Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beslutar åter Ridderskap pet och Adeln, att med de vilkor RiddarhusUtskottet framställt, meranärrnde Disposition emottaga, får jag, i anledning af de anmärkningar som blifvit gjorde emot Utskottets förslag, att årligen beräkna RiddarhusCassan en Procents ränta af Capitalet i och för bestridande af nödige kostnader, ödmjukast hemställa, opi ej till undvikande af all anmärkning samt för Pensionairernes största fördel, sådan förändring må i Utskottets Betänkande göras, att i stället för afdrag af en Procent, RiddarhusStyrelsen af den årligen på Capitalet löpande lagliga räntan må äga rätt först efter behöriga Räkningar afdraga alla gjorde Utgifter, innan Pensioner af öfverskottet fördelas. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adela belia - Den 27 Januarii. 397 gade bifalla, det malte de, under de af RiddarhusUtskottet förcslagne vilkor, ifrågavarande Fonder af RiddärhusDirectionen till förvaltning emottagas, med föreskrift tillika för RiddarhusUtskottet, alt i afseende på Bevakningen utaf framlidne Öfverste-Lieutenanten Reuterskjöhls Testamenten, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas nödiga och med Lag öfverensstämmande. Bifölls. Upplästes till Justering och godkändes Ex* peditionsUtskottets inkomne Förslag till följande Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse!’ till Kongl. Majit. 1:0 Angående den sednast fastställde Bevillniugens fortfarande för År 1818, 2:0 Om Tryckningskostnad för ett Utdrag ur RiksStaten 1817. 3:o Om en Minnesvård öfver Svea Rikes Utkorade KronPrins, Cari. August, på Qvidinge Hed i Skåne. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 17 i denna månad afgifne samt den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande, öfver Herr Silfverstolpes, G. A., hos Ridderskapet och Adeln ingifne och derifrån lill Utskottet remitterade •^gg
St:r behaga fästa vid det nya Bolagets, genom dess Direction, framställda anhållan, har Utskottet trott sig höra tillstyrka köpeskillingens utlemnande, under sådane vilkor och förbehåll, att, utan någon ny uppoffring, Statens rätt och säkerhet blir fullkomligen betryggad, och nya Bolaget jemväl närmare tiIIförbindes, att fullfölja Grufve-arbetet vid Ryd ; och i hvilket afseende, såsom vilkor för köpeskillingens utlemnande, föreslås: 1:0 Nya Bolaget bör afgifva och till Riksg:sContoiret öfverlemna den uti 4:^e punkten af 1823 års Sttrs Beslut föreskrifne förbindelse, och hvartill formulair bifogas. 2:0 Utaf den till Intressenterne uti gamla Bolaget anordnade köpeskilling, bestående i frami. II. Exc. m. ro. Hr Grefve Ruuths intecknade Skuldsedlar, tillika med alla derå, sedan den 31 December 1823, influtne Capilal-afbetalningar och räntor, innehållas och nfsättas, a) de SextiosjuTusen Fyrahundra (67,400) R:dr B:co, som Intressenterne uti gamla Bolaget förbundit sig, att, utaf nämnde köpeskilling, till StenkohlsVerkets understöd , tillskjuta; hvilken Summa beräknas utaf de Contante medel, som på Skuldsedlarne influtit, b) till Statens ytterligare säkerhet innehållas äfven FyratioTusen (4o,ooo) R:dr • samma mynt, med hvilka båda summor, tillhopa 448 Stats-Utskottets 107,400 Rjdr kommer att förhållas, på sätt nedanföre stadgas. 3:o Så snart det nya Bolaget hos Hrr Fullmäktige i R.
Maju vid hvarje särskildt tillfälle, efter vederbörandes derom afgifvande förslag och sig företeende omständigheter, de grunder, som ml finnas lärnpelige, hvarefter sedan forsla, get uppgöres och till Kongl. Majus pröfning öfveriemnas; Dock bör med derå varande Skogvaktare-Boställen, äfvensom de åt enskilde under ständig besittningsrätt upplåtne Hemman och Lägenheter, dervid förhållas, såsom om dylike Hemman och Lägenheter å Krono-Parkerne sagdt är; Äfvensom af hvarje Hemman, soto i sådan Allmänning undfår del, Kungsgårdar och Boställen likväl undantagne, kommer, att för dess Skogs-andel årlig ränta utgöras efter maikens sämre och bättre beskaffenhet, med ^ till och med 1 kappe Spannemål för hvarje Tunneland; Men den mark, som till mulbete tillfaller de Hemman, som sådant i grund af urminnes häfd, 464 Proposition om Krono-Skogome i Rikets Skattläggningar eller annat behörigt tillstånd, S Allmänningen begagnat, bör, efter ortens me* thod, skattläggas, derest af Hemmanens skattläggning ej finnes, att Hemmanen för sådan mulbetesrätt redan äro skattlagde. I öfrigt böra, in* tilldess framdeles närmare bestämdt blifvit, om några Skogsoch Jägeri-Betjente för Jagtväsen* det och tillsyn öfver Ekeskogarne skola bibehållas, alla de skogsoch JägerUBetjente-sysslorj som i nämnde ändamål, i följe äf denna Författning, vid Parker oCh Allmänningar icke be* hofde bibehållas, vid Innehafvärnes afgång tills vidare lemnäs obesatte, deras löner ingå till Sta* ten och Boställena utarrenderas på Fem år i sönder för Kronans räkning. De åter, hvars bibehållande oundgängeligen erfordrades, borde endast tills vidare tillsättas , att när som hälst sedermera kunna entledigas. Desse äro de hufvudsakelige stadganden och föreskrifter i afseende på en förändrad författning med de Allmänna Skogarne, som Kongl.
Norrmännen, så måste man medgifva, att om dem som begärt, och den Konung, som tillförsäkrat dem, den begärda samvetsoch religionsfriheten, svårligen något, hederskänsla och nationalkänsla mera kränkande kan sägas än hvad Hr Tham yttrat. Hr Tharas anförda Bibelspråk beder jag att få återgälda med ett annat icke mindre vigtigt och behjertansvärdt: ”allt det J,viljen menniskorne skola göra eder, det görer J ock dem”. ' Hr Tersmeden Nils har i sitt genmäle emot mitt anförande, icke heller förglömt min person och till en början förklarat det min motion hvarken hedrar mitt hjerta eller mitt förstånd; — härvid vill jag endast i förbigående hafva nämnt: att mitt hjerta, såsom alla menniskors, är af naturen ondt och kan således icke af Hr Tersmeden göras sämre än det är; och hvad mitt naturliga förstånd beträffar, är det sådant som Gud gifvit mig det och hade jag ingenting emot om Hr Tersmeden vore mägtig att af det - Den 19 December. 301 samma förädla. Hr Tersmeden liar vidare sagt: att han tiar anledning, ja, att lian med all säkerhet vet, att jag icke var ensam om min motion, utan att jag stått fram för ett parti och hvilket efter den värde ädlingens mening skulle vara så mycket värre. Jag uptager detta, icke för min egen äras skull, ty, Hr Tersmeden ina uttyda mig äfven detta till det värsta, så söker jag här ingen ära för mig sjelf. Jag uptager det endast derför, att söka betaga de Riddersman, som vid tillfället af Hr Tersmedens tal utgjorde hans auditorium, anledning till den förmodan som skulle jag inför denna högt aktade församling tillåta 111ig att upträda såsom en partigängare.
När mågens egendom derefter redan följande år uppgafs till borgenärer; yrkade Svärfadern, efter skedd bevakning, att ur gäldbundna boet utbekomma samma persedlar, eller ock i den mån, dessa efter medgifvande af dotterns goda man blifvit försålda, utfå värdet deraf med förmånsrätt. Imedlertid hade en del af persedlarna blifvit utmätt före konkursen och såld; och Svärfadern sjelf hade under konkursen inför domstolen medgifvit det öfrigas försäljning å offentlig auktion; hvarföre och då sådan för sig gått det anmärktes, att anspråk ej kunde göras på mer än det erhållna försäljningsbeloppet; dock, bestriddes rättigheten äfven till detta, enär Svärfadern låtit uti en tidning tillkännagifva, att han skänkt sin Dotter i fråga varande persedlar. Genom dom i konkursen den 11 Juli 1845 yttrade sig Rådstugurätten, att som Svärfadern företett gäldenärens vid äktenskapets ingående med hans Dotter utfärdade qvitto å bevakade hemföljden, samt emot hans bestridande afseende ej kunde fästas å den åberopade tidningsannonsen; blefve alltså de mot hans påstående framställda anmärkningar i hufvudsaken ogillade; nien då en del af hemföljdspersedlarna redan före konkursens början varit tagen i mät lör en gäldenärens skuld oell satt under utmätningsmannens försegling, samt sedermera blifvit försåld, och D. (Svärfadern) medgifvit försäljningen af hemföljdspersedlarna i öfrigt, kunde ej större betalningsrätt tillerkännas I)., än dels för hvad efter liqvid af den fordran, för hvilken utmätningen skett, återstode (af köpeskillingen för det utmätta, och dels för värdet af de med l):s begifvande sålda, ej utmätta persedlarna, hvilket allt D. förklarades berättigad att med förmånsrätt utfå; hvaremot för det belopp, som blifvit till godtgörande af den utmatta fordran användt, D. endast tillkomme betalning såsom oprioriterad borgenär. *) Jtirid.
Utlåtande för tredje gången är före, till afgörande företaga detsamma, på sätt Herr Tham föreslagit, det vill säga besluta, att man intet afgör, Den 25 November e. m. så är detta visserligen ett beqvämt sätt alt tillintetgöra Grundlagens föreskrift, när den står i strid med ens önskningar; men jag tror derför icke, att det är rätt. Om jag ogillade Utskottets hela förslag till bedrifvande af Bankens lånerörelse, så skulle jag, begagnande den rätt Herr Tham yrkar, endast behöfva i motionsväg framkomma med nya projecter, och vädja till allmänhetens rätt att få pröfva dem, för att under tiden hindra sakens afgörande i den ordning Grundlagen stadgat. Jag bestrider på det högsta ett sådant förfarande, som bland andra svåra följder skulle hafva den, alt uttänja Riksdagen i oändlighet; och jag hoppas alt Herr Grefven och LandtMarskalken nu, såsom eljest, tillhåller oss att följa Grundlagen. Herr Tham: Herr von Hartmansdorff skulle hafva rätt, i fall fråga vore att uppskjuta afgörandet af sjelfva hufvudsaken, det vill säga, i hvilken låneväg medlen skola användas, såsom i discontväg eller på annat sätt; nien om man nu beslutar på sätt Herr Rosenblad och jag föreslagit, att penningarne skola användas i fastighets låneväg, måtte det Vara tillåtet, att framdeles närmare bestämma sältet. Jag tror åtminstone icke för min del, att Grundlagen nekar detta, eller att det är Ridderskapet och Adela betaget, alt bereda sig tillfälle, att, sedan Ståndet nu beslutat om medlens Den 20 November e. m. 79 användande i fastighets-låneväg, en annan dag få ordna det reglementariska af saken. Jag hoppas, att Herr Grefven och LandtMarskalken icke skall finna ett sådant förfarande stridande mot våra förmer; men jag underkastar mig gerna Herr Grefvens och LandtMarskalkens omdöme, ehuru jag för egen del icke tror, att mitt förslag innefattar någon Gruudlagssti idighet. Friherre Boije:
– Jag märker, att ni snokat bland mina böcker, inföll Adolf. – Men upphör nu med edra anathemer öfver Cartesius och fortsätt, om det lyster er, ert förhör! Jag fortsätter att anteckna ... – Det kommer sig, fortfor Suenonius, – af den förhexade luften i detta hus, hvilken lätt angriper ett redan genom ogudliga studier från Herren till det onda bortvändt sinne. Filosofer, magici och trollkonor tillredas i samma afgrundens gryta. Uppteckna ni, nådig herre, efter er uppfattning! Jag hafver ett godt minne, och den här närvarande lagens tjenare likaledes. I dem skola vi uppteckna. – Visserligen, visserligen, med friherrens benägna tillåtelse, sade länsmannen tankspridd och fortfor att mumla för sig sjelf: ”Jöns är mitt namn &c.” – Min andra fråga till dig, Ingrid på Tallmossen, är, om du vill erkänna, att du är erfaren i åtskilliga hemliga konster, såsom att bota menniskor och kreatur medelst trollsalvor och besvärjelser, fortfor Suenonius. – Jag svarar härpå, att jag är något erfaren i konsten att bota menniskor, icke medelst trollsalvor och besvärjelser, utan medelst salvor och andra läkemedel, tillredda af örter, dem Försynen för sådant ändamål låter vexa på våra marker. Besvärjelser känner jag icke, och jag tror, att sådane skulle mer lända till skada än nytta. Men innan jag på mina likar vågar anlita de medel, om hvilkas gagn eller skadlighet i olika fall jag, en fåkunnig menniska, endast kan döma af sannolikheter och osäkra tecken, plägar jag alltid bedja en tyst bön till Gud, ty deraf tycker jag, att min inblick i sjukdomen klarnar, och att mitt sinne, som ofta sträfvar emot, blir mer benäget att uthärda åsynen af plågor och elände. – Du lägger dina ord så väl, som om en viss ande hviskade dem i ditt öra. Skrif, broder länsman ... jag menar: skrif i ditt minne ... det Ingrid på Tallmossen på min andra fråga erkände, det hon missbrukar Guds heliga namn att dermed fördrifva sjukdom från menniskor och boskap.
Innehafvare förut vore introducerad, intill dess någon af deni, enligt Testamentets lydelse Godset tillträdde, då denne för sin person, på samma sätt som företrädaren, ombytte sitt eget förut förde namn och Sköldemärke till det Gyllensvanska, såsom Fideicommisset oskiljaktigt åtföljande; hörandes om hvarje ombyte af Fideicommissarie RiddärhusDirectionen underrättas, för att sådant i sina genealogiska Tabeller låta anmärka; hvilket slag af FideiCommissinrättning och namnets åtföljande af egendomen RiddärhusDirectionen väl funnit vara i Sverige nytt och Ovanligt, samt skilja sig från bruket och beskaffenheten af Adelsskapets natur härstädes, men deremot1 så mycket Den 27 Maji. 303 mera öfverensstämma med hvad som i denna del vore öfligt i de mäst policerade och häst inrättade Europeiska Länder, der sådane Författningar hufvudsakligast bidragit till Adelns flor och conservation, äfvensom ett exempel derpå inom Fäderneslandet skulle finnas uti den af Kongl. Maj:t den 15 October 1771 gillade Författning, angående Friherrliga Carpelaniska Fideicommisset, hvilket tillika med Friherrskapet, efter Friherregrenens utgång tillfaller äldsta adeliga branchen af denna slägt: men att Kongl. Maj:t, som genom Utslag den 16 Junii 1786 i Nåder stadfäst denna FideiCommiss-inrättning, af Westanå Säteri med uppräknade tillhörigheter, så vidt den med lag och utkomne Författningar vore öfverensstämmande, för öfrigt uti berörde Utslag endast förklarat sig vilja nådigst tillåta, att de af Adeliga Ätten Rosenqvist af Åkershult, hvilka då eller framdeles kunde varda Innehafvare af Westanå FideiCommissEgendom, måge kalla sig Gyllensvan, utan att derjemte meddela bestämd föreskrift, huruvida Adeliga Ätten Gyllensvan härigenom skulle anses fortsatt på samma sätt, som genom de adoptioner å andra Ätters Numror, hvilka då gällande Regeringslagar medgåfvo.
H. S. pröfvadt och gilladt, framdeles få inkomma med serskildt Förslag till Bolags-Reglor förde nya Inrättningarne, hafva till R. H. Ständers uppmärksamhet vördsamt skolat anmäla, att, genom den tili grund för Utskottens Betänkande lagda princip, enligt hvilken Dykeriets anlitande eller icke skall vara en frivillig handling af den skeppsbrutne, samt att ingen skillnad emellan Svenska och Utländska fartyg hädanefter må ega rum, de tvänne hufvudsakliga anmärkningar, som emot det hittills varande Dykeri-Compagniet blifvit gjorde, nu mera äro undanröjde, samt en utväg för Svenska fartyg derigenom öppnad, att, vid olyckshändelser på främmande kuster, tillvinna sig det reciproqua behandlingssätt, hvilket hittills ej kunnat med en del Europeiska Stater öfverenskommas; och tillägga Utskotten härvid den .i4 Stats-samt Allm. Besv. o. Oec. Uisk. Uti, N.o 53 önskan, att, om o beredvillighet i detta afseende skulle hos någon främmande Magt möta, och Svenska skepp ej varda försäkrade att, vid denna Magts kuster, lika behandlas med landets egne sjöfarande, Kongl. Maj:t må af Rikets Ständer i underdånighet anmodas att, efter ornständigheterne, förordna , huruvida samma Magts Undersåtare må skyldige anses att, vid strandningar mot Svenska kusteD, vidkännas annan behandling eller erlägga någon högre afgift till Dykeriet, än som genom här föreslagna Reglemente, blifvit i allmänhet stadgad. Af Herr Montgommerie har blifvit yrkadt, att tysthéts-ed ej må den nya DykeriInrättningens Tjenstemän affordas.
i veckan, afsedt endast för oss själfva, ej för tjänarne. Tvätt. All tvätt bör ske hemma af jungfrun med tillhjälp af en bjälpmadam, likaså strykning; af särdeles uträkning är att ej i sin tjänst taga någon som ej kan stryka och stärka; tvätten far dessutom bättre af att behandlas i hemmet, där man kan öfvervaka och laga den bättre, än då man skickar bort den. Ljus och fotogen. Häraf beräknas omkring 1 liter pr dag eller 1 kanna för 2 ä 3 dagar. Ljus brännes sällan, hufvudsakligen om aftnarne, då man skall lägga sig. Af lampor beräknas brinna en i kök, en i barnkammaren till kl. half 9 på aftonen och en i hvardagsrummet. Ol, spirituösa, diverse. Att närmare specificera dessa poster, som tillsammans uppgå till 145 kr. 44 öre, torde ej vara behöfligt, utan får hvar och en använda summan efter eget godtfinnande. Att, så- som ofta nog sker, alldeles förbigå denna post, är ej heller riktigt, ty i hvilket hus som helst blir allI DU N Från Persien. Persien, Meshed, juni 1893. å jag läser om de ordnade hushåll och prydliga kök, Idun talar om, så får jag stor lust att berätta, hur ett hushåll ser ut i Persien, här i Meshed. Kanhända att några ärade läsarinnor skulle vara intresserade att höra därom. Låtom oss då träda in i ett persiskt kök. En öppning i väggen — se där dörren, genom mindre sådana strömmar ljuset in i det ofta halfmörka rummet. Om vintern äro dessa fönster öfverklistrade med papper, framför dörren hänges ett skynke. Vår blick söker spiseln. I ett hörn på golfvet se vi en hel rad obegripliga små nischer; två tegelstenar bilda sidorna till en sådan nisch, en fonden. Kastrullen på, ved eller kol under. Primitivt — icke sannt? På en lång smal bänk tillreder kocken maten, sittande nedhukad på marken. Inga bord, inga pallar finnas. Alla kastruller och kokkärl ligga radade på en murad estrad; öfverst de väldiga grytorna och så i rang och värdighet de öfriga köksutensilierna nedåt på estradens trappsteg.
3:o utgifter för brandförsäkringen af Kongl. Commerce-Collegii hus, hvilka, förut i räkenskaperna balancerade, år 1835 afskrefvos med 2,516:40. 6. 4:o enligt Kongl. Brefvet den 1 Februari 1836 afskrifven för fallo-ränta å det till Gustafsbergs Porcellainesfabriks-Bolag uLbetalda förlagslån till ett belopp af 24: 32. — Tillsammans 30,553:24. c. Och då denna summa afdrages från ofvannämnde 55,484 R:dr 29 sk. 7 r:st., visar sig, att Manufactur-Discontfonden åren 1835 och 1836 ökat sig med 24,931 R:dr 5 sk. 1 r:st, samt att Fondens behållning i capital, som vid 1834 års slut utgjorde 800,209 R:dr 5 sk. 4 r:st., således vid slutet af år 1836 uppgått till 825,140 R:dr 10 sk. 5 r:st. Under granskningen af de Manufactur-Disconten rörande handlingar har den progressiva .minskning i lånerätten, hvilken de Fabriksidkare, sorn äga att ur nämnde Discont upptaga lån, årligen få vidkännas, icke kunnat undgå att fästa Revisorernes uppmärksamhet.
Direktmen ej lemnat frågan ur sigte, ehuru något af dess yttranden ej kommit RiddarhusUtsk:t tillhanda. Men orsaken dertill har varit, att, då denna fråga, i sammanhang med de öfriga lönefrågorna inom Direktmen kom till tals, yppades icke någon sådan öfvertygelse om en dylik förändrings förmånlighet, att Direktmen skulle funnit något förslag från densamma böra derom aflåtas. I följd deraf förföll all framställning derom, och jag vet icke ens om uti prof. ansågs böra qvarstå någon del af de föga långvariga samspråk, som i detta hänseende egde rum. Hvad sjelfva kostnaden för Riddarhuset beträffar, så, ehuru en minskning i utgifterna i någon mån derigenom förorsakades, hemställer jag huruvida denna ringa besparing, som skulle uppgå till några hundrade riksdaler, kunde upväga olägenheten af att hafva ett inskränktare antal tjenstemän; jag tror det ej. Efter härmed fulländad öfverläggning och uptagande af de derunder gjorda yrkanden å bifall till och återremiss af Utsk:ts ifrågav. förslag, framställdes propos. å bifall dertill och besvarades med många nej jemte ett eller annat ja ; hvarefter och sedan gjord propos. å förslagets återremitterande blifvit med många ja tillika med ett eller annat nej besvarad, ja förklarades hafva varit öfvervägande. 5:te punkten, angående lönetillökning för Andre RiddarhusKanslisten. Gr. Lagerbjelke: Då alldeles samma skäl, som gällde för återremiss af den föregående 3:dje punkten, äfven gälla för den nu föredragna, anhåller jag att denna punkt äfven matte blifva återremitterad. Hr Björnstjerna: Jag vill visserligen ej motsätta mig, att äfven denna punkt blifver återremitterad, ehuru jag tror att den gerna kunde, sådan deu är, bifallas. Andre Riddarhuskanslisten är obestridligen den af Riddarhusets ifrågav:de tjenstemän, som, åtminstone mellan Riksdagarne, har den trägnaste sysselsättningen, men detta oaktadt är han sämre aflönad än någon af de öfrige och följaktligen mest i behof af en löneförhöjning.
Det är nemi. gifvet, att om den metalliska cassan skulle komma i den ställning, att Bancostvrelsen icke sage annan möjlighet att upprätthålla förhållandet emellan silfver och sedlar enligt hvad vederbörligt vore; sä skulle styrelsen tillgripa den utvägen, att skaffa sig utländska creditiver, hvarvid, om det vore fråga om en större summa, naturligtvis skulle erfordras underhandlingar med främmande handelshus, som skulle lemna lånet, och hvilket allt möjligen skulle kunna föranleda så stor tidsutdrägt, alt då ändlligen lånet vore beviljadt och färdigt att indragas, crisen måhända redan vore öfverslånden och vexelcurscn så förändrad, att silfret kunde ingå på en naturlig väg. Om man nu åter, såsom (Ilsk. föreslagit, förser Banken med obligationer till ett ringare belopp, föreslagna till 500 r:dr, men nedsatte ända till 125 r:dr; sä säger det sig sjelf, att man i mån af behof kan utsläppa 10, 20 eller 100, allt efter som förhållandena föranledde, och icke nödgas på en gång vidtaga en åtgärd, som efter någon tid måhända kunde anses obehöflig. I Utsk:s betänk, förekommer äfven en punkt om privatbankerne, emot hvilken jag hört åtskilliga anmärkmr framställas. Den 18 December e. m» säger, att Utsk. genom densamma uttalat en åsigt till desse backers förmån, och att man dermed har tagit på hand för dess existence. Jag ber att få yttra några ord i afseende på desse privatbanker, som blifvit icke blott impopulära, utan äfven, för att säga ordet rent ut, hatade. Jag är sjelf icke delägare i någon af dessa banker, och har således icke det ringaste privatintresse i detta afseende. Jag medgifver, att dc hafva sina olägenheter^ hvaribland de hufvudsakligaste bestå deruti, att deras mynt icke kan användas i uppbörden eller vid sådane tillfällen, då enligt lag ett legalt mynt bör komma i fråga, hvarigenom de hos allmänheten förorsaka bryderi. De hafva dessutom troligen funnit mycken afund, derföre att man fästat sig vid de stora vinster, som actieägarne dragit af denna rörelse.
B or g are-Ståndet har bifallit detta förslag, men de öfriga Stånden, med ogillande deraf, vidblifvit gällande bestämmelse. Så vida icke Borgare-Ståndet skulle finna skäl att, med frånträdande af sin skiljaktiga mening, instämma i de Öfriga Ståndens beslut, måste omröstning ega rum; och Utskottet föreslår, i sådant hänseende, följande proposition: Bevillnings-UtskolCels Memorial, M 14, 51 76:o. Den, som anser att, på sätt tre Stånd beslutat, gällande tullbestämmelse för artikeln Lampor bör oförändrad bibehållas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer derå att antagas följande redaktion och tullbestämmelse: Lampor och lyktor förtullas såsom det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Anm. Medföljande glaskupor förtullas serskildt efter hvad för glas, andra slag, är bestämdt. Jemte intagande i tulltaxan af den genom Kongl. Kungörelsen den 18 Juli 1850 meddelte föreskrift att för tillverkning af segelduk, efter af Kommerse-kollegium erhållet serskildt tillstånd, Lin må införas mot en lull af 12 sk. för det ohäcklade och 21 sk. för det häcklade lispundet, hade Utskottet föreslagit, att nedsätta införselstullen å Lin i allmänhet, för ohäckladt från 1 R:dr 8 sk. lill 40 sk. och för häckladt Lin från 2 R:dr till 1 R:dr 32 sk. lispundet. Borgare-Ständet har bifallit detta förslag, Ridder skåpet och Adeln har förklarat stadgandet om den serskilda införseln af Lin för tillverkning af segelduk böra i tulltaxan intagas, men i öfrigt afslagit Utskottets förslag.