Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att derunder misslyckade infall, barnsliga kitsligheter, snart nog också rama grofheter56 undfalla dem bägge, kan mindre förvåna, än att Kellgren, icke nöjd med att utmåla motståndaren såsom en galimathisk fantast, tillåter sig chikanera honom ej blott för hans ungdom och släta umgänge, ja för hans egenskap af Student, utan äfven med de directaste antydningar om utsväfvande seder – i en punkt, der Kellgren visst icke gjort sig berättigad till moralpredikant57. Lustigt förefaller, att minen af en stor och afgörande öfverlägsenhet i ålder, liksom i umgängskrets, här antagen af Kellgren mot den fyra år yngre Leopold, är alldeles densamma, som längre fram antogs af Leopold mot den tre år yngre Thorild. Föröfrigt har denna tvist sina synnerligheter. Ej nog dermed, att, ehuru bägge förde den anonymt eller såsom icke varande sig sjelfva, enhvar genast ändå tog den andre uppenbart för hufvudet såsom talande å egna vägnar (så Kellgren strax i sin första svars-bit); bägge betygade tillika, midt under stridens förlopp, i hvar sin nummer med utsatt namn sin ledsnad öfver den, sitt missnöje öfver sina försvarares sätt, och sitt beslut att med tyst förakt låta dessa munhuggas bäst de ville; hvarefter kifvandet ånyo lika obesväradt fortgick. Det hela är ett det åskådligaste prof af den vittra Kritikens dåvarande puerila tillstånd. Endast derföre har jag här så utförligt berättat om en skriftvexling, hvilken, så haltlös den än var, kom att jemväl i Thorilds historia intaga en vigtig plats. Den väckte nämligen tidigt hans förtrytelse öfver ett granskningssätt, som bestod i ett så lumpet kalfatrande af hvarandra; och den gjorde honom, för en tid, i samma mån till Leopolds vän, som den, för en tid, gjorde Kellgren och Leopold till ovänner. Svagheten af en sådan Kritik, så omogen i sina omdömen öfver företeelser af samtidig svensk vitterhet, kunde ej bli sig olik, när den någongång företog sig att bedömma den äldre tidens. En i Upsala under Professor Svedelii tillsyn utgifven och försvarad
Enligt det ena transsumtet af underdåniga revisionsberättelsen, hvilket rörer, bland annat, Karlskrona stations räkenskaper för sagde år, hafva Revisorerne, som vid granskning af stationens kassaräkning inhemtat, hurusom å Karlshamns kastell under revisionsåret funnits förlagd en garnison af Kommendant, en underofficer, 13 marinsoldater och 4 båtsmän, samt att kostnaderna för samma kommendering, utom för Kommendanten, hvilken af fjerde hufvudtitelns anslagsmedel aflönats, uppgått till omkring 3,01)0 R:dr, ansett sig vid det förhållande, att nämnde kastell, efter hvad dess förrådsredogörelser gåfvo vid handen, befunnes i ett så föråldradt skick, att det icke syntes vara med god hushållning öfverensstämmande, att staten fortfarande skulle vidkännas några kostnader för detsammas garnisonering, icke sakna anledning till den hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Majit i underdånighet göra anhållan om ifrågavarande garnisons indragning. I anledning af denna framställning och för den händelse Eders Kongl. Majit skulle i nåder besluta, att Karlshamns kastell ej vidare bör underhållas i och för det ändamål, hvartill det ursprungligen varit afsedt, anser sig Förvaltningen böra instämma — 325 — i Befälhafvande Amiralens underdåniga tillstyrkan, att den å kastellet förlagda garnison må indragas; dock torde i sådant fall och intilldess den å kastellet befintliga artillerimateriel m. fl. effekter hunnit derifrån förflyttas eller blifvit på annat sätt disponerad, böra å kastellet, utom uppbördsmannen derstädes, qvarstadna en underofficer samt fyra man af marinregementet, i och för bevakning samt rodd m. m. Enär af de å kastellet varande persedlar och effekter en del måste anses tillhöra Flottan, men andra åter stå under Eders Kon il.
1 Sami. 1 Af A. a Haft. IQ. 2 Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse N.-o 6t. de af Kongl. Majit hvarje år i Nåder fastställde arbetsplaner fordrade, Directionen vågade hoppas, det Kongl. Majit så mycket hellre skulle täckas fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å nödvändigheten att på föreslaget sätt bevilja medel till Elf-farts-förbättr.ingens och dermed sammanhang egande arbetens oafbrutna fortsättning och fullbordan, sorn dessa arbeten voro i ovilkorligt samband med Götha Canals ändamål och gagn, samt dröjsmål eller uppskof med arbetet utöfver den beräknade tiden ökade kostnaden och minskade tillgångarne för det hela, åtminstone genom nödvändigheten alt länge bibehålla och aflöna den för desse arbeten och förråd m. m. oumbärliga tjenstemanna-personal, samt att vidkännas andre utgifter, hvilka i allmänhet voro ungefärligen lika betydlige vid ett mindre, sorn vid ett större arbete af denna beskaffenhet, oberäknad! den, af ett utdragande på tiden med arbetets fullbordan, äfven menliga omständighet, att derigenom i betydlig mon aflägsnades det ändamål, som med Götha Canal varit afsedt och för hvars fullkomliga uppnående derjemte ännu återstod att bringa Trollhätte-Canal och Slussverk till lika dimensioner med Götha Canal: ett arbete, hvars fortskyndande och verkställighet numera, efter framskridandet af Segelleds-förbättringarne på Götha Eif och vid Wenersborg, syntes vara af ökad nödvändighet. Kongl.
Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 2t Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående iagltagelser till förekommande af omtryckning utaf vissa handlingar, tillhörande Bihanget till Riks-Ståndem protocoll. S. A. K. lius E. K. M. få Rikets Ständer härmed i underdånighet anhålla, alt, 668 Exedilions-Utskotlets Förslag lill und. Skrifvelse > N.o 3o4- vid. aila de tillfällen, då, på allmän bekostnad, tryckas handlingar af den beskaffenhet, alt de kanna ifrågakomma till intagande uti Hillänget till RiksStåndens protocoll vid nästinstundande Riksdag, sådant mätte, genom vederbörande, som få sig uppdraget denna trycknings ombesörjande, varda Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret tillkännagifvet, på det att tillfälle må beredas att, på samma gång, som tryckningen af berörde slags handlingar verkställes, deraf låta afdraga och för Hillänget aptera det af Rikets Ständer bestämda antal exemplar; och kommer kostnaden för denna senare tryckning att af Riksgälds-Contoiret serskildt betalas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 April 1841. Uppläst och gotl känd t hos Ridd. oell Aciein den 19 April i8,£t. Återreroitteradt af Preste-Ståndet den 21 Beslutet uppskjutet af Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 ■ (Se Expedilions-Utskottets Memorial N:o 45 samt här nedanföre upptagne förslag till underdånig skrifvelse N:o 321.) Expeditions-UIskoltcts Förslag till und. Uppläst och goclkändt hos Ridd. och Adeln den 19 April 184 Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag för utvidgandet af en läro-anstalt i staden Strömstad.
Ty jag vet ju, att en gång skall jag få säga dig farväl – när du läser, hvad jag nu sitter och skrifver. Då skall du kanske älska mig en smula igen, och det är så bittert, så bittert att tänka på, att jag då ej kan få borra mitt hufvud, ned i din famn och känna dig smeka mig. Och ändå är det som den högsta lycka, när jag tänker därpå. Och om vår lilla gosse får lefva, skall du aldrig låta honom veta, att jag icke kunde göra dig lycklig, blott att jag älskat dig mer än någon annan har älskat dig. Tala med honom ibland och säg honom, när han blir så stor, att han kan förstå det, att hans mamma var en liten svag kvinna, som inte passade någon annan stans i världen än hemma hos dig. Din egen hustru Gertrud.» Efterskrift. Det har gått lång tid, sedan jag första gången läste detta bref. Åtminstone har denna tid synts lång för mig. Jag vet väl, att vi nu hafva midsommar, nordens vackra midsommar, och att det alltså endast är några fattiga veckor, som gått. Och dock tycker jag, att jag lefvat här ensam i många år med skogen kring min skärgårdsstuga och hafvet, som slår upp mot stenarna under mitt fönster. De dagar, som gingo sedan jag läst min döda hustrus bref, kan jag nog aldrig komma att minnas. Jag minns blott, att den gamla tjänarinnan en morgon fann mig liggande på golfvet i hennes rum, med hufvudet mot sängkanten, och att ej långt därefter afslutades skolan, och jag reste bort. Det var ingenting som hade händt, ingenting annat, än att jag lärde mig känna, att jag nu var en barnlös änkling, som hållit lyckan i min hand och klämt henne sönder mellan mina ovarsamma händer. Här ute sjunger hafvet sin sång. Jag går här och tänker om igen hela mitt förflutna lif. Ingenting finner jag att säga, som kan gifva mig ro, och jag har aldrig försökt att försvara mig mot de anklagelser, som ingenting kan få att tystna. Men det känns inom mig, som om någonting veknade och smalt, jag trifs i denna natur, som är så växlande, ombytlig och strålande, jag tycker, att jag trifs med människorna också, och jag finner dem alla så lyckliga. Hvad jag själf genomlefvat, kan icke berättas med ord.
Då fastighetslånen dessutom lemna Banken en mycket större säkerhet än discontlånen, kan jag icke annat än högeligen tillstyrka bifall till Utsk:s förslag i delta afseende. Frih. Cederström, Jacob: På förmiddagen förklarade ledamöter, som voro emot utlåningen i andra grenar af Bankens fonder, att af alla Bankens säkerheter dessa voro de yppersta och bästa. Nu vilja de deremot minska dessa ypperliga säkerheter med några hundra tusen r:dr, eller, efter beräkningen, med en million, hvilket skulle komma att falla sig ganska svårt för Sveriges jordbrukare. Jag hade trott, att denna fond, långt från alt minskas, borde snarare successive ökas. Jag hade föröfrigt hoppats, att della lånebeslyr hade blifvit skildt från Banken, dä man icke mera behöft lala om till huru mänga millioner denna lånefond kunde få växa i en framlid, utan sådant fick bestämma sig sjelf i Den 12 April e. m. 347 den mån capitalafbetalningar och räntor inginge. Emedlertid får jag nu reservera mig emot all inskränkning i det anslag Utsk. för denna gren af lånerörelsen bestämt och begär propos. till bifall å betänk. Det af Hr von Troil framställda förslag att supplera denna lånerörelse genom hypotheksföreningar m. m., anser jag icke leda till något verkligt resultat och vara vida mera vådligt för Bankens säkerhet, än någonsin den nu ifrågavar. fonden. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Redan vid betänk. J\T:o 29 har jag reserverat mig emot den föreslagna tillökningen å faslighelslänen. Jag har stridt emot denna belåning, under det alt Bankens ställning icke var bättre, än alt den saknade utvägar att på rörlig pant och på hastigare omsättning kunna utlåna sina penningar. Det är först vid brist på sådana, och då öfverflödiga tillgångar finnas, som en Bank bör nedlägga sina capitaler i fastighetslån. Vid betänk.
Lill afgörande Riddarhus-Utskottets, sedan den 22 September pä bordet hwilande, Förslag lill en förändrad Riddarhusordning. §. §. 1, 2, Z upv^stes och bifölloS. Wid Den 2 Oetober. ZZi Wid §. 4, hwaruti mot slutet stadgas om förmyndares ratt att utfärda fullmagt frägade: Grefwe U-Ulini-, llmllr, om meningen more att ett Fruntimmer som more tillförordnad förman dare för en Lufwudman, äswen ffulle anses berättigad att utfärda fullmagt, eburu sjelf oberättigad att intaga nägon Atts Säte. Swarades af Herr Baron och Landt-Marffalken, att den princip bär blifwit följd syntes wara den. att hwi'ken som hälst Lagen i allt annat tillerkände Förmyndare-rätt, äfwen borde kunna i detta fall utöfwa densamma; hwarefter Herr Baron och Landt-Marskalken uppläste den uti Utskottets, särskilta Memorial wid denna 8. anförde förklaring. Uppå gjord Proposition, blef 4 §. af Projectet gillad. 8. 5 Bifölls. §. 6 upplästes. I anledning af sednare momentet deraf, hwaruti stadgas: atr om Adelig Älk pä Swärdssidan ingär under farande Riksdag, dör Lull m ägt ig uppbära att in nehafwa G^te för donsamma , utträde sig Grefwe Kalting: Det ^praxis förr bade warit sadan, att eburu en Ett under Riksdagen utdödde, leböll likwäl Fullmägtigen för densamma sitt rum med full Riksdagsmanna-rätt intill dest Riksdagen slutades. Han hemställde om icke sä äfwen nu borde stadgas, och erinrade, att >om Fullmägtigen genom Alteus utaäna. upphörde att hafwa
Jag fär derföre än ytterligare lika wälmenk som förra gängen föreflä och anmana Ridderskapet och Adeln, att wiptaga nägre sä kraftige utwägar, sä ott ben som har penninge - förmögenhet blifwer lika säker om oqwald besittning af sin Lagliga och ärligt fängna förmögenhet, som ben, hwilken har Jord eller sä kallad Fastighet, hwilken icke hwarken kan sjunka eller brinna. Ty att wilja skydda en Rikets PenningeStockS Realisation eller rabatts-systcmer, under maneelcn af Conjunctur är sä falfft, som om jag skulle Utgifwa Reverser eller Cautivner till mängdubbel storlek eller Summor, än hwad Allmänheten skäligen kan »veta eller tro mig äga; icke kan jag dä skylla pä Conjuncturen, att jag icke med Contante penningar kan infria hwarken Reverser eller Caukioncr, utan bör betta fä namn af obetänksamhet, och kan hända bebrägeliga handlingar. Säkerligen mäste Riks»Stänben med mera warsamhct och redligare uppsät, atk göra rätt för de skulder de sig nu ätaga ^ än torde Hända hitintills har skedk; och att winna bet äsyftabe ändamälet att fä nägra Län.Summor, tror jag den garantle jag förra gängm Hade äran göra, är ben De» 14 September. gyr enda, samk om mitt dä gjorda anförande nu äler blifiver uppläst, forde Ridderskapet och Adeln tilläta, att Propositionen i Conformite dermed af Herr Erefwcir och Landt-Marskalken mätte fä göras. Herr von 8cliu!t26nlieim,I)Lvist. Jag kan icke annorlunda erindra mig, än atk hvarje anmärkning wid det först afgifna Läningsprojectct, blifwit af Högloft. Stats-Utskottct i det sednare Protocolls-Utdraget upptagen och beswarad; ehuru ingen personligen blifwit nämd, och icke timsten klifwit utförd pä sätt, som emellan Opponenter och Respondenler wid Academier öfligit är.
Palmstjerna biträda min åsigt, alt det icke allenast icke vore lämpligt, utan rent af förkastligt, att låta del för sjenstemän, som tjenat i 30 år, bero af opinionens vindkast om de på gamla dagar skola erhålla ett lämpligt understöd för sin bergning, då krafterna svika, samt alt Gr. Lagerbjelke delat denna tanka. Om dessa Hrr kunna sägas handla likstämmigt med den omförmälda Riddaren af La Maucha, så underkastar jag mig gerna samma omdöme. Beträffande i öfrigt den förklaring, som Frih. Palmstjerna gifvit åt andra delen af sitt amendement så finner jag densamma tillfredsställande och skall ej motsätta mig att §:n blir sådan som han densamma föreslagit. Hr Freidenfelt: Jag vill icke länge uptaga tiden, utan endast förklara, att jag ingår på den förändring som Frih. Palmstjerna föreslagit, eller att lefnadsåldero må bestämmas till 55 år i st. f. 50, samt gör det tillägget att tjenstemännen skola troget och väl hafva upfyllt sina åligganden. Hvad Frih. Cederström behagat orera om Don Qvixotteri, forsenar ej svar. Frih. Stjernstedf: Ehuru det väl torde vara gifvet på förhand, att den förändrade lydelse af denna §, som kan komma att beslutas, endast kan komma att hafva verkan på framtiden, torde dock i dagens prot. böra intagas att den nu gällande instruktionen fortfarande tillämpas på de nuvarande tjenstemännen vid Riddarhuset, och att hvad i dag beslutas fnljakteligen endast har afseende på kommande tider då nya tjenstemän antagas. Ofverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde, att Frih. Pamstjerna yrkat bifall till Utsk:s förslag med den förändring, ali i st. f. deri ut - 150 Den 26 Maj. förde ”50 års ålder” skulle intagas ”55 års ålder” samt att, efter orden ”Riddarhusets ordinarie stal”, skulle tilläggas: ”samt till R. o. Ad:s och Direkhns belåtenhet sina åligganden upfyllt;” alt dernäst Frill.
Finns någon, som likt mig undrat, hvarför egentligen tidningar föra en » Rättegångsoch polisafdelning »? Kan någon publicisteller juristfru gifva en upplysning, huruvida den afdelningen måste förekomma? Nog vet jag, att det finns en klass af tidningsläsare, som hufvudsakligen studera den spalten. Men är det därför nödvändigt att alla större och smärre » mål » skylta i bladet, för att ej tala om hur tidningarna, äfven de af rang, kunna under månader servera spaltlånga referat från domstolarna, när någon » celeber » process förekommer. Det senare har väckt, min och äfven andras leda. I humanitetens namn frågar jag: Skulle ej en person, som suttit på de anklagades bänk, lättare upprättas, om ej alla tänkbara detaljer ur hans förhållanden, sanna och osanna, komme till hela världens kännedom? Hur många gånger ha ej osanna rykten af illasinnade; eller tanklösa personer gjort om intet människors framtid och lycka, äfven sedan domstolen kanske fällt ett frikännande utslag! Några gånger har jag sett unga människor omöjliggöras genom att » ha stått i tidningen » för någon ej alltför stor förseelse, som faller under lagens bestraffning, och jag har sett föräldrars förtviflan däröfver. Flere gånger har jag tänkt framställa den fråga jag nu gjort, återstår att se, om någon besvarar den. Säkert har pressen härvidlag ett tungt ansvar. Och säkert borde vi alla, hvar i sin stad, tänka: &gt;Haf tand för tungah Spectator. o En svenskas framgång vid utländsJet universitet. Vid nyligen uti Newham college, Cambridge, företaget val tillföll det stora MariaKennedy-stipendiet å cirka 1,500 kr. en svenska, fröken Anna Paues. Stipendiet är det högsta Newham college har att gifva och är afsedt för själfständigt vetenskapligt arbete. Fröken P. är den första utländing, som lyckats tillkämpa sig detta mycket eftersträfvade pris och öfver hufvud taget den festa som vunnit det på grund af utmärkta kunskaper inom engelska språkvetenskapen. Fröken P. är en af Wallinska " skolans studentskor, afiade förra året » Bachelor of Arts » - examen vid Cambridge universitet och studerar för närvarande uti Heidelberg. &gt;Delsbostintans&gt; bröllop.
Majit derefter, med afseende å de uppdagade förhållanderna, täcktes vidtaga de förändringar häruti, som på Kgh Majit bero, och af Kgl. Majit kunna anses med billighet och rättvisa öfverensstämmande. R. H. Ständers egen upplysta pröfning, varder detta emedlertid vördsamt understäldt. Stockholm d. 29 April 1825. Ankom den 10 Maj ig2g. Utlåtande, rörande väckt fråga om ny delning efter hemmantalet af sådana ä utmark belägne och vid förut verkställde skiften ej särskildt afsedde Myror, hvarifrån gödningsämnen kunna hem t as. I^ifesdags-Fullmägtigen från Vester Norrlands Län, Nils Strindlund, har uti ett» Besv och lik on. Utsk. Betänkanden. lian Hederv. BöndeStåödet, till Utskottet t-emitteradt Memorial föreslagit: att, då först tinder en sednare tid den upptäckt blifvit gjord, att myrjord är till gödning, i synnerhet å nyodlingar, tjenlig, oell den fördel, soto deraf kan hetntas, således icke bi ifvit tagen i beräkning vid de under en framfaren tid skedde skogsdelningar i Rikets norra provinser, hvaraf följt, alt My~ irome blifvit ansedde lika med annan ofruktbar mark och stundom, i ett Bylag satotoantagne, tillfallit något visst hemman, det tnåtte alltså, Utan afseende på den fastställelse, soto å slike delningar tillkommit, hemmansegare i en by berättigas, att, emot Utbyte af annan jord och särskildt upplåten afbriikningsrätt å visse skogsskiften, erhålla del i de tnyror, sorn någon Granne blifvit tilla g d e utöfver skattläggningen och by amälet för hans hemman, samt förty en allmän j^mnfening i detta afseende byens delegare emellan företagas.
Visserligen har Officern vid Art. måhända beräknadt som en ersättning, lika med Officerare vid Lif-och Hus-trupperne, lått rang framför Officerare af arméen, men hvarje militär vet, att det är mera en chimére än någonting verkligt, ty om en Art.-officer söker transport till ett reg:te inom arméen, så får han icke bibehålla sin tur, utan inträder såsom den yngste inom den grad han innehar. Olika i detta hänseende hafva åsigterne varit, vid frågan om att belöna de af arméens Officerare hvilka underkastat sig samma kunskapsprof som Art.-officern. Desse hafva nemi. som belöning derföre erhållit inträde i General-staben och i allmänhet en mycket hastigare och vigare befordran än Art.-officern någonsin kan hoppas vinna. Ar delta rätt, är del billigt? Då jag trott mig nu, genom ett obestridligt faktum, hafva visat att Art., långt ifrån att ega fördel framför andra korpser i avancement, får vidkännas motsatsen, eller står i ett mindre gynsamt förhållande än den öfriga arméen, torde det tillåtas mig öfvergå till den andra frågan, — den om lönesättet. Det visar sig af Art.-komiténs betänk:de, att Art:s Officerare äro sämre lottade än deras vederlikar vid Gardes-reg:t:ne, delande med dem samma olägenheter, som garnisons-tjenstgöring alltid åstadkommer, nemi. att icke medgifva möjligheten af att kunna skaffa sig en ekonomisk existence; hvilket endast kan ske medelst biförtjenst. Uti vårt brödrarike, som ligger oss närmast för jemförelse, har man betraktat Art.-officerns ställning helt olika. En Reg:ts officer vid Norrska Art. har ungefär 1000 r:dr mer, än en af sam ma grad vid våra Art.-regt:n, en äldre Kapten, circa 700 mer än hos oss och en Löjtnant 200 r:dr. Man har der insett att Art. behöfde och förtjenade en större ersättning än Officerare af andra vapen och hafva också derföre de Norrska Art.-officerarne ungefär 20 proc. högre lön än arméens öfrige Officerare.
Majit läcktes, efter föregången pröfning deraf, låta, med upphäfvande af hitlits gällande Författningar om Prestval, en ny Prest va Is-förord n ing i nåder utfärda. 7 Art. 4a och /\5 §> a^' heroid.: förslag innehålla, dels alt hvarje väljandes namn skall vin valförrättningen två gånger ljudeiigen uppropas, samt alt, när omröstningen är slutad och hvarje Profpredikant; röstetal blifvit d bägge hängd erne utförd t, skola de såsom justerade anses och underskrifva», dels att valförrättare!), som jemte Kyrkorådet intager ruin i Chevet, bör anmoda församlingens sex män eller äldsta, att i Choret framträda, lill biträde vid upplysningars meddelande och verkställande af de föreskrifter, hvilka för ordnings bibehållande under förrättningen nödige pröfvas. Vid sådant förhållande, och då de »lägenheter Herr Doctor Ruur Önskat afhuipne, genom den nya Prestvais-förordningen, hvilken ofördröjeligen torde komma att tili allmän efterlefnad kungöras, lära blifva undanröjde, ause Utskotten icke lämpligt tillstyrka Rikets Ständer att besvära lionel. Majit med underdånig skrifvelse, i detta ämne, utan hemställa, att de af Herr Doctor Ruus gjerde framställningar icke md till någon åtgärd föranleda. Hvad angar Johan Ben tssons och Eric Ericssons förslag, att rösträttighet borde elier förmedlade hemmantalet' beräknas, sä, enär Rikets Stäuder, vid sist!.