Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Författaren småler men svarar ingenting. Och hr X får strax derpå af en vän till honom höra, att denne Apollos och Musernas älskling använder ett halft dussin konceptpapper hvarje gång han skall sanimanskrifva en af dessa små doftande och spirituella biljetter, som äro så improviserade, att man på dem vore frestad att tillämpa Kellgrens bekanta uttryck om de Bellmanska dityrambernai, att de helgjutna frambrustit ur en lågande inbillnings sköte. Och hr X, som lefde i den lyckliga tron, ^tt man skref en roman, nota bene om man hörde till de utvalda, lika lätt som hans hustru vispar till - en crème. Hr X vill icke vara skeptisk, han har hört, att det är något mycket styggt, som man bör akta sig mycket väl för att bli, men han kan icke hjelpa, att han känner starka frestelser att blifva det. Och på samma gång vill kanske olyckan, att han får tag i en bok af Kielland, som gör ungefär samma afslöjanden angående embetsmän-nens allra heligaste, som han nyss gjort i redaktionsbyråerna. I förtreten slår han sig troligen på — det är det van-ligaste * man kan nästan säga, att det är comme il faut nu för tiden — han slår sig på att tala om konstens förfall, om den öfverhandtagande materialismen, om bristen på djup sedlig öfvertygelse, om tidens sjunkande, om realismens vådor, om svartmåleriet i dikten, om bristen på religion, om hundratals intressanta och oangenäma saker, som visa, att han åtminstone icke äfrinar göra några eftergifter åt tidsandan eller göra ackord med Kants kategoriska imperativ.Och aWt detta tror den naive hr X är fel och brister, som tillhöra detta sista decennium, när skamlösheten går på torra landet. Sedan den dagen är allt, hvad tidningar och tidningsmän heter, hr X en styggelse. Det är just från detta håll, farorna hota idealismen. Det är här man byter om öfvertygelser, här man tummar på åsjgter, det är här, som sanningen lägges i Prokrustes bädd allt efter omständigheterna. Läsa tidningarna måste han naturligtvis, men de hafva ingen giftigare vedersakare än denne stränge moralist.
— I en högst intressant öfversigt af bränvinets historia i Stor-Brittanien, som genom Utrikes Departementet kommit Utsk:t tillhanda, finnes bestämdt upgifvet Den 15 Juli f. m. 303 såsom orsak, hvarföre superiet är mindre i England än i Skottland och Irland, alt smaken i England är så pass förfinad, att der aldrig begagnas rått bränvin, utan alltid genom destillatorer renadt, kryddadt och förfinadt, hvaremot det begagnas i Skottland oell Irland, liksom bos oss, helt ratt, sådant det kommer ur pannan. Väl torde — det vill jag tro — den högre skatten i England, än i de 2:ne andra länderna, äfven verka till ett inskränktare bruk af varan i förstnämnda land, men den af mig åberopade författaren upgifver, att man vida mindre sökt orsaken dertill i skalte-skilnaden, än i den omständighet, att den förfinade varan aldrig så missbrukas, som den råa. Jag har här i min hand den ifrågavande berättelsen, men vill ej' besvära med upläsande af de stycken derur, som jag åberopat. Alltnog, jag bar angifvit källan. Detla i moraliskt afseende. Hvad åter angår bränvinets större skadlighet, då det är rått, än dislilleradt, instämma ju alla Läkare i den upgifteu, att finkeloljan innehåller ett gift, hvars förtärande är lika skadligt som öfvermåltet af den rusgifvande drycken. Denna sats lärer icke behöfva någon bevisning. Väl vet jag att Hr Braunerhjelm härpå skall svara alt bränvinet kan renas på kall väg genom filterering på kol, utan att distilleras; men då jag erkänner, att finkeloljan kan genom omsorgsfull sådan behandling afskiljas, får jag dervid likväl anmärka, att dels fordras dertill en synnerlig noggranhet, om det skall lyckas, dels måste bränvinet då vara ulspädt till cirka 2 graders styrka eller derunder, hvarefter distillering i allt fall är nödvändig, för att få upp det till den styrka, alt det är användbart. Äfven de begagnade kolen måste genom distillering utkokas. Genom flere omdislilleringar kan bränvinet deremot ulan filterering blifva fullt renadt.
1 afd. i i83o års bancoreglemente; N:o 112. med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande afd. 1 af art. 4 uh i83o års bancoreglemente; N:o 113. med hemställan om afskrifning å Tumba bruks vinstoch förlusträkning för de skillnader, som komma att uppstå genom verkställd classification af Tumba bruks lumpförråd och derå nu bestämda lämpliga penningevärden; N:o 114. angrde försäljning af Tumba bruk, jemte några andra bruket rörtde ärender. Likaledes upplästes och lades på bordet ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 19 dennes, innehållande inbjuda, till instämmande uti BondeStts beslut i anledn. af Lago. Oecon.- Utsk:ns utlåt. Hr Roos, Carl Ulrik, uppläste följande: Då det numera vid riksdagens förväntade snara slut torde vara osäkert, om förslag till bevilln:sförordn. hinner inkomma till Stånden, för att hos dem skärskådas och granskas, har jag trott mig i motionsväg böra fästa uppmärksamheten vid några fall uti i83o års bevilln.förordn., der redactionen icke är så fullt bestämd, att utrymme saknats till olika tydning och misstydning. Sålunda har t:o ehuru ingen lönoch arfvodestagare eller pensionär utaf statens medel och fonder är fri tagen från bevillnts erläggande, derest bans inkomst öfverstiger 200 r:dr, det likväl inträffat, att somliga löntagare, expectanter och pensionärer å anslaget för ministerstatens aflöning uppgifvit sig till taxering, och bevilln. erlagt, då andra deremot sig icke uppgifvit, utan undandragit sig sådant, och äfven undsluppit ali beskattning.
Jemte högstberörde af samtlige Riks-stånden till Stats-Utskottet remitterade Proposition, har Utskottet fått från Preste-ståndet emottaga ett anförande af Biskop Thomander, hvilken yrkat att, på det vid afgörandet af den fråga, sorn utgjorde föremål för den Nådiga Propositionen, någon förlust för kyrkorna inom Lunds och Götheborgs stift icke måtte uppkomma derigenom att, såsom lätteligen kunnat inträffa, något af hvad Landsboken innehöllc blifvit i de sednare jordcböckerna förbisedt, kyrkorna, hvad deras egendom beträffade, måtte, i lik - Slats-VIskollcls Vllålande N-.o 49. het med den enskilde fastighetsegaren, varda bibehållne vid deras hittills inneliafda rättigheter. Utskottet, som anser det vara af synnerlig vigt att Statens anspråk emot enskilde, åsyftande rättelse uti de i jordeböckerna befintliga anteckningar, ej må till obegränsad tid utsträckas, utan att dessa anspråk böra, till betryggande af enskildes eganderätt, inom en viss bestämd tid göras gällande, har således funnit sig ega all anledning att förorda hvad Kongl. Majit i detta hänseende föreslagit; och anser Utskottet jemväl billigt och ändamålsenligt att enskild egendoms innehafvare må, utan inskränkning till någon tid, i hvad hans rätt rörer, uti jordeboksanteckningarne söka rättelse; dock som uttrycket »enskild egendoms innehafvare» kan, på sätt ofvanomförmälda i ett Riks-stånd afgifna yttrande utvisar, gifva anledning till den tolkning, att ifrågavarande rättighet ej borde tillkomma andre än enskilde personer, då likväl, enligt Utskottets åsigt, dermed måste afses jemväl allmänna verk och inrättningar samt kyrkor och fromma stiftelser, synes detta uttryck böra utbytas emot: »annan jordinnehafvare än Kronan.» I följd häraf får Utskottet alltså hemställa, att hvad Kongl. Maj:t uti ifrågavarande Nådiga Proposition behagat föreslå måtte, med iakttagande af nu tillstyrkta förändring, utaf Rikets Ständer gillas och bifallas. Stockholm den 26 Mars 1857.
Förklaring icke bestämdt afgöra, huruvida, vid sammanläggningen af det för Elmlund och Lundberg, i: brist af böter, ådömda förvandlingsstraff, med den, för hus - C 69 j bondes ofredande dem ålaggda bestraffning af 16 dagars fängelse vid vatten och bröd, detta sednare straff bordt tagas i beräkning till det penningebelopp, sorn svarade emot sådan bestraffning, enär urbota-straffet innefattades i ett uti Lag till dagarnes antal bestämdt fängelse vid vatten och bröd, och bötesförvancllingen dermed icke syntes stå i sammanhang, så vida icke, genom det sammanlagda antalet af dagar, högsta kroppsplikt komme att öfverskridas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 127 a) taxeringsvärdet å den skattskyldiges inom taxeringsdistriktet belägna fasta egendom samt beloppet af den deraf utgående bevillning; b) bevillningsafgiften för den skattskyldiges inkomst af kapital; och c) bevillningsafgiften för lians inkomst af rörelse, näring eller yrke samt af tjenstebefattning, pension, årligt understöd (gratifikation), lifränta eller undantagsförmån.
De i slwanberörde matto, enhälligt bestulit, som Riksens Ständer, genom meddelande af enahanda rättigheter till Samfundets medlemmar akt föcwärfwa och äga fast egendom, icke haft andra afstgtcr, än att be ästa det samband emellan Jnnewänarne, som gör en Stats styrka, och derigenom Utmärka den wäiwil-ande reg-ring, hwars ärofulla omsorg är att sörena Medborgares sinnen och fördelar. Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigste Allernädigste Konung! Wid granskningen af de föreskrifter, fom en« ligt Kongl. Förordningen den 24 Februarii 1746. wid förlags qiswande till Bergsoch Brukshandtering?» nu äry gällande, haswa Riksens Ständer funnit, alt den Uti Z §. af berörde Ksngl. Förordning sstavgadr Deri 28 Decemberr;6? den Uti Z §. as berörde Kongl. Förordning stadgade winst af en Daler r6 öre kopparmynt pä hwarje Skeppund Tack! rn, hwilke» winst, enligt den tidens TackjeniSvriö, uf högst en Riksd. war swaronde emöt wrd past
Fersen gifva mig en karakteristik af denna classification, bekänner jag, att jag föredrager Utsk:s förslag såsom rättvisare, emedan classificationen aldrig skulle komma att träffa hvar och en i ett så jemnförligt förhållande, som procenten å chartan; ty efter classificationen skulle den, som aldrig varit i tjenst och fick karaktersfullmagt, betala lika mycket som den der varit i tjenst, då deremot chartse-sigill.-förordn. gör den skillnad, att den sednare betalar 60 pi'oc. nxei-a. Jag ämnar således icke göra någon anmärkning emot sjelfva principen af karaktersbevilln. ; men så mycket angelägnare är jag, att stadgandena blifva tydligt uttx-yckta. Ju mera jag läser på mom., ju mera tvetydigt finner jag det. Här står: ”med hvars innehafvande ej åtföljer lön på stat.” Då der icke står: ”motsvarande lön,” skulle man kunna draga den slutsats, att hvar och en, som får en sådan fullmagt och hallon på stat, skulle slippa att erlägga bevilln. Om detta är TJtsk:s mening, närmar den sig mycket min önskan. Är detta åter icke Utsk:s mening, är det nödvändigt, att der står: ”motsvarande lön,” såvida icke författningen, som man är skyldig att tyda efter ordalydelsen, skall blifva oriktigt tillämpad. Månne icke, till förekommande af all tvetydighet, det vore bättre att uttrycka stadgandet i detta mom. sålunda: ”att för fullmagter, öppna bref eller resolutioner på karakterer, som medföra namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, hvilka hädanefter meddelas, bör i bevilln. &c.ty detta innefattar, att det icke bör hänföras till sådana karakterer, hvai-med åtföljer tillfällig eller ständig tjenstgöring. Man säger visserligen, att en person med copistlön, som gör exped.secret.-tjenst, icke bör erlägga bevilln. Skall han då hvart år vid taxeringen be - Den ai Octoher. visa, om han gör den ena elier andra tjensten.
Att varor må kunna a (giftsfri tt öfverflyttas till Credit-upplag från Nederlag med beräkning af credit-tiden från angifningen till Credit-upplaget; Att varor må, efter anmälan hos General-Tullstyrelsen, öfverflyttas ifrån Credit-upplag på Nederlag, emot erläggande af så väl Transito-afgift, som inkommande Rccognilion; samt Att genom Credit-upplaget någon förändring icke sker i den Nederlagsfrihet, sorn Kongl. Maj:t redan i Nåder förunnat vissa städer, eller framdeles i Nåder förunnar andra. §• 15. Den Trettonde tunnan af hvarje läst saltadt Kött och Fisk, af alla slag, sorn hestås till packning, är fri från tull och afgifter till städerna. §. 16. Allt hvitt Socker, ankommande från någon hamn i Europa, hvilket icke är angifvet som krossadt Lumpeller HavannaTerreseller annat under samma Tul[bestämning hänförlrgt slag, skall underkastas besigtning af sakkunnige och ojäfvige personer i Tullkammareeller Packhus-Inspectionsföreståndares närvaro. Yppas dervid olika meningar om varans rätta beskaffenhet, hänskjutes frågan till General-Tullstyrelsen, då prof å Sockret jemväl bör insändas. §• Yid utförsel sjöledes af följande, inrikes tillverkade, varor från Stapelstad, der Fabrik för tillverkning af sådana varor eger rum, beviljas af tullmedlen : för 1 skålp. Topp-, Candioch Kok-Socker . 3 sk.. 2 r. „ 1 skålp. Cardus eller karfvad Tobak, äfvensom prässad och rullad Tobak samt Snus 3 — „ 1 st. Segelduk af Hampa till minst 50 alnars längd ... 8 „ 1 st. Segelduk af Lin till samma längd 24 „ 1 st. Packväf af Hampa till minst 50 alnars längd ... 6 „ 1 st. Packväf af Lin till samma längd 18 „ 1 st. hvit Bomullsväfnad, tillverkad å mekanisk väfstol, af garn i finhet af N:o 32 eller derutöfver efter Engelsk beräkning .4 —• Bill, till R. St.
St:r, ang:de förändring af portobestämmelserne för inrikes brefvexlingen. 344 Den 22 April. Hr Frih:n o. Ordf:n hemställde om R. o. Ad., som beslutat att Onsdagen d. 29 dennes företaga val af Elektorer till utseende af komiterade för tryckfrihetens vård, behagade vid samma valförrättning såsom vid föreg:de Riksdagar varit vanligt, utse 2:ne supleanter; hvilket bifölls; hvarefter Hr Frih:n o. Ordf:n erinrade att till följd af detta beslut vallistorne borde innehålla 8 namn. Hr Hägerflycht, Nils Henr.: I anseende till en förestående bortresa får jag anhålla att, med bibehållande af min riks dagsmannarätt, få afsäga mig förtroendet att vara elektor. R. o. Åd. lemnade härtill sitt bifall. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag begagnar detta tillfälle för att jemväl till prot. nedlägga min reservation emot det sätt hvarpå den af Hr Gripenstedt uti sednaste plenum emot Hrr Fullmäktige i Riksg:sKont. framställda anklagelse behandlades, då discussionen derom fick fortgå i flera timmars tid, oaktadt jag framställt den begäran, att frågan måtte blifva hvilande på bordet. Som jag hade mig bekant, att Hr Gr. o. Landtm., till följd af opasslighet, nödgats aflägsna sig från förmiddagens plenum och ännu på e. m., ehuru i utöfning af sitt embete, ej var tili helsan fullkomligt återställd, fann jag mig af grannlagenhet upmanad att då, vid midnattens annalkande ej fortsätta mitt yrkande om frågans bordläggning, helst jag visste att det i allt fall återstod mig en annan utväg att få den på grundlagsenlig! sätt behandlad.
11 pjsr väl den koppartillverkning, sorn medelst malmsofring ur'de gamla varpen vid Garpenberg gde sednare; åren idkats, från och med år 1850 varit i nästan ständigt aftagande, så att, då garkoppartillverkningen ännu sistnämnda år utgjort 54 skeppund, densamma år 18532 nedgått till 31 skeppund samt 1854 till endast 26 skeppund, med en af Bergmästaren i orten, enligt bruksräkenskaperna upptagen tillverkningskostnad af 188 Riksdaler Riksmynt för skeppundet, hvilken kostnad år 1854 ökats till 211 Riksdaler, oaktadt härvid vanlig förlagsränta icke blifvit beräknad och ännu mindre ränta ä bokoch vaskverkens anläggningskostnad, ensam uppgående till 45,393 Riksdaler Riksmynt; att således endast det under de sista åren utöfver förra vanligheten stegrade försäljningspriset å garkoppar gjort möjligt för egarne af Garpenbergs kopparverk att, utan gifven förlust, fortsätta en så kostsam tillverkning, dervid, enligt Bergmästarens beräkning, kopparhalten i det utur grufvuvarpen sofraöe godset icke utgjort mer än en fjerdedels procent, samt att koppartillverkningen vid Gar penberg, efter ali sannolikhet, måste hädanefter blifva mer kostsam än hittills, enär kolpriset derstädes, under den sednare tiden utgörande ifrån 4 Riksdaler till 4 \ Riksdaler Riksmynt för iästen, dårnera skulle uppgått ända till 7 Riksdaler, Kongl. Maj:t, funnit skäligt i nåder bifalla att ytterligare afradsfrihet för garkoppartillverkmngen vid Garpenberg finge under sex års tid, beräknad från och med år 1855, tillgodonjutas.
Om jag icke misstager mig, är upskattningen af åtskillige desse tjenstemäns boställen i hög grad olika, så att den ena tjenstemannen låtit upskatla sitt boställe ganska lågt, under det att en annan varit nog oförsigtig att låta upskattningen blifva så hög, att, enl. den tariff K. M. fastställt för minimum af hvarje län, åtskilliga tjenstemän, i st. f. att bibehållas vid förut innehafde löneförmåner, måste derutaf afstå ett icke obetydligt belopp. Dessa förhållanden kunna naturligtvis icke blifva föremål hvarken för Stalsötskis eller Ständernas bedömande, men om R. St. uttalade den åsigt, att alla de landtstatens tjenstemän, hvilkas löner öfverstiga den minimitariff, K. M. i Nåder bestämt, skulle vara berättigade att dessa löner oförändrade bibehålla, så torde ett sådant R. Sirs förklarande hafva en välgörande inflytelse på sjelfva löneregleringen, emedan vederbörande,som skola uprätta förslag till de närmare bestämmelserna i afseende å denna reglering, säkerligen deraf skulle hämta anledn. till sådana underd. framställningar, hvarigenom K. M. sattes i tillfälle alt i denna vigtiga fråga definitivt besluta på ett sätt, som skulle aflägsna alla klagomål deröfver, alt löneregleringen, vid hvars upgörande K. M. varit ledd af en landsfaderlig välvilja och omtänksamhet för tjenstemänneus bästa, fått för åtskilliga af dem en ofördelaktig utgång. Gr. Mörner, Carl: Det är med den största tacksamhet sorn landtstalens tjenstemän i Riket erkänna den Nåd. välvilja, som K. M. för dem ådagalagt genom det förslag lill ny lönereglering för 200 Den 20 April. denna i så många hänseenden vanlottade tjensteraanna-corps, hvilket vid denna Riksdag blifvit lill R. St. öfverlemnadt. Det hållänge varit både kändt och erkändt, att en sådan reglering vore af behofvet i högsta grad påkallad.
N:o 45, i anledn. af väckt motion om upphörande af Iuvalidiurällningen å Ulriksdal, voterar j*-1, den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. StalsUtsk:s förenämnde utlåt. Efter voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Företogs till afgörande hvad SlatsUtsk., i dess ang:de regleringen af utgiflerne under riksstalens 4:dc hufvudlitcl afgulna utlåt. N:o 37, uti första punkten under Litt. n) i afseende pä Invalidhusfondens hemmansräntor tillstyrkt, med pröfningen af hvilket tillstyrkande, enligt d. 23 sisth Oct. fatladl beslut, anstalt i afvaklan på den nu försiggångne pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. Frih. Cederström, Jacob: Ehuru R. o. Ad. genom votering afslagit frågan om afslag å betänk. N:o 45, rör:de Invalidinrättningens å Ulriksdal upplösning, så anhåller jag likväl, alt det nu ifrågavar. anslaget måtte förblifva på 4:de hufvudtileln såsom en armeens tillhörighet, och alt det icke mätte på allmänna indragningsslaten uppföras, hvaraf följden skulle blifva, i händelse af de nuvar. invalidernes afgång, ali fonden Liefve besparad, och således inginge uti beräkningen af statsverkets tillgångar i allmänhet, hvilket jag för min del i allo bestrider. Jag anhåller således, att detta memorial af StatsUlsk:s utlåtande N:o 37 måtte lill Ulsk. återremitteras, med förständigande, ali It. o. Ad. anser, att summan bör på 4:de hufvudliteln förblifva. Ilr Westerstrand Pehr: Ehuru StatsUtsk. uti en fö reg:de punkt af utlåt.
Kom, Sara, kom! (ämnar gå.) Morjens! Förlåt, om jag skrämde herrskapet. Jag lekte bara med ett par gläfsande valpar nyss der borta, men de tålde visst inte vid leken. Hvad för slag? Ser jag i kors, eller ä' det inte min värdinna, och ä' det inte herr kammartjenaren Aron? Tack för hjelpen sist, då jag var gårdsdräng. (Aron kröker sig för handtaget.) Sitter i klämman, tror jag, ville gerna bli lös. Nå, så gå då, men stanna inte för nära, för jag ä' inte sjuk och hjelplös numera. (Aron vill tala.) Gå, säger jag, för det klipper i mina fingrar. (Aron och Sara skynda ut till venster.) Hvad skulle jag här och göra? Roa mej, sa kapten. Jo, vacker ro! Hjertat står mej ända upp i halsen, och inte en tår grogg, att skölja ner'et med. Och så ha de styrt ut träna här med lysande elände, och der ute vid porten står Anna i uselhet. Om jag skulle ta henne med mej till Amerika. Men kanske kan det aldrig bli folk af henne mera, stackars kräk, och inte ska hon vara en utböling i vår lilla koloni. Bäst att det går som det går. Vår Herre känner väl kursen. (Studentsången tystnar.) JAKOB. ARON. SJETTE SCENEN. ÖFVERSTEN. JAKOB. Den skurken Aron, som inte syns till. Han sköter väl sina egna affärer, och glömmer mina. (går väntande af och an.) Der går en fin herre och smyger. Han slipar väl tungan nu till fina och spetsiga ord, och blandar till gift, att förderfva de oskyldiga med. (sätter sig på bänken.) Den skurken Aron. Jag får lof att sjelf bestyra om saken, innan det kanske blir för sent. Hör på du, go'vän, har du lust att förtjena dig ett par riksdaler? (håller kappkragen uppviken.) Får gå för det då. Kan behöfvas en grogg bland det här sällskapet. Du ser den unga flickan der borta i hvita hatten och svarta kragen, hon, som står der vid buskarna. Babord om röda lyktan? JAKOB.
I sammanhang härmed får jag i underdånighet anmäla en af Eforus öfver Göteborgs Stifts Elementarläroverk uti skrifvelse den 1 innevarande månad gjord framställning, deri Eforus, under förmälan att lärjungarnas antal vid det nya elementarläroverket i Carl Johans församling redan uppginge tili 73 och efter all sannolikhet med nästinstundande vårtermin komme alt ytterligare Ökas, underdånigst anhållit, det täcktes Eders Kongl. Majit i nåder medgifva, att utöfver de i staten upptagne 2:ne Iärarne, en 5:dje lärare måtte i vanlig ordning få vid nämnde läroverk anställas; och anser jag mig, då det betydliga antal, som redan vid läroverkets första öppnande derstädes sökt inträde, tydligen ådagalägger behofvet af ökade lärarekrafter, samt enär, enligt hvad läroverkskollegium uti ett Efori underdåniga fram - Bil. Jtä 7 d) till Kongl. Maj:ts Nåd Prop. JYi 1, om Statsverket 1862. 31 ställning bifogad t protokoll upplyst, ej mindre än SO lärjungar blifvit i läroverkets andra klass intagne, böra i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t mätte dels för innevarande läseär bevilja arfvode i öfverensstämmelse med de genom nådiga Cirkulär-Brefvet den 26 Novemcer 18S8 bestämda grunder åt en extra lärare vid ifrågavarande läroverk, dels ock i nåder föreslå Rikets Ständer, att läroverket må utvidgas till 5-klassigt, samt i följd deraf anslaget för detsamma ökas med 1000 Rdr till lön för en kollega samt 300 Rdr till rektorslönens böjande från 2000 till 2500 Rdr. Af den inom Kongl. Ecclesiaslik-Departementets