Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den slutliga konklusionen häraf måste således för mig oell hvar och en i finansernas »cabbala» oinvigd blifva, att vår skuldsättning har varit utaf en för framtiden ruinerande, vår nationela välmåga och vårt sjelfbestånd undergräfvande natur. Detta förhållande blifver icke förändradt af den möjligen blifvande invändningen, att samhällsindividerna, åtminstone någon del af dem, för närvarande lefva bättre och på högre diet, bo och röra sig med större beqvämlighet, samt omgifva sig med större lyx,hvilket allt föranleder stegring af importen. Det bevisar endast, att vi icke rätta mun efter matsäcken, något lika så fördömligt i statsenligt, som enskildt hänseende. Under dessa omständigheter finner jag fosterlandets väl kräfva, att allt hvad som rörer ordnandet och bestämmandet af Statens utgifter, så väl ordinarie sora extra, i de sednare inbegripet dem, som af statsskulden blifva en följd, underkastas den mest noggranna pröfning, samt att alla lagliga åtgärder måtte vidtagas, för att bevara och hålla i helgd Svenska folkets sig förbehållna sjelfbeskattningsrätt. Och då jag, såsom ledande till detta ändamål, anser begagnandet af den rätt, som de 4 RiksStm, i enlighet med 2:dra mom. 46 § R.O., ega, att på Den 6 December. 231 ett rum till gemensam öfverläggning sammanträda, så får jag härmed föreslå, att dylika allmänna öfverläggningar må ega rum, så snart följande ärenden af vederbörliga Utsk. blifvit handlagde och betänk:n derom till RiksSt:n inkommit och hos dem första gången blifvit bordlagde, nemi.: l:o) ang:de ordnandet af såväl ordinarie som extra utgifter under Riksstatens samtliga åtta hufvudtitlar, och 2:o) ang:de såväl betalningen af redan gjorda, som frågan om nya statslåns uptagande. Anhållandes jag, att Hr Landtm., i samråd med de öfrige Stms Talmän, må så lämpa tiden för de föreslagna sammankomsterne, att aldrig utöfver 3:ne hufvudtitlar på en gång till samtidig öfverläggning förekomma. Flere Ledamöter begärde detta Mern. på bordet.
Men detta måste ske i god tid, ty den sålunda förstärkta Arméen måste organiseras på fältfot, hvartill utom annat hörer anskaffandet af förråder, anläggandet af magasiner och sjukhus, upköp af hästar och beredande af transportmedel m. m., hvartill kommer, att de afstånd, som måste tillryggaläggas för att i slagordning framföra Arméen till stridsplatsen, icke äro korta. Att företaga så stora och kostsamma förberedelser vid hvarje anfall, som kunde synas hota, men som ännu icke utbrutit i ett öppet krig, vore att i förtid förspilla landets tillgångar. Att icke vidtaga dem, blottställer oss att komma för sent, och för förluster, hvilka, om de ock kunde upsummeras endast i penningar, icke stå i Den 26 November f. m. 361 någon jemnförlighet med de utgifter, som Stockholms och Carlskronas befästande kan ådraga landet. Om Gr. Frölich behagat taga en närmare kännedom om min motion, hade jag icke behöft lemna honom någon redogörelse för mitt sätt att bedöma den omständigheten, att K. M:s Nåd. Propos. icke innehåller någon direkt framställning till R. St:r, att bevilja medel för Waxholms och Stockholms befästning; ty Hr Gr:n hade då funnit, att jag betraktat Regeringens tystnad i detta fall som ett öfverlemnande till R. St:r att i detta maktpåliggande ämne låta deras egen öfvertygelse och fosterlandskänsla uttala ordet. Någon annan förklaringsgrund kan jag icke upgifva; ty jag har lika litet, som Gr. Frölich sjelf, varit med om rådslagen. Slutligen torde det tillåtas mig erinra derom, att ett anslag för Stockholms och Carlskronas befästande väl icke bör betraktas uteslutande som en Statsregleringsfråga. Ett beslut i denna riktning. har derjemte egenskapen att vara en politisk handling, hvarigenom R. St:r, vältaligare än genom en svarsadress å K. M:s Throntal, skulle ådagalägga ifrån hvilken synpunkt de betrakta den ställning, som K.
Det vill ej säga mycket; men jag hemställer, om det vore öfverensstämmande med R. o. Ad:s värdighet, att dess beslut bland alla inconsequensers antal skulle intaga första rummet. R. o. Ad. beslöt förra gången, frågan förevar, underrätta BondeSt., att R. o. Ad. var förhindradt att antaga BondeSlts inbjudn., emedan dag för markegångssättning ej var bestämd i Jun. månad. Detta hinder har nu blifvit af BondeSt. undanrödjdt, och likväl talarman om afslag å inbjudn. Jag medger, att de skäl, som Frih. Cederström, då BondeSt:s förra inbjudn. förevar, anförde och nu upprepat, verkade på mig, och att jag voterat emot den redaction, som R. o. Ad:s beslut då erhöll, emedan, enligt min tanke, man i fråga om oeconomiska åtgärder först bör vidtaga alla de författningar, som förden enskilda säkerhetens betryggande äro nödvändiga, innan man beslutar åtgärdens verkställande. Man har nu beträdt en annan bana; man verkställer först och vill sedermera besluta de nödiga författningarna. Men T», o. Ad. hade, då frågan förra gången förevar, samma utredning af ämnet som nu, och den majoritet af R. o. Ad., som beslöt nyssberörde redaction, hade då bort taga de förebragta skälen i öfvervägande. Numera är icke tid dertill. Jag tror äfvenledes, att man fåfängt inom Representationen skall på hvad väg som helst söka tillvägabringa en förnuftig oeconomisk lagstiftning, så - Den a3 April f. m. i83 vida icke föi’slaget kommer från Regeringen, och jag hernlinslöd fcir denna min mening jost från denna fråga, som blifvit af Representationen behandlad sedan år i8i5 och ännu står nästan på samina punkt sorn då. Jag skulle tro, att R. o. Ad. borde bifalla BondeSt:s inbjuda, med det tillägg, att R. o. Ad. öfverlemnar till K. M. att vidtaga de åtgärder och utfärda de författningar, som kunna vara nödvändiga för att verkställa detta beslut, såvida det vinner K. M:s nåd. sanction.
För att bevisa detta behöfver jag blott erinra om det epokgörande inflytande, som utöfvats på geologiens läror genom upptäckten i polarländernas berg och jordlager af praktfulla växtlemningar från vidt skilda geologiska tidskiften. Äfven på detta fält bör en expedition till Sibiriens nordkust kunna vänta rika skördar. Dessutom träffar man i nordliga Sibirien lager, som blifvit afsatta ungefär samtidigt med södra Sveriges kolförande bildningar och som derför innehålla försteningar af djur och växter, hvilka just nu äro af alldeles särskildt intresse för den geologiska vetenskapen inom vårt eget land, med anledning af de fynd af praktfulla växtförsteningar, som under de senare åren blifvit gjorda flerestädes hos oss, och som gifva oss en så liflig bild af den subtropiska vegetation, som fordom betäckt den skandinaviska halfön. Få vetenskaper torde en gång komma att lemna så vigtiga praktiska resultat som meteorologien – ett förhållande eller snarare en redan delvis realiserad förhoppning, som vunnit allmänt erkännande genom de betydande medel, som i alla bildade länder blifvit anslagna till upprättande af meteorologiska institutioner och till uppmuntrande af meteorologiska forskningar. Men väderleksförhållandena i ett land äro så beroende af temperatur, vind, lufttryck m. m. i långt aflägsna trakter, att lagarne för ett lands meteorologi endast kunna utredas genom sammanställning af iakttagelser från de mest aflägsna länder. Flere internationela meteorologiska företag hafva derför redan kommit till stånd, och man kan nästan betrakta de olika ländernas meteorologiska institutioner såsom olika afdelningar af ett och samma, öfver hela jorden fördelade ämbetsverk, genom hvilkas endrägtiga samarbete det föresatta målet en gång skall uppnås. Men bortom de ställen, för hvilka årliga observationsserier kunna erhållas, finnas trakter af tusentals qvadratmils omfång, från hvilka ännu inga eller endast spridda iakttagelser erhållits, och dock har man just här nyckeln till många eljest svårförklarliga väderleksförhållanden inom Europas kulturländer. Ett sådant meteorologiskt område, okändt men af yttersta vigt, bildar det norr om Sibirien liggande Ishafvet och der belägna land och öar.
Dessa äro, efter orternas olika beskaffenhet, af flera slag. De bestå hufvudsakligast af: Fiske, hvaraf det i Saltsjön är det mäst lönannande och sysselsätter mångå hushåll, hvilka deraf hafva sin enda utkomst; de fisksorter som erhållas, äro egenteligen Åhl, Torsk och Små-sill: Ja°t, som dock icke lemnar någon betydlig inkomst: Sjöfart, i synnerhet från Bjäre Härad, hvars kustboar anses för skickligt sjöfolk; transport af säd från Länets Östra och Södra kuster, till Blekingska hamnar, bereder ock skutoch båt-ägare någon inkomst. Fjäriloch Pottaske-bränning, Kolning och tillverkning af illeoch Linne-\äf ridder ^ hvilka sednare dock betydligen aftagit, anseende till den helt och hållit upphörda afsättningen till handande fran Westergöthland; tillverkningar af Jern, såsom Årrbillar, Hästskor, xor och Liar, samt af Fräd, såsom Laggkärl, Trädskor, Hjul, Kistor, Landth. 5-årsberättelse för Christianstads Län. 3 Bastrep, Timmer oell Blader: Tobaksoch Humleplantermgj samt Salpeterkokning. Denna sistnämnda idkas dock hufvudsakligen inom Göinge Härader och har i Länet utgjort under de förut upptagne fern åren 7,5 n Lispund, eller per medium. i,5o2 Lispund örn året; tillveikillingen skulle ännu mera tilltaga, om den erliölle understöd af allmänna medel för pannors inköp och till löner åt flera Verkmästare, af hvilka icke finnas tillräckligt antal, serdeles hvad angår de förra, som af en mindre bemedlad allmoge icke kunna inlösas. Att förenämnde yrken äro för Länet passande, tyckes visa sig deraf, att de uppkommit och fortfarit utan understöd eller prerogativ^-, samt uti icke obetydlig mohn bidraga till allmogens bergning och oftast välmåga.
Under ofvannämnda tillöknings-summa, 84,361 R:dr Runt, äro såsom i den Nådiga Propositionen vidare tillkännagifves, inbegripna följande belopp, som utgå från Förenade mötes-passevolans-fonden med B:ko R:dr 3,100: — Nva mötes-fonden , 9,850: — Krigsmansbus-kassan , , 6,000: — Militie-boställskassan * „ „ 6,466: 32. Fästnings-byggnads-medlen , „ 733: 16. Arrendeoch jordskylds-medel , „ 438: — Anslaget till skrifmaterialier och expenser m. m . „ , 453: 16. Reserverade besparingar på Kollegii aflönings-anslag , „ 189: 40. Anslaget lill extra utgifter , , 92: 40. Tillhopa B:ko R:dr 27,324: — eller 40,986 R:dr R:mt. Med afseende å beskaffenheten af dessa särskilda titlar, ansåge Eders Kongl. Majit, alt, vid deras befriande från utgifter till Krigs-kollegii aflöning, annan förändring i Riks-slalen icke borde ifrågakomma, än minskning i de anslag, som deri upptagas till skrifmaterialier och expenser m. m. för Krigs-kollegium samt lili Krigsmanshus-kassan och Militie—boställs-kassan; men som den sednare kassans tillgångar på långt när icke vore lillräcklige lill bestridande af de kostnader, lör hvilka kassan är beräknad, har Eders Kongl. Maj:t föreslagit endast den minskning, att 680 R:dr Riksmynt afräknas ä den summa, som eljest erfordras lill skrifmaterialier och expenser, samt alt det å 9:de Hufvud-liteln uppförda anslag för Krigsmanshus-kassan nedsältes med 9,000 R:dr samma mynt. Elter lagen kännedom jemväl af Deparlements-chefens betänkande i hvad detsamma lärer den föreslagna löne-regleringen för Krigs-kollegium med utrednings-förrå - 4 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd.
Bevillningi-UhkoUetti Utlåtande, N:u 1&. ror beviljade afgifter uppbäras genom deras egen försorg, oth skola, intill dess förändrade grunder för deras utgörande varda stadgade, erläggas efter de för hvarje stad gällande föreskrifter och fastställd procent, beruknad å det i denna taxa på inkommande och utgående varor bestämda eller enligt 5 utrönta varde; och dels, att Rikets Ständer måtte, på sätt Ridderskapet och Adeln beslutat, med afseende ä det missförhållande, hvari tolagen nu står till grunderna för sjelfva tull-lagstiftningen, uti underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Maj:t ville vidtaga sådana åtgärder, sorn för slutlig lösning af frågan om tolagens reglering finnas lämplige. Stockholm den 30 Juni 1854. Reservation: Af Nils Larsson: »Biträdande den mening, som uti Borgareoch Bonde-stånden samt äfven inom Utskottet uttalat sig derför, att Rikets Ständer borde till Kongl. Majit ingå med underdånig anhållan, att sådana åtgärder måtte vidtagas, att drawback måtte upphöra för alla varor, som föras emellan Sverige och Norge, reserverar jag mig emot Utskottets yttrande rörande 15 § ■af tulltaxe-underrättelserna, på den grund, att jag anser undanskjutandet af frågan om en ändamålsenlig reglering af drawbacks-systemet endast vara ett, medel att förhindra bestämmandet af lämpliga tullsatser å sådane varor, som utgöra föremål för täflan emellan svenska och norska fabrikanter.» STOCKHOLM, f. d. Schultze’8 Boktryckeri 1854. Bevillning^ Ulskottyts Utlåtande, N.o 16. 1 M:o 10. Auli. till Exp.-Ulsk. dea l Juli 18S4, lil. 2 e. m. Memorial, i anledning aj Riks-Ståndens olika beslut angående TullBevilln ingen.
Stats-Utskottet har sedermera ifrån Controll-Verket erhållit en närmare upplysning om denne afgifts förhållande, i jemförelse lili de utgifter, Stats - Verket i och för Controll - Inrättningen måst vidkännas; Denne uppgift föranleder val icke till någon förändring i den föreslagne beräkningen af denne Stats-intrad; Men Siats-Utskottet har dock funnit den, hvad sjelfva algiften angår, innefatta sådane omständigheter, hvilka Utskottet ansett sig bora Riksens Högloll, Ständers egen pröfning hemställa. I anledning af Justitiae-Cantzlers-Embetets Kos Kongl. Maj:t gjorde underdåniga anmälan; huruledes, tvert emot de tid efter annan utgå ngne Kongl. Förordningars innehåll, uti GuldSilfveroch Tenn-Arbeten ej allenast en m är* Jcelig olikhet till finheten och halten af stämplade Arbets^stycken befunnits, utan jern väl Guldoch Silfver - Arbeten , så hos Guldsmeder som flere, utan Mästarens stämpel blifvit försålde, täcktes Kongl. Maj:t till en slik oredas förebyggande samt till Creditens styrkande så Insorn "Utrikes, under den 7 December 1752 utfärda Dess Nådiga stadga, angående en Controll-stämppels sättande på allt Guld, Silfver och Tenn, sorn thädanefter blefve i Riket förarbetadt, med hvad mera till det åsyftade ändamålets vinnande fans nödigt. Enligt denna Förordning skulle Guldet arbetas af 3;ne sorter, nemligen: Ducat •
N:o 19fl. som betrygga deras ekonomiska ställning, synes ett anslag af 50,000 R:dr efter all sannolikhet blifva tillräckligt. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. Eric Ersson, från Jemtlands län. Af Ola Bosson Olsson från Christianstads län, angående ändring af 26 Kap., 4 § Byggninga-Balken, i fråga om skyldigheten att hygga tingshus och fängelse. Gamla förhållanden behöfva alla tider förändras för att varda tidsenliga. Ett onus, som nu vidlåder endast vissa hemman, är byggandet och underhållet af tingsoch fånghus. Att häruti ligger mycken obillighet synes påtagligen, om man besinnar att alla individer inom landet, så väl frälsehemmansegaren som kapitalisten och löntagaren, fabriksidkaren och handtverkaren likaväl som skatteoch kronohemmansegaren, stå under och åtnjuta skydd af lagen, samt äro förty lika i behof af ett samlingshus för rättvisans skipande. När nu dertill kommer att i följd af vår tids anspråk på bättre och kostsammare tingshus, detta onus derigenom blifver mera betungande, synes mig, som en väl behöflig förändring uti bestående lagstadganden, angående byggandet och underhållet af tingshusoch fängelse, vore högeligen påkallad; och vågar jag derföre vördsamt föreslå: att, med ändring af 26 Kap. 4 § Byggninga-Balken, Rikets Ständer måtte besluta, att alla inom häradet, som ega rösträtt i kommunalstämma, skola efter fyrktal bygga och underhålla tingshus och långhus. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. O. B. Olsson, från Christianstads län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Ola Bosson Olsson från Christianstads län, om befrielse för rusthållare i Skåne att anskaffa och underhålla utrednings-, munderingsoch beklädnadspersedlar, emot erläggande af en viss årlig afgift, m. m. En fråga, som vid alla riksdagar ständigt återkommer, är den om rustbållarnes i Hertigdömet Skåne tryckande belägenhet.
1824 den 10 Februarii å nyo föredr., sedan Landshöfdingen utlåtande inkommit, och enär, efter hvad Landshöfdingen upplyst, ifrågavarande begrafningshjelp redan blifvit mot vederbÖrand'es qvitto utbetald, fann Kongl. Maj:t frågan derom komma alt förfalla. 3o. — af den 17 November, i anledning af ytterligare väckt fråga om jemkning uti Roteringen i Skåne. i8a5 den 29 Augusti föredr.; och an» befalltes Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Malmöhus och Christianstads Län, alt hvar för sitt Län upprätta och till Krigsoch Kam mar-Collegierna insända en ulräk - liil. t. Ti. St. Just. ning, som, med afdrag af det antal Rotar, för hvilket de postförande ordinarie Eotehållarne njutit ersättning, enligt Landt-räkenskaperne, utvisar återstoden på den Vacance-afgift, hvilken, efter stadgade grunder, hör årligen från och med 1S r6 tillgodo k o m ma det ständiga Kneckte-hållet, hvarefter och sedan uträkningen af Collegierne blifvit granskad, Stats-Contoret deraf borde undfå del, för att af öfverskolten å inkomsttitlarne utbetala det understöd, som ständiga Kneckte-hållet i Skåne, enligt Kongl. Brefvet af den ai October 1817, har att påräkna. 3r. — af den 22 November, i anledning af verkställd granskning af Militiae-boställs-Cassans räkenskaper. 1824 den 25 Maji föredr., sedan KrigsCollegium med underdånigt utlåtande i ämnet inkommit; och beslöt Kongl. Maj:t, att vid hvad Krigs-Collegium härutinnan anmält, skulle få bero och målet alltså till handlingarne läggas. 32. •— af den 17 November, rörande Dykeri-verket. 1827 den g Maji anni., och uppsköts för närvarande afgöraiidet af frågan, huruvida ett Bolag för Dykeri och Bergning å 24 Bil. t. R. St. Just.
En Justi Stats-Minister, som tiltiae - Stats - Minister , lika alltid skall vara sorn tillika alltid vaLedamot af Kontinre fr äm ste Ledamot gens Högsta Domstol; af Konungens Högsta En Stats-Minisler för Domstol : En Stats Utrikes Ärenderna ; Minister för Utrikes Sex Stats-Råd, hvaraf Ärendernä, samt Tolf minst Tre böra liafStats-Råd. Ej må va tjent uti Civila BeFader och Soli, eller Bihl till R.S, Pr. i3s8_, 1829. itdje Samlt a .1 Häft. io Conslitutions Utskottets Betänkande N:o5 ställningar, samt HofCancelleren. Hvarje Sta ts-Secreterare, eller klen lians Embete förestår, åge säte och stämma i St.ats-Rådet, då han der föredrager, eller då Konungen låter der eljest förekomma mål, som till hans befattning höra. Ej må Fader och Son eller två Bröder på en gång vara ständige Ledamöter af Stats-Rådet. 6 Stats-Secreterare #kola vara E vra, nemligen: Eli för Krigsärender; En för KameralLand t hushållnings - Bergshandte; ringssamt lindre dermed gemenskap ägande Inrikes Civile Ärender; En för mål rörande Drätscl-Wefket, Inoch Utrikes två Bröder på en gång vara ständige Ledamöter af Stats-Rådet. §■ Af Stats-Rå d en skola Sex vara Föredragande, 11 e m - 1 i g e n: E n K r i g s-M in ister, fö r L a n d - försvarets Ä render; En Sjö-Mi ulster, för Sjöfors vare ts Ären d er; En Inrikes-Minist e r, för Ä render, som a n g å Näringar n a, Bil. till Constilutions TJtsli. Betänk.
Jo, så att vi hafva lifsmedel i öfverflöd, och att våra jordbrukare ganska ofta klaga öfver svårighet att afsätta dem. Vidare fanns en tid, då nalional-ekonomerne (t. ex. Malteus m. fl.) togo sig före att i små arbeten fördela medborgarne i ett samhälle uti tvenne klasser, som de kallade närande och tärande, eller, efter nutidens benämningssätt, producenter och konsumenter. Efter den tidens åsigter, skulle de närande vara de enda medborgare, som egde något egentligt värde för samhället, men de tärande åter ansågos vara öfverflöd.ga, och kunde derföre gerna kastas öfverbörd, om sådant varit möjligt. Vår tids nalional-ekonomer hylla alldeles motsatta principer. För dem äro konsumenterne (de tärande) de medlemmar af samhället, som företrädesvis ega intresse. De få ej beskattas af egennyttiga producenter. Konsumenternas bästa skall i främsta rummet tillses. Jag förstår icke heller huru man, då Iråga är om tillämpning i verkligheten, kan få någon aktning för en vetenskap, som på olika tider framhåller så diametralt motsatta åsigter. Enligt mitt begrepp äro vi alla både närande och tärande, ocii jag kan icke tänka mig huruledes endera, om man vill åtskilja närande och tärande, kan bestå utan den andra, ty det är alldeles gifvet, att om producenten behölver konsumenten för att få afsättning af hvad han tillverkar, ligaer det i dennes intresse att det bär sig för producenten, enär han endast under sådant förhållande kan utgifva arbetslöner och betala de skatter, hvaraf embetsoch tjenstemän aflönas, derförutan konsumenten ej skulle få något att köpa för — prisen på den föda och de kläder han behöfver, må nu vara än så billiga. Jag är glad öfver att få yttra mig vid ett tillfälle sådant som detta, då man får tala till punkt, såvida man icke är alltför långtrådig.
Jag skulle vidlyftigen yttra mig om denna nya olaglighet, om .den ej vore consequent med den åsigt, hvarpå Lag6uspension kan anses tillåtlig. Angående Utskottens principe, att Banco* och Riksgälds-Sedelstocken ej bör ökas, blir 98 Beit 17 Martil f. m: tillfälle För mig att vidare yttra niig, Otti ttliti gjorda anhållan bifalles, och om denna prellminairefråga blifver debatterad, innan ndgvrt detaille af sjelfva FinanceFörslaget till afgö«i rande företages. Det Förslag till utredningaf af Discontmassorna, jag här nedanföre vill upp»; gifva, utgår från det påståendet, att Rörelse» Capitalet i Landet är det, som bör bibehållas, men icke Sedelstocken. Skälen för denna mitt tanka äro på detta rum redan i dag vidlyftigt och väl utredda} jag uppskjuter med att an»' föra mini , tills jag får höra Utskottens , då saken förekommer. Men , innan jag slutar den Recension jag börjat af Utskottens Betänkande, vill jag med få ord underställa , angående lämpligheten af tvänne Z)e?/ai7/eStadganden, nemligen först: att alla Discontmassornas utredning skulle ske I Stockholm. Att de skola ställas under noga uppsigt af det Verk, som öfvertar dem, är tydligt; men hvarföre hvar enda Gäldenär, i 60 mil från Stockholm belägna Provini cer, skall tvingas, att här hafva en Commissiönair, är mig obegripligt, Och synes illa sammanhänga med den önskan, Utskotten omtala, att underhjelpa Gäldenärernas behof, Kan hända ämnade Utskotten sjelfva icke, ätt på detta vis tvinga Gäldenärerne till att hafva Relationer i Stockholm. Det synes i sanning snarare vara nödigt, att draga Rörelsen fråö Hufvudstaden utåt Landet, än tvärtom, ^ Dea Den 1 y, 'Martti^ f. itt. 9.7 .. Den andra..besynnerliga..
Ty menniskones Son är en Herre, desslikes ock öfver Sabbathen. Då gick han dädan fram bätter, och kom i deras Synagogo; Och si, der var en man, som hade ena bortvissnada hand; och de sporde honom, sägande: Må man ock hela om Sabbathen? på det de måtte anklaga honom. Då sade han till dem: Hvilken är den menniska ibland eder, som hafver ett får, och om det faller i gropena om Sabbathen, går han icke och fattar uti det, och drager det upp? Huru mycket bättre är nu en menniska än ett får? Derföre må man ju göra väl på Sabbathen. Och sade han till mannen: Räck ut dina hand; och han uträckte henne; och hon vardt färdig igen, såsom den andra. Då gingo de Phariseer ut, och lade råd emot honom, huru de måtte förgöra honom. Men när Jesus det förnam, gick han dädan; och honom följde mycket folk, och han gjorde dem alla helbregda; Och hotade dem, att de icke skulle uppenbara honom; På det fullkomnas skulle det som sagdt var genom Propheten Esaias, som sade: Si, min tjenare, den jag utvalt hafver; min käreste, i hvilkom min själ hafver ett godt behag; jag skall sätta min Anda på honom, och han skall förkunna Hedningomen domen. Han skall icke kifva eller ropa, och hans röst skall man icke höra på gatomen. Den rö, som krossad är, skall han icke sönderbryta; och vekan, som ryker, skall han icke utsläcka, tilldess han utförer domen till en seger; Och i hans Namn skola Hedningarna hoppas. Då hades fram till honom en, som var besatt med djefvulen, han var blind och dumbe; den gjorde han helbregda, så att samme blinde och dumbe både talade och såg. Och allt folket blef förskräckt, och sade: Är denne icke Davids Son? Men när de Phariseer det hörde, sade de: Han utdrifver icke djeflar, utan med Beelzebub, djeflarnas öfversta.