Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna andel var utan tvifvel stor, men långt ifrån så omfattande och betydelsefull, som den af hans beundrare blifvit framstäld. Härom säges det i Naumanns statsförfattningsrätt, nya upplagan, sid. 397 o. f. » Riksföreståndaren hade gifvit konstitutionsutskottet del af ett förslag till Regeringsform, sammanfattadt af dåvarande Landshöfdingen i Blekinge, Anders af Håkansson, och gilladt af flera Hertigens rådgifvare. Detta förslag, indeladt i 94 paragrafer, var bygdt på 1772 års regeringsform, men med undvikande af densammas många tvetydigheter, samt innehöll de htifvudsakligaste förbättringar, som i den nya regeringsformen nu kommo till stånd *. Det tjenade till ledning för konstitutionsutskottets öfverläggningar och beredde möjligheten för utskottet, att på den korta tiden af 14 dagar få sitt eget förslag färdigt. Detta sistnämnda förslag öfverlemnades redan den 2 derpå följande juni till riks-stånden jemte ett samma dag dateradt memorial, innefattande de hufvudgrunder, efter hvilka det blifvit uppgjordt Men några detaljerade motiver för detsammas särskilda stadganden blefvo icke af utskottet meddelade och finnas icke heller i dess protokoll antecknade. » Om det memorial, som här ofvan nämnes, säges det af Järtas minnestecknare: » detta klassiskt vordna politiska aktstycke författades af honom på en enda.natt. * * Med hänvisande till den här nedan, efter den förut åberopade författaren * Förslaget ftr tryckt i Tidskrift for lagstiftning af Naumann, 9: de årgången, sid. 257. Handskriften är till förvar inlemnad i Riksarkivet * * » Detta memorial är författadt af Järta under en natt ända till senare delen, der frågan om rättighet för konungen att böija krig och sluta fred vidtager, hvilken senare del är författad af J. D. Valerius. »
Jag tror ali ytterligare discussion deröfver vara öfverflödig, enär jag redan tydeligt och obestridligt visat, att ingen säker controll uppkommer genom dessa sesor. Hvad åter afgiften för rocommendation angår, finner jag det högst olämpligt, att den af Regeringen än höjes än minskas. För någre år sedan inkom till densamma en ansökan af StadsFiscalen i Götheborg med begäran, att, till förbättrad löne-inkomst, i likhet med hvad för dess företrädare i tjensten varit tillåtit, få af allmogen uppbära samma lilla afgift för Ved och Kohl, sorn till Staden infördes, och hvilken ansökan var försedd med vederbörande Autoriteters tillstyrkan dertill. Henna begäran afslogs likväl på den grund, att Styrelsen ansåg sig ej kunna lägga skatt och tunga på undarsåtarne. Det hade varit önskeligt om den vid fråga om ökade arfvoden till Postförvaltarne för recommendation af Bref varit lika mån att iakttaga Giundlagens ordalydelse och föreskrifter. Jag fruktar att någon otydlighet å min sida gifvit anledning till Herr Thams anmärkningar. Min mening var nemligen att tala om den specielle recommendationen. Så snart det är fråga om den, kan ju ej större svårighet uppstå för Landtboer, ty förhållandet blir detsamma, som förut. 1J 63 I)en gg Julii f. m„ Hvad den enkla recommendationen atV* gar, så föreslår jag ej förhöjning i afgiften för den, eller någon progressiv afgift. För densamma tillstyrker jag snarare att moderation matte få äga rum. Då man kanner, kurn ofta papper från fattiga familier afgå, på hvilka hela deras välfärd beror, så inser man, huru angeläget det ar, att för dem finnes säkerhet, att dessa handlingar behörigen afgått, och att tillika denna säkerhet ej är allt för kostsam att erhålla. Recommendations - beviset är en sådan säkerhet; men som merendels dessa handlingar äro, vidlyftiga och tunga, bör afgiften vara modererad, efter lodtalet, hvaremot penningremissafgiften bör vara progressiv o?Eer summans storlek. Detta anhåller jag matte tilläggas de anmärkningar , sorn komma att åtfölja återromissen.
JKlHWBWSIIMWBBWBWy HwBBwBHIWH^ 8 W \ rt &lt; \ r » * jjNL iUUJLN IBXFS! |DUN » SE För halfva priset erhålla I d u n s abonnenter (och endast de!) A. I stället för smördeg kan detta begagnas: 425 gr. (1 sklp.) smör (ej salt), lika mycket rifven potatis (kokt dagen förut), något mindre mjöl; smöret kan vara något drygare än det andra. Detta arbetas mycket väl tillsammans och kaflas rätt länge; sedan kan man med ett större tefat taga rundlar, lägga på ena halfvan äpplemos, vika andra halfvan öfver samt krusa kanten med en knif eller sporre. Räcker annars till 2 tårtbottnar. Äppelmos lägges ock emellan. uteslutande Skaitiirås Upplagan IDUNS Modeoeh MönsterTidning 1 (Fortsättning af småbitar å följande sida.) l / « k r. m e s t spridda tidning för fruntimmersverlden. Engelska bakelser. 5 ägg, 200 gr socker. 100 gr. mjöl, 24 gr. ingefära, 2 gr. kanel, en nypa salt. Aggen och sockret vispas öfver svag eld (glöd), mjölet och kryddorna tillsättas små- ningom. Massan lägges i smörbestrukna, mjölbeströdda formar, beströs med socker och gräddas. 4 l / i år Kostnadsfria lätareråd Kostnadsfria lalareråå en praktiserande hufvudstadsläkare af e n praktiserande m. hufvudstadsläkare IJHN tidning samt utkommer hvarje f r e d a g i 12- ä 8-sidigt format, t r y c k t p å fint, glättadt papper; i Kvinligt porträttgalleri bildad damernas egen Humlebröd til! kornkaffe för dem, som ej kunna dricka kaffe, och som tycka kornkaffe vara mindre smakligt. humle, 4 kg. rågmjöl. Humlen kokas i kort spad; sedan blandar man både humlen och spadet med rågmjölet, bakar tjocka kakor däraf, som gräddas i ugnen, men ej få brännas. Med kornkaffet kokas nu en bit af detta bröd.
Derefter kan det blifva lätt för en fiende att inkräkta detta land, och först efter ett tryckande ok, skulle det åter afskuddas; men aktom oss att göra detta prof. Sverige har i 3oo år aldrig, utom till en liten del och en kort lid, sett fiende på sin jord och jag fruktar att om denna fiende en gång med fast fot och tillräcklig styrka beträdt densamma, blifver den skada till folk och egendom, Nationen derigenom skulle lida, mångdubblad ett Sjöförsvars kostnad, som hindrat eller försvårat densamma. Herr Friherren, anför att ett krig till sjöss hvilar på andra grunder än det till lands, med de satser, att stridsfältet till sjöss är enahanda för dc stridande och allt annat lika, och således blir en underlägsen flotta alltid slagen af en öfverlägsen. Denna supposition alt allt är lika, inträffar aldrig, ty lynnet hos ett folk måste väl tagas i belragtaude vid dess användande, 138 Den 8 December e. m. och då blir det ej antalet som bestämmer öfverlägsenheten, utan skickligheten. Delta var förhållandet vid den af Friherre Anekarswärd bestridda, af mig yrkade sats, alt nya verldens öde afgjordes vid Trafalgar j8o5, enär Engelska flottan der var underlägsen i antal, men öfverlägsen i skicklighet; likaså förefinnes origtigheten af exemplet af Napoleons bemödande att uppbringa Franska marin till styrka alt mäta sig med Englands; ty Napoleon hade förmycket att tänka på land, för alt med sanni alfvare tänka på sjön; han lät bygga flottor, han anlade etablissementer, men dessa flottor lågo stilla i hamnarna, och dess besättningar begagnades ofta att ersätta förluster vid hans armeer. Med sådana åtgärder kan man ej säga eller påstå att Napoleon ville bekriga England på sjön. Hvad Herr Friherren anför att antingen felaktighet i systemet eller misshushållning ägt rum dessa sednare i4 år, kan jag ej svara för annan del, än som rörer flottan.
Än kommer en spöklik frestelse att i skydd af anonymiteten gå ifrån sin öfvertygelse för att behaga sina förmän, än ett lika oemotståndligt begär att kasta försigtigheten öfver bord och tala rent språk, något som alltid förr eller senare hamnar sig antingen genom censur i manuskriptet eller ännu värre genöm efterräkningar längre fram, när hans ord står der tryckt och med trycksvärtans oåterkallelighet ropar ut hans mening öfver hela landet. Än framträder frestelsens Proteusskepnad som böjelse för nådigt gyckel eller obarmhertigt spegelfakteri, ty ingen får veta det, intet öga genomskådar redaktionens kulisser. Åtskilliga förhållanden tala för att anonymiteten i vissa fall bör bibehållas. Men att dessa fall böra inskränkas » och att det, som nu är undantag, nämligen artiklarnas signering, gjordes till regel, derför kan intet hållbart motskäl anföras. Anonymiteten i och för sig är icke heller roten och upphofvet till det onda. Tidningens sega fasthållande af en traditionel ståndpunkt, äfven när denna icke mera öfverens-stämmer med en ny tids fordringar eller med en förändrad, redaktionspersonals åsigter, publikens barnsliga missnöje med sin tidning, om den talar ur en annan ton än den vanliga och omfattar ett nytt intresse, den falska konservatism och den falska principtrohet, som förhindrar utvecklingen och lärdomen af lifvet, det är denna, som öfvergått till dogm,. och som göder jorden för ogräset inom pressen. Likasom öfverallt är det äfven här frihetens sak, som är framåtskridandets. i De åsigter, vi ofvanför uttalat, äro som man lätt kan märka, ganska radikala. Vi hafva förordat ett sakernas tillstånd, der hvarje tidningsskrifvare, som hedrades med sin redaktions förtroende tillräckligt för att vara anstäld som medarbetare, som en följd af detta förtroende egde vidsträckt rättighet att i tidningen uttrycka sina egna åsigter och i och med förlusten af denna rättighet äfven skildes från redaktionen. Vi hafva utom ett personligare och subjektivare skrifsätt förordat ett innehåll, * som mera sysselsatte sig med de allmänna frågornas upphofsmän och deras afsigter med påyrkade reformer än med de allmänna frågorna in ab-stracto och principielt.
St., ”.itt beväringen för hela infanteriet blifvit ställd på passevolance med regttena, hvarigenom vunnits betydlig besparing och säkerhet, att de ständigt fortgående gevärstillverkningaine kunna användas till beredande af ett förråd dugliga gevär, som vid infallande krig kan utdelas;” och som, enl. hvad jag hört uppgifvas, factorierna lemnade under dessa åren ifrån 3 till 4000 gevär årligen, borde redan år 1829 funnits ett betydligt antal gevär i förråden. Sistnämnda år beviljade R. St. icke mindre än 525,000 r:dr b:co ensamt till gevärs anskaffning, vid den då för första gången ifrågasatta exlra-statsregler:n. Regeringen hade yrkat ännu mera; men vid i834 års riksdag hade den, enligt hvad Utsk. äfven upplyser, icke en gang kunnat använda hvad den fått; 2i5,3i8 r:dr funnos då af anslaget obegagnade. Regeringen beräknade i sitt förslag lill i8>4 års riksdag en tillverkning af 5ooo gevär om året. Detta antyder, att factorierna då måtte hafva lemnat något dertill sig närmande belopp. R. St. ansågo en årlig tillverkning af 3ooo gevär tillfyllestgörande; och de anslogo derföre blott 180,000 r:dr. Utsk. säger, att Regeringen nu användt dessa och de reserverande 2i5,3i8 r:dr. Vill jag nu af dessa facta draga slutsatser, blifva de rätt besynnerliga. Först skulle gevärs-passevolancen betrygga nationen, att gevärsförbrukningen icke blefve betydlig. Det har likväl blifvit påstådt, alt förslitningeD skulle uppgå till 3ooo gevär om året. Detta är så öfverdrifvet, att val intet lands militär - Den 18 Mars. 85 administration lärer utvisa något sådant.
Hr Weidenhjelrns, Ernst August, denna dag vackla motion, om vissa undantag från nu gällande lagstadganden om underställning af underrätts dom i gröfre brottmål, tillika med ett i anledning af denna motion, afgifvet yttrande; Densammes denna dag väckta motion, om en lag rörande bestämmande af ersättning för skada, då någon viss grund ej är för handen, hvarefter beloppet kan mätas; Hr Ribbings, Arvid, denna dag väckta motion, om upphäfvande af Kongl. Brefvet om barnamord den 17 October 1778, åtminstone i 1, 6, 7 och 8 punkterna, och återställande af kyrkolagens fullkomliga kraft i 3:dje kap. 11 och 12 §§ med dithörande stadganden; Densammes den 28 dennes f. m. på bordet lagda motion, om aflåtande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående regleringen af domsagorna på landet; Densammes den 28 dennes f. m. på bordet lagda motion, att l-ag-Utskottet måtte anmodas uppgöra och för Riks-Stånden framlägga förslag till dels ett förändradt straffsystem, och dels särskilda författningar, rörande vissa brotts bestraffning; Densammes den 28 dennes f. m. på bordet lagda motion, om tillägg vid 13 kap. 1 § R. B. samt 3 kap. 10 g af Skiftesstadgan; Hr Granfelts, Adolf Fredrik, och Hr Hjertås, Lars, den 28 dennes f. m. på bordet lagda motioner, om afskaffande af rättigheten för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga, tillika med de i anledning af dessa motioner nämnde dag och nu afgifna yttranden; Grefve Sparres, Erik, denna dag väckta motion, angående Hofrätternas Kommunikations-resolutioner i brottmål; Densammes denna dag väckta motion, angående ett lagstadgande i fråga om hvad af klagande part bör iakttagas, då talan i högre rätt fullföljes emot lägre embetsmvndigh«ts beslut; 70 Prof.'Utdrag dm 30 December 1850. Allmänna Besväraoch Ekonomi-Utskottet:
Man har förvånats öfver den styrka, som måste ligga i delta land och delta folk, då man sett, att det kunnat uthärda en sådan medfart å sina representanters sida, utan alt alldeles sjunka i vanmakt och näringslöshet; man har ömkat sig öfver ett sådant ihärdigt förbiseende af de första och enklaste grunderna för all näringslagstiftning: stadga och säkerhet. För egen del har jag icke att förebrå mig något i detta fall. Ifrån första stunden mig tillkom en röst inom Representationen, har jag icke fruktat att höja densamma lill försvar för landets näringar mot den nakna, kalla theori, genom hvars tillämpning, utan hänsigt lill dess verkningar, man lyckats att åstadkomma all den osäkerhet och allt det lidande, under hvilka våra näringar tvinat, och genom hvars definitiva upphöjande till allsmäktig och uteslutande regel för vår n ä r i n gs-1 a gs l i f t n i n g nttvar. Bevilln.- Utsk. tillstyrker oss gifva landels näringar nådestöten, och såmedelst fullända och afsluta den länge mai terades lidande. De ibland eder, som voro medlemmar af detta Hus vid i8a3 års riksdag, då första stygnet gafs åt landels n ä r i n g s s ysteme, — ty vi ägde då ett sådant, sedermera har ett upplösningstillstånd inom näringslifvet ägt rum, — påminna sig säkerligen den lilliga strid på lif och död, som då härstädes fördes mellan försvararena af ett ordnadt prohibitiv. systeme, till hvilket jag mig bekände och alltid kommer att bekänna, samt dem, som i den absoluta handelsfriheten med ut länd ningen trodde sig hafva funnit den undergörande talisman, genom hvilken landets näringar skulle bringas till blomstring, och folkets stigande välstånd beredas oell befordras.
Helena utsåg åt sin man ett afskiljdt tornrum till sängkammare, och hon uppmanade honom vänligt, men enträget, att endast af Sorgbarn låta betjena sig, huru illa detta än måtte ske; ty så var ju uppenbarelsens föreskrift enligt fru Helenas uppfattning. Samvetsgrannt iakttogs derför, att endast Sorgbarn fick brädda hans bägare och uträtta hans befallningar för öfrigt. Men ingalunda tycktes det smaka riddaren att emottaga sin bägare ur den lille botgörarens hand; ja de begge första dagarne rörde hans läppar icke pokalens rand. Mörka blickar, tunga ord blefvo gossen ymnigt till del; stundom hände ock, att riddaren lyfte sin hand, för att slå honom; men då stod Sorgbarn, som vanligt, stilla, tyst, med fällda ögonlock och vemodig panna ... och riddaren tyglade sin vrede. Minst tålde riddaren hans ögon; detta visste Sorgbarn och såg honom derför sällan i ansigtet. För att undvika sin påtvungne tjenare vistades riddaren mer än vanligt i skog och mark; han jagade, fiskade, besökte underhafvande och tillsåg deras arbeten på åker och äng. Då hade Sorgbarn sina lediga stunder, och dem använde han till att vandra i skogen, hvarunder Käck vanligen följde honom, eller att sitta ensam i en obebodd tornkammare, der ett sönderblåst fönster gaf honom ämne till ett nytt instrument; vid dess toner sjöng han då sina vemodiga och besynnerliga visor, diktade i hans egen själ. Sorgbarn fick vid dessa tillfällen vara ostörd, ty man trodde, att han i sin ensamhet väntade på uppenbarelsen, hvarest han nämligen skulle finna de röfvade klosterskatterna. Men om natten hvilade Sorgbarn på mattan innanför riddar Erlands dörr, och denne åhörde under sömnlösa timmar med stor otålighet de suckar, som pressades ur den unga barmen. Om aftnarne, då riddaren satt i salen hos sin fru, var Sorgbarns plats i ett aflägset hörn. Fru Helena talade ofta till gossen vänliga ord; men hans ansigte lyste dock aldrig af glädje. Dock förstod han hennes välvilja; det märkte hon i hans ögon.
Återkallar menedare, af egen drift, falskt vittnesmål eller annan falsk utsaga, förr än annan deraf skada lidit; vare straffet för hans brott fängelse eller böter. 4 § Förtiger den, som vitnar eller eljest på ed höres, hvad honom till upplys ning i målet veterligt är, och pröfvas han hafva det af obetänksamhet gjort; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. 5 § Har bekännare af lära, hvari edgång ej tillåten är, på annat, i stället för ed, vedertaget sätt, bekräftat falskt vittnesbörd eller annan falsk utsaga; varde så ansedd, som hade han ed gått. 6 §. Den, som gjort sig förfallen till straff efter 4 eller 2 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig. 4i Kap. Om mord, dråp och annan misshandel. 4 §. Den som, i uppsåt att döda, med berådt mod beröfvar någon lifvet, miste, för mord, lif sitt. Är brottet under synnerligen mildrande omständigheter föröfvadt; då må till straffarbete på lifstid dömas. 2 §. Har någon gjort försök till mord, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; varde han dömd till straffarbete på lifstid eller från och med sex till och med tio år. Kom af gerningen ringa eller ingen skada; då må tiden för straffarbetet till två år nedsättas. 3 §. Hvar som, i uppsåt att döda, men af hastigt mod, beröfvar annan lifvet, dömes, för dråp, till straffarbete på lifstid. 25 Var gerningsmannen, utan egen skuld, genom svår förolämpning eller synnerlig misshandel, af den drapne tili vrede retad, eller äro omständigheterna eljest synnerligen mildrande; då må straffarbetet inskränkas till viss tid från och med sex till och med tio år. 4 §. Har någon genom uppsåtlig misshandel dödat annan, den han ej dräpa ville, och skedde den misshandel med berådt mod; dömes gerningsmannen till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och medt io år. Äro omständigheterna synnerligen mildrande; då må straffet nedsättas till straffarbete i fyra år. 5 §.
Artikeln bokbindareklol/i finnes i nu gällande taxa upplagen under linien med hänvisning till väfnader, bomulls-, och drager en lull af 90 öre per skålpund: men som Rikets Ständer funnit nuvarande afgift å berörda artikel alltför betungande, samt billighet och rättvisa fordra, att detta för bokbindareyrket nödvändiga beredningsämne måtte kunna till skäligt pris erhållas, helst en del tryckta böcker, hvilka i bundet skick till riket införas, äro från inlörselafgift befriade, hafva Rikets Ständer för nämnda artikel bestämt en tullsats af 20 öre per skålpund samt ansett taxerubriken böra erhålla den lydelse förslaget utvisar. Då, enligt hvad Embetsverken upplyst, bland sednare tidens införselsartiklar förekommit brefkuverler, hvilka för närvarande förtullades såsom pappoch pappersarbeten, alla slag, olackerade, mod 40 öre per skålpund, men denna afgift, i betraktande af varans enklare beskaffenhet saint att högsta tullsatsen för papper utgör 18 öre per skålpund, synts vara alltför dryg, hafva Rikets Ständer, i enlighet med det af Embetsverken framställda förslag, beslutat, att nämnda artikel må i taxan införas med en tullsats af 20 öre per skålpund. Som, genom sammanförandet uti en gemensam rubrik af de flera tillförene specificerade olika slagen af bränvin och sprit, svårighet uppstått att tillförlitligen utröna införselsqvantitelerna af de särskilda sorterna och förhållandet i detta hänseende emellan de slag, som utgöra föremål för en allmännare tillverkning inom landet, och dem, som hufvudsakligen äro af utländsk produktion, hafva Rikets Ständer, hvilka tillika, på sätt redan är omförmäldt, ansett den för bränvin och sprit, alla slag, nu bestämda inlorselafgift, 45 öre, erfordra någon förhöjning, ål rubriken gi i vit den förändrade redaktion förslaget utvisar, samt bestämt införselstullen till 55 öre per skålpund alkohol. I öfverensstämmelse med hvad Embetsverken, pä anförda skäl, hemställt, hallinder rubriken ”böcker” blifvit i taxan upptagen en ny artikel, s. k. Album, med en tull af 40 öre per skålpund.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 113. 7 Herr Wahlström: att hos Kongl. Majit må i underdånighet begäras, det föreskrifvas måtte, att fysik och kemi skola upptagas såsom föremål för undervisningen vid elementar-läroverken, och att kunskap i dessa ämnen skola vid Student-examen, så länge den qvarstår, afses lika med kunskap i andra läroämnen; Mäns Månsson: att Rikets Ständer skulle till Kongl. Maj:t ingå med begäran, det »föreskrifvas måtte, att stadgandet i 1 Sect., 3 Kap. 3 §. och 6 Kap. 9 §. af Kongl. »Skol-ordningen rörande undervisningen i fysik genast bringas till verkställighet, samt att »kemi och zoologi, lika väl som botanik, böra upptagas bland alla skolors undervis»nings-ämnen, äfvensom att alla ynglingar vid Student-examen, så länge den qvarstår, »böra examineras håde i fysik, kemi och zoologi och undfå särskilda betyg för dessa äm»nen, hvilka betyg böra ega samma vigt och betydelse, som i hvarje annat af skojans »läro-ämnen;» samt Herr Gustafsson, »att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla om det tillägg uti författningen om Student-examen, likväl endast till dess någon förändring i samma författning hlefve vidtagen, att, då ynglingar eller deras målsmän sådant åstundade, universiteterna må vara förpligtade att vid Student-examen låta examinera oeh afgifva betyg äfven i kemi och fysik, utan att dock någon förändring derigenom må föranledas i nu fastställda prof för en fullgiltig Student-examen. 8:o af Herr Kongl. Hof-predikanten Hasselrot inom Högvördiga Preste-Ståndet; 9:o af Herr Stenberg inom Vällofliga Borgare-Ståndet. Sistnämnde två motionärer hafva fastat uppmärksamheten derpå, att vid de åtgärder, som i sednare tider vidtagits till undervisningens befrämjande, ett slag af undervisnings-anstalter, nemligen de sä kallade paedagogierna i Rikets smärre städer, blifvit alldeles förbisedda.
Törmönen deraf vore för Banken, att hafva en betydlig redbar valuta, inom föga utrymme, och lätt flyttbar; samt för Lefveranteurerne sannolikt, af samma orsak, minskning i Expenser och Transport-kostnader. På desse skäl få Banco-Fullmägtige hemställa, om icke Fullmägtige må blifva autoriserade, att efter handels-förhållanderne bestämma det värde, hvartill Guldet i proportion mot Silfver må kunna vid upphandlingar och lefverancer för vissa perioder emottagas. §. 3, Uti 1823 års BanCo-Reglementes 4 Art. 1 Afd. 8 §• j hvarigenom Banco-Fullmägtige blifvit äutoriserade att föryttra Bankens ännu qvarliggartde föga betydliga förråd af gamla Kopparplåtar sålunda, att motsvarande ökning af tillgången uti Guld eller Silfver i dess ställe vunnes; stadgas tillika, under fästadt afseende å Kongl. Förordningen af d. 19 Junii 1816, om Kopparmynts utförsel och nedsmältning, att någon försäljning af de gamla, efter 100 R:dr per SkU. utpräglade Koppar-slantarne ej finge äga rum, så länge de ej blifvit såsom Mynt af - fi/ B anea-Fullmäktige i 43 äflyste, emedan deras fortfarande gångbarhet bland Allmänheten sannolikt dymedelst skulle blifva hämmad. Nu mera är, genom Kongl, Majus Nådiga Kungörelse af den 31 Maj 1826, tillåtet att aldre Kopparmynt, som, efter varande pris på Koppar, äger större värde än ilen utsatte valeuren tillkännagifver, får till utrikes ort utföras emot samma Tull, som för Cår-koppar är bestämd. t Det torde i följd häraf blifva öfverlemnadt till Banco-Fullmägtiges omsorg, att, när tjenligt tillfälle dertill kan yppas, föryttra och i Silfver förvandla, liksom de gamla Plåtarne, äfven det efter 100 E:dr per Sk L utpräglade Kopparslant-inyntet; med bibehållande endast af hvad till loyering för utmyntningen utaf finare Silfverplantser kan anses behöfligt. §. 4.