Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om reservanten velat hafva sitt förslag genomfördt, så hade han inom laga tid bort derom väcka motion; men att vid slutet af riksdagen göra sig till motionär och söka få sin hemställan af R. St:r antagen, kan, enligt min tanke, ej vara formenligt. Jag tror, att reservanten sträckt sitt förslag utöfver det ämne, som utgjort föremål för Utsk:ts behandling. Till XJtsk:t var nemi. öfverlemnad Frih. Cederströins motion; och denna motion, sorn angick endast Norskt mynt, har blifvit af Utsk:t tillstyrkt. Att nu till följd af en reservants framställning gifva Utsk:ts hemställan en förändrad lydelse, tror jag ej vara öfverensstämmande med våra former, ehuru ett Riks-Stånd annorlunda bedömt saken. Det nu anförda anser jag vara tillräckligt för att motivera min anhållan om bifall till Utsk:ts förslag. 640 Den 13 Juni. Frih. Cederström, Rudolf: Ehuru den af mig i ämnet väckta motion icke af Utsk:t ansetts föranleda ett i alla dess detaljer ingående, omedelbart bifalls tillstyrkande, har dock, till min glädje, grundtanken uti densamma blifvit af Utsk:t med välvilja omfattad och, på sätt vi här finne, för R. St:r framställd. Det är ock för mig tillfredsställande, att de ledamöter hos R. o. Ad., hvilka yrkat afslag å ITtsk:ts hemställan, icke gjort det af missnöje med denna grundtanke, utan allenast emedan de fastmera velat utsträcka dess tillämpning jemväl till Danskt mynt. Jag kunde gerna deruti förenat mig, om jag från början trott att motionens framgång derigenom befordrades och att icke tilläfventyrs ett afslag derå kunde vara att befara. Jag föresåg följande invändning: — om nemligen en sådan utsträckning borde ske, hvarföre stadna med Danmark? Hvarföre icke låta åtgärden tillämpas äfven med afseende å Finnland med flere våra grannländer, hvilka äfven ega ett ordnadt myntsystem?
Den högre rangen, hvarpå många sätta ett så stort värde, Den 19 Maji e. m. 3o3 den större ledigheten från arbete oell hufvudbry, samt de dubbla Ljuspenningarne kunna ersätta resten. Kongl. KammarRntten. För Herr Presidenten derstädes har Utskottet föreslagit 1000 R:dr i Taffelpenningar, men för den öfriga Personalen intet t eftersom Kongl. KammarRätteU håller på att undergå en ny organisation. Enar nu den senast utnämde Presidenten tillika innehar en annan hög befattning, derföre han njuter en ansenlig lön, och hans tid således icke medgifver honom, att endast sysselsätta sig med PresidentsEmbetet, finnes intet antagligt skäl, att belasta Staten med de ifrågavarande 1000 R:dr. Åtminstone bör dermed uppskjutas, intilldess organisationen af hela verket gått för sig, Fahlu BergsSchola. Det dertill förut beviljade anslag af 2,800 R.‘dr kan vara nog; och den nu fo* reslagne tillökning af 1000 R:drbör således ogillas, hälst resultaterne af berörde Inrättning ännu icke visat sig hafva tillskyndat Bergshandteringen någon väsendtlig nytta, och skäl för tillökningen dessutom icke blifvit nöjaktigt uppgifne. Kongl. SunclhetsCollegium. För underhåll och begagnande af eri ElectricitetsMachin till Fattige sjukes kost - 3o4 Den 19 Maji e. m. nadsfria betjenande, har blifvit föreslagit 600 R:dr årligen till Kongl. Collegii disposition, att utgå intill nästa Riksdag.
Tante klagade i dag öfver det samma. Bad mig skrifva bref för Fredrika Bremerförbundet, om allt hvad jag har lust. Ju personligare dess bättre, – stämningar, intryck, tankar, småbilder; hvad jag läst allt möjligt, utan tanke på att hålla igen. – Från hvilken plats som helst. Jag lofvade det.263 Stockholm d. 12 Nov. 85. Nej, hur snäll min lilla vice-mamma än är, och hur treflig min lilla dublett är, så kan jag ändå inte trifvas här. Här är för tyst, för afskildt; man känner sig bunden af dessa långa distancer. Och för mig gäller det framför allt att känna mig fri i rörelserna. Här ser jag gaslyktorna glimma från staden, och jag känner en tärande längtan dit; jag ville strax utom min trappa ha menniskovimlet, jag ville kunna gå ut ett litet slag under tända lyktor och mellan upplysta butiksfönster, jag ville sjelf kunna gå ned till teatern och köpa mina biljetter. Jag ville kunna gå på ett damkafé, när jag så behagade. Med ett ord: jag ville i Stockholm njuta samma fördelar som jag har i Köpenhamn. — Som nu t.ex. i qväll. Jag är ensam, jag känner ingen lust att arbeta. Hela dagen är jag en mullvad, men på qvällen blir jag ett sällskapsdjur. Jag måste se lif omkring mig, annars kommer melankolien krypande. Just nu rider den mig som en mara; jag qväfs. Åh, jag längtar bort under dessa lyktor, till breda trottoarer! Det här duger inte! Sedan mörkret inträdt och jag icke bestält någon droska, är jag ju lika bunden som den tid jag ligger på min sjuksäng. Och den tiden får jag ju alltid mer än tillräckligt af. – Nej jag måste upp på Norr. Det må väl gifvas en eller annan utväg. – Detta är en öken. Stockholm d. 13 Nov. 1885. Kära gamla bok! Återigen en sådan der ensam qväll, som jag fruktar så mycket! Jag har ingen annan än dig, gamla tok! Hu, hvad jag känner mig ensam! Om jag hade råd, skulle jag bjuda Matti hit. Jag känner ett sådant behof att kunna glädja någon menniska, men alltid stå de eländiga pengarne i vägen.
Stor olikhet har förekommit vid bestämmande af hvad till en besutenhet skulle inom olika socknar fordras, och detta oansedt allmänna stadgande!) härutinnan blifvit gifna. Det tillgår nemligen i praxis vanligen sålunda, att, sedan socknens inego-område blifvit uppmätt och graderadf, uträknas huru många tunnland reducerad jord erfordras för framfödande af det i Författningen för besutenhet bestämda antal kreatur, och efter denna uträkning indelas socknen i besutenheter. Dessa efter lokala omständigheter, tillgång på egor, eller innevånarnas behof rättade förhållanden, förklara hvarföre till minimum af en besutenhet ansetts böra fordras i Nås och Floda socknar 30. i Mora sockens Östbygge fjerding 5.5, i Solia Magdalena och Ytter Malungs socknar 00, i Ohre socken 100, i Rättviks 110, i Ahls och Leksands socknar 140, i Djursås och Gagnefs 200, samt i Äppelbo Och Jerna socknar ända till 260 reducerade snesland inegor (ett snesland Genom storskiftena hafva vunnits och vinnas, allt efter som de hinna att fullbordas, den af allmogen öfverallt inom länet numera insedda stora fördel, att de sprid da egorna sammandragas lill färre och formligare skiften, men den svåra regleringen af obesulenhelerna har icke kommit längre. Den har strandat emot Dalallmogens stora kärlek till fädernejorden, och domstolarne förbisågo de gifna bestämmelserna, åtminstone till den 6 Juli 1824, då, på deröfver af landshöfdingen anförd underdånig klagan, Kongl. Maj:l i Dref till Svea Hofrätt befallte, det skulle vederbörande domhafvande i Stora Kopparbergs län förständigas, att icke vidare bevilja lagfart och fasta å obesutne hemmansdelar, antingen de genom köp, arf, byte, gåfva, förpantning, eller på annat sätt blifvit förvärfvade samt i 1S02 och 1804 års ofvannämnde Kongl. Bref meddelte stadgatiden genom Konungens Befallningshafvandes försorg årligen i länet ailmänligen kungöras.
Om vid Trollhätte-Canalen, Hjelmare och Strömsholms Ganalerne samt alla våra landsvägar man velat dröja med arbetet, till dess man 44 Den 26 Mars f. ni. kunnat exact beräkna nyttan och bnlancera den emot kostnaderne, så hade desse anläggningar förmodligen aldrig kommit att ega rum; nyttige ärodedock, och jag hemställer, om de, t00 år efter deras fullbordan, ens kunna tänkas umbärlige. Den andra satsen, som jag anser lika obestridlig, är, att det i mUitairiskt afseende är nyttigt och nödigt, att i det inre af Landet hafva en depot, skilj d från gräns och hist: samt att en sådan depot ej är tänkbar utan segelbar communication i alla riktningar, sä framt man icke, redan i fredlig tid, vill förderfva alla Landets hästar med de transporter, som till och från en sådan ort uppkomma. Om dessa a:ne satser äro sanne, hvilket de för min föreställning obestridligen äro, så följer deraf, att Götha Canal, redan till nio tiondedelar färdig, förr eller sednare kommer att fullbordas, antingen genom Rikets Ständers anslag, eller genom Bolag, eller genom hvad annan utväg sorn möjligen kunde uttänkas och vidtagas. Icke mindre national-känslan för ettså nära fullbordadt stort verk, än den säkra, ehuru alldeles icke till ziffran beräkneliga, nyttan, försäkra mig, att jag icke i denna förmodan misstar mig. Ett arbete af stor omfattning kan icke nedläggas och åter upptagas, ulan att kost - Den 26 Mars f. m. 45 naderne ganska betydligen ökas. Ett uppskof endast af 2 eller 3 månader synes, i anseende till tiden, icke synnerligen betydligt; men i ett climat, der man endast bar 5 arbets-månader, verkar äfven ett sådant kortare uppskof detsamma som ett längre, ty hvad som icke i rätt tid kunnat prepareras, kan icke i rätt tid verkställas, och ett par förlorade månader blifva på detta sätt förlusten af ett helt år, under hvilket mycket förstöres, och allp så kallade faux fraix, som aldrig äro obetydlige, utan nytta fortlöpa.
— vid mig; men Gustaf äter i barnkammaren, och lillan får ju matas; hur skall det då ställas till, så Astrid sjelf får mat på hyggligt sätt? » » Jag antager, att lille Gustaf får enkel, sund barnmat, och att den del af er dagliga kost, som passar för de små, är så pass tidigt färdig, att Astrid i lugn och ro kan ge både Gustaf och lillan deras mål, innan den öfriga familjen sätter sig till bords och hon sjelf behöfver infinna sig hos er i matsalen. » » Gustaf är bråkig och vill ha sin vilja fram; eljes skriker han vildt, och då blir min man ur lynne; derför måste jag alltid, under våra måltider, låta en af pigorna komma in i barnkammaren och roa honom, så han ej skall väsnas och väcka lillan. » » Kanske gossen brukar slänga sig på golfvet, skrika och stampa, när han ej får allt, som han vill ha det? » » Jo-o, just så, och det vill jag ej, att min man skall märka. — Gösta tål säkert ej kroppsaga, han är så spädlemmad och fin. » (Slut i nästa n:r.) De bygde ä hvilken de sjöngo ett vårens sina nästen kring glömd sarkofag, mästarhänder mejslat blida drag; rundt om grafven i rosornas doft reqviem öfver multnande stoft. Och trädens kronor skugga drottningens lägerstad, som göms, när hösten kommer, af gulnade blad, tills vårvind sopar bort dem och strålande sol nr töande drifva väcker sippa och viol. Edvard Fredin. Granris. S k i s s af E. U. an blir alltid så vemodigt stämd, när man ser granrisets mörka grönska sticka af mot de grå gatstenarne; det är ju också en sorgens symbol. De hvita lakanen för fönstren, de svartklädda menniskorna och — granriset säga oss alltid, att den grymme liemannen åter skördat ett offer. Requieseat! * d &gt;eh unga drottningen på sotsäng lion låg; men genom öppna fönstren hon vårgrönskan såg: der lyste äppelblommen, der doftade lind, och heta linnet smektes af örlagårdsvind.
Skall du anklaga någon, så måste det vara din fader, hvilken föraktade och försköt mig såsom en främling för hans folk. Då jag begärde din hand, tillbakavisade han mig på det mest skymfliga och upprörande sätt. Jag är svag nog att harmas ännu, när jag erinrar mig detta ögonblick. Han kunde i mindre hårda och hånande ordalag uttalat domen öfver vår olyckliga kärlek. Men i grunden hade han likväl rätt, ty det gifves ärfda tänkesätt och plägseder, som äro heliga och som man måste vörda. Du, Rakel, som är ett barn af Israel och en from mans dotter, borde veta detta. – Jag vet, sade Rakel. – Jag vet, att vi måste skiljas. Den ton, hvari du talar, öfvertygar mig bäst derom. – Må vi då försona oss med vårt öde och finna vår tröst i ett troget uppfyllande af nödvändiga plikter. Det var om dessa jag ville att vi skulle talat med hvarandra. Du är dotter af ett folk, som är förspridt kring verlden och hvars enda styrka ligger i dess trohet mot ärfda stadgar och kärlek till det gemensamma namnet. Du har föräldrar, hvilkas hopp du är och hvilkas sällhet du bör bereda genom lydnad och ömhet. Och om de fordringar, de ställa på din lydnad, äro hårda, så lyd likväl! Din gud skall belöna dig samt skänka dig en ny och högre lycka för den, hvilken du uppoffrar på den barnsliga undergifvenhetens altare. – Jag tror detsamma, men jag har ingenting mer att offra och ingen lycka mer att begära. – Säg icke så, min Rakel! – Låtom oss icke tala mer derom, fortfor Rakel. – Jag har dock ännu något, hvarom jag kan bedja mina fäders gud, och det är om döden. Jag har gifvit dig allt, Karmides, utom detta usla lif. Det är allt, hvad jag eger qvar. Tag äfven det, om det kan vara dig till någon glädje. För mig är det nu endast en börda. Då jag gick hit, så egde jag ännu en förhoppning.
Dahlström fått sig uppdraget indrifvandet af Bankens två tredje delar i detta Verks fordringar, emot provision; hafva Rikets Ständer, vid granskningen af samma DisconUVerks utredning, inheratat, att, genom Expedilions-Ut skottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o i44- E. K. M:s Nådiga Utslag den 25 Augusti 1825, rörande den af förre Lands-SeCreteraren Kleman åsamkade balance för af denne uppburne, dels enskilde personer, dels Publike Verk och Cassör tillhörige medel, Landshöfdingen i Wermlands Län Johan af Wingård blifvit förklarad skyldig alt ansvara f. d. Riks-Discont-Verket för betalningen af en i samma balance inbegripen summa, stor 1,091 R:dr 6 sk. 10 r:st., jemte ränta; att sedan Dahlström lagsökt Landshöfdingen af Wingård för berörde fordran, men Landshöfdingen invändt, alt nämnde fordran vore inbegripen under en Bankens fordringspost å 3,100 R:dr 47 sk* 6 r:sL, från hvars godtgörande Landshöfdingen af Rikets vid sista Riksdag församlade Ständer skall erhållit befrielse; E. K. M:s och Rikets Svea Hof-Rätt, genom Utslag af den 18 November sistlidet år, ansett krafvet vara tvistigt; samt att Dahlström i anseende härtill nu hemställt, huruvida f. d. Riks-Discont-Verkets ifrågavarande fordran skulle anses såsom eftergifven, och, i sådant fall, på hvad sätt han, såsom innehafvare af de private Actieegarnes andel, måtte hetryggas vid sin enskilda eganderätt. Och som Rikets sist församlade Ständer, vid fattandet af deras beslut i afseende på Landshöfdingen af Wingårds genom E., K, M:s Nådiga Skrifvelse af den 10 April 1829 lill Rikets Ständer öfverlemnade anhållan, om befrielse från ersättningsansvar för de af förre Xands-Secreteraren Kleman tillgripne och förskingrade medel, icke kunnat och, enligt hvad R.
Reträflande de till Riksgäldskontoret jemväl ingående observationssamt skatterättsoch ekeskogsmedlen, äfvensom kortoch tidningsstämpel-afgifterna, hvilka inkomster, enligt motionärernes förslag, likaledes borde hädanefter tillfalla Statskontoret; så finner Utskottet sig föranlåtet att deremot erinra: att då observationsmedlen nästan uteslutande utgöras af de summor, hvilka i statens kassor influtit till följd af antingen Kammarrättens Öfver-revisions-departements anmärkningar emot underlåten eller oriktig tillämpning af bevillningsförordningen, eller vederbörande Advokatfiskalsembetens anställda åtal för tillgrepp eller förskingring af allmänna bevillningen tillhörande medel, synes samma verk, som eger uppbära de sednare medlen, likaledes böra komma i åtnjutande af de förra; att det årliga beoppet af skatterättsmedlen eller köpeskillingarne för till skatte försålda kronohemman och lägenheter svårligen kan på förhand med någon tillförlitlighet beräknas; hvadan ock då dessa medel framgent komma att allt mer och mer minskas, det synes mindre lämpligt att vid statsregleringarne upptaga dem bland de i riks-staten till visst belopp beräknade och till statsverkets utgifter anvisade inkomster; att enär, jemlikt rikets ständers beslut, ekeplanteringskassan skall godtgöras viss årlig ränta för innestående medel, hvilka redan influtit eller ytterligare inflyta såsom lösen för å skattejorden vexande ekar, skulle ekeskogsmedlens insändande till Statskontoret, för att sedermera till Riksgäldskontoret - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 187.
December sistlidet år afiåten och under n:o 67 uti usta sami. irsta afd. af hillänget till Riks-ståndens pro - Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 118. tokoll intagen nådig proposition, hvilken af samtliga Riks-stånden blifvit till Stats-utskottet, men af Ridderskapet och Adein jemväl till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet remitterad, har Kongl.
a Förbundets byrA iiro under oktober mbnad anmälda: Arbetsgifcrare: far erhtlllande af 18rarinoor 12, lektioner 19, vardinnor, sallskap och bitraden i hem 6, gymnast 1, bitrade med handarbete 1, s: a 39. Arbetssökande: lärarinnor 14, lektionsgifvare 14, vardinnor och bitraden i hem 9, kontorsoch skrifbitrilden 6, s: a 43. Ifiom sjukvarden: *) arbetsgifvare 10. ' Under november manad &amp; ro anmalda: Arbetsqfiare: for erhtillande af lararinnor 6, lektiouer 7, kontorsoch skrifbitraden 7, bitriide i hem 1, s: a 21. L4~befssökande: lararinnor 10, lektionsgifvare 5, .kontorsoch skrifbitraden 4, vllrdinnor; och bitraden i hem I l, s: a 30. Itzom sjukvcbrden: *) arbetsgifvare 17. arbetssökande 8. Hvarj ehanda i kvinnofrågan. Sverige. Erkannasade åt lärarinna. Elementarlaroverket for flickor i Söderhamn har tilldelat sin afgtlende förestandarinna fröken Josefine Forsell en b l i g pension af 500 kronor. - *) Obs. Å detta omrhde blir den arbetssökande i sllmiinhet upptagen blott en kortare tid. Professom fru Kovalezuski har af Petersburgs akademi valts till korresponderande ledamot. Det tir första grjlngen en kvinna frtn denna akademi mottager &amp; I dylik utmarkelse. Godkänd faltskärsexamen aflades den S2 nov. inför förste stadslakaren i Upsala af fröken Amalia Mathilda Sterky. Genom F r i 4 Kugelbetys, född Mzl,nck, d68 i Jönlröping har Fredrika-Bremer-Förbundet förlorat ett verksamt och för dess syften varmt intresseradt ombud. Det samhllle, inom hvilket hon lefde och verkade, sörjer vid hennes graf en af sina adlaste och mest framstilende kvinnor. Norge.
Jag skulle derföre blott vilja föreslå denna förändring i §:n: ”1 de städer, der ändamålsenliga folkbildningsanstalter saknas, skola fasta skolor äfven inrättas; kommande för dessa skolor och lärarne dervid enahanda föreskrifter att gälla, som i afseende på folkskolorna på landet blifvit meddelade.” Genom den sista meningen, att enahanda föreskrifter skola gälla för dessa skolor i städerna, är den föregxle hänvisningen till hvad Utsk:n föreslagit så mycket mera öfverflödig. Hr Lefve'n: Här förekommer ett riktigt misstag. Uti en § af författningen kan icke åberopas ett Utsktns förslag, utan det måste nödvändigt gå ut, och derföre tillstyrker jag hvad Gr. Hamilton här i samma åsigt framställt. Det går icke an att säga ”sorn Utsktn här ofvan föreslagit,” lika litet som att i en lagbestämmelse, t. ex. i allmänna lagen, säga, att man bestämmer det och det, på sätt Utskm vid den och den riksdagen föreslagit. Sådana der historier behöfva icke vara med. Utsk:ns förslag blef af R. o. Ad. bifallet med den af Gr. Hamilton föreslagna förändring, att orden ”skola sådana fasta skolor, som Utsk:n här ofvan föreslagit, inrättas;” skulle utbytas emot orden: ”skola fasta skolor äfven inrättas. ” 10 5: n. Hr Lagergren: Jag vågar här föreslå en liten för ändring i §:n, nemi. att ordet ”bör” måtte utbytas emot ordet ”får”, samt att orden: ”samt att för sådant ändamål infinna sig vid de fasta skolorna," måtte få denna lydelse: ”äfvensom att infinna sig vid de fa sta skolorna.” Skälet för denna min anhållan är, att or 20 H. 3g 3o6 Den 17 Februari f. m. det "bör” tyckes tillkännagifva, att det skall vara presterskapet förmenad! att besörja utanläsningen af catechesen.
Förr än således den' na alla folkslags hufvudnärmg, eller frambringandet af verkliga lefnads' och behofs-artiklar på egen jord, vunnit den fullkomlighet som endast 1®" der till ett allmänt välstånd, är hvarje bemödandeatt uppväcka och urr* derstödja andra näringar, en väg hvaruppå den egentliga hufvudnäring®0 hindras uti sin förkofran. De andra binäringarne uppkomma uti en turlig ordning af sig sjelfve samt uteblifva ganska säkert ingenstädes, *** födsmedlen finnas på stället oell de tilltagande arbetskrafterne fritt få ■vändas, ty dessa tillgångar bilda också capital eller förlag till använda11' de vid nytt arbete. Gapitalfer af annat slag uppväxa r bredd med de**® och hämta just sitt egentliga värde från den naturliga väg hvaruppå tillkommit, såsom samlade tillgångar att åter förvandla i produeter geno10 Täl födda menniskors arbete. * Då nu samhällena i allmänhet hunnit den utveckling uti industri®11 väg, att utbyte af vara mot vara icke låter sig göra och öfverflödet på el1 ställe af någon vara, skall fylla bristen på ett annat, fordras ett byte*f medel, som visserligen aldrig kan få i hvad form d:et än utgifves, eller a* hvad inre beskaffenhet det än må äga, högre värdeän de varor eller det capi19* som med detta medel flyttas från ett ställe till annat, eiler tillverkare 0°** förbrukare emellan; dock om det någorstädes saknas eller icke är tillräcjlf ligt, verkar sådänt menligt på bytesvarornes frambringande, och vid r flera tillfällen denna ringa del af gemensamma capital-förmögenhet en hofver framträda, samt ju längre afständen äro mellan tillverkarne °c!* förbrukarne, af en orts tillverkningar, desto mera behöfves af bytesi»e let, hvars hufvudsakligaste bestämmelse är att aldrig hvila, såsom Ö^flf allt och ständigt behöflig!?.
Enligt Utskottet tillhandakomma protokollsutdrag hafva samtliga Riks-Stånden gifvit sitt bifall till hvad Utskottet, pag. 9 af berörda Betänkande, i sådant afseende föreslagit, och torde vid detta förhållande Prosten Sondéns ifrågavarande motion icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 11 Augusti 1863. Sammans. Lagsami Allm, Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 17. 5 JV:o 17. Ank. till Exp. Utsk. den 12 Äug. 1863. kl. 1 e, m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om upp häfvande af 2—1 Kapitlen i Handels-Balken och förändringar i dithörande författningar, samt om handelsrätt för utländningar. Uti en hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt, till Lag-Utskottet remitterad och derpå, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlad motion (N:o 76) har Herr von Koch, N. S., föreslagit: att Rikets Ständer för sin del besluta samt hos Kongl. Majit göra underdånig framställning derom, att, med ändring och upphäfvande af 2, 3, 4. 5, 6 och 7 Kapitlen Handels-Balken samt hvad för öfrigt i strid mot nedanstående bestämmelser finnes stadgadt, varder förordnadt, som följer: § 1. Vill någon burskap vinna, ehvad han är Svensk eller Norsk man, eller utländsk man, som erhållit Kongl. Maj:ts tillstånd att i riket vistas, söke det hos Magistraten i staden.
Stockholm den 10 April i8l8- N:r 14. / Constitutions - Utslwttebs Memorial i anledning af Herr Hertzenhjelms anmärkning mot Stats-Rådet samt Föredraganden aj Handelsoch RinanceÄrenden. Tni följd af Höglofl. Ridderskapets och Adelns remiss, under den 14 nästlidne Mars, 34 C oris tUt sk. Betärikanden, uppå en af Herr Hertzenhjelm, Carl, i föreskrifven form gjord anmärkning em o t StatsRådet samt Föredraganden af Handelsoch Finance-Ärenden, i afseende på dessa Embetsmäns tillstyrkan af Konungens den 27 September 1817 i nåder vidtagna, kort derefter återkallade beslut, rörande Malmö Biscontverk och förnämligast inlösningen af Discontpapperen genom et i sådant ändamål inrättadt Contoir, får Constitutions-Utskottet härjemte meddela det yttrande att, då Utskottet öfver de Malmö Discontverk beträffande omständigheter, hvaraf Herr Hertzenhjrims anmärkning är föranledd, redan långt för detta fattat sitt beslut, i sammanhang med de ämnen, som under granskningen af Stats-Rådets Protocoll förekommit, derom Utskottet äger tillfälle att framdeles, uti dess, efter fulländandet af samma granskning, till Riksens Ständer afgående allmänna betänkande, närmare och i ett helt sig utlåta, Utskottet sålunda ansett sig ej kunna den nu framställda anmärkningen särskilt till pröfning upptaga. Stockholm den 10 April i8>8* N:r 15. Const/utions-Utskottets Memorial rörande Herr P. Schönströms anmärkning mot Herr A'tats-Minästern för Utrikes Ar ender ne, i afseende Coust. Ut sk. Betänkanden. 35 på ekt af honom utfirdadt Circulär. F rån Höglo/!.