Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om t. ex. flere syskon ärfva en egendom, hvilken de icke skifta, skola då alla de öfriga syskonen vara förhindrade ali idka en för hvarje jordbrukare tillåten näring, derföre att 516 Den 27 April e. ra. en af dem hörer lill den kalegori af tjenstemän, hvilka i detta mom. äro förbjudna att bränvinsbränning utöfva? Sådant är ju uppenbart en orimlighet, och derföre är föreskriften i vissa fall overkställbar. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, yrkar jag, att detta mora. måtte ur förslaget utgå och önskar helst, att den nu gällande bränvinsförordningens stadgande i detta fall måtte fortfarande tjena till efterrättelse, men skulle detta möta motstånd, anhåller jag alt mom. måtte få den lydelse, som finnes intagen i Frih. Raabs reservation, i hvilken jag uti detta fall får instämma. Frih. von Krmmer, Rob. Fredr.: Jag har, som jag förut nämnt, icke öfvervarit de öfverläggningar, som föranledt stadgandet i detta morn., och är fullkomligt likgiltig, om det antages eller förkastas, men jag tror likväl att det kan försvaras. Då det tillhör K:s Befhrde, enl. 84 §, ”att bålla alfvarlig hand öfver iakttagande af hvad i denna författning stadgadt är”, synes mig vara conseqvent att Landsh., Lands-Sekret. och Lands-Kamer. äro förbjudna att befatta sig med bränvinslillverkning. Norska lagen bar jemväl ett nära nog likartad! stadgande. Det kunde ju annars inträffa, att en Landsh., som eger egendom inom sitt län och der utöfvar bränvinstillverkniDg, blefve satt under kontroll af de underordnade personer, öfver hvilka han skall hålla en alfvarlig hand. Landshöfd. och hans embete bör vara fri från all misstanke om eget intresse vid de många tvistiga frågor denna författning troligen föranleder. Delta gäller äfven för Domare. Att ecklesiastike embelsmän icke heller böra befatta sig med en sådan handtering, är, såsom mig synes, i Belänk:s motiver varmt och sanni framhållet.
Uti Rikets Ständers underd. skrifvelse d. 26 Okt. 1860, angående Statens medverkan och bidrag till föreslagne jernvägsanläggningar inom flera delar af Riket, är vordet tillkännagifvet, bland annat, att Rikets Ständer beslutat, för anläggning af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg från Rörås till Vestra Stambanan vid Herrljunga, eller den punkt som af Kongl. Maj:t i Nåder bestämmes, anvisa såsom lån en summa, motsvarande -/3 utaf den verkliga anläggningskostnaden, likväl med vilkor, att lånebeloppet ej fick öfverstiga 1 million 700,000 R:dr R:mt. Sedan Kongl. Majit i Nåder medgifvit, att denna jernbana får anläggas med spårvidd af endast 4 fot, enligt plan och kostnadsförslag, som, för allt arbete jemte anskaffande af fullständig rörlig materiel, beräknar en summa af 2 millioner 165,000 R:dr såsom erforderlig, i följd hvaraf blifvjt bestämdt, att låneunderstödet till företaget kommer att utgå med 1 million 456,666 R:dr 67 öre R:mt, så har Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader d. 6 Februari innevarande år, å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar, afslutat kontrakt om arbetets utförande med allt hvad dertill hörer, genom försorg af den Direktion, hvilken blifvit af det bildade Aktiebolaget utsedd; och bör företaget fulländas till 1863 års slut. Jernbanan får en längd af 3 mil 55,250 fot, och arbetet, hvilket påbörjades redan vid Oktober månads ingång 1860, kontrolleras å Statens vägnar af Majoren vid Kongl. Vägoch VattenbyggnadsCorpsen G. E. Norström. Till verkställande Öfveringeniör har Bo - It laget antagit Majoren vid nämnde Corps Cl. Adelsköld. Arbetet har fortskridit så, att terrasseringsarbetena blifva fulländade redan under Oktober månad detta år.
Den mest indrägtig» handel består deruti, att ved och timmer uppköpes i skärgården och föryttras i Stockholm; och i sammanhang med denna handel drifves en ej så obetydlig sjöfart med 22 öppna jakter om tillsammans 330 läster. Stadens borgerskap utgjorde^ år 1837 af 7 handlande, 4 garfvare, 2 repslagare, 2 smeder, 5 skomakare och 2 snickare samt 46 andre borgare, af hvilka de fleste sysselsatte sig med fiske och sjöfart. Folkmängden utgjorde berörde år 857 personer, eller 53 mera än 1832. I afseende på sedligheten är förhållandet mindre tillfredsställande. Dryckenskapslasten är temmeligen allmän och oordningar tilldraga sig esomoftast, till en stor del föranledda af det sysslolösa lif de sjöfarande föra un der det de äro nödsakade att härstädes uppehålla sig i afbidan på gynnande vindar. Ordningens upprätthållande härstädes är så mycket svårare, som stadens Justitiarie har så obetydliga inkomster af sin tjenst, att han är nödsakad söka andra utvägar till sin bergning och derföre äfven tidtals bott i bufvudstaden. •• ' . * Stockholm i Lands-Canzliet den 25 November 1830. C. RÅLAMB. G. M, Gyllenhoff'. G. Östberg, H£DII@*2u BEFALLNINGSHAFVANDES UTI Nyköpings TILL BKBSKBIh» HiUMF / UNDERDÅNIGHET afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE, för Åren 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837. ECKSTEINSKA BOKTRYCKERIET. — ■- ■ *- fe . ; ■ ... ... , ■f - T -■ V - l:o Länets allmänna beskaffenhet. JN jköpings
Motion N:o 365, om upphäfvande af vissa delar af Kongl, förordningen den 26 Oktober 1860, angående vilkoren lör bränvinstillverkning, i ändamål att rättighet till husbehofsbränning måtte återställas till hvad den var, enligt 1857 års Kongl, förordning, m. m. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Andersson, Erik, från Westmanlands län, Motion N:o 346, om aflåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan om utredning af \ i - 3 den s. k. landtogsgärdens belopp och nådig proposition om och, i sådan händelse, på hvilka grunder nämnde skaltetitel må från ordinarie räntan uteslutas. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 45. R. St. underdån. Skrifv. Andersson, Erik, från Westmanlands län, Motion N:o 347, om fullständigt upphörande af all grundskatt och att statens inkomster i stället måtto genom bevillning fyllas. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 160. — _— Motion N:o 348, om åläggande för Konungens Befallningshafvande, skogs styrelsen eller jägeribetjeningen, alt hålla närmare tillsyn å efterlefnaden af författningarne i fråga om vård och återplantering af skog, jemväl å sådant kronohemman, som är åt arrendator upplåtet och hvarest ordentlig trakthuggning finnes införd, samt om användningen af den genom trakthuggningen fallna skog. Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 50 och Utlåt. N:o 57. R. St. underdåti. Skrifv. N:o 187. _ Motion N;o 349, om åtskilliga föreslagna stadganden såsom tillägg till eller förtydligande af lagens föreskrifter i 6 kap. Byggningabalken, i fråga om dikning och vattens afledandc af egor. Sammans. Lagsamt Allm. Eesv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
Minnet är visserligen, såsom fallet alltid är med högt ålderstigna, starkast då det gäller händelser från seklet och hennes lifs gryning. Dock känner hon mycket väl igen sin omgifning, sina närmaste och deras umgängeskrets. Syn och hörsel äro normala, och den gamla bar en förvånansvärdt god aptit, hvartill väl ej i ringa grad bidrager, att hon h a r sina tänder i behåll, j a, kan äta hårdt bröd lättare än mången ungdom. Hon har ännu två af sina döttrar i lifvet, af hvilka den ena är gift med konsthandlare Theodor Blanch. På hedersdagen uppvaktades den gamla af bland andra konungaparet med en korg utsökta rosor. * » Umgängeslifvet inom våra bildade klasser » blir det intressanta ämnet för ett föredrag, som major R. Schenström håller härstädes den 22 dennes å Vetenskapsakademiens hörsal. Inkomsten tillfaller det af föredragshållaren stiftade förbundet » Sveriges framtid ». Ett antal framstående män, bland hvilka märkas professor Viktor Rydberg, generaldirektör Wieselgren, landshöfding Treffenberg m. fl., h a r understödt major Schenströms inbjudning med en uppmaning att närvara, ställd till alla » familjer och personer, som intressera sig för en reform af sällskapslifvet i vårt land i syfte att däri införa enklare vanor samt en ädlare och sundare anda ». * t Tysta Marie ». I tisdags fyllde fröken Wilhelmina Damberg, ena innehafvarinnan af det gamla välkända Stockholmskaféet » Tysta Marie » vid Regeringsgatan, 50 år. Med anledning däraf gafs på aftonen af affärens aktade innehafvarinnor fest för ett större antal inbjudna. v. Hvar skall man ställa villan, om man vinner henne? Den frågan har nog mången gjort sig, då han gått förbi den lilla trefliga villa, som utgör högsta vinsten i Åkerbrukskolonilotteriet; ty där hon nu står på Strandvägen, är hon endast provisoriskt uppställd, så att hon efter sista dragningen genast måste borttagas af vinnaren. Vi kunna nu meddela allmänheten ett glädjande svar å denna fråga.
Majlis högstberörde nådiga Skrifvelse, anse sig Rikets Ständer först böra i underdånighet erinra, hurusom Rikets Ständer medgifvit, under 1847 och 1848 års riksdag, anstånd till 1850 års slut med de föreskrifna ränteoch kapitalafbetalningarne å det år 1843 lyftade lånet, samt dels under 1850 och 1851 års riksdag anstånd till 1852 års slut, dels ock under 1853 och 1854 års riksdag anstånd till 1856 års utgång med inbetalningarne å begge lånen, hvilka således fått ränlefritt innebafvas, det större lånet under mera än 13 och det mindre utöfver 11 års lid; hvarförutan staden för sina hamnbyggnadsarbeten sedan 1840 års riksdag från Riksgälds-kontoret, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, utbekommit ett sammanräknadt belopp af 51,596 R:dr 32 skillingar Banko eller 77,395 Riksdaler Riksmynt oberäknadt de 20,500 Riksdaler, hvilka, enligt hvad uti den nådiga Skrifvelsen omförmäles, under år 1861 blifvit af E. K. Majit beviljade till förstärkande af den genom storm skadade norra hamnarmen; uppgående de inbetalningar, som blifvit gjorda å de båda frän Riksgäldskontoret utbekomna lånen, för det större lånet lill 9,375 R:dr och för det mindre till 3,000 R:dr, samt återstående skulden, efter sednast i början af detta år derå gjorda inbetalningar, för det förra i kapital till 33,635
Utskottet får i afseende härå upplysa: alt en dylik motion, åsyftande jemväl Westerbottens län, blifvit väckt vid sednaste riksmöte; ali Rikets då församlade Ständer, hvilka ansett de på 6:te Hufvudtiteln uppkommande besparingar å anslagen för jordbruket, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 62. 5 jordbruket, handeln och näringarne lemna full tillgång till. bestridande af erforderlige utgifter för agronomers anställande i de norra länen, uti aflåten skrifvelse, i underdånighet fästat Kongl.
En sådan inkonseqvens i öfverläggningens gång kan jag för min del icke instämma uti, utan, när man börjar på ett sätt, så yrkar jag fortfarande af samma sätt att gå tillväga, och kan icke medgifva att man bortkastar fördelarna af detta sätt all tillvägagå då vi rönt olägenheterna af att så förfara. Hr Lagerhjelm: Det förefaller mig som denna fråga icke hörde till samma kategori som den, hvilken af den siste värde talaren åberopades, efter den icke utgör ett amendement utan 420 Den 31 Maj e. m. mera är en verkslällighetsåtgärd, till följd af de svårigheter, som upkastades af en annan talare. Den svårighet, som upslår dä författningen första gången skall tillämpas, är ju så lätt hjelpl på sätt i de föreg:de förslagen upgifvils, nemi. genom serskilda öfvergångsstadganden. Det är ju ett säll, och vill man undvika det, så tager raan det här eller något annat. Det är ju icke fråga om en ändring i sak ulan blott en modifikation för att komma från den svåiighet som anmärkts, nemi. den fysiska omöjligheten alt komma ur fläcken med den nya förändringen. Således synes det mig som det amendement, som här är afgifvet, endast bidrager till verkställighet af eli beslut, i fall Adeln finner att detta beslut är en förbättring. Man bade kunnat undvika detta om mau kommit ihåg att vid det förut afgifna förslaget till ändring i representationen det hade befunnits vara nödigt alt hafva en öfvergångsstadga. Frih. Sprengtporten: Då jag under öfverläggningen funnit, alt flere talare dela den åsigt, hvilken jag framställt som en anmärkn. den jag önskade måtte komma under 11. o. Ad:s pröfning, att nemi. det vore en bristande fullständighet i Utsk:s förslag, att Utsk. icke framlagt grunderna för val-lagen, så tager jag mig friheten till Hr Frih. o. Landtm, framställa, huruvida något hinder kan möta, att denna fråga framställes till R. o. Ad. som gemensam tanke, hvaröfver Ståndet kunde ega att besluta.
Det vore uppenbart att om vid flottans station i Carlskrona upprättades en värfvad sjötrupp, som ständigt kunde inöfvas i hvad till sjöinansyrket och skeppsbyggeriet hörde, skulle denna i behofvets stund kunna lemna både skickligt och erfaret Underbefäl och om till kostnaderna för denna stamtrupps underhäll användes ett visst deremot svarande antal rotar, synnerligast sädane, som vore frän hafskusten aflägsne, skulle sådant icke medföra någon ökad skattetunga, utan lästhellre derigenom stora besparingar uppkomma, enär de dryga marschoch traktamentskostnaderne för bätsmännens inställande och altägande frän Carlskrona sålunda kumle besparas. Att icke någon rotehållare skulle sätta sig emot att, i stället att hålla båtsman, för nu antydda ändamål utbetala en bestämd ersättning, kunde för visst antagas. Pä dessa grunder föresloge motionären att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse anhålla att, derest Kongl. Majit funne det gjorda förslaget till något afseende föranleda, Kongl. Majit täcktes i nåder låta sakkunnige män utreda frågan samt derefter till Rikets näst församlade Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet. Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och då de tillgångar, hvilka genom^ vakansafgifter, på sätt motionären föreslagit, kunde erhållas, icke, med afseende å de betydligt större kostnaderne för underhåll af en ständig värfvad trupp, lemnade utväg att underhålla en dylik till samma antal, som de indragna båtsmansrotarne, samt förslagets verkställande således, om det, utan ökade statsutgifter skulle tillvägabringa.?, komme att leda till minskning i den styrka, som för Allm.
Maj:ts uppmärksamhet; och alt ”den skulle komma att bära stämpeln af ”en sorgfällig vård om allmän och enskild ”säkerhet.” Den 12 December e. m. 211 1826 utgick det slutligen reviderade förslaget till ny Civil-lag genom trycket till allmänheten; och 1827 anbefaldes vederbörande, att, inom viss förelagd tid, inkomma med sina påminnelser och erinringar vid det nya förslaget, hvilken befallning också utaf Götha och Skånska HofRätterne hörsammades, utan att jag känner anledningen eller ordsaken till den dispence, som för Svea HofRätt troligen ägt rum, emedan dess utlåtande vetterligen icke blifvit afgifvet. Vid öppnandet af denna Riksdag täcktes Kongl. Majrt i afseende å delta ämne i Nåder yttra sig, icke vilja förelägga Rikets Ständer det nya förslaget till allmänna Lagen, emedan det först bordt öfverlämnäs till sakkunnige och andra upplyste mäns granskning, emedan all förändring af denna art, borde med yttersta noggranhet öfver vägas, såsom enda utvägen att öfvertyga sig om det allmänna tänkesättet. Sex år äro sålunda förflutna, sedan förslaget till ny Civil-lag inför Rikets Ständer antyddes såsom fulländadt, och hvilken kan väl förhoppningen vara, att Rikets Ständer någonsin skola kunna pröfva, och efter väl motiverade grunder antaga eller förkasta ett förslag, hvaröfver sakkunnige och andre upplyste män, under loppet af 6 år och under ett makligt lugn, ej kunnat åstadkomma ett stadgadt omdöme? s 212 Den 12 December e. m. I det släck nya Lagverket för närvarande sig befinner, skulle ännu fem år framskrida, innan det kan komma att Rikets Ständer till pröfning föreläggas, och om denna tid vid år i833 inträffar, så befinner man sig då på samma punkt, som när LagComitén 1815 antydde behofvet af lagstiftande magtens preliminaira beslut, i afseende å sjelfva liufvudgrunderne för det nya lagstiftningsarbetet.
"Sä r händelse en sä beskaffad (StenhussiByggnad) ffulle fin» nas ä stället mindre behöflig ivid Rongsgärdens disponerande, enär det nu gällande 2lr» ronde Lontractet till ända löper, sär Utskottet till Riksens HögloftStänders ompröfwande wördsammellgen hemställa om icke Kongl» Kammar-Lollegium kunde uppdragas att härom lata anställa undersökning samt till nästa Lagtima Riksdag med utlätande häröfwer till Riksens Ständer inkomma-" Harwid hwarken böra eller hafwa wi nägvt att erindra, men wid den andra delen af Stats-Mskottets nu warande pro» ject, nemi: "samt derest berörde Stenhus byggnad för ett framtida nytt arrende kunde umbäraS, förestå någon billig ersättning, som Lronan för den eftergifwande Byggnadsskyldigheten kunde af nu warande ArrendeInnehafrvare till godo njuta." får jag anmärka au emedan wär skyldighet att prestera Carackers»Byggnad af Sken efter mart Contrack och ratlwisans enlighet, ej förekommer förr än i den händelse wid wart afträdande frän Kungsgården det nu warande Earactcrs.-huset dä wvre ester ordalydelsen nedrutnadt och obrukbart: sä fä wi således härigenom förklara att wärr hittills begärta willkor om Stenhus byganad? befriande emot afstäende af perpetuella Arrendet uu ärerkalla. Och öfwerlemnar till Riksens Högloft. Ständers efkersmnade om wärl, fom Den 27 Zebruariiizsu som jag hoppas, estergifwande anbud bör billigtwis antagas och i annat fall med den magt de behaga utöfwa, upplyst följa den nödwändiga gränsen som i alla tider bör wara utstakad till den allmänna och enskildt» sakerHetens bibehällande. bli Is Lronsteat.
Tvärt om skola de värdera våra dygder högre, i samma mon som de förstå, att vi måste tillkämpa oss dem i kamp mot samma eller liknande frestelser, som de sjelfva hafva att bestå; och säkert är, att de vida lättare skola förlåta och öfverse med våra fel och misstag. Och det är en stor villfarelse, om vi tro, att icke vi behöfva våra barns öfverseende i lika hög grad, som de behöfva vår, ja i högre t. o. m., ty våra fel och svagheter, för att icke nämna laster och brott, äro i vida högre grad olycksbringande för dem, än deras någonsin kunna vara för oss. Jag vill hoppas, att ingen af mina läsare envisas att betrakta dessa mina teorier så inskränkt, att de hänga upp sig på den delvis berättigade invändningen, att de icke kunna användas på barn i 1 — 5-års-perioden. Det är visserligen sant, att man icke kan göra denna uppfostringsgrundsats medveten hos det lilla barnet, men hos modren bör den vara medveten, redan då hon lägger den nyfödda till sitt bröst. Hon bör redan då ha fullt klart för sig, att barnet icke är en lifegen, tillhörig henne såsom personlig egendom, utan en med henne jembördig varelse, inför hvilken hon skall kunna försvara hvarje. åtgörande, liksom en förmyndare för sin fullvuxne myndling skall kunna försvara, huru han förvaltat hans egendom. Handlar hon efter detta medvetande, skall hon alldeles osökt småningom komma till det uppväxande barnet i det förhållande, jag i det föregående sökt framhålla såsom det för bägge parterna naturenligaste och lyckligaste. (I parentes vill jag tillägga för deras räkning, som betvifla eller förneka möjligheten och praktiskheten af att förklara de små barnen, hvarfor jag begär det ena eller andra af dem, att jag af erfarenhet vet, det en normalt utvecklad treåring mycket väl uppfattar, om han straffas af föräldrarnas egenmäktighet eller af en högre nödvändighet, som hvarken han eller de förmå rubba.)
Skulle äter Fonden blifwa ökt i ändamäl att säiom tillförene hafwa Spannemgls förräder till Landets understöd ivid inträffande misswäxt, och för Armeen och Flottorne w!d päkommande krig, sä kunna dylike Magaziner ci eller utan ärligt tillskott af Stats Werket underhällas, emedan Fonden genom ärliga utgifter till löningar, reparationer, Ma aa zins a-st. ifningar samt oundwikelige förluster ärligen n:edtages. Etter Finlands förlnst förekommer Liwen den svårighet alt till Magazins uvpBg erhälla torkad scd. Om nä. gra goda sädesär elier hmarandra inträffa, saknas afsättning, och vä omsättning säwm dittills genom Bränwins bränning icke widare kan till nägon betndelig moa äga rum, blifwer afgängar och förluster ä otorkad Spannemäl ound. rocke!-g. Denna bristande omsättning medförer dessutom den märkeliga olägenhet att MagazinSInrättningen ej kan, såsom Riksens Ständer i underdänighet ansett, bidraga till förekommande as prisens omätteliga fallande, emedan da för. räder, i godt sädesär blifwit fyllde, kan nägon upphandling det följande äret, om god wäzck dä äfwen inträffar, icke werkställas i brist af Fond och Magazins utrymme. Wibkommande antalet ak de Embetsoch Tjenstemän samt Betjening, som Riksens Stän der - 4Z4 Den iz September. der uti z.dje och g:de Punkterne ansett för Magazins Inrättningen behöffige, och hwaröf. wer Kongl. Directionen bör desi yttrande afgif, wa, sä beror den blifwande Staten helt och hällit pä den Fond, som till Magazins-Inrätt, ningen anfläs, samt hivad omfattning Inrätt, ningen derefter fär. I denna owitzhet kan Kongl. Directionen alltsä ej nägot uppgifwa, men efter den säkra kännedom Kongl.
Tvertom måste det vara Statens intresse, att den, sorn t jent 4o ä 5o år, då kropps oell själsförmögenlieterna aftagit, må , lika med sina vederlikar i andra embetsverk, äga rättighet att afgå och öfverflyttas på indraga.stat för de få återstående dagarna eller åren af sin lifstid , med åtnjutande af de inkomster hvarpå han genom lång tjenstetid har billiga och lättsenliga anspråk. Jag bade trott, att uti en fråga, deri Regeringen synbarligen varit orsaken, alt detta ej blifvit verkstäldt vid förra riksdagen, medelst underlåtenheten att framställa,-att billigheten och rättvisan fordrade det anslag som begärdes, Utsk. icke, med hänvisning till Statsrådets reorganisation och i följd deraf förmodade regleringar, hvilkas beskaffenhet icke ens blifvit antydd , och för hvilkas utförande ingen tid kunnat beräknas, skulle försöka att afstyrka bifall till Konungens propos. ; men då sådant skett, och vid återremiss af detta betänk. Utsk ånyo kommer att handlägga denna fråga, så begär jag, att Utsk, äfven utom afseendet på billighet och rättvisa, måtte tillse hvad som skäligt och för Svenska folket nyttigt är; och då tror jag, att Utsk. skall (inna det nyttiga vara fullkomligt öfverensstämmande med hvad billighet och rättvisa kräfva, äfvensom jag är öfvertygad , att, om Utsk. vill skicka delegerade till Kammar-collan för att taga reda på dess arbeten, Ulsk. skall komma i erfarenhet om deras mängd och omfattande beskaffenhet, deras inflytande på så väl samhällets gemensamma sorn enskilde medborgares rätt, samt förnimma skilnaden emellan Kammarcollegii och de öfriga styrelseverkens göromål. De anmärkntr Utsk. i premisserna gjort emot åtskilliga verks reglering, medelst anvisning på besparingarna af hufvudtitlarna, gälla icke här. Ett sådant anvisande är icke gjordt för Kammar-colhm, och kan således ej tagas till grund för det ifrågavar. förslaget.
171 innom den utsatte tiden fullgjordt deras dem i nämnde afseende åliggande skyldighet; så har Ridderskapet och Adeln trott sig böra hos Eders Kongl. Majrt i underdånighet anhålla det, sedan nu mera den i Kongl. Kungörelsen a£ den 10 Augusti [813 utsatte tid al tvenne år derefter tilländalupit, Eders Kongl. Maj:t i Nåder täcktes genom förnyad Kungörelse upplifva de Stadganden, rörande insändande af Genealogier, som Högstberörde Kungörelse af den 10 Augusti 1813 innehåller, medi den utsträckning, att hvarje Ätt, som sine Stam-Taflor icke completterat, må intill dess förklaras sin Re-t presentations-rätt förlustig. Ridderskapet ock Ådeln framhärdar etc. Lades på Bordet. Föredrogs å nyo Constitutions-UtskottefS den 10 dennes aflåtne samt den 18 i samma månad på bordet lagde Memorial, innefattande yttrande, angående Konungens Nådiga Proposition om en förändrad Redaction af 7 §. i Regerings-Formen. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde skrifteligen: Då Kongl. Majit, genom dess Nådiga Proposition om förändring i Redactionen af 7 §. Regerings-Formen, gifvit dess Nådiga önskan tillkänna att denna §. mätte erhålla ea bestämd I Den ar. April, tydelighet, anser jag mig äga så mycket större anledning, att i samma ändamål nu föreslå ett tillägg till den Redaction, Constitutions-Utskottet i förevarande Betänkande uppgifvit.