Huru länge de så sutit här, visste de icke. Men när systern såg Velis sorg, glömde hon att hon sjelf var begrafven liksom han; och hon hann ej ens finna tiden lång, ty hon var just sysselsatt med att försöka roa Veli. Hon sjöng för honom visor, hon berättade sagor och hon hittade tillochmed på lekar, som de kunde leka i mökret. "Syster, du är bättre än jag", sade Veli, "du är begrafven, så väl som jag, och du tänker ändå blott på att roa mig." "Ånej Veli, jag är ful, hvad gör det mig om jag sitter i mörkret. Också har du förlorat mycket mer än jag, dig höllo alla af, men ingen brydde sig om mig." Men de båda barnen började allt mer undra, om de verkligen voro döda, eller hur allt detta kunde hänga ihop; och systern sade: "nej Veli, jag tror dock icke vi äro döda. Visst lefva vi ju." "Ack, hvad mer om vi lefva", sade Veli. "För oss är ju dock solen död." Följande dag, när Veli ännu sof, kände systern noga omkring på alla väggar, och så fick hon tag i en sten, som stod ut i muren, och så började hon rycka och ruska på den; men stenen ville ej lossna. Och så tog hon en vedklabb, som hon visste att låg i ett hörn, och började med den slå på stenen, och se, till slut föll den ner och blottade en liten glugg, dit den blifvit instoppad. Gluggen var ej större än en hand och muren var tjock, men solen lyste klart derutanföre och några strålar föllo äfven in genom gluggen, rakt in i fängelset. "Veli, Veli, skynda, solen är icke död", ropade systern åt sin bror. Och Veli sprang opp och kom till gluggen och systern kysste honom och sade: "hvad du är vacker."
"Hamster, säger ni! hvarifrän härstammar denne Hamster?" Han är son till en Mathilda Hamster, hvilken tidigt lemnade honom värnlös. Hon förkortade genom sorg sitt unga lif och anhöll på sin dödssäng att få anförtro sin späda son åt er första hustru, hvilken äfven vårdat honom med samma omsorg som sina egna barn, och påkostat hans uppfostran. "O Gud, bistå mig! äfven han är min son. Jag förförde den oskuldsfullaste och renaste qvinna, jag mördade hennes lugn ah, gif mig ett glas vatten öfvergif mig ej mina barn." Alla utbrusto vi i tårar. Gubben föll åter i vanmagt. När han åter kom sig före, kallade han mig till sin säng. Elias Lönnrot ELIAS LÖNNROT Biografiskt utkast Af AUG. AHLQVIST G. W. Edlund, Helsingfors, 1884. Till läsaren. Detta utkast till en lefnadsteckning har uppstått af det minnestal, förf. höll vid den sorgefest, hvilken det finska universitetet d. 13 maj 1884 firade för att hedra den store hädangångnes minne. Allt, hvad talaren vid detta tillfälle yttrade, återfinnes i detta häfte och derutöfver har tillkommit åtskilligt, nästan lika mycket som festtalet, af sådant, som skrifvits både före och efter festen. Några mindre betydande uppgifter hafva dessutom hemtats ur det minnestal af prof. S. G. Elmgren, hvilket denne på svenska höll vid Finska Vetenskapssocietetens årshögtid d. 29 april och senare utgifvit af trycket. I förväntan på en mera omfattande lefnadsskildring torde den finska allmänheten låta denna konturteckning få gälla för hvad hon också endast är, en första, blott för den närmaste framtiden gjord flyktig framställning af Elias Lönnrots verk och personlighet. Helsingfors i juni 1884. TILL ELIAS LÖNNROTS MINNE. Elias Lönnrots lefnadsdag är afslutad. Den var lång, men hade den varit än aldrig så lång, skulle vi likväl önskat, att den räckt ännu längre: så kär var han oss, så svårt hade vi att tänka oss skilsmessan från honom.
BorgareStåndet gjorda yrkande, att Judar måtte åtkommas med en, Lysnings-chartan motsvarande afgift; och åberopar Utskottet i fråga om dylik afgift af fremmande Trosförvandter, sitt förra Förslag om Charta å Lysnings-sedlar för utlänningar. g ,5*. 3 Mom. Hvad Utskottet här föreslagit om Brocliurers och periodiska Skrifters portofria afsäitdande med Posten 3? Bevillnings-Utskottets Utlåtande N-o ap. emot vanlig stämpel-afgift, så snart de iclce öfverstiga 4 a,’k> har på den grund blifvit bestridt inom Vällofl. Borgareoch Hedervärda Bonde-Stånden, att Postförare redan förut voro mycket betungade genom forslande af Postväskan* som, genom ökade Bref och Tidningars porto-frihet, blifvit ansenligen förstorad, och att Ökandet af detta onus, Utan serskild ersättning, vore obilligt, helst derigenom kunde hända, att ännu en häst ofta finge ailvändas till Postens framförande; och är af sådana anledningar yrkadt, att, om ändamålet icke på annat sätt kunde vinnas, det i detta afseende föreslagna tillägg måtte alldeles ut-» gå ur Författningen.
Då uti vårt hårda climat Erännvinsförtäringen icke kan umbäras, och ali Landthushållning samt Boskapsafvelns tillväxt och förökande utan jemn tillgång af drank icke kan uti längden blifva lönande, hoppas jag, att de af mig föreslagne S månaders ärlig Brännvinsbränningstid, så väl för Landtmannen och Allmogen, för BryggareEmbetet uti Slockholm, som ock lör de öfriga Städet uti Riket efter folknummer af hvarje Stad, blifver såsom utaf den största nytta antagen, och hos Hans Maj t Konungen till fastställande i underdånighet anmält. Att bispringa Staten och underlätta Stats, behofven, är hvarje redlig medborgares pligt Deli 20 Mart. 159 och skyldighet, och utgöres så mycket villigare, då Styrelsen med faderlig omvårdnad omfattar den skattskyldige, utan afseende på hög, låg, rik eller fattig, hvartill kommer i synnerhet en naturlig jemförelse af dess olika belägenhet för eller efter en sådan tillåten husbehofsbränning: erfarenheten intygar, att då Brännvinsbränning endast någon kortare tid varit tillåten, har dels behofvet, dels begäret till bättre utkomst förorsakat lagbrott, och derå angifvelser ofta af anhörige och tjenstefolk, och jemte böter förlust af förbrytarens reela egendom, jemte den obehagliga osäkerheten att så väl nattetid, som om dagen, oroas af beslagare: att förtiga alla de mångå olyckor, äfven i moraliskt afseende, som brännö vinsförbuden eller korta inskränkningar deruti förorsakat, af dråp, sammangaddningar, slagsmål, arresteringar och sedeförderf hos vår i allmänhet laglydiga och beskedliga nation.