Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härtill bidrager i väsendtlig mån att båtsmannen är uti långt strängare tjenstgöring än solda - Deli (i J un i e. m. 181 ten och sålunda utsatt för en mängd olägenheter, som icke drabba den sednare; men derjemte måste man till någon del härleda detta förhållande derifrån, att båtsmannen, detta oaktadt, är vida sämre aflötiad. Då man ytterligare tager i betraktande, att båtsmannens tjenstgöring så ofta pålordras, att han följaktligen måste beröfvas tillfälle att använda sina arbetskrafter till sin egen och de sinas utkomst, så synes det så mycket mer obilligt, att göra honom af denna lilla fördel förlustig. Men, frågar man, hvarifrån härleder sig då till en början, att denna s. k. »förverkade båtsmanslön» ingår till AmiralitetsKrigsmansknssan? Skälet härtill är helt enkelt, att då man, i likhet med hvad vid arméens pensionskassa egt rum, fann sig i förlägenhet att utfinna medel för understödjande af förstnämnde kassa, så tyckt.e man att detta var ett ganska nära vid handeu liggande sätt, att, då den lagstadde drängen visserligen-' blifvit såsom båtsman inskrifven, rilen ickei tjenstgöring inträdt, han icke skulle komma i åtnjutande af sina löneförmåner förrän inträde i tjénsten egt rum. Det vore i öfrigt en verklig vinst, att komma i/fån denna debitering af s. k. »förverkad båtsmanslön», hvilken icke medför obetydligt besvär samt den ytterligare olägenhet för rotehålhwen, att om denne finner sig oriktigt debiterad, så måste han öfver debiteringsåtgärden anföra besvär. På dessa skäl och då afsigten är att bereda båtsmännen en rättvis likställighet med indelta arméens soldater, utan att den institution, som hittills åtnjutit denna inkomst, genom lörslagets antagande blir lidande, så anser jag att man obetiugadt bör rösta för bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Skogman:
”Att Voltaire varit till, är utan gensägelse den mest lysande epoch för menskliga snillet. Det var uti hans tid, som man afskuddade sig skol-oket, för att uppodla förnuftet och öfverlemna sig åt nyttiga vetenskaper. Aldrig har Philosophien gjort mera lyckliga framsteg hos alla folkslag ... I hans Henriad såg menskligheten sig första gången försvaras i vackra vers och sin rätt hämnad genom den poetiska vältaligheten” (o. s. v. 1780, N:o 154). Se här en profbit ur inledningen till en gränslös panegyrik, sammansatt af stycken ur La Harpes loftal; Kellgren ville i sitt förord ej stå efter. Att kalla Voltaire ”qvick”, är (såsom något alldeles för litet) en förolämpning mot ”ett af de största snillen hvaraf menskligheten kan berömma sig, och hvars skrifter öfverallt på ett förtjusande sätt visa sin öfverensstämmelse med förnuftet” (1779, N:o 16). Ja: la Pucelle d’Orleans är i sjelfva verket blott en oskyldig snillets lek (”skrifven i hans yngre år för att roa hans vänner”), der visserligen ”en hop alltför qvicka och fria utlåtelser kommit att inflyta; men de skandalösa äro ej af honom, utan inflickade af andra”(!!!). Liksom icke största skandalen i hela boken vore – just det hela; just grundtanken af ämnets behandling!– Derunder, till yttermera visso, en rimmad ”Grafskrift öfver Voltaire”, som underrättar, att – när man till ett slut hans vittra mull begrafver, Så hvilar han i bredd med Carlar och Gustaver.
Jemte det jag begagnar tillfället att förena mig i det af Herr Cederschjöld nyss afgifna förslag, får jag äfven anmärka, att hvarföre jag ej fäster samma Den 3o A pr i I f. m. 71* förtroende sorn Herr Tham till olika Ständers opinion, är, att jag har ett färskt exempel, huru den ombytt sig just i denna fråga tvärt emot hvad den var år 1823. Herr Wirginj Arvid: Jag finner icke större hinder för nästkommande Ständer alt ändra det beslut vi nu fatta, om vi utsätta åri833, än om vi utsätta år 1834- Tyvi må fastställa hvad år som helst för eller efter nästa Riksdag, så måste ett beslut af nästkommande Ständer, som ändrar detta, vara föranledt af en -ny motion. Jag anser det vara ordentligare för Statsregleringen, att upphörandet utsattes lill 1834 års slut, och förenar mig således med livad Herr Tham yttrat. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, den af Hans Excellence sist framställde proposition redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen; hvaruti Ridderskapet och Adeln nu äfven hördes instämma. 28:0. Bakoch LotsMedel. StatsUtskottets i dess sednare Utlåtande, i afseende å denna Titel, gjorde förslag bifölls. 29:0 Danska FjrringsMedel. ?8 Den 3o April f. m. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag vågar hemställa, om ej denna titel bland StatsYerkets inkomster borde bibehållas. Utskottet bar tillkännagifva, att en anledning derföre finnes. Jag skall uppge en annan, som är, att denna InkomstTitel någon gång varit alldeles bortglömd, och af ett Statsutskott vid en föregående Riksdag återfunnen. Delta kunde möjligtvis ännu en gång bända, om inkomsten inbegreps under en annan titel. Jag anhåller derföre om afslag å Utskottets förslag. Grefve Cronstedt, Claes:
Om icke redan tvänne civile ledamöter inom delta Hus hade yttrat sig, och om icke Högv. PresteSt. salt sig i spetsen för denna fråga, hvaraf jag således bör förmoda, att det aldrig skall komma att gå skarpt till, så skulle jag knappt våga att vidare yttra mig öfver frågan om gevärsfabrikationen, men efter den, såsom mig synts, fullständiga och alldeles tillräckliga redogörelsen för huru denna fråga står, som Gr. Anckarsvärd har lemnat, och sedan jag med mycken uppmärksamhet följt de svar, som derå blifvit gifna, men deruti funnit de hufvudsakliga anrnärkmne hafva blifvit förbigångna; så måste jag saga, alt jag ej kunnat komma till någon annan slutsats, än den att something is rollen in tlie fabrication af arms in ilie State af Sveden. Här har blifvit förordad! det i mitt tycke högst besynnerliga) arrangement, att man skulle kunna tvin ga oss att emottaga ett visst antal gevär, antingen de bchöfvas eller ej. Uti den upplysning, som derom blifvit lemnad, har saknats all uppgift om till hvad pris dessa gevär skulle levereras. Jag förmodar att detta utgör en af de punkter, som varit af beskaffenhet att icke böra omtalas, ty det är möjligt alt dervid finnas sådana omständigheter, som här skulle kunna uppväcka en alltför obehaglig discussion; men nog af, när 3,000 gevär årligen tillverkas, så bör det på 3o år kunna lemna en tillverkning af go,ooo gevär, hvilket synes mig vara mera än som kan behöf vas , då Gr. Anckarsvärds beräkning åtminstone för: mig gjort ganska sannolikt, att här borde finnas 2Ö0,000 gevär, och ifall jag ej misstager mig deruti, så förefaller det mig besynnerligt, alt man nu vill ställa gevärsfabrikationen på ett så stort antal gevär. En värd talare, Hr Lefren, har ansett, alt 5,ooo gevär, på sätt Regeringen begärt, borde årligen tillverkas. Efter antagande af samma pris, som nu gäller för våra Svenska gevär, skulle således på 36 år nedläggas uti endast gevär en summa af 3,600,000 r:dr.
St:rs Bank, så är icke någon fara för deras liqvider; men jag är, såsom jag nämnt, öfvertygad att en stor del . af dessa omnämnde obligationer skulle kunna gäldas, om Hypotheksföreningarne höjde räntefoten vid nplåning af penningar inom landet. Det är dessa Hypotheks-föreningars sak och icke R. St:rs, att tillse att de må fullgöra sina förbindelser; men då vi alla veta att, jag vet icke genom hvilka besynnerliga omständigheter, Ilypotheks-föreningarnes obligationer på den utländska marknaden fallit i vanpris och då tillgängen på penningar inom landet säkerligen icke skulle vara tillräcklig att, äfven med en höjd räntefot, realisera samtlige dessa obligationer, så måste jag emot min vilja till någon del instämma i Ulsk:s Betänk. Jag mäste likväl göra den anmärkn. emot Betänk., att Utsk. föreslår en så vidt utsträckt förfallotid för obligationernas inlösning som 10 år. Om jag delar det sammanräknade beloppet af obligationerna som utgör något öfver 3 milhr R:dr på tio år, så skulle Hypotheksföreningarne sålunda icke mäkta inlösa mera än 300,000 R:dr om året. Det synes mig vara gifvet att samma medel, som stå Riksg:s-Kont. till buds äfven stå till buds för Hypolheks-föreninvarne. De penningar, sorn Riksg:s-Kont. uptager, uplånas ej för att läggas i kista utan för att utlånas ånyo. Samma förhållande är det äfven med Hypolheks-föreningarnes obligationer. Om de inlösas i små poster, om t. ex.
Sjungom kärleksqväden, men sådana som vankas bland sjömännen på Hasselbacken, eller hos fruntimren vid Baggensgatan: likväl på fransyska, mine herrar, så att sämre folk ej må förstå oss, i fall något af det slaget stryker omkring här i grannskapet.« Muntergökarne läto ej säga sig detta mer, än en gång. De gjorde sin rund utanför hela hofkretsens fruntimmers fönster, der våra sällar uppstämde de oanständigaste fransyska visor, sådana, att en flicka från Palais Royal kunnat rodna vid dem. Hvarje visas slut beledsagades af högljudda skrattsalfvor och handklappningar. Wright hade imedlertid föresatt sig, att taga en särskild hämd på dem, som föregående aftonen gjort honom och hans hjertas herrskarinna till ett mål för sällskapskretsens speord. Men fru Stauden, för hvars riddare hertigen af Östergöthland förklarat sig, vågade kammarpagen ej förolämpa, och fru Schröderheim hade, efter aftonmåltiden, återvändt till hufvudstaden. Återstod således blott grefvinnan Wrede, som Wright utsåg till offerlamm. Under skrålet af visorna, tog han flera små stenar och kastade på hennes fönster så häftigt, att rutorna sprungo i bitar och stenarna rullade mellan gardinerna långt fram på golfvet. Något sådant ofall, som nedanföre furst Hessensteins fönster, var här naturligtvis icke att befara. Likväl drog hela den ystra flocken sig skyndsamt undan, ty kungen sjelf tyckte, att upptågen nu gingo för långt. När han följande morgonen vid frukosttimman trädde in i hofcirkeln, voro redan alla tungor i rörelse, för att fråga efter eller berätta något om föregående nattens uppträden. Hessenstein skrattade och afslog nyfikenheten med skämt, utan att anspela på det medel, han begagnat att afspisa nattrostörarne, hvilkas tilltagsenhet anade honom stå under högt beskydd. Grefvinnan Wrede gjorde nu skäl för namnet och gaf sin harm luft i de bittraste förebråelser. Knappt hade hon blifvit konungen varse, än hon hastade, att, i likhet med grefvinnan Höpken föregående aftonen, anföra sina klagomål.
Kärleken trodde på hans ord, som om de varit Guds egen röst, och högmodet sade mig jemt, huru roligt det vore att öfverraska alla, genom att en dag uppträda såsom hans hustru." "I den stora staden kunde ingen veta att jag varit den fattiga Lotta från dragontorpet, ett mellanting öfversedd af de rika, dömd att slafva och arbeta för dem, med afund betraktad af fattiga och okunniga, för det företräde jag egde framför dem, och hvaröfver de säga mig vara högmodig..." "Svartsjukans första gnistor föllö i min själ, när jag fann att han, på hvilken jag trodde mera än mig sjelf, bedragit mig, när han sagt att han icke kände, icke brydde sig om mamsell Bryller, som väntades hem. Detta sade jag honom om natten, när jag band de kransar, hvarmed han ville fira hennes namnsdag, ty vi voro en stund allena, medan de andra flickorna gingo för alt plocka mera rosor. Huru insöfde han mig icke då med sitt söta tal, sina falska ord, han sade, det han väl ofta sett, äfven dansat med Lovisa, men att hon varit honom så likgiltig, att han ej engång efterfrågat hennes namn. Det var således öfverraskning och vanlig höflighet som förefallit mig så misstänkt. Ack, jag trodde honom åter, och berusade mig med försoningskyssen! Det var och blir den sista!!" "Huru beskrifva den dag som följde på denna natt: en dag full af bitterhet och qval! Jag såg henne lik en engel insväfva i rummet, beundrad och hyllad af alla för sin skönhet och granna klädsel. Jag kastade ovillkorligt en blick i den stora spegeln midt emot kakelugnen, bredvid hvilken jag stod. Jag såg mig stå der blek och glömd af alla, i min snäfva urtvättade kattunsklädning en gåfva af medlidande! Glömd af alla, ty hans blickar bott på henne ... ... ..." "Lotta, den arma Lotta, som han så ofta kallat sin söta, fin älskade flicka, erhöll under den långa, eviga middagsmåltiden ej ett ögonkast ... "När alla lemnat bordet, gaf han mig en vink, det var för att bereda henne ett nöje.
Ståndet godkände det af Utskotten, enligt Betänkandet N;o 29, uppgjorda lag-förslag, endast med följande förändringar: Vid y §. 1 mom. Antogs af denna lydelse: ”rättighet att deltaga i socknestämmas öfverläggningar och beslut tillkommer hvar och en, som rösträtt eger.’’ Vid 10 och 11 §§• Dessa §§, antogos böra undfå den lydelse, som Höglofl, Ridderskapet och Adeln, enligt Protocolls-utdrag, Jtfio 929, åt samma §§. gifvit.’’ Vid iy §. 1 mom. Ståndet beslöt, alt i detta moment böra orden: ”ånyo deri inväljas” förändras till dessa: ”å nyo kunna deri inväljas.” Vid iy §. 4 morn. Ståndet förändrade orden i detta moment: ”efter s:ne års tjenstgöring" till dessa: ”efter s:ne sistförflutna årens tjenstgöring,’’ 31S Prat. Utdr. d. 5 April 18^ r. Vid 20 och 24 §§• Rättades följande tryckfel, nemligen uti ao §. a mora. af uttrycket: "d Kronofogde' lill de’ta; "a] Kronofogde," och uti 24 §. af ordet: ejterlemnad till efterlefnad. Vid 29 §. Uttrycket: fastställd pligt ansågs höra utbytas till detta: ut satt pligt. Vid 36 §. Ordet dess på andra raden ansågs böra uteslutas. Genom hvilken pröfning af !ag-förs!aget Ståndet, för des* del, ock hade besvarat Högvördige Preste-Ståudels i protccolls-utdrag för den 10 sistlidne Mars meddelade inbjudning till Med-Stånden att instämma i Preste-Ståndels »ti detta ämne fattade beslut; hvilken inbjudning lades till handlingarne. Derjemte beslöt Ståndet, i anledning af Lagsamt allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 4* 1:0 ett Rikets Ständer böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om*Dess
o » Sandringham Club » hette ursprungligen » Kettledrum Bestaurant, » blef sedan » Ladies ' International Club » o c h antog, när den nyligen flyttades till Old B o n d Street, sitt nuvarande namn. — » New Victorian Club » vid Sackville street nämligaste af dessa, äro: Green Park Club, 10 står under bestyrelse af en damkommitté ur de Grafton Street, The Empress Club, Dover Street; aristokratiska kretsarne. I bägge dessa är inThe Alexandra, Grosvenor Street; The Neio Ticträdesafgiften 2 guineas. torian, 30 Sackville Street; The Ladies ' County H v a d slutligen beträffar de tre klubbarne, » A l - Club, 21 Hannover Street; The Ilehester, Kensingbemarle », » Baths » o c h » Sesame », hvilka mottaga ton; The Sandringsham, Old B o n d Street. både herrar o c h damer såsom medlemmar, så hafva dessa i sin hela installation karaktären af Den elegantaste af alla är utan tvifvel » Green rika o c h luxuösa privathem, o c h den, s o m där Park », hvars högst utmärkta o c h förträffliga bestyrarinna är mrs Luther Munday. Klubben exiblifver inbjuden såsom gäst, måste tro sig hafva k o m m i t snarare till en bördseller pänningaristosterar knappt sedan fyra år tillbaka, men dess krats slott än till en klubb midt u p p e i L o n d o n. medlemmar äro redan öfver 500, hvaribland en dotter o c h en dotterdotter till drottning Victoria. — Utom en stor salong, ornerad såsom i skilda: herrarne hafva sitt rökrum för sig o c h ett rikt privathem m e d en h o p dyrbara små konstdamerna sitt för sig. saker på etagererna o c h b e r ö m d a mästares taflor på väggarna, samt en mycket stor o c h elegant * matsal, flere väl anordnade toilettrum m. m., ställer klubben till sina medlemmars disposition ett antal komfortabla enskilda rum, s o m kunna 4 hyras för en dag eller för en vecka, o m så af någon anledning önskas.
En lön för hvartdera universitetet', hvilken icke borde uteslutande fästas vid något visst läroämne, utan finge användas, der den funnes mest gagna, allt efter som i ena eller andra kunskapsarten behofvet visar sig störst, eller någon utmärkt vetenskapsidkare framstår; 3:o att för hvartdera universitetet måtte begäras ett anslag till åtminstone det af Consistorium Acadeinicum i Lund förutsatta belopp af r,5oo R:dr, för att såsom docent-stipendier disponeras och derigenom sätta utmärktare yngre akademiske lärare i tillfälle att vid universiteterna qvarstadna, och icke nödgas, för bristande utkomst, afbryta en verksamhet, hvaruti de eljest kunnat med framgång fortfara och gagna. Delta vore af vigt, med hänsigt icke blott till universitetets omedelbara behof och nytta, utan ock till den vetenskapliga bildningens allmännare anspråk på uppmuntran och befordringsmedel, ty om särdeles lofvande unge män, med ifver för vetenskaperna, kunde efter afslutandet af deras förstudier, till exempel vunnen magistergrad, ännu några år såsom docenter qvarblifva vid lärosätet för alt i en viss, mera bestämd, rigtning utbilda sina anlag, skulle det understöd, som gjort den förlängda vistelsen vid universitetet möjlig, utan tvifvel vara väl an vändt och stundom bära rika frukter, ehvad de med understödet hugnade personer omsider fästade sig vid universitetet och i dess tjenst, eller efter några år, men ännu i den yngre ålderns fulla verksamhet, utginge i det praktiska lifvet; 4:o att, i likhet med professo reine, jemväl andra med lön försedda akademiska lärare måtte få, vid afskedstagandet, uppföras å allmänna indragnings-slaten, till beloppet af den lön, som en hvar vid tjenstens frånträdande innehar, åtminstone så vida besparing å de för professorerne beräknade pensionsanslag dertill lemna tillgång. I samma mån, som det vore maktpåliggande att söka för universiteten dana och bibehålla skicklige och yngre lärare, i lika. måtto fordrade omtankan och billigheten, att tillfälle till afgång från lärarekallet bereddes för dem, som genom en längre utöfning deraf uppoiTrat sina bästa krafter och förvärfvat anspråk på rätt till hvila.
Domare, och ge i förhand ett utslag på undersökningen, lika litet som jag tror, det behöfver fråga Malmö Discont-Direction om de med misshag skulle anse en slik anmälan. Dessutom har ju nu ändtligen Direction blifvit hörd, och fått förklara sig genom de frågor och svar, som Herr BancoCommissarien Brakel, tillförordnad Revisor i Malmö, insändt, och hvilka äro så fullständiga och gifva sådana upplysningar , att den varmaste vän af DiscontSystemet der måste se och medgifva] begångna missbruk och olagligheter. Jag anhåller derföre, att nämnde Revisors berättelse måtte få medfölja till Riksens Höglofl. Ständer, tillika med Herr Professoren Munck af Rosenschölds Betänkande, hvilka bägge så fullständigt upplysa olaglighetens sammanhang, att ingen tvekan mer är öfrig. Tillika önskar jag för min del, i öfverensstämmelse med hvad jag förut yttrat, underdånig anhållan hos Konungen måtte ske, om tillförordnande af Actor Publicus, på det en ordentlig och i Daga tiäg anställd undersökning må för sig gå, hvarigenom ensamt Direc» tionen kan rättfärdigas, öfvertygelse öfver allt vinnas, och derigenom undvikas hela den onödiga massan af å ena sidan harmfulla utfall öfver missbrukade Privilegiers vanhelgd, och å den andra, varma men till utseendet sofistiska sentencer till försvar af vänners iråkade nöd. En hel annan sak är med sjelfva Provinsen och dess betryckta invånare, de förtjena af Riksens Ständer allt det behjertande, som olyckliga Medborgare hafva rätt att vänta af sina försam»; - Den 17 Juli. 1699 samlade Riks-Ombud. De fästa Uppmärksamma blickar på våra åtgärder, och kunna icke förmoda att Vi, genom förhastade irld agningarj viL ja störta dem i elände och förtviflan Derföre har Banco Utskottet redan förut tillstyrkt varsamhet, och föreslagit så lang tid, att 6 omsättningar hinna verkställas, under det att på samma gång möjlighet till Lån på Fastigheter beredas och öppnas till den förstörda O Harens undsättning, Kunde derjemte den befallning meddelas
Klosterporten på ena sidan af teatern, men en del af flygelbyggnader med upplysta fönster skjuter ett stycke framför fonden, hvilken för öfrigt föreställer insjön Wettern, hvaröfver månan lyser.) FJERDE SCENEN. KNUT BOSON. ABEDISSAN (båda utkommande från klostret). KNUT BOSON. Som jag säger, fromma syster, i morgon måste det ske. ABEDISSAN. Ske din vilje, vördige fader! men KNUT BOSON. Men? när den heliga kyrkan fordrar något, måste menniskan böja sig under dess bud och framför allt hennes förnämsta tjenare, fromna syster! Klostrets kassa är väl inte för hårdt anlitad sedan jag sist granskade räkenskaperne? ABEDISSAN. Du vet ju, vördige fader, att jag för någon tid sedan skickade dig 2,000 mark lödige? KNUT BOSON. De skola användas till messor för våra helgon Sancto Petro och Sancto Nicolao. ABEDISSAN. Jag vet det! Men våra helgon på qvinnosidan, Sancta Brigitta, Sancta Catharina och Sancta Cecilia, hafva äfven sina messor, och till detta heliga ändamål har jag användt en lika stor summa. KNUT BOSON. Det är godt och väl! Men de heliga systrarne älskade i lifvet aldrig denna verldens flärd och prål. Behöfdes verkligen så mycket penningar, fromma syster? 69 ABEDISSAN. Då du, vördige fader, behöfde 2,000 mark för två messor, som inte blifvit verkställda än, är det ju naturligt, att jag skulle behöfva minst samma summa för tre, som deremot redan blifvit hållna. KNUT BOSON. Låt oss alltid handla öppet och ärligt med hvarandra, fromma syster! Jag vet, att vid sista aflatsmarknaden här i Wadstena och sedan den heliga fadren i Rom bekommit sin andel deraf med 21,480 daler silfvermynt, återstoden utgjorde enahanda belopp, utom de smycken af guld och ädla stenar, som fromma själar skänkt klostret och hvarpå jag har förteckning. ABEDISSAN. Allt är i behåll, vördige fader!
Vidkommande åter Landsliöfdingarne, så och då vid den reglering, af dessa embetsmäns löner, som till följd af Kongl. Bi-efvet d. 24 Febr. 1837 utan serskildta anslag af Statsmedel verkställdes, salpeterhjelpen i Småland blifvit beräknad enl. det belopp, hvarmed densamma genom förvandlingen efter markegång allt hittills utgått, torde R. o. Ad. finna, att samma förhållande inträffar med dem som med de militära tjenstemäunen. Beträffande de öfriga landt-stats-tjenstemännen, har K. M. vid innevar:de Riksdag aflåtit Nåd. Propos. om reglering af deras löner, dervid i beräkning tagits, att godtgörelse skulle gifvas desse tjenstemän i de Småländska länen, derest salpeterhjelpen i Småland hädanefter skulle utgå endast efter kronovärdi. Hade denna omständighet icke blifvit tagen i betraktande, skidle förmodligen K. M. äskat en större summa för landt-slats-tjenstemännens aflöning. Betraktar man deremot förhållandet med angments-räntorna, så visar det sig, att indelningsverket, som för dessa län afslutades år 1695, inträffade under en tid, då salpeterhjelpen utgick efter kronovärdi, så att vid utgörandet af de augmentsräntor, som blifvit rusthållen till hjelp i rustningen tillagde, salpeterhjelpen erlades efter nämnde beräkningsgrund och icke efter markegångsförvandling. Agarne af rusthållen kunna naturligtvis icke erhålla annan eller bättre rätt än den Kronan sjelf eger, och om, till följd af salpeterhjelpens oriktiga beräkning, en större inkomst, än som lagligen borde ega rum, tillskyndats dessa rusthållare, så kunna de likväl, enl. min åsigt, ingalunda göra anspråk på ersättning för hvad de förlora derigenom att rättelse i ett olagligt förhållande nu verkställes och salpeterhjelpen återföres till det belopp, hvarmed den ursprungligen utgått. Här har blifvit yttradt, att rusthållen i Småland skulle vara hårdare betungade än rusthållen i andra delar af riket. StatsUtsk.