Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tit för rältegångsbegäret, eller för passionen att svalna, och att förena de stridiga, Genom afbrutet tillfälle och rådrum till en sådan öfverläggning, skulle visserligen rättegångarnes antal ökas, och tiden onyttigt borttagas, utan gagn under deras onyttiga utförande. % I öfrigt torde det falla en hvar i ögonen, att tillfället af en mer eller mindre högtidlighet ej ringa bidrager i allmänna föreställningen tili Embetets anseende och värdighet. Må hända harden, genom VeckoTing förändrade , sollennitet forntiden brukat, att under bar himmel hålla Ting och stäm, ma med Menige Man , bidragit till återinförandet af det sedermera fortsatta bruk, att hålla Ting blott vissa tider på året i den församlade Menighetens närvaro , och den som tviflar, att sättet för Tingshållningen i närvaro af ett större antal rättsökande inspirerar mera aktning och uppmärksamhet, och mera tillfredsställer alimänheten och dess anspråk på Embetsvärdigheten, än ofta förnyade Tingsstämmor med ganska få, må hända ock inga parter, denne, säger jag, har visserligen blott fästat tankan på theorien , icke på allmänna begreppet och dess fordringar, i anseende till verkställigheten; men hvilket synbarligen är Deu 5 Juli e• w* att märka, blott vid jemförelsen imellan solenniteten vid ett ordinarie Ting, och obetydligheten af ett Urtima Ting, der anklagaren och den anklagade stundom, jemte nagra för upplysning närvarande personer, nästan obemärkt af alla andra passera den tid, som för ändamålet erfordras. Äfven den mest tänkande kan ej skilja sig ifrån sinnlighetens kraf genom yttre former, och mindst då de genom vanan vunnit en stadgad häfd, som leder till ordning, och bidrager till värdighet och anseende. Dessa äro de betänkligheter, hvilka i synnerhet förekomma mig mot HäradsRätternas förändrade organisation. Finnas de af mindre vigt, ände skäl, som äro för motsatsen; så ligger misstaget vid framställningen i min öfvertygelse, för hvilken jag dock äger stöd af allmänna tanken, som visserligen i Landsorterna icke än förklarat sig för förändring i nu varande förhållandet, lika som den ej allena påkallas af behofvet för det ändamål, som sökes.
Om icke det föranledde till ett större onus för Gäldenärer, som häfta för gäld till fromma Stiftelser, än för Gäldenärer till enskilta personer, att fritaga lån af fromma Stiftelser från ersättning till Gäldenären för den afgift sorn å deras utlänirigar belöper, så hade Utskottet icke dragit i betänkande, att enligt hvad Herr Riskoppen Doctor Kaxe yrkat, befria fromma Stiftelser från en slik ersättning, men vid ett sådant förevetande kan något undantag fran den allmänna,regien icke äga rum; likväl och i anseende till Herr Biskoppen Friherre Mörners väckte, och af Högvördiga Prest-Ståndet understödde erinran, finner Utskottet med bibehållande af Gäldenärers Lagliga rätt kunna förenas den förändring och jemkning i Utskottets förra Förslag, att nemligen rente-afdraget för Bevillningen å Låntagna Capitaler icke må äga rum ,. så vida rentan blifvit utfäst till mindre belopp än. 6 procent; samt att, i anseende till de Lån RiksgäldsContoiret upptager, ehvad rentan är högre eller lägre, icke något Bevillnings-afdrag derå må äga rum. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL PROTOKOLL VII) Laetima Rikidagen i ^torkholm Åren 1850 och 1851. FÖRSTA SAMIiIMCJEA. lss Afdelningen: Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner och Skrifvelsert jemte Utdragen af de inför Kongl. Maj:t uti Stats-Rådet i ämnet förde Protokoll. S ii Lil hiiV ■ 1 % i i n iJ ; 't ■ i f ' ^ •;'3S^ J * i H £ t* ■ ' »< t ■ - ,:'i KONGL. MAJtTS Nådiga F»®FÖS1S*#» till RIKETS STÄNDER angående Statsverkets tillstånd och behof, Gifven Stockholms Slott den 15 November 1850. STOCKHOLM. TRYCKT HOS H. HARCUS, 1850. Kongl.
Förhållandet härmed är, att då sistnämnde kassa, förut skuldsatt, saknade tillgångar att bestrida alla kostnader för anskaffande af glaslådor m. m., till förvaring af Gymnasii, genom enskild frikostighet, under sednare åren tillkomna naturaliesamlingar, dessa kostnader loide måst Bibliothekskassan påföras, hvilkens föreståndare likväl ansett, sin pligt likmätigt, att derför yrka ersättning af Gymnasiekassan, så snart densammas intrader dertill lemnade tillgång. På denna grund uppfördes berörde utgifter alltid i Bibliotheksräkningen under liera år, med tillägg af ordet “förskottsvis”, men behöfde icke i Gymnasiekassan intagas såsom något lån, hvilken benämning i revisionsanmärkningen oriktigt blifvit använd. Vid den oväntade tillkomsten af förenämnde 150 Rtdr, hvilka till Bibliotekarien, i egenskap af Gymnasiesamlingarnés vårdare, öfverlemnades, föreslogs af honom, att genom dessa i räkenskapen godtgöra Bibliotheket för en del af sina förskotter till naturaliesamlingarnes materiel och an - — 189 — vända medlen till Bibliothekets liufvudföreniål, inköp af bocker. Förslaget blef af Konsistorium godkändt, och enär ingen förlust, utan tvertom en vinst, härigenom blifvit Bibliothekets och Gymnasii enskilda kassa beredd, ehuru de anmärkta medlen icke kunnat i den sistnämndas räkenskap ingå, såsom till densammas redovisare, Gymnasie-Rektorn, icke öfverlemnade, dristar Konsistorium hoppas, att anmärkningen, fastän ej saknande skenbar anledning, måtte genom denna förklaring hafva förfallit. liro Angående denna punkt, åberopar i underdånighet Konsistorium hvad vid den 3:dje anmärkningspunkten ofvan är i underdånighet anfördt. Stamboksoch kollektmedel redovisas både inför det Konsistorium, som dem remitterar och inför det, som dem emottager och qvittera!-,' och en ytterligare redovisning inför Kongl. Kammar-Rätten skulle endast medföra onyttig tidsspillan och möda så för den redovisande tjenstemannen, som för den granskande auktoriteten.
Om af trycket utkomna Skrifter kunnat föranleda Friherre Stael von Holstein till det steg han tagit, får Utskottet erinra, att det deremot å sin sida ej kunnat eller bordt grunda sina omdömen på sådana Handlingar, hvilka sakna den slags officialitet, som skulle gifva dem trovärdighet i afseende på pröfningen af personers förhållande, och att Constitutionen i anvisningen på StatsRådets Protocoller bestämdt utmärkt, hvilka Handlingar böra utgöra Utskottets ledning vid utöfningen af en pligt, hvaraf medborgerliga säkerheten så väsendteligen beror. Det är i anledning af dessa Protocollers granskning, som Utskottet förut ansett ingen anmärkning vid dessa af Friherre Stael von Holstein uppgifna fall kunna äga rum, och af hvad Friherre Stael von Holstein nu anfört, har således Utskottet icke erhållit någon anledning att frångå sitt Bilaga A till Mern. 983 förut fälda omdöme. Stockholm den 19 Julii 1815. På Höglofl. Ridderskapet, och Adelns Ledamöters vägnar Rudolf Cederström. På Högv. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 2 bilagor (A, B). Bilaga A lill Mern. Vördsamt Memorial. Då jag nu går att, enligt mitt åtagande i gårdagspleno, inför Höglofl. Utskottet uppgifva de anmärkningar, jag tror äga rum emot Herrar Stats-Secreterare Friherre Wirséns och Grefve Mörners Embetsbefattning, får jag i förväg anmäla, att jag icke ämnar anföra något sådant, som genom allmänna rösten —- hvilken är starkt stämd emot dessa Herrar — kommit till min kunskap, utan blott sådant, som redan genom tryck kommit till allmän kännedom och högtideligen blifvit sanctioneradt samt således bär sanningens prägel.
THORVALDSEN. Tack, tack! Den är väl inte alltför lång? PEDERSEN. Åh nej, blott litet tålamod du har. THORVALDSEN. Ja, ännu har jag något deraf qvar. THORVALDSEN. Det der det var ju bara botanik! PEDERSEN. Uti en lund af palm, Af lager, asp och alm, Beskuggad utaf pinjer Emellan gröna vigner, En liten bäck flöt fram Der speglade en anemon Uti dess våg sin stam Vid foten af en stor citron... PEDERSEN. Åh skäms! Det är ju fin naturlyrik! Men du tycks inte ha det minsta sinne För hvad natur man kalla plär. THORVALDSEN. Håll inne Med slikt! Jag älskar högt naturn, den fria, Men höra på en jämmerlig kopia Utaf densamma kan jag icke lida Men nog! vi skola icke längre strida Om denna sak. Se så, nu är du fri. Gå nu beskedligt bort till ditt staffli! PEDERSEN. Men först vi skulle ju ett glas oss få? THORVALDSEN. Ja! det var sannt! Men det beror dock på, Om det fins mynt i huset låt oss se! (De leta i fickorna.) PEDERSEN. Hur var det? Sju bajocchi jag har tre. THORVALDSEN. Och lika många jag. Det fattas en. PEDERSEN. Ja, det var tusan! Tyst nu har jag den! (Går till en spegellåda.) THORVALDSEN. Du tänker mynt ur spegellådan ta'? PEDERSEN. Ja men! Se här nu är det jemnt. Hurra! (En brefbärare lemnar ett bref) PEDERSEN (tar emot brefvet, läser utanshriften). Se här ett bref helt säkert från din far. THORVALDSEN. Jag undrar hvad han att förtälja har. (Läser högt.) »Min kära Bertel! Då du nu hållit på med din konst i så många år, utan att ha gjort några framsteg, och Akademien har kallat dig tillbaka, så har jag tyckt bäst vara, att du öfvergaf det der onyttiga arbetet och hellre blef en duglig handtverkare.
Individen må tala vidt och bredt öfver hvilket ämne som helst; collectiviteter torde i frågor, som röra Försvarsverket, höra öfverväga, huru långt öppenhjertighe - loa Den 2 November e. rn. ten får sträckas. Bland de anmärkningar, som från RiksSlånden åtföljde remissen af den Kongl. Propositionen, var äfven ett uppdrag åt Utskottet, att undersöka, hvari den misshushållning sedan 18a3 bestått, som uu gjorde så betydliga anslag nödvändiga. Denna framställning har Utskottet besvarat, och sanningen likmätigt visat, att behofven blifvit af Konungen vid hvarje Riksdag framstäldte alltsedan 1812. Utskottet har sagdt, att orsakerne till de nu anmälte behof måste sökas i en aflägsnare tid. Det är ock derföre Utskottet sökt fästa uppmärksamheten på den anmärkning, Grefve Gyldenstolpe ganska rigligt gjort, att endast 16,000 R:dr funnits ans lagné för Artilleriet; något hvar måste filina, huru långt man kan komma i vapnets underhäll med en sådan summa, och att den ännu mindre kunnat vara tillräcklig för vapnets ökande. För dem, som varit Ledamöter af fordna Statsutskott, kan det icke eller vara obekant, huru obetydliga anslag varit gifne för våra äldre fästningars underhåll; summorna hafva aldrig räckt till, liksom anslaget för Wanås nu icke förslår att sysselsätta arrestanterne med nödigt arbete. Min — jag säger min innerliga öfvertygelse är, att om mod skall finnas att hära vapen, måste äfven finnas mod, att utgifva de penningar, som för försvaret erfordras. Jag tadlar derföre icke det mod man haft att'uppgifva behofven, sådane de äro; men jag heldagar, örn Rikets Ständer Den a November e. m. skulle tro, att Försvarsverket till fullo fått allt hvad det behöfver, genom de anslag, som Utskottet nu föreslagit.
Dessa sednare undervisningsanstalter äro först oell främst de s. k. colleges, i hvilka 46>4°° elever /'minos 1 ö'54* Derefter e'coles cent r ales, hvilka äro inrättade för de exacta vettenskaperna, och från dessa skolor rekryteras; e'cole pol y te ehn i q u e, derifrån i4 exaininatorer under Augusti — October månader utskickas omkring Frankrike för att i 37 städer anställa examina bland den mängd elever, hvilka anmäla sig till inträde i den polyteckniska skolan. Derigenom har uppkommit en så slärk täflan 0111 inträde uti e'cole polytechnique, att då endast omkring 100 kunna vinna inträde, blifva dock /leie hundra dertill godkände, bland hvilka sedan skolans direclion utväljer de bästa. Härigenom har det ock blifvit möjligt, att uti ccole polytechnique under den korta tiden af 2 år bibringa eleverna högre kunskaper, än sorn nu läsas eller någonsin har föredragits vid något af våra universiteter. Dernäst kommer i betraktande hvad af dessa lärjungar skulle blifva, sedan de utgått från skolan. Antagom att det hos oss vore möjligt alt rekrytera en sådan skola, som e'cole polytechnique; antagom att vi blott ägde fjerde parten af poly teckniska skolans elever; — då uppstår fråga; hvad äga vi att erbjuda dessa unga män, motsvarande hvad Frankrike bjuder de sina? I det fallet är jag försedd med uppgifter: det finnes i Frankrike icke mindre än 11 praktiska corpser, till hvilka eleverne från polyteckniska skolan kunna ingå. Den första är artilleri; då eleven är utexaminerad och godkänd från polyt. skolan, inträder han som eleve-sous-lieutenant och erhåller i aflöning r3oo francs, kan sedan genom 10 grader slutligen utgå till högsta lönegraden iö,ooo francs. Samma förhållande är det med fortificationen.
Jag tror det vara mera likgiltigt, om man känner de personer, man har under sig, eller ej, och jmg vet, att flere store Fältherrar lemnat och vunnit batailler, utan att kånna alltför många af sina Subalterner. Det har blifvit anfördt, att flere Öfverstelöner, förr ån nu, innehades af personer, som ej gjorde sin tjenst, och som pa annat vis hade någon angenäm sysselsättning. Jag tror ej, att gamla missbruk bör kunna vara stöd för nya. Ett ytterligare skål mot den nya organisationen, år de många löner, som dragas från Arméen. Jag har trott det vara båttre, om Arméen fått 654 Den 24 Februarii, bibehållas i sitt förra skick, till och med med risque, att ej få så mångå Generals-personer; jagrtror att det ånrlå hade kunnat bära sig. Hår har blifvit taladt om, att det vöre nödvändigt stt hafva suppleanter för att ersätta när någon BVigadGeneral stupat. En sådan händelse har ej i, på långe hos oss inträffat, och vid en sådan möjelig olyckhåndelse skulle, då så många både af befäl och trouppe åro kände för skicklighet, suppleanter visserligen icke komina att fela, allraminst inom Svenska Arméen. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr von Francken, AugitJi: Ännu ej van att extemporera, torde mig endast tillåtas, att lemna Friherre Björnstjerna svar på sin fråga, om jag tror mig ha rätt i början eller slutet af mitt Anförande; emedan, i Friherrens tycke, skulle jag motsäga mig. Mitt svar är, att jag tror mig hafva rätt både i början och slutet, men beklagar, att Friherren ej behagat fatta mitt Anförande, hvilket jag ej anser mig behöfva återupprepa, sedan det flera dagar hvilat på bordet och der kunnat låsas, i fall Friherren ej ansett det under ett dylikt besvär.
I afseende på utte punkten, rör:de anslaget till farso - 300 Den 26 Maj e. m. ters och smittosamma sjukdomars botande, får ja", dock ulan att motsätta mig Hr Munck af Rosenschölds förslag, att anslaget bör användas ej allenast för sjukdomars botande, utan afven för deras motande, hvarom föreskrifter redan linnas både i hänseende till koppsmitta och andia menniskosamt kreaturssjukdomar, göra följande anmärkningar: I det vid propos. om statsverkets tillstånd och behof fogade prot.utdr. från Ecclesiastik-expedit. sid. 2 utredes, att utgifterna för farsoters och smittosamma sjukdomars botande öfverstigit anslaget 9000 r:dr med 2600 r:dr i årligt medeltal, hvilka måste af 2:dra hufvudtitelns besparingar bestridas. SundhetsColhm hade förra riksdagen föreslagit att öfverföra dessa utgifter på länen, hvarigenom bättre controll och mera besparing skolat kunna vinnas. Men som R. St. ogillat denna utväg, hade Colkm nu föreslagit, att de gooo r:dr måtte befrias från vissa utgifter, hvarigenom anslaget kunde blifva tillräckligt att bestrida icke allenast de dermed egentligen åsyftade kostnaderna, utan äfven den summa af 34o r:dr i medeltal för 5 år, hvarmed kostnaderna för medico-legala besigtningar öfverstigit anslaget dertill 3ooo r:dr.
Summa 241,834: 2. 9. — 55 — b) Sveriges enskilda Handelsoell Sjol arts-fond. Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Afgift till handelsoch sjöfarts-fonden 874,258: 45. Balans till år 1857: Balans från år 1855: Utgifter: Bidrag till fonden för Sveriges och Norriges gemensamma utgifter 104,072: 4. 1. För sjö-expeditioner reserverade medel 45,000: Till karantäns-kostnader d:o d:o 25,000: » karantäns-inrättningen på Känsö 12,429: 33. — Understöd för Svenska kyrkan i London 1,172: 40. —- Afkortningar och uppbörds-kostnader 11,388: 14. 2. För lotsoch båk-väsendet 6,532: 9. 10. » anskaffande af meteorologiska instrumenter 500: » elektro-magnetiska telegraf-verket 610,887: 8. 6. » optiska telegraf-verket 12,168: 42. 8. » Svenslc-Norska Tull-kommittéen 3,697: 34. 6. » d:o kommittéen för konsuls-väsendets ordnande 300: » inköp af böcker 1,500: Till uppmuddring af kofferdi-hamnen i Carlskrona 5,000: » Trollhätte kanal och slussverks ombyggnad 60,000: » Strömsholms d:o d:o 16,666: 32. — » uppmuddring af södra inloppet till Hernösand 6,666: 32. — Bogseringskostnader i Götha eif 1,884: 18. 4. Till protestantiska kyrko-rådet i Nantes 479: 8. — Sportel-ersättningar till General-konsuler, Kommerse-kollegii tjenstemän m. fl 18,333: 15. 9. Afskrifning: Inventariers värde 206: 32. — Balans till år 1857:
I anledning häraf får Utskottet yttra, att då de skäl, hvilka sålunda blifvit framställda för bifall till motionen synas vara väl grundade, och den anstalt Herr von Hohenhausen föreslagit tillika Öfverensstämmer med hvad redan, i afseende på ett särskildt fall, uti 5i §, RiddarhusOrdningen finnes föreskrifvet, rörande godkännandet af prsestanda för sökt introductiott under Riksdag, hvilket godkännande bör af Rid - Den 16 November f. m. darhmDirectionen tillkännagifvas i Riddarhusutskott, sorn åter anmäler sådant hos Ridderskapet och Adeln, Utskottet anser sig böra tillstyrka antagandet af ofvanberörde förslag, och att, i följd deraf, ett derefter lämpadt stadgande må i en särskild §. under N:o 16 införas vid slutet af första Afdelningen ntaf den för RiddarhusDireetionen föreslagne instruction, så lydande: Den Berättelse, som enligt hvad förr varit vanligt, alltid bör af RiddarhusDireetionen vid början af hvarje Riksdag till Ridderskapet och Adeln aflemna s, öfver hvad vid Riddarhusoch St if t s Ä render nes förvaltning sedan sisla Riksdag sig tilldragit, äfvensom Directionens memorialer i andra 'ämnen , hvarom Directionen önskar antingen, att Ridderskapet och Adeln underrätta, eller att dess förordnande, i ett eller annat afseende inhämta, skola af Directionen ingtfvas lill RicldarhusUlskottet, som derefter insänder samma Betänkande eller Memorialer till Ridderskapet och Adeliij åtföljde af Utskottets Utlåtande deröfver, Hvarjemte Riddarhusutskott, till vinnande af mera tydlighet, hemställer, att orden i 12 § 1 Art. af nämnde instruction, att till Ridderfhapet och Adeln inkomma, må förändras till: ait genom RiddarhusUtfhottet må till Ridderfkapet och Adeln inkomma; hvilket allt till Ridderskapets och Adelns vidare pröfning vörd - Bil. till fiidd. o. Ad.
Den norsku Iwiunan kommer att brgta vagen icke blott for sig utan iifren fiir sina. svenska systrar, ty nar nrbetet L.r upptaget och genomf3rclt i grnnnlandet, ken det ej a m a t Bu pdskynda en reform iifren hos oss. Endnst ett beslut fattades p&amp; motet, llilmligen ntt till sarntliga representernde foreningar sanda ett nf fru Sjostein formuleradt f6rslqg till allmiin snmma.nslntning af alla kvinnosaksm. fl. fijreilingar till ett stort D landsforband s. Fiirslaget sknlle sedan afgoras rid niista)) landsmode n. T i 1 sist firades en stor atkkedsfest, hvari 164 darner deltogo. Genast frBn forsta stunden usr stiiluni~igeli den angeniimaste, ~nunter ocli glad. Tal omvadade rued sAnger, till Iivilkn tie tryckta orden roro utdelade. Vid tolftiden pS natten forklarade referentea, att icke mindre Bn 45 tal afhdllits! Niinga bland deem voro bide Iivickn och fortriiffligt framsagda. Afven de svenska deltagarimorna fingo sin siirslrilda, symerligen hjartliga skll, som af inig besrarades rued en ijnslcau, att norska och svenska lrvinnor kunde lromma sammnn mer, och lued en slrll for &gt;) karlek mellan de bdda sjalfstiindiga folken)), livarefter 2Du gamla, du f r i s k n ~ p % stdende fot afsjongs af de forsamlade. Frokea Gina fi-og foreslog diirefter en skdl for ett allmiint nordiskt x kvindesagsmoden, hrilket forslng rann stor anklang. X5.r) &gt;Landskvindesagsmiidet~ oppnades, sade friikeu tlmnlie Ha.~zse, i sitt halsningstal, att den 4: e aug.
Den 28 Junii /, m, nas genom en försigtig hushållning, det alltid måste vara af vigt , att främja de productiva näringarnes trefnad och tillväxt; och man bar såsom en följd deraf anseit Manufacturer och Slöjder förtjena hägn och uppmuntran, ej allenast för den directa nytta de tillskynda Staten, utan äfven i anseende till deras verkan på Rikets öfrige näringsgrenar. Vid frågan om förändringar i de hushållsanstalter, som blifvit vidtagne till förmon för den inhämska industrien, har raan derföre trott den största varsamhet nödvändig, och man har funnit orådligt, att under tillämpning af osäkra theoder i Statshushållniagsläran, åt slumpen öfverlemna Rikets vigtigaste inieressen, och att lättsinnigt blottställa detsamma för vådan af misstag, hvilkas följder i en framtid ej stått att afhjelpa. Man har ansett det ej utan obillighet kunna fordras, att den Svenske Slöjdeidkaren , hvilken haft att strida emot alla de svårigheter, gom äro oundvikeliga följder af en mer och mer försämrad credit, ett osta, digt Penni ngeverk och en vacklande växelcours, skulle under en tillåten införsel af andre länders Fabrikater emot en sådan skälig afgift, sorn ej lockade till Tullförsnillning, kun. na underhålla medtäflan med den främmande Fabrikanten, hvilken, utom andre fördelar framför den Svenske, alltid kunde, uti den hos nationen rådande smak för allt hvad som är utländskt, äga säker borgen för en lätt och förmonlig afsättning. Då man eftersinna!, att en till införseln tillåten, men Tullen undansnillad vara med vida mindre svårighet änden lör. Den 28 Junti f. ml 221 buaöa och hemliga inpracticerade, kan undgå den controll, sorn i bägge desse faii är nödvändig, så framt ej vägen skall lemnäs öppen för missbruk och underslef, dem vinningslystnaden aldrig lärer underlåta att försöka, har man med skäl befarat, att en medgifven införsel emot hög Tull eller emot sådane afgifter, som voro afpassade efter den inhämske
Huru detta ändamål åter väsendtligen motverkas i de fall, då sjörättsmål till behandling upplagas vid en icke permanent domstol, har jag trott vara af Utslct till fullo ådagalagdt. Bland de skäl, som åberopats emot de af Utsk:t i nu l'örev:de hänseende föreslagna bestämmelser, förljenar det skäl otvifvelaktig! mycket afseende, som stödjer sig på lagens allmänna stadgande att hvar och en skall i tvistemål instämmas till den rätt. hvarunder han sitt bo och hemvist har. Utsk:t har emellertid visat i huru vidsträckt mån man funnit nödigt och lämpligt att frånträda den allmänna grundsatts. som i nämnda stadgande uttalas. Då R. Sl:r vid 1823 års riksdag hos K. M. anhöllo, att sjötidls-rätterne måtte upphälvas, samt de mål, hvilka tillhört dessa rätters handläggning, till pröfning och afgörande upptagas antingen af rådstufvurätt i städerne eller af närmaste häradsrätt å landet, blef en särskild komité för behandlingen af denna fråga tillsatt. I öfverensstämmelse med det af samma komilé afgdna Betänk, förordnade K. M. i Nådig kungörelse af d. 7 Maj 1831, att sjötullsrälterne skulle indragas, och de åligganden, som tillhört dessa domstolar, ensamt på rådstufvurätterne öfverll y t las. Uti de sedermera tid efter annan förnyade seglations-ordningar, förordningar till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, och sednast i den år 1860 utfärdade tullstadgan, barock den bestämmelse bibehållits, att mål, som angå förbrytelser mot dessa lörfattningar, skola upptagas vid rådstufvurätt i den stad, der förbrytelsen skett, eller, om den timat utom stads jurisdiktion, vid rådstufvurätt i närmaste stad; och under den längre tid, som dessa föreskrifter varit gällande, har, mig veterligen, icke någon klagan deröfver försports eller något förslag till ändring deri blifvit framstäldt. Den 17 September e. m. 375