Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då det vore af största vigt att det tillfällcjrlefve 6 Slals-Utskotlelt Utlåtande N:o 63. begagnadt, hvilket till riktande af Svenska Statens numismatiska samlingar nu erbjöde sig och hvilket sent eller aldrig torde lika fördelaktigt återkomma, hade Akademien hemställt i främsta rummet att det förra af de alternativa förslagen måtte antagas, men, derest den derför erforderliga summan ansåges nog betydlig, att det andra alternativet måtte gillas, hvarigenom Myntkabinettet koin ine att af Spaniens mynt från så väl äldsta tider, som medeltiden och nyare tiden, erhålla en så betydlig till vext, att icke något annat Myntkabinett, åtminstone ej i norra Europa, skulle i denna del kunna dermed täfla. Efter nådigt öfvervägande af hvad sålunda förekommit har Kongl. Majit sorn ansett det vara af största vigt att Myntkabinettet erhölle de delar af framlidne Kammarherren Lorichs myntoch medaljsamling, hvilka, enligt hvad ofvan nämndt är, finnas uti det sednare bland de alternativa förslagen angifna, föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja det för inköp deraf erforderliga belopp, 17,832 R:dr. Stats-Utskottet, sorn från samtlige Riks-Stånden undfått remiss å Högstberörda nådiga Proposition och tillika fått sig tillställde de derutinnan åberopade handlingar, har tagit denna fråga i öfvervägande; och då upplyst är, att Statens Myntkabinett, som från längre tid tillbaka icke erhållit någon större tillökning i sina samlingar, genom nu ifrågaställa inköp af en del utaf den Kammarherren Lorichs i lifstiden tillhöriga mynt och medaljsamling, skulle komma i tillfälle att förskaffa sig en mängd sällsynta myntoch medaljer af utmärkt värde, får Utskottet på grund häraf och med afseende å de i den nådiga Propositionen i öfrigt utredda förhållanden tillstyrka, att Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Majits förevarande nådiga framställning, bevilja, den af Kongl. Majit för inköp af berörda myntoch medaljsamling äskade summa 17,832 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Circulations-bruket är allmänt antaget och drifves i öfrigt som å Slättbygden. Uti Trivial-Skoian undervisas 60 st, lärjungar och i Lancaster-Skolan 14o. Ungefär 60 stycken ålderstigne fatlige erhålla hvarje vecka vissa marker bröd och andre lifsförnödenheter; hvarförutan 18 stycken at de mest arme hysas och underhållas i Stadens fattighus. Rotering för 10 stycken Båtsmän, Skjutsningsbesväret uppdraget åt 6 Vagnmän med 20 par hästar, och väglagningsskyldighet med 64 alnar vägsträcka på hvarje hel gård, åligger jemväl Staden. Vid i836 års slut utgjorde Privat-Bankens utlånings-capital 902,356 R:dr 35 sk. 9 rst. och Spar-Bankens insätlnings-fond vid samma års slut 52,694 R:dr, allt Banco. Sjukhusvården bestrides af en särskild aflönad Stads-Läkare och af den Läkare, som finnes anställd vid Garnizonen. 3:0 Helsingborg. Dess folkmängd uppgifves vara 3,i5o. Handel, bestående för det mesta af Commissions-hande], åkerbruk, handtverkeri och fiske samt till någon del sjöfart utgöra äfven här innevånarnes hufvudsakliga näringsgrenar. Tillgången på Landtmanna-producter, såsom victualier, spannemål, bränvin, jord och trädgårdsfrukter, timmer, bräder, papper och väfnader, — 28 — är ymnig oell har någon export deraf lill Dannemark, dock mest till Inrikes orter, såsom Stockholm oell Götheborg, ägt ruin, Tre Lärare och 34 Lärjungar finnas vid Trivial-Skolan, och uti BeilLancasterska fattigskolan undervisas 70 barn afen Lärare; hvarförutan flera enskildta undervisnings-anstalter finnas för barn af begge könen.
Oppositionens bitterhet i början af 178g års Riksdag, ägde en anledning i föregående pasqvilier, och var stark; men skulle, om den ägt rum i Engelska Parlamentet, haft ingen påföljd; då deremot den hos oss blef icke orsaken, men den begagnade anledningen till SäkerhetsActen, som derförutan aldrig kunnat genomdrifvas. Vi minnas tillgången dermed. Ännu icke lugnad för den möjeliga vidden af Anjalaförhundets följder, försatte det oförsigliga försvar åt dess grundsatser, som, inom en del af representationen, framstod, Regenten i den öfvertygelse, alt han hade valet, blott emellan, att antingen släppa allt, eller laga allt. Han gjorde det sednare; och vi hafva icke glömt någon af de förskräckliga följder, som inträffade. Om jag nu, med en historisk sanning, bevisat att yttranderätten i Sverige kan draga till helt andra och svårare följder än i England; och om jag, långt ifrån att, i jemförelsen med Frankrike, anse olämpligheten vederlagd, kan antaga, att ingen Svensk man skulle vilja önska oss den grymma epurations-process, hvarunder yttranderätten i Frankrike, så till sägandes, afnött sina faror; så torde jag också få antaga, att jag — med bevisningen för den mening, alt yttranderätten i Sve - 44° Den 18 Julli e. m. rige, för att ädelt begagnas, har behof af mera försigtighet och större moderation, i» 11 i de conslitutionclia länder, ifrån hvilka man så gerna vill taga exemplen — äfven frigjort mig från invänningens hinder för efterföljden af de begrepp jag här ofvan framställt.
Efter teet kom unga grefvinnan, medförande hälsningar från Maria, att doktorn måste komma in och säga godnatt, som han lofvat. Emellertid slog hon sig ned och hörde på konversationen. Hon tyckte att doktorns sätt hade fått mera frihet. Allvarlig och en smula stel var han dock ännu. Tiden gick fort. och ingen anade att klockan redan hunnit bli tio, då man hörde henne slå. Alla reste sig upp, som på kommando; på slaget tio drog sig gamla grefvinnan alltid tillbaka. Man bjöd godnatt. Doktorn och unga grefvinnan följdes åt öfver borggården. Det hade börjat skymma mellan trädens kronor, då de stego in öfver tröskeln till hennes hem. En betjänt tände lampan i salongen. Inne i sängkammaren låg Maria vaken och väntade. Mycket sömnig var hon, men hon hade hållit sig käckt. När hon nu sade godnatt, slog hon af misstag sina armar kring doktorns hals. — När den lilla somnat, smögo de sig på tå ur rummet, in i salongen, där grefvinnan bad doktorn taga plats. Han gjorde så, men ångrade det strax. Konversationen gick trögt. — Hon satt vid divansbordet, med hufvudet böjdt öfver sitt handarbete. Lampskenet föll ner öfver hennes fina blonda hår och gaf dess yttersta kanter en ljus silfverglans. Från sin stol borta i skuggan såg han detta vackra hufvud afteckna sig i skarp profil mot fonden af ett mörkblått draperi. Hans ord följde efter hvarandra med långa pauser och hade den ihåliga matta klang, som orden få, när den talandes tankar icke fylla det tomma ljudet med sin själ. Hur ofta hade han icke förr, då han var informator på Norrbyholm, obemärkt låtit sina blickar flyga hän till detta ansikte och njutit dess skönhet, som nu. Han kände med vemod skillnaden emellan nu och då. Då älskade han henne kanske redan; men det var ett ungdomssvärmeri utan hopp, en lönlig tillbedjan — ingenting mer. Nu ... Ja, något hopp hade han ju icke heller nu, och ändå kände han i sitt bröst slitningarna af en längtan, som tycktes vilja bryta sig fram med våld. Det var en mans medvetna kärlek, okuflig i sin lidelsefulla styrka.
Ålla medel, tillhörande Statens Cassör i Hufvudstaden, skola på räkning i Banken insättas och genom assignering derå disponeras. §• 7- Af Bankens årliga inkomst godtgöres i första rummet omkostnader och möjligen inträffande förluster. Öfver användandet af Bankens årligen hehållna vinstmedel ege Rikets Ständer att allena besluta, så framt dessa medel icke till bibehållande af Bankens grund-fond eller till dess förstärkning af Konungen pröfvas erforderliga, på sätt Konungen vid hvarje Riksdag derom till Rikets Ständer gör framställning. §•■ 8‘ Den summa af 4>400>000 R-dr, som Rikets Ständer vid sista Riksdag till Banken anslagit, skall, utan beräkning af Bankens fasta egendom och inventarier, utgöra en Bankens behållning, utöfver dess förbindelser, och användas endast till styrka för uppfyllandet af Bankens åliggande att vid anfordran sina sedlar med mynt inlösa. Hvad utaf grund-fonden vid något tillfälle användes, skall derefter af Bancovinsten ersättas, så att fonden, så fort ske kan, återbringas till sitt ursprungliga belopp. Bancooch Bag-Utskottens Betänkande JV'.o 3. 3 §• 9- Banken må ej ega annan fastighet än som för bedrifvande! af dess rörelse oundgängligen fordras, på sätt derom vid hvarje Riksdag af Konung och Rikets Ständer beslutas. §• 'o. Alla beslut och instruetioner rörande Bankens redbara fondj utgifvandet af dess sedlar, dess lånerörelse och öfrige förhållanden till allmänheten , skola upprättas i noggrann öfverensstämmelse med de i denna Lag stadgade grunder och af Konung och Ständer gemensamt fastställas. Stat för Bankens utgifter, med undanlag af löningar och arfvoden för dess Tjenstemän, varde vid hvarje Riksdag likaledes af Konung och Ständer bestämd. §. ii.
För öfrigt åberopar jag de skäl Ut - i44 Den Februarii e. m. skottet anfört i Memorialet, och anhåller om proposition till bifall derå. Herr von Hartmansdorffj August: Ehuru obehagligt det än är, att yttra mig i en fråga, hvarom jag är af olika mening med mine förmän, RiddarhusDirectionens Ledamöter, och som rörer två af mine kamrater, anser jag mig dock höra meddela några upplysningar i saken, helst Ridderskapet och Adeln torde finna, att, då nuvarande Secreteraren ej kan med sine öfrige göromål förena Fiscalsbefattningen, och den som nu innehar Fiscalstjensten ej eller kan mot sin vilja derifrån skiljas, icke något personligt förhållande verkar på min öfvertygelse. Huruvida det är nödvändigt att indraga RiddarhusFiscalstjensten tror jag höra bedömas med afseende på Ridderskapets och Adelns beslut att RiddarhusSecreteraren ej får tillika innehafva någon tjenst i Staten. Denna Secreterarebefattning är af den beskaffenhet, att den icke kan anförtros personer af medelmåttiga egenskaper; och då de skicklige hafva utsigter till befordringar i Staten, måste desse ersättas af fördelaktiga lönevilkor, så framt man skall kunna hoppas att erhålla en duglig RiddarhusSecreterare. Nu är tjernsten sådan, att man ej kan begära, det en person af erforderlig skicklighet skall emottaga den med så ringa lön, som i5oo R:dr B:co; hvilket erfarenheten skall visa. Der - De» 24 Februari i e. in. 145 Derföre bör man laga så, att löneinkomsterne blifva åtminstone 2000 R:dr, som minst åtgår till ett hushåll i hufvudstaden. Tillgångar härtill kunna åter icke beredas, om ej genom indragning af någon annan tjenst inom Riddarhuset; RiddarhusCassan är skuldsatt och de öfrige fonderne äro anslagne till fromma stiftelser. Den ena utvägen Herr Crusenstolpe föreslagit, nemligen inkomster genom concerters gifvande i Riddarhussalen, är af den beskaffenhet, att dess olämplighet icke ens behöfver visas.
Dest bestämde summa, sä får saken ert annat utseende; och Statens wärkeliga förbindelse kan icke sträcka st g vermö swer. Mätte likwäl härwid icke »bemäld! lemnäs, att om beslutet i denna scaqa end st skulle blifwa beroende pä den undcrdäniga wördnad och tiligiswenhet, som HsnyeS Kongl. Höghet bade är berättigad tils och wärkeligen äger af Swensta Folker, sä kunde wisstcligen icke nägon staga äga ruin, om ofwannämnde 8062 R:d. indragning; men dä Staren— om jaA sä mä tala, fattigdom niorfäger alla.utgifter, som rättmäteligen kunna besvärs och nndwikas; Och dä jag detzutoin är försäkrad, att Hennes Kongl. Höghet med ömt deltagande uti det gemensamma Fäderneslandets bekymmersamma belägenhet, för Egen Hög dest åtminstone för det närwande, destomindre yrkar biber hällandet af medberörde sä kallade stadeständs Summa, som ty förutan och oberäknad: afkowsten as Tullgarns kungsgärd, Hennes Kongl. Höghets Ordinarie Stars anslags-Summa är ;ooo R:d högre än dea Summa, som Riksens Ständer uti Stars-Werkets uu warandc ställning, anfl«gir såsom Stal för Hans Kongl. Höghet Kron Prinsen, sä torde jämwäl osta omuämnde 8062 R:d kunna blifwa att päräkna såsom Stats-Catzans besparing. Wid f. d. KronPnnsens Stat förekommer efter mm kanka, såsom anmärkningswÄdr huru som ä erm sidan f. d. Kronprinsens Dansmästare och Språkmästare, än» Den 12 December. änskönt först ägande löst » om pensioner, likwäl blifWjt derifrån Uleflmne: Att Eondnctcmen ttslsnck,. som förut warit f. d.
Med de i förra berättelsen omförmälta domboksbrister bos Hofrätterna bar förhållandet nu sålunda förändrat sig, att a) hvad Hofrätten öfver Skåne oell Blekinge beträffar, infordrade bevis bekräftat de undersökningar, hvarigenom tillståndet i Engelholms Rådstufvurätts arkif befunnits vara, såsom enligt förra berättelsen blifvit uppgifvet, nemligen att de felande handlingarne försvunnit, utan någon utsigt af möjlighet att dem till rätta skaffa eller ersätta; hvarföre jag funnit någon vidare åtgärd i detta ämne icke på mig ankomma; i b) till följd af de i Göta Hofrätts arkif befunna brister, förhållandet med originaldomböckerna behöft undersökas endast vid Alingsås Rådstufvurätt samt Arstad, Faurås och Himble Häradsoch Ägodelningsrätter; och har jag, i anledning af dessa undersökningar, funnit nödigt att förordna åtal emot vederbörande för befunnen ofullständighet i de till dessa Underrätter börande domböcker; hvilka åtal, först under sistlidne November månad till Advokatfiskalsembetet remitterade, komma att framdeles i vanlig ordning redovisas, samt c) efter fulländade undersökningar hos de under Svea Hofrätt lydande Underrätter, hvilka försummat domböckers insändande, brister i originaldomböckerna befunnits återstå uti 1) Selebo, Öster och Vester Rekarne samt Åkers härader, 2) Fryksdahls Nedra tingslag, 3) Norrbo, Norbergs bergslags, Vagnsbro och Skinskattebergs bergslags härader, 4) och 5) Rådstufvurätterna i Trosa och Hudiksvall, 6) Kämnersrätten i Westerås, 7) Thorstuna, Simtuna och Våhla härader samt 8) Sollefteå tingslag; hvarföre jag äfvenledes under sistlidne November månad öfverlemnat till Advokatfiskalsembetet i Hofrätten att mot vederbörande för dessa brister anställa åtal. En del al dessa brister blir ofelbart 'afhulpen, eller bar, efter åtalets förordnande, i viss mån redan blifvit det. En annan del åter lärer ej mer kunna afhjelpas, i anseende till de personers bortgång, hos hvilka den åsidosatta skyldigheten skulle utkräfvas.
Efter hvarje väckelseperiod följde en tid af glädtighet, och kyrkan återtog sin familjära prägel, ty Linde afskydde surmulenhet. Konserter anordnades, där oskadlig världslig musik presterades, likaså föreläsningar, dels af bildande, dels af skämtsam natur. Bland de mest omtyckta voro föredragen om »Hymens törnen» och om »Amors spratt». Ty under dessa skämtsamma namn gömdes minsann många nyttiga lärdomar. Såsom att icke koka ägg en hel timme och sedan förundra sig öfver, att de icke blifvit lösa; att icke förarga sin tjänsteflicka i den grad, att hon lemnar huset, just då såsen bör tillredas. Och hur hälsosamma voro icke varningarna mot sprätten, som utan att mena allvar hviskar flickan honingsljufva ord i örat! Sådana råd kunde icke betalas för dyrt. Man strålade af munterhet och applåderade alla kvickheter, som aflevererades rutineradt och betalades väl. Hvilken skilnad dock mellan dessa oskyldiga, ja uppbyggliga nöjen, och presbyterianernas syndiga tillställningar! Snedt emot metodistkapellet var beläget ett hus, som kallade sig för Guds boning, och der man spelade teaterpjeser, uppträdde som negerkomiker och dylikt. En mängd historier, på hvilkas tillförlitlighet man nästan kunde svära, voro i omlopp. En dag då det gällde att få in pänningar, hängde man i detta Herrens hus upp en ridå, innanför hvilken församlingens vackraste flickor stälde sig och sträckte sina skospetsar fram utanför gardinen. Herrarne, hvilka i förväg fått betala stora summor, placerades utanför och ägde att gissa sig till ägarinnornas namn. Den, som lyckades, erhöll en kyss. Emellertid fans inom Lindes församling folk, som ogillade äfven de oskyldigaste världsliga tillställningar. De suto alltid dystra och protesterade genom att fröjdefullt och ljudligt instämma i den psalm, som inledde hvarje fäst. Men Linde lät sig icke förfäras. Han presenterade de uppträdande med några skalkaktiga ord och när allt var slut, kunde han vid utgåendet leende lägga handen på någons axel och säga tämligen högt:
Vidare hade, i afseende å den af allmogen i ofvannämnda fögderier, såsom vederlag för ifrågavarande byggnadsskyldighet åtnjutna lindring i allmänna bevillningen, meddelats, att, enligt l:sta artikeln ll:te § af 1766 års Bevillningsförordning, den del af allmogen i Stora Kopparbergs lån, som utgjorde grufvehjelp till Löfås silfververk och den så kallade kuugsgårdshjelpen befriades från alla i föregående §§ för allmogen införda bevillningsalgifter till hälften, så länge berörda extra ordinarie skyldigheter och onera för den ene eller andra icke upphörde; samt att uti l:sta artikeln 11 § af 1789 års Bevillnings-förordning samma allmoge under enahanda vilkor vore befriad från en fjerdedel af bevillningsafgifterna, hvilket medgifvande sednast varit förnyadt uti 1858 års Bevillnlngs-förordning, i afseende på beviliningen efter både Irsta och 2:dra artiklarrie, hvaremot nu gällande Bevillnings-stadga, som tjenar lill efterrättelse från 1862 års början, icke innefattar en sådan befrielse; och då, enligt en af Kongl. Majrts Befallningshafvande insänd uppgift, hvilken vederbörande Landskontor meddelat, bevillningsfriheten för kungsgårdshjelpen under de fem åren 1856—1860 i medeltal uppgått tili 1,852 Rrdr 86 öre årligen, skulle, — om detta belopp antoges motsvara den bevillning, som af den byggnadsskyldiga allmogen, sedan nämnda frihet numera upphört, kommer att till Statsverket erläggas, samt från samma belopp afdroges de årliga anslag, hvilka, på sätt ofvan blifvit förmäldt, beräknats att, såsom ersättning för byggnadsskyldighetens upphörande, derifrån utbetalas dels med 575
Ar organiserade Valgö renhets-Inrättning, hvars ändamål är att upptaga, herbergera och försörja särdeles fattiga, vanvårdade barn inom Hufvudstaden öfver 7 års ålder, osli att hos desse inplanta Gudsfruktan, dygd, flit och ordentlighet, jemte bibringande af för Arbetsoch Tjenste-Classen gagneliga elementar-kunskaper, öfning och färdighet i hvarjehanda slöjder, samt vana till nyttig sysselsättning, lämpad efter barnens olika ålder och kön. Denna nyttiga Inrättning, öppnad den 1 December i832 och ställd under förvaltning af en serskild Direction, är grundad endast på enskilde personers frivilliga gåfvor och utfäste årliga bidrag, uppgående, enligt Inrättningens till den i5 Mardi innevarande år afslutade Räkenskaper, lill ett belopp af omkring 49,000 R:dr, jemte utlofvade framtida Capitaler till en summa af 14,766 Rldr 3a sk. Till inköp af ett för Inrättningen tjenligt hus, brandförsäkradt till 18,000 R.dr, samt islåndsättande och inredning af behöflige rum och lägenheter har erfordrats en utgift af tillsammans a6,o35 R:dr 7 sk. 11 r:st. För derstädes från inrättningens öppnande intill den i5 sistlidne Martii intagne och vårdade barn, utgörande a3 Gossar och 18 Flickor, har Underhållsoch Beklädnadskostnaden utgjort 1,509 R:dr 17 sk. 1 r:st.; hvarjemte under denna tid utbetalts i aflöning 281 R:dr 16 sk., och för anskaffade Inventarier 719 R:dr 16 sk. 8 rist; eller tillhopa 3,58a R:dr 1 sk. 9 rist.
Fullmägtige hafva 3 under loppet af år 1861 genom döden blifvit hädankallade, nemligen Fullmägtigen för Ridderskapet och Adeln, Bruksegaren, f. d. Majoren C. af Geyerstam, Fullmägtigen för Borgare-Ståndet, Handlanden A. M. Brinck samt Fullmägtigen för Bonde-Ståndet, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län. I desse aflidne Fullmågtiges ställen hafva undertecknade, Wirsén, Kinman och Anderson, såsom af bemälde Riks-Stånd vid sednaste riksdag utsedde Suppleanter, efter erhåline kallelser, inträdt. Under sjukdom eller annat förhinder för ordinarie Fullmägtige halva utål nuvarande Suppleanter följande under detta och nästföregångna år varit till tjenstgöring inkallade och tidtals deltagit i styrelsen öfver Riksgälds-kontoret, nemligen: För Ridderskapet och Adelns Fullmägtige: Kabinetts-Kammarherren, Öfversten och Riddaren, Friherre A. G. Leijonhufvud. Expeditions-Chelen och Kommendören M. G. von Schantz. För Preste-Ståndets Fullmägtige: undertecknad F. W. Öfverström; och För Bonde-Ståndets Fullmägtige: förre Riksdags-fullmägtigen Erik Olsson från Örebro län samt nuvarande Riksdags-lullmägtigen Carl Casper Nettelbladt från Stockholms län. Med anledning af det uppdrag Fullmägtige, genom stadgandet i Reglementets 261 § erhållit, att låta uppgöra förslag till reparation och förändring af östra flygeln vid Rikets Ständers hus, hafva Fullmägtige gått i författning om upprättandet af ett sådant förslag; men då den, uppå Fullmägtiges derom gjorda begäran, utaf Kongl. Öfver-Iutendents-embetet till uppgörandet af detta förslag utsedde
Besvärs o. Ekon.-Utskottet: efter N:o 1753, Hr Hedenstierna, Wilhelm; N:o 1884, Hummelhjelm, Fullm. Hr Ribbing, Arvid. 412 Den 14 Maj f. ra. Öpnades vidare Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot uti Coust.Utsk. att inträda under den ordinarie Ledamoten N:o 128, Gr. Barnekow, Fullm. Gr. Wachlmeister, Alarik, beviljade irenne veckors ledighet från och med den 15 Maj räknad; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 370, Frih. von Paijkull, Johan Gustaf. Äfvenledes öpnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Const.Utsk. efter N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1661, Hr Carlheim Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto, hade inlemna! ettså lydande mern.: Då jag denne dag måste lill landsorten återvända, och således måste afsäga mig den befattning såsom ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk., jag hittills under riksdagen innehaft, anhåller jag att H. B. o. Ad. täcktes det oaktadt tillåta mig alt blifva vid min riksdagsmannarätt bibehållen för den händelse alt jag skulle till riksdagen återkomma. R. o. Ad. leranade härtill sitt bifall. Uplästes följande af Hr Drake, Amadeus inlemnade mern. Pä grund af tjensteåligganden, vågar jag härmedelst vördsammast afsäga mig min plats råsom ledamot i H. Ridd.Utsk. utbedjande mig likväl att vid min riksdagsmannarätt fortfarande få varda bibehållen. R. o. Ad. biföll jemväl denna anhållan; hvarefter H.
; N:o 100, i anleda, af väck ta motioner, dels om utarbetande af en ny utmälnings-författning oell dels alt f. d. Lagcomiteens förslag lill [Jlsökn.balk må varda antaget, eiler åtminstone 12 cap. 1 §:n deri, samt att i sistnämnda fall må utfärdas ej allenast förändrade föreskrifter , i afseende på liden för utmätningars verkställande och afgifvande af utmätningsmans slutredogörelse, utan ock det stadgande, att öfver-executorers utslag i utmätningsmål skola till de sökande ■ ■(skrifvas i den ordning, målen blifvit färdiga till afgörande, och, när de sökande sig anmäla och erbjuda lösen, lill deni genast utlemnas; Nto 101, i anledn. af väckt motion, att på magistrat i hvarje stad må öfverlåtas rättigheten att upplaga oell handlägga lagsökningsoch utmätningsmål mot deni, som lyda under stadens jin isdiction, lika med hvad för borgmästare och råd i Götheborg redan är stadgadt, och i följd deraf Konungens Bef:h:des befattning med lagsökningar mot stadernas innevånare upphöra; N:o 102, i anledn. af väckta motioner om rättighet för länsmän att, på eget ansvar och utan förutgångeu remiss från kronofogde, äfvensom för enskilda, på sockenstämma utsedda, personer, att verkställa utmätningar; N:o io3, i anledn. af vackt motion om ett förändrndt lagstadgande, i afseende på försäljning af utmätt gods: Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten: N:o 6, i anledn. af väckta frågor 0111 disposition och fördelning af häradsallmänningarna, deras förvaltning samt jägeristaten® upphörande; JV;o 7, i anledn, af väckt fråga om ersättning till ledamöter i synerätt för verkställda syner å militie-boställen; N:o 8, i anledn. af väckt motion om förändrad grund för utgörande af brandstod och riksdagsmanna-arfvode. Likaledes lades på bordet följande från Ridd.Utsk. ankomna Hörsamt Memorial: