Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett stop söt mjölk, en skifva smör, vanilj och socker efter smak kokas upp och omröres flitigt; sedan ivispas 4 hela ägg samt 2 dessertskedar potatesmjöl. E n bit kamjemt » koka upp, så att det tjocknar. fer af en linsärtas storlek upplöses i Krämen ätes kall och garneras med sockervatten, och tre droppar ether något sylt, som ej är för saftrikt. Satihälles och omröres. Blandningen bör sen är tillräcklig för 10 personer. utgöra ett dricksglas, som man dricker — Trollkräm. Sex hela äpplen steur, innan man går i säng. B. S. kas i ugn, urkramas genom durchslag Mot m a g s y r a. En knifsudd dubbelt samt röras tillsamman med en riktigt kolsyradt natron upplöses väl i ett hälft frisk ägghvita jemte finstött socker efter dricksglas vatten och fortares strax smak. Massan bör röras minst en efter måltiden. Detta enkla medel untimme, ty j u längre den arbetas, dess derlättar matsmältningen och förekommera växer den, tills den blir som ett mer mången krämpa. Man bör dock litet berg. Bör uppläggas på geléeskål ej allt för ofta använda det samma. för att se smaklig ut. B. S. — Hexpannkaka. Ett qvarter grädde 1 Matlagning. Kall citronpudding. 4 ägg vispas väl; derefter iröres 20 lod socker samt saften och det rifna skalet af 1 citron. 1 ' /? qvarter grädde vispas till skum och iröres. Sist upplösas elfva kakor hvit gelatin i ' / 2 qvarter vatten, men får icke koka. När denna lösning blir ljum, röres den hastigt i smeten. Allt slås sedan i en kall porslinsform, förut doppad i iskallt vatten, och ställes för att med litet socker, 2 jumfrur hvetmjöl, •i ägg-gulor, 2 jumfrur skiradt smör samt ett qvarter vatten vispas efter hvar andra tillsamman. A f denna smet bakas tunna pannkakor, hvilka endast gräddas på ena sidan och derefter sammanrullas på pannkakslaggen. Uppläggas korsvis på ett fat. — Klenat.
Jag har äfven under denna lid erfarit, att intet hemman, af hvilken natur som helst, undandragit sig deltagandet i dessa bestyr och dermed åtföljande kostnader. Min öfvertygelse är, alt förevar, betänk, icke bör bifallas, emedan jag tror, att alla egare af hemman utan undantag hafva rätt att påkalla fjerdingsmannens biträde, och då hvar och en tillkommer en slik rättighet, så måste äfven hvar och en vara skyldig, att bestrida utgifter för detsamma pä sätt öfverenskommet är, enär Mine Hrr! ingen rättighet gifves, den der icke åtföljes af en motsvarande skyldighet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag yrkar återremiss af betänk., men icke deslomindre biträder jag Utsk:s förslag, att R. o. Ad. bör frånträda dess obestridliga rättighet, att såsom egare af säteri, rå och rörs samt insockne frälsehemman vara befriad från deltagande i fjerdingsmans-bestyret. För denna eftergift har jag följande skäl: först och främst anser jag likgiltigt, om fjerdingsmans-befattningen hänföres till kronoeller menighets-bestyr. Vore den ett kronobestyr, så skulle ju aflöningen utgå från Slatsverket, Och hvilken blir då fri från deltagande i den skatt, som i sådant hänseende bör till Statsverket utgå, hvilka enorma anslag skulle icke erfordras om fjerdingsmans-befattningen upföres såsom en tjenst på Stat? dessutom, om fjerdingsman blifva Statens tjenstemän, blir deras lefnadskostnad dyrare än då de tillhöra arbetsklassen och äro bofaste män. Såsom Gr. Wrangel ganska rikligt yttrat, medförer det dessutom en obestridlig fördel, att fjerdingsmannen är en bofast man och hör folket till, och i detta hänseende åberopar jag denne talares yttrande.
Om domaren i detta afs:de hade något annat att göra än den nästan mekaniska åtgärden att, på grund af gäldenärs eget medgifvande, utfärda offentlig stämning å borgenärerna, vore något skäl till anin.; men nu, då domaren, på grund af till honom ingifven cessionsansökning, endast utfärdar stämning å borgenärerna, kan jag icke finna att detta är en så maktpåliggande och med stor våda förenad åtgärd. Denna åtgärd är också af Lagkomitén tillstyrkt; och jag kan icke inse, hvari vådan deraf består. Hr Dalman: Ej heller jag kan gilla de af Utsk:t i denna § uttalade grundsatser, hvarken att konkursstämning skall genast utfärdas utan borgenärers hörande och utan ens att upgift finnes bifogad å borgenärerna och deras hemvist, hvilket, enl. hvad jag vid förra §:n erinrade, kan läuda icke blott gäldenären utan äfven borgenärerna till betydlig skada, genom att hindra en snar upgörelse till bådas fördel, eller att domare å landet skall ega att utom rätten utfärda stämning eller förelägga gäldenären förklaringstid. Möjligen kunna dessa åtgärder vara i sig sjelfva ganska oskyldiga, men grundsatsen afviker alltför mycket ifrån vår i öfrigt gällande rättegångsordning, och vid tillämpningen kan den blifva rätt betänklig, då den berättigar domaren att utom rätten och dervid tordt prot. enskildt fatta och utfärda beslut rör:de någon parts rätt och som följaktligen måste kunna öfverklagas. Då nu Gr. Sparre sjelf behagat medgifva återremiss, vill jag ytterligare fästa upmärksamheten derpå att man icke i afs:de på konkursprocessen bör sätta I> e ii 11 Juli e. tu. 5f> skyndsamheten i främsta rummet, utan tvertom företrädesvis söka att åstadkomma den största möjliga trygghet mot godtycke och lättsinne äfven å domarens sida. Jag anhåller att dessa mina anm:r måtte få åtfölja till Utsk:t. Hr Nordenfelt, Enar: Här har blifvit ifrågasatt, huru vida det vore lämpligt att till domaren utom rätten öfverlemna rättigheten att kalla borgenärer. I min tanke ligger deri ingen fara, och det är icke heller någon nyhet, ty domaren eger redan rött och pligt att stämma hvem som helst, då stämning begäres.
Fru Anderson är, som ni vet, ett föreläsningsbesökande fruntimmer, som har vigtigare ting att tänka på än på omgifningarnes skönhet, men protokollssekreteraren deruppe på kommandobryggan, hvilken hela vintern suttit och stirrat sig led på en gulrappad stenvägg, han märker det, han, och hans gamla hjerta fröjdas. Men så äro de också härliga, stränderna. Grästapparne, hvilka titta fram mellan träden, glindra i sin våta, saftiga vårgrönska, de stupande bergshällarne skina och blänka i solen, ännu fuktade af strida störtskurar, och se ut som de blifvit polerade med putskalk, och björkarne stå sentimentala och hängfärdiga med nyutspruckna löf och spegla sina koketta, hvita stammar i böljorna. Öfveralt på sommarställena repareras och ordnas det. Det målas, fejas och putsas. Snäckorna läggas ut kring rabatterna, qvicksilfverkulorna ställas ut på ny öfverstrukna stöd, och ur rödfärgade båthus dragas familjernas rodbåtar ut i vattnet på slippertar med nytjärade kaflar – de hederliga, gamla roddbåtarne, hvilka förra sommaren hette Maria efter äldsta och nu heta Olga efter yngsta dottern i huset. Våren är sommarnöjshyrningens tid. Men också innanför stadens tullar växte lifvet och rörelsen med hvarje dag och i synnerhet ungdomen började röra på spelet. De mognande männen drogo klungvis ut till gärdet, för att som det i högtidligt tal heter nedlägga sin militäriska offergärd på fäderneslandets altare. Och kronvraken kommo på eftermiddagarne ut och helsade på sina mera patriotiska kamrater för att lära sig muta koporaler och spela vira och dricka cognac i tält. Men också för en annan del af stadens hopp är denna period ödesdiger, för alla dem, hvilka länge gått med allvarsamma miner på sina ansigten, som det kommande abiturienter egnar och anstår.
Andra d:o — Bil. lill Eevillnings-Utskotlels Betänkande j N.o 12. j g Tredje d:o 5 Fjerde d:o 3 Femte d:o . , 1: 24 Utländningarj (deruti ej inbegripne Norrmän för Norrska Producter) som resa omkring i landet oell, efter eller utan medhafvande prof, för egen räkning eller såsom utskickade för andra, utbjuda eller sluta handel om utländska varor, skola vid ankomsten erlägga 100 R:dr, som betalas i gränsorten, der resepasset påtecknas eller nytt resepass erhålles, och för den tid, de utöfver en månad sig i Riket uppehålla, dessutom 50 R:dr lör hvarje månad, samt denna afgift för sex månader jemväl vid ankomsten behörigen nedsätta, emot rättighet att deraf vid utresan återbekomma hvad, efter en sådan beräkningsgrund, kan vara förmycket erlagd t; dock med iakttagande af hvad Allmänna Lagen i 5 och 7 Cap. Handels-Bi)kcn och serskilde Författningar i afseende på dylik handel stadga* Utländningarj som i Städerne drifva handel och rörelse, anses i nion deraf till alldeles lika afgift med Handlande i samma Släder. Vindragare . t . R:dr 2: — Vägkarlar 2: •— Akarej som ej äro Borgare, i Fem Classer: I Stockholm och Götheborg. Första Classen i ; . R:dr 20 Andra d:o < 1 15 Tredje d:o 10 Fjerde d:o 5 Femte d:o v i . 3 I de öfrige Städerne i Fyra Classer: Första Classen * R:dr 10 Andra d:o .. a 6 31 edje d.o 4 Fjerde d:o * 2 32 §. 16. Städernes öfrige invånare, hvilka här icke blifvit nämnde, taxeras efter dea i hvarje serskildt fall föreskrifne grund för afgiftens beräknande. 20 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande N.-o 72. §• 17.
— Utaf anslaget, 60,000 R:dr, för inköp af tomt för nyssnämnde nya byggnad 10,000: — » anslagen, 18,000 R:dr, till anskaffning af erforderliga läro-apparater för tekniska skolorna i Malmö, Orebro, Norrköping och Borås 4,500; — » 1858—1860 årens anslag, 15,000 R:dr, för allönande af lärare och underhåll af elever vid skepps byggeri-institutet i Carlskrona 2,782: 84. Anslaget för slöjd-expositioners befrämjande 4,500: — 1859 och 1860 årens anslag, 1,009 R:dr årligen, för vetenskapliga undersökningar rörande fiskerierna '1,000: — Utaf anslaget, 60,000 Rdr, till geologiska undersökningar samt derpå grundade kartors utgifning 20,000: — Anslaget till uppförande och inredning af ett boningshus på Landtbruks-akademiens experimental-fält 6,000: — Återstoden af anslaget, 9,000 R:dr, till utdelning af premier för djur, redskap och ladugårdsprodukter 4,500: — 1859 års anslag till arfvoden för lärare vid Mariebergs artilleri-läroverk i Civil-ingeniörer tillhörande kunskapsämnen 1,500; — Utaf anslaget, 244,500 R:dr, för ny kommunikations-led från de inre delarne af Jemtland till lämplig hamnplats vid Nordsjön 94,500: — » 1858—1860 årens anslag, 150.000 R:dr årligen, för anläggning af nya samt förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar 10.646: 18. » det särskilda anslaget, 15,000.
Men efter den betan fick han vara i fred: man förstod nu, att han icke tvekade att skjuta, derest någon bar hand på honom ... Äfven öfver Times * arbetarepersonal haglade på den tiden glåpord och hotelser. Öfvervåld befarades nära nog i hvarje ögonblick. För säkerhetens skull nödgadesman dag och natt hålla lokalerna i ett ordentligt belägringstillstånd. Muskötkistor smugglades in bakvägen, revolvrar och skjutförråd funnos i öfverflöd, vattnet i ångpannorna hölls allt jemt kokhett, och slangar lämpades, till hvaije möjlig och omöjlig ingång, färdiga att när som helst med sitt brännheta innehåll öfversvämma befarade inkräktare. De flesta biträdena suto, stodo eller gingo under vapen, och när de hvilade — då detta kom i fråga — hvilade de » vid sina svärd ». De af dem, som hade utgöromål, voro, jemte ett stort antal andra gentlemen, indelade i » kompanier » och färdige att vid första signal rycka ut ... Om Storey ’ s personliga mod kan det icke vara tu tal. En morgon befann sig ett wisconsin-regemente, på genomfärd till sin hembygd, i Chicago, och några, af dess medlemmar, som ströfvade genom gatorna, råkade få syn på Times ' skylt, hvarefter de, fulla både af whisky och patriotism, beslöto » rensa det förbannade ormnästet ». De rusade in på kontoret och bestormade personalen med frågor sådana som dessa: » Hvar ä ’ .den gamle s — ns rackaren, som ger ut det här förb. papperet? » — » Hör ’ på, era eländigaf ynkryggar här inne, hvilken väg ut tycker ni bäst om — skorsten ’ eller fönstren? » med flera. De voro högljudde, grälsjuke och oförskämde i högsta grad. I detta ögonblick trädde mr Storey in från gatan och ämnade just passera rummet för att gå in i redaktionslokalen i våningens inre, då en af knektame — tillfälligtvis eller med afsigt — raglade emot honom.
— Sedan denna samling blifvit fullbordad, och sedan man, under jemförelser, funnit hvilka författningar egentligen qvarstå och böra qvarstå till efterlefnad, blir det möjligt, men icke förr, att göra sammandrag enskildt för rustningsoch roteringsskyldigheten; och jag förmodar, alt man äfven är betänkt uppå, att deri gå så många yttrade önskningar till mötes. I en tid, då så väl i detta, som i andra Stånd, det är ett härskri att beskylla Styrelsen för overksamhet, bristande plan och vilja att gå framåt lill båtnad för det allmänna, vore det väl, 0111 man litet mera undersökte rätta förhållandet och litet mindre skrek. Jag önskade derföre, att en och hvar, som interesserar sig för det ärende, jag nu vidrört, ville i Krigs-colltm inhemta kännedom af hvad Sty - Den i!\ Mars. iG5 reisen gjort för detsamma, och hvilka vackra resultater deraf uppkommit. Hvad åter sjelfva hufvudföremålet för Gr. Ancknrsvårds motion betra Ilar, eiler att man i sednare tider lill men för rotehållare afvikit eller öfverskrida de ursprungliga knekte-contracternn, så finner jag deri icke annat än allmänna uttryck af missbelåtenhet öfver den tunga, voteringen medför; men den ädle Grefven har, likasom alla andra rotehållare nu och viri förra riksdagar, fört samma låt, utan att uppgifva hvari del förmenta onda, de förmenta afvikelserna bestå. Klagomålen äro uppfattade i allmänna termer; dessa fraser, så mångfalldigt upprepade såsom ett stående thema för idkeiiga variationer, äro så kända, att man kunde säga, att denna musik nu mera blir för gammalmodig; man fortfar, att i denna fråga alltid lala om knekte-contracterna i allmänhet, likasom afvikelserna derifrån i allmänhet. Men man besinnar icke, att i hvarje landskap och nästan för hvarje reg:te, äro knekte-contracterna olika.
Rusthållenas deraf verkade obestånd är obestridligt, Rusthållningens natur har tid efter annan antagit ett så helt och hållit förändradt skick, att den icke mera står i något förhållande till principerne för denna inrättning, och hvad som gör den för närvarande tid, af en olideligt tryckande egenskap, är det beroende hvaruti den frie medborgaren befinner sig ej allenast under ett militairebefäl, utan oftast utaf Ryttaren, i anseende till behandlingen och vården af den dyrbara hästen, hvarå en Rusthållares hela välfärd ej sällan hvilar. Månne dessa inrättningar ifrån en forntid, icke påkalla en jemnkning passande till d<m närvarande: och månne ej den fria Statsförfattningen bör sprida fiina välgörande verkningar till toen 24 Fehr ilär ii. lill samfelige Statsinrattningafnffs rättande efter tiden, och efter Statsborgarens billiga fordran iå tillgodo njuta den rättvisa och billighet Uti sina oeconötniska förhållanden, sorn Statsförfattningen redan försäkrar honom i anseende till sina politiska! Vid mathållningens förstå inrättning Var rusthållaren sjelf ryttare, lian ted Och Vårdade sin egen bäst* och rustningen ert gång uppsatt. Varade åtminstone en mans ålder, då rusthållaren sedermera fann det med sin beqvämlighet och nytta förenligt, att antaga Sven-tjenare eller Ryttare, så blef denne i långliga tider, uti etc fullkomligt bes roende af rusthållaren, såsom dess tjenare; men tidföräftdringarne hafva häruti verkat ett helt annat förhållande och det står säkert icke tillsammans med ig:de århundradets utbildade begrepp Om Statsborgarens rättigheter, om politisk oeconnomie Och om billighet och rättvisa, att jorden kan vara betungad med en sådan af händelser och öden beroende äfven tyrlig börda, som den af hästens tillhandahåll lande för Statens tjenst. Behöfver man väl mera än blott nämna, att ett rusthållshemman genom olyckor kan flera år å rad få tillsätta nummerhäst, hvars pris nu hållit Omkring 200 R;dr banco och hvad Vill hat) härvid tänka, då det visas huru sådan olycka kunnat träffa 2:ne gånger inom ett år.
Ständer väl icke vore i tillfälle att ingå i närmare utredning om beskaffenheten af de organisationsförändringar, som kunde vara erforderliga och lämpliga samt ännu mindre att derför uppgöra fullständiga förslag, men att det likväl icke undfallit Rikets Ständers uppmärksamhet att, för så vidt fråga kunde blifva om en förändring, åsyftande att införa en uti åtskilliga andra länder bruklig så kallad minister styrelse, hvarigenom förvaltningsärendena blefvo afgjorda af departementscheferne och departementen således organiserade med byråer endast för ärendenas beredande, en dylik förändring hvarken vore öfverensstämmande med rikets grundlagar, eller i öfrigt förenlig med den säkerhet att ärendena behörigen handläggas, som är afsedd derigenom att denna handläggning är öfverlemnad åt embetsoch tjenstemän, hvilka, sjelfständigt verkande, äro för sina åtgärder i laga ordning ansvarige; att deremot ändamålet torde kunna vinnas derigenom, att de behöflige förvaltningsverken, såsom särskilda afdelningar förenades under departements-chefens högsta chefsskap och inseende; samt att i sådant fall behandlingen af dithörande ärenden och rättigheten att derutinnan besluta likaväl borde, under behörig ansvarsskyldighet, tillhöra der anställde embetsoch tjenstemän, antingen kolleklift, då ärendenas vigt och beskaffenhet funnos böra dertill föranleda, eller, då fråga endast vore om verk ställighets—åtgärder, eller mindre vigtiga ärenden, al vederbörande afdelningschefer. Den komité, som under ordförande af f. d. statsrådet m. m., J, F. Fåhraeus af Kongl. Majit i nåder tillsattes för behandlingen af frågan om en förändrad organisation af rikets styrelseoch för valtningsverk, sammanträdde den 23 September 1858 och tillstyrkte, uti afgifvet underdånigt betänkande den 26
Man kan likväl icke skäligen påstå, att spanmålspriserne varit efter goda eller medelmåttige skördar de sednare åren serdeles låga, annorlunda än i jemförelse med priserne efter missväxter; oell detta förhållande, som egenteligen bevisar att de då af omständigheterne högt uppstegras, tyckes uti ett vidsträckt Rike, med under vintermånaderne afbruten vatten-comrnunication, ligga så djupt i sjelfva sakens natur, alt det väl icke kail ändras, om än till någon del genom tjenlige författningar corrigeras. I så beskaffad ställning kan bränvins-bränningen, betraktad såsom vehikel till åkerbruket, jemväl anses vara ett ofta nyttigt correctiv emot spanmåls-förråders hopande, till en större olägenhet för producenterne. Alt jordbruksnäringen nu ganska mycket beror af . brännings-rättighetens fria utöfning mäste dessutom medgifvas; och till exempel härpå kan lör detta Län i synnerhet åberopas förhållandet inom Wedtle, Kullings, Gäseneds och Wedens Härader, hvarest allmogen i sednare tider företagit sig att, på en för öfrigt nog otacksam jord, odla potatoes i stort och deraf tillverka bränvin, sorn afsättes på andre orter med betydlig vinst för Häradernes annars vanlottade jordbrukare, och till ej ringa lättnad för dem. vid Krono-utskyldernes godtgörande.
Skrifvelse härom borde till Kongl. Maj:t afgå, på det all villrådighet i denna fråga måtte upphöra. Inom Vällojl. Borgare-Ståndet: att frågan om fri tryckning ingalunda (som Utskottet yttrat) åsyftade någon utsträckning i Tryckfrfhets-Lagens föreskrift; alt den i detta afseende väckta motion ej bade annat ändamål, än att bereda frihet för hvarje Boktryckare, alt, utan inskränkning, monopolium eller någon enskilds åberopade *4 Allm. Besv - och Oec.-Utskottets Uti. ff.o 16g. rättighet, få Bönerna till trycket befordra, och att ett bestämdt stadgande härom måtte, genom serskild underdånig Skrifvelse, af Kongl. Maj:t begäras. Inom Hederv. Bonde-Ståndet : att, i frågan om frihet att af trycket utgifva de ifrågavarande Bönerna, Utskottet skall lia förbisett en utväg att komma lill målet, utan att förnärma Tryckfrihetens Grundlags-helgd , hvilken utväg skulle bestå dels deruti, att Ständerna beviljade det obetydliga anslag, sorn kunde erfordras att bekosta utskrifning i frera exemplar af Evangelii-Boks-Comiténs Förslag, dels att hos Kongl, Maj;t i underdånighet begära, det en sådan utskrifning må föranstaltas, och exemplaren kostnadsfritt tillhandahållas de Boktryckare eller Förläggare, hvilka till deras uthekommande sig i Ecclesiastique-Expeditionen anmäla. Utskottet, som tagit detta i öfvervägande, lemnar derhän, huruvida Förslaget till en Evangelii-Bok, som ännu ej blifvit hvarken gilladt eller antaget eller påbudet, verkligen kan anses ega den offentliga caracter, att det må betraktas som en Nationens tillhörighet. Men då frågan verkligen är ett Tryokfrihets-mål, och som så - Allm. Besvoch Oec.-Utskottets
Jag vet visserligen att Regeringen eger att använda besparingarna inom HufvudTiteln så länge nemi. liqviden emellan Statsoch Riksg:sKont:n icke är upgjord, men jag vet äfven att ett reservations-anslag kallas så, emedan Regeringen har rätt att reservera behållningarna på detta anslag från det ena året till det andra, så att dessa behållningar få af Regeringen användas utan att de ens ingå i ofvannämnde liqvider. Såsom bevis på naturen af reservations-anslagen vill jag nämna, att till skollärares bildning R. St:r ställt anslaget såsom ett reservations-anslag, och Regeringen har äfven användt flera år efteråt de upkomna besparingarna. Ordet reservation innebär just, att man under sin disposition bibehåller de från ett föreg:de till ett efterföljande år upkomna öfverskott. Vid denna Riksdag hafva läroverken blifvit ordnade men några resultater deraf hafva vi ännu icke sett. Deraf måste också följa, att vid läroverkens slutliga organisation återstår mycket att göra. Då är det af vigt, att Regeringen erhåller ett anslag, hvaraf behållningarne reserveras till K. M:s disposition för att i mån af behof ytterligare användas till fullkomnande af läroverkens organisation. Jag tillstyrker bifall till K. M:s Propos. i förev:de fall. Gr. Mörner: Då jag förra gången hade ordet ansåg jag icke nödigt att ingå i undersökning om naturen af reservationsanslagen, destohellre som jag icke hade någon anledn. dertill. Reservations-anslagen äro af den beskaffenhet Gr. Lagerbjelke upgifvit och de kallas så, derföre att de derpå upkomna besparingarna reserveras från ett föreg-.de till ett efterföljande år. Jag medgifver visserligen att genom anslagets förvandling till ett vanligt anslag Regeringen får en friare dispositionsrätt öfver besparingarna, men då upstå äfven en mängd friare till dessa tillgångar, hvilket jag tror vara icke så alldeles nyttigt. Genomförandet af ifrågav:de organisation fordrar, att befintliga tillgångar kunna till det afsedda ändamålet användas, och om det skulle falla Regeringen in att med de upkommande öfverskotten bygga skolhus, hade man med säkerhet att förvänta sig anmärkn. från R. Stms sida.
Jag kan fördenskull icke annat än tillstyrka bifall å Hr von Hartmansdorlfs förslag, med tillägg, i händelse R. o. Ad. skulle finna det lämpligt, att offentliggörandet icke ensamt inskränkte sig lil) den närings-idkande klassen inom städerna, utan äfven omfattade en annan klass, nemi. tjenstemännens, hvilka utan tvifvel icke lära frukta för att deras upgifter till Taxeringskomitéerna blifva kända inom hela landet. Man hade då, åtminstone i någon mån vederlagt, eller tillbakavisat de skäl, som blifvit anförda mot tryckningen delvis af taxeringslängderna, emedan man stadgat dessa längders tryckning för tvenne medborgareklasser bredvid hvarandra, och således sökt från den ena klassen framkalla sannfärdiga upgifter, under det man på samma gång lemnar bevis, att en annan klass verkligen fullgjort hvad Bevilln:sFörfaltn. stadgar. Frih. af Ugglas: Ehuru önskvärdt det kan vara, att man i detta afseende erhåller nödig kontroll, kan jag likväl för min del icke bifalla Hr von Hartmansdorffs förslag. Det förefaller mig verkligen motbjudande, att på detta sätt offentliggöra enskilde personers inkomster, och då det icke är bevisadt, eller svårligen 7 H. 29 450 Den 30 Maj. kan bevisas, att denna offentlighet i sjelfva verket skall medföra den dermed åsyftade verkan, får jag vördsamt anhålla det R. o. Ad. måtte bifalla §:n sådan den af Utsk. blifvit föreslagen. Gr. Gyldenstolpe: Jag afstyrker i allo Hr von Hartmansdorffs förslag, emedan jag dels anser det vara högst orättvist, och dels icke tror att det skall vara till någon nytta för andra än sådana, som på dessa upgifter vilja i de s. k. skandaltidningarne grunda förnärmande artiklar; ty det vore ett lätt sätt för dessa slags personer, att med ledning af dylika upgifter inlåta sig i granskning af enskildes förhållanden i afseende på lefnadskostnader m. m.