Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slåndet, sorn gillat Utskottets i betänkandet, N'o 12, afgifiia förslag, vidblef sitt beslut oell lade utlåtandet, N:o 26, i denna del till handlingarne. Bleekslagare-arbelen, ej specificerade; Broderade arbeten, andra slag; samt Böcker: utlåtandet, N:o 26, rörande dessa artiklar, godkändes; Glas. Utskottets vid denna ari ikel förekommande yttranden oell tillstyrkanden i utlåtandet, N:o 26, tariffen för beräkning af band å hvilt fönsterglas samt den, i afseende på optiska glas, gjorda hemställan, godkändes', och hade Ståndet således frånlrädt sitt, i afseende på art. hvitt fönsterglas, vid föredragning af betänkandet, N:o 12, fattade beslut; Hudar och skinn. Ståndet, som gillat betänkandet, N:o 12, vidblef sitt beslut, och lade utlåtandet, JN:o 26, i denna del till handlingarne. Jernkettingar. Ståndet biföll utlåtandet, JNT:o 26, i denna punkt. Kläder och Lackerade arbeten : utlåtandet, N:o 26, rörande dessa artiklar, godkändes; Läder. Med vidblifvamle af sitt vid utlåtandet, N:o 12, fattade beslut, ogillade Ståndet den i betänkandet, N:o 26, angående denna artikel, föreslagna redactions-föi ändring; Papparbeten. Med instämmande i Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, gillade Ståndet Utskottets förslag; Papperstapeter och Svafvelsyra: Utskottets betänkande, N:o 26, blef i dessa punkter godkändt; Väfnader: a) Bomulls-, Cambrick etc.: utlåtandet, JNbo 26, bifölls; 67 8 Prat.-Utdrag, den 1 Mars 184b - b) Corderoy och Cordel elc. Ståndul vidblef sill vid utlåtandet, N.o 12, fattade beslut och lade utlåtandet, N:o 26, i denna del tilt handlingar ne. c) Halfylle.
Den 28 Maj f. m. 557 denna regel strängt följes, då deremot man i går, när det var fråga om tull å åtskilliga landtmannaprodukter, tycktes alldeles hafva förgätit den. På grund af både min egen öfvertygelse och den kännedom jag har om tänkesätten inom det Stånd, som mest af alla är i stånd att bedöma denna fråga, anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Sprengtporten: Jag betraktar denna fråga hvar ken sorn proiiibitist, hvilket jag icke är, eller såsom frihandlare, hvilket jag icke heller är; ej heller såsom protektionist, till hvilken åsigt jag bekänner mig, då jag tinner skäl att göra den gällande; utan endast ur den synpunkt att vi vid nästa riksdag hafva att förvänta förslag till rationel tulltaxa och att det således icke är skäl att ingå i partiela förändringar. •lag har dessutom redan uttalat min åsigt om olämpligheten al sådana förändringar, som förorsaka minskning i statsinkomsterna. Hr Kraemer har visserligen sagt, att det är en oriktig åsigt, att en nedsättning i tullen å il'rågav:de artikel skulle förorsaka minskning i statsinkomsterna; men hvad betyda väl i sådant fäll talen 17,502 och 11,931 uti kolumnen längst till höger uti den ofta åberopade tabellen? •lag yrkar på fortfarande af nu gällande tullbestämmelser. Gr. Posse: Jag ber om ursäkt att jag i denna fråga ännu en gång begärt ordet, men jag anser mig skyldig att lemna några upplysningar, som icke borde vara utan allt värde. Man har sagt att den af Utsk:t föreslagna nedsättning skulle vara godtycklig; detta medger jag i fråga om åtskilliga andra artiklar; men under behandlingen af denna fråga satt såsom ledamot i Utsk:t egaren af ett af de största spinnerier i riket, hvilken lemnade de fullständigaste upplysningar man kunde begära, och på hvars tillstyrkande Utsk:t fotat sitt förslag. Jag bestrider icke att andra skulle hafva kunnat verkställa noggrannare beräkningar, men jag betviflar att de skulle kunnat inhemta tillförlitligare upplysningar än de som lemnats af en person, hvilken i många år skött ett stort bomullsspinneri, och sorn i detta läll skulle hafva talat mot sitt eget intresse.
Förklaringen af den 2Z Mars i. 07, som betager enstyldte parter at sjelfwe af Domare fordra answar och uprättelse för genom Ämbets fel tilstyndad stada : Kongl^ Förordningen, den 26 Januarii >M2, som förbin, der med Adelstav et wilkor, nästan härdare än det strängaste Kloster löfte: Wära TryckfribetsLagar mä ej anföras, emedan de förmodligen alla blifwa upbäfne genom den Förordning i detta ämne, hwilken, säsom hörande til Grundlagen, wid dennä Riksdag kommer at utfärdas. De ofwannämnde Författningarne äro icke de enda af sä ögonskenligen emot Regerings-sättet stridande beskaffenhet: Men betänkligare än det - 870 Den i r Augusti. ta förefaller onekligen den wigtiga omständigheten at wi alldeles sakne ct päliteligu rättesnöre för urstiljandet af Le ämnen som tvid Niksdagarne böra behandlas: säsom Lagfrägor efter Regeringsformens 8? §. eller säsom hwad man kallar Oeconomie-mäl efter den 29 ZOwisiheten härutinnan är högst menlig för det samband af enighet och förtroende, som til befrämjande af allmänt wäl är sä nödwändigt emellan den Lagstiftande och Lagskipande Magten. Osäkerheten foder stiljagtitza begrepp, och i sakens natur ligger, at dejsa lätteligen alstra stiljagtiga tänkesätt och söndring emellan Konung och Ständer wid medlen til ernående af et godt ändamäl, hwilkel bada, det oagtadt, med lika uprigtighet kunna söka. At undanrödja möjligheter för säLane olyckshändelser är fördenskull af yttersta wigt:
Att alldenstund Swea - Den l2 October. 4129 Swea-Rikes Ständer, genom ett fritt wal, samt beröfwer upprättad och Oss kungjord Wal - Act af ben 28 Augusti 1809, ulkorat och förklarat Oss för SweaRikcs Kron-Prins, att efter Hans Kongl. Maj:t den Stormägtigste Konungs och Herres den XlII:s nu jämwäl Wär allernädigste KonungS och Herres dödcliga afgäng (hwarmed den högste Guden Nädeligen länge fördrbje) Swea Rikes Regering tillträda, till SwerigeS Konung krönas och hyllas, samt Riket styra efter den af Riksens Ständer den 6 Junii 1809 faststälde fallit af Konung och Riksens Ständer antagne Regerings - formens bokstafweliga föreskrift, samt Rikets öfriga gällande sä wäl Grundlagar som allmänna Lag och Laga stadgar, jcmwäl ock tillagt Wära ägta manliga Brbstarfwingar om WJ med sädana wälsignade warda, rättighet att efter Oss intaga den Kongl. Swensta Thrvnen i den ordning och pä det sätt den af Riksens Ständer under den 1809 Lfwerenskomne samt upprättade Successions - ordning bllkstafweligen innchäller och stadgar, asttsä emottaga WJ med upprigtig erkänsla denna Oss betedda ära, och försäkra akt Wärl fasta uppsät och oryggelig» beslut äro och alltid wara stola, att efter Wär yttersta förmäga emot ett fritt folks sä oinskränkta förtroende swara pä det sätt detsamma äger rätt att af Oss fordra och wänta, och hafwe WI af fri wilja samt efter mogen bswerläggning härmed wela t försäkra Riksens Ständer om noga iagttaganbe af följande wilkor. 1:0
Då ropade Hadding på asarnes bistånd, och plötsligt stod Vagnhöfde, ditförd af Oden, vid hans sida, svängande mot Asmund ett kroksvärd, medan Hadding kastade mot honom sitt spjut. Asmund stupade under dessa vapen. Hadding trängde därefter fram mot Vidga Valandsson, som säges i detta fältslag ha med egen hand nedlagt flere hundra man. När han såg Hadding komma, svängde han om sin häst och flydde, och då Hadding upphann honom, lät han hällre döda sig af denne, än han lyfte vapen mot honom. Detta för att hålla löftet, som han i Märingaborg gaf Hamal och Hildebrand. Då man fick veta, att Asmund fallit, uppstacks hvit sköld, och fienderna räckte hvarandra händer till fred. Haddings härrskaremakt i östern godkändes. Han vardt en mild och lyckosamt styrande storkonung, känd af eftervärlden äfven under namnet Tjodrik (Ditrik, »storkonungen»). På världskriget i Midgard följde långvarig och lyckosam fred. Hadding och en öfverlefvande sonson af Svipdag förenades af så innerlig tillgifvenhet, att den senare vid en ogrundad underrättelse om den förres död beröfvade sig själf lifvet. Och när Hadding erfor detta, ville ej häller han lefva längre, utan gick genom frivillig död till Valhall. Då Svipdag icke afhördes, och ingen syntes veta något om hans öde, tog den sörjande Fröja sin falkham och flög genom alla världar, letande efter den älskade. Hon fann honom till slut vid ett skär i hafvet, Singastein, äfven kalladt Vågaskär. Huru det blef henne bekant, att djuret, i hvars ham Svipdag blifvit fängslad, omslöt denne, är numera icke med visshet kändt. Man vet blott, att så afskyvärdt vidundret föreföll henne, öfvervanns afskyn af hennes kärlek och medlidande, och hon kvarstannade hos den olycklige och sökte med sin ömhet trösta honom.
I afseende å det till Kongl. Maj:t, den 3 Januari 1849, inlemnade, af Kuratorerne öfver stipendie-fonden upprättade, underdåniga förslag till instruktion för inrättningens styrelse och till reglemente för utlåningen af dess medel, hvilket förslag uti de båda sednaste revisionsberättelserna förmäles vara på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, hafva Revisorerne inhemtat och anse sig böra meddela: att, sedan detta förslag, i sammanhang med en af hedervärda Rondeståndet vid 1847—1848 års riksdag gjord underdånig framställning, angående försäljning till skatte af åtskilliga HvÄfeldtska stipendie-inrättningens hemman, blifvit till Kongl. Kammar-kollegium i Augusti månad 1849 remitterad, och bemäite Kollegium, den 5 November följande år, med underdånigt utlåtande inkommit, samt Justitiekanslers-embetet, hvars underdåniga yttrande den 27 Januari 1851 jemväl i nåder infordrats, i frågan sig utlåtit, Kongl. Maj:t den 11 April 1853 ånyo öfverlemnat ärendet till Kongl. Kammar-kollegium, för att, efter vederbörandes hörande, utlåtande höröfver afgifva, men att Kongl. Kollegium ännu icke med yttrande i ämnet till vederbörande Departement inkommit. Ansluyet för ]%fational-musei-byyyntidea&' Räkenskaperna för detta, vid riksdagen åren 1844—1845 beviljade, anslag äro granskade i Kongl. ‘Kammar-rätten för båda revisions-åren utan anmärkning och hafva icke föranledt till någon erinran från Rikets Ständers Revisorers sida. Förhållandet med dispositionerna å ifrågavarande anslag inhemtas af nedanstående 2:ne tabeller, innehållande: den ena redovisning för inkomster och utgifter under revisions-åren, och den andra en summarisk framställning om anslagets användande från byggnads-arbetets början intill 1853 års slut. Debet. år 1852- år 1853. Balans från föregående år: Kontant behållning Credit. Utgifter: Summarisk redovisning öfver anslaget till National-musei-byggnaden, samt inkomster, utgifter och behållningar vid 1853 års slut: Debet.
Man ville genom indragning af sedelstocken bereda ett ökadt myntvärde, och 720 Ben 14 Jnlii e'. nu ändamålet var tydligen en mynt-förbättring.' Man misstog sig, man förfelade sitt ändamål, derom vittnar coursen, som under hela sistiidne Riksdag ej var öfver 110 sk. men som sedan varit ända till i42 sk. Man förfelade ändamålet, ty massan af Capitalister förlorade genom de då vidtagne åtgärder, icke de som skrinlägga sine capitaler, för att mot vanpris åtkomma andras egendom, icke heller i allmänhet de sorn ockra med sina penningar, men det större antal Capitalister, som åro nöjde med en laglig ränta, och som genom att förlägga åt Nåringarne åro nyttige medlemmar af samhället samt kunna med skål fordra likså mycken helgd och säkerhet för sin egendom, som Fastighets-ågarne för deras. Genom brådstörtande försäljning af intecknade fastigheter till gäldande af lån i Disconten och andra publika Verk har ofta den enskilte Fordringsägaren förlorat en del och ej sällan allt af sin fordran, så att, då auctionssum-, man godtgjort den publika Fordrings - ägaren, har den enskilte deraf fått litet eller intet. Till och med har mängden af Capitalister genom denna i synnerhet vid sistiidne Riksdag tillskapade conjunctur haft ofta svårt att utfå sine räntor, ännu svårare och oftast omöjligt har det varit för dem, att utbekomma sine capitaler, så att Capitalisterne i Landsorterne ej sällan befunnit sig i större penninge-förlågenhet och i större nöd, ån Gåldenårerne, ty desse hafva i allmänhet merendels haft sine lifs-fÖrnödenheter, då en del Gapitalister hafva varit tvungne att köpa sina, men ej alltid haft pengar dertill. På ett Den 14 Julii e. rri< ett sådant sätt kan raan genom åtgärder, hvar. af man Iofvat sig gynnande resultater, äfven ska» de dem, som man mest velat gagna.
Med Lcors2berket hade Lan^usn länge legal i delo, rö» rande liguiäauanen öfwer Krorro-länen, dcn Lr-us» <Ior>!l?irLk ei wibe i alla delar erkänna enligt LänLjurirs räkning: för at komma til fluk dermed, för» 0,duodes ar 1721 Logmannen I^aorölsnlstalm och <Ottmmi->lsriLN j Kämmar-Ivsvistoasn lkssleigren *)^ til derla arbeters förrättande: och deras det följande äret de>öfwer asglfna Berättelse utwisade Lan^usns F edron, med Interesse til den t8. Augusti 1722, kufammans utgöra 8,59 8,455 D:r rz ^ öre Silfwermync, eller nära 86 Tunuor Guld. I början af Lr 172g inföll äter en Riksdag. De nu sörordnade kanea-OeputerLäs singö erfara WerkekS tiltagande wälständ, som deraf kan inhäm» tas, at dek icke allenast begynre at bonorers upfag. da Läne-ksnco L,xir3ler, utaist ock ägde ingen känning af de ajskrifaingar, hwarmed wid 1723 och 1727 arens Riksdagar 8wki-Werket uti li^uiäer lättades z *) Sedermera Kammar-kevlllovr -Råd rch Mlag «td Namnet Lilv-rllolxe. den ena, skar,cjuons redan är 1704 godkända isstsrrncls fordran, sedan Konung XI. tid, hwil ken med IniLrclss upstigit ti! 601,287 D:r 28 öre Silfwermynt, och den andra, bestående uti stern Lain^usn tilcrkanda Krouo-Fordringar, utgörande med ränra zochoyO D:r 254 örc Sllfwermynt.
Detta synes utgöra Banquens ursprungliga så kallade 5’iVatiir och egenskap'’; men hvilken sedan år l6ö8 blifvit så förändrad , att de i ofvannämr.* de Banco - Ordning utstakade grunder synas i detta afseende nu mera föga kunna tillämpas och såsom orygglig lag anses.— Mea deremot synes oftanämnde Banco-Ordning, i allt hvad som rör Banquens förvaltning vara ganska förträfflig, och framför allt deruti, att Banquen ärgjord oafhängig ej allenast af Kongl. Maj .t, utan i sjelfva verket äfven af Riksens Ständer. —• Det är på dessa grunder, som jag vågar ödmjukast föreslå, att orden: ”Natur och egenskap’3 kunde i Iastructionen utbytas mot: oafhängighet, trygg - Den 6 December . j j <7 | ket , säkerhet och styrelse samt det följande alldeles borttagas. — I samma §. finnes tillsluts >>I synnerhet bör icke Banco Utskottet till öf. yeriäggning upptaga något, som rubbar och förfjndrar Bando-inrättningen, uti förberörde Riks ?r*s Ständers Beslut beskrifha. tiatur och egenskap,'* ■*— I stöd af de anmärkningar jag nyss haft äfjan göra, Synes, i Stället för de sista orden: »Mskrifna. natur och egenskap''*, — böra sättas: betryggade oafhängighet och säkerhet. I 3:dje säges, att ”Banco Utskottets förnämsta afsigt och hufvudgöromäl bör vara derhän ställdt, att den af Banquén företagna Realisation med Riksdaler må vara styrkt och befrämjad”. —- Hvad Realisation nied Riksdaler skall betyda, tillstår jag upprigtigt att jag ej kaia begripa } alidraminst då den här säges varla af Banquen redan företagen , Oell blott bota styrkfs och befrämjas.
Det väcker till lif och utvecklar en hel del sköna egenskaper, ordentlighet, flit, huslighet, kvinnlighet, ömhet o. s. v., ja, det är alldeles som ett slags förberedelse för hennes blifvande, viktiga kall — moderskapet. Så är det sagdt. Låt vara att så är, men å andra sidan är det en så dålig förberedelse som möjligt för det fysiska moderskapet, ty därtill fordras en stark, väl utvecklad kropp, och en sådan får man icke genom ett stillasittande, hälsovidrigt lif. Att flickan själf hellre tillbringar sin lediga tid inom hus än ute bevisar ingenting. Hon har helt enkelt blifvit van därvid, och det ständiga innelifvet har haft till följd, att hon, som ursprungligen älskade ett rörligt, verksamt lif, så småningom råkat blodbristen och därmed håglösheten och makligheten i våld. Det är just på den punkten, vi nu ha våra unga stadsflickor, och icke lära vi få dem därifrån genom att gifva dem kinavin och järnpiller i hur stora kvantiteter det än månde vara. Nej, det är deras lefnadssätt, som helt och hållet måste ändras. Hur lyckligt vore det icke, o m vi tillerkände småflickorna en del af den onyttighet, som vi finna så naturlig hos deras bröder, och o m vi kunde låta det bli en i vårt lif verksam öfvertygelse, att frisk luft och motion äro fullkomligt lika nödvändiga för flickor som pojkar. Vi som mödrar försakade då helt visst hellre kafferepet hos grannas, än att vår lilla flicka hela långa dagen skulle sitta innestängd i det kvafva vindsrummet, för det tunga grofarbetet sparade vi henne så mycket som möjligt, handarbetena gömde vi, tills ferierna komme, och öfver dockorna höllo vi noggrann uppsikt, så att de icke alltför mycket inkräktade på våra döttrars fritid. I stället för handarbeten och dockor satte vi till en betydande del lekar, som kunna lekas endast under bar himmel. Vi må icke inbilla oss, att vi kunna få våra flickor att älska lifvet i det fria genom att låta dem promenera ett par gator upp och ner, ty det tillfredsställer dem icke, utan måste de hafva något som intresserar dem. Detta något räta behöfva vi icke länge söka efter, vi finna det i sporten.
Gr:n har sagt, alt det ej skulle draga länge ut förr än Hypotheks-föreningarne skulle sakna förmåga att reda sig sjelfve, och alt liden då vore inne att laga dem under armarne och göra dem oförmögne att vidare skada landet: jag hoppas och tror att denna olycks-prophelia icke skall slå in, och, föreställande mig att den härleder sig från det varma, hjertliga deltagande Gr:n hyser för dessa föreningar, som vållar att han ej vågar hoppas på deri framgång för Hypotheks-föreningarne, som han tillönskar dem, skall jag laga mig friheten, till lifvände af hans förhoppningar i detta afseende, upläsa eli utdrag af Revisions-berätlelsen öfver Den 12 April f. m. 327 ställningen vid Smålands och Hallands m. fl. provinsers Hypotheks-förening, der följande förekommer: ”På sätt förlidet års räkningar utvisa, har då på förskotts-räkningen uptagits, såsom en föreningens skuld utöfver lillgångarne 1,058 r:dr 30 sk. 7 rst. h:co; men under årets lopp har med den erhållna räntevinsten icke allenast sislberörde belopp jemte 809 ndr 42 sk. 4 rst. hvarmed de under året bestridda omkostnader öfverstigit de föreningen tillgodokommande förvaltnings-ersättningar blifvit godtgjorde, utan äfven upstålt den här ofvan omförmälda reserv-fonden påförda behållning af 9,026 r:dr 11 sk. 6 rst.” Således hade flypotheks-föreningen på det året intjenat, efter att hafva beslridt alla sina omkostnader samt betalt sina räntor, nära 11,000 r:dr. Detta förhållande visar åtminstone att föreningen icke står på svaga fötter; och den omständighet, alt reserv-fonden ännu icke är större än Dågot öfver 9,000 r.dr kommer sig deraf, att först den bildades, måste utgifter göras, hvilka behandlades som skuld intilldess man erhöll inkomster till densammas betäckande och sålunda hade man en skuld af 12,000 ndr, hvilken först måst betäckas innan något öfverskott kunnat upkomma.
Då, på sätt af Chefen för IngeniörKorpsen blifvit ådagalagdt, för den vid Korpsen ständigt förefallande trägna tjenstgöring, ökadt Befäl oundvikligen påkallas, anser Kongl. Maj:t nödigt föreslå följande nya löner: för 1 Kapiten af l:a klassen 3,000 » 2 Kapitener af 2:a dito a 2,000 R:dr 4,000 » 5 Under-Löjtnanter å 800 R:dr 4,000 » 1 Under-Konduktör af 2:a klassen 450 tillhopa R:dr 11,450: samt i löntillökning åt nuvarande personal 19,974: hvarjemte, uppå anförda skäl, nedannämnde anslag för Korpsen i öfrigt begäras, nemligen: 2:ne arfvoden åt Lärare vid Korpsen å 720 R:dr 1,440: 2:ne dito åt Elever vid Mariebergs högre Artilleri-Läroverk å 300 R:dr 600: till rese-understöd ät Officerare 3.000: « Korpsens praktiska öfningar 5,000: eller tillhopa Kavallerioch Artilleri-hästars rernontering och skoning. Uti detta anslag föreslås följande tillökningar: l:o. Enär priset på hästar, sedan nuvarande remonte - 786,204: 371. 128,556: 50. 41,464: — Transport 956,224: 87L Kongl. Maj: Is Kåd.
>Den votering i förstärkt Konstitutions utskott och de i sådant ändamål uppställda propositioner, som blifvit här af Högloft. Utskottet föreslagna, har jag icke kunnat för min del godkänna, emedan jag finnér så väl den förra som de sednare vara i strid mot Grundlagens bestämda föreskrifter. Jemlikt ordalydelsen i Regerings-Formens 56 § har den samfällda omröstning, som må i förstärkt Konstitutions-Utskott föregå, till föremål att »förena skilj aktigheterna» och tillvägabringa en »slutlig jemkningv emellan de skiljaktiga meningarne, på det ett »enahanda» och såmedelst »fullständigt beredt Utlåtande» må blifva »hv ilande till Riksens Ständers afgörande» vid nästa Riksdag. Genom den votering och de voterings-propositioner, hvaruppå Riksens Ständer härigenom inbjudas, skulle deremot den ena skiljaktiga meningen platt förtrycka den andra, och, om Nej-propositionen segrade, icke Itonxlitutionx-Ulskuttets Memorial. j\:o 34. 7 något Utlåtande eller beredt förslag finnas öfrigt för kommande Ständers slutliga behandling, hvilket likväl i slutet af förenämnde 56 § uttryckligen påfordras. Men än vidare leder förfarandet på denna väg ända derhän, att Riksens Ständer skulle komma, att å första Riksdagen då en ändring i Grundlagens stadganden blifvit föreslagen, utöfva en sjelftagen rätt, att samina ändring förkasta eller ii derom besluta”, hvilket ju är Riksens Ständer förmenadt så väl i 56 och 81 § Regerings-Formen, som ock i 29 § Riksdags-Ordningen. Så många lag-öfvertriidelser, på en gång sammanhopade, mäste jag med ali min förmåga mig emotsiitta. Jag vet visserligen, att Utskottet har, att för sitt åtgörande åberopa en likartad praxis, som i sednare tid velat inrita sig.
Det var här, under umgänget med den svenske ambassadören, den älskvärde och välvillige Creutz, och en annan af det Gustavianska tidehvarfvets bästa karak-terer, Malte Ramel, och dennes grefvinna, som tanken på en anställning vid Gustaf den tredjes hof först synes hafva blifvit väckt hos Armfelt. Första steget till realiserande af denna för en ungdom med Armfelts skaplynne så lockande framtidstanke togs, då Armfelt i sällskap med Ramel begaf sig från Paris till Spa. Planen stötte emellertid på hinder. Gustaf den tredje synes allt sedan - Armfelts tjenstgöring vid gardet i Stockholm hafva hyst en viss motvilja mot honom och skydde icke att nu i Spa öppet visa denna ovilja. En dag, så berättas det, stod Gustaf den tredje på väg att göra visit hos grefvinnan Ramel, men då han varseblef Armfelt på balkongen midt i grefvinnans société, lät konungen köra förbi, emedan han ville undvika att råka Armfelt. Den ädling, som skulle blifva Gustaf den tredjes bortskämde gunstling och förtrognaste vän, fick sålunda röna ett det tydligaste, nästan förolämpande bevis på * konungens onåd. Samtidigt voro i konungens följe i Spa två andra unga adelsmän, den sjuttonårige grefve Claes Fredrik Hom och den tjugutvåårige Carl Pontus Lilljehom, hvilka skulle komma att deltaga i den samman-svärj ning, som kostade Gustaf den tredje lifvet. Så förvandlas känslorna och ombytas rollerna! Gustaf Mauritz Armfelt hade ända från sina tidigaste ynglingaår varit en dyrkare af q vin lig skönhet. Damernas riddare, hade han äfven blifvit damernas gunstling. Den krets af aristokratiska skönheter, hertiginnan d ’ Aremberg, prinsessan de Croy, grefvinnan Ramel rti. fl., i hvilkas sällskap Gustaf den tredje så väl trifdes, var förtviflad öfver den onåd, konungen visade deras vackre och älskvärde riddare.
I sin den 20 Oktober 1848 afgifna underdåniga skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvudtitel, yttrade Rikets Ständer, rörande elementar-läroverken, att den sednare tidens fordringar på flera och fullständigare tillfällen till inhemtande af de kunskaper, hvilka, »mindre beroende af egentlig klassisk Bih. till B. St. Brot. 1833 & 18Si. 8 Sami. 28 lläft. 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o US. bildning, anses grundlägga den allmänna medborgerliga,» icke hade under dittills varande förhållanden kunnat i behörig mån efterkommas vid de s. k. apologist-skolorna, äfvensom att den aflöning, som varit bestådd elementar-läroverkens tjenstemän, med få undantag, varit högst knapp och otillräcklig, samt att det sätt, hvarpå man sökt afhjelpa denna brist, den förhöjda tjenstårs-beräkningen inom kyrkan, genom sjelfva sin beskaffenhet icke kunnat verka fördelaktigt hvarken på den ena eller andra arten af tjenstgöring.