Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3) ja, men man gör klokare i att hålla upp ett par, tre dagar. — Afrifningarna gifvas helst med lakan {doppade i vatten af rummets temperatur; af en person med litet handlag och Öfning. Själfva afrifningen, hvarvid hufvudsakligen rygg och bröst frotteras, bör ske raskt, hvarefter torkas mycket väl med ett groft lakan. Bäst är — åtminstone vintertiden — att ligga några minuter efter afrifningen, tills kroppen åter blifvit uppvärmd. Ung Lisbeth. Försök ingnidningar flere gånger dagligen med coldeream försatt med 1 proc. salicylsyra. Som åkomman emellertid är ytterst svårbotlig, vilja vi råda Er att rådfråga specialist. Wera. 1) Tag hvarje kväll under 15 minu » ter ett 50 gr. varmt handbad och ingnid därpå kamfersprit. — Ä r Ni allmänt klen (t. e x. till följd af bleksot) måste lämplig alimänbehandling användas. 2) Se till Eva i n:r 3. Dock torde vara bäst att rådfråga specialist, om Ni har tillfälle därtill. E — n. Nej. Intet att göra. Karin. Utan tillfälle till undersökning anse vi oss ej i ett fall som detta kunna gifva Eder råd. Olycklig. Det är ju allt skäl att fortsätta behandlingen för edert underiifslidande, som nog är källan till en del af edra krämpor. — Vi skulle i öfrigt vilja råda er att under 6 — 8 veckor dricka Roncegnovatten, en matsked i litet vanligt vatten tre gånger dagligen vid måltiderna. D:r — d. Bvar Frågor. Anhålles vördsamt om modell å nålväskor med tillbehör eller s. k. sjömanshustrur. Louise H. En af Iduns läsarinnor, som ar mycket besvärad af Ömkyla i händerna och försökt mycket för att få bort detta onda, men utan resultat, frågar om någon vill upplysa henne om något radikalmedel mot nämnda onda? Finns det i Stockholm någon byrå, som anvisar och anskaffar platser i branscher? Svar härå i nästa nummer emotses med tacksamhet af E — th. Kan någon af Iduns läsarinnor lemna uppgift på ingredienserna till Grahamsbröd och de olika delarne, som användas till en sats?
— Omsider bIef det... sällsamma häri insedt, och denne sednare blef' öfvercommendant , en oegentlig benämning; fy öfvei commendant. är endast den, som har andra mindre platsers commendanter under sitt befäl: item slå icke Vaxholm och Dalarö under Stockholms öfvereommendant (dock hvarföre icke ? — Vi hafva ju nedre revision oell ingen öfre, förste expeditionssecreterare oell ingen andre m. m.). Harvid blef den ditintills under general-adjutanten tjenstgörande general-adjutanten af flygeln litulerad commendant. — Det verkliga i saken är, att de liro, den förre commendant, den sednare place-major, hvarmed reglementet och t jens Igor i 11— gen (föreskriften och verkställigheten) kommo till sammanstämmelse. Dit lända väl omsider alla vära organisationer. Emedlertid måste öfvercommendanten bibehållas, eller reglementet omski ifvås, och ett nytt på vår egna väg uttänkt g ar nisons-tjenst göring s-sy stéme författas. /f.o Co nimen daid s-nl ut al. Etsk. uttrycker sin önskan, alt commendants-heställningarna , i mån af afgång, indragas, enär ”deras tjenstgöring i obefästade platser, med ringa eller ingen garnison, är af mera civil än militär egenskap, och kan af civila myndigheter förrättas.’’ — Jag medhåller Ulsk. i fallen af ingen garnison. Men våra större communicationers gränsorter hafva någon, och icke må meningen vara alt ställa denne under borgmästaren loci, hvilken för öfrigt skulle taga sig illa ut med de besvärliga utländningar, som stundom förekomma. 5:0 Lif garden lill fot. Utsk. ”afslyrker fastställandet af tillökningsbeloppet enl. ”i83t års interims-stat, 18,568 r:dr 27 sk. 6 r.” Jag tillstyrker det på det högsta.
Hos Högloflige Ridder skåpet och Adeln: a) af Herr Tersmeden, P. R., som erinrat, att i Sverige af ålder det pol i l iska lilvet utgått från en kommunal grund ; att folket redan i de äldsta tiderna på det mest fria och sjelfständiga sätt besörjt sina lokal-angelägenheter; att Sveriges urgamla författning var en Häradsoch Landskaps-författning, hvilken, efter att hafva öfverlefvat länsväldet, först under Carl XI:s och Carl XII:s envälde förqväfdes för alt lemna ruin för en centralisation, som fortfor äfven sedan regerings-inakten öfvergått i ständernas hand, samt att, efter 1809 års statshvälfning, röster tid efter annan höjt sig lill återvinnande af detta folkfrihetens urgamla skydd och jemväl år 1835 uttalat sig i ett af Rikets Ständer då fatladt beslut. Ville man vid reorganiserandet af Sveriges kommunal-väsende taga andra länders förhållanden till ledning, så funne man till en början inom Europas båda mäktigaste kultur-stater, Frankrike och England, en märklig olikhet ega rum, derutinnan, att, då i det sednare riket kommunal-väsendet fritt utvecklat sig i de enklaste, konstlösaste former och tillika genomträngt folkets hela politiska lif, så hade deremot Frankrikes kommunal-väsende, af ålder lemligen rent, under 17:de och 18:de seklerna efter hand förlamats, af första revolutionen återväckt till fullt lif och verksamhet, år 1800 blifvit lill sina grundvalar rubbadt af Napoleon, som borttagit kommunernas valfrihet. 1 de Nord-amerikanska fri-staterna hade folkets sjelfstyrelse redan under Englands öfverherrskap varit fullt ulbildadt. Kommunerna utgjorde der, i allt hvad som endast rörde dem sjelfva, fullkomligt oberoende samhällen; men sina allmänna Bih. till R. St. Utsk:s Bel. JK 427w medborgerliga pligter måste de fullgöra. Behöfde Staten penningar, så kunde så dane ej af kommunerne vägras; men i afseende på skatternas fördelning handlade de helt och hållet efter eget godtfinnande.
TulIBetjeningen dervid för öfrigt hvad g §. 3.1 mom. och 18 §. 3 morn. innehålla. 3:0 KöpeContract, hvarpå föijer Köpe. Bref 12 sk. 4:0 Köpe-, Bytesoch GäfvoBref på fast Egendom å Landet och i Städerne, samt a. Skepp och Eartyg, Bruk och Manufact urVerk, Smiden och Smides - rättigheter, samt Harnmarskatter, FrälseRäntor, Fabriker och andra Inrättningar, med hvad mera som under egan« de rätt föryttras, och vid Domstolame upp* bjudas eller iniecknas, förses med stämpladt papper efter värdet, beräknadt till en procent af mindre Summor till och med 150 R:dr, samt till en half procent af hvad sorn stiger deröfver, nemligen: Under -till och med R:dr 10 5 sk. Deröfver till och med 15 •• • • 7 sk. Deröfver till och med 35 • 12 sk. Deröfver till och med 50 • * • 24 sk. Deröfver till och med 75 ■ 36 sk. Deröfver till och med 100 1. — Deröfver till och med 125 - 1: 12 sk. Deröfver till och med 150 . 1: 24 sk. och deröfver för hvarjt ? fulla 50 B.dr, 12 sk. Är 1 Bytesoch GåfvoBref å fast Egendom visst värde å densamma ej åsatt, beräknas Chartan efter det värde, som för Egendomen vid sista BevillningsTaxeringen blifvit faststäldt, och bestå Contrahenterne till Köpeoch Bytesbref hälften hvardera till stämpladt, papper, om ej annorlunda derom slutadt är. 5:0 Overlattlscoch Transportör a Kron*3 'Beviuninga.-Utsiottzts Betänk anden, 565!
Ali Dykeri-och Bärgnings-Verket äfven efter nuvarande Octfdys slut inåtle bibehållas', men Reglementet då undergå den jeni 11 klling och förbättring sorn kunde erfordras» Af Herr v0n Hartma 11 sdorff: att denna Inrättning efter nuvarande Octroys slut må af Slaten öfverlagas till ett belopp, jemnt svarande mot kostnaderne deruti, samt om ändock något af de förre skulle blifva öfver, detsamma användes till understöd för Skeppsbrulne och andre förolyckade Landsmän, som på Utrikes ort sakna tillgångar att förskaffa sig herm Af Friherre N a u c k h 0 IF, Otto, och Herr Mannerhjerta U. E: att Dvkevioch Bärgnings-Inrättningen måtte bibehållas i det skick den nu befi unés, samt Riksens Ständer underdånigast anhålla att den snart till ändalöpande Octroyen yaåtte prolöngeras; samt Inom Välloflig© B 0 r g a r e - S t å n d e t: Af Herr Bagge; alt Dykeri-Bola"gets befattning malte upphöra vid Octroyeus slut samt kvar och en i Sjönöd S La Ls-U l s k o 11 e ts Beta n ka n den. 445 räkande Jernnäs öppet, att, .bäsHiaivgitter, med egpt eller legd t biträde bärga sin Egendom. A f lier r a r E c k h o IT oell 13 j u li r: alt denna Inrällning ' ej malle vidare åt énskildte upplåles såsom stridande mot Regeringsformens 6ö §. utan alt Staten mätte densamma öfvertaga samt Reglementet ändras till (le Sjönödiidaudes fördel. Af II err Hult: alt nämnde Regie •
Uti sådan bank vare icke någon berättigad att såsom delägare teckna sig för mindre summa än 2000 r:dr, hvilket belopp utgör en actie.” 2:dra punkten af ig § anser jag böra erhålla följande lydelse: ”Öfver det sålunda nedsatta beloppet äger bolaget icke någon disposition, förrän i den mån dess förbindelser efter privilegiitidens slut varda behörigen infriade; dock är bolaget berättigadt att ifrågavar. säkerhetshandlingar utbyta emot Den aG November f. m. andra, hvilka, vid anställd enahanda pröfning, funnits vara af lika god beskaffenhet nied dem, som uttagas.” Definitionen uli 2a § på solidarisk ansvarighet förekommer äfven mig något mörk; jag anser derföre, att jemväl denna § hör omredigeras och lyda sålunda:”Isolidarisk bank svare actieeller lottägare, en för alla och alla för en, för bankens förbindelser af hvad namn de vara må, och vare innehafvare af sudan förbindelse altså berättigad att, sedan hankens direction, efter vägrad inlösen deraf, blifvit för densamma lagsökt, men icke förmått den genast infria, låta hos den eller de lottägare, honom godt synes, till beloppets gäldande verkställa utmätning. Den utgift, lottägare på sådant sätt kommit att vidkännas, skall bland alla loltägarne, i mån af hvars och ens andel i banken, lika fördelas.” Genom antagandet af ofvanstående, med hvad Hr Hessle i sin reservation föreslagit hufvudsakligen öfverensstämmande, l-edaction af sistnämnde § förfölle Hr v. Troils nu framställda anmärkn., att den i lagförslaget stadgade solidariska ansvarigheten icke medförde erforderlig säkerhet för innehafvare af solidarisk banks sedel att få densamma utan uppehåll inlöst. Lika med flera af reservanterna har jag inom Utsk:n yrkat, att antalet af lottägare i solidarisk bank icke borde få understiga 100. Det af Utsk:n föreslagna belopp, hvarå lottbref minst bör lyda, synes mig af flera skäl nog lågt och torde böra ökas tili 1000 r:dr courant.
Län må upplösas och den för dervarande Sjuderi-Styresmän, UnderStyresmän och Mästare anslagne aflöning indragas; dock så, att, såsom billigheten syntes kräfva , lönerne få af Styresmännen och UnderStyresmännen samt Verkmästarne tills vidare uppbäras: men de förstnämnde tjenstemän bestådda resepenningar straxt försvinna, hvarigenom en besparing af 8i3 R:dri6sk. genast och af 2o5o R:dr derutöfver successivt, i mohn af de löntagandes afgång, skulle vinnas; och borde, efter denna Indragnings verkställande, de af förrberörde Läns innebyggare, som någon Saltpeter af egen tillverkning kunde hafva att aflåta, äga, att få den på hi ttils vanligt sätt af Kronan inlöst, emot åliggande, att med Socknestämmo-bevis och vederbörande KronoFog - Betänkande n. 197 des Attestatum styrka, det Saltpetern af dem sjelfve blifvit producerad. Hvad åter beträffade SaltpeterSjuderi-Staterne i de öfrige Länen, der Saltpeter-handteringens fullkomnande och fortgående utveckling kräfde deras bibehållande till större eller mindre del; hafva Committerade utbedt sig Nådigt tillstånd alt framdeles få till en af omständigheterne och närmare utrönta förhållanden till äfventyrs påkallad lämpligare organisation deraf med underd. Förslag inkomma. Emedlertid och i förhoppning, att den nu i underd. föreslagne reglering vunne Nådigt bifall, hade Committerade derjemte i underd. öfverlemnat ett med iakttagande deraf upprättadt förslag öfver SaltpeterFondens årliga inkomster och utgifter, utvisande, att de förre icke svarade emot de sednare. Förut och innan dels 3oo,ooo R:dr utaf denna Fond blefvo af Rikets sist församlade St:r till andre behof afsatte, dels det ifrån RiksStatens 3:e HufvudTitel utgående Anslag af 58,ooo R:dr årligen med år 1823 indrogs, dels ock K. M:t med R.
På de grunder, som föranledt Utskottets af Rikets Ständer godkända förslag, att i en §. sammanföra alla, enligt 5 och i o §. nu gällande Författning, för handlingar från Kongl. Maj:ts Canzli bestämde afgifter, anser Utskottet först omförmälde anmärkning, alt i rubriken till eller vid hvarje handling i 5 §., den afgift, som tillförene, enligt ro §., utgått, borde serskildt utmärkas, icke förtjena afseende. Äfvensom och då Slats-Ministrarne äro från all afgift för deras fullmagter befriade samt de, såsom beklädande Rikets högsta embeten, anses innehafva Excellence-värdighet, utan att något serskildt öppet Bref derom utfärdas, anmärkningen, att Stats-Ministrarne borde fritagas från afgift för denna värdighet, icke torde påkalla vidare yttrande. Hvad vidare angår anmärkningarne, dels i fråga om redactionen, pag. 9 och 10, af Utskottets förslag, angående fullmaglers chartering i de båda händelser, att lön antingen genast erhålles, eller först framdeles kommer att åtnjutas, och pag. ii, angående transporter och byten, dels ock rörande serskilde stadgande!!, i afseende å chartas-sigillatae-afgifternes beräkning vid Militaire befordringar, äfvensom de i sammanhang med sistnämnde anmärkningar föreslagne n}^a föreskrifter, samt slutligen, att något visst Piegementes
Jag vågar i sammanhang härmed föreslå, att genast bringa denna tanke till verkställighet, enär endast brist på lämplig anledn. synes mig böra få verka upskof utaf hvad som anses på något sätt kunna bidraga till fosterlandets ära. Jag gör det nu af det skäl, att sällan har väl något landets barn med mera ihärdighet och mera framgång arbetat sig fram på den mödosamma vägen till det mål, hvartåt han sträfvat, än målaren Marcus Jarson, och ej mindre de vitsord han vetat förtjena sig i andra länder, der konsten hunnit en hög grad af utveckling, än de vittnesbörd, hvartill han här hemma, genom sina utställda taflor, gjort sig berättigad, bevisa till hvilken ståndpunkt han, genom sina, man kan väl säga i mera än ett hänseende fosterländska bemödanden, kunnat höja sig, och hvarthän han under fortsatta bemödanden bör kunna hinna. Sådant mål hinnes emellertid icke utan stora mödor och upoffringar, och synnerligen för dem, hvilka ieke med denna verldens goda kunna underlätta desamma, måste sådant mången gång ske på bekostnad af kroppskrafter och helsa; och denna de flesta af Tära artisters tunga lott, hvilken endast genom den varmaste känsla, den mest lefvande håg kan fördragas, har visserligen icke i mindre än vanlig mån tillfallit Larson. Tanken härpå leder tankarne på framtiden, oeh detta i sammanhang med en för hvarje rättänkande sinne naturlig böjelse, att i sitt eget fosterland skapa sig ett minne, föranleder honom att önska, det Staten icke måtte anse det största af hans utförda arbeten allt för litet eller allt för ovärdigt, att få ett rum i den byggnad, som för konstalster af alla slag blifvit afsedd. Jag vågar derföre föreslå: Att ifrågav:de tafla inköpes för det K. Museets räkning, och att för detta ändamål ett förslagsanslag af 10,000 R:dr b:ko ställes till K. M:s förordnande för att, sedan vilkoren för köpet genom vederb:de blifvit upgjorda, i mån af behofvet användas och med en tredjedel om året utgå. Om remiss till vederbörligt Utsk. anhålles. Remitterades till StatsUtsk.
Med aktning för hvarje annans öfvertygelse står jag dock fast vid min egen och vill se till på hvilka grunder jag byggde den. Hvilka felsteg Const - Utsk. lagt den vid i84o års riksdag 'ansvariga rådgifvarepersonal till last, känna vi alla; voro de icke nog för den, som ville fäderneslandets väl, för att inse det? Måhända icke? Låtom oss se till, hvilka en Styrelses åligganderi äro* I första rummet måtte det, hvad dess fö i hållande isoleradt från andra stater" angår, vara att befordra dess väl och allmänna önskningar, hvilket åt henne delegerat sin makt, nemi. folkets, — huru detta åliggande blifvit uppfyldt, gifva , punkterna N:is 3, 3i, 2, 7, 27, 29 m. fl. vid handen, — i andra, atticke gynna enskilda personer eller corporationer på de öfriga samhällsélassernas bekostnad — hur det har blifvit uppfyldt, gifva punkterna N:is 26, 28, 32 m. fl tillräckligen vid handen, — i tredje, att stödja thronell vid folkets kärlek, — huru denna rådgifvarepersonal sjelf ansett sig hafva uppfyllt detta, gifver punkten 5g vid handen; — sist är det icke nog, att en Styrelse har vilja att uppfylla alla dessa åligganden, den måste äfven hafva skicklighet och förmåga dertill, — till hvad grad denna saknats, finnes icke hällre bevis än i punkterna N:is r, 6, 18, 53 m. fl. Hvad dess förhållande till andra stater angår, så är en Styrelses första åliggande, att upprätthålla Statens anseende ibland dessa,'och oberoende af alla andra intressen än dem, som verka till befästande af dess sjelfständighet, d. v. s. de rent nationella; anmärkntr mot bristande häruti hofva icke af Utsk. blifvit gjorda, och höra till en redan försvunnen tid. Styrelsen# andra åliggande i detta afseende är att, vid alla merkantila förbindelser med andra stater, iakt - Den i5 J uli f m. 5 taga sitt eget lands sanna intresse; — huru detta blifvit uppfy
Ordföranden har att utöfva den allmänna tillsynen öfver göromålen inom Under-styrelsens expedition; att, i samråd med Sekreteraren, bestämma om remisser, sorn anses behöfva afgå emellan sammankomsterna; att utsätta dagar och tider för dessa; att på förhand genomse de handlingar, som komma att föredragas och icke särskildt angå någon bland de under annan ordinarie eller tillförordnad Chef eller behörig föredragande ställda afdelningar samt att, enligt diarium, målen till föredragning uppropa. 10 mom. Uti befordringsmål och alla andra ärenden, som af Ordföranden föredragas, ege han alt meddela dertill hörande upplysningar; men, i händelse, efter föregången öfverläggning, skiljaktiga meningar yppas, yttre sig först yngste ledamoten och de öfrige hvar i sin ordning samt Ordföranden sist. I mål, som af annan ledamot i Under-styrelsen föredragas, sage han sin mening först. Vid lika röstantal vare Ordförandens röst afgörande, utom i frågor, som angå ansvar för tjenstefel eller andra förseelser, då den lindridrigaste meningen blifver gällande. Ledamot, som vid fattande af ett föregående beslut, icke delat p!ur aliletens åsigt eller varit hindrad att detsamma öfvervara, må ej, på sådan grund, undandraga sig att deltaga i de öfverläggningar, sorn vidare i följd af samma beslut kunna uppstå. 11 mom. Hvarje framställning från någon Chef, i fråga om åtgärder och föranstaltanden, som specieit i och för dess departement anses behöfliga och bero på Under-styrelsen att afgöra eller förbereda, bör, så vidt tid och omständigheter dertill lemna rådrum, vara af honom skriftligen uppfattad; dock så, alt sådan framställning icke behöfver innehålla mera, än det önskade resultatet, i hvilket fall motiver och upplysningar, hvarå förslaget sig stödjer, utvecklas muntligen under öfverläggningen. Till undvikande, så vidt görligt är, af de fler fald iga olägenheter för Verket och dess tjenstemän, som åtfölja vikariat-förordnanden flere grader igenom, vare det Under-styrelsen obetaget, att, i fråga om erforderliga vikariat till sysslor inom bokhållaregrad och derunder, åt vederbörlig
Hvad nu vidkommer den hufvudsakliga frågan huruvida skogsåverkan bör så som stöld straffas, så torde det icke kunna motsägas, att ju detta brott, så vidt dermed förstås tillgrepp af växande träd på annans egor, i sjelfva verket har sam ma karakter, sorn annat olofligt tillgrepp eller det, sorn vår lag betecknar såsom tjufnad. Man har viii hört invändas all, då blott lösegendom kan vara föremål för stöld, delta brott ej kunde begås genom skogsåverkan, enär skogen vore alt anse såsom en del af fast egendom; men sedan skogen blifvit fälld upphör den att sammanhänga med jorden och är då fullt hiinförlig till lösegendom. Skulle man ej erkänna detta, så kunde tillgrepp af växande säd ej eller anses lör tjufnad; men derom torde dock olika meningar ej finnas; och derföre synas fullt giltiga skäl saknas för den skillnad vår lag gör emellan omförmälda särskilda tillgrepp. Genom båda alhändes nemligen en annan hvad honom tillhörer; och genom båda kränkes en annans egande rätt, den der ej är mindre helig i ena, än andra fallet. Det torde visserligen anmärkas alt säden är en produkt af nedlagdt arbete; men samma förhållande kan vara med växande träd, och lagen gör destomindre afseende derpå huruvida fröet lill trädet varit nedlagdt i jorden af menniskor som åverkan å planterade fruktträd ej hänföres till stöld. Man har emedlertid emot brottets stämplande efter dess rätta karakter, lika med Herr Friherre Hjerta, åberopat det allmänna folkbegreppet; och derpå grundade jemväl Lagberedningen sin åsigt i Irågan. Den fruktade nemligen alt handla i strid mot detta ur fordna förhållanden utbildade begrepp; men bör lagstiftaren längre söka bevara detta irriga begrepp? Derpå har en af beredningens ledamöter lemnat följande svar: »Under de förhållanden, som i en förfluten tid måste förutsättas, då skogarne knappast voro tagne i enskild besittning och deras effekter egde ringa värde, har i lagstiftningen kunnat antagas en viss ofullständig eganderätt till växande vilda träd, och dessas fredlysning mot tillgrepp derföre stadgas mindre sträng, än lagen (ill fredande af annan egendom.
Af hvad sålunda förekommit, funno Kotnmitterade det vara upplyst: att de vid 1834 och 1835 årens Riksdag, i sammanhang med Konstitutionsutskottets förslag om en förändrad organisation af Statsrådet, tillika föreslagna redaktionsförändringar af Regeringsformens 11 § endast åsyftat, dels att gifva en bestämd karakter åt Ministeriela målen, dels ock att, sedan, lill följd af samtliga RiksStåndens yrkande, förslaget i förstnämnde hänseende rättats så, att HofKanslerens embete skulle alldeles upphöra, derföre jemväl utur 11 § utesluta denne Embetsman, som der nämndes, och i stället införa: "någon annan StatsRådets Ledamot”, för att sålunda bibehålla den förut, vid föredragningen af ministeriela mål, stadgade ordning: att deremot icke ens fråga blifvit väckt, än mindre förslag uppgjordt om ändring af samma grundlagsstadgande i öfrigt, ifrån hvilket någon viss del eller period följaktligen ej heller kunde anses genom Utskottets ofvanberörda förslag skiljd: att detta, af Rikets Ständer utan anmärkning lemnade förslag h vilat, såsom ett Rikets Ständers utlåtande, hvaröfver, på sätt 56 § förmår, först vid påföljde Riksdagen, och då endast med Ja eller Nej kunde beslutas: att, omän, uti KonstitutionsUtskottets vid sistlidna Riksdag gjorda uppgift om detta hvilande utlåtande, blott anfördes de perioder af 11 §, angående hvilka förändring blifvit föreslagen, den sista, oförändradi bibehållna, perioden af samma § dock tillika inhämtades utaf det derjemte anförda grundlagsstadgandet, såsom det dittills var gällande: alt i allt fall icke KonstitutionsUtskottets ornförmälda uppgift, utan resultatet af sjelfva förhandlingarne i detta ämne vid förra Riksdagen utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning, hvilken sålunda utföll, att det hvilande förslaget till ändring ill § af Rikets Ständer antogs: att Rikets Ständers *) Bihang till B. St.