Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa fatala omständigheter gåfvo snart dödsstöten åt det aldrig lifskraftiga partiet, och de nyliberale uppgingo snart dels i landtmannapartiet, dit det mera rustikala elementet af böjelse och naturnödvändighet drefs, dels i den s. k. intelligensen, dit de mera kultiverade me-ningsvännerna togo sin tillflykt. Utom representationen hafva väl de nyliberale fört ett tynande lif, till dess en kraftansats gjordes och en s. k. » reformförening » med samma tendenser, som det nyliberalapartiet haft, bildades med en f. d. stockholmsrepresentant •och krigsminister in spe såsom styrande herre och mästare. Det begaf sig dock så, att riksdag; smannavalet på hösten 1880, •då friherre Nordenskiöld och fabrikör Johan Ohlsson täilade •om företrädet, åstadkom en ohjelplig splittring, då till all-wiän uppbyggelse för friherre Nordenskiölds anhängare de s. k. liberale gjorde sitt till för att nedgöra hvarandra. Lika litet som det lyckats att bilda en med landtman-napartiet täflande liberal fraktion i andra kammaren, lika litet hafva de mer konservativa elementen någonsin förmått åstadkomma någon fast sammanslutning. Dock må det kanske vara orätt att här tala om konservativa element såsom stående gent emot landtmannapartiet, ty detta parti kan icke gerna kallas liberalt. Det torde derför vara rättare att säga, att det icke lyckats stadsrepresentanterne och deras vänner bland landsbygdens representanter att bilda något parti. Väl har man äfven efter 1867 års misslyckade försök åtskilliga gånger bjudit till dermed, men utan framgång. Det försöktes bland annat en gång att af dessa element bilda en ny » center », ett namn som kan synas märkligt i en kammare, der ingen höger fans, men man ville så förklara detta namn, att fraktionen i fråga skulle vara en center med landtmannapartiet som venster och första kammaren som höger. Icke heller denna anordning lyckades, utan andra kammarens minoritet har lefvat ett lif, der en hvar gemen-ligen följt sin egen väg. Denna. s. k. » intelligens » företer ett brokigt politiskt virrvarr, som tillkännagifver den mest ohjelpliga. splittring och bristande förening.
De inom Länet befintliga 6 kronoparkerne äro till trakthuggning indelade och utgöra tillsammans en areal af 6,666 tunnland, eller, med afräkning af åtskillige å dem skattlagde lägenheter, 8,177 tunnland 24 kappland, deraf omkring 4,860 tunnland äro skogbärande, hvarå årligen afverkas 78,800 kubikfot virke. Af dessa kronoparken har, på sätt jemväl redan blifvit antydt, en, kallad Lilla Djurgården, blifvit mot vissa vilkor tills vidare upplåten åt Ultuna landtbruks-institut, för att, utom annat, bereda tillfälle för de vid institutet anställde elever, att praktiskt inhemta kunskap äfven i skogshushållningen. På de öfriga kronoparkerne försäljas skogen på rot genom auktion till förmån för skogsplanteringskassan. Försäljningssumman är numera tre gånger högre, än för tio år tillbaka, oaktadt det försålda virket hvarken till qvantitet eller qvalitet undergått någon förändring. Dessa kronoparker äro i allmänhet af god beskaffenhet, såväl genom den till skogsproduktion tjenliga marken, som ock deraf, att impedimenter endast obetydligt förekomma. Både å de till Kronans disposition indragna boställen och å boställen, som innehafvas af civile, militäre och ecklesiastike embetsoch tjenstemän, finnes högst obetydlig skogstillgång. Endast två boställen göra derifrån undantag. Flera af de öfriga sakna skog helt och hållet och få skulle hafva skog till eget behof, såvida afverkningen icke vore större, än som öfveretisstämde med skogarnes framtida bestånd. Behandlingen af dessa skogar afser ej heller deras ändamålsenliga skötsel, utan merändels endast fyllandet af det för handen varande behofvet. Enahanda är förhållandet med skogen å kronohemman samt kyrkors, läroverks och fromma stiftelsers hemman, om man undantager en mängd sådana tillhörande Upsala Akademi, af hvilka flera till och med äga skogstillgång utöfver behofvet.
Angelägne att icke mer än nödigt är fördyra freds-organisationen, hafva kommitterade sökt tillfredsställa krigs-organisationens kraf på billigare sätt, än genom inrättandet af ny majorsbeställning vid hvardera af de fyra skånska bataljonerna. Den sqvadrons-organisation, som kommitterade i underdånighet föreslagit, bereder utväg härtill. Genom denna minskas nämligen sqvadronschefernes antal från fern till fyra på bataljonen. Bibehålies det nu befintliga antalet ryttmästare, af hvilka fyra blifva sqvadrons-chefer och två andre ryttmästare, så uppkommer härigenom ett reservbefäl, som möjliggör en ryttmästares beordrande att taga befäl öfver half-bataljonen. I sammanhang härmed hafva kommitterade ansett att för hvarje bataljon en ryttmästare bör till major i regementet förordnas. Äfven under fredstid inträffa nämligen fall, då brist på befäl uppstår, om endast en major finnes på bataljonen. Dylika fall äro majors-ledighet under semester samt förfall till följd af sjukdom eller tjenstledighet. Inträffar sådant förfall under regementets möten kunna menliga följder för bataljonens öfningar uppstå, derest ingen är förordnad att öfvertaga bataljonschefens tjenst. Samma skäl, hvarföre befordran till bataljonschef ej bör gå efter tjensteålder, tala för att icke i hans ställe ovilkorligen må tillförordnas äldste ryttmästaren, enär denne, om äfven duglig såsom sqvadronschef, likväl kan sakna de egenskaper, som erfordras att nyttigt och väl leda bataljonens öfningar, och hvarförutan det indelda kavalleriets mötestider blifva alltför otillräcklige. At desse majorer i regementei bör ett arvode tilldelas, emot åtnjutande af hvilket den härtill utnämnde skall vara skyldig att, då så påfordras, förrätta majorstjenst; kommande lian dessemellan att bestrida den tjenstebefattning, för hvilken han på stat uppbär lön. Detta arvodes-belopp lärer rättast böra sättas till skillnaden i lön (hästoch furage-medel m. m. ej inberäknade) emellan en sqvadrons-chef och en andre major.
N:o 239, i anledning af Kongl. Maj:ts Remiss å Bokhållaren Stures underdåniga ansökning om pension. Bifölls. N:o 240, i anledning af Kongl. Maj:ls Skrifvelse, angående pension åt Amiralen G. af Klints enka. Bifölls. 52.8 Prot. Utdr. d. 1Q Au.%. 1840. N:o 241, i anledning af Prosten Ödmanns motion om anslag till bildande af en fond till Emeriti-löner för lärare vid Upsala Slifts läroverk. Bifölls. N:o 243, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Landtbruks-Acad«miens underdåniga memorial, angående pension för aflidne Agronomen Stephens enka, dels erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 63, I8:de punkten. Bifölls. N:o 244, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 66. Lades till handlingarne. N:o 245, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 67. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets memorial N:o 242, angående verkställd omröstning, till följd af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti de frågor, som upptagas i Stats-Utskottets Memorial N:ris 134, 179 och 18o. Från Höglofl. Ridderskafkt och Am-xx. S. D. f. m. Remitterades till Bevillnings-Utskot tet ett af Herr Möllerhjelm j Axel} denna dag afgifvet anförande, i anledning af Utskottets återremitterade Betänkande N:o 2l, angående Tull-bevillningen. S. D. Föredrogos ånyo och hiföllos Lag-Utskottets den 13 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 88, i anledning af väckte motioner om förändrade föreskrifter, angående sättet för stämnings delgifvande.
Majit meddelade Dess Nådiga beslut i afseende å Rusthållarnes hörande öfver Rikets Ständers jemväl i underdånighet gjorde förslag, dels om remonteringens bestridande under krigstid af krigsfonden, dels ock om remonteringens oell fourrageringens besörjande genom Directioner under fredstid samt om Squadrohs-rustkammares uppförande, ansåg Kongl. Majit utgången af frågan om beklädnadens och sadelmunderingens nya underhållssätt förut böra afbidas. Bil. till R. St, Just. Ombuäsm.
Jag skall icke.yttra mig om de munga theorier, som blifvit framställda, ronde nationalrepresentationens ombildande, äfvensom jag icke eller skall ingå i något försvar af ståndsfördelningen, fullt öfvertygad derom, att de personer, som komma alt afgöra frågan, redan hafva bestämt sig för den ena eller andra åsigten. Jag vill således egentligen hålla mig vid det formella i behandlingen af det förslag, som Const.Utsk. framlagt, hvilken behandling, efter hvad Den 13 Mars f. m. 273 hvad jag tror, nu råkat komma litet på sned genom Hr Lagerhjelm s förslag. Enligt grundlagen äger Const.Ulsk. rättighet att till Stånden framkomma med förslag till ändringar i samma grundlag; men på det att Stånden skola äga tillfälle alt meddela Gonst.Utsk. de upplysningar, som Stånden kunna önska att öfver ett sådant förslag afgifva, stadgar 56 § 2 mom. Reg.F., alt oin i RiksSl:ns plena anmärkn:r göras emot Ulsk:s yttrande, så skola de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, lill Consl.Utsk. hänvisas. Consl.Ulsk:s skyldighet är sedermera alt söka sammanjemka dessa olika äsigter lill ett helt förslag och detta förslag till Stånden framlemna; hvarvid Utsk. likväl icke äger rättighet alt vid sitt förslag göra andra förändringar, än dem, som stödja sig på de anmärkmr, som inom de olika RiksSl:n blifvit afgifne. Gonst.Utsk. kan således icke behandla en fråga på samma sätt, sora hvarje annat Utsk. äger rätt att göra, då ett dess betänk, återremitteras.
Deremot äro genoin i6:de Capitlet JordaBalken jemfört med Kongl. Förordningarne den i z:de Junii 1300 och 2:i'ra Mars 1802 Hemmansägare berättigade, att, antingen -genom lifstids städja, eller pa bestämd tid, som likwäl ej sar öfwerstrida 50 ar, upplåta bruket af deras egendom pä landet. De såmedelst ingangne afhandlingar, fa enligt samma Lagar icke rubbas eller ändras utan sa wida dön pa bestämd tid borrtarrenderade egendom innefattar arfwejords egenstap i dens hand, som arrendeContractet utfärdat, t hwilken händelse samma Contract blott Fem ar efter denne sednares död owillkorligen får gälla, om sa manga af arrende-aren återstå. Lagen, som icke kan bestämma willkoren för enstilldas afhandlingar uti sadane ämnen, hwarom de äga att afsluta, har således icke kunnat föreskrifwa, huru afgäld för bruket af jord bör utbetalas. Det beror af sadan anledning pa Contrahenterne sjelf - i6i6 Den iz Julik. fjelswa akt öfwerenskomwa pä hwad sätt arrendet bör utgå, antingen pä en gäng genast ivid arrendets tillträde, eller successive under Letz fortsättning. Den stada för Hemmansägaren, som Contracten af förra bestaffcnhetcn medföra, är en förlust, som han siel! får »vidkännas sä wäl i denna, som alla andra okloka handlingar, och köpare afen sadan egendom , hwarifran, genom Lagligt Contract, witz jord blifwit bortarrenderad, kan derigenom icke anses lidande, emedan sä wäl denna, som alia andra egendomens förmäner och gravationer böra inga uti bestämmande af den köpesumma, han utfäster sig att betala; äfwensom köparen icke kan erhälla större eller w-dsträcktare rättigheter, än säljaren innehaft, och således kunnat öfwerläta.
Till upplysning för alla de läsare, som icke vilja bedragas”, Leopold, som numera – ifrån den 1 October 1792 – sjelf utgaf en tidning, ”ExtraPosten” (en Stockholms-Postens vänskaplige medtäflare), var ej senfärdig, att derstädes (N:a 15, 16), i sitt maner, anmäla och genomhäckla den. Att han der mera sökt förlöjliga Thorild, än upplysa det ifrågavarande ämnet, insåg han dock sjelf. Han lät fördenskull, kort efteråt (N:o 28), följa en allvarsammare afhandling ’”Om Imitationen”; som fortfor, i en hel mängd af första årgångens numror, ända till midten af November19. Man träffar der mången rigtig påminnelse; men också yttranden af en art, som på det naknaste blottar skröpligheten af då gällande ”goda Smaks” ästhetik. Det är troligt, att Thorild skulle ha svarat härpå: såframt han ej snart, ungefär en månad derefter, funnit sig invecklad i den rättegång, hvars ändalykt blef hans landsförvisning. Talande om slutet af förhållandet mellan Leopold och Thorild, kunna vi ej undgå den anmärkning: att en Svenska Vitterhetens häfdatecknare, då han öfverblickar de sista åren af 1780-talet och de första af det nästföljande årtiondet, lätt kan frestas till vemodiga betraktelser. Erinra vi oss, att en tid gafs, då det nyssnämnda förhållandet var ett vänligt; erinra vi oss derjemte, att i Kellgrens skaplynne, kort före hans bortgång, inträffade en för hela hans högre själslif gynsam förändring; erinra vi oss tillika, at just vid den tidpunkt, som vi nu skildra, närmade sig den vårmorgon, i hvars strålar Franzéns unga sångmö blef synlig, besjungande ”Menniskans Anlete”’ och sjelf bärande det i dess älskligaste skönhet: då ligger oss sannerligen den retelse nära, att i vår inbillning utmåla den herrliga utveckling, som för Sveriges Vitterhet skulle kunnat framgå ur en så rikt gifven möjlighet.
Men detta hopp har genom allmänt kända olyckliga omständigheter förfelats, och pä en owist utgäng beror ännu, om och huru mycket af det tecknade Capitalet kan äterfäs, och skulle ocksä Capitalet äterbekommas, är dock temmeligen säkert att Räntan under de förlidna ären gär förlorad. Om nu Riksens Ständers Banque ej Julle widkännas skyldigheten att till Acti^-Agarne äterbetala det af dem inlemnade silfwer, eller i dest egit Spccie-mynt, hwad som ActiasCapitalet kan komma att äterfäs, skulle ensamt ActiN-ägare erfara förlusten af Discont-werkets vlyckliga öde, men Banquen deremot, till och med njuta fördel deraf; ty Banquen har förbundit - Den l8 September. 197 bundit sig, att, mot ätnjutande af ofwanförmälte deposition i silfwer, försträcka Acti-«-ägare ett län af (om jag ej bedrager mig) 150,000 N.dr, emot Z procents ärlig ränta, och pä lika läng tid, som Octroyrn warade, ifrän bwilket ätagande Banquen nu mera genom Werkets upplösning blifwit befriad. Acti-v-ägare äro lika litet wällande, som Banquen, till de omständigheter, hwilka werkat Difcont-Werkcts upphörande, och just derföre bör äfwen det beslutna förhällandet ätergä, det will säga, att Acti^-ägarne äterbekomma sitt silfwer, mot den derföre i stället undfängna Sedelmatzan. Men härtill fordras ett bestämt Riksens Ständers förklarande, hwilket sä mycket säkrare bör kunna päräknas, som desie Atti ägare redan undergätt ett lidande, som enskilt drabbar dem, och hwilket ännu mera ökades om denna billiga begäran skulle mötas med afflag. Jag anhäller derföre wördfammast att fä detta Memorial med de öfriga Riks-Ständen communiceradt, och derjemte remitteradt till behörigt Utskott, för att inkomma med sitt utlätands derom.
Småländska länen bordt utgöras med penningar efter kronovärdi, samt att den sedermera verkställda ändring, alt beräkna salpeterhjelpen efter årlig markegång, icke stödt sig på någon gällande författning, utan synes hafva härledt sig derifrån, alt, då vid början at 17Ö0:talet det missbruk yppats, att jordeboks-räntan erlagts med penningar utan förvandling, och rättelse härutinnan blifvit af vederbörande Kollegier förordnad, tillämpningen deraf kommit att af missförstånd sträcka sig äfven lill den under hemmantals-räntan inbegripna salpeterhjelpen, som derefter, ehuru endast småningom, börjat att förvandlas efter markegång, hvarmed sedan hittills fortfarits, hafva, på grund af dessa samt de i E. K. M:ts Nådiga Proposition vidare anförda skäl, Rikets Ständer, för sin del, medgifvit att salpeterhjelpen i de Småländska länen ifrån och med nästkommande år 1855 må, i likhet med hvad i de öfriga delarne af Riket äger rum, beräknas och erläggas med penningar efter kronovärdi, äfvensom, och med godkännande af hvad E. K. M:t i Nåder yttrat i afseende å jägeri-staten, kleresi-slaten och gästgifvars friheter, Rikets Ständer funnit skäligt att, för den minskning, som genom den sålunda förändrade beräkningen i salpeterhjelpens utgörande uppkommer för militise-staten, landtstats-tjenstemännen och läro-staten inom nämnde län, anslå följande ersättningar, att å vederbörande bufvudtillar uppföras, nemligen: för
Rättegångs - Balken handlar, så vida Herr Friherrens egenskap af part i de anstälde lagsökningsmåien och hans hyste förmodan, att få dembilagde, tilläfventyrs förmått missleda Herr Friherrens begrepp, om hvad honom såsom Ämbetsman rätteligen ålegat iakttaga, då lagsöknings-handlingarne, på sätt berördi är, kommit i hans händer, blef Herr Friherren och Landshöfdingen, för hvad honom i denna sak till last ligger, i anledning af t mom. uti nyss åberopade Capitel och Balk, fäld att böta 3 000 Daler Silfnnt med 333 Rid. 16 sk. B:co , till treskiftes mellan Kongl. Maj:t och Kronan, Luleå Stad ocb Advocat-Fiscalen Herr Lagmannen Laurin, som detta actions-mål utfört. Drängen Peter Andersson, arresterad, den 20 April 1819, för begånget mord å sitt busbondefolk, Torparen Gustaf Blomberg, och hans hustru Greta Stina Jansdotter från Helsi gho\men på Wermdön, hade bland annat bekänt å sina föräldrar, Torparen Anders Andersson och hans hustru Anna Olsdotter vid Granhatten i Sjuhundra Härad, att de skulle vara medvetande, både af mordet och af den stöld Peter Andersson, tillika föröfvat på någon Blomberg tillhörig egendom. På grund deraf, hade Konungens Befallnings - 1004 Riksens Ständers hafvande i Stockholms Län, anbefallt bemälde Anders Anderssons och lians hustrus häktande, och då de på Smedjegårds-fängelset här i Staden angifvit deras dotter Anna och pigan Anna Cajsa Svensdotter , såsom medvetande af stölden, och egande närmare kännedom om det ställe vid Granhattstorpet, der ett af Peter Andersson och hans då tillika häktade broder, drängen Anders Andersson ifrån Helsingholmen, hembragt knyte med silfver, skulle vara undangömdt, hade Konungens Befallningshafvande beordrat Länsmannen Rösgren , ifrån Wermdö Tingslags district , att efter nämnde silfver på stället hålla ransakan och tillika arrestera pigorna, Anna Andersdotter och Anna Cajsa Svensdotter.
har också blod som du, och den som har blod, ­ 62 ­ HANNA. Ja, ut i solen! Vi måste ha sol! THORIN. Men somliga tror, att man kan lefva utan. HANNA. går ut ur sitt hål, så kommer solen till en. Nej, det kan man inte. Och om man bara Kära Wille, du skulle ofta gå ut ur ditt som nu, så fick du mycket sol. Jag håller af dig mer än förr. Och säg, ä' det inte sol? THORIN. Jo. HANNA. göra »för din skull». Inte klä på mig, det Hvad jag gärna ville... Om jag ändå visste något, som jag kunde passar inte oss emellan men någonting annat. THORIN. gå. Jag får lof att säga till Karin, att det inte kan bli något af. HANNA. Åh nej, gå inte. Stanna här! THORIN. Men om någon kommer? HANNA. om dig i förmiddags. Åh, vi ska ha trefligt! Hvad gör det! Walter tyckte ju så mycket Ja, du ä' hygglig. (Paus.) Men nu ska jag Jag har skrifvit till honom, sa han kommer snart. om du visste... (För honom till salsdörren.) Titta! ­ 63 ­ THORIN. lifvet! Champagne och drufvor! Här lefs glada HANNA. Du ska vara med. THORIN. Karin. Tack ska du ha. Då går jag och säger åt HANNA. Ja, gör det, och skynda dig igen. THORIN (vid dörren). God natt! HANNA. ännu. God natt! Det behöfver du väl inte säga THORIN. igen. Jo, jag säger det nu, för jag kommer inte HANNA. Hvarför det? THORIN. Tack ska du ha i alla fall. HANNA. Hvad tackar du för, när du inte vill komma? THORIN. För att du ändå ville göra något »för min skull». Och nu klifver jag ur vägen. HANNA. Åh fy, säg inte så där! THORIN. Åh fy, sjåpa dig inte så där! ­ 64 ­ HANNA (långsamt och med uttryck). Du ä' rar! (Paus.
A hela sträckan mellan Catrineholm och Bodarne verkställdes, under de 5 månader densamma bearbetades, 28,200 kubikfamnar jordarbete; endast 30 kubikfamnar bergsprängning ifrågakommo. Sammanräknade längden färdigterrasserade delar utgjorde vid årets slut något mer än 2 mil. Arbetsstyrkan uppgick under Augusti och September till 600 man, under Oktober och November till omkring 1,000 man och var vid December månads utgång ännu 650 man stark. Helsotiliståndet var godt. Bodarne—Götha kanal. Arbetena å denna sträcka fortgingo med en arbetsstyrka, som under sommarmånaderna uppgick ända. till 1,800 man, men voro ej särdeles gynnade af väderleken och måste redan mot slutet af November nästan helt och hållet inställas. Dock blefvo mer än 60,000 kubikfamnar jordarbete och 6,900 kubikfamuar bergsprängning verkställda, så att vid arbetenas afstannande sammanräknade längden färdigterrasserade delar, alla å de svåraste ställena, utgjorde 2 mil 11,800 fot. För en bro vid Finnerödja qvarn fullbordades grundläggning och uppmurning af landfästena till full höjd och samma slags arbeten verkställdes äfven för en mindre bro vid Boda. Grundläggning och uppmurning af landfästen för tvenne vägportar fullbordades. Ballastning af linien påbörjades och verkställdes dels till full höjd, dels till ytterligare påfyllning å en sträcka af 22,000 fot. Landsvägar omlades på en sammanräknad längd af 4,100 fot. För banans inhägnad uppsattes 4,300 sträckfot stenmur. Vid bangården i Götheborg pågingo åtskilliga inredningsoch kompletterihgsarbeten å verkstadsbyggnad och lokomotivstall och ett lastskjul uppfördes längs norra Larmgatan. A den för trafik öppnade banan mellan Götheborg och Töreboda blefvo äfvenledes några kompletteringsarbeten utförda. Saitintaiibiiidningsbaiian fräiå Halsberg till Orebro.
Alla öfriga §§ i della förslag lemnades ulan anmärkning. 2:o Förslag till Förordning om boskillnad och undunskiflande af egendom i makars bo. §§ 3, Prot.-Utdrag dm 44 och 47 Juli 4860. 529 §§ 3, 9, 12, 13, 14, 15, 16 och 17 återremitterades, hvaremot Ingressen jemte öfriga §§ lemnades utan anmärkning. 5:o Förslag till Förordning huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urarfvagörelse, sä ock angående undanskiftande af egendom i död makes bo. §§ 2, 4, 8, 20 och 22, tillika med rubriken till ifrågavarande förordning återremitterades. Till rättelse anmärktes det å första raden i § 6 förekommande ordet ”de,” som genom tryckfel influtit i stället för ordet ”enoch skulle ett af Riks-archivarien Nordström efter föredragning af § 12 afgifvet yttrande, rörande en redaktionsförändring till Utskottet jemte återremisserna öfverlemnas. Förslagels öfriga delar lemnades utan anmärkning. Härjemte fann Ståndet för godt förklara, att det må vara Ulskottet öppet lenmadt att jemväl uti de §§ af förevarande 3ine lag-förslag, hvilka blifvit utan anmärkning lemnade, göra de jemkningar, som af skeende förändringar uti de återremitterade §§ kunna, till följd af samtlige §§:s inbördes sammanhang eller eljest anses vara behöfliga. Den 17 Juli. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets nedannämnde den 30 sisth Juni och 4 dennes bordlagda Betänkanden, nemi. N:o 35, i anledning af väckta motioner dels om förändrad lagstiftning angående förlag dels ock om rätt till underpant i lös-egendom i allmänhet. Återremitterades. N:o 36, i anledning af väakta motioner om upphäfvande eller revision af Kongl. Förordningen i afseende på handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva, den 20 November 1845. Återremitterades.
Att denna olägenhet, som står i stor strid med de lättnader, som i öfrigt genom postväsendets bättre ordnande och framför allt genom elektriska telegraf-inrättningen blifvit korrespondenter beredde, må på tjenligaste sätt afhjelpas, är, enligt Utskottets tanke, af mycken vigt; men Utskottet anser sig icke böra i detta afseende tillstyrka införandet af en sådan ny afgift till Postförvaltaren, som af motionären blifvit ifrågaställd, utan tror Utskottet att för närvarande, och intilldess brefbefordringen å landet kan blifva ordnad på ett med tidens fordringar mera öfverensstämmande sätt, det vore lämpligast om, med bibehållande af rättigheten för Postförvaltare att tillgodoräkna sig arfvode för lösväska i förhållande till det deraf föranledda besvär, dock inom stadgadt maximum, ofvanberörde Cirkulär så förändrades, att en lösväska finge af flera korrespondenter eller en menighet mot gemensam afgift begagnas; hvadan Utskottet vördsamt föreslår, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om sådan förändring af föreskriften i Cirkuläret till samtlige postförvaltare i Riket den 11 Maj 1832, att det må varda medgifvct flera korrespondenter eller en hel socken att sig om en lösväska förena, mot i samma Cirkulär stadgade afgifter. Stockholm den 2 Mars 1857. Allm. beti;.- och Ekon.-Uhk. Betänkande N:o 37. i\’:o 57. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Mars 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ändring i det arfvode Postförvaltare ega beräkna sig för tidningars af sändande.