Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Akta uppå min klagan; ty jag varder svårliga plågad. Hjelp mig ifrå mina förföljare; ty de äro mig för mägtige. För mina själ utu fångahuset, att jag må tacka ditt Namn. De rättfärdige skola församla sig till mig, när du väl emot mig gör. En Psalm Davids. Herre, hör mina bön, förnim mina bön, för dina sannings skull; bönhör mig, för dina rättfärdighets skull. Och gack icke till doms med din tjenare; ty för dig är ingen lefvandes rättfärdig. Ty fienden förföljer mina själ, och sönderslår mitt lif till jordena. Han lägger mig i mörkret, såsom de döda i verldene. Och min ande är i mig bedröfvad; mitt hjerta är mig i mitt lif förtärdt. Jag tänker uppå de förra tider; jag talar om alla dina gerningar, och säger af dina händers verk. Jag uträcker mina händer till dig; min själ törster efter dig, såsom en torrjord. Sela. Herre, bönhör mig snarliga, min ande förgås; göm icke ditt ansigte bort ifrå mig, att jag dem icke lik varder, som i kulona fara. Låt mig bittida höra din nåd; ty jag hoppas på dig. Kungör mig den väg, der jag uppå gå skall; ty mig trängtar efter dig. Hjelp mig, Herre, ifrå mina fiendar; till dig hafver jag tillflykt. Lär mig göra efter ditt behag; ty du äst min Gud. Din gode Ande före mig på en jemn väg. Herre, vederqvick mig, för ditt Namns skull; för mina själ utu nödene, för dina rättfärdighets skull. Och förgör mina fiendar, för dina godhets skull, och förgör alla de som mina själ bedröfva; ty jag är din tjenare. En Psalm Davids. Lofvad vare Herren, min tröst, den mina händer lärer strida, och mina finger örliga; Min barmhertighet och min borg, mitt beskärm och min hjelpare, min sköld, på den jag tröster; den mitt folk under mig tvingar; Herre, hvad är menniskan, att du så låter dig vårda om henne; och menniskones son, att du så aktar uppå honom?
Söker någon genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar förmå annan till affall från den rena evangeliska läran, vare förfallen till böter från och med etthundra till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år. Lag samma vare om någon, hvilken af föräldrar eller målsman fått sig anförtrodt att uppfostra eller undervisa barn, sorn tillhör Svenska kyrkan, söker under utöfningen al sådant uppdrag bibringa barnet annan tro, än den, som med den rena evangeliska läran öfverensstämmer. § 3. Har den, som ej är Svensk medborgare, blifvit för brott, som i 1 eller 2 § sägs, till ansvar fälld; vare honom ej tillåtet att, efter undergånget straff, i riket vistas. § 4. Hvar som till deltagande i främmande trosbekännares andaktsöfning nödgar eller lockar den, som minderårig är, eller under hans lydnad står, och (ill Svenska kyrkan hörer, bote från och med tjugufem till och med tvåhundra Riksdaler. § 5. Böterna beräknas i Riksmynt och fördelas till hälften emellan åklagaren och de fattige. Saknar den bötfällde tillgång till böterna, skola de förvandlas till fängelse efter de grunder, som för förvandling af böter enligt Utsöknings-Balken stadgade äro. § 6. Mål angående öfverträdelse af denna Förordning skola upptagas och afdömas af allmän Under-Rätt, hvars Utslag, der den för brott mot 1 eller 2 § tilltalade varder åt saken fälld, underställes Hof-Rätts pröfning. 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 2i. § 7. För villfarande lärosatsers utspridande, efter ty i 1 § sägs, må ej åtal ega rum med mindre Dom-kapitlet, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förklarat skäl till åtalets anställande vara för handen. 2:o. Förordning, angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning. Med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 24 Januari 1781 och med ändring af hvad för öfrigt i strid mot nedan nämnde bestämmelser finnes stadgadt, varder förornadt som följer: § 1.
Nej, här är endast fråga om att ni i vissa fall skall bemöta andra lika hänsynslöst som ni sjelf förmodligen blifvit bemött, att i vissa känsliga fall döfva hjertat för en dum sentimentalitet, att visa slughet och djerfhet då det behöfs, att stundom spionera litet och stå mig till tjenst med en och annan vigtig upplysning, som ni lättare än jag skall kunna skaffa. Det är alltsammans. – Ni ser nu redan bättre ut. Men här är kallt, tag er ännu ett glas. Vinet började göra sin verkan på Arnold, som småningom allt mera uppmärksamt lyssnade till Brauner. – Men efter som ni ej vill, så kan det ej hjelpas. Utom andra goda egenskaper hos er har jag äfven upptäckt, att ni är en modig man. Ty det fordras verkligen ett stort mod att som ni välja fängelsets glädjelösa förtviflade lif framför det lif i anseende och förmögenhet som bjudes er. Försaka allt, frihet, rikedom och måhända den skönaste flicka i Stockholm; jag antar åtminstone att ert ideal är en skönhet af rang. – Men som sagdt, då ni inte vill, så tjenar det till ingenting att mera tala om saken. Jag beklagar er uppriktigt men ser mig tvungen att, hvad ni kallar, »fullgöra min pligt mot samhället». Brauner reste sig upp. Arnold förstod hans rörelse som om han velat sätta sin hotelse omedelbart i verket. Hastigt beslutande sig, hejdade han Brauner: – Herr Brauner, jag har gjort mitt val. Hur det än må gå; jag samtycker att träda i er tjenst. Brauner smålog: – Det var klokt af er. Ni är fri nu och kan begifva er af när ni vill. När jag behöfver er, skall ni få höra af mig. – Nå, känner ni er mycket orolig nu? Som om ni sålt er åt den onde, eller hur? Förr i tiden undertecknades kontraktet med namnen skrifna med hjerteblod. Nu behöfs ingen förbindelse. Ni skall ändå finna att jag är en ordhållig man. Brauner log åt sitt skämt. – Men, frågade Arnold, hur skall ni kunna lita på att jag uppfyller edra fordringar, att jag inte helt enkelt försvinner? Brauner tryckte på en knapp och betjentens steg hördes i korridoren.
Vigt Vigt LU 3 u 19 LU 5 U 18 LU 42 U >9 LU 24941 U i3 LU 28245 u 4 LU 107042 u 7 LU I2ll4 U 8 LU 6010 U 5 LU 58359 U *7 1 1 1 I*, 1 1 1 1 11 172396 LU 8 U 19939J15J 1457J ö|1236491 sji3i68 16 64370 LU 2 ? 5565| ij49899 { 5 i5$777 LU ~iTu ~ 55464~/Tä 6 U 262 Litt, Utdrag af Liqviderne emellan Stats-Verlnrättningen, som utvisar Spannemåls - för - Debet. Af Stats - Verket tillhörande 1819 års SpannemåIsräntor , såsom Afrad och Krono! iondc , Hästvacance, Arrende m. ni ., äro lill Alixo än na Magnzins-Inrättningen« förråd levererade och efter samma ars markegång till .ersättning beräknade, nemi,: Råg , T.r i3,ifie: 8, Korn „ 20,223: 14, Blandkorn . • « • s» io> Hafra Diverse sorter Spannemål. “T Af Allmänna Magfwins-Inrättningens förråd försträckt Stats-Yerket « Transport 263 H. ket, Flottorne och Allmänna Magazinsde å ömse sidor gjorde sträckningar år 1820. Credit. FoV Stats-Verkets Räkning ullevererat: Till Hofoch Slotts - Siaterne. Hafva „ 2.477:28. Lands - Staten.
Elvira får verkligen här icke sitta som en byråchef, lyssnande på en föredragande protokollsekreterare, utan betänka att hon är spanjorska och rätta sitt uppförande derefter. Under Adurterzetten vore bättre om man bestod Elvira en skaplig altan så att hon kunde stå på den lutad mot dörren. Nu står fru O. (som på en stege! ) i en liten lucka framför en liten hönsbur. Arma flicka! Guvernören skulle heta Lundin och debutera; deraf blef intet, hr Sellergren remplacerade, denna afton icke disponerad, åtminstone var han förr en bättre Guvernör. Rösten behöfver mer ans att ej snart nå dekadans.Hr Linden hade åtskilligt tagit sig i sin Juanito-framställning. Specielt märktes Arlbergs-edukationen i reci-tativen, somliga illusoriskt å la F. A. Klackarna måtte ha repat sig också, hr L. hade vuxit. Nödvändigheten att för att bli hörd anlita skrikparlando störde nu som förr i denna bel canto-opera, de sceniska arrangementen i finalerna hjelpa dessutom föga hr Linden, snarare motsatsen. Hans 8|&gt;el i sista akten vardt skarpt klandradt af många bland abonne-mentspubliken. Det är dock ioke så godt må abonnements-publiken tro. Jag var glad att det gick så pass som det gjorde. Odisputabelt var debuten mycket sämre. Hr L. gör nu allt hvad han kan, men han kan icke, kan icke, kan icke sjunga och spela Don Juan. CTest f —, mais c ’ est comme t; a! Hvarje år i julveckan arrangerar numera K. Operan en liten hjeltetenor-uppvisning för sin benägna publik. En liten hjeltetenor blef det ock i år, men en vacker. Hr Jiundmark var det i fjol, liten och vacker också han, i Lohengrin. I år var det Den Stumma och hr Hagman, liten och vacker, till och med mycket vacker. Hr Lundmarks redebut rekryterade dock ej hjeltetenor-facket, hans mellanregister var på god väg, men ej resten.
– Jag har i dag haft ett besök af kammarjunkare Brandt! – säger Holck tre dagar därefter med ett diplomatiskt småleende. – Den stackars kammarjunkaren tycks vara tämligen reducerad, och kungen har beviljat honom ett anslag af sin privatkassa, för att sätta honom i stånd att återvända hem. December är inne, och det lider mot uppbrott, men ännu brusar nöjenas ström lika rastlöst förbi. De kvicka replikerna flöda dock icke så ymnigt som förr från kung Kristians läppar; men om också munnen tiger, tala hans händer alltjämt samma vältaliga språk, hvars gyllene klang folket så väl förstår, och som ännu in i det sista gör honom till dagens lejon. Det är icke endast öfver pöbeln, som det gyllene regnet faller. Åt hertigen af Duras skänker han sitt porträtt infattadt i diamanter och dessutom en praktfull värja; hela världen vet, att den kostat 20,000 francs, Omkring hertiginnans hals fäster han med egen hand ett halsband af strålande solitärer. M:me de Flavecourt förärar han ett dyrbart pärlsmycke; hennes förtroende till hans näsa kommer icke på skam. Rörande är afskedet mellan de båda monarkerna; för detta högtidliga ögonblick har kung Kristian sparat sin sista kvicka replik: – Ni är mycket älskad i mitt land, Sire! – säger den mycket älskade och kysser sin medtäflare galant på kinden. – Det är därför, att jag skänkt ert folk så många gyllene bilder af er själf, Sire! Det är den 9 december, och vintersolen skiner öfver vägarna, där de kungliga vagnarna rulla fram mot Metz. Därifrån går färden vidare öfver Strassburg till Hanau. På aftonen af det gamla årets sista dag är Struensee åter i Altona. Fyra marschaller flamma festligt utanför öfverpresidentens gård i Altona, lågorna kasta oroliga röda reflexer och sotiga skuggor öfver snön, röken hvirflar i luftdraget; en släde glider klingande fram och stannar vid den höga trappan. Vinternattens stjärnor blinka som dallrande, solbelysta guldbjällror i det sammetsmjuka blå. Den nye öfverpresidenten, geheimerådet Gæhler, är en gammal diplomat, som sett sig vida om i världen och senast tjänat sitt land i egenskap af dansk ambassadör i Konstantinopel.
Stillers plan i sin helhet skulle kunna utföras, med de medel, som vore att tillgå, om sådant blefve möjligt, eller ock befrias ifrån ledningen af det mig nådigst anförtrodda byggnadsföretaget. Sedan resultatet af första sommarens arbete emellertid visat, att de vid Museibyggnaden nedlagda arbeten i kostnad understego, hvad i Ofverste Hjelms förslag derföre fauns uptaget, med omkring l/6, och efter derpå grundade beräkningar jag kommit till den öfvertygelse, att Museibyggnaden i sin helhet borde kunna utföras för en mindre kostnad, än den summa, hvartill nyssnämnde förslag upgick, afgaf jag underd. anmälan härom och hemställde huruvida icke, med ani. häraf, Musei - Den 26 September f. m. 255 byggnaden borde hädanefter utföras i enlighet med den af tit. Stiller upgjorda planen, med frånträdande af den förut gjorda inskränkning deruti. Uti denna min underd. skrifvelse af den 11 Oktober lcS50 förekomma dock orden: »såvidt slika beräkningar på förhand kunna göras», då jag hvarken ville eller kunde göra mig ansvarig för resultaterna af ett företag, stiildt. på en längre tid. — Pinnes väl i denna min åtgärd något giltigt skäl till klander? Var icke densamma grundad på Ofverste Hjelms förslag, som, utan gensägelse af alla, som med Museibyggnaden hade befattning, egde största erfarenhet och byggnadsskicklighet, — samt ändtligen på den kännedom, som jag sjelf förvärfvat under första årets arbete. Det är ock ännu i denna stund min fasta öfvertygelse att, om då gällande prisförhållanden på materialier och dagsverken egt bestånd, skulle hela kostnaden för Museibyggnaden kommit att hålla sig någorlunda omkring den af mig upgifna summa. Blott då hade jag varit klandervärd, om jag iakttagit ett motsatt handlingssätt, eller, tvertemot min öfvertygelse, fortsatt utförandet af en byggnadsplan, som jag på förhand visste skulle komma att medföra de bedröfligaste följder.
Om i de fall, då åtal hos Konungens Befallningshafvande anställes, vittnens hörande erfordras, må vittnesförhöret i vederbörandes närvaro verkställas, der det beqvämligast ske kan, vid domstol i stad eller på landet. Öfrige förbrytelser emot denna Förordning skola så väl i stad, som på landet upptagas och afdömas vid allmänna domstolarne. Åklagare, sam besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada." De tvänne öfrige Stånden bafvå deremot gillat Utskottens förslag. Då vid delta förhållande två Stånd stannat emot två i olika beslut Bevil/n.- Lagsaint Ailm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o 14- ai i fråga om den auctoritet, hos hvilken förbrytelser emot Förordningen höra upptagas och afgöras, kommer det alt förblifva vid hvad i detta ämne förut varit stadgadt; hvartill likväl, i likhet med Utskottens, af samtlige Riks-Stånden i öfrigt antagne förslag böra göras följande tillägg: ”Då den tilltalade skriftligen anmäler sitt erkännande af förbrytelsen, må personlig inställelse undvikas. Åklagare, som besvärar med oskäligt åtal, vare skyldig gälda kostnad och skada." 65 §. Höglofl. Affärer A FF Ä RE R. SKÅDESPEL AF K ARL A. T AVAST STJERNA . WERNER SÖDERSTRÖM. Finska Litteratur-Sällskapets tryckeri, 1890. Helsingfors, Till minnet af Hjalmar Neiglick, min vän, egnas bok en. Saknad dock mäst bland oss, där du din bana började djärft med pennan i din hand, ledde din krets i vetenskapens land. scenens gestalter och där du sen med hastigt öfvad vana Tom är din plats i tidningens spalter, söka dig fåfängt öfver rampens rand. Förf. Händelsen fö rsiggår på Sätra fideikommiss i Finland i början af 1880 talet. PERSONER: GENERAL, BARON V. BRINCK. E L I S E , hans dotter. K A R L , hans son.
Randel beredt sig en tacksam hågkomst hos den samtid och de vänner, sorn kommo i tillfälle att göra bekantshap med hans ut märkta - Motion i Preste-Ståndet 4865. 17 märkta förmåga såsom utöfvande tonkonstnär lika väl som hans på en gång gedigna och poetiskt svärmande, om grundliga studier och djup känsla vittnande tondikter för efterverlden skaffat honom en framstående plats i de Svenska konstnärernes panteon. Den fosterländska tonkonsten sörjer i hans bortgång en af sina ädlaste idkare. Djupast sörja honom likväl en efterlemnad enka med sex barn af hvilka fyra äro oförsörjda och det yngsta, efter uppgift, 10 år gammalt. Sjelf, en hyddans son, hade han ej på den konstnärsbana, han under hela sitt lif trampadt, förmått bereda sig och de sina ett någorlunda betryggadt ekonomiskt oberoende. Af de 57 lefnadsår Försynen unnade honom, tillbragte han omkring 25 år i Kongl. Hofkapellet, der lönevilkoren visserligen ej tillstadde någon besparing för framtiden. Den tillökning i löneförmåner, hvilken under sednaste åren tillföll honom såsom lärare i violinklassen vid Kongl. Musikaliska Akademien, förslog dock ej att förjaga de näringsbekymmer, som nedtyngde konstnärens sinne under de sista tiderna. Såsom ett erkännande af hvad denne man verkat inom den Svenska tonkonstens område, vill jag vördsamt föreslå, att Rikets Höglofliga Ständer ville åt hans efterlemnade enka, född Laurent, såsom uppfostringshjelp åt hennes barn, bevilja en årlig pension af 500 R:dr R:mt. Om remiss till vederbörligt Utskott, dit äfven handlingar rörande sterbhusets tillstånd skola inlemnas, anhålles vördsamt. Stockholm den 8 November 1865. D. Söderberg. W: o 11. Af Prosten Fant; Om anvisning från Riksbanken af 5,000,000 R:dr R:mt till uppköp af allmänna Hypotlieksbankens obligationer för ut~ gifvande af amortering slån ät mindre jordbrukare.
Ämnet i hela dess vidd, i naturlig ordning först inträffar, när ofvannämnde Utlåtande kommer under öfverläggning; så får jag blott för närvarande tillägga några ord, hufvudsakligast rörande den betj^dliga Fond, som kan erhållas i ÄgandeRätten till en del af Kronans Jord, hvilken kunde säljas och Köpeskillingen derföre, i mån den inflöt, användas till 326 Den 5 Januarii. Financernas reglerandé. För hvad sora fick innestå af Köpeskillingen, borde betalas låg Ränta i Spannemål, Jern eller andra Effecter efter öfverenskommét pris, så att Silfver derföre af BancoStyrelsen kunde anskaffas. Genom detta försättes Banquen i tillfälle att årligen betydligt öka sin SilfverFond. Rö* relseCapitalet borde alltid bibehållas så stort, att det fullkomligt svarar emot den del afProduationen, sorn köpes och säljes emellan Ilandets Innebyggare, och som .tilltager i samma mån Odlingar verkställas och Näringsfliten ökas. Ingen tidpunct är emellertid för Realisationen af våra BancoSedlar mindre gynnande fin denna. Den synes icke böra komma i fråga förr, än flera års erfarenhet öfvertygat o s, att den uu varande förlägenheten upphört. Då tan en småningom verkställd Realisation blifva nyttig. Ganska stort är det värde, i förhållande till Sveriges Öfriga tillgångar, som finnas i Krono-Allmänningar, Recognitions-Skogar, Parker samt flera Lägenheter, jemte ÄgandeRätten till många Boställen, som kunde försäljas, med bibehållande af Arrende-afgiften och vissa förbehåll. Då denna försäljning verkställes småningom och med försigtighet, kunna Köpare ej saknas. De gifvas, som i alla Saker af större vigt aldrig våga att hafva ett eget omdöme, utan beständigt äska Auctoriteter.
R iddarh.-Sekret. uplyst, alt ifrågavar:de Betänk., enl. ankomne prot.utdr., blifvit bifallet af Presteoch BondeStm, men återremitteradt af BorgareSt., yttrade sig Hr Adelborg: Då således en återremiss icke är omöjlig, tager jag mig friheten göra erinringar i anledn. af detta Betänk. Den andliga verksamheten på landet är förknippad med många olägenheter eller svårigheter i följd af de många olikartade bestyr, hvilka åligga Kyrkoberdarne, men det oaktadt vill jag likväl icke föreslå att derstädes ordförandeskapet i sockenstämmor må alterneras af lekmän. Helt annorlunda är dock förhållandet inom städerne. Med en större folkmängd derinom fordras Kyrkoherdens trägnare sysselsättning med själavården hvarföre han ock har föga eller ingen tid öfrig lill upoffring för kommunalärender. Dessa ärender äro också i städerne mera vidlyftiga än på landet och medtaga allt för mycken lid för Kyrkoherden. Jag tager mig alltså friheten, alt på de af Hr Stenberg i dess reservation anförda skäl anhålla om återremiss å Betänk, i den afsigt, alt Utsk. må föreslå R. Sl:r att i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla, att städernes innevånare må lemnäs rätt, att inom sig för viss tid utse ordfide i sockenstämma för behandling af ärender, hvilka icke äro af ecklesiastik beskaffenhet. Genom en dylik förändring betages icke en för kommunalärenden varm och nitisk Kyrkoherde, alt, om hans tid det medgifver, egna sin upmärksamhet åt kommunalärender, men han sättes deremot i tillfälle, alt, då hans verksamhet såsom prest blir af behofvet mera påkallad, kunna öfverlemna kommuualärenderne till en annan person. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.:
Till Yngre Kamaren skall Riksdagsman utses bland valbara inom den ort valkretsen omfattar. §. 12. För utöfvande af valrätt inom Ridderskapet och Adeln erfordras att tillhöra någon å Riddarhuset introducerad Ätt, samt derjemte att antingen ega fast egendom, eller vara eller hafva varit embetseiler tjensteman, eller hafva förvärfvat någon lärdomsgrad, eller hafva undergått någon embets-examen. Af dem, som sålunda inom Ridderskapet och Adeln åtnjuta valrätt, välja till Äldre Kamaren: a) de, som inom Riket ega fastighet af minst Åtta mantal, eller af taxeringsvärde motsvarande minst 12,000 Riksdaler Siifverspecie; b) de, som innehafva embete af minst Öfverste-Löjtnants värdighet; och lill Yngre Kamaren: öfrige inom Ståndet valbeiättigade. §. 13. Hvarje valberättigad ledamot af Ridderskapet och Adeln eger, såsom sådan, vid Riksdagsmanna-val, en röst. De ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka i Kronans tjenst eller Riksens Ständers Verk innehafva ordinarie beställning med lön på stat, njuta serskild rösträttighet sålunda, att: 1) för tjenst af lägre värdighet än Under-Löjtnants, beräknas en röst; 2) för tjenst af Under-Löjtnants värdighet eller deröfver, intill Öfverste Löjtnants, två röster, och 3) för embete af Öfverste-Löjtnants värdighet eller deröfver, tre röster. 16 Constitutions-Utskottets Utlåtande, N:o 36, Ridderskapets och Adelns ledamöter må dessutom för fast egendom, som de i Riket ega, inom de för Ståndet i detta hänseende bestämda valkretsar åtnjuta rösträttighet sålunda att de i stad eller köping, för hvarje fulla 3000 R:drs Silfverspecie värde efter taxering, och på landet för hvarje helt mantal, beräkna en röst. För qvarnar, bruk och andra fastigheter, derå hemmantal ej är satt, röstas efter samma jemförelse med hemman, som vid prestval.
När härtil i betraktande kommer den orubbade helgd, hwaruti Afhandlingar, ingängna af fullmyndiga personer om thet, som tillätet är, eljest i allmänhet böra hällas; at säljare icke kan aga föryttra sin egendom med annan eller bättre rätt, an bwarmcd han then sjelf innehaft; at en afhandling emellan twänne personer icke bör kunna rubba den tredjes ratt; at Landtbonden eller arrenä-itoren ej genom köpares och säljares förpliktande til edgäng, äger i Lag den förmän sig förwarad til motande af et til äfwentyrs endast tilsialldt digtadt köp, som Bördcmannen förbehällct ar, samt at siutcligen icke någon billig jämnlikhet emellan Jordägare och Landtbo finnes, dä Landtbo.Lontrailket endast ä den förras sida kan häfwas, torde alla desia omständigheter förtjena mera afseende, an de misibruk och olägenheter, som af ändring häruti möjcligen skulle upkomma. Sädana aro frän atta lagar ostilljaktiga. Det beror af Lagstiftaren at wälja det, der de mindst aga rum och som medför mesta nyttan. Kongl. Mant peopon-rar i anledning häraf Riksens Stander, at hwad XVl. Cap. is. §. Zorda-Balken förordnar angäende häfwande as Lonirl-Ä, som om hemmansbruk L landet blifwit slutade, ma warda ändrade med undantag af sädana egendomar, hwilka ej fa säljas eller förpantas, och til hwilka Znnehafwaren således äger besittningsrätt under sin lifstid.
Förslag till Tull-Taxa. 57 /Väfnader : Halfsiden: Shawlar, Shawletter och andra dukar: under 10 Il:dr värde stycket, efter värdering, af 10 R:dr värde och deröfver stycket, efter angifning. Bomullsalngods: Hvila: Cambrik, blekt och glättadt, samt alla andra lika beskaffade bomullstyger, i finhet öfver 76 trådar på tummen i ränningen och af minst 6 qvarlers bredd. 1 skalp. 4 R.-dr. Corderoy och Cordet, Sammet och Manchester, samt Satin, Jaen och Parkum, 1 skålp. 3 R:dr 16 sk. Dimity, Percale och Batist, 1 skålp. 3 R:dr 16 sk. Gaze, Halflinon, Musslin eller Nettelduk och Moll, 1 skålp. 5 R:dr. Sticktyg eller Piqué och Tricot, 1 skålp. 6 R:dr. Tyll, 1 skålp. 10 R:dr. alla ej specificerade: genom sjelfva väfnadssältet fasonerade, 1 skålp. 5 R:dr. genom väfnadssättet släta, såsom Calico, Bomullslärft m. fl., 1 skålp. 3 R:dr 16 sk. Färgade: Corderoy, Cordet, Dimity, Gaze, Halflinon, Musslin eller Nettelduk och Moll,. Percale, Batist, Sammet, Manchester, Satin, Jaen, Parkum, Sticktyg eller Piqué, Tricot och Tyll, samt alla genom väfnadssättet fasonerade, samma tullvärde för skålp., som för hvarje slag hvitt. alla genom väfnadssättet släta: enfärgade, 1 skålp. 3 R:dr 16 sk. väfda af olika färgadt garn, 1 skålp. 5 R:dr. Tryckta eller pressade. alla slag (utom Filtar), 1 skålp. 5 R:dr 16 sk. Shawlar, Shawletter och andra dukar, 1 skålp. Bomullsmed blandning till större eller mindre del af Lin eller Hampa: Damast, 1 skålp. 4 R:dr. Ylle alngods: