Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är just 71 §:n Reg.Ftn; men för det alt denna § är tillämplig och skall tillämpas vid alla bevillningsfrågors afgörande, der R. St. äga att ensamme besluta, följer icke, att samma § äfven skall utsträckas till ekonomiska frågors afgörande. Ekonomiska frågor kunna komma till afgörande af hvilket Utsk. sorn helst. Grundlagen stadgar att om Stånden besluta, att ett mål skall skickas till något Utsk., dit det icke hör, i nnledn. al Utsk:s namn, så skall detta mål der behandlas, dock utan att förföra dess egenskap och inre natur. Således om t. ex. vid en riksdag Gunst.Utsk. hade ensamt slutat alla sina göromål, men öfriga Utsktn vore mycket sysselsatta, och någon större ekonomisk fråga återstod till behandling; så kunde Stånden remittera densamma till Const.Utsk., som vore förbundet att densamma handlägga, utan att frågan förlorade sin egenskap af ekonomimål, derföre att frågan blifvit af Const.- Utsk. behandlad. Samma casus inträffar, nar sakens natur föranleder Bevilln.Utsk. att behandla äfven den ekonomiska delen af t. ex. tullbevillningsfrågan. Deraf att Bevilln.- Utsk. behandlar den och framställer sina åsigter till Stånden följer icke, att den delen af frågan, som är ekonomisk, förändrar sin natur. Sådan är frågan i sin enkelhet beskaffad, och så hafva R. St. förstått grundlagen från första början af densammas tillämpning. Så har dtn starkaste pa19 H. 27 210 Den iG Januari f. m> tronen för förbuds-systemets afskaffande, nemi. Hr Wolrath Tham i lifstiden, erkänt, att oaktadt frågan behandlas tillsammans med bevillningsfrågan, så skall likväl den ekonomiska delen afskiljas i fråga om sjelfva beslutet. De starkaste ifrarne för afskaffande af fo'i buds-systemet hafva aldrig förnekat, att den delen af frågan är ekonomisk. Så visar erfarenheten, och så visar grundlagen mycket klart och bokstafligen. Hr Lagerhjelm:
Den värde talaren har vidare ordat derom* att innan nederlagsplatsen på Slitö kunde blifva islåndsatt, så fordrades dertill sfoia capilaler, men han trodde icke att i Sverige funnes personer, som kunde nedlägga capitaler derpå. Jag erkänner visserligen, alt Sverige är ett fattigt iand, der capitalförmögenheten icke är så stor, som i många andra rikare länder; men jag tror dock, alt allmänna erfarenheten vitsordat, att när fråga är om ett föremål, deraf allmänheten kan vara förvissad om en betydlig vinst, så saknas icke personer, som derföre vilja använda sina capitaler. Jag tior således, att om den ifrågavar. rättigheten Jemnades Slitö, skulle det finnas många, som derpå ville nedlägga sina capitaler. Samme talare har äfven erinrat derom, att det kunde falla England in att vid Slitö bilda flera industrinederlag och nedlägga stora capitaler samt sedermera, under sken af att Englands industri hade så stort intresse derstädes, vilja tillegna sig ön; hvarjemte blifvit framstäldt, att det äfven kunde falla Rysslands Kejsare in, att der inrätta sådana industrinederlag, — jag tror att de supponerades för ett värde af millioner rubel, — samt alt sedan, under förevändning att skydda Ryska industriens rätt, vilja bemäktiga sig ön. Enligt dessa uppgifter lärer det vara uppenbart, att då både England och Ryssland ville tillegna sig ön, så skulle, just i anseende till dessa Staters olika intresse och då det ej heller kunde vara förenligt med de öfriga Europeiska makternas fördel att England eller Ryssland blefve ägare af Gottland, det blifva så mycket lättare för Sverige att bevara denna dess besittning. Jag tror visserligen, alt det fordrades att Slitö befäslades; men efter hvad mig blifvit sagdi af personer, som hafva ganska noggrann kännedom derom, skall kostnaden för ställets befästning vara så obetydlig, att den nästan gjorde sig sjelf, ifall nederlagsrätten beviljades.
St:s föreskrift, redan är återbetald. Slutligen anser jag mig icke böra underlåta att vid detta tillfälle framställa den lyckliga förkofran, hästafveln, enligt de underrättelser StuteriÖfverStyrelsen årligen erhåller, under sednaste decennium vunnit, för att derigenom visa, att de statsbidrag, som för denna angelägna näringsgren anordnats, icke blifvit fruktlöst bortkastade. Såsom bevis härpå vill jag blott anföra resultatet. Cavalleriets och Artilleriets reinontering, hvartill för 10 år sedan användes Danska hästar, i Skåne till T% och i öfriga provinser till minst hälften, har under de sista åren kunnat verkställas i öfra delen af landet uteslutande med inhemska hästar samt i Skåne med tillhjelp af högst TL Danska; hvarjemte ett lika ovedersägligt bevis på liästafvelns förkofran är det förändrade förhållandet med importen och exporten af hästar på Danmark, hvarifrån, med få undantag, den egentliga införseln till Sverige verkställes. Denna import uppgick 1822 till 5g6 st., 1832 endast till 71 st.; hvaremot exporten år 1822 var endast g, men år i832 56 hästar. Jag är således fast öfvertygad, att om den uppmuntran, hästafveln hittills åtnjutit, än ytterligare fortfar och utsträckes, den tid snart skall inträlfa, då antalet exporterade hästar icke allenast skall uppgå till utan äfven öfverstiga antalet af dem, som till landet införas. Lades på bordet. Hr Nordenanckar, Gust., uppläste följande: Före i83o var stadgadt, att skattskyldige, som ej infunno sig vid hvarken första eller andra uppbördsmölet, skulle derföre böta 12 sk. Vid nämnde års Riksdag upphäfdes detta stadgande — som orden lydde — på försök. Följden deraf har blifvit, att numera ganska få infinna sig vid uppbördsstämmorna. Orsaken lill deras uteblifvande ar sällan brist på penningar, utan i de flesta fall, att de anse Den a4 Februari i. 135 sig ej behöfva besvära sig med att resa lill mötet.
Vid sådant förhållande och med fästadt afseende å dels den nytta för det allmänna, som vunnits och vore att förvänta af den i hufvudstaden utaf Doktor Sandahl, inrättade Medicopneumatiska anstalten, dels den betänkliga förlust, som skulle uppkomma genom denna inrättnings indragning, samt slutligen den omöjlighet som förefunnes för enskild person att, ulan offentligt understöd, upprätthålla densamma, har motionären, under åberopande tillika af hvad i sådant hänseende blifvit af Svenska Läkare-sällskapet tillstyrkt, hemställt, alt Rikets Ständer måtte såsom understöd för nämnda anstalt bevilja ett årligt anslag af 4,000 R:dr, med vilkor att anstalten ställdes under tillsyn af Sundhets-kollegium, dit föreståndaren årligen borde rörande inrättningens verksamhet afgifva berättelse, äfvensom alt vid anstalten dagligen, i mån af behof, lemnades 4 fribad åt fattige. Ulan alt vilja bestrida alt den anstalt, om hvars understödjande med statsanslag Iråga nu blifvit väckt, må hafva åstadkommit lyckliga resultater i åtskilliga sjukdomar och således utöfvat ett välgörande inflytande i medicinskt hänseende, anser likväl Utskottet densamma icke kunna hänföras till sådana allmänna institutioner, hvilkas upprätthållande det kan åligga Staten att besörja och Utskottet får derföre afstyrka Rikets Ständers bifall till Herr Isbergs ifrågavarande motion, 8ö:o. Riksdagsfullmägtigen J. Bergström från Kopparbergs län har, uti en från Ronde-Ståndet till Utskottets handläggning remitterad motion, N:o 368, erinrat om otillräckligheten af antalet lärare vid Veterinär-inrättningen i Slockholm, enar löner endast funnes anvisade för 3 professorer, I adjunkt och 1 instruktionssmed, oaktadt läroämnena derstädes, enligt fastställd undervisningsplan, uppginge till icke mindre än 18, af hvilka flera ensamt toge en lärares tid och kralter i anspråk. Al sådan anledning och då vid utländska veterinärskolor funnos anställda, i de Franska 5 å 6 professorer och 9 adjunkter, i den Belgiska 6 ordinarie och 2 e. o. Bih. till B. St.
För unge af dessa rofföglar betalas lika mycket, som för fullvext fogel, derest ungen är befjädrad, så att hans art med säkerhet kan urskiljas; men för unge, som endast är dunklädd, gifves ingen belöning. Vill någon belöning erhålla, uppvisa roffogeln eller skinnet af däggande rofdjur för kronofogde, länsman eller ordförande i kommunalstyrelse; tage hans intyg derom, att djuret blifvit inom riket dödadt, samt att roffogelns fötter eller öronen af däggande djurets skinn blifvit i hans närvaro borttagna, och håfve sedan rätt att belöningen hos närmaste kronouppbördsman eller Vår Befallningshafvande af allmänna medel erhålla. § 20. Jagar någon olofligen på annans mark; straffes på sätt derom särskildt är stadgadt. Har han dervid fångat eller, dödat djur; vare det derjemte fqrverkadt. Kan djuret ej tillrättaskaffas eller till följd af förskämning ej användas; då skall dess värde ersättas, och tillfälle djuret eller dess värde den, som jagträtt eger. Jagar någon djur, som i 11 § namnes, under tid, då jagt efter sådant djur är förbjuden, bote från och med tio till och med tvåhundra riksdaler. Om djuret dervid blifvit dödadt eller fångadt, vare äfven detsamma förvei'kadt. Var det elg, som under slik förbjuden tid dödats, sårats eller fångats, må dock böterna ej sättas lägre än etthundrafemtio riksdaler. Den som emot stadgandet i 44 § lill salu utbjuder, köper eller från ort lill annttn forslar vildbråd, böle likalédes från och med tio till och med tvåhundra riksdaler; och vare äfven i della fall vildbrådet förverkadt. Öfverläder någon eljest hvad i denna stadga föreskrifvet är, bote minst fem, högst etthundra riksdaler. Vare ock i alla dessa fall pligtig att ersätta skadan. § 22. Anträffar någon å bär gerning den, sorn idkar oloflig jagt; håfve rätt att 24 Sammans.
Utsk:ts å sid. 2 afgifna yttrande i ani. af återremiss af 4 mom. i 7:de § af förra förslaget. Bifölls. § 7, I morn. samt § 12, 1 o. 2 mom. Godkändes. § 12, 3 mom. Hr Ramsay, Anders Henrik: Yid tryckningen har ett fel insmugit sig i detta mom. Det står nemligen: »hvilket den i näst föreg:de § omförmälda pröfning då tillkommer», men det skall vara: »hvilket den i näst föreg:de mom. omförmälda» etc. Efter härmed slutad öfverläggning, bifölls mom:t med rättelse af det anmärkta tryckfelet. § 16. Hr Anrep, Gabriel: Emot denna § har jag att framställa den anmärkning, att ordet skall föras af den främste ledamoten, när den utsedde ordföranden är derifrån förhindrad. För min del skulle jag önska, att en vice ordförande valdes på samma gång som den ordinarie, ty det kunde ju hända, att den ordinarie ordföranden af sjukdom eller annan sådan anledning vore förhindrad att under större delen af mötet föra ordet, och det vore ej så afgjordt, att den främste ledamoten, som då skulle i hans ställe föra ordet, egde dertill erforderliga qvalifikationer. Vid 1771 års riksdag inträffade t. ex. att Landtmarskalken en lång tid var af sjukdom hindrad att föra ordet, hvarför den äldsta ledamoten, sorn var Gr. Charles Emil Lewenhaupt måste företräda hans plats. Det var samme Gr. Lewenhaupt, som sedermera var Landtmarskalk, och som befanns vara dertill så oskicklig, att han 198 Den 9 Maj e. m. hvarken kunde uppfylla K. M:ts eller R. o. Ad:ns önskningar. Sjelf minnes jag, huruledes, då Gr. Hamilton var Landtmarskalk och var hindrad att föra ordet och detta således skulle öfvertagas af främste närv:de ledamoten, flere Grefvar med de högsta nummer måste hålla sig undan, på det en kompetent person dertill kunde erhållas.
Hvad Deri Tg Julii e. ml 1009 Hvad fastigBetslånen beträffar, biar man val sagt, atr de ej instämma med inrättningen af Bankén, och jag bestrider ej eller denna sats; men då jordbruket är så skuldsatt som nu, kan jag för min del icke medgifva indragningen af dessa lån, utan tillstyrker bifall till Utskottens förslag i detta fall ; och får derjemte önska, att hvad som af odlingslånefonden öfverblifver, må varda tillagdt till den för fastighets-lånen bestämda summa. Om sådana Ian aldrig funnits, och om jordbrukaren icke blifvit anmanad att skuldsätta sig, voro de visserligen ej att tillstyrka, men då de en gång blifvit inrättade och begärligt begagnade, så är ej tiden inne att minska eller afskaffa dem, och såmedelst betaga jordbrukaren all utväg att reda sig. Hå först, när en liflig penninge-circulätion kan i landet åstadkommas, när jordbrukaren derigenom har afsättning å sina varor, och lättare tillgångar, då först kan påtänkas en indragning af dessa lån. Hvad åter angår de i Betänkandet förekommande alternativ, i afseende på beräkningen af ränteoch afbetalnings-vilkoren för ifrågavarande fastighetslån , så hemställer jag , om förslaget i det första alternativet är r någon mån conseqvent. I en tid då lån-tillgån. garne voro många och lätta; fixerade man Ridd. och Ad. Prat. VI B and. 64 räntan till fyra procent och afbetalningen till två. Nu, då ett motsatt förhållande eger rum, vill man eika räntan med en procent , och ålägga gäldenären att årligen betala sju procent. Är detta billigt; är det icke motstridigt att öka denna ränta, då man minskat Discont-räntan ? Jag kan derföre icke annat än tillstyrka bifall å andra alternativet, eller att ränta och! afbetalning må blifva lika med hvad föfut varit stadgadt. Och, hvad räntan i öfrigt vidkommer , så ber jag få fästa uppmärksamheten' derpå, att icke jordbrukaren är den enda Nä-» rings-idkare, som ager lån mot 4 procent.
B:co R:dr 160: Krono-utskylder för den vid verket behöflige arbets-personal, som beräknas till öfver 200 mantalsskrifne personer, omkring 4oo: Uti tionde, U del af brutto-tillverkningen med 66? tunnor, å 16 R:dr per tunna ... 1,066: 32. — Utförsels-tull å 4° skPer tunna . 1,666: 32. — Convoy och Tolag samt öfrige hamnoch våg-kostnader vid utförseln ä 20 sk. d:o 833: 16. — Hvartill kommer Danska tullen, när varan skall föras genom Öresund, å 36 sk. dito .. i,5oo: B:co R:dr 5,626: 32 — Och som desse afgifter, belöpande till öfver 2 R:dr 39 sk. på hvarje tunna alun, eller 17? procent af tillverkningsvärdet samt till 7 procent af verkets capital-värde, vore till den grad betungande, att de medtaga all den påräknade vinsten, och af de vid samtlige
Jag vill icke upptaga tiden här med någon vidare utredning af frågan, då det egentligen icke tillkommer mig, utan anser jag att, då det nu blifvit fråga icke endast om ett ord, utan huruvida den nuvar. bankovinsten bör utgå nu genast och vid början af hvarje är, eller först vid slutet af året, målet bör återgå till BankoUtsk:s utredning, på det att Utsk., efter tagen kännedom af bankens ställning, derom må kunna afgifva till B. St. ett bestämdt utlåt. Jag får derföre anhålla om återremiss af detta betänk. Hr Åkerman, Fredr.: Då 2:ne af de i Utsk:s betänk, antecknade reservanter hafva yrkat bifall till deras reservationer, så bör jag, sorn icke reserverat mig, redogöra för det beslut, hvaruti Utsk. slädnät. Utsk. har nemi. sin makt och sin yttranderätt inskränkt inom innehållet af den för Ulsk. af B. St. utfärdade instruktion. I denna instruktion stadgas att Utsk. endast skall yttra sig om huruvida bankens vinst är behöflig eller icke för bankens konsoliderande. Dervid hade således Utsk. måhända bordt stadna; men i anledn. af någon framställning inom Utsk. att ett tillägg borde äga rum, beslöt Ulsk:s majoritet, med hemtad anledn. af hänvisningen i lagen för banken om möjligheten af vinstens användande till Konungens och fäderneslandets gemensamma nytta, att afgifva ett sådant tillstyrkande som mern. innehåller och tillkännagifva att vinsten vore för statens allmänna behof tillgänglig. Att längre utsträcka beslutet ansåg jag icke tillkomma Utsk. Dertill anser jag först nu rätta tiden vara inne och tillstyrker jag således H. Ståndet att här besluta i öfverensstämmelse med reservationerne. Här är föreslaget att bankovinsten skall aflemnas, den första 3:djedelen genast och sedermera de andra 3:djedelarne vid början af hvarldera åren 1849 och 1850, till riksg.-kont. Gr.
Stts Bank. Upplästes ankomna prot.utdr. från de Öfriga Stånden, nemi. från PresteSt. af den 19, BorgareSt. af den 23 och BondeSt. af den 23 dennes. Lades till handlingarna. H» R. o. Ad. åtskiljdes kl. -J till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 13 H. 85 6;4 Den 3o September. Onsdagen den 3o September i§4o. Plenum kl. g f. m. Justerades 10 prot.utdr. för den 26 dennes. Justerades pleni-prot:n för den 12 dennes f. och e. n>. Öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedannämnda Utsk. uti afgångne ledamöters stalie; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde, i Lagutskottet: N:o 86. Hr Stuart, Fredr. Christopher, efter N:o 780. Hr Klingenstjerna, fullm. Frih. Stjernstedt, Lars; Allin. Besvärsoch Ekon. Utskottet: N:o 223. Frih. von Nolcken, Erik Axel, efter N:o i5/j.3. Hr Hederstjerna, fullm. Gr. Posse, Knut Axel. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Mörner, Carl Göran, hvilken varit fullm. för adeliga ätten Rabenius, återlemnat sin pollett och således afgålt ur Lag Utsk.; och anmodade Hr Landtm. Hrr Electorer alt innan nästa plenum välja en ledamot i Gr. Mörners ställe uti ofvannämnda Utskott. Hr Frih. o.
467 teln uppföra, i följd af elt åberopadt Utlåtande af Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, i anledning af väckta motioner om inrättandet af Navigations-skolor och undervisnings-anstalter för skeppsbyggeri. Pröfning af dessa anslag uppsköts , tilldess omförmäldta Utlåtande inkommer och blifvit afgjordt. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 218, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 62, angående reglering af utgifterlie under Riks-statens Tionde Hufvud-Titel, och i sammanhang härmed förekom sistnämnda Utlåtande. Ståndet, som förut bifallit 1 och 2 punkterna, 3 punkten Litt b-, c.j e. och f.3 4:de punkten Litt. a.j b., e. och 5 och 6 punkterna af Utlåtandet N:o 62, fattade, i anledning af Utlåtandet N:o 218, följande beslut: Vid 3:dje punkten Litt. a. och d. Utlåtandet N:o 218 bifölls. Vid 4-'de punkten Litt. c. och d. Utlåtandet N:o 218 bifölls. I afseende på Stats-Utskottets, vid slutet af Utlåtandet N:o 218, vilkorligen anmäldta uppförande af 15,500 R:dr till arfvoden åt folk-lärare, seminarii-föreståndare och stipendier för skol-lärare-elever. Yttrande häröfver uppsköts, tilldess Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande N'o 5, efter besvarande af återremissen, förekommit till slutligt afgörande. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 219, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 63, angående reglering af allmänna Indragnings-staten; och i sammanhang härmed förekom sistnämnde Utlåtande. Härvid förekommo: l:o fråga om anslag till Föredraganden för Magazins-ärenden uti Kongl. Stals-Conloiret.
Har Borgenär försummat att kungöra Gäldenär sin ansökning, som i 4 och 5 § •§. sarts, och viser ej laga förfall sist å den dag. som varit Gäldenär förelagd; vare den ansökning , då. gjord är, förfallen, utan så Itänder, att Gäldenär ej dess mindre å den usatte dagen svarar. 7. §. Kommer ej Gäldenär å utsatt tid med svar, varde intekning ändå faststäld , der Borgenär styrker, att Rättens beslut gäldenär rätteligen kungjord t är. 8- §. Viser Gäldenär straxt med klara skäl, att Borgenärs fordran är gulden, eller af annan orsak försvunnen eller ogiltig, då må ej intekning beviljas.* 236 Konungens Nåd. Propositioner. 9- §■ Nekar Gäldenär Skuldebref eller annan handling, derå Smekning sökes, eller gör han emot Sökandens fordran annat jäf, och finner Rätten den fordran förty så tvistig vara , att sökanden bör genom laga Rättegång sin talan utföra; gifve då Rätten honom anvisning att stämma. Vi*, ser ej sökanden sedan, i Stad inom tre månader, och på Landet å det Ting, som infaller näst efter tre månader, att lian stämt; vare hans ansökning då förfallen. Lag samma vare, der sökanden saken vinner, men ej inom sagde tid, sedan Domen vunnit Laga kraft, den i Rättens Inteknings-Protocoll antekna låter. 10. §. Vill Borgenär låta intekna fordran j hvarföre sådan säkerhet ej utfäst varit, håfve Gäldenär våld betala, när han vill, ändå att förfallotiden ej inne är. 11. §. Intekning må ej ske, utan för bestämdt belopp i penningar eller i varor. Om intekning för omyndigs eller utrikes vistandes arf, sägs i Arfda-balken. 12. §. Ej må intekning beviljas i annan Egendom, än den Gäldenären veterligen genom laga fång förvärfvat, och deraf han ägare är, då intekning sökes: Ar egendomen kommen i hans hand, genom fång, som lagfaras bör, varde ej intekning faststäld, förr än uppbud skett. 13- §•
Angående nödige medel till Drottning: holms Broars iståndsättande. 2:0 Angående redovisning för StatsVerkets för: skott till tryckningen af RiksStåndens Protocoll jemte Bihanget dertill vid 1815 års UrtiT ma Riksdag. 3:0 Rörande årligt anslag af 1000 R:dr Banco* åt BergsRådet Friherre Hermelin. Från BancoUtskottet: 1:0 I frågan om Fidei-Commisser, hvilka enligt serskild nådig tillåtelse få med Inteckning gravem, kunna af Banquen belänas. a:o Angående Lånerättighet i Banquen, föröde i Philipstad belägne Fastigheter: 271 Den 17 Martil, e. m: Frän Statsoch BancoUtsJcotten: Angående väckt fråga om förhöjning uti de för Riksens Ständers Revisorer af Stats» Banco och RiksgäldsVerken anslagne arfvoden : — Att BondeSfåndet beslutit att ConstitutionsUt» t skottets Memorial , i anledning afen från Ridderskapet och Adeln remitterad Anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commmdomål för Arméen, skulle komma att lemnäs utan vidare åtgärd. Alla dessa ProtocollsUtdrag lades till Hand? lingarne. Justerades följande : Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet oeh Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 17 Martii iSig. S. D. Remitterades till Stats och BancoUtskotten: Yttranden af Herrar Heykensköld, Detlof j von Heynne, Georg, och Roos, Carl Adam, angående Götha Canal. Ut supra. S. D. Sedan alla från sistledne Riksdag hvilande Förslag till ändringar i Grundlagarne nu mera blifvit pröfvade och afgjorde, fann Högloflige Ridderskapet och Adeln för godt
Flickorna förfogade öfwx en liten salong med sangplatser i tv&amp; vbningar; jag hade öfre vaningen i en trang hytt med en högljndt slumraude fru i den nedre. Sa snart vi kommit om bord, underrättade jag kaptenen, att jag reste med z.skolungdoms, och han blef da idel vanlighet och gick oss se&amp;n till mötes pi % alla satt. Han lat till och med en $ng Pius gå med half maskin, för att flickorna skulle W. rita af ett pittoreskt gammalt hus. Ingen af mina unga medresande hade förut farit genom en sluss, och som vi hade tjugofem ddana att passera, erbjöd sig godt tillfalle till sluss-studier. \ ' i kunde ocksa g % till fots langa stycken, och som naturen ar mcker niistan hela \ .iigen, njöto vi af allt hjerta. Först fredags morgon kommo vi till Smedjebacken, och fastan Pius varit bHde trög och t r h g och obeqvim, var det med verklig rörelse, som flickorna sade honom br \, äl. Kaptenen, styrmannen, Lina (restanratrisen), .den rutige * och .den randige; (tv8 man d besitttningen) g8 visst aldrig nr deras minne. F r h Smedjrbacken har man visserligen jern \ .Sg, men vi I5to vara renslar p3 egen hand, mot 2 5 öres afgifi, begagna detta fortskaffningsmedel och vandrade sjelfn den i ' l? inil I h g a viigen genom en hemlig natur till Lud \ .ika, der jernviigen sedan fick h h t a 11111) 0 % och föra oss till Horhge. Har togo vi in pS ett enkelt, men fint och trefligt hotell, som fröken M. K. anvisat oss. Jag önskade du hade sett flickornas förtjusning öfver att f3 ho 119 hotell ett nöje, som r a ~ för dem fullkomligt nytt. Jag hade förut ej riktigt tankt p9 att mina turister vor0 s: oerfarna.
Då det förevarande Högloflige Banco-Utskottets Betänkande till en viss del omförmäler Canaloch Discont-Dsrectionernas åtgärder, anser jag mig skyldig att upplysa förhallanderne, ehuru jag ej gerna upptager en dyrbar tid, minst då det sker, eller kan hafva utseende af att vara till eget försvar. Frågan är riu om Directionen fejat; och med ett djupt intryck allt ifrån barndomen af de tusenärige orygglige lefnadsreglor, att den sorn är ren, kaste förste stenen; och den som står se till att han icke faller, skall ock jag med mycket lugn erkänna, att jag felat eller kunnat fela; — men då det klander, af Directionens allmänna åtgärd, som uti trenne serskildta puncter är fällt, ehuru ej ett Domslut, som jag icke tror tillkomma hvarken Utskottet eller Rikets Högloflige Ständer, dock skulle kunna anses innefatta Domskäl, mäste det besvaras, för att leda allmänna omdömet om en allmän åtgärd.