Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström icke önskade bifall till Utsk:s mern., samt således hans förslag ej kunde betraktas annorlunda än såsom innefattande antingen en ny fråga eller ock en förändring af Utsk:s tillstyrkande, syntes det H. Ex. ostridigt, att samma förslag nu icke kunde blifva föremål för R. o. Ad:s pröfning. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Det synes mig vara obestridligt, alt nuvar. förhållanden fordra någon åtgärd att, ju förr desto heldre, förstärka Bankens silfverfond, och att sålunda hvarje anordning som leder derhän, bör, ur denna synpunkt tagen, betraktas som nyttig; men i afseende på det nu förevar, förslaget, måste jag bekänna att hos mig åtskilliga betänkligheter uppstå, som jag anser vara af vigt och det vore mig kärt om visas kunde, att de icke äga den grund som jag befarar. Här är föreslaget, att det silfver som inköpes för Bankens räkning skall, deponeradt i Hamburg, eller varande under vägen derifrån hit, beräknas som Bankens metalliska valuta. När vi veta, att sedelemissionen i sitt förhållande till denna valuta får vara som 5 till 2, så är det också klart, att genom ett sådant tillägg i silfver, hvarom nu är fråga, skall Bankens rättighet att utsläppa sedlar förökas. Det synes mig äfven vara klart, att om det finnes silfver för Bankens räkning deponeradt i Hamburg, och jag här kan vexla mig till silfver al pari för sedlar, d. v. s. efter 128 sk. curs, så, när cursen aldrig så litet stiger öfver 128 sk., blir det större fördel att i Banken få silfver efter 128 sk. än att köpa vexlar. För Banken skall det naturligtvis också vara fördelaktigare alt gifva ut invisningar på Hamburg, än att släppa ut det silfver som finnes här och sedan med dryga transportkostnader åter draga in sitt depositum från Hamburg, hvaraf allt följer, att sä snart som cursen stiger öfver 128 sk., hvilket lätt af en eller annan orsak kan Den 7 0 c I o b e r. 49 kan bända, så skulle genast depositionen i Hamburg så till sågandes stå på språng.
Läck, Den 28 December. 1583 Täckes Högloft. Riddcrffapet och Adeln befluka om detta mitt ödmjuka anförande bör remitteras kill Stats - Utff-otlctS utlåtande? Herr Lallen slcolä, Larl, upläfte följande: Fullkomligt öfwertygad om nödwändighetcn att upsöka alla de medel för att öka Statens inkomster hwilka med allmänna och enskilda wälsärden äro förenbare, tror jag akt borrttagandet af arrende rättigheten pä KungSgärdar ftän dem som sädane antingen sjelfwe erhällit eller pä god tro den sörre ninchaswarens rätt sig deri tillhandlat, icke äro bland detta antal. Sadane beslut som witz 1727 och 1748 ärs Riksdagar warit i detta ä une fattade, uphäfdcs arén 176) och 1770 af magtäaande Scä ider. Revolutionen ar 1772 lämnade KungSgäroarneS disposition under Konungens egit förordnande och anda till Regementförändringen den iz Mars inncra rande ar, hofwa hwarkcn Rikets Ständer eller Sl-ter.s öfrige medborgare dragit denna rättighet i twifwclsmäl. Det högsta och wärdiguste inttrcsiel för dcm hwars rätkightt är att dela lagarncs stiftande, hwars pligt är atk warda deras helgd, är det allmänna förtroendet lill ett ocyggligt dervarande af deras föreskrift; och kan detta bättre winnås, än genom ett noga iakttagande af hwad de est r förra Regerings-sorm gällande lagar stadgat för medborgares rätt och säkerhet?
Famlande och högt snyftande bar hon sig åt som om hon gått i sömnen. Hanna fick tänka och handla ensam. Det är sant, utbrast hon till hälften för sig sjelf, vi måste ögonblickligt ha bud till landet. Gå, Lena, och skicka någon vänta, jag skall skrifva några rader. Hon ristade några ord till Bellas mor. Hennes hand skakade som af frossa, och hon såg ej hvad hon skref. Skynda dig, Lena, spring! Tag en karl som har häst, bed honom flyga om han kan säg, att det gäller lifvet. Bertha hade gått till apotheket. Bengt var borta, hvem vet hvar, Hanna var ensam med Bella. Hon kastade sig ned på knä vid sängen, borrade hufvudet i täcket och försökte bedja. Men hennes bön blef utan ord, utan en enda sammanhängande tanke. Hon kände det, som om hela verlden hölle på att glida undan henne, som om hon velat klänga sig fast vid något, men icke fann ett enda stöd. Hon försökte tänka sig att Bella var död, men kunde ej nå den tankens botten, innan andra kommo emellan: måtte doktorn komma måtte tant hinna i tid måtte doktorn komma Hon hviskade Bellas namn och kyste hennes bleka kinder. Ack, hur denna dvala var lik döden! Så låg också hennes mor, sedan lifvet flytt, och ingen, ingen kärlek kunde kalla henne tillbaka. Hvad doktorn dröjde! Hanna kände sig nära att svimma af ångest och trötthet. Hon kunde ej ens gråta, det skulle varit en lättnad. Ändtligen hörde hon steg och såg honom komma. Strax efter honom steg Bertha in. Hon hade hemtat blodiglar, hvilka sattes längs ryggraden på Bella. Doktorn var vänlig och deltagande; han stannade hos dem för att afvakta verkan af iglarne. Bengt var också hemkommen. Hans broderliga hjerta sved för den lilla systerns skull och han smög sig oupphörligt in i sjukrummet för att se om hon ej vaknat. Men qvällen gick och det blef natt, utan att vanmakten gifvit vika. Först inemot klockan 2 på natten öppnade Bella ögonen, men utan att tyckas se något. Kort derefter föll hon tillbaka i den dödlika dvalan.
Discont redan erhållit ersättning för hela egentliga Capitalet af Cassabristen samt full ränta, som serskildt varit förskrifven, för ena hälften, och för den andra hälften äfven den ränta, som, genom Concours Dom, är vorden fastställd, så skola i och för Cassabristen, några vidare apspråk nu mera icke återstå, än blott förut omförmälde räntepretention, hvilken dock lärer komma att ansenligen förminskas samt 5.:ne sedermera anmärkte DiscontLån, det ena stort R:dr 536: 34- 4- °ch det andra R:dr 335: 33. 3. eller tillsammans R:dr 872: g. 7.; anhållandes Iggeström om afskrifning af denna återstod.
Den 18 Martti igro. Pä Högloft. Ridderffapets Pä Högwördige Prä» och Adelns Ledamöters ste-Ständets Ledamö» wägnar ters magnar ^lslnmZ. Hr. VVeiämsn. Pä Wällofi. Borgare» Pä Hederwärda BonSländets Ledamöters de-Ständers Ledamö magnar ters wägnar ^br. LnZel. ^nclers vilsson. l>l. kröäeliur. Wördsamt semoria!. Högloft. Ridderffapet och Adeln har genom kl-otocolis-Utdrag af den 26 nastlidne Februarii behagat til Stats-Utffottets ytterligare pröfning ater-remntes3 Stats-Utffottets den 6:re i samma mänad afgifne ivlemonal, jemte förftag til In^tructton för Lommisssrierne uti Riksgälds - Onntoiret, tillika med de derwid hos Högloft. Ridderffapet och Adeln gjorde Anmärkningar, med anmodan til StatsUtffottet, at, efter Herrar Fullmagtiges uti Niksgalds-^ontOiret hörande, med förnyadt Utlärande inkomma. Se» Den rz Mars. e. m. 1015 Sedan Herrar Fullmägtige, genom bifogade krotocuilb - Utdrag af den 8:de innewarande, deras yttrande afgifwit, sa får Stats-Utskottet, med anledning sa wäl häraf, som de hos Högloft. Ridderstapel och Adeln gjorde anmärkningar, följande andraga : Herr Oaviä von 8cbult?6nbeim och Herr 0. Iti. LveäenstjLrnL hafwa hos Högloft. Ridderskapet och Adeln sa grundeligen ycrrar sig uti förewarande amne, at föga mera til anmarkningarnes besvarande stulle kunna behöfwa anföras. En del ibland Herrar Fullmägtige hafwa lika med nägra af Högloft.
SlalsUlskoltels Memorial?!', Belänkanden och Ullålanden: -— N:o 462. i anledning af Kongl. MajUs nådiga skrifvelse, i fråga 0111 mölespassevolancens upphörande och de deraf bestridda kostnadeis öfverflyttande på Statsverket, saint i' ämnet väckt motion. XXII. B. 207. XXIII. A. 174. XXIV. E. 14 >• XXV. E. 27. — N:o 46!. med framställning angående resultatet af statsregleringen, samt beräkning af statsfyllnadssiimrnan, jemte dermed sammanhang ägande frågorXXI. B. 35g. XXIII. 13o. XXV. Å. 126. U. 479. XXVI A. 17. — N:o 464- med upplysning i afseende å Riksgäldscontorels tillgångar för bestridande af de å extra-statsi egleringen anvisade utgifter. XXI. B. 225. XXIII. A. 121. — N:o 465. i anledning af Herr Kjellbergs motion, angående anslag till uppmuddring af inloppet till Götheborgs riviere, m. m. XXI. B. 35g.-XXIII. 1 31. A 3ao. — N:o 466. angående det till bestridande af Riksgaldsconlorels utgifter erforderliga belopp af allmänna bevillningen. XXI. B. 491* XXIII. i33. XXV. Å. 127. U. 479- XXVI A. 17. — N:o 467.
I anledning af Grefve Horns yttrade förmodan, alt RiddarhusUtskottet fått del af hans Motion och af den utaf Herr Grefve De la Gardie dervid gjorde anmärkning, får jag upplysa, alt till Utskottet ingenting annat ankommit, ;in Ridderskapets och Adelns ProtocollsUtdrag med förständigande till Utskottet, alfe från RiddarhusDirectionen infordra upplysning om de åtgärder Directionen vidtagit i och för promulgerandet af sista Riddarhusordningen. Utskottet har således ej varit i tillfälle att känna, hvad på Riddarhuset Den 12 Januari i. 3o3 rörande denna sak blifvit yltradt, än mindre att detsamma till besvarande upptaga. Grefve Horn: Den upplysning, sorn. Herr Printzensköld lemnat, hade jag icke väntat, emedan jag trott praxis vara, att anmärkningar alltid åtfölja remissen till Utskottet. Grefve De la Gardie har försäkrat, att RiddarhusDirectionen emottagit en i formlig väg antagen Riddarhusordning. Vi hafva hört frågan om RiddarhusOrdningen här debatteras, och jag tror ej, alt den fått formlighet förr än vid denna Riksdag, genom voteringen inom detta Stånd. Då Grefve De la Gardie yttrat, att RiddarhusDirectionen fått RiddarhusOrdningen, torde sådant af Utskottet kunna upplysas. Den måtte då hafva varit åtföljd af ett ProtocollsUtdrag från Konungens Conseil, sora det vore intressant att få se. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Till oss har RiddarhusOrdningen kommit, sådan den blifvit till Ridderskapet och Adeln utlemnad. Jag kan ej se annat, än att en Förordning, som redan flere år varit promulgerad och till efterlefnad påbuden, måste anses, såsom i behörig form tillkommen; i annat fall vet jag ej hvad en behörig Kongl. Förordning vill säga. Det är sjelfva Förordningen i tryckt Exemplar, som till RiddarhusDirectionen ankommit. 3o4 Den 12 Januarii.
Samme värde talare har trott, alt för de pistoriska verken, som jag infört i 4 classen, skulle skatten enligt mitt förslag blifva nedsatt till en fjerdedel af dess nuvar. belopp. Detta lärer likväl icke blifva förhållandet, ty de hafva hittills skattat 810 r:dr för cn 90 kannors panna, och skulle, om mitt förslag antoges, komma alt skatta 710 r:dr. Det är sannt, att detta vore för hela året, och derigenom uppkommer en betydlig minskning, men likväl ej till mer än aldrahögst hälften i stället för en fjerdedel, såsom den värde talaren påstått. En annan värd talare har yttrat, att man ej så mycket borde afse skattens inflytande på de små pannorna, ulan hufvudsakligen dess inflytande på de stora. Jag vill i delta afseende nämna, att de pannor, sorn innehålla under 3o kannors rymd, utgöra för närvar, omkring 110,000, hvaremot de, som hålla mer än 3o kannor, ej utgöra mer än Booo. Derföre måste man i min lanke hufvudsakligen afse, att de små pannorna blifva högre beskal tade. Jag medger visserligen, att den lindring, som de stora pannorna efter mitt förslag skulle erhålla, är betydlig; men jag ser också ingen annan möjlighet att göra mitt förslag verkställbar!, nemi. att undergräfva de små pannorna, för att åstadkomma fabriksbränning; ty om jag hade gjort bränningen på de stora verken så kostsam, att den ej lönade sig, så hade följden blifvit den, att de, som hade stora verk, brände på samma sätt som de andra, för att ej nödgas betala en alltför bög skatt. Jag tror således ej, att det ändamål, som herrarne åsyfta, eller linsbehofsbränningens försvinnande, genom en sådan åtgärd skulle vinnas.
Denna beräkning af areal-rymden är grundad på Hermelinska kartan och andra äldre kartor: enligt af Forsris nyare karta öfver Skandinavien, skall deremot Elfsborgs Läns arealvidd endast uppgå Lili något öfver 114 qvadratmil, hvilket äfven torde vara det rätta, när den del af Wenern, som kallas Dahlbosjön och eljest kan till Länet räknas, från beräkningen uteslntes. Fema?'s-berättelse frän Elfsborgs Län. 1 2 §. 1. Länets allmänna beskaffenhet. Tossbo och Wedbo härader, som å Dahlsland gränsa till Wermland, Norrige och Bolins Län, bestå af höga och skogrika bergsträckor, sorn emellan sig hilda större och mindre dalar, hvilka, i afseende på jordmånen, äro af ganska skiljaktig beskaffenhet. Till större delen utgöres marken af sandjord, på några ställen blandad med lera, undantagande Tössö pastorat, hvarest lermylla är rådande jordarten; men i synnerhet emot Norrska gränsen är jordmånen svag och föga hördig. Wahlbo härad, som å vestra sidan stöter till Bohus Län, är äfvenså bergbundet, som förstnämnde härader, likväl med bättre jordmån, deri lermylla ofta förekommer; hvaremot öfriga delen af Dahlsland, utgörande Nordall Is och Sundahls härader, har i det mesta en jemn och slät belägenhet, vidlyftiga åkerfält samt god och bördig jordmån, hufvudsakligen bestående af lermylla. Sjön Wenern begränsar Dahlsland å nordöstra sidan i hela sträckningen från Wermlands Läns gräns lill D o Wenersborgs stad, och utomdess finnas många andra större och mindre sjöar, bland hvilka Stora Lee utmed Norrska gränsen och de vattendrag, som förena den med Wenern, i synnerhet förtjena att anmärkas; landet är för öfrigt i alla riktningar genomskuret af åar och häckar, de flesta med aflopp åt Wenern.
Frih. von Platen, Ludvig: Ehuru ogerna jag upptager R. o. Ad:s tid, har jag dock, då Utskits majoritet icke aktgif - Den 10 Juni c. m. 151 vit på de fördelar, som för samhället stå att vinna genom en allmännare spridd kännedom om stenographiens studium, nödgats begära ordet, för att söka åstadkomma en ändring lili detta Utsk:ts beslut. Då jag nu vördsamt anhåller om återremiss, bar jag, för ett lättare genomförande af denna fråga, funnit skäligt gifva en mindre utsträckt omfattning åt förslaget, och hemställer således att K. St:r måtte uti den underd. skrifvelsen anhålla, att tillfälle till undervisning i stenographi må vid rikets fullständigare elementarläroverk beredas. Dessa fullständigare elementarläroverk utgöra ett antal af 30, d. v. s. 25, som äro fullständiga på båda linierna, och 5, som äro fullständiga endast på real-linien. Arfvoden, hvilka lämpligen synas mig böra kunna utgå med 300 rdr för hvarje sådant elementarläroverk, borde ställas till den lärares disposition, som vid hvarje sådant läroverk förskaffade sig tillräcklig insigt i ämnet, för att kunna deruti meddela undervisning. Denna undervisningsplan är uppställd uti hufvudsaklig öfverensstämmelse med den vid alla gymnasier och åtskilliga militärskolor sedan år 1854 uti Bayern införda. Jag tillåter mig fästa R o. Ad:s särskilda uppmärksamhet på det förhållande, att ifrågav:de undervisningsämne icke är föreslaget såsom obligatoriskt, d. v. s. att det skulle beredas en rättighet, men icke någon skyldighet lör lärjungarne att inhemta stenographien.
En annan deremot kan göra förlust på passevolansen för sitt Batteri, ehuru han sköter sig och hushållar så godt han förmår och förstår, och då vore det orätt om han skulle lida en förminskning af sin lön, på grund af en vinst, som han aldrig haft eller kunnat göra. Hr af Klint: Jag vill ieke tvista med Hr Bildt om fördelarne eller olägenheterne af denna siffra 12. Den har blifvit föreslagen af K. M. på grund af ArtilleriKommittéens eller GeneralFälttygmästarens förslag. För öfrigt anser jag att det är mindre lämpligt att, då den, tillkommen, som jag ofvan haft äran anföra, säkerligen låter försvara sig, nu ingå i någon pröfning häraf, hvarföre jag yrkar bifall till K. M:s Propos. Frih. Tersmeden: Jag vill icke ingå i bedömande af passevolansens mer eller mindre lämplighet, utan endast fästa upmärksamheten på att Utsk. här icke gjort annat än tillstyrkt K. M:s propos. Om jag rätt upfattade Hr Brakek yttrande, så önskade lian ingen annan förändring, än att man skulle taga bort orden »med batteri» och »utan batteri», så att beslutet skulle blifva »för 12 äldre Kaptener en lön af 3,000 B:dr, och för 20 äldre Kaptener en lön af 2,400 B:dr». Om detta var Hr Brakels mening, så är det mycket lätt att göra denna förändring, och man behöfver Den 6 Juli f. m. 87 derföre ej återremittera punkten. Någon förändring i sak kan, enligt min tanka, aldrig komma att vinnas, oell derföre får jag tillstyrka bifall till Utsk:s förslag, men medger gerna att orden »med batteri» och »utan batteri» må utgå. Hr Bildt, Didrik Gillis: Som jag upfattade Hr Brakels yttrande, så var hans mening att man icke borde bestämma antalet af äldre Kaptener, som icke hade Batteri. Detta har K. M. gjort och sagt att antalet är 12, men denna siffra är mycket fluktuerande, och det var detta, som Hr Brakel anmärkte.
Disconter, så blifva de alltid vanlottade framför Hufvudstaden och derintill gränsande orter. Hade aldrig dessa Disconter existerat, hade förhållandet varit helt annorlunda; men då de nu in* förlifvas med RiksDisconten, och alla deras Fordringar på 5 år dit remitteras, skall nödvändigt dessa Landskaps Ipnevånare i grund ruineras, och nödga Staten, antingen gifva dem underhåll, eller lemna dem med Hustrur och Barn åt förtviflan. För det att trenne Directeurer i Malmö felat , är icke gifvit , att man ju kan få, äfven vid FilialDisconterne, lika redlige Män, som vid Banquen , då tillika ett mera Controllerande Reglemente föreskrifves. De Ränte-vinster , som erhållas genom Discontering, dragas ur Provincen, hvilket icke skedde, om den hade egen Discont; då äfven den behöfvande kunde bespara så väl Commissions-arfvode, tidsutdrägt m. m. Utom det att man i Stockholm mindre kan bedomina personers säkerhet i aflägsna Provincer, så är anledning att de möjligtvis kunde mindre favoriseras med Lån , än de, som äro presentes; men till denna Stad skola alla penningar dragas, för att dels utgå till Ryssland för Ved, Kött, Smör, Stöflor, Trädkärl, Qvastar &c. eller också skrinläggas till Procenteri. Då jag 1809, sorn Ledamot af Utskottets Bered - 120 Dén 17 Martti, /. ki. ning, först granskade Förslaget till Götha Canal, var jag icke för den, af del skäl, att jag da redan förutsåg, med den kännedom jag äger af sådana arbeten, att KostnadsFörslaget var mycket lör lågt beräknadt; men nu åter kan jag aldrig afvika irån den tankan, att det skulle va-ra ett högst Hla beräknadt steg, sedan man nu sa långt drif vit Arbetet, och derpå användt så mycken kostnad, om man nu underlät att detsamma fullborda; utom att det caracteriserar en lättsinnig och svag Nation , att börja allt och intet fullborda ; då Nordens Folk bör vi^a motsatsen.
F. (bilägges)4 D :o D :o i anledning af Utskottets afgifne Memorialer rörande förändring af Rättegångssättet i Trykfrihetsmål, angående et tillägg vid slutet af 60 § R. F., angående Förändring i Tryck - frihetsLagen. (bilägges)5 D :o D :o Om GrundLagarnes Titulerande. (bilägges)6 Ifrån PrestStåndet med Remiss af Professor Forsells och Prosten Fröbergs gjorde anmärkn: vid Utskottets Mern: om granskningen af Stats Rådets Protocoller. (bilägges)7 1 Utdraget dat. den 16 juli. Ståndet biföll utskottets betänkande av den 12 juli om anmodan till lagkommittén att fästa uppmärksamhet vid bestraffningssättet. 2 Utdraget dat. den 17 juli. Remiss av anmärkningsanledning enl. dåv. § 29 R. O. samt meddelande, att utskottets memorial om décharge iföljd härav skulle t. v. vila; det var C. L. Stael von Holstein, som anmälde anmärkningsanledning mot statssekreterarne Wirsén och Mörner; se nedan sid. 733. St. v. Holsteins memorial är emellertid daterat först den 18 juli. 3 Utdraget dat. den 17 juli. Ståndet biföll utskottets memorial av den 12 juli ang. anmodan till lagkommitté att fästa uppmärksamhet vid den i punkten härovan berörda frågan. 4 Utdraget dat. den 17 juli. Ståndet godkände Utskottets memorialer av den 12 och 13 juli rör. dessa §§. 5 Utdraget är dat. den 17 juli.
(Sfter faftftällanbe år 1856 af formulär för be npa jorbeböder,$rcffn|)tion«- font, i famntanljang med åtgärderna för ffatteförenflingend genom^^gran^" förande, borde upprättad, l)ar ^ottgl. 9Jtaj:t, i öfroerendftäntntelfe meb ,un3* Stifetd @tänberd bejTut, ben 23 Sta) 1857 utfärdat nådig Äitngörelfe derom, att, toib beit för be itp a jorbebötfernad graitffniitg ffeenbe jent* förelfe mellan bern od) be älbre, borde be jorbeböder, font upprättatd år 1793 i Öftergotl)lanbb, år 1797 i @todfjoltnd fantt år 1795 i 9ti SKajtté od) Oiifeté 0tänberö beflut, bilbatö inom Äatnntars©ollegium och toårtiben fijllibet år träbt i werf fanteet, ^ar, imber pågåenbe granffniitg. af be från IKK feiö färffilba län infomtta uträfningar för ränteperfeblariteö omfättning od) fbrtoaitbling, funnit anlebitiitg till en mpdfenhet af anntärfningar, font tolfar be£)ofmet af en fåbatt på författningarne gruitbab od) enligt beraö beftämmetfer genomförb tillfpn bftoer nämnbe i fprtbba orter förs fattabe uträfningar. ©itmngbfätt Sill befrämjanbe af förbättrabt åferbruf å bet allmänna^ egeit
Diskont-verken räntan nedsätta, dock icke under en procent, utan äfven bestämma å huru stort, på en gång innestående belopp ränta må hvarje särskild räkningshafvare godtgöras. Ränta godtgöres räkningshafvare å högsta fulla 100-tal R:dr af hans behållning; och skall all mänheten, genom kungörelse i tidningarne, om räntefotens förändring underrättas. 42:o Likaledes bemyndigas Fullmägtige att låta, vid Diskont-verken, emottaga penningar af såväl enskilde personer, som enskilde korporationer, bolag och kassor, att återbetalas antingen å bestämd dag efter Banko-Utskottets Betänkande M 25. 49 efter insättningen, eller efter viss på förhand bestämd ömsesidig uppsägning, under följande vilkor: a) insättning får ske endast å hela 100-tal Riksdaler R:mt; l>) öfver insättning meddelas bevis, hvilket skall återställas då penningarne lyftas; c) räntan bestämmes till högst fem procent.
Och att han häri dömt riktigt, hafva vi haft tillfälle att öfvertyga oss genom uppgiften om en sjuttonårig korrespondens förd på svenska språket, till ömsesidig nytta, för G. till underhållande af modersmålets kunskap och för f. d. handsekreteraren till själsutveckling, genom utbyte i tankar pch idéer med en man af mångsidig bildning. Men — den långa lefnadsdagen började lida mot aftonen. Vi hafva redan omförmält att Crusenstolpe plägade emellanåt besöka fosterlandet, men med det sjuttionde lef-nadsårets ingång blefvo dessa resor för honom svårare att uthärda, i och för sig ytterst ansträngande och dertill i betraktande af tilltagande ålder mera sällsynta. Besöket som / föregick hans allra sista, näst förflutna sommaren, räknade ett uppehåll af åtta år, alltså 1874. Med förlidet år, det åttionde årets ingång Var, det trodde man åtminstone, ingen resa mer tor honom att ens tänka på. Ännu hägrade dock Mälarens förtjusande stränder för hans inre syn, och genom en omstörtad lefnadsplan antog staden derinvid mera bestämda och tydliga konturer. Att uppnå denna stad, blef nu hans bestämda mål. Efter att hafva tagit farväl af den portugisiska kungafamiljen, af denna också städse med godhet omfattad, liksom af kolleger, vänner och tjenare, anträdde nu den åldrige mannen, redan sjuk, ensam, d. v. s. utan betjening, den långa färden från Portugals hamn till den svenska i Juli månad detta är. Hvad medförde väl det fartyg som långsamt och ljudlöst ingled och förtöjdes vid Skeppsbrons kaj i den dystra töckniga regndigra Juliqvällen — var der kanske redan döden ombord? Icke alldeles, men väl medföljde der en man som med bräckta kroppskrafter, om ock ännu med oomtöcknad intelligens, gjort den mödosamma resan för att ännu en gång återse ett oförgätligt fosterland i förhoppning att der vid sidan af sin enda anförvandt fram-lefva några lugna dagar, innan skilsmessans timme för alltid slagit — en så beskaffad form hade hans önskan antagit. Den blef dock annorlunda tillämpad. Ur Dagens Krönika UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF