Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Järta, *) »Näppeligen, säger lian, få vi upplefva, att den Filosofislia fakulteten, med befrielse från de främmande tillsatserna, blifver återförd till sin naturliga bestämmelse, så i anseende till sig sjelf, som till den studerande ungdomen; näppeligen att den akademiska examensinrättningen, i sitt liela, blir närmad till det ideal, sorn dock är antydt i sjelfva benämningen akademisk. Men så länge skall ock, å ena sidan, billigt klagas, att hvarje i nämnda fakultet stiftad profession, ehuru väsendtlig den må vara i en till fullständighet sträfvande utbildning af universitetets idé, blott medbringa!' en för examinanden betungande, ja förderflig tillökning i mångläseri, under det, å audra sidan, just representanterna af dan kunskapsart, hvarifrån fakulteten lånat sitt namn, nödgas aldralägst nedsätta sina fordringar, för att, så litet som möjligt, medverka till förhöjningen af ett undt, hvars närvarande vidd, hvars tillkommande följder filosofien minst kan undgå att genomskåda och behjerta. • .. ... Hvilken vän af denna vetenskap dristar, under slika förhållanden, vänta sig annat, än det som vanligast inträffar: att intresset för densamma hos do fleste studerande aldrig erhåller lugn och rådrum att vakna, eller komma till sjelfbesinning; att de, som hafva tid att höra en filosofisk föreläsning, ej kunna förstå den, och tvärtom att lexor, flyktigt inhemtade ur mer eller mindre kompendierade »kollegier», ersätta det bokstudium och framför allt den sjelftanke, hvar - 308 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JV'; 159. hvars förkärlek för Upsala är väl bekant, klagar dock öfver den ringa vetenskaplighet, sora vid universitetet finnes samt den ytliga bildning ej blott Statens blifvande erabetsmän, utan äfven den öfriga studerande ungdomen der inhemtar. Tryckta af de ”trägna göromålen och de enformiga förhören” m. m., ”kunna professorerne”, säger han. ”hvarken sins emellan underhålla ett friskt vetenskapligt lif eller uppväcka ett sådant bland de studerande.
Då musikdirektörens lönevilkor sålunda förbättras, torde det likväl vara billigt att hans verksamhet äfven i någon mån tages i anspråk för meddelande af kostnadsfri undervisning icke blott i musikens utöfning, utan äfven i dess theori och historia; i följd hvaraf Rikets Ständer medgifvit att den äskade löneförhöjningen af 750 R:dr må bemälde Musices-direktor beviljas, med förbindelse likväl för denna lärare att, på sätt Consistorium Academicum jemväl föreslagit, utöfver den honom hittills åliggande undervisningsskyldighet i musik, tillika föreläsa i harmonilära eller musikens historia. lS:o I afseende å Lunds universitet har E. K. Maj:t äskat följande anslag, nemligen : a) ett årligt anslag af 350 R:dr till arfvode åt en Amanuens vid det Pathologisktanatomiska laboratoriet och dess samlingar. Angående detta behof är upplyst, att vården af de pathologiskt-anatomiska samlingarne hittills blifvit bestridd af proiessorn i theoretisk medicin, hvilket låtit sig göra, så länge samlingarne ej varit särdeles betydliga, men att dessa dyrbara och för den medicinska undervisningen vigtiga samlingar nu vunnit den tillvext, att man ej med deras tidsödande och besvärliga vård lämpligen kunde uteslutande belasta bemälde professor; vid hvilket förhållande och då ett biträde synes vara behöfligt vid denna institution, om densamma skall blifva i tillfälle att fullt motsvara sitt ändamål, Rikets Ständer till förevarande nådiga framställning lemnat bifall. b) att till löneförbättring åt Trädgårdsmästaren vid botaniska trädgården måtte anvisas ett belopp af 825 R:dr. Då, enligt hvad Statsråds-protokollet innehåller, denna anslagstillökning är af behofvet påkallad, hafva Rikets Ständer bifallit att den för ofvanberörda ändamål erforderliga summan, 825 R:dr, må å Riks-staten uppföras. 14:o.
Något afhändande af en kronans tillhörighet har här aldrig varit i fråga, och några enligt § 77 Regerings-Formen så bestämda, af Ständerne gifna föreskrifter, som skulle förhindra att en liten del af parken användes för ett ändamål, hvars nytta var al Regeringen erkänd, tyckas neppeligen kunna förevisas, så myckel hellre som här endast var fråga om en del af reserv-skogen, hvilken ej till någon trakthuggning var 52 Konstitulions-Ulsholtets Memorial N:o Ii. indelad och beräknad. — Det af Utskottet anförda föregående exempel i afseende på samina kronopark är ej här fullt tillämpligt. Det gällde nemligen då ett verkligt af händande så väl af ett stycke jord från Ultuna Kungsgård, hvilken redan af Ständerna var bortgifven, som från kronoparken Asen till Upsala Uentral-Hospital, en inrättning som dessutom är beräknad för några få län och således icke är af rent allmän beskaffenhet. — Värdet af den nedhuggna skogen ingår till Staten, och ehuru det all männa hädanefter, så länge platsen begagnas till exercis-fält, icke deraf skördar en vinst, som kan i bestämdt antal R:dr Runt beräknas, så erhålles likväl en vinst genom den ökade möjlighet till öfning, som derigenom beredes en del af statens krigsmagl. — Sjelfva föredragningen kunde ej göras af två pä en gång, men protoknilema utvisa att sådant skedde efter föregången öfverläggning med Föredraganden för Finans-ärenden. Den åberopade stadgan innehåller dessutom, att till Landtlörsvars-Departenjentet höra ärenden, som röra ”Land t förs va reis ordnande och vidinagtbållande,” hvartill med skäl kan räknas möjligheten lill truppernas behöriga öfning. Utskottet har först uppräknat åtskilliga föreskrifter, som det anser sig sakna i den nya Landshöfdinge-Instruktionen, samt derefter ingått i en så omständlig granskning af densamma, att det till och med klandrat, att en viss bestämmelse influtit i en uppgifven § men icke i en annan, som Utskottet förmenar dertill varit tjenligare.
På Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: Jon Jonsson. Per Jonsson. Anders Nilsson. Pengt Scensson. Scen Palsson. Jonas Nilsson. [C. Sylvan. Litt. B. Den 4 Mars. 55 Litt. B. Utdrag af Protocollet hullet hos Riksens Högloft. Ständers till Riksgälds-Verkets öfverseende valde och förordnade Herrar Revisorer den 12 December 1813. S D. Härefter förekom Räkenskaps-Utskottets Betänkande, 1 anledning af den hos Herrar Revisorer väckta fräga om en förändrad tid för afslutandet af Riksgälds-Contoirets Hufvud-Böcker och räkenskaper; och hade Utskottet, efter gransk» ning af Herrar Fullmägtiges inkomne utlåtande, punktvis yttrat sig deröfver sålunda: 1:0 Herrar Fullmägtige hafva anfört, att genom Boksluts-årets framflyltning till den för Bands Böckernes afslutande foreskrifne tid, skulle Riksgälds-Contoirets Inkomster, som tillhöra förra året, men influtit under de fyra första månaderna af det löpande året, böra tilläggas Inkomsten för det förflutna året, men sådane inkomster, som influtit för det löpande, balanceras; äfvensom alla de Utgifter, hvilka äro bestämde för jemnt år och tillhöra de fyra första månaderna af det löpande året, samt för detsamma i CassaRäkningen upptages, icke heller kunna i HufvudBöcker föras annorlunda, än under Balance; och hvilket skulle göra redovisningen så mycket mer inveck» 56
Hvad åter beträffar den senare bland de sist omförmälda anmärkningarne, har Utskottet ansett ersättnings-frågans föredragande i StatsRådet vara af vigt, på del de för beviljande eller alslag anfonia grunderne må komma under pröfning af det Utskott, åt hvilken Slats-Råds-Protocollens granskning är anförtrodd. Under den här ofvan uppgifna förutsättning, alt Riksens Ständer icke skulle godkänna Utskottets förslag örn upphäfvande af 5 §. i3 mom. Tryckfiihels-Föiordningen, får Utskottet således till Grundlags-enlig behandling föreslå, att samma moment må erhålla följande* i flera punkter ned det år 182c) framställda förslaget öfverensstämmande, lydelse: Varder någon — åge Konungen att derom efter omstä:- dighetema förordna, samt, om Han så nödigt aktar, låta genom Ju titice St ts-Minstern föranstalta om skriftens sequesterande och indragning, både lies Eoktiyckare och Försäljare eller andia utspridare, på sätt om qvarstad här ofvan stadgas. Såvida Justitias-Stuti-Ministern tj öfverlemnar skriften till Justitice-Canzleren för åtalande vid liga domstol, skall han genast ovägerligen inhemta Tryckfrihets-Comiteens utlåtande. Finner Comiteen, som ej eger afse politiska förhållanden, att skriften, efter Lagens bokstaf, ej åtalas kan, eller hur itai skitt, men skiiften genom laga kraft vunnen * Constitutions-Utslwtlcts Memorial, N:o 97. dom blifvit obrottslig förklarad, utan att ersättning tillt den jrikärule parten i domen blifvit å klo gir en g å lag d, ankomme det, sedan Stats-Rådtt blifvit bordt, på Konungens pröfning, huruvida af Statsmedlen, till Boctryckare, Förläggare eller Försäljare må anordnas ersättning för deras omkostnader och förluster. Stockholm den 17 Mars 184 r. Reservationer. Af Grefve Spens: ”Jag liar ej kunnat godkänna Utskottets ena alternativa förslag, alt i3 morn. af 5 §.
Under denna anspråkslösa rubrik har den unge författare, som döljer sig under märket » Mari Mihi », äfven välkändt och skattadt af Iduns läsarinnor, till julen utsändt en samling noveller, dem vi anse oss lifligt kunna rekommendera. En och annan af dem har redan varit synlig i våra spalter och förvärfvat läsarinnornas varma tycke. Författarens goda berättaregenskaper genomgå dem alla: en målande och liflig stil, god iakttagelseoch karaktäriseringsförmåga och — ej minst fängslande 1 — en frisk humoristisk syn på lifvets skiftande företeelser. Med sina luftiga vingars spel skola helt visst Mari Mihis » Dagsländor » förmå fladdra bort mången angenäm drömstund för vänner af vår unga vitterhet och kanske äfven väcka ett minne eller intryck till lif, varaktigare än sländans! Upptagandet af en ny opera motses ju alltid med intresse, och detta intresse blir naturligtvis än större, då. det verk som skall framföras alltigenom är inhemskt. Länge har man gått och väntat på Vilhelm Stenhammars » Tirfing », och förväntningarna på densamma hafva nog varit ganska stora. Hr S. har ju redan hunnit göra sig känd som en allvarligt sökande och arbetande ande på musikens mera betydelsefulla områden, hvadan man anser sig ha skäl att ställa rätt stora anspråk på honom. Förväntningarna hafva ej heller svikits — om man får döma af det entusiastiska bifall, som kom hr S. till del vid » Tirfings » första uppförande fredagen den 9 dennes. Bifallet var nog ock till stor del välförtjänt, ty operan eller musikdramat, som tonsättaren själf kallar » Tirfing », betecknar onekligen ett afgjordt steg framåt i hr S:s utveckling som kompositör. Att den unge tonsättaren valt Wagner till förebild, märkes på allt, och detta må ingen förtänka honom, tvärtom — det bästa är godt nog. Ej heller kan han skäligen klandras för de tydliga reminiscenser från Wagners operor ss. » Flygande Holländaren », » Valkyrian » och » Tannhäuser », som förekomma i hans musikdrama. Till åtskilliga af dessa gifver textboken direkt anledning.
Två tredjedelar af rikets postmästare-tjenster böra tilldelas från tjensien med pension afgångne officerare och under-officerare. Afskedade korporaler och soldater skola företrädesvis användas vid den lägre tullbevakningen. Landtstorm. Från och med utträdandet ur 6:te bevärings-klassen, d. v. s. från fyllda 27 till uppnådda 50 lefnadsår, tillhör hvarje vapenför man landtstormen. Landtstormen delas i tvenne uppbåd. Till första uppbådet räknas hvar och en från inträdet i landtstormen till fyllda 40 år. Till andra uppbådet alla de, som äro emellan 40 och 50 år. Landtstormen uppbådas endast vid fiendtligt infall. Föista uppbådet kan ej beordras utom provinsens, och andra uppbådet ej utom häradets gräns. Under afl tjenstgöring är hvar och en landtstormen tillhörande' person skyldig att sjelf förse sig med vapen och öfriga förnödenheter, utan anspråk på ersättning. Derjemte har af Herr Stjernsvärd en jemförelse blifvit anställd emellan det i förslaget upptagna system för landtförsvarets organisation och det, som nu är gällande. Det sistnämnda skulle efter Herr Stjernsvärds uppgift medföra en kostnad af sex och en half millioner riksdaler årligen, då deremot kostnaden för landtförsvarets organisation efter det förra, eller Herr Stjernsvärds system, endast komme att uppgå till 5,700,000 r:dr. Då den nuvarande försvarsstyrkan utgör 115,516 man, af hvilka 34,301 man med 5,222 nummerhästar och 128 kanoner af staten samt rustoch rotehållare ständigt bekostas, och hvaraf icke i-del, kanske ej en åttondedel, kan anses nog öfvad alt tjena til ledande stam för beväringen, skulle, Sialssamt Allm. Bese,- och Ekott.-Ulsk. Betänkande, N:o 23. 7 enligt Herr Stjernsvärd# forsing, ilen för lamltförsvaret påiäkneliga styrka komma att bestå af ända till 142,260 man, med 5,457 nummerhästar och 152 kanoner
De skäl, på hvilka jag grundar denna min åsigt, äro: beträffande hänsyn till grannländernas tullagstiftning, att jag anser den stat, som icke har importtull å varor, hvilka kunna ifrågakomma till ömsesidig bloch utförsel, förlorar på handeln med den stat, som tager importtull å enahanda varor, enär tullen i allmänhet drabbar både säljaren och köparen i den mån behof till afsättning å ena sidan, och till konsumtion, å den andra, förefinnes; angående de inhemska näringarnes inbördes förhållande till hvarandra, att då den ena näringsidkaren är i behof af sådana varor, som den andre tillverkar, och tvärtom, men den enas tillverkning är skyddad genom importtull å likartade varor, utan att den andras har samma skydd, så uppstår den orättvisan, att den förre kan antingen få sina behofver från utlandet, utan någon afgift till staten för denna förmån, eller ock från den inhemska tillverkaren för ett i följd deraf i någon mån lägre pris; men om den andre behöfver af den förres tillverkning, får han antingen skatta till staten, i händelse han köper varorna utifrån, eller ock betala den inhemska varan något dess högre ; och rörande ett konseqvent genomförande af den grundprincip, på hvilken tulltaxan i allmänhet hvilar, att rättvisa omöjligen kan vederfaras alla samhällsklasser, om denna omständighet icke, så vidt görligt är, iakttages. Hvad nu särskildt beträffar importtullen å salt, så kan den ingalunda försvaras från annan synpunkt, än som en beskattning ensamt å rikets egna innebyggare; ty denna vara, eller krydda, om man så vill kalla den, kan lika litet ifrågakomma till produktion inom riket, som den kan undvaras för den fattige mer än den rike. Skall nu denna tull fortfarande utgå, så fordrar konseqvensen åtminstone att alla andra importartiklar beläggas med tull; ty kan tullinkomsten icke undvaras för den nödvändigaste importvaran, huru skall den väl kunna undvaras för de mindre nödvändiga? Rörande jordbruksalster i allmänhet, så är det just i fråga om dessa, som tullfriheten bjertast faller en i ögonen, då man besinnar, att grannländerna, äfven Bevillnings-Ulskollets Betänkande N:o 8.
M. finner densamma böra tillstyrkas, K. M. dä ville aflåta propos. i ämnet. Detta är nära nog det besynnerligaste jag i den vägen sett framstäldt. Det vore ungefär som om man sade till K. M.: vill E. K. M. saken, så kom och begär den hos oss, sä skola vi taga den i öfvervägande. Om innevånarne anse sig böra göra en dylik ansökning hos K. M., och K. M. finner skäl att förorda den, så faller det af sig sjelft, att R. St. fä en propos. derom, utan att R. St. behöfva på förhand säga K. M., att propos:n är välkommen nälden kommer. Afven kan det hända, antingen att innevånarne i berörde stad aldrig inkomma med någon så beskaffad ansökning, eller ock att K. M. icke finner skäl alt tillstyrka deras i det afseendet gjorda framställning och i båda dessa fall blifva R. St. utan all propos. i ämnet. På dessa skäl anhåller jag om afslag å betänk. Hr von Troil, Samuel Gust.: Inom StatsUtsk. var jag af den tanken, att ifrågavar. skrifvelse aldrig bordt af Utsk. tillstyrkas och anhåller jag att nu inför R. o. Ad. få tillkännagifva de skäl, hvarpå jag stödde denna åsigt. Jag anser nemi. frågan vara alltför mycket outredd, för att R. St. ang:de densamma skulle till M. aflåta någon propos. Frågan är väckt inom BondeSt. af en dess ledamot Elof Andersson från Wermlands län, och rörer frågan om öfverjägmästarebostället Gates öfverlemnande till staden Arvika, emedan staden numera i anseende till tilltagande folkmängd och ökad rörelse m. m. har ett allt för litel utrymme. Men då nu innevånarne icke gjort någon ansökning härom eller någon pröfning af förhållandet på stället försiggått, och K. M. icke eller derom afgifvit någon propos., utan det endast är en enskild person från Wermland som derom väckt fråga, så synes mig Utsk. hafva saknat skäl att tillstyrka R.
4:0 Protocoll öfver Kammar-ärender ifrån och med den 22 April 1812 till och med den 14 Februari innevarande år. 5:0 Protocoll öfver Handelsoch Financeärender ifrån och med den 3 Juni 1812, till och med den 8 Februari innevarande år. 6:0 Protocoll öfver Ecclesiastik - ärendec ifrån och med den 2 3 April 1812 till och med den 2 2 Februari innevarande år; jemte Beredningens till dessa Stats - Bads Protocoll hörande acter. På derom gjord anhållan, har Hof - Canzlern, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, lernnat Utskottet del af följande Protocoll angående - 1240 J)en 14 Juli. de allmänt kända och af Utskottet uppgifna händelse?! • itp Protocoll af den 21 Februari 1812 om Sveriges Politiska ställning, och i synnerhet de9S förhållande till Frankrike. 3:p Af den 34 Februari I812, om samma ämne, 3:0 Af den 38 Juni 1814, om Guadeloupea afträdande. 4:0 Af den 2 April 1813,angående AllianceTractaten med Konungariket Stora Brittannien. Utskottet har med all noggranhet fullgjort den granskning af dessa Protocoll , sorn genom Grundlagarna är detsamma Ilagd, och får, såsom en följd deraf, tillstyrka .Riksens Ständer, ätt meddela samtliga Stats - Rådets Ledamöter och d? Föredragande decharge: och då ingen af Utskottets Ledamöter haft anledning att infordra något Protocoll, hållet inför Konungen af K onprigeris Rådgifvare i potnmando-mål och endast i följd deraf ingen granskning i afseende på deras förrättningar kunnat äga rum , anser U(skattet dessa Rådgifvare äfven under en sådan allmän decharge böra vara iqbegripne.
Om det var af missnöje med benämningen »den unge fyr», hvilken han fann något opassande för sin svarta skäggbotten, eller det blott var en välsignad god matlust, som allestädes kom honom att anställa fruktansvärda förödelser »på norsk föde», kan ej nu afgöras; men säkert är, att äfven Johannesen borde få ett godt begrepp om hvad dödliga turister kunna förtära efter en cirka sexton kilometers vandring. Ty det är till att märka, att Ambrosius alltid ansåg sig ha grundade skäl att misstänka oss för att äta ännu mera än han; synnerhet höll han skarpt öga med kandidaten vid de dukade borden. Det blef temligen sent på aftonen innan kandidaten, Ambrosius och jag begåfvo oss af, för att besöka de vackra vattenfallen, hvilka nu efter regnet borde te sig ännu ståtligare. Hertha stannade qvar på hotellet, ty dels hade uppträdet med det efterhängsna nötet hon är mindre van vid sådant tagit hårdt på hennes krafter, dels hade kandidaten ett par gånger under dagens vandring fått förbinda hennes strejkande häl. Nu beslöt hon att egna aftonen åt literära sysselsättningar, ty det var henne förbehållet att föra de anteckningar, hvilka skulle utgöra källskriften till detta stora verk. Med den anmärkningen, att när en menniska lider af någon skavank, griper hon till författarskapet, tog hon nu fatt på sitt arbete. Efter åtskilliga fåfänga försök att nu komma på rätt sida om de dånande vattenfallen, nådde vi dem slutligen, och Ambrosius, som nu för första gången såg en sådan företeelse i den oskyldiga naturen, menade att fallen voro »henrivende» om man kom i deras omedelbara närhet. Tiggerier mötte vi ingenstädes i Norge, hvarken i en eller annan form; men här vid vattenfallen omsvärmades vi af ett par små flickor, som på det grymmaste koketterade för oss med en gammal gräddkanna, ur hvilken de drucko det skummande elfvattnet. Vi voro förfärligt törstiga, men ingen af oss egde småmynt, och att bedja de små norskorna om att gratis få låna kannan, der till voro vi två qvinnor allt för svenska och Ambrosius allt för praktisk dansk.
I hvad Herr Friherren framställt, rörande NationalBeväringen, instämmer jag till en betydligare del; ty icke uppfyller den närvarande öfningen ändamålet att gifva folket den färdighet i handlerandet af geväret, den hållning, uppmärksamhet och kännedom af en Soldats pligter, som äro oundgänglige, om fosterlandets fordran af försvar skall i behofvets stund vinna / N Den 8 December e. m. uppfyllelse. Den önskan Herr Friherren framställer, att NationalBeväringen borde till Beklädnaden formas, medelst en allmänt antagen NationalBeväringsdrägt, instämmer med hvad Kongl. Maj:t redan i Nåder beslulit, såsom en följd hvaraf, i det till StatsUtskottet aflemnade förslag öfver UtredningsDepartementets behof, finnes upptagen en årlig ersättning till Beväringsskyldige, som vilja med en sådan nationaldrägt sig förse. Sådana förändringar höra och kunna icke anbefallas; endast genom fri vilja, uppkompien af öfvertygelsen om nyttan och nödvändigheten, understödd, åtminstone till en början, af det allmänna, har Styrelsen trott det af henne afsedda ändamål kunna till vinnande påräknas. Men då denna öfvertygelse hvarken genast kan allmänt göra sig gällande, cj heller den derpå grundade allmänna viljan, på en gång gå i fullbordan, har Styrelsen trott sig icke ansvarslöst kunna under tiden lemna behofven helt och hållet ouppfyllda. Sedan jag nu i korthet upptagit de vigtigare omständigheter, Friherren i sitt dictamen framställt, torde det tillåtas mig, utan att ingå i en detaillerad framställning om Rikets försvarsplan, hvilket icke är mig tillständigt, då sådant hvarken tillhör det Embete jag bekläder, ej heller efter min öfvertygelse kan blifva föremål för Ridder - 158 Den 8 December e. m. skåpets och och Adelns öfverläggningar eller pröfning, att med några korta drag framställa min enskildta åsigt.
Post-Verket för närvarande äger, icke alla äro för postkommunikationerna beliöfliga, anse Revisorerne med en god hushållning mera förenligt, att ångfartygen Motala och Sverige_, hvilka äro för Verket umbärliga och hv arken kunna användas tili reserv-fartyg för upprätthållande af postkommunikationerna, der sådana nu finnas, eller tilläfventyrs för Kongl. Flottans behof, blefve, då antagligt anbud gjordes, försålda; äfvensom att ångfartyget Nordstjernan, derest detsamma icke vore för möjligen innan kort blifvande postgångar emellan Sverge och utrikes orter af nöden, att för Post-Verkets räkning bibehållas, blefve, i anseende till behofvet för Kongl. Majit oell Kronan att äga ett disponibelt ångfartyg utaf sådan beskaffenhet, som detta, öfverlemnadt till Kongl. Flottan, hvarigenom ej mindre Post-Verkets årliga kostnad för vård och underhåll m. m. af berörde fartyg komme att upphöra och i stället öfverflyttas på anslaget till Flottans nybyggnad och underhåll, än äfven onödig omgång i räkenskaperna härutinnan undvekes. §. 3. Vidare få Revisorerne anmäla: l:o att, på grund af Kongl. Majlis, i enlighet med Rikets Ständers hemställan, den 3 December 1842 aflåtna nådiga bref, en ny utgiftspost för år 1843 blifvit uti detta års räkenskaper upptagen, under rubrik: ”hyres-ersättning för stallrum åt de postskjutsandes hästar 2:o att, enligt nådig skrifvelse af den 27 Mars 1843, ett belopp af 500 Rldr blifvit för samma år anslaget att utgå såsom arfvode åt ett för