Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet grundar sitt afslag på sökandens skäliga begäran om tillökning af något öfver 100 R:dr Banco i sin förut tilldelade pension, hvilken ock grundar sig på så väl äldre Författningar, som senare Konunga-Brefoch nu blifvit beledsagad af Kongl. Majrts Nådiga förord. Om Höglofl. Utskottet således tillstyrkt sökandens begäran, hade det åtminstone uppfyllt billighetens fordringar emot en man, som under en ovanligt nitisk, skicklig oell värdig utöfning af sin 46-åriga tjenstebefattning grånat i Statens tjenst, förstört sin helsa och nu befinner sig på ålderdomen i torftiga omständigheter. Jag hoppas dock, att Rikets Höglofl. Ständer med välvilja omfatta detta ämne, gifva deråt ett lyckligare resultat för den förtjenstfulle och i orten högaktade och värderade tjenstemannen, och derigenom efterfölja föregående Ständers värdiga exempel, som vid alla föregående Riksdagar från och med 1823, vid förekommande ömande omständigheter, gjort undantag från en sträng tillämpning af de kalla Författningarnes bokstaf, hvilket i synnerhet ådagalades vid sista Riksdagen, då Kronofogden Hollstén, ej fullt så documenterad, som nu ifiågavarande man, likväl erhöll förhöjning i den pension, som efter 1818 års nedsatta belopp honom tilldelades vid afskedstagandet. Något praejudicat är nu mera ej att befara i denna väg. — Jag tillstyrker således, att Häradsskrifvaren, Kamereraren Hagelin från och med detta år må på Indragnings-staten få uppbära i pension 378 R:dr Banco, och anhåller, att denna reservation må få åtfölja Utskottets Betänkande till Rikets Högloflige Ständer.” 16 Stals-TJtshottets Utlåtande, N.o 143. Ant. till Exp. Utsi, den 21 Maj, kl. 9 f. m.
Ej må Lagtima Riksdag längre räcka än sex månader från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Ulskott underrätta. Der så oförmodadt hända skulle, att den tidens utgång Rikets Ständer icke hade — —-då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, sedan Han dem i4 dagar förut derom underrättat, och fortfare den förra Bevillningen intill nästa Lagtima Riksdag, så framt ej, uppå Proposition derom från Konungen, vid mellankomrnande Urtima Riksdag annorlunda bedutes. Är åter Bevillningens liela belopp bestämdt, —• uppgöra och utfärda. Urtima Riksdag må, utan Riksens Ständers serskildta medgifvande, aldrig räc ka öfver 4 månader, men väl af Konungen dessförinnan, när som helst upplösas och upphöra genast, om Lagtima Riksdag derunder inträffar. Vid de Urtima Riksdagar, hvarom 63, 91, 92, 93, 94» oc/i 95 ^.förmäla, förf ares i allo efter hvad för Lagtima Riksdag är, enligt Grundlagen, gällande, i följd hvaraf äfven tiden för Riksens Ständers sammankomst till nästa Lagtima Riksdag hlifucr på 3 '.dje året frän sådan Urtima Riksdags början, och å dag, som i 49 §• sägs. Riksdags-Ordningen §. 2. Riksens Ständer skola i kraft af Rikets antagne Regerings-Form till Lagtima Riksdag sammankomma hvart S-.dje år, den i5 Januari, eller, om helgedag då inträffar, å nästa söcknedag derefter. Uti hvarje Lagtima Riksdags-beslut intaga Riksens Ständer uttrycklig Riksdags-kallelsc, med nödige föreskrifter i afseende på Riksdagsmanna-valen. Konungen vare dock obetaget att Riksens Ständer derförinnan lill Urtima Riksdag kalla.
Vid betraktande häraf, och då det med motionen åsyftade ändamål att bereda tillgångar till diskonterings-, utlåningsoch kreditiv-rörelsen bör utan utsträckning af Bankens <sedel-ansvarighet, vinnas genom en ändamålsenligt ordnad uppoch afskrifnings-räkning, föranlåtes Utskottet 4 9 :o. afstyrka bifall å Grefve Gyldenstolpes motion. De förslag om förhöjning i de nu varande särskilda fondernas belopp, som ofvan omnämnas, äro i afgifna motioner väckte af Herr S. Renström., som hemställt 50 Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. att förslaget för lån mot pant af jern m. m. måtte ökas till hvad det var före sista riksdag eller till 5,500,000 R:dr Banko och deraf anslås minst 1,000,000 R:dr samma mynt till Låne-kontorets i Götheborg disposition, samt af Herr Prosten Gahne, hvilken tillstyrkt, att den för närvarande otillräckliga kassa-kreditiv-fonden vid Låne-kontoret i Wisby måtte tillökas med 25,000 R:dr Banko; hvarförutan dels Herr C. C. Hörnstein, i väckt motion, dels ock Direktionen öfver Låne-kontorep i Götheborg, Malmö och Wisby, uti deras berättelser till Utskottet gjort framställning om förhöjning i fonden till diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilda personer, i hvilket afseende Direktionen öfver Lånekontoret i Wisby för detta kontor äskat ett ytterligare anslag af 40,000 R:dr Banko.
– Hon är det dock, återtog Romanelli med en rodnad af harm. – I alla fall har ni väl ej svårt att förmå henne vara förnuftig. – Jag skulle ej kunna tvinga henne, svarade den unge artisten i temligen bestört ton. – Icke just tvinga ... nej, bevars ... endast öfvertala henne. – Jag kan ej lofva er det, hur gerna jag än vill vara er till behag. – Låtom oss då icke tala mera derom, sade den gamle bildhuggaren och reste sig upp. – Men ni blir väl ej ond på mig härför? frågade den stackars artisten ängsligt. – Visst icke ... icke det ringaste ... Jag önskar er tvärtom allt godt och särdeles priset i akademien. Men mina önskningar kunna dervid ej uträtta mycket ... ni har många vedersakare. – Men ert inflytande ... – Det är icke stort, och dessutom kan jag ej alltför mycket begagna det. Ni förstår att jag ej vill kompromettera mig genom att visa mig partisk. – Ni ingaf mig dock förhoppningar? – Förhoppningar, min unge vän ... Visserligen ... nog kan ni hoppas, men »jag kan ej lofva er något, huru gerna jag än ville vara er till behag.» Romanelli kände igen sina egna ord och förstod hvad som var orsaken till professorns köld. – Jag begär ej något löfte, svarade han, jag räknar på er godhet. Ni kan ej annat än ha märkt min vördnad och beundran för er. Det finnes intet som jag ej gerna ville göra för er. Barranti stannade och såg vänligare ut. – Är det verkligen sant? sade han. Jag ville bra gerna tro det. – Ni må vara öfvertygad derom, och som ett prof derpå skall jag göra allt för att förmå Angiolina att komma till er. – Ni är bra god ... räkna på min tacksamhet. Romanelli bugade sig ödmjukt och ledsagade sin gynnare genom ateliern ända ut på gatan. – Jag väntar henne innan veckans slut, var den gamle bildthuggarens sista ord .. Den middagen åt Romanelli hemma, ensam med Angiolina.
Då med afvikelse ifrån allmänna beekattningsprinciper, som icke medgifva partiel beskattning, hvari ej alla deltaga, en Saltpettersgärd blifvit af Riksens Ständer ålagd, i o m träffat hemmansbrukare med dubbel tyngd derigenom, att, genomen ny tvångslag, hemmansägare blifvit vägrade att till afbördande af gärden köpa Saltpetter ifrån Finland och aflägsnare länder, till mindre än hälften af det höga lösningspris som derföre blifvit bestämdt, och som, i följd deraf, genom närmare 200,000 R.dr Banco årlig utgift, af hemmanen allena, så skyndsamt uppdrifvjt SaltpetersFonden till ett icke ens förmodadt högt belopp, är väl intet yrkande rättsenligtre, än Den ii April e. m. 179 att denne Fond, samlad genom hemmansbrukares bidrag allena, må komma dem allena tillgodo, till en början, till nedsättning och framdeles till upphörande af en så beskaffad sällsam bevillning, som icke med principer af beskattning till allmän nytta, är förenlig; och jag förmodar att hos delägare i andra Cassör, betänkligheter lära uppstå, emot ett partielt användande af en Fond, som nu är föreslagit, för densammma främmande föremål, vid erinran derom, att med enahanda rätt, anspråk, synes äga rum, till biträden af andre Cassör, PassevolanceCassan med flera, äfvensom att i motsvarighet emot användande af jordbrukets fonder, den andra hufvudnäringen Bergsbruket, vid sådant förhållande, icke med billighet skullekunna undandraga sig underlättande af allmänna utgifter, genom biträden af dess tillgångar. Sluteligen, och då StatsUtskottet vanligen i sine betänkanden noggrant upplyst Riksens
Statsanslaget å allmänna Indragnings-staten, till betalning för de åren 1818 och 1819 lyftade Piastrar, efter det de för dem deponerade sedlar blefvo till liquiden med förra Kongl. Famillen anvisade. 66,666: 3a. Två procent från och med år 1835 förbehållen capitalbetal ning å Riksgälds-Contorets skuld 4>400>000 * 88,000: Capitalbetalning å de mot inteckning utgifna så kallade Silf verfastighelslånen, circa 4^,000: — Summa 199,666: 3a, Bihang till R. St. Prot. 1834, 6'.te Sami, 1 Afd, 5 Aide Håjtet, 34 BancoUtskottets Betänkande N:o 6i Och skulle härlill komma, enligt Utskottets förslag: Tre procent af nuvarande förlagssumman till Banco-Discon ten» R:dr 800,000 240,000: ■— -• ^►tftskattet/Sinser: y 27:0 att* ofvannämnda belopp 199,666' RrdrjU sk. aPtfe till Banken ingående’ capitalafbetalningar, hvilket(fock sannolikt ett eller högst 2:ne år före nästa Lagtima Riksdag, då Bankens piasterfordran blifvit godtgjard,. nedsättes till 133,000. R:dr, bör uteslutande användas till förstärkande af Bankens Silfverförråd, så snart Vexelcursen, enligt de ofvanföre uppgifne grunder, sådant medgifver, Banco-Styrelsen må äfven vara tillåtet att, till begagnande af en för silfverköp synnerligen fördelaktig conjunctur, anticipera på det följande årets, inkomster..
Arbetskrafterne för jordbrukets skötande kommo att kräfva en ganska betydlig tillökning. — 15 — Det mä kanhända icke med skäl väcka förundran, om byarnes mindre bemedlade delägare, hvilka från början ansett landtmätaren såsom en landsplåga, angripas af ytterlig förskräckelse, när de se landtmätaren till sig anlända, för att anställa en så genomgripande hvälfning i hela deras belägenhet. De mera välmående, i fall de veta att beräkna sina fördelar, kunna hafva skäl alt vara nöjde. Såsom större delägare, hafva de att erhålla utrymmen, på hvilka ett bättre brukningssätt kan med större fördel användas oell stängselkostnaden blir mindre kännbar; och lätt nog komma de i tillfälle att vinna på sjelfva den nöd, hvari de fattiga råka. Desse nemligen, ofta redan med svårighet bärgande sig på sina små hemmansbruk, ur stånd alt draga någon fördel af byns omskapning, men ytterligare utarmade genom kostnaderna dertill, måste ofta finna sig nödsakade att sälja sina hemman; och tillfälle kan således förväntas för de bemedlade att tillhandla sig dem för nedsatt pris. Imedlertid har erfarenheten framvisat önskliga, för att ej säga lysande resultater af dessa genomgripande hvälfningar. Skånska slätten t. ex. är omskapad, och de nakna fäladerna finnas icke mer. Befolkningen och jordbrukets afkastning hafva gjort ofantliga framsteg. Ja, Skåne torde hafva skördat mest af enskiftenas fördelar, och lidit minst af deras olägenheter. Men äfven i Skåne vill jag icke tro, att så mycken omhvälfning och så stora offer varit af nöden, för att tillvägabringa lika stora fördelar. Jag tror, att genom ett ändamålsenligare skiftessätt den lösa befolkningen skulle mindre hastigt förökat sig, men välmående jordägares antal starkare tilltagit, än som skett, och att landet skulle befunnit sig i ett både högre och varaktigare välstånd, än det som nu så högt prisas. Öfvertygelse härom kan icke påtvingas genom erfarenhet, hvilken deremot talar så högt till enskiftenas fördel, och undersökningen kan således endast komma dem till godo, som sträcka sin blick något utöfver blotta erfarenheten.
Jag har väckt motion i detta ämne, i den fulla öfvertygelse, att hvad jag för Nerikes Rotehållare yrkat, var grundadt på full rättvisa, och deruti har StatsUtskottets Betänkande ej kunnat ändra mitt begrepp. Jag vågar derföre anhålla, att detta StatsUtskoltets Betänkande måtte återremitteras till ny handläggning, så att Riksens Ständer måtte blifva i tillfälle aft bedöma följden för Nerikes Regementets Rotehållare af den vid sednaste Riksdag beslutne ändring af Beklädnads-författningen, hvilken Riksens Ständer sjelfve vid Beslutets fattande ej ansett för ofelbar; och förnyar jag min vördsamma anhållan, att Nerikes Regementets Rote.; hållare antingen måtte sättas i åtnjutande af de Den 5 Augusti f, m• 55 räntor, som af ålder anslagits till Regementet* beklädnad, eller i motsatt fall, att KneckteContractets ordalydelse mätte fa förblifva orubbadt, utan förvandling från penningar till varor. Herr Sparre, Gujtaf Mauritz: Jag respecterar hvad jag förutsätter hafva motiverat riu förevarande afstyrkande utlåtande af Högloflige StatsUtskottetspluralitet:, pligtkån. slån att hushålla med Statsmedlen; men jag tror att uppfyllandet af denna pligt ofta, och särdeles vid detta tillfälle, låter förena sig med fullgörandet af erkänslans fordringar. Bland alla de Enkor, hvilka för deras af~ ledne männers förtjensters skull, njuta årliga pensioner af Statsmedlen; hvilken af dem har haft en man, som gjort mera för Fäderneslandet, ån framledne Hans Excellence Herr Gref-r ve Adlercreutz?
Man kan ej längre nu svara att detta tvång är nödvändigt till följd af gästgifveriernas rätt, och man borde icke vilja försvara det såsom nödvändigt till betryggande af gästgifveriernas bestånd. Om så vore, skulle ju intet enda gästgifveri hafva afstått från sin utskänkningsrätt. Det är dock en känd sak att förhållandet är helt annorlunda, och få torde väl de erfarenheter vara, som visa att ett gästgifveri, i saknad af utskänkningsrättens utöfning, gått under. Dessutom och då, genom jernvägarnes anläggning, trafikförhållandena i stora trakter af landet alldeles förändrats, och en mängd förut mycket besökta gästgifvaregården nu äro nästan utan betydelse såsom för frisk n ingsstäl len för vägfarande, men deremot envist behålla sin betydelse såsom förstöringsställen för kringboende, torde äfven härutinnan ligga ett skäl att icke längre låta en lagstiftning qvarstå, som, icke minst af denna anledning, skall komma att visa sig allt mera olämplig. På alla dessa grunder, i förening med dem, jag i min motion framhållit, anhåller jag derföre vördsamt, att, med bifall till de yrkanden motionen företer, Utskottets beslut måtte ogillas.» 20 Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk. Betänkande M 4. af Prosten Sondén mot Utskottets beslut i afseende å motionerna vid §§ 1, 12 och 26. af Kontraktsprosten Palmlund mot Utskottets beslut i afseende å de 3 första §§ af Herr Henschen: »Af flera sammanstötande omständigheter, och bland dem uppsättningen af en reservation vid ett annat Utskotts Betänkande i ett vidlyftigt och vigtigt ärende, hindrad att utveckla skälen för min mening, så vidt den skiljt sig från pluraliteten i det Sammansatta Utskottet, — får jag i sådant afseende blott anmärka följande: §§ 12 och 15.
Vid uppgörandet afj en sådan Balance måste alla förbindelsers innehåll rätt upptagas. Jag tror mig böra anmärka de brister jag i detta afseende trott mig finna i Balancen öfver Götha CanalDisconts tillstånd. Utskotten hafva sjelfve anmält, att de inbland denne Disconts tillgångar ej upptagit de 1,1 co,000 R:dr Disconten af Canalens ArbetsCassa har att fordra. Något skäl tili detta underlåtande är ej uppgifvit; men säkert är, att om denna tillgång hade blifvit upptagen, skulle Balancen hafva stått till Discontens fördei och all grund saknats för förslaget att äfven be. handla denna Discont efter godtycke, samt undkomma att Vid beslutet om ett af Konung och Ständer privilegieradt Verks indragning före Octroytidens slut, och mot Cöntråctets innehåll, erbjuda Bolaget någon bestämd ersättning för den lagliga vinst det kunnat Erhålla, om det blifvit lemnadt i ostörd njutning Kidd, 0, Åd, Fröt. IVB. II. Afd. 17, 18. 13® Den 17 Martil, e. tti. af sin rätt, en vinst, som ända ifrån Dis* contens bönan gäst i beräkning för möjligheten, att vid Octioyens slut liqvidera CreditVerkets sku der; hvaraf följer, att enär den borttages, Verket ej , säkert icke j moraliskt afseende, och jag ville förmoda, icke heller efter beskrifven Lag, kan anses skyldigt till den brist, som skulle kunna uppkomma; ty om de medel, som äro ett Veik beviljade till bestämda utgifters bestridande, af samma magt, som dem gaf, borttagas, är det väl icke Verkets fel, om det ej, al andra och oberäknade tillgångar, kan uppfylla sina förbindelser.
Utaf ett den Kongl. Propositionen bilogdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastikärenden den 25 April 1862 inhemtas, hurusom Vetenskaps-akademien uti underdåniga skrifvelser dels den 13 November 1861 framställt den åsigt, att de arbeten, som, med anledning af väckt fråga om en medel-europeisk gradmätning erfordrades inom Sverige, borde kunna medhinnas under loppet af fyra somrar, och att dessa arbeten lämpligen kunde sålunda fördelas, att redan 1862 års sommar företoges ej mindre rekognosceringar för att uppsöka passande terränger för uppmätning af grundlinier, än äfven en resa till Christiania för uppgörande af en närmare öfverenskommelse med de Norska geodeterna rörande lämpligaste sättet att kombinera de båda ländernas arbeten; att under sommaren 1865 sjelfva mätningarne af nämnde grundlinier och deras konnekteringar med närmaste hufvudtriangelsidor utlördes; att sommaren 1864 användes till att på fältet revidera och förfullständiga Topografiska korpsens vinkelmätningar i åtskilliga punkter, hvarest sådant kunde med hänsyn till det nya ändamålet anses behöflig!; slutligen att de erforderliga astronomiska bestämningarne, och deribland longituds-bestämningar mellan Stockholm och Christiania, samt Stockholm och Köpenhamn, blefve utförda under sommaren 1865, dels ock den 9 April 1862, med ledning af denna arbetsplan och till åtlydnad af nådig föreskrift, till Kongl. Maj:t öfverlemnat förslag å kostnaderna för ifrågavarande gradmätnings utförande inom Sverige, uppgående till en sammanräknad summa al 25,000 R:dr R:mt; och hade, i sammanhang med beslutet om nådig Proposition till Rikets Ständer i afseende på detta anslag, Kongl. Maj:t anbefallt Stats-kontoret att förskottsvis af under händer hafvande medel utbetala det belopp, Akademien anmält vara för inköp af instrumenter och verkställande af förberedande arbeten erforderligt. 1 betraktande af ifrågaställa gradmätnings stora vigt i vetenskapligt hänseende, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139.
60:o af den 10 Mars 1841 i anledning af nådig proposition angående ändring i 109 § Regeringsformen och 80 § Riksdagsordningen (262.) Denna skrifvelse är den 7 Juli 1841 i StatsRådet anmäld, och blef lagd till handlingarne. 61:o af den 10 Mars 1841, i anledning af nådig proposition derom, att Rikets Ständer skola hvart tredje år till lagtima Riksdag sammankomma samt om föremålen för urtima Riksdagar (261.) 1841 den 7 Juli blef denna skrifvelse i StatsRådet föredragen och lagd till handlingarne. 62:o af den 18 Mars 1841, i anledning af väckt fråga om lönersättning för en Häradshöfding i Wermland (265.) ° o Bih. till R. St. Prot. 7844' 2 Sami. * 10 Bil. till Ti. St. Just. Omhudstn. Eini.-Berättelse den 11 Juli 1844. Denna Rikets Ständers hemställan är genom nådig skrifvelse den 7 April 1841 meddelad SlatsKontoret tili iakttagande och vederbörandes förstän digande. ©3:o af den 18 Mars 1841 angående gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar (266.) 1841 den 8 Juni har Kongl. Maj:t förklarat Sig vara förhindrad att lemna Rifall lill detta Rikets Ständers förslag. 64:o af den 20 Mars 1841 om upphörande af Riddarhusets forum privilegiatum (271.) Denna Rikets Ständers hemställan är bifallen, och Förordning den 10 Juni 1841 derom utfärdad. af den 29 Mars 1841 angående ändring af 14 Kapitlet 96 § i Krigsarlicklarne rörande fördelning af böter (276.) 1841 den 6 Augusti blef denna hemställan af Kongl.
Härvid får Utskottet vördsamligen anmäla, att då Tre RiksStånd redan godkänt detta förslag till behandling efter 55 §, RegeringsFormen, Utskottet ser sig alldeles ur stånd satt, att sammanjemka meningarna för bibehållandet af momentet modificeradt, med dem för momentets fullkomliga uteslutande. Om således Högvördiga PresteStåndet icke skulle täckas foga sig elter Resp. MedStånden, förväntar Utskottet derom benäget svar, för att sedan kunna taga i öfvervägande, huruvida de oförenliga skiljaktigheterna må under - 152 Cjnstitutions-Utskottets Betänkanclen. ställas Riksens Ständer, för afgörande genom Constitutions-Utskottet förstärkt, hvartill likväl, i ett fall som detta Grundlagen icke synes lemna nog nyttig anledning. Stockholm den Io Junii 1823. Ankom d. 30 Juna 1Q23. Betänkande till Riksens Ständer, i följd 'af Stats Ruds-Protocoliens fulländade granskning. Inför Riksens Högloft. Ständer får Deras Constitutions-Utskott. vördsamligen framlägga de qvarstående resultaten af den Utskottet i 105, 106 och 107 §.§. RegeringsFormen uppdragna allmänna granskning af Konungens Rådgifvares och Föredragandes Ämbets-åtgärder. Genom en constitutionel författning, törhända ensam i sitt slag, ville Svenska Folket och Dess Representanter fästa ett osvikeligt ljus omkring Konunga Thronen, och förbehöllo sig att vid hvarje Riksdag undersöka, huru vida detta ljus kunde haf - Constitutions-Utskoltets betänkanden, 153 va trutit eller försvagats. I en sådan pröfningsrätt skulle inbördes förbinda sig sorgfälligheten om Majestätets glans och den om Nationens frihet, begge oskiljagtiga från Samfundets sällhet och bestånd, begge lika heliga, lika grannlaga och ömtåliga.
— N:o 90, i anledning af väckta motioner om ändring i vissa delar af gällande författning angående fattigvården: B. V. 350, 435, 445, A. 445, 446, E. 702. — N:o 94, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 58, angående väckta motioner rörande folkskole-väsendet: B. Y. 563, 591, A. 591. — N:o 95, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 67, angående väckt motion om revision af taxan för trafiken å Trollhätte kanaloch sluss-linier: B. V. 563, 591, A. 591. — N:o 96, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd den 21 Mars 1862, äfvensom i Kongl. Stadgan angående folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842: B. V. 563, 591, 620, A. 621, 622, E. 702. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, det Förstärkta, Ledamöter, angående val af: IV. 607. — förrättadt: V. 166, 167.
I)en egenteiiga Eakdttulls ersättningen, söm förut med 120,000 Riksdaler å Ilandet och i Städerna, till hälften å hvardera, varit fördelad, hat nu i allmänna Bevillningen blifvit intagen; hvaremot, i afseende på de öfriga delarne deraf, eller de 30,000 Riksdaler, som af Städerna i Qvarntull och Salu-accis utgått* kominer såsom förut att förhållas. Stora Sjötulls inkomsten är beräknad till 100,000 Riksdaler högre än förut, i anseende till det stora öfverskott, Riksens Stander funnit att den samma hittills lemnat. I afseende på Sjötulls afgilternas höjande eller sänkande, hafva Riksens Ständer beslutit, och få härmed hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att de med upphäfvande af den år 1813 vidtagna författning, hvilken för Sjötulls afgifternas höjande föreskrifver ett maximum, nu i underdånighet till Eders Kongl. Maj:t öfverlemna, att, efter den till Tull - regleringen nedsätta Comitéetis och andra vederborandes hörande, derom i dess vishet, intill nästa Riksdag, förordna såsom Eders Kongl. Maj:t godt synes, med afseende i synnerhet på de Svenska Näringarnes lior och luxens hämmande,' ‘dock sa att nödvändighets-vafor derigenom icke - Den 7 Augusti ke betungas; hvarjemte Riksens. Ständer i underdånighet anhålla, att öfver de inflytande medlen och deras användande till anslagna behof, vederbörande Verk måtte förpligtas, att vid en blifvande Riksdag behörigen redovisa. De Sjötullen åtföljande Licentoch Convoysamt fattigförsörjnings - afgifter, komma att till nästa Riksdag i alla delar oförändrade utgå, på lika sätt och med samma vilkor, sorn Riksens Ständer vid j8oq och 1810 årens Riksdagar i underdånighet anmält. JBränvins - brännings - afgifterna äro, hvad pannerymden beträffar, oförändrade.