Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stillaståendet i de verkligen nyttiga slöjderna hade länge fortfarit af helt andra anledningar än utvidgad handels-fi ihet, oaktadt dessa slöjder varit skyddade af förbudslagar, lån och allahanda fördelar. Felet borde sökas icke blott i utländsk medtäflan, utan äfven i inländsk försummelse. Yåra arbetare hafva flera behof att tillfredsställa än söderns. Yåra Fabrikanter äro icke så idoge som Englands, Frankrikes och Hollands, hvilka sjelfve tillse och bevaka sin handtering. Förtjensten blir bos oss ofta icke instucken i rörelsen, utan åstadkommer ett yppigare lefnads-sätt, och aflägsnar flit och tarflighet. — Om Staten vunnit större inkomst, och rörelsen i en del för vårt land naturliga näringar är ökad, så vöre redan en del af uppgiften i frågan löst. En tredje, utom Staten och Producenten, nemligen Gonsumenten, bor - Bcvillnings-TJtskoltels Utlåtande N.o 44? J9 tle också höras, och den stora allmänheten finner sig väl vid handels-friheten. Ehuru Herr af Wingård ansåg den föreslagna Skydds-tullen alltför hög att förekomma tullförsnillning, trodde han dock dylik Tull lämpligare än införselsförbud, hvilka alltid! alstra lurendrägeri, enär de ej åtföljas af förhud mot förbrukningen.
Men det är icke rätt lämpligt, att öfverlemna sådant åt comiteer och statsrådets ledamöter allena, ty det behöfves att sådana embetsmyudigheler, som dagligen handlägga dithörande ärenden, som känna icke blott hvad som kan vara önskligt, ulan äfven hvad som kan vara verkställbar!oell möjligt här i landet, må yttra sig i sådana ärenden, och della uppdrag är just det, bland mångå andra, hvilket collegiiiedamölerna hittills hafva haft. Om nu colhne skulle ändras lill styrelser, hvarest chefen allena vore afgörande, så skulle det varda han, den godtyckligt afsältlige, som blefve den egentelige stiftaren af dessa författningar. Om nu depart:schefen eller den föredragande slatsrådsledamoten vore kär i en grundsats, eller hvad man kallar princip, och nödvändigt ville hafva den genomförd; samt följakteligen sade till den godtyckligt afsättlige general-direktören: gör upp ett förslag efter min mening; Den 24 Mars. 335 så kunde väl denne göra invändningar deremot. Men finge lian sluieligen det afgörande förständigande!: jag vill så hafva det, så måste han väl foga sig derefter. Skulle till yttermera visso K. befide äfven höras, så äro de många. Den ene säger ja, den andra nej, och då anser man den enes jakande hafva upphäft den andras nekande. För att komma till någon enhet skulle departischefen yttra sig, och man kan väl veta, hvad han. upphofsmannen, skulle säga. Huru ginge det då både med sakkännedomen och sjelfständigheten i näringsärendens behandling? Förhållandet blefve, såsom jag redan yttrat, mycket sämre i Sverige, än i andra gi undlagsbundna stater, hvarest ministerstyrelse är införd. Ty huru enrådande ministern, och huru undfallande de godtyckligt afsältlige embetsmännen under honom än må vara, så är dock representationen i allmänhet berättigad, (och jag känner derifrån intet undantag, hvarken i Norrige, eller annorstädes) att med Konungen deltaga i den ekonomiska lagstiftningen.
Jag yrkar emedlertid ej f. n. på någon nedsättning i portot, utan tvertom att portot må bibehållas sådant det är; men, då älven så förh&lles med vigten, denna dock, på förut flera gånger anförda skäl, jernnäs till 4 ort. Frih. Hermelin, Carl Samuel: För den händelse Betän kandets första punkt skulle blifva återremitterad, anhåller jag, det Utsk:t måtte taga i öfvervägande den nu gällande föreskriften, att med löspost icke få afsändas bref, som i vigt öfverstiga 8 lod. Då det är tillåtet att med den allmänna posten afsända paketer af långt större tyngd, så synes mig ingalunda rättvist eller lämpligt att bibehålla nämnda inskränkning, som, så vida den iakttages och efterlefves, hvilket åter beror på Hrr PostFörvallares nogräkenhet eller bevågenhet, skulle medföra betydliga olägenheter, enär vid afsändande till eller ifrån personer, boende på landet, utaf större bref innehållande Rättegångsprotokoller, Brandstodshandlingar eller andra kommunala eller enskilte dokoraenter, man skulle nödgas sönderdela dessa i flera särskilda brefpaketer, noga tillseende att intet finge öfverstiga deu stadgade vigten af 8 lod. Härvid torde böra erinras att, om också landsortens korrespondenter anses gynnade af ett lägre postporto af allenast V2 skill, så är detta gällande endast till närmaste Postkontor, dä brefven derstädes utdelas, samt att landsortens innevånare, medelst särskilda artvoden till Postförvaltare och till Posthemman, och slutligen till den mer eller Den 23 Februari. mindre, ofta ganska dryga kostnaden för brefvens afhemtande vid Post stationerna, fa utgifva vida mera, stundom flerdubbelt än städernes innevånare för deras brefvexling. Hr Reutersvärd: Gr. Mörner har yttrat att, om nedsatt* ningen i vigt icke medför någon olägenhet för allmänheten, så kan den ej heller innebära någon fördel för Postverket. Lättnaden består dock deri, att postskjutsen betydligt minskas och icke blir så betungande.
Utskottet till upplysning meddelade handlingar innehålla, har Utskottet ånyo öfvervägat motionärens anhållan att det Roteringsbidrag Hallsnäs hemman numera till Staten lemnar måtte, såsom någon ersättning för nybyggnadsoch underliålls-skyldigheten, åt Westra Härad upplåtas och anslås.—Men då, enligt allmänt gällande Författningar, hvarje Härad skall vidkännas underhållet af Häradsväg samt derå behöfliga Broar, och delta åliggande, hvad Hallsnäs Bro nu beträffar, genom serskilt Nådig Resolution ytterligare blifvit bestämdt såsom tillhörande Westra Härad i Jönköpings Län, kan Utskottet af sådant skäl icke å motionärens anhållan tillstyrka bifall. ' .9 • Hvilket till svar å återremissen skolat vördsamt andragas. 428 Sta ts-Utskottets N:o 294. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 209 , rörande afskrifning af förra Magasinsfondens äldre fordringar samt angående grnnderne för dylika afskrifningar hädanefter. (I-A.)' id Utskottets tillstyrkanden i förra delen eller angående afskrifningen af Magasinsfondens äldre fordringar för undsättningsspanmål har annan anmärkning icke blifvit gjord än att RiksdagsFullmägtige från Carlstads Län, och deribland C. Eriksson uti serskilt aflemnadt anförande yrkat, det Utskottet jemväl må tillstyrka afskrifning af de för Wermlands Län ännu balancerade undsättningsskulderna , enär detta Län i större mån, än de fleste andre, vore i behof af en slik elterskänkning samt understödet, till största delen tillfallit FinnAilmogen som ieke, för det alt Länsstyrelsen möjligen försummat att vederbörligen utreda och styrka förhållandena med undsättningarne, borde gå i mistning af en fördel, hvilken andre mera lyckligt lottade orter fått tillgodonjuta.
St, Prot. 1834, 7'-de Sami. usta Af deln. y:de Häjtet. 2 10 Lag-Ut skot tets Betänkande, N:o 47. förrättningar, anser Utskottet sig ega fog att, såsom ett correctiv emot gäldenärs betungande med onödiga, af omförmälde orsak härrörande kostnader , föreslå det stadgande att, derest Kronofogde låter verkställa utmätning genom annan Länsman, än den, som är anställd i districtet der utmätningen sker, gäldenären likväl icke kör vidkännas högre kostnader, ån som skulle uppkomma, om utmätningen förrättades af Länsmannen i districtet. Stockholm den 29 April 1334. Ankom till Exp.-Utsk. den 2 Maji kl, 4 eft. m. Betänkande, öfver Riksdagsfullmägtigen Olof Olofssons från Östergöthland motion, angående vilkorlig a utmätning s-resolutioner.
Jag tager för afgjordt, att anläggningen sker i stad, hvarest allmänt läroverk re dan finnes, hvaraf följer att flere af de läroämnen, hvilka äro afsedda i den af Departements-chefen beräknade undervisningen, kunna inhemtas uti statens allmänna läroverk, såsom mathematik, botanik, zoologi, språk, historia och geografi. Ett årsanslag af 3,000 R:dr banko torde derföre vara tillräckligt för detta ändamål. » Af herr Fähraeus, 0. J. »Emot det, med endast en rösts pluralitet fattade beslut, att afstyrka allt afseende å Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af medel till inrättande af tekniska elementarskolor, får jag mig reservera på följande grunder: Staten har i sjelfva verket icke grundlagt mer än en enda teknisk läroanstalt, ehuru bidrag någon tid lemnats åt 2:ne andra, som genom enskildes försorg och uppoffringar stiftats. Af dessa sednare, är den ena, eller Stockholms Slöjdförenings skola, afsedd för redan vid handtverk fästade personer inom kom munen, och är i följd deraf, äfven med afseende å läroämnena, af ett inskränktare omfång. Undantages således denna, har i Sverige, efter anläggandet af de 2:ne sedan åren 1826 och 1828 befintliga, eller under nära V4 århundrade, någon teknisk undervisnings-anstalt icke tillkommit. Under denna tidrymd har andra länders industriella verksamhet, synnerligast i de delar, som bero af mekaniska eller i allmänhet tekniska färdigheter, gjort jätteframsteg. Om vi, i anseende till ringare kapitalstyrka, icke kunna i vissa näringsgrenar hålla jemna steg med dessa länder, så böra vi dock icke vara likgiltiga för verkningarne af att blifva alltför långt efter. Här är icke blott fråga om täflan med den utländska konstflitens alster på verldsmarknaden; det gäller äfven, oberoende deraf, näringslifvets utveckling inom oss sjelfva och inflytandet deraf på nationalvälmågan.
Om vi frklise den uteslutande bland dessa friimlingar och frigifna rekryterade klass af kvinnor, soni sålde ' sig åt livern som helst, iiitogo dessa icke-Borgerliga kvinnor en ganska betydelsefull och ingalunda inissaktad ställning i Atheii. Blånga ' bland dem ingingo förbindelser för längre eller kortare tid, ja stundom för lifvet med sthenska borgare, ocli åt dessa s. k. hetarer agnades fran mannens sida icke blott tillgifvenliet, utan också ofta aktning af annat slag än den som visades borgarinnorna. I dessa hetärers sfillskap funno männen hvad deras Iilistrur och systrar icke kunde erbj iida dem, nämligen behaget af lifliga ocli bildande samtal och nöjet a t t höra musik och sång. Det var därför hos hetärerna, icke i familjens sköte; som den atlienske borgaren sökte livila och vederltvickelse efter en &amp; t statsbestyr ägnad dag. ' Den roll hetärerna spelade. i Athen var således icke ringa. Och ju mäktigare den atlienska staten blef, ju större riliedomar sainlades d&amp;r, ilesto niera strömmade lycksökare dit från andra grekiska länder, men i synnerhet från, Mindre Asiens bildade och yppiga stader, och bland dessa befuiino sig också minga unga kvinnor, utmärkta f ör skönhet, snillriket och talanger. (Forts.). Sveqt Dahlgren. ' Sommarlif, ' Vi befiilino oss seclan några veckor. i Skåne och hade vandrat oss trötta pA de vida fruktbara sl.ätterna, beundrat de väldiga sädesstackarna, svalkat oss i bokskogariies skugga 0011 enligt bygdens sed, ät ' it .mycket mat och god mat och mat i rättan tid^, d&amp; plötsligen langtaii efter en mera kuperad terräng, efter liöga berg och djupa dalar, grep oss med makt. Jämtland och Dalarne, Norge och Schweitz hägrade och lockade i ' siiineii och minnen, och en vacker dag blef den i täta löfinassor inbäddade stugan oss för trång. Vidare horisont ' och högre vyer skiille vi ' Iia!
Från Högvördige PresteStåndet* S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet om stora Sjö-TulUbevillningen, stannade Preste-Standet i följande beslut: 1:0 nite Bevillningsgrunden förandra» des, sorn föijer; att då Rikets Stander uti den Tulltaxa, som nu kommer att utfärdas , icke kunna bestämma annan Tull 3 varor, änden, som, efter när varande omständigheter, bäst försäkrar Statens inkomst, och med Statens interesse öfverensstämmer j msa det ca» dast p& Kongl. Majit a n loa mea: att, 5 alsea Prut. Utdrag den $ och 7 Octoltr »8ag, äg ende p5 utländska magter j bereda) en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, Rikets Ständer ma i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i Nåder må vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets hästa äro förenliga, samt, lör befrämjandet häraf, öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten så väl att nedsätta, som att in» till nästa Riksdag, inom 55 och en tredjedels procent af den bestämda Tullafgiften, förhöja den i Tull-Bevillnings-TaXan utsätta Tull å inkommande eller utgående varor; 2:0 att Böcker, utrikes tryckta pd Svenska, i likhet med böckerl tryckta pi utländska språk, från ali Tull fritaga* j 3to att den af Utskottet föreslagna uni* derdåniga hemställan till Kongl. Majit, rörande sättet att efter vigt bestämma tullen a Kläde och andra Yllevaror, äfven skulle utsträckas till Sidenvarorj 4lo att införseltullen ä Talgljus och Smör skulle höjas till det i 1886 års Tull-. Taxa bestämda belopp ; 5:0 att införseltullen å oikammad och okardad Ull skulle bestämma^ till a sk. per akålpund , då dess värde ej öfvergår 1 R:dr Jfr »kålpund, och till i5 procent af värdet, 90 ,J?rot.
Nej, se bara på henne där i röda kjolen Hon ser inte illa ut, och det gör inte han heller, den, som hon dansar med. » Fröken Tydén hade vändt sig till Adelaide: » Har ni honom i tjänst, Nils Pers O l a? » » Jag tror, han går i daglön. Han är ovän med brodern, säga de. » » Jaså, det är Nils Pers Ola. Det var en gällande karl, » sade kandidaten. Fyren hörde det, när han dansade förbi; han satte klacken i logegolfvet och stannade: » Nej, kom du, Hana, vi ä ' inga vanliga menageriapor, som herrskapet kan stå och ha roligt åt, » sade han och rätade ut sin starka, obrutna bondegestalt, som han gick förbi frö- ken Tydén. H o n hade blifvit blodröd, och det var knappt möjligt att få ett ord från henne under hela kvällen. » D u är så tyst, Karin, » sade pastorn på hemvägen. » Det är väl aldrig den där studenten, du går och tänker på! » » Den stackarn, » sade Karna, » hvad bryr jag mig om den! » Han såg på henne. som hon gick där, ljus och fri mot skymningen, som föll, och så spänstig och käck, att det var, som om det strålat kraft ifrån henne, passade hon icke i hans drömmar, och dock var det kring henne de slöto sig. » Hon leker med mig, » tänkte han, när han föll i funderingar vid sitt fönster, » men jag är trött vid det, och i morgon vill jag ha slut på det här. » (Forts.) » A c k ja, då kan vi få oss en sväng där nere också, » sade Karna obetänksamt. Fröken Katarina log litet försmädligt: » Det Sik med pepparkaka: Siken rensas väl, skares i stycken, kokas därefter med vin, vatten, smör, lök och rifven pepparkaka, saltas helt obetydligt. Den får icke koka länge, upplägges i sin sås och serveras. Ganska god. Oxfilet med makaroni: Oxfileten skares i tämligen tjocka skifvor, hvilka brynas i smör i kastrull och stekas färdiga i en sås af smör, mjöl och buljong, eller i buljong, tillsatt med steksås, om sådan finnes öfver.
Denna afgift, hvilken icke förr än efter mötespassevolancens upphörande finnes i rikshufvudböckerne särskildt upptagen, hvadan ock Statskontorets uppgift endast omfattat förhållandet dermed för åtta år, har under denna tid utgjort per medium 32,330 ridr 11 sk.; och torde alltså, å Riksslaten, bland Statsverkets inkomster, böra under titel: ”Fourage-afgift vid indelta kavalleriet” upptagas i rundt tal 32,300 ridr, hvilket belopp sedermera, enar uppbörden, på sätt här efteråt förmäles, komme alt blifva beroende af fouragepriserne, borde vid framtida statsregleringar derefter jemkas. Såsom uppbördsarfvode och remisslage å dessa medel utgå för närvarande 1 i procent, utgörande för förstnämnde summa 363 ridr 34 sk. 2 rst., hvilket belopp följaktligen bör vid ersättningens bestämmande afräknas. Om, med iakttagande häraf, det blifvande ersättningsanslaget blefve vid hvarje statsreglering faststäldt efter medium af uppbörden under viss föregående tid, skulle väl fonden på det hela komma att åtnjuta enahanda belopp, hvartill dess inkomster, efter nu gällande uppbördssätt, kunde uppgå; men då emellertid svårighet möjligen kunde uppstå derigenom, att under någon period, i följd af större stegring utaf fourage - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 27. 7 priserne, fourageringskostnaden blefve större än det, efter förhållandet under en föregående tidrymd lämpade, anslaget utgjorde, föreslår Kongl. Maj:t, att, på det, utan ali förlust för Statsverket, en dylik olägenhet må förekommas, ersättningen för hvarje år till Fouragepassevolance-fonden må utgå med värdet å sammanlagda qvantiteten af de fourage-persedlar, som vederbörande rusthållare skola aflemna eller liqvidera, beräknadt för hvarje län efter länets markegång, med afdrag likväl ifrån beloppet af 1 g procent, såsom motsvarande hvad i provision och remisslage å dessa medel beräknas; och borde fördenskull anslaget såsom förslags-anslag uppföras.
St:r få en anledning att fortfarande älska sitt fädernesland, i stället för att sänkas i misströstan öfver frånvaron af moderlandets kärlek. Den härefter först till bifall å förev:de mom. framställde propos. besvarades med Nej, och uppå sedermera framställd propos. bifölls K. M:s Propos. i afseende på anslag till befästningsarbetena vid Slitö; dock att summan minskades med de af StatsUtsk. anmärkte 26,463 Edr 37 sk. 4 rst Boo. 3:o För Bcklådnadsbchof. Hr Hjärne, Harald: K. M. har här äskat ett ökat anslag till beklädnad för Beväringen, till följd af den förlängda öfningstid för samma beväring, som i K. M:s Propos. blifvit föreslagen. StatsUtsk., som afstyrkt anslaget till öfningarne, har i öfverensstämmelse dermed äfven afslagit det här ifrågav:de anslagsbeloppet. Men då E. o. Ad. bifallit det förra, hvilket äfven tvenne andra Stånd lärer hafva gjort, så blir en följd deraf, att jemväl detta anslag bör beviljas. Men då det belopp, sorn i K. M:s Propos. är äskadt, endast afser tvenne års vapenöfningar, och E. St:r beslutat beväringens sammandragande under två år, så måste anslaget också bestämmas efter detta beslut. Huru stort anslaget behöfver vara; kan jag nu icke på stående fot beräkna, emedan det beror på det belopp hvartill beklädnadsersättningen kommerj^att upgå i följd af den förändrade tiden för beväringens sammandragande. Den 7 Juli e. m. Jag anser det derföre vara ändamålsenligast att återremittera denna punkt, likasom redan skett med punkten om anslaget till hästar för artilleriets Bevärings-exercis. StatsUtsk. kommer derigenom i tillfälle att bringa denna punkt i öfverensstämmelse med det anslag, som It. o. Ad. beviljat för Beväringens vapenöfningar.
Redan lör många år tillbaka ingingo till Kongl. Majit åtskillige Riksdags-fullmäktige af Bonde-ståndet från de till Norrige närmast gränsande Wermlands, Jemtlands, Stora Kopparbergs, Elfsborgs samt Götheborgs och Bohus län med en underdånig framställning, hvaruti visades, hurusom vid afsättning af Svenska trävaror och effekter i Norrige, dessa betalades med Norskt siifvermynt efter sådan beräkning, att Norsk specie-riksdaler jemnt motsvarade Svensk silfver-riksdaler, med iakttagande af enahanda grund i afseende på underafdelningarne; att häraf uppstått den följd, att utefter riksgränsen flere mil inåt landet föga annat mynt vore att tillgå, än Norskt siifvermynt, samt 12 Banko-Utskottets Utlåtande M 15. att, enär detta icke emottoges i Svenska kronans uppbörd och således icke heller i Sverige ginge man oell man emellan efter samina värde, som Svenska silfvermyntet, den olägenhet inträffat, att innehafvare af Norskt silfvermynt. som nödgades utbyta detsamma mot Svenskt silfvermvnt, icke kunde vid i Norrige inrättade enskilda vexlings-koutor verkställa ett sådant utbyte utan en uppoffring af omkring sex till åtta skillingar på hvarje silfver-riksdaler; till undanrödjande af hvilket för handels-gemenskapen menliga förhållande underdånig anhållan gjordes om Kongl. Majlis nådiga medverkan dertill, att Norskt silfvermynt måtte efter samma värde, som det Svenska, få emottagas i kronans uppbörd samt gälla vid omsättningar af lån i Rikets Ständers Bank och derunder lydande Låne-kontor. Genom nådig resolution den 11 April 1851 förklarade Kongl. Majit sig icke kunna till berörda underdåniga framställning lemna bifall. Skälet till detta afslag var, att som det Norska silfvermyntet innehåller något mindre finsilfver, än det Svenska, skulle det förras emottagande i kronans kassor till enahanda värde tillskynda Svenska Stats-verket förluster, ökade i samma mån som det sämre Norska silfvermyntet lyckades att utur rörelsen inom landet uttränga det bättre Svenska myntet.
Må de ännu en gång skratta åt Gösta Berling, då han förlofvar sig med kvastflickan, då han firar bröllop med henne! Må de skratta! Har han någonsin haft ett lustigare upptåg för sig? Tunga äro de vägar människorna vandra: ökenstigar, träskstigar, fjällstigar. Måste ej den förskjutne gå den förskjutnes väg? Vredens väg, sorgens väg, olyckans väg. Hvad gör det, om han störtar, om han fördärfvas? Är det någon, som bryr sig om att hejda honom? Är det någon, som räcker honom en stödjande hand eller en läskande dryck? Hvar äro de små blomsterplockerskorna, hvar äro de små sagoprinsessorna, hvar äro de, som skola strö rosor öfver tunga vägar? Nej, nej, den unga, blida grefvinnan på Borg skall ej störa Gösta Berling i hans planer. Hon skall tänka på sitt rykte, hon skall tänka på sin mans vrede och sin svärmors hat, hon skall ej göra något för att hålla honom tillbaka. Under den långa gudstjänsten i Svartsjö kyrka skall hon böja sitt hufvud, knäppa sina händer och bedja för honom. Under sömnlösa nätter kan hon gråta och ängslas öfver honom, men hon har inga blommor att strö på den förskjutnes väg, ingen droppe vatten att ge den, som törstar, ingen lätt handtryckning, som skulle fört honom tillbaka från afgrundens rand. Gösta Berling bryr sig ej om att hölja sin utkorade i siden och smycken. Han låter henne gå från gård till gård med kvastar, såsom det är hennes vana, men då han samlat alla ortens förnämliga män och kvinnor till ett stort gille på Ekeby, skall han kungöra sin trolofning. Då skall han kalla in henne från köket, sådan hon kommit från sina långa vandringar, med vägens dam och smuts på kläderna, kanske trasig, kanske okammad, med förvirrade ögon, med en förvirrad ordström på läpparna. Och han skall fråga gästerna, om han ej nu valt en passande brud, om ej den galne prästen borde vara stolt öfver en så skön fästmö, öfver detta blida madonne-anlete, öfver dessa blåa, svärmiska ögon.
Jag får för öfrigt yttra, alt Hei r von Hartmansdorff förslag till gemensam tanka, såsom anmärkning mot Utskottets Memorial, synes mig, såsom innebärande blott en art skrapa åt Utskottet, alltför obehörigt; ty då den anmärkning emot ett ConslitutionsUtskotts förslag till Grundlagsförändring, som kan antagas för ett Riksstånds gemensamma tanka, måste vara af den beskaffenhet, att den innefattar det Lagförslag, som till följd af sammanjemkning eller votering i förstärkt ConstilutionsUtskott blifver, i stället för Utskottets, hvilande lill påföljande Riksdag, så hemställer jag, huruvida man, för gemensam tanka lill intagande iLag-§:n, kan antaga en anmärkning, som endast innefattar ett ogillande af Den 2 7 Januari i e. in. 123 1829 års ConstitutionsUtskotts uppställningssätt af sitt Memorial. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: I antagandet af den gemensamma tanka, rörande uppställningssättet för Utskottets Memorial, som Herr von Hartmansdorff föreslagit, kan jag icke instämma, helst den förekommer mig något peremtorisk, då vi ännu icke hunnit till pröfningen, huruvida Utskottet verkligen förtjenar en sådan anmärkning. Men hvad den 1111 förevarande hufvudfrågan beträffar, vågar jag, efter den förklaring Herr Grefven och LandtMarskalken afgifvit, hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln, såsom dess gemensamma tanka, skulle vilja antaga, att de tvenne nu ifrågavarande momenter, hvilka Utskottet, såsom följder af dess tillstyrkande i 3:dje punkten, föreslagit, må, med anledning af Ridderskapets och Adelns beslut om 3:dje punkten, ur förslaget utgå.