Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om ock släderne skulle finna sig bättra belåtna med den af mig öfverklagade än med den föreslagne flyttningstiden, bör det så mycket mindre lägga hinder i vägen för den önskade ändringen, om hvilken, sorn jag vågar tro, hvarje landtman med mig förenar sig, som den förmon de deraf kunna hafva , aldrig kan uppväga eller på något sätt jemföras med de olägenheter den nu nyttjade flyttningstid för iandtmän i allmänhet nödvändigt skall medföra, tiil och med öfverstigande i betydlig mohn, den förra i slutet af September inträffande flyitningstidens olägenheter. Detta mitt vördsamma memorial, tror jag 974 Den 28 Februarii. böra de öfrige medstånden communiceras och till OeconomieUtskottet remitteras. Friherre Rehbinder, Johan Fredric: Den för landsvägarnes grusning, från allmänna lagens föreskrift, sedan sista Riksdag förändrade tid, till midt i sommaren istället för om hösten, torde i anseende till den mindre nytta den medför äfven förtjena någon uppmärksamhet och önskansvärdt få återgå till samma årstid, förr varit vanligt att detta arbete förrätta, det vill säga i October månad. Att en grusning om sommaren, då landsvägarne i allmänhet äro torra ej medför någon förmon, men deremot mycken olägenhet af förökadt dam, sorn i synnerhet inträffar der ej tillgång finnes på jordfritt grus är af erfarenheten besannadt, och tillräckeligen bevist derigenom , att kanske på de fläste trackter i Östergöthland, allmänheten redan frångått denna nya tid, hvartill Konungens Befallningshafvande gifvit sitt samtycke, med det vilkor att alla i ett district boende, derom skulle vara öfverens för att undvika Kronobetjeningens ökade besvär med på olika tider anställande vägsyner. Men sorn på andra trakter, hvaribland äfven den j»g bebor, en sådan öfverenskommelse ej kunnat träffasj emedan en elier annan af de i disirctet boende harlocala förmoner af denna förändrade grusningstid> Den 28 Februarit.
Jag föreslår derföre, att genom kungörelse, hvilken 2tne gånger om året må uppläsas i kyrkorna och i officiella tidningen införas, de gamla sedlarnas innehafvare måtte antydas att senast tio år, räknade från början af det år, sorn följer näst efter inställandet a( de gamla sedelformulärens lifgifvande — hvilket år bestämdt bör uppgifvas, äfvensom det år, med hvars utgång ali inlösen skulle upphöra — till utbyte mot sedlar af det nya slaget aflemna de gamla, och hvartill i landsorterna, till lättnad för allmänheten, kunde lemnäs tillfälle, likasom utbyte derstädes för närvar, sker af förslitna smärre sedlar mot nya Till denna min hemställan harjagsåmveket större anledning, som K. förordn, af d. 29 Maj 173*9 i dess 8 mom. redan förut innehåller", att vexelbancotransportsedlar åtminstone hvart tionde år böra omsättas, att räkna från den dag, de ur Banken utgått och hvarvid tillika förklarats, alt ursägt af laga förfall, okunnighet eller hvad helst det vara må, icke mot Banken finge gälla, ett stadgande, hvilket till hela dess utsträckning saknat och kanske bort sakna tillämpning, så länge nuvarande sedlar varit gångbara, hvarföre-ock stadgandet om ovilkorlig förnyelse icke heller torde böra lända till efterlefnad för de nya "sed - Den 6 September. 69 larna, förrän särkilda omständigheter, på sätt fallet snart blifver med hittills utgifna sedlar, dertill skulle föranleda. Kortare terminer hafva vid andra tillfällen blifvit utsatta för ovilkorlig presentering och inlösen af penningevärde ägande papper, såsom filialdisconternas obligationer m. fl., och concurslagen förelägger, vid talans förlust och äfven med anledn. af de s. k. årsstämningarna, en vida mera inskränkt prescriptionstid för anmälan och bevakning af fordringar, hvaraf skuldebrefvens innehafvares hela välfärd dock ofta beror, hvilket deremot troligen icke vore fallet med innehafvare af vid prescriptionstidens förlopp möjligen ännu oinlösta gamla bancooch riksgäldssedel-.
Sedan 180g hafva åtskilliga ganska väsendtliga förändringar uti representationssättet blifvit vidtagna. Alla reformer böra utgå från status quo. Det är det närvar, tillståndet, hvarmed man antingen är belåten eller obelåten. Om man vill ändra något, så är det icke ett förflutet tillstånd, utan det närvar, skicket, sorn ar föremål för ändringen, och således icke det som existerade 180g. Jag gör denna framställning för att varna mot de olägenheter, som kunna uppkomma till skada för saken, om sådana orimligheter skulle få insmyga sig i förslaget. Jag slutar med att förklara, att om med återgången till 180g såsom utgångspunkt skulle åsyftas, att innehafvare af frälsehemman, hvilka under loppet af sisth riksdag vunnit representationsrätt inom BondeSt., skulle inkastas på något af de öfriga Stånden eller på det s. k. femte Ståndet, ifall det komine att bildas; så skulle följden deraf kunna blifva, alt denna dass, innefattande omkring 3o,ooo valmän, ägde en bestämd öfverlägsenhet lili alla val inom det Stånd, sorn erhöll detta element. Deremot hafva dessa 3o,ooo valmän, hvarmed BondeSt. blifvit tillökadt, icke kunnat utöfva någon öfverlägsenhet inom den stora folkclass af circa 160,000 sorn utgör valmännens antal inom BondeSt. 3o,ooo utgör blott circa af 160,000, och att öka valmansclassen med nk, verkar ej på det existerande förhållandet eller kastar majoriteten inom classen till annat båll iin den förut lutade. Deremot linnes icke något af de öfriga Stånden, som kilade emottaga ^ af dessa valmän, titan att i och med detsamma tillintetgöra dess egen ståndsrepresentation. Detta är en utaf de svårigheter, som skola uppkomma, ifall Frih. Sprengtportens förslag vinner framgång. Jag har ansett min pligt vara alt på förhand utreda de möjliga följderna af denna inskjutna sats, som tillkommit, sedan förslaget förra gången blef för R. o. Ad. uppläst.
Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag of allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer att förskott af 100,000 R:dr, hvaremot PresteStåndet beslutat, att till förberedande åtgärder för fortsättningen af Götha Canal bevilja ett bidrag af 100,000 R:dr B:co att af RiksgäldsContoret genast utlémnas, under förbehåll, att, efter serskild Öfverläggning och pröfning, vilkoren för berörde medels erhållande eller, om Rikets Ständer sådant skulle fordra, återbetalning, framdeles komma alt bestämmas. 3ao Den 29 Maji. BevillningsVtskottets : Öfver väckt Motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om afskrifning af åtskiilige anmärtningsmedel. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Angående en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, om delfående af de KrigsLa4 gar, som äro under utarbetning. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: I anledning af väckt fråga om skyldighet för dem, som anmäla sig till PrestExamen, att ådagalägga tillräcklig kunskap uti YexelundervisningsMethoden. 7:0 Ogillande af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: LagUtskottets: Om upphäfvande af 2 Cap. 3 §. GiftermålsBalken. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : I anledning af väckte frågor om ett förändradt sätt för Kungörelsers publicerande i Kyrk orne. 8:0 Anmodan till ExpeditionsUtskottet att Den 29 Maji. 3ai att uppsätta dels en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anmälan det Högste Domstolens samtlige Ledamöter blifvit, vid den i ro3 §. RegeringsFormen stadgade omröstning, ansedde böra vid deras Embeten bibehållas; och dels förslag till behörige Constitutorial för HofRältsRådet, Häradshöfdingen och Riddaren af Kongl.
Hans mörka ögon gnistrade; det runda, rödblommiga ansigtet fick ett drag af barnsligt öfvermodig käckhet, medan han knöt sin lilla fasta hand och liksom utmanande skakade den korta, senfulla armen. Agnes och Cecilia betraktade honom hela tiden med spänd uppmärksamhet. Hvilken egendomlig, ursprunglig menniska han var! Hela hans person, hans figur, hans ansigte, hans röst, hans rörelser voro så utpreglade, hade liksom skarpa, bestämda konturer, hvilka med eller mot ens vilja tryckte sig in i minnet. En lång stund sedan man skilts från honom, kunde hans bild skymta förbi, hans röst och skratt ringa i öronen, alldeles som vissa pikanta melodier ibland förfölja en, länge sedan de tystnat. »Men tror ni», sade Agnes efter en stunds paus, under hvilken hvar och en suttit och funderat för sig sjelf, »att det blott är fattigdom och penningebekymmer och sådant, som lär oss att känna verlden? Tror ni inte att det fins tysta, hemliga strider, som ingen ser, men som lika mycket, ja kanske mera än yttre sorger, afslöja lifvets hemligheter för oss?» Hon satt och ritade på bordet med synålen, medan hon talade; då hon slutat, såg hon upp och fäste på herr Vigert en lång, till hälften beslöjad blick. »Jo», svarade han, »det tror jag nog, men det blir på ett temligen ensidigt sätt. Det blir små guerillastrider, ofta nog hetsiga och skarpa, men i de stora blodiga slagtningarne, der det vankas seger eller nederlag, dit kommer ni aldrig. Ser ni, jag ska’ säga er, fröken, det fins nästan ingenting som på en gång ger oss en så stor portion menniskokännedom som så kallade näringsbekymmer. Hvad tror ni t. ex. man icke allt får lära genom att trassla in sig med procentare och affärskarlar och sådana der – och sedan göra konkurs? Hur mycket snikenhet, slughet, tarflighet, dumhet får man inte se? Åh, jag försäkrar er att de der sammankomsterna och öfverläggningarne, innan ovädret bryter löst, äro rigtiga expositioner af olika egenskaper! Då gäller det att göra sina iakttagelser!
Träd växte där inne i de gamla murarnas grus, och de höga almarna som från borgens fot växte utför höjden, tills de än längre ned fortsattes af små ekars ljusare grönska, bildade som en backe af grönt emot det i solljus badande vattnet. Det blef tyst i sällskapet. Man skilde sig åt, två och två eller en och en. Så stod man där och såg ut. Så gick man också ned. Först åsynen af den färdiga aftonmåltiden satte på nytt tungorna i rörelse. Grane gick fram till Agnes. »Det var synd, att ni ej var med där oppe, fröken. Det är värdt att se. Vill ni ej följa med dit ett ögonblick? Vi hinna nog», tillade han, när han såg att hon tvekade. De följdes åt tysta genom det höga gräset och de täta buskarna, upp för stentrappan och in i ett af de större rummen. Då vände sig Agnes hastigt till honom och sade utan förberedelse: »Jag har ofta tänkt, att det måtte vara skönt att kunna skrifva ner, hvad man tänker. Jag har äfven önskat att kunna det.» »Tror ni», sade han långsamt. »Önska er icke den gåfvan. Det är skönt kanske, när man en gång hunnit så långt. Men innan dess! Vägen, man har att gå, är lång och ofta svår nog.» »Är det skald, ni vill bli», frågade Agnes. Grane log: »Hur vet ni ens, att jag tänker skrifva något?» »Det har jag kunnat förstå.» Hon såg framför sig på den motsatta väggen, där den nedgående solen mellan träden kastade hela knippen af strålar. »Nej», sade han efter ett uppehåll, »det har aldrig frestat mig. Jag ville bli tänkare.» »Vill ni lära att förstå all ting?» Hon såg förvånad på honom. »Ja», svarade han, »så långt min tanke räcker.» Hon satt framför honom med händerna sammanknäppta i knäet och såg ut genom ett af fönstren. Hennes ögon lyste och läpparna rörde sig sakta, som talade hon med sig själf. Där ute var solen till hälften begrafven i hafvet. En bred väg af ljus ledde rakt fram till de båda, som suto där midt emot hvar andra och sågo ut öfver den grönskande backen bort mot hafvets fria yta.
ASSIMILERAR SEDAN SORG, GÅR OCH FÖRRGÅR! TYPERNA: BONAPARTISTEN OFTA INGEN ÅR VÄG, TIEN » T V Å SKILDA TYPER! FÖRENAR D E M. SKILJA I DYNASTISKA DÄR DE BÅDA MEN VIS POTOEKA, O M EJ EN REVOLUTIONSMAUPPKOMLINGS, BONAPARTISTEN. EN HÖGREST GEHON ÄR DOTTERDOTTER TILL MADAME HÄR FINNAS DEN ÄKTA LEGITIRNISTISKA BONAPARTE SE AUTENTISKT DYRKAS där D ' AVARY, SOM DE GAMLE UTROPADE BRUNT, EN MURAT. ARISTOKRATEN FRÅN HVAD HUBERT — MOSSBELUPNA DEN ARISTOKRATI, SOM KRING EN ROHAN, OCH SITT BLYGA TALLIEN, KAMÉ, CHAMPS-ELYSÉES. HÄR GRACE NYANSER LIKSOM I TYSTA, GATOR, SINA VAPENSMYCKADE FÖRAKT A I M E R Y DE LAROCHEFOUCAULD, BEGREFVINNAN MEJSLAD S:T GERMAIN. M E D SINA FÖRSÄNKTA MELANKOLISKA NATELLI, SOM M E D SIN DÅRANDE FÄGRING FÖR NÅGRA DET EVIG SVARTA, FÖR SIN UTSÖKTA GREFVINNAN * STADSDEL OCH STALT M E D ELDIGA BLICKAR OCH GULDHÅR M E D MÖRKA RAR DEN. DENNA I: S MODER, M E D KARNATION AF SNÖ- MARMORGLANS UNDRAD DET UTSPÄDES M E N JUST DÄRFÖR DET SÖKAS I FAUBOURG MARKISINNAN AF STRÄNG SKÖNHET Ä BEHAG. O M FEMTIO ÅR HAR DET VÄLANTAGIT DEN VULGÄRA, RÖDA KOLORITEN.
Och få Utskotten, på grund häraf, vördsamt tillstyrka, Slätttamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utikottent Utlåtande, N:o 15. 3 att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla , att, med afseende å nyttan och behofvet deraf, att, serdeles i de orter, der allmogen af jordbruket eller andra landtmanna-näringar icke hemtar nödiga medel för sin bergning, samt folkets anlag och fallenhet dertill föranleda, den inhemska konstoch husfliten uppmuntras och befordras, Kongl. Majit täcktes vidtaga de åtgärder., Kongl. Majit pröfvar lämplige för befrämjandet af sådana handaslöjder, som i förevarande motioner omförmälas; äfvensom att de medel, sorn för detta ändamål må kunna erfordras., måtte utgå af det anslag, StatsUtskottet, i afgifvet utlåtande angående regleringen af oitgifterne under Kiks-Statens örte Hufvud-titel, för befordrandet i allmänhet af slöjderna, tillstyrkt. Stockholm den 21 November 1844. Anktill Exp. Utsk. d. 25 No v., kl. 5 e. in. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att Landsbo fdinge-sätet i Götheborgs och Bohus Län måtte förläggas till Uddevalla, och att af staden Götheborg med dess område måtte bildas ett S tåthål lare skap. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet hafva ankommit följande motioner i omförmälde ämne, nemligen: Från Högloft. Ridderskapet och Adeln, af Herr Bildt, K., som, med åberopande af det sistlidne Riksdag framställda förslag om Landshöfdingesätets i Götheborg förflyttande till Uddevalla, förnyat detta förslag, hvars verkställande motionären ansett skola underlätta administrationen af Länet; från Högv.
Detta har Lagutskottet tagit i öfvervägande; och emedan det år en för Lagstiftningen godkänd grundsats, att hvar och en Part må ega, att uti Underdomstolarnes Utslag och Domat , i stadgad ordning hos OfverDomaren söka ändring och rättelse, och sin talan jemväl hos Kongl, Majit slutligen fullfölja, samt något skäl, hvarföre denna Rättegångsformån skall förnekas Part, som med Lagmans Hätts dom, i fråga om Hemmansklyfning å Skattejord, icke åtnöjes, efter LagUtskottets tanka icke förefinnes, enår i detta såsom i alla andra fall, der klagan öfver LagmansRåtts dom eger rum, vinnande Partén, genom den i Lag stadgade skyldighet för den klagande, att ställa Borgen för kostnad och skada, är försäkrad, att komma i åtnjutande af all den upprättelse och ersättning, för det lidande honom genom längre tidsutdrägt med rättegångars afelutande kan tillskynda’, och hvartill han, Lagutskottets Betänkanden. 251 i händelse saken obefogadt blifvit fullföljd och oskäligen uppehållen af Ofver-Domaren, kan pröfvas berättigad; ty har Lagutskottet för sin del funnit skäligt, tillstyrka, att med ändring uti hvad Kongl. Förklaringen den 24 Januarii 1751 i detta afseende föreskrifver, det stadgande må meddelas : att uti LagmansRätts Dom uti mål, angående Hemmansklyfning å Skattejord , hädanefter ändring må sökas på sätt och i den ordning 7 och 10 §§. u i 2.5 Cap. Rätteg.Bslken föreskrifver; hvilket dock, tillika med arne Ledamöters särskilda mening, till Riksens Högloft. Ssändess vidare pröfning vördssmligen hemstäiles. Stockholm den 15 Maji J823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Lagutskott den 13 Maji 1823. S, D. Föredrogs: —- 2:0 Vice Talemannen John Johnssons, af Hederv.
Desse inkomster, hvilka för år 18b 1 utgjort 943,308 R:dr, i st. f. endast 550,000 R:dr, som R. St:r vid sednaste Riksdag påräknade, härflyta ostridigt till en betydlig del af rättsökande parter, utgörande således en nog dryg beskattning å dem, som nödgas anropa de offentliga myndigheterne om rättvisans åtnjutande. Mig synes derföre i högsta måtto billigt och rättvist att åtminstone någon del af denna inkomst återginge lill befordrande af lagskipningens förbättring. 1 händelse Höglofl. Lagoch StatsUtsk:n, som torde komma att taga denna framställning i öfvervägande, icke. äga tillräcklig tid eller tillfälle att för delta ämne upgöra ett fullständigt förslag, hemställes, att Utsk:n behagade föreslå R. St:r att hos Konungen framställa underd. begäran det K. M. täcktes, efter HofRmes, samt nitiske, erfarne och opartiske personers yttranden, låta utarbeta ett förslag till någon förändring af Häradshöfdingarnes aflöningssäti, jemte hvad dermed har gemenskap, för att meddelas R. Sl:r vid nästk. Riksdag, såvida detta icke kan under den närvande medhinnas. Begärdes på bordet. 3:o. Comminislrarnes knappa, ofta otillräckliga aflöning, torde vara allmänt erkänd och lärer tillförene varit föremål för R. Stms öfverläggningar. Enär troligen hvarken församlingarne torde vara böjda att förbinda sig lill nya tillskott, icke eller R. St:r alt utaf statsverkets tillgångar anslå medel dertill; så torde efter mitt förmenande, Paslorerne eller Kyrkoherdarne i allmänhet, utan alltför stor afsaknad, kunna lill Comministrarne afstå någon ytterligare liten del af sin tionde. Genom jordens tid efter annan ökade upodling är otvifvelaktig! att Kyrkoherdarnes löneförmåner, som förutom boställena, pä landsbygden synnerligast, utgöres af tertial liouden, också blifvit under århundradens förlopp icke obetydligt förökade.
Härmed vågar jag påkalla benägen uppmärksamhet på nedanstående framställning, åsyftande afhjelpandet af en länge insedd brist och olägenhet i afseende på undervisningen vid Hernösands högre elementarläroverk uti ett läroämne, som enligt gällande nådiga Läroverksstadga har sig den vigt tilldelad, att ett längre fortfarande af nu varande förhållafiden ovilkorligen synes komma att lända läroverket till stort mehn. Den första särskilda lärare i främmande lefvande språk, som, enligt då gällande författningar, vid detta läroverk varit anställd, afgick, efter sökt och erhållet afsked, från tjensten vid början af laseåret 1854—1855 och en ny efterträdare åt honom erhölls först efter vid pass 8 månaders ledighet i Maj 1855. Efter att något öfver 2 år hafva innehaft tjensten, begärde och erhöll denne i Augusti 1857 afsked från densamma och nu kunde först efter hela 2 år, eller i Juli 1859, en ny ordinarie innehafvare af tjensten erhållas, hvilken då utnämndes till adjunkt vid läroverket med undervisningsskyldighet i främmande lefvande språk. Men efter åter ett är, eller i Augusti 1860, hade denna sistnämnde sökt och erhållit befordran till lektor vid Umeå läroverk, hvarefter en efterträdare erhölls i Januari 1861, men hvilken åter efter ett år, eller i sistlidne Januari månad lemnade tjensten, dock icke, såsom den förre, till följd af erhållen befordran, utan endast genom erhållen transport till enahanda läropiats vid Östersunds läroverk, men der lektor i samma ämne fanns. Och har sedermera tjensten 2:ne gånger varit ledig förklarad till ansökning, utan att någon sökande sig dertill anmält.
Utvägar hafva icke saknats, att aftvinga honom en gärd å Fosterlandets altare; men utom det, att den omgång, sorn till en del verkat upphäfvandet af progressiva afgiften, skulle härigenom med ännu mindre nytta åter införas, anser Utskottet vidtagandet deraf i närvarande ställning skola komma att ytterligare betunga den gäldbundne; i en förändrad åter, som så huf - Den 3 Juli. 243 hufvudsakeligt beror af Rikets Högloft. Ständers egna åtgärder, de stadgade afdragen, utan motsägelse få äga rum. Utskottet har likväl genom vissa föreskrifter, Utan våldsamhet, men icke derföre mindre verksamma, sokt att omgjorda gäldenärs til 1 sta rid i ga rätt. Då en öfvet flods afgift å sådana förbruknings-artiklar , som inom .Landet tillverkas, skulle qväfva inhemsk industrie, har Utskottet ansett den icke böra äga rum ; likväl har , i grund af Rikets Ständers Beslut, dten vanliga afgiften på spelkort blifvit bibehållen, äfvensom till fyllnadden förut varande å hundar Ehuru, med en ringa tillökning i den Personliga classificerade Bevillningen, den kunnat undvikas å utländska öfverflödseller luxe-artiklar, har Utskottet ej velat, i förväg för möjeligen blifvande förbud, stadga rn afgift, hvais beräkning skulle blifvit ytterst osäker, heldst det ansett en sådan lärnpeligast stadgas genom en så beskaffad förhöjning å Sjo-Tulleri , sorn, med afseende ä varuvärdets och myntets inbördes förhållande, förenar det å varans mer eller mindre umbärlighet samt importens verkan å handels-vågen; det är endast på sådant sätt, som afgiften oberoende af en mer elter mindre redlig uppgift träffar Consumenten och träffar i deri mån han consumerar, det är på en gång säkert och i det mest rättvisa förhållande. Till ersättning för den Bevillning, sorn en öfver all gräns uppstigen •
Landet har rättighet, att hålla behöflige Sokn-, Bruksoch Säteri-Handtverkare; Landtmannen äger ej allenast för eget behof tillverka allt hvad honom godt synes utan ock till Städerna införa och afyttra sina produkter; Fabriker nu mera utan hinder kunna på Landet anläggas; hvarje Svensk man äga rättighet, att reda i Skepp, Ridderskapet och Adeln serskildt, att exportera sina egna effecter, och dessutom hvarje Riddersman samt Statens Embetsman, försedd med Konungens Fullmagt, kan och bör till Contingent Borgare på Grosshandel antagas, när han i laglig ordning sig derom anmäler; Alltså fann Borgare-Ståndet någon ytterligare åtgärd i detta ämne nu ej vara behöflig; hvarom de öfrige Respective Riks-Stånden och ^a8 Fröt. Utdr. d. sti April 1818. de sammansatte Utskotten skulle vördsamt oplr yänligen underrättas, Från Hedervärda Bondq-Siåndet. S. D. Vid justering af Protocollet för den 38 i denqa månad, rörande serskilda Utskottet^ M ernorial af den a dannes, angående vissa fö* xeslngna preliminaira åtgärder i frågan om en förändrad reglering af Statens Embeten och Tjenster, förklarade Bonde-Ståndet enhälligt, att sorn detsamma, genom eget föranledande, irrat sig om innehållet af de i nämde Memorial förekommande olika alternativ, men dess rätta met ning skall varit, att det första alternativet skulle godkännas, hvilket bestämmer att, med anta^ gande af den Proposition Kongl. Maj:t till iSocj års Stats-Btskott afgifvit, Rikets Ständer sjelfva genom sina egna medlemmar, skulle låta utarbeta ett förslag i detta ämne, för att derefter till Kongl. Maj.ts nådiga pröfning öfverlemnasj så vill Bonde-Ståndet härmed hafva rättat dess förenämde irring och verkliga meningen förkla-: rat, rped bibehållande t öfrigt af dess förut gjorde tillägg; derom Respect.
Föredrogs ånyo och lade$ till handlingarne Constitutions - Prot.-Utdrag, den i5 Februari 1840. 643 Utskottets den 12 dennes på bordet lagda, under N'-o 25 afgifna, memorial till Bonde-Ståndet, angående dess återremiss å memorialet, N:o 19. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde, den 12 dennes på bordet lagda, utlåtanden och memorial: N:o 164, angående utbetalningen af återstoden utaf extra statsanslaget lill uppförande af en residensbyggnad, med erforderlige embetsrum, för Landshöfdingen i Wexiö; N:o 165, i anledning af väckt motion om befrielse för Comministersbostället Waxtuna i Orkesta socken af Stockholms Län från utgörande af indeldt ränta, m. m.; N.o 166, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande lil! lindring i rustningsbesväret för berustade odalqvarnar i Skåne; N:o 167, i anledning af väckt motion om rättighet för qvarnegare alt utgöra skatt in natura, i stället för med penningar; N:o 170, i anledning af väckt motion, att skattläggning å Finntorp och Nybyggen i Stora Kopparbergs