Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens följande Betänkanden: N:o 110, i anledning af väckt fråga om lindring för de rustande vid Smålands Grenadier-bataljon i åtskilliga prsestationer. Bifölls. N:o lil, i anledning af väckt fråga om befrielse för rotehållare från skyldigheten att ersätta klädes-persedlar, som skadas af mal. Bifölls. N:o 112, i anledning af väckt motion, att Södra Bataljonen af Bohus Prot. lltdr. d. 2 o Jan. 184t. 3 g Läns Regemente må, i likhet med den Norra och under enahanda vilkor, som för densamma äro gällande, till ständigt Infanteri förvandlas. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial och Utlåtanden: N:o 399, i anledning af verkställde omröstningar i Förstärkt Utskott, enligt Utlåtandena N:ris 257 och 367, angående pensioner åt f. d. StatsRåden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Grefve Hård. Lades till handlingarna. N:o 401, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en uppkommen brist i 1839 års anslag till Bevärings-manskapets vapen-öfn ingar. Bifölls. N:o 4u2, i anledning af Herr Petre's motion, angående befordrande till verkställighet af den ordinarie Stats-regleringens definitivt afgjorda delar. Bifölls. N:o 404, i anledning af väckta motioner, att Stats-Utskottet måtte företaga revision af Statsoch Riksgälds-Verkens räkenskaper för år 1838. Bifölls. N:o 405, angående ifrågaställd förlängning under 10 år af det Pantlåne-inrättningen i Stockholm beviljade låne-understöd af allmänna medel. Bifölls. N:o 411, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 355, angående åtskilliga Stats-bidrags ingående till Riksgälds-contoiret.
Orkestern spelade ouverturen med god hållning, de olika instrumenten, mellan hvilka a-dur — d-dur-temat delas, framförde sina principal-uppgifter rent och uttrycksfullt, tempi voro korrekta, mot slutet brukade Jules Daubé på Opéra-Comique något mer stringera vid den kromatiska uppgången, hvilket ju är rätt verksamt. Mot krigsarians ackompagnement måste vi nedlägga vår sedvanliga protest, det gick väl an så länge melodien höll sig i f-dur, men vid invikningen i parallella moll-tonarten for riktigt den onde in i tutare och blåsare. Godt och väl att krigsbuller skall symboliseras, men det är dock Georges Brown som har första stämman; anser hofkapellet att så icke är, kan ju hr Lundmark permitteras för en stund och vandra upp i sin klädloge, medan hofkapellet rasar ut » La dame blanche » är som man vet fransmännens na-tionalopéra-comique och det engelska ämnet till trots anse de den unge löjtnanten, styckets hufvudkarakter, för inkarnationen af fransk soldatära, fransk esprit och älskvärdhet, franskt chevalereskt — galanteri. När denna typ först kom upp, verkade den ock som svanesången från franska krigs-ärans skönaste tider, dâ France — la gloire — l ' empereur — eröfrade och beherskade en verld — så länge det räckte. Ponchard var den forste tolken af det odödliga. » Ah! quel plaisir d ’ être soldat », och berömmes för röst och föredrag, som försonade med den lilla fyrkantiga figuren, Då Duprez en kort tid tillhörde Opéra-Comique, öfvertog han rolen, men gjorde här dock ej samma lycka som Roger, hvilken återigen på Stora Operan ej kunde mäta sig med Duprez; Tell Masset och Achard, tvenne tenorcelebriteter debuterade i denna rol på Opéra-Comique, för att ej tala om andra rangens sångare.
— Denna opassande rättegång stämplar honom tillräckligt såsom en chevalier d’industrie, och jag ämnar icke mottaga honom mera. — Men om han har rätt, om han verkligen tillhör denna familj! — Om han det gjorde, om saken förhölle sig, som hans advokat påstår, så borde han hafva nog mycken aktning för sin slägts heder och sitt namn, för att icke vilja göra det till föremål för en offentlig rättegång, som, huru den än må sluta, alltid sätter en fläck på det Hawerfielska namnet. — Men det är ju det enda sätt att få sina rättigheter erkända. — Det vore då bättre att uppoffra dem. Det är en horrör, en skandal inom den förnäma verlden, hvartill man lyckligtvis aldrig sett maken. Betänk min vän, om hvilken obskur person som helst skulle få börja en process och sätta i fråga rättigheter till det namn jag burit ifrån min födelse, det skulle ju vara förskräckligt, och hvem kan vara säker derför? — Men mamma, å andra sidan om man i vår familj lyckats insmuggla en tiggarunge, om man, då jag ännu var helt späd, lyckats att bortföra och uppfostra mig långt ifrån dig, kanhända till ett tjenstehjon, en dålig varelse, under det du älskade och vårdade detta främmande barn, som intagit min plats, som ingen rätt egde hvarken till din ömhet eller ditt namn, hvad skulle du väl säga derom? Ville du stanna i ditt misstag, ville du, att ditt eget barn hela sitt lif igenom vore beröfvadt sina rättigheter, för att skydda ditt anseende, som möjligen skulle lida af en upptäckt. — Du förutsätter en orimlighet, — sade lady Hamilton, en smula förbryllad, och vek ihop tidningsbladet, hvari hon läst. — Alls inte, det är just detta förhållande, som man påstår här hafva egt rum. — Ja man påstår, men det är alltför otroligt, alltför romantiskt, jag kan icke alls tro derpå! — Hvarför inte? Du kände ju lord Percy Hawerfield, du minnes ju mycket väl hans utseende. Hvilkendera af dessa båda pretendenter till hans namn, Cameron eller Hawerfield, finner du ega mest likhet med den aflidne lorden, hvilken båda anse för sin far?
R:dr om dagen för hvarje jemte förut åtnjuten naturaportion, utgörande denna tillökning för dem hvar 45 R:dr 62^ öre, eller tillsammans „ 136: 87j för sjuksköterskan för officerarne från 62| till 75 öre om dagen jemte förut åtnjuten naturaportion, eller årlig tillökning af „ 45: 62j tillhopa R:dr 832: 50; och då för de föreslagna lönetillökningarne, hvilka synas med billighet öfverensstämmande, tillgång finnes inom sjukhusets nuvarande statsanslag, 62,650 R:dr, hemställer Utskottet, att förevarande nådiga framställning måtte af Rikets Ständer bifallas. Indelta Arméen. 6:0. Kavallerioch Infanteri-regementena. Under förutsättning af Rikets Ständers bifall till den under punkten l:o, här ofvan föreslagna indragningen af f. d. chefslönen vid Adelsfane-regementet, emot vederlag, bland annat, af 6,287 R:dr 44 öre såsom fyllnad i aflöningen vid Lifregementets Grenadierkorps samt Uplands och Södermanlands regementen, får Utskottet, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, hemställa, att det kontanta anslaget till indelta kavallerioch infanteriregementena måtte höjas med omförmälda belopp, eller från 402,703 R:dr 69 öre till 408,991 R:dr 13 öre. Blifvande, i enlighet med hvad Utskottet under punkten l:o mom. b här ofvan tillstyrkt, indelta kavallerioch infanteri-regementenas anslag af indelta räntor minskadt med ett belopp af 10,500 R:dr eller från 2,121,897 R:dr till 2,111,397 R:dr. 7:o. Löneförbättringar vid indelta arméen.
Då fördelen att innehafva första inteckningen är lika väl känd, sorn olägenheterna af motsattsen, så behöfver jag, vid Reservation emot förslaget häruti, så mycket mindre vara mångordig, som åtskilliga så vål Publika som Privata Cassör aldrig emotlaga Inteckningar efter någon annan än Ranken. 16 Bil. c. Banco-Utslns Tlstiinlianda. N:o cflt. 3:o Emot tillstyrkandet, att äfven på de sidi sta Egendomar utlåna halfva viii det, tror jag mig icke eiler behöfva anföra v i dIvftiga skal för min Reservation, då man känner till hvilket vanvärde en stor Egendom på executiv Auction, i brist af köpare, kan lalla, och tillika erinrar sig, att de nu föreslagna Lånen endast för första Låntagaren kunna vara rätt förmonliga, men deremot, 1 synnerhet på stora summor, för en efterkommande köpare, kunna blifva oriereusa, genom beständig årlig inbetalning efter primitiva summan. 4:o Emot Bruks-Egendomars belåning elter taxeringsvärdet torde ej eller mera behöfva invandas, än att deras belåningsrätt aldrig förr varit beräknad efter annat än smidet, och att deras välde för öfrigt alltid heror på conjuncturen, och således kan blifva högst föränderligt den ena tiden emot den andra. Härmed hafva förenat sig Herr Commerce-Rådet Cronius och Herr Rådmannen Wallström; och de Herrar Ledamöter, sorn vid Betänkandet N:o cp reserverat sig emot den föreslagna Uppoch Ullåningsanstalten på det hela, hafva nu ytterligare åberopat deras i hufvudsaken afgifnn yttranden. STOCKHOLM, hos Carl Ab. Pihl, i83o. Bil. till Banco-Utskottels Betänkande N.-o jy3. i Upplysning till Tabellerna N:ris i, 2 och 3. Tabellen JY:o 1 visar liuru eli Lån, utgift vet på de i Reglementets 17 §. föf de nya Fastighets-lånen föreslagna vilkor, infrias inom 43 år, en tid, som, efter Gäldenärens förgodtfinnande, kan förkortas genom ökade afbeta] ni ngar.
Enligt de till kommittéen inkomne uppgifter afyttras årligen inom de särskilda häraderna följande antal större och mindre kreatur samt ladugårdsprodukter, bestående af smör, ost, kött och fläsk, nämligen från Sunnerbo: kreatur: 1814 st. viktualier: 7272 centner Albo » 2065 » » 8260 » Kinnevald » 1340 » » 5340 » Konga » 1950 » » 7810 » Uppvidinge » 1421 » » 5680 » Norrvidinge » 966 )) » 3860 » Landtbruket inom Kronobergs län har under de senast förflutna åren märkbart utvecklat sig, så att, såsom äfven en följd af Landshöfdinge-embetets femårsberättelser omförmäler, allt större qvantiteter spannmål årligen afyttras från flertalet af länets socknar och detsamma numera kan anses såsom spannmålssäljande, ehuru dess jordmån och öfriga beskaffenhet, såsom genomskuret af sjöar, kärr, skogstrakter och höjdsträckningar, de senare dock merendels jordbetäckta, icke medgifva spannmålsproduktionens uppdrifvande till samma höjd i förhållande till hela jordvidden, som på de bördigare slätterna i andra län, på samma gång som mindre delar deraf, särdeles på vestra sidan om Lagaån, men äfven spridda inom några af de östra häraderna, svårligen kunna bringas till en afkastning som motsvarar eller öfverstiger befolkningens behof. Af detta skäl måste ock boskapsskötseln i förening med ängsbruk fortfarande blifva en hufvudnäring för de flesta delar af länet och derutinnan möjligen en mindre skilnad framdeles märkas emellan de vestra och östra trakterna än i afseende på det egentliga åkerbruket. Jonköpings Län. Till följd af stora olikheter i jordens naturliga bördighet inom särskilda trakter af länet, äro jordbrukets resultater äfven mycket skiljaktiga.
Bättre tror jag varit, om detta den sjuka inbillningens foster, aldrig fått skåda ljuset, ty då hade det, genom sinför tidiga bortgång —- oaktadt all upptänklig öm omvårdnad — åtminstone besparat vännet* och anhörige deras nu stora sorg och afsaknad. Men om denna Friherrns anmärkning tydligen varit en förmörkelse af det förstånd man väntat och väntar sig, skall män bringas till ännu högre förvåning att ytterligare erfara, huru Friherrn äfven yrkat ansvar uppå en Svenska Konungens Rådgifvare derföre: att StorBritanniska Regeringen afsatt sin ViceConsul i en Norsk Stad, under Friherrns förmenande, att dertill medverkats ifrån Svenska Cabinettet. Detta är, om jag så må säga, att drifva anmärkningsspelet allt för långt, och svårligen hade man kunnat föreställa sig denna utsträckning af en i Grundlagen med gifven rätt till uppmark - Den 17 Ji.ilii e. m. samhet på de styrandes åtgärder» Ett dylikt begagnande af anmärkningsrätten, synes mig ingalunda motsvara, hvad folket bör vanta af sina Representanters lugna och sansade bemödanden, då det gäller, att värdigt upprätthålla dess rättigheter, hvilket visst icke sker genom ett obetänksamt klander af Embetsmäns icke felaktiga förfaranden; och om Friherren ändtligen omsorgsfullt velat förskaffa de tvenne afsatte tjenstemännen satisfaction, vet jag i sanning icke, hvarthän den första anmärkningen då bordt blifva förvisad; men ingalunda var det till Svenska Ständernas ConstitutionsUtskott. Den sednare deremot, eller den, som belt och hållet angick Cabinettet i S:t James i tror jag varit säkrast, att öfversända till Underlmset i London, der den troligen bäst blifvit använd. Jag bar emedlertid, genom dessa och flera tilldragelser under närvarande Riksmöte, ännu mera blifvit styrkt uti den öfvertjfgelsen, att ett för tillfället skapadt oppositionspärtie är otjenligt för vårt land och ingalunda passande för vårt Statskick. Vår Grundlag nämner icke eller ett ord, som härtill constituerär.
Ina generalförslag, angående understöd för allmänna arbeten, meddelat utlåtande i anledning af berörda ansökning, samt dervid anfört, att ehuru Styrelsen ansäge den föreslagna kanal-leden vara förtjent af synnerlig uppmärksamhet, samt att, derest förelaget skulle kunna bringas till utförande, det bidrag, som beviljades, borde utgå i form af anslag utan återbetalningsskyldighet, Styrelsen likväl, vid betraktande deraf att kostnaden för arbetena i allmänhet vore högt beräknad och alt rörelsemalerielens anskaffande syntes tillhöra den enskilda företagsamheten, funné sig icke böra tillstyrka högre bidrag till förelaget än En million R:dr, under förbehåll att vederbörande intressenter bekostade återstoden och ansvarade för farledens framlida vidmagihållande; så hade denna fråga kommit under nådig pröfning i sammanhang med öfriga i Styrelsens generalförslag upptagna större arbetslöretag; men som upplysning saknades, huruvida något i orten bildadl bolag vore benäget att, emot åtnjutande af de utaf Styrelsen ifrågasatta belopp, utföra och för framtiden underhålla omförmälda kanal-led, fann E K. Majit Sig icke då böra föreslå Rikets Ständer att till detta företag anvisa några medel. Sedermera bar dock Landshöfdingeembete! i Norrbottens län, under den 16 nästlidne Januari, till E. K. Majit inkommit med dels utdrag af eli vid sammanträde i Luleå den 3 i berörda månad hållet protokoll, utvisande ali, sedan för bildande af bolag till ofvanberörda förelags verkställande aktier blifvit inom orten tecknade lill belopp af 500,000 R:dr, intressenterne vid nämnde sammanträde konstituerat sig till bolag, under benämning af “Luleå kanal-aklie-bolag", samt öfverenskommit att, derest minst Eli million R:dr erhölles såsom anslag ulan återbetalningsskyldighet, anlägga och för framtiden underhålla kanaler förbi Hedens och Ede lorssar, äfvensom anskaffa den för trafiken erforderliga transport-materiel, allt i öfverensstämmelse med den af Löjtnanten Schough uppgjorda arbetsplan, dels ock en af den utsedda Bolagsstyrelsen undertecknad, till E. K
Tvertom står der under Riddarhus-Utskottets Utlåtande JK 4. 21 JU 1 »Lilliehöökar till Fårdala» och under M 66 »Lilliehöökar till Gälared och Kålbäck» samt för ätten JU 66 anmärkt, att dess ursprung ses å ätten JM 1; sammalunda är förhållandet uti den förut omnämde matrikeln, som utskrefs efter Riddarhusets omorganisering år 1779, då klassindelningen ånyo blifvit införd. Då bemälte Herr Schönfelt, som år 1770 var ledamot i Riddarhus-deputationen och under en lång följd af år Riddarhusets tjensteman, deltagit i genealogiernas granskande och kände 1755 års anmälan likaväl som Lilliehöökarnes egen uppgift af år 1761, är det väl icke tänkbart, åtminstone icke för reservanten, att Herr Schönfelt skulle hafva menat och önskat, att Gälareds-grenen skulle räknas till ätten JU 1 och det oaktadt i sin matrikel fört densamma till ätten JM 66, i strid med den Akersteinska genealogien och så många andra å Riddarhuset befintliga uppgifter. Således finnes inga bevis för, att hvarken Tilas eller Schönfelt fört Gälareds-grenen till JU 1 utan heldre tvertom. Man har häremot anfört, att den oegentlighet äfven nu eger rum, att Gälareds-grenen räknas till JU 1, ehuru ätten JU 66 heter »Liiliehäökar till Gälared och Kålbäck», men just denna omständighet är ett bevis till för det påstående, att denna ättegrens represeetation å ätten JU 1 tillkommit genom ett misstag samt att öfverflyttningen aldrig varit afsigtlig. Man vet deremot och det synes äfven af Riddarhus-genealogierna sjelfva, att densamma efter införandet af vårt nuvarande statsskick under General Melins försorg omkring åren 1811 —14 ånyo ordnades och renoverades.
Beträffande sättet för sådana sångers utförande, föreställa vi oss, att de helt enkelt föredragits så, att en och samma person afsjungit eller i ett enkelt recitativ föredragit versarna, men berättelsevis framställt de prosaiska sammanbindningslederna, så att hvad som var handling har berättats, under det samtalet utgjort qvädet. Annorlunda kan dock förhållandet hafva varit med Lokes smädelser, enär det bland alla mest närmar sig den dramatiska formen. Rydquist, Wieselgren m. fl. hafva anmärkt det dramatiska tycket hos denna sång och Simrock kallar den ”ett litet drama”4. Dikten börjar med en berättelse på prosa — ”Ægirs gästabud” —, hvaruti uppräknas gästerna hos Ægir och förtäljes, att Loke dödade Ægirs tjenare Fimefeng och derföre blef drifven till skogen. Återvänd derifrån, frågar han Elder, hvad gudarna tala om i gästabudssalen, och dermed börjar den poetiska delen af dikten, ”Lokes smädelser.” Loke, inkommen i salen, hånar efter hvarandra alla gudar och gudinnor, till dess han slutligen blir bortkörd af den från Östervåg återkomne Thor. Derefter berättas på prosa, huru Loke förvandlade sig till en lax och blef af Asarne fångad och straffad. ”Det är,” säger Wieselgren, ”en Eddisk Tartuffe, en bitter smädelse af Asaläran, utan det ringaste spår af Christendom, således utan tvifvel förskrifvande sig från den otro på Asagudarna, som synnerligen bland Götakämparna ej var ovanlig”5. Någon likhet med Tartuffe kunna vi väl icke upptäcka; men troligt är, att sången härleder sig från en sednare tid, då föreställningen om Asarnas undergång, vållad af deras egen skuld, trädde mera i förgrunden inom det religiösa medvetandet, en föreställning, som dock, ej till förglömmandes, ganska tidigt ingick i nordbons känsla och redan i Völuspa uttalas samt sålunda sjelf utgjorde en väsentlig del af den religiösa tron.
Mars meddelat dom i konkursmålet imellan bemälte Wickman å ena, samt hans borgenärer å andra sidan, och den 12:te i samma månad ytterligare handlagt tvistemålet imellan Wickmans konkursmassa och Gesällen Malmgren m. II.; hvaremot alla öfriga ofvannämnda mål och ärenden intill den 16:de i sistnämnde månad, då tillförordnade Ordföranden till Kongl. Hofrätten insändt skriftlig afsägelse af det honom meddelade förordnandet, lemnats utan all åtgärd; alltså och emedan den af honom anförde omständighet, att han skulle af annan tjenstebefattning varit förhindrad att förenämnde mål och ärenden vidare, än som skett, handlägga, icke, då han, derest han fann sig icke medhinna att de honom genom förordnandet ålagda skyldigheter fullgöra, ägt att samma förordnande utan uppskof sig afsäga, kunde urskulda det anmärkta dröjsmålet, samt hvad den tillförordnade i öfrigt till sin ursäkt andragit, eller dels att lian, då förordnandet för honom söktes, icke skulle haft sig bekant, att detsamma komme att gälla liera än två mål, dels att någon anmälan om målens företagande icke skall blifvit af vederbörande parter hos tillförordnade Ordföranden gjord, dels att handlingarne i konkursmålet imellan Nyman å ena, samt hans borgenärer å andra sidan icke skola blifvit af vederbörande aflemnade, dels ock att någon förlust eller skada för parterna icke skall — 20 — genom den anmärkta försummelsen vållats, ej heller förtjente afseende; ty pröfvade Kongl. Hofrätten, med anledning af 1 kap. 12 § Rätteg.balken, rättvist fälla den tilltalade att för den försummelse, han sålunda under doinareembetets utöfning låtit komma sig till last, böta tjugufem daler silfvermynt med åtta riksd. IG sk. banco. Ofver detta utslag hafva underdåniga besvär icke blifvit anförda.
Sedelstocken får derutöfver, likmätigt 124 §. uppgå till högst 20,000,000: Sgr. Men som Sedelstocken endast belöper till . 39,210,231: 15. 10. visar det sig, att densamma med 2,522,693: 18. 7. understiger maximum. Angående utmynt ningen samt Bankens förhållanden till Ko?igl. Mynt-Verket. §. 26. Under den 3 Januari 1846, hafva Fullmägtige förordna t, att ulmyntning af Silfver borde verkställas intilldess förrådet i Större General-Kassan blifvit uppbringadt till 200,000 R:dr i hela, 50,000 R:dr i halfva och 50,000 R:dr i fjerdedels Riksdalers-stycken, samt att, då behållningen af dessa silfvermyntsorler i nämnde Kassa nedgått till 175,000 R:dr i hela och 40,000 R:dr i hvardera af de öfriga 2:ne sorterne, myntningen borde åter vidtaga. I anledning häraf, och då den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vid sednasle Riksdag antagna Myntenhet, inom en icke aflägsen tidpunkt, torde komma att bringas till verkställighet, hafva Revisorerne trott sig böra fästa uppmärksamhet derå, alt Bankens förråd af myntadt silfver icke må uppbringas till högre belopp, än vexlirigsbehofvet kräfver, serdeles inom de valörer, h vilka, efter det den förändrade räkne-enheten kommer att gölla till efterrättelse, möjligen anses böra ommynlas, hvarigenom onödiga kostnader för Banken uppkomma. §. 27.
måtte till llypotheks-förenrugar mot 4 proc. årlig ränta utlånas, sy 11- tes förtjena ali uppmärksamhet; af en Ledamot, att Rikets nuvarande Ständer borde åt deras BancoStyrelse uppdraga, att, i den mon, så väl Fastighetssorn Discont-lån kunna ledigt indragas, och Hypotheks-förenrngar bilda sig, på af Lagstiftningen godkände hufvudgrunder, låta dessa föreningar emot 4 proc, ränta och nöjaktig pant i deras hypothek få låna sådane medel; af rulgre Ledamöter åter, att, då Utskottet velat antaga en rund summa såsom maximum för Fastighels-utlåningen, hade det varit önskligt, att denna summa tagits i rundt tal, öfver och icke under det belopp Rikets »istförsamlade Ständer bestämt, emedan det annars skulle, äfven i sin mon, bidraga lill lidande för jordbrukaren ; af en annan Ledamot, att, så vida meningen med ao punkten vorey att inga nya Lån till Fastigheter i Städer, i den mon eapital-afbetainingnr derifrån inflyta, borde lemnäs till dylike Fastigheter, utan öfvergå till Landtegendomar eller Hyp ot h e k sför euin ga r, mäste lian bestrida en sådan ändring.
Kongl. Majits Nåd. skrifvelse af d. 26 Nov. 1828. I Konungens hand skulle då ligga Banco-Fullmägtiges anmälan: det Ranken vöre beredd att med Svenskt silfvermynt inlösa sina utgifne sedlar och förbindelser, på sätt Rikets Ständer, i egenskap af Bankens vårdare och garanter, med Konungens bifall, lofvat och försäkrat. Lagen §. 2. Bankens silfverfond skulle då befinnas bragt till den proportion mot sedelstocken, som Rikets Ständer ansett behöflig för att skydda Banken mot verkningarne af det misstroende, som förflutna tiders oförsigtiga hushållning födt, och mot de farhågor om Bankens förmåga att kunna uppehålla sina sedlars credit, hvartill, under full kännedom af Bankens ställning, irriga begrepp om naturen af Bank-rörelse, om våra näringars kraf och om beskaffenheten af penninge-circulationen uti vårt land, kunde föranleda. Reglementet 4 Art. 1 Afd. §. 5 sid. 47- Linder omlopp skulle då redan befinnas vissa valeurer af de nya sedlarne, till styrka och uthållighet, till form och utseende, lämpligare än de gamla, vid remisser och utbetalningar, samt erbjudande större trygghét mot förfalskning och eftergöring.