Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För hvarje halfår skalig inom en månad efter förloppet deraf, en öfversigt, som klart och fullständigt visar VexelBankens ställning, genom Rikets Ständers Fullmägtiges försorg, tryckas och med allmänna tidningarne utdelas, samt, efter hvarje års Bokslut, en öfversigt, sorn visar Bankens hela ställning. 57 H. 9* Den i5 Ja nu ari i f. ra. öfverlemnas Banken till utredning, enligt hvad i 2 §. sägs, läte de förordnade Sysslomännen ofördröjligen upprätta, och, pä sätt för Fullmägtige föreskrifvit är, utdela öfversigt öfver Bankens hela ställning. Den skall ock af dem vid hvarje hal färs förlopp förnyas, så länge utredningen fortfar. Herr Skogman, Carl David: Sedan Ridderskapet och Adeln beslutat förändring af 2 §. om Bankens utredning, torde äfven senare delen af denna §. kunna utgå, hvarföre jag tager mig friheten föreslå följande redaction: För hvarje halfår skall, innan, en månad efter förloppet deraf, en öfversigt, sorn klart och fullständigt visar FexelBankens ställning, genom Rikets Ständers Fullmäktiges försorg tryckas, och med allmänna Tidningarne utdelas, samt, efter hvarje års Bokslut, en öfversigt, som visar Bankens hela ställning. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å den af Utskotten föreslagne 5 §. Ropades Nej. Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställd proposition, antog det af Herr Skogman uppgifne förslag till redaction af berörde 5 §. $. 6. Utan hinder af Bankens privilegium Den 15 J a n u a r i i f. m. 133 stånde det cnskilte nu och i framtiden fritta att Bolag inrätta till Bankorörelses bedrifvande, med iakttagande af hvad om sådane Inrättningar af Konung och Ständer stadgadt finnes. Herr Skogman:
Detta förslag har Utskottet tagit i öfvervägande och finner, att då ägande eller åboende hemman å landet samt hus, tomt eller ägor i Stad, i mohn af deras storlek, af ålder utgjort den grund, hvarefter rösträttighet vid Prästeval blifvit beräknad, hvarigenom samma rösträttighet ock är vorden ansedd såsom en tillhörighet till hemmanet eller fastigheten; så skulle jemväl en företagen rubbning deraf närma sig till ingrepp i ägande rätten; Och som i öfrigt det enahanda behof så väl en större sorn en mindre Hemmans eller Fastighetsägare eller Innehafvare äger af Lärarens undervisningar, samt dess Fmbetibefattningar och ål ig - Lag-TJtskottets Betänttanderl. 65 åligganden, icke kan vid nyss omförmäldte förhällande utgöra en skä'ig anledning till förändring uti röstberäkningen vid förberörde val, hälst, -med antagande af en sadan grund, följderi deraf äfven borde blifva, att alla de, sora innom Försarnlingarne äro boende, utan att ägä skattlagd jord eller Fastighet, såsom Torpare, Gärningsmän, Gemenskapen af Militairen, Inhyses Män, med flere å Landet, samt alla hyresman i Städerne, skulle vara lika berättigade att i valet deltaga, anser Utskottet, att då jemväl de fördelar, dem Pehr Pehrsson förment skola härflyta af det föreslagne voteringssättet med slutne sedlar, efter Utskottets tanka, icke kunna vinnas utan tvärtom de olägenheter och oordningar, sorn derigenom velat förekommas, än mera skulle befordras, sig icke kunna tillstyrka bifall till de förändringar uti nu gällande Författningar, angående Präst val, som Pehr Pehrsson i ofvannämnda måtto sökt åstadkomma. Till Riksens Högloflige Ständers vidare granskning varder detta vördsamt understäldt. Stockholm den ?i Januarii a 80,8. N:r i §1 Lag-Utskottets Utlåtande angående åtgärders vidtagande till Sjö-Lagens öfverseende. Den af Riksdags-Fullmägtigen för Carlscrona Stad Bihang till Riks-St.
Utskotten hafva derföre ansett olämpligt, att på denna högst osäkra tillgång grunda ett hopp om utvidgad Fastighets utlåning, som till äfventyra endast skulle förleda, att, liksom förr skedt, göra onödige kostnader med anskaffande af Documenter, hvilka likväl icke kunde leda till ändamålet» Dessutom hafva bemäldte Utskott föreslagit bibe - 846 Banco-Utskottets Eettinkaftden. hållande af ett ytterligare Creditiv för Spannmåls* uppköp, möjligen öfvefstigande det belopp, hvar-: med betalning af allmänna Magasins • Directionens skuld kan Verkställas. De inom Riks-Ståndeh gjorde anmärkningar, Söm beträffa Utskottens i förevarande Utlåtande gjorde alternativa framställning, Om Ranteberäkningen för de nya Fastighets-lån, hvilka efter Utskottens Förslag slen lie komma att utgifvas, hafva varit instämmande, dels med det ena, dels med det andra alternativet; och som Utskottens Uedamöter, hvilka hvar för sig sålunda funnit deraå siriljda meningar delade af flere bland Riks-Stånden, ej kunnat deraf hemta anledning till annat, än art uti dem fortfara , och de skäl, som skulle föranleda till bifallande af det ena alternativet, äro just desamma, hvilka i egenskap af anmärk* ningar emot det, andra framställas; alltså linnä stig Utskotten ej vara i tillfälle, ätt vid detta ämne nu foga någon vidare handläggning, än att, i samma fortfarande skick, detsamma, med de altetnatift gjorde Förslagen, till Rikets Höglofl» Ständers upplysta pröfning öfverlemna.
Directionen något rådrum öfrigt, att preliminariter kunna genomgå och granska Verkets räkenskaper, innan de till Revisorernes öfverseende öfverlemnas, den årliga revisionen; sora hittills börjat den i Mars hvarje år, må framflyttas till den i5 April; att, då ej mindre i Banco-Författningarne,; än i de för Banco-Utskottets samt Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Verket utfärdade Instructioner föreskrifves afläggande af ed derom, alt tyst och förtegadt skall hållas hvad söm rörer enskildes ställning till dessa Verk,- enahanda stadgande jemväl bör inflyta i afseende på Revisorerne öfver Discont-Verken; att, i likhet med hvad i 4:fle punkten uti Instructionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Verket blifvit förklaradt, bestämd tillåtelse måtte lemnäs Revisorerna öfver Discont-Verken, att luta anställa åtal emot de förseelser eller afvikelser från gifna föreskrifter, hvilka kunna finnas vara begångne af Directionens Ledamöter eller Discont-Verkets Embetsoch Tjenstemän; att då, enligt hvad Revisorerne, vid granskning af Discont-Verkets omkostnadsnadsräkning för år i83o, anmärkt, nyssnämnde års Revisorer, ehuru de, valde bland Riksdags-Fullmägtige, varit härstädes närvarande Banco-Utskotlels Betänkande IV.-o 75. 5 vid Revisionens början, likväl i sine afgifne räkningar upptagit skjutsoch dagtractahiente för deras h i tresa från hemorten, men någon ersättning för rosekostnaderne till stället icke i dylika fall synes böra éga runi, hvaremot de ibland Riksdags-Fullmägtige valde Revisorer, när revision öfver Baneo-Discont-Verket vidtager allenast några få dagar efter Riksdagens afblåsning, rättvisligen ega anspråk på dagtractamente för den tid, som förflutit ifrån Riksdagens afblåsande intill revisionens början, ett stadgande i öfverensstämmelse härmed i blifvande Instruction intages.
Ordförande åberopade omständigheter, — förnämligast att kolerafarsoten under den ifrågakomna tiden varit gängse i staden och medfört för stads-styrelsen mångahanda omsorger, såväl då, som efteråt; att flerfaldiga göromål för öfrigt tagit tiden i anspråk, och att rättegångsärendena under en sedermera afliden Borgmästares sjukdom fått hopa sig, och derefter till en del genom sin vidlyftighet fordrat längre tid till afgörande, — icke voro af beskaffenhet, att skäligen kunna lända till ursäkt för uppehållet med omförmälda måls bringande till slut, desto mindre som desamma, enligt hvad särskildt vore stadgadt, bort efter skriftvexhngens slut skyndsamligen till afgörande förekomma, dömde Kongl. Hofrätten bemälde Borgmästare och tillförordnade Ordförande, att för hvad sålunda blifvit dem till last fördt, hvar för sig böta femton R:dr Riksmynt till treskiftes emellan Kronan, Söderköpings stad och Advokat-Fiskals-embetet; hvarjemte Kongl. Hofrätten förklarade att, jemlikt Kongl. Brefvet den 26 Oktober 1790, den andel af Söderköpings stads lott i böterna, som eljest bort de sakfällde såsom Ordförande i Rådstufvurätten tillkomma, skulle i stället tillfalla Östergöthlands läns lazarett. Det uti 1856 års berättelse (sid 93) upptagna aktionsmål emot Rådstufvurätten i Lidköping, för långsamhet med måls behandling, så att icke mindre än tolf sådana berott på åtgärd eller beslut från fyra till och med sju månader och derutöfver, är nu af Kongl. Majit afgjordt genom Nådigt Utslag, meddeladt den 17 Mars 1858, hvaruti blifvit förklaradt, att Kongl. Majit funne skäl icke vara anfördt, som kunde verka ändring i Hofrättens öfverklagade Utslag. Genom sistnämnda Utslag hade Kongl. Hofrätten förklarat, att det anmärkta dröjsmålet icke borde till någon påföljd föranleda.
Jag tror, att ingen åtgärd i detta afseende bör vidtagas, innan Financeregleringen blifvit afgjord, emedan den gäldbundne, i annat fall, skulle, sedan lian sjelf vunnit säkerhet, att kursen icke kuude falla betydligt under 128 sk., sätta sig emot Realisationen, såsom det enda medlet, hvarigenom Capitalisten skulle kunna tryggas, att kursen icke möjligen kunde stiga kan bända till 144 och deröfver. Må osäkerheten förblifva lika på båda sidor, och den gäldbundne äfventyra, att kursen kan falla till 96 eller derunder, på det båda må lika tj-dligt känna behofvet af en billig realisation, såsom det enda medlet att göra slut på deras ömsesidiga osäkerhet. Jag tillstyrker derföre bifall på Betänkandet. Herr Hegardtj Christian Bernhard: Jag får förklara,' att då detta ämne förevar i BancoUtskottet, var jag af sjukdom hindrad att deltaga i öfverläggningen. Jag instämmer likväl i den åsigt, som ligger till grund för Utskottets Betänkande, och isynnerhet i den utveckling deraf, som Herr von Hartmansdorff nu gifvit. Så mycket jag gillar, att Banken använder sin influtna be - Den 6 April f, m. behållna räntevinst till upphandling af silfver, för att, så vidt det behöfs, förstärka sin metalliska fond, så litet kan jag deremot medgifva, att Banken anticiperar på denna vinst för flere tillkommande år; emedan deraf nära nog samma verkan till sedelmyntets försämring, som af sedelstockens förökning, eller hvad man kallar nya Sedlars utgifvande, skulle uppkomma. När sedelmyntets silfvervärde blifvit bestämdt, och Banken derefter, vid anfordran, utgifver Silfver emot Sedlar, då må ock en obegränsad invexling af det förra mot de sednare äga rum. Dessförinnan tror jag det vara rådligast, alt med varsamhet tillväga gå; så att man icke genom sjelfva Siifverupphandlingen motverkar det dermed åsyftade ändamål: Realisationens befrämjande.
Föredrogs ånyo och Indes till handlingarne, Banco-Utskottets den 29 sistlidne Januari e. m. på bordet lagda memorial, N.o 41, med anmä lan om verkställd votering i Förstärkt JBanco-Utskott öfver den i memorial, N:o 37, upptagna frågan. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne, Förstärkta Stats-Ut skottets nedannämnde den 1 dennes f. m. på bordet lagda memorial: N:o 162, angående anställd omröstning öfver åtskilliga lill Statsregleringen hörande frågor; och N:o 163, angående anställd omröstning uti en del frågor, angående grunderna och vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Från Hög v. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Statsoch Bevillnings-Utskotlens betänkande, N:o 37, i anledning af åtskilliga motioner, dels om slämmoböternes nedsättning och fördelning, dels angående straffböterne, för försummad inbetalning af Krono-utskylderne i Stockholms stad: Hvad Utskotten i detta betänkande tillstyrkt och föreslagit, sid. 3, att Uppbördsmännens andel i stämmo-böterne må minskas lill en fjerdedel, och de återstående tre fjerdedelarne tillfalla socknens fattige, samt sid. 5, att Krono-uppbörds-commissarierne i Stockholm må af det inflytande bötes-beloppet få åtnjuta 20 procent och underdånig skrifvelse derom tili Kongl. Maj:t aflåtas, blef af Ståndet afslaget. 622 Prot.-Utdrag, den 5 Februari 1845. Beträffande Ulskollens i delta betänkande förekommande öfriga yttranden och tillstyrkanden, blefvo de af Ståndet godkända. S. D. Föredrogs ånyo Statsoch Bevillnings-Utskottens utlåtande, N:o 38, i anledning af väckt motion, angående personliga skydds-afgiflens användande till folkundervisningens befrämjande: Återremitterades.
Const.Utsk. blir efter emottagandet af berörde remiss, alldeles oförhindradt att emottaga de motioner, som ifrån r^sp. riksdagsmän kunna varda dit ingifne, rörrde reformer i representationsväsendet; — Utsk. kan, sedan det fått emottaga Frih. Tersmedens motion, utarbeta ett eller flere alldeles nya representationsförslag, och insända dem till Ständernes skärskådande och pröfning och se dä Mine Hrr! kan det inträffa, att dä Const.Utsk. sådant gjort, den tidepunkten inträffar, alt hvar och en kan pröfva, huruvida dessa Utskotts förslag äro bättre än det Kgl. Då kan man genom Frih. Tersmedens motion vara i tillfälle att i sisla handen afgöra, huruvida nationen må vara bättre betjenad med alt äga ett af dessa förslag hvilande till nästa riksdag, än dermed, att man återgår till det Kgl., nu pä bordet hvilande, förslaget. Enl. den plan jag nu haft äran framlägga, skulle således något defmitift beslut öfver den frågan, huruvida det Kgl., på bordet hvilande förslaget skall till nästa riksdag npskjutas, icke behöfva af RiksSltn vidtagas förrän de haft tillfälle att pröfva de förslag, hvarigenom de värde talarne på andra sidan, som skyndat med afgörandet, tro sig kunna tillfredsställa nationens anspråk bättre än det Kgl. förmått. Hr von Hartmansdorff har sökt att lägga mycken vigt derpå, att icke flera alternativa förslag må förblifva hvilande till nästa riksdag; men jag tager mig friheten fästa upmärksamheten derå, att med den procedure jag framställt, jag tagit mig friheten gifva en vink derom, att alternativa förslag icke behöfde blifva hvilande, för den händelse att Ständerne, sedan Const.Utsk. utarbetat de förslag, som voro under behandling, afgjorde, antingen något af desse förslag, eller också det Kgl. förslaget må komma att hvila. Det kunde äfven låta sig göra, alij sedan Const.Utsk. inkommit med sitt förslag, begagna tidpunkten, för att då pröfva, om derefter, det Kgl. förslaget skulle afgöras, och sedermera bestämma sig i afseende å de öfrige.
Man mäste noga skilja emellan bekännelsen till christna religionen och till någon sekt deraf; och hvad raan egentligen klandrar hos den katholska trosbekännelsen är, att den påstås vara den enda saliggörande. Fördelen af denna tro måste likväl lemnäs å sido, men den gemensamma moralen står dock qvar för alla christna sekter och får icke förändras. Jag skall, i anledn. af de anmärkn:r som blifvit gjorde emot Gr. Stedingks motion, bedja, att man ville ihågkomma ordalydelsen i 16 § Reg.F. och icke tillstädja någon afvikelse från dess ordformer och deras tillämpning. I fråga om stadgandet, ronde öfvergång från en religion till en annan, är jag förvissad alt Gr. Stedingks motion vinner det mål, han dermed åsyftat. Ur Prytz har ordat om andligt arf. Jag förstår icke hvad härmed menas, om icke den tro, föräldrar haft och barn erhållit genom uppfostran. Har detta varit meningen förmodar jag också, att Ur Prytz likasom alla andra måste erkänna att med den mognare åldren inträder menniskans skyldighet att äga en öfvertygelse, grundad icke på arf utan på pröfningen af hvad som är rätt och som för dess samvete leder till största frid. Hr Gripenstedt, Joh. Au g.: Då jag nyss hört Frih. Cederström, Claes Rudolf, framställa satser så intoleranta, som de möjligen kunnat vara, och denna framställning t. o. m. tyckts Den 2<J December f. m 503 vinna sympatier inom huset, så är det för min känsla ett behof alt få yttra några ord i motsatt syftning. Det torde vara medgifvet af något hvar, ali vår lid i jemförelse med en försvunnen åtminstone äger det obestridliga företräde, alt samvetsfriheten aktas af nästan alla civiliserade folk i verlden.
I7tjlc. clen 2» >t»nc, tl. 6 c>. >n. />,-o/)0§ct/on t/// ^änc/e/'^ a?7Ac?6/rc/e o/>oc/e e///AÖn - /)l'§eont /onc/en^ ut/nn/nAo// ,x n ^ov/c/co//,^' ^/ott c/sn s Mr/-§ /L./o. vä cle 8lcäl, 8vm leggt till ^nnnä sön Lon^l. Usj:l8 till Kilcet8 8en->8t käi8uinl3cle 8i8nclen ullätne, men gs 6em, »nelen äbenvjzgöt Innclen -is cläV3N2n«le VMS0IA6N lön V^ntbcst3mniuZen8 utsönsncle, slälg^nu snaM8täjlnin§ / 6 ^cs/rg/. /I/s/:/,? ^o 36. örn lzereäsncle sk ökacll lane-lrl^rag kor Nsnukaelur-Diseonlen, ieke allenast snnu lill clerss gilliglrel qvarsta, ulan oek seclermera vunnil en ^lls, likars nlveekling, anser Xongl. Naj:l 8ig koranlälen sll nu L n^o kasta llikets 8länclers upjoinärksamlrel ä clenna angelägenlrel, i skseencle lrvsrä Lommeree-Dollegium uncier clen 23 Deeenrbsr körliclel är meck serskildt kelänksncte oelr korslag lill k^ongl. r,Ia^:l inkommit. De korlrällanclen, som koranle^clg Xongl.
Län att från Krono-hodarue forsla Stats-Utksoltels Utlatandej N;o 275. u Presterskapets i Lappmarkerne lönings-spanmål blifvit fullständigt utredt och pröfvadt, för detta åliggande i Nåder bestämma en, efter härvid förekommande omständigheter lämpad ersättning, att utgå af anslaget tili Lappmarks Ecclesiastik-verk. Stockholm den 6 Augusti 1840. STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet 1840. : ■ : •• ?« ■ .v u ;; •)< > Stats-Ut skottets Utlåtande, N.o 27 6. 4 N:o 216. Ank. till Exp. Utsk. den 7 Augusti, kl. 6 e. m. Utlåtandej i anledning af väckt motion om ändring uti fördelningen af den till Lunds Academi utgående kronotionde uti vissa Härader a t Christianstads Län. (I. A.) Genom Bonde-Ståndets remiss liar Utskottet fått emottaga en afRiksdagsfullmägtigen Måns Jösseson ifrån Christianstads Län vackt motion, hvaruti, med öfverlemnande af disposition å den från Willands, Gerds och Albo Häraders Fögderi till Lunds Academi utgående kronooch kyrko-tionde, samt anförande af de olägenheter för lionde-gifvarne, som uppkomma derigenom, att de inom samma socken äro lill olika löntagare anvisade och således kanna åläggas att forsla säden till olika ställen, föreslagit, att en ny fördelning måtte beredas, upprättad efter sådan grund, att hvarje församling, så vidt möjligt är, endast får med en enda tionde-tagare alt Skaffa, äfv ensom att, i fall derefter någon tionde-tagare af en församling erhölle mindre än 3:ne tunnor, forselskyldighet för ett sådant ringare belopp måtte upphöra, och tionde-tagaren vara pligtig, att med 16 sk. förhöjning per tunna, emottaga lösen för tionden efter årets markegångspris.
Särdeles liflig är omsättningen på stadens torg med landtmannaprodukter och spanmål, för hvilken derstädes alltid finnes förmånlig afsättning, dels till stadens innebyggare och handlande, dels till allmoge eller uppköpare från de staden oingifvande folkrika trakter, som räknas till gårdfarihandels-distriktet. Tillförseln häraf har, sedan Statens vestra stambana till Göteborg blifvit öppnad, något minskats, men skall, sedan den under perioden beslutade jernvägsanläggning mellan Borås och nämnde stambana med nästa år blifver fullbordad, otvifvelaktigt åter tilltaga och åt Borås stad gifva den lyftning och utveckling i industrielt hänseende, som den bör äga såsom medelpunkt i denna folkrika och industriela ort. Jordbruket är inom stadens område icke af betydenhet, och produceras derigenom hufvudsakligen rotfrukter och foderväxter. Bland fabrikerne förtjena färgerierne särskildt att nämnas, såsom varande af större betydenhet. Goda handtverkerier, deribland garfverier med vidsträckt rörelse, saknas icke inom staden. Rörande sjukvården, bildningsanstalter ra. m., åberopas hvad derom i det föregående blifvit anfördt. Staden, som räknas till tredje klassen, har en Borgmästare och fem Rådmän. Rörande stadens inkomster och utgifter åberopas den af Magistraten insända tab. Litt. E. å föreTab. Litt. gående sida. Staden Alingsås, först bebygd af flyktade innevånare från det af fienden uppbrända Nya Lödöse, har år 1619 erhållit sina första privilegier. Staden är belägen i Kullings härad, emellan sjöarne Gärsken och Mjörn, och drifver ett icke obetydligt jordbruk. De fabriksanläggningar deremot, som i medlet af adertonde århundradet här anlades, hafva till största delen upphört, sedan jemväl de klädesfabriker, som intill senaste tider bibehållits, numera blifvit nedlagde. Endast en strumpfabrik återstår. Handtverkerierna i öfrigt, bland hvilka garfverierne intaga ett framstående rum, hafva deremot genom den lättare kommunikationen med Göteborg, som anläggningen af Statens stambana medfört, vunnit en icke obetydlig förkofran. Ett mekaniskt bomullsspinneri är derstädes under anläggning.
Departements-ehefen vidare i underdånighet yttrade sig som föijer: »Sedan jag, i det anförande, jag nyss haft nåden få afgifva, sökt att så fullständigt, som tid och omständigheter det medgifvit, framställa de brister och luckor, jag förefunnit uti försvarsverket till lands, samt jemväl, med fästadt afseende på befintliga tillgångar, upp - 32 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 1835. gifvit de anslag, som nn borde till de mest angelägna behofvens fyllande af Rikets Ständer begäras, återstår ännu för mig att hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmäla åtskilliga med regleringen af Fjerde Hufvud-titeln gemenskap egande frågor, åsyftande, af omständigheterna påkallad, dels jemkning och dels förhöjning uti vissa å titeln redan uppförda anslag, hvilka frågor synas mig, i likhet med hvad tillförene egt rum, lämpligast kunna förekomma i den ordning anslagen, som äro i fråga, finnas å Riksslaten upptagna, hvadan äfven i sammanhang dermed de af mig uti ofvanberörda anförande påyrkade anslag torde, likväl endast under åberopande af de i anförandet nedlagda motiver, få på vederbörliga ställen utföras; och då jag för öfrigt antager, att uti den nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, som af Eders Kongl. Majit kommer att till Rikets Ständer vid nu instundande riksdag aflåtas, behofven blifva, såsom förut iakttagits, förda under tvenne hufvudafdelningar, den ena omfattande sådana som fordra ständiga anslag, och den andra dem, för hvilka extra anslag på kortare eller längre tid anses erforderliga, finnér jag mig ock böra den underdåniga framställningen af omförmälda anslagsfrågor i enahanda ordning företaga.
Kedan vid 18 års ålder lemnade hon emellertid hemmets lugna vrå, då hon ansåg att detsamma — ett välbergadt, men enkelt handtverkshem — icke lemnade tillräckligt tillfälle till nyttig verksamhet för tvänne hemmavarande döttrar. Med utgifvare: HELLBERG. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stads postens hufvudkontor, i bokladorna samt å tidningskontoren. Lindberg. tomma händer, utan det ringaste understöd från föräldrarne, begaf hon sig på vinst och förlust upp till hufvudstaden för att der söka sig sjelfständigt arbete och bergning. Till en början antäldes hon som hushållerska i ett af Stockholms mest ansedda presthus, der hon snart med sitt gedigna och fiärdlösa väsen förvärfvade allas förtroende och vänskap. Efter fyra år lemnade hon dock denna plats, lockad af ett anbud att som handelsbiträde vinna anställning vid det så kallade » Almedahlska magasinet », den stora linneaffären, som än i dag florerar och säkerligen torde vara flertalet af våra läsarinnor äfven i landsorten välbekant. Denna anspråkslösa anställning gaf uppslaget för hela hennes kommande lif. A f den kända signaturen S. L — d, hvilkens innehafvarinna stått den nu aflidna personligen nära, förekom i en af hufvudstadens dagliga tidningar en sympatisk minnesruna, hvari det angå- ende Hanna Lindbergs verksamhet vid det Almedahlska magasinet heter: » Hannas ovanliga ordningssinne, hennes skarpsynthet och omutliga redbarhet, hennes vaksamhet för hvarje äfven det minsta tillfälle till förvärf, och hennes varsamhet att vid dess begagnande icke öfverskrida den sunda utvecklingens gräns, samt, sist men icke minst, den sällsynta finkänslighet hvarmed hon afvägde säljarens och köparens ömsesidiga fördelar, denna sällsporda förening af äkta köpmansegenskaper, kommo här småningom till sin rätt och satte henne i stånd att uppbringa den affär, i hvars tjenst hon Idun utkommer I hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar för qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt.