Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten få, med anledning af denna framställning, vördsamt upplysa: att en be» tydlig del af KrigsiPrest-Indelningarne redan, är för Statsverkets eller General-Förråds-cassans behof indragen; att flere af dessa indelningar äro anslagne till aflöning för Regements-Stallr mästare, Adjutanter, Regements-Väblar och BataillonsLäkare; att en sådan Indelning är anvisad till fond för CalmareRegementes enskilda PensionsCassa samt att den ännu återstående, med indeld lön försedde, KrigsPrestPersonalen, enligt från Kongl. KrigsCollegium erhållen uppgift, utgöres af 25 RegementsPastorer och 2 Bataillons-Predikanter, fördelade på 6 Cavallerioch 21 Infanteri-Regementet och Corpser. Då, vid IndelningsVerkets upprättande} KrigsPresterne på Stat uppfördes, skedde sådant troligen emedan man på den tiden föreställde sig att Prest och Soldat behöfde under fredslugnet närmare lära känna hvaran^ dra, för att, vid ett blifvande fälttåg, den förre måtte med önskad framgång kunna gif-j va, den senare med skyldig uppmärksamhet emottaga en trogen varning, ett nyttigt råd,1 och att, på sjelfva slagfältet, med hjertligare del - Stats-samt Allm. Besv.o.Oec. Utsi. 17 deltagande kunna uttala, med innerligare forjj troende åhöra ett tröstens eller fridens ord. Uppå dessa skäl, hvilka icke kunna sakna den närvarande tidens aktning och erkännande, anse Utskotten ifrågavarande (med undantag af Vestmanlands och Södermanlands Regementen; der en BataillonsPredikant jemte Regementspastor ännu är bibehållen. ) till en på hvarje Regemente inskränk-, te beställningar ingalunda böra såsom urnbärltge i fredstid betraktas.
Enär man således utgår från denna jemväl af mig godkända åsigt, och föreskiifver, alt den uppenbara kyrkoplikten bör upphöra, och enskild sättas i stället, på det att borttagas må ej blott den för känslan sårande verkan, hvilken uppslår genom brottslingens offentliga utställande viii skampall i kyrkan, ulan ock det skymfliga, som dervid tillfogas honom inför den församling och i den kyrka, der han måhända för framtiden skulle såsom försonad medlem inträda,- så synes det mig icke vara sköl att bibehålla den del af uppenbar kyrkoplikt, som innebäres 1 kungörande från predikstolen af den redan genom borgerliga lagens tillämpning straffade förbrytarens namn och brott; — en åtgärd, påtagligen motverkande det goda, som afses genom den försoningsakt, hvilken beslår i enskild skrift, och aflösning, och hvilken synes tjenligast uppfylla det ändamål, att åt samhället återställa förbrytaren, försonad äfven med kyrkan, — och ej endast med den församling, inom hvars territorium han tillfälligt kommit alt begå eli brott. Jag kan ej inse annat, än alt be - Lag-Utskottets Betänkande, N.o 2y. rörde försoiiingsact bör hufvudsakligen afse det nyss anlvdda ändamålet, oell ej det, alt gifva en varning åt någon viss församlings medlemmar; helst åstadkommandet af dessas afsky för brott och föresatser att afhålla sig derifrån, förnuftsenligt kan och bör sökas och vinnas på helt annan väg, än genom en negativ verkan, så beskaffad, sorn den der lillvagabringas genom kyrkoplikten och föijderne af dess offentliggörande. Icke eller finner jag den uppmaning, som dervid åt församlingen skulle ega rum, i afseende på förböner m. in., vara af den vigt, att kungörandet derföre bör ske. På dessa och i öfrigt de af Herr Jusliliae-Ombudsmannen så utförligt utvecklade grunder, föranlåtes jag att reservera mig mot det af llöglofl.
Här ofvan uppgifna jemte de af Kongl. Kommers-kollegii Advokal-Fiskals-Erabete för öfrigt anförda omständigheter och förhållanden anser väl Utskottet icke innefatta tillfredsställande förklaring öfver den af Revisorerne, med hänsigt (ill manufaktur-diskontens oftanämude fordran, framställda anmärkning, helst hvad härvid förekommit, synes gifva skälig anledning till den förmodan, att manufaktur-diskontens rätt och fördel i detta mål troligen kunnat med mera framgång iakttagas, derest närmare uppmärksam - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 192. 7 het åt detsamma egnats; men som föreskrifne bevaknings-åtgärder blifvit vidtagne och den meddelade konkursdomen, jemte öfriga rörande samma mål fattade beslut vunnit laga kraft samt gällande föreskrifter, så vidt Utskottet kunnat inhemta, icke blifvit öfverträdda eller några bestämda Ijenste-åligganden åsidosatta, så får Utskottet, som ansett sig böra för Rikets Ständer uppgifva hufvudsakliga innehållet af både Revisorernes anmärkning samt Kongl. Kommers-kollegi och dess Advokat-Fiskals deröfver infordrade yttranden, hemställa att denna anmärkning icke må till någon åtgärd af Rikets Ständer ' föranleda. Stockholm den 20 Juli 1854. Reservation: Vid 5:dje punkten: af Friherre Cederström R., som yttrade: “Ense med Stats-Utskottet i det hufvudsakliga innehållet af dess hemställan i förevarande punkt, hade jag önskat i ordalagen iakttaga sådane uttryck, som antydde det Utskottet ansåge inspektörens resor i landsort erne fortfarande vara erforderlige. Frågan synes mig endast böra vara derom, huru sida kostnaden för dessa resor må drabba den hårdt anlitade s. k. gamla ulldiskontfonden ensamt, eiler till någon del ersättas af de enskilde schäferi-egare, som påkalla inspektörens besök och råd, i likhet med hvad som eger rum, då hemmansbrukare begära besök af de i sådant ändamål anställde agronomer.
Jag frågar: är det väl rätt, 204 Den 3 Mars f. m. är det väl klokt, att en person, sorn genom ett trovärdigt vittnes utsago och flera Lindande skäl är i det närmaste, ehuru ej fulleligen, öfvertygad om ett mord och dessutom gjort sig känd såsom en för samhället högst vådlig person, likväl må tillgodonjuta samma frihet, som Statens laglydiga och goda medborgare? Jag tror, att då man i det för sina fria institutioner berömda England och JNordAmerika utan betänkande skulle döma en dylik person till ett straff, hvarigenom han förlorade lifvet eller sin frihet, kunna äfven vi, utan att träda humanitetens fordringar för nära, insätta honom på bekännelse. Enligt min öfvertygelse är det högst illa beräknadt att, med antagande af sådana fordringar, hvilka för närvarande hos oss äga rum i afseende på bevisningen af ett brott, upphäfva stadgandet om den brottsliges insättande på bekännelse. Skall detta ur lagstiftningen utgå, bör också mindre vigt läggas på den anklagades bekännelse; och häremot torde likväl åtskilliga betänkligheter uppstå. Jag får i öfrigt erinra om något, som tyckes alldeles hafva undfallit den värde motionären, att nemligen anklagads insättande på bekännelse alldeles icke är en genom i8o3 års K. Bref införd nyhet, utan att K. Brefvet endast inskränker den i 17 Cap. 37 §. Rätteg.Bm domaren lemnade rättighet att med svårare fängelse försöka få sanningen i dagen. Användandet deraf förbehölls högsta domaremagten med det tillagda vilkor, att den anklagades vanart och ondska skulle göra honom farlig för samhället. Man har således ett ytterligare bevis på de humana och menniskoälskande afsigter, som röja sig ej allenast i detta K. Bref, utan jemväl i andra under den så ensidigt och hardt bedömda envåldsregeringen utkomna ordonnancer. Jag är således långt ifrån att, i likhet med den värde motionären, uti 4 punkten af meranämnde K. Bref se ett våldets och godtyckets redskap; tvärtom synes det mig vara en garanti emot godtycket, hvartill det också varit bestämdt.
Jo, just emedan det skulle åstadkomma oreda och trassel i statens finanser. Om man efterser, skall man dock finna, att det är på detta sätt, som ifrågavide kassor upkommit; af den beskrifning, som 1)en 23 Decemfce r. StatsUtsk:t deröfver lemnat, inhemtar1 marr nemi., att nämnde kassor bildats af statsmedel på nämnde sätt. I hela vårt finansväsende för längre tider tillbaka begagnades den inethoden att bilda dylika kassor, för att erhålla tillräckliga kapitaler för utförande af nyttiga och för staten behöflig» företag, till hvilka man saknade medel. Man har numera uphört med detta sätt att gå till väga, och jag tror att man gjort rätt deruti. Hvarföre skulle också dessa lemningar från en oriktig finanslagstiftning qvarstå? Man söker, till kassornas fromma, lägga vigt deruppå, att denna fråga berör föremål, som inom 11. o. Ad. hafva så varma sympathier, nemi. 4:de hufvudtiteln, och då vi veta att behofven i detta afs. för vårt land vunnit så litet afs. i de andra Stånden, så är det påtagligt, att man med förkärlek inom detta Stånd, der så många militärer finnas, omfattar de kassor, som för ändamål i nämnde syftniny äro gifria, troende att en rubbning i deras förvaltning skall vara menlig för armén. Att denna åsigt hvilar på ett misstag, tror jag mig redan hafva ådagalagt. Den siste värde talaren har upträdt till förmån för låntagarne. Han yttrade nemi., att följden af förslagets antagande lätt kunde blifva, att en mängd personer, som nu hafva lån från dessa kassor, skulle bilfva upsagde och derigenom komma i trångmål. Men kassorna äro väl icke till för låntagarnes skull, och det måste väl erkännas. att det är oriktigt, att ett förvaltande verk har en stor kassa under händer, hvilken utlånas åt enskilde personer emot lägre ränta, än statens egna penningeverk, och detta på sådana vilkor, att desse enskilde nära nog anse som en rättighet att få behålla de dem tilldelade lån i evärdliga tider.
N:o 5 af R. o. Ad. bifallet. Sedan voteringen härom försiggått, befunnos rösterne hafva ^fallit, sålunda: Ja — 82. Nej — 47. Föredrogs och remitterades till Bevilln.Utsk. K. M:ts d. 14 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St., om förändringar i lagstiftningen ang. tulloch dermed förenade afgifter. Föredrogs och remitterades till LagUtsk, K. M:ts d. 14 dennes på hordet lagda Nåd. Propos. till R. St. med förslag lill författning, ang. ansvar för förfalskning och bedrägri. Föredrogs och remitterades till StalsUtsk. K. M:ts den 14 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St., om indragning till Kronan af den ränteved, som är anslagen för Wisby s. k. Kronokalkugn i Gottlands län, och om ersättning derför till kalkugnens egare. Föredrogs och remitterades till Bevilln.Utsk. K. M:ts den 14 dennes på bordet lagda Nåd. Propos. till R. St., ang. kurhusafgiften. Den 21 Februari. 409 Slutligen anmäldes och ladcs på hordet ncdannämnde från Utsk:n inkomne Utlåt:n och ’Betänk:n, nemi. från Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk.: N:o 4, i anledn. af väckte motioner om ordnandet af pensionsväsendet; N:o 5, i anledn. af väckt motion om ändring i stadgandet, ang:de Arrendators och hans löftesmäns ansvarighet för skillnad i arrendesumma, då indraget eller annat boställshemman, lill följd af Arrendatorns bristande fullgörande af arrendevilkören, å ny auktion utarrenderas; Nio 6, i anledn. af väckt motion, ang:de penninge-depositioners införande i st. f. nu brukliga cautioner för vissa tjenster samt arrenden; Lag-Utskottet:
En trädgårdsmästare med den skicklighet, att han kan meddela åt eleverna af båda classerna det nödiga af trädgårdsskötseln, men isynnerhet den mera sällsynta kunskapen om fruktträds och trädskolors rätta uppdragning och skötsel. En passande ersättning för dessa personers möda är nödvändig och måste äfven tagas i beräkning till ytterst 3oo R:dr B:co. En verkstad är redan anlagd för åkerbruksredskaps förfärdigande, och kan, efter någon större utvidgning, lemna tillfälle åt lärlingarna till öfning i slöjd och smide. De härvarande handtverkares tid kommer derigenom att mycket upptagas, isynnerhet då första classens elever vilja begagna tillfället att deruti taga undervisning; hvilket således mäste medföra en icke obetydlig, förökad kostnad i och för sjelfva inrättningen, helst vid den borde anställas särdeles skickliga mästare för elevernas skull. Till den noggranna bokföring, som vid en sådan inrättning är nödvändig, för att gifva eleverna en klar insigt i ställets oeconomi och dess resultater, behöfves äfven en särskild person, hvilken dock icke heller tages i någon beräkning, såsom för föreståndaren tillika enskildt nyttig. Sålunda fordras, såsom ett årligt bidrag till larares aflöning, 25oo B:dr B:co; hvarförutan till aldre och nyare utländska och inländska journaler och böcker, modeller och redskaps förfärdigande, samt apparat för undervisningen, allraminst åtgå 333 R:dr 16 sk R:co. Något anslag till rön och försök, i anledning af sednare upptäckter, hvilka vid en sådan inrättning icke få helt och hållet åsidosättas, är hittills icke upptaget. Hvad åter elevernas antal beträffar, besvaras bäst de stri - Den 37 Februarii. »77 stridiga åsigter, hvilka derom yttrat sig, i den framställda frågan: "Är det att föredraga, att en mängd utgår från institutet, bland hvilka en stor del icke kunna hafva hvarken de anlag eller de kunskaper de borde äga? eller att ett mindre antal så fullkomligen bildas, att de tillfredsställa anhörigas och förmäns billiga fordringar och rätt gagna det allmänna?
Åkerhjelm gjort om ofullständigheten af mitt yttrande, angående f. d. Konungens Conseil, anser jag mig vara Herr Friherren förbunden. En större fullständighet hade likväl kan hända varit öfverflödig. Alla minnas den magt SäkerhetsActen gaf Monarken , och äfven ekadligheten deraf. Mitt föremål fordrade icke mera, än blott att påminna om faran af en Conseil af ingen ansvarighet inför Nationen; en fara, som jag tror att vi icke nu böra å nyo underkasta oss, men hvartill vi dock ganska mycket närma oss, Om vi antaga hvad man nu föreslår. Må det Ridd. 0. Ad. Prot. VI. B. II. Aid, as, 26. 194 Den 23 Maji. förlåtas min öfvertygelse, att jag anser detta Betänkande utgöra första 6teget att föra oss derhän; ty blir det afgjordt, att all afgörande rätt tillhör ConstitutionsUtskottet; så ankomJ mer också hela Ministérens ansvarighet inför Nationen ensamt på det mer eller mindre in-j flytande, som möjligen kan i framtiden vinnas pä våra Riksdagsval, och synnerligen på det val till ConstitutionsUtskott, som Electorerne äga att anställa; och det vore då icke heller omöjligt, att resultatet af den nu föreslagna förändringen blef, att Ministéren vore indircct gjord till domare öfver sig sjelf» Herr Cederskjöld: I anledning af Hers Friherre Åkerhjelms anmärkning, ”att det Alternativ, jag föreslagit, skulle vara oantag-j ”ligt, emedan det skulle förutsätta, att ransakn ”ning i Stånden anställdes”, vill jag blott förklara, att jag alldeles icke anser någon sådan ransakning erforderlig, om än Alternativet an«i tages. Constitutions Utskottet komme i alla fall att utreda ämnet OGh deraf framlägga en Species Facti, för att tjena till ledning för RiksStånden i deras omdöme.
Det faktiska är dock, alt då, enl. författningen, hvarje dags tillverkning upmätes och införes i protokoll, så vet tillverkaren ständigt huru mycket han tillverkat och har derföre ingen svårighet att, till följd af sin erfarenhet om redskapens och rudimateriernas beskaffenhet, bestämma nästan på timman när han bör afstanna tillverkningen för att ej öfverskrida anmälnings-beloppet. Således antager jag såsom något alldeles gifvet, att den föreslagna förändringen ej kommer alt leda till de af Frih. Raab omnämnda resultater, samt att man ej hädanefter kommer att anmäla sig för mindre belopp än hittils. Då öfverläggningen härmed ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att i afseende på i fråga v:de §:s 3 första mom:r, hvilka nu utgjort föremål för discussionen, blifvit yrkadt af Frih. Raab afslag och af Gr. Liljencrantz med flere ledamöter bifall å Utslcns förslag med den förändring, att början af 3:dje mom. skulle erhålla följande lydelse: »Tillverkare vare pligtig att för öfverskott inom åtta dagar» o. s. v. i enlighet med Utsk:s förslag; hvarjemte och enär propos. till bifall å Utslcns förslag utan förändring, till följd af R. o. Ad:s i fråga om 42 §:n fattade beslut, icke kunde framställas, Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ns förslag lill redaktion af ifrågavar:de 3 mom:r, med den af Gr. Liljencrantz föreslagna förändring, samt, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Sedermera förekom och bifölls Utslcns i afseende på ifrågav:do <§:s 4:de mom. afgifna yttrande och förslag. g 46 (4 5.) Frib. Raab: Vid denna g har jag ej något annat att erinra, än att orden 30 dagar böra, till följd af ett föreg:de beslut, ändras till en månad. Gr. Liljencrantz:
Stadgandet derom uti §. 5 borde följaktligen lyda sålunda : Skol-Lärareoch KlocJcarebefattningarne må kunna sammanslås, der communerne sjelf ve så önska, och Dom-Capitlet finnér, att bar na-under visn i agen genom en sådan förening icke kan komma att lida, eller inga serskilda förhållanden och omständigheter föreningen hindra. Att i större församlingar sammanslå Skolmästare-sysslan med Klockare-befattningen och den dermed oftast redan förenade Organist-sysslan, anser jag i allmänhet högst skadligt för den vigtiga barna-undervisningen. Skälen har jag till en del framställt i min reservation vid Betänkandet, N:o 5. Nemligen Klockarens olikartade och mångfaldiga bestyr såsom socknens och kyrkans, snart sagdt, syssloman, och Presterskapets lagliga och behöfliga biträde vid ofta nog dagligen förefallande embets-förrättningar göra honom vid större församlingar otjenlig för Skol-Lärare-kallet, som der serskildt fordrar sin man. För att afhjelpa denna otjenlighet, hafva väl HögloQ. Utskotten föreslagit antagandet af en Under-klockare; men huruvida saken dermed kan och bör bjeipas, må öfverlemnas lill hvarje församlings lagliga afgörande och Dom-Capitlels pröfning och stadfästelse. Antages milt ofvannäronde förslag, så torde också frågan om storleken af lönen för den förenade Klockareoch Skolmästare-befattningen, samt den tillstyrkta underdåniga skrifvelsen förfalla, och hela §, böra omredigeras. Löne-regleringen komme nemligen då äfven att tillhöra communen och Dom-Capitlet. 6:0 Utan att vilja dagtinga med den hittills ofta med rätta öfverklagade försumligheten hos en del föräldrar vid deras barns undervisning, och utan att neka vigten af de många skäl, som tala för antagandet af det i §. 7 föreskrifna minimum af kunskaper för hvarje allmogens barn, måste jag dock öppet förklara, att jag anser detta minimum, då dervid inga andra undantag göras, än för barn med bristande själsförmögenheter, vara nog stort.
Derjemte hade man nödgats några timmar i veckan inhysa två särskilda real-afdelningar i hvar sitt hörn af bönesalen, der de svårligen kunde undgå att störande inverka på hvarandra. Läroverket hade det oaktadt gått framåt, men med det ökade förtroendet tillvexte ock alltmer olägenheterna af bristande utrymme. Den uppgjorda byggnadsplanen afser förändring och tillbyggnad af det nuvarande lärohuset, för hvilka arbeten kostnaden beräknats till 80,000 R:dr. Och enär läroverkets behof af rymligare lokal är obestridligt samt det nu framlagda förslaget till utvidgande af den gamla byggnaden synts Utskottet ändamålsenligt, har Utskottet icke tvekat att derför tillstyrka anslag; men då, enligt meddelad uppgift, den årliga inkomsten för läroverkets enskilda kassa uppgår 'till öfver 2,000 R:dr, samt Utskottet jemväl i denna fråga anser sig böra fasthålla grundsatsen om landstingets skyldighet att till företag af ifrågavarande beskaffenhet bidraga, har Utskottet föreställt sig att det af motionärerne begärda understöd lämpligen skulle kunna sålunda utgå, att Staten bidroge med 55,000 R:dr, deraf 15,000 R:dr såsom anslag och 40.000 R:dr såsom lån, och landstinget med 20,000 R:dr samt att dessa kostnader fördelades på tvänne år, hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer måtte, såsom bidrag till förändring och tillbyggnad af elementarläroverksbyggnaden i Skara, bevilja dels ett anslag af 15,000 R:dr och dels ett låneunderstöd af 40,000 R:dr, samt för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisa utaf anslaget 7,500 R:dr och utaf lånet 20,000 R:dr, emot enahanda vilkor för detta låns åtnjutande, som i mom. a) härofvan blifvit Stats-Utskottets Utlåtande JS:o 66.
Och ester Sala Borgare cch Bergsmän till B^uksens idkeliga onlwande och fvrlgäng stola städs tiolia Fo-k, Hästar och annat, som dertill behöfwes, do'we Wt Nädigst stänkt och gifwit um der hwar Tomt och Gärd, som de där uppbygga af Blästad, Ekeby ost) Wäsby gärds ägor^ efter som stadsens nödtorft fordrar cch kräkwer, A ec t,ll 2 Tunnelands utsäde hwart är tamt rr L-tz Äng kill ewerdelig Egendom. —' men hwad gamla Grufägare widkommer, stola de fä härefter fonr härtill -en nima och behälla under deras wanliga Bystatt och Wärk förra Priwrleglum Likt. B - 25. DeAikes unne Wi härmed wär Stad S^rla det Fiste, Skog och muhlbete , hwilker till Wäsby gärd, Ekeby och Blästad tillförene legat hafwer cc. Lz Ladrs pä Bordet, §i8 Den lO Januarir. Upplästes följande: Utdrag of Protocollet hältet uti Riksens HögloflStänders Stats«Utstött den 27 December 1809. S. DMedelst ProtocollsUtdrag of den 18 sistledne Nowember har Hvgiofl. Ridderstapet och Adeln behagat tili SratsUistolter älerförwisa StatvUlstotkeks den 6:le l nyhoerörde mänad afgifnc jerstildte yttrande, l anleomng as Kongl. Mattts ttll SkalbUtstottet aflätne Nädiga Proposlkion om Allmänna BrandiöriäkriligsFvnbens sörränlanve utl R>ksgäldsCooloiret; hwarjemle Hög» löst. Mdderste.pei och Adetn lämnat Staks,Ulstvttet del af Le wld samma yttrande gjorde anmärkningar.
Vid Tegelbruken sysselsättas, å hvarje ställe, 2 å 3, och vid de öfrige Verken 1 ä 2 personer. Binäringar : Enligt hvad Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i 1822 års Berättelse haft Nåden upplysa, utgöra Bran vinsbränning, Kolning samt Foror och Skjutsningar de Binäringar, som här i orten egentligen af Landtmannen påräknas, såsom i mer eller mindre molm bidragande hjelpmedel för hans bestånd; hvartill kommer, i Lerbäcks Socken, Nubbsmidet, deraf flere hundrade personer äga sin utkomst, och som anses tillskynda Socknen en vinst af omkring 20,000 Riksdaler Banco. 4:o Politisk Författning: Kammarverk. Ifrån början af år 1828 och lill slutet af sistlidet år hafva Skattläggningar blifvit fastställde: 1828 den 12 Februarii: Å den till K I D Håkansboda Kopparverk lydande Recognilions-skog i Rambergs Socken, Trekanten kallad, ansedd lill a-l Mantal; i 83o den 3 Maj: å Bredsjöhytte Recognilions-skog i nämnde Socken, TX.
Rätteligen utdraget, intygar O. llloäenlljerna, Utskottets Lecreterare. Härefter uplastes ur krorocollsr af den i. April Friherre ilillvsrlekäiäs yttrande, rörande tryckning af Hemiiga Utskottets ofwanberörda LxcrsKum kroroLolli. Grefwe I^srvanklsupt, Olss, anförde, ak dä han begärte pä bordet denna af Friherre SickverLekölä wäcktrr staga, hade det warit för at inhämta — iy; uplysnlngar, dem han sedermera förgafwes sökt; och ästundade derföre, at berörda krutvLnIls Utdrag nu matte företes och för Ridderskapet och Adeln upläsas. Jag hoppas, ak Högloflige Ridderskapet och 7ldeln inser kika med mig nödwändigheren och nyttan af at et sa wigtigt och angeläget Oooumsvr som Hemliga Utskottets Lxrrstkum krvroeolli af den 24. Martti 1789, förwaras pä det mest säkra sätt. Et lVlanulcrcht kan latt förkomma; det tyckes således ej wara nog, at berörda krowcolls LxrrsLk finnes ibland Ridderjkapets och Adelns Hand» lingar. Jag wagar derföre föreslå, at Högloft. Ridderskapet och Adeln täckes befalla, der en behörigen viäiilioraci fullständig afskrift ukas nämnda krorvLnlla Lxir-iQ befordras skyndsamt fran Riddarhus-(loriLsllioc uti Stockholm til tryckning och bilägges sedan med den dagens krorocoll, da det samma kom i fräga uti Ridderskapets och Adelns klenum denna Riksdag. Hans Lxcsllsnce Herr Grefwen och Län dt-Marskal ken. Sedan den åstundan är yttrad, at berörda ?rurc>coI!s-Utdrag mätte inför Högloft.