Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wid granskning af berörde uti 1798 ärö Concurs-Sladga sörefkrifne Eds-Formulair, efter hwilket Borgenär sivär: ^Arr dest anmälte fordran, "hwaraf han innehafware warit förr, än Gäldenärs "ansökan, att fä sin egendom afsta honom kunnig "blef, honom sannfärdeligen och ingea annan tillhö - 1678 Den 2- November. "rcr, och p5 salt de iiigifue be-uklingarne urmifa, "tigria en: — Au ho.!, denna fordran hwarken l chegenffap a' ZuUmägtig eller e'ommistio''alr "bcwakgr, eller nnv! mg, rpir recip.ste eller annot ^'dylikt qvuw dcittainma älkommjl, man derföre snl Na penningar eller deras Värde redeligen nrftt. w-l och ruan c. i i smek ber atnar. — Att denna "fordran således hwarken lii! tredje mons försäng "diktad är, eller dlifwtt honom under hchad namn "dek warn mä godt,fjord eller betald; Aswen 'som, erit han icke mer an laglig ränia under nargöl fVen upbnril, beräknat eller under den sor "de summan lnbegr-pit", har ^!ag-tt,shotter fnn?
Grefve Hård, Carl Gustafi I anledning af den utaf Herr Friherre Boije väckta, och af Herr Ehrenborg till ea Bil, till Ridd, o. Ad. Pr. I Afd. g. Den 3 Februarii, del understödde motion om inställande af lagsökningars verkställighet emot gäldenärer till f. d. FilialDisconterne, uti hvilken motion jag äfven instämmer, torde mig tillåtas tillägga några ©rd. Som det icke är för dessa gäldenärer tillåtit, att under den ännu återstående utredningstiden intill den 30 nästkommande September, göra någon omsättning) utan lånen då, lill sitt hela belopp, ovilkorligen skola vara inbetaide eller lagsökning till deras indrifvande anställd, skulle naturligtvis den , såsom säker tillgång för Discontutredningen, påräknade, hos läntagare utestående Summan af nära 900,000 R:dr, inom denna korta tid ur rörelsen indragas. De menliga följderne häraf har Herr Fri? herre Boije utredt och de kunna icke betviflas af någon, sorn icke är alldeles okunnig om den i Landsorterne redan rådande pennin_ gebrist. Någon utväg torde således snart böra vidtagas till förekommande af den fara, som hotar mångå enskilde och medelbarligen äfven det allmänna , genom en sträng tillämpning af det i detta afseende nu gällande stadgande ; men jag vill likväl inte, att Discontutredningens säkerhet skulle äfventyras. Till ändamålets vinraande, med detta vilkor, torde vara nog, om de nu utestående Discontlånen fiogo i t. ex fem terminer inbetalas; om de redan lagsökte gäldenärerne lem<* oades två månaders rådrum, till fullgörande Den 3 Fehruarii, af första afbetalningen, under hvilken tid redan utmätt egendom tjenade till säkerhet; Otti samma tid af två månader finge äfven framgent begagnas af dem, hvilkas lån framdeles förfalla5 och om 6luteligen åt Herrar Fullmägtige i RiksgäldsContoiret uppdrogs att tillse, att der gäldenärer eller löftesmän ansåges icke vederhäftige, sådan säkerhet anskaffades, hvarigenom allt äfventyr af förlust förebyggdes.
Jag får alltså hemställa, att Kongl. Maj:ts förslag till denna § oförändradt antages, eller att, i motsatt fall, Rikets Ständer, med hänsyn till ännu oafgjorda, skogslagstiftningen tillhörande frågor om dispositionen af öfverloppsmarkerna i de norra länen, måtte tillägga ett moment af följande lydelse: »Förklaras sådan öfverloppsmark, som här blifvit nämnd, böra för Kronans räkning bibehållas eller varder den åt enskild man upplåten, gälle hvad här ofvan stadgas.» § 6. Af skäl, som vid § 2 äro anförda, föreslår jag att ordet skadliga också här måtte få utgå och Kongl. Maj:ts förslag oförändradt godkännas. § Genom det tillägg Utskottet gjort uti denna § derom, att räf skall räknas bland de rofdjur, hvilka, uppdrifne på jordegarens egen mark eller, der han fått Bih. till R. St. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utshts Betänkande JH 34. lof att jaga, få förföljas å annans mark, utan dennes tillstånd, äfven om djuret förut ej är såradt, anser jag, så vidt förslaget godkännes, det blifva omöjligt att kontrollera huruvida jagten verkligen sker efter räf eller i afsigt att åtkomma nyt tigt vildt. Jag får derföre hemställa att Rikets Ständer, med ogillande af berörda tillägg, måtte antaga Kongl. Maj:ts förslag. § 10. I öfverensstämmelse med hvad jag anfört vid § 2 och då uti §§ 10 och 11 bestämmelse af tiden för den lofgifna jägten efter olika djurslag utgör hufvudsak, men Utskottet uteslutit just denna ; bestämmelse från § 10, och uppräknat endast några få rofdjursslag, hemställer jag att berörde § mätte erhålla följande; lydelse: Rofdjur, såsom björn, varg, lo, jerf räf, mård, utter, skjäl m. fl. äfvensom bland foglar: örn, berguf, hök, falk och andra dylika måga alla tider af året jagas.
Kan det vara indifferent för våra köpmän och affärsmän , om utfändningen tror, att de grunder för vexclrörelse, som äro erkända öfver hela verlden, äfven der den ringaste grad af civilisation blott inträngt, der dessa grunder, antingen de Deri »4 Maj. hvila på codifierad eller delvis gifven lag eller på blotta handelsbruk , anses nied rätta för så heliga, att en ändring deri, äfven i de mest despotiska stater, är otänkbar? Kan del vara likgiltigt, om i det land, der codificationen i öfrigt gjort sådana framsteg som i Sverige, der vi alltsedan 1671 och sednast 1748 haft en af Konung och II. St. gemensamt ”vedertagen” lagstadga, nu skola medgifva, att utrikes vexelstadgan är ett oeconomiskt ämne, som, beroende på en hastig föredragning i StatsRådet och de rådgifvandes möjligen nog vacklande äsigter, skall kunna förändras t ex. dertill, att skydda Svenskar på utländska mäns bekostnad ? Är icke med detta penndrag all Svenskmanna-credit hos utländning gen förstörd? Eller om några få individer af köpmansclassen likafullt kunna bibehålla credit, efter utländningen må tro, att dessa icke skulle vilja begagna en undantagslag från de commerciella contumerna i allmänhet, skall icke effecten likväl blifva, såsom hittills under perioden af myntlöshet, att endast dessa fä privilegierade skola få tillgodonjuta creditens fördelar? Rättelser i en vexellag, en lag, som skulle kunna sägas vara en civillag för hela den commerciella verlden, emedan alla dess bestämmelser äro af den mest allmänt omfattande patur, böra således ej allenast inskränka sig till att åsyfta öfverensstämmelse nied andra länders lagar, utan bör äfven sättet för lätt' -;rnas åstadkommande vara förknippadt med de former, som gifva begrepp örn den högsta grad af orubblighet till sina grunder. Skulle väl då, i det constitutionella Sverige, der stiftning eller ändring af civillag beror på Köpung och R.
Jag skulle tro, att Utskottet, om det, så fort dess dyrbara tid raedgifver, sysselsätter 6ig med detta göromål, gör deri något bättre, nyttigare och ändamålsenligare, än att stanna vid en lill - Banco-Vlskoltets Memorial Tf.o leri. styrkan, sora, ehvad den på ett eller annat sätt nflöper, ändock förr elier senare måste efterträdas af något Betänkande i sjelfva saken, på hvilket man behöfver använda tid, när en gång utvägen att finna förhinder utom Utskottet icke mera återstår.” Uti denna reservation hafva Herr Friherre Stjernstedt, Herrar Bogeman oell Lagerheim, Herr Biskop af Kullberg, Herr Doctor Engeström, samt Riksdagsfullmäktige Peter åndersson, Brisman och Svanberg instämt; af Herr Helledaij: ”Efter min åsigt är dec för bedömandet af ifrågavarande motion icke erforderligt alt undersöka, huru vida uteblifvet Nådigt Svar å Ständernas underdåniga skrifvelse den 27 sisth October må hafva föranled t uppskof med Riksdagsgöromåiens bringande till slut eller ej. Den opinion, sorn, i afseende härå, kan göra sig gällande, må dertill söka sig eli lämpligare tillfälle. Ilär är endast fråga om lämpligheten af den föreslagna åtgärden, att i underdånighet påminna Kongl. Majit om ett snart delgifvande af Kongl. Majtts Nådiga Svar i anledning af närande skrifvelse. För min del nödgas jag erkänna, att jag finner en slik åtgärd i hög grad oformlig och ingalunda försvarad af våra Grundlager.
Brottens rätta karakteriserande har betecknats såsom den vigtigaste delen af en strafflag, enär det i första rummet är derigenom, som lagen garanterar beståndet af medborgarens heligaste och dyrbaraste rättigheter. Det måste erkännas att det framlagda förslaget härutinnan utmärker sig för en särdeles fullständighet och att man deri omsorgsfullt sökt fylla de brister, som vidlåda gällande lag. Icke något till den allmänna strafflagen hörande ämne synes deri förbigånget; och i följd deraf finnas här straffbestämmelser, hvilka tillförene måst sökas på särskilda ställen i civillagen. Brottens rätta karakterer, deras olika nyanseringar synas med noggrannhet och skärpa angifna; och en påfallande skilnad härutinnan från 1734 års lag röjer sig i den större uppmärksamhet, som blifvit egnad åt uppsåtet och motiverna till en handling, don der blifvit af lagstiftaren stämplad såsom brott. Att straffen härigenom med större noggrannhet kunna afpassas efter graden af gerningsmannens brottslighet och således bättre tillfredsställa fordringarna på rättvisa, är 8 Lag-Utskottets Betänkande No 33. obestridligt. Utskottet har dock härvid icke förbisett don i afseende å de nya strafflagarna ofta gjorda anmärkning, att desamma förutsätta en ny rättegångsordning och mindre trånga bevisningsteorier än de direkta, som äro uppställda i vår nu gällande lag. Men äfven om rigtigheten häraf medgifves, — och till ett närmare yttrande härutinnan återkommer Utskottet framdeles i anledning af en utaf enskild representant väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion angående förändrade bevisningsteorier, — måste dock Utskottet härvid erinra att, ehuru tillförene den åsigt inom representationen blifvit förfäktad, att en förbättring af rättegångsväsendet borde föregå förbättrandet af brottmålslagstiftningeu, den motsatta vägen redan blifvit af den lagstiftande makten i vårt land, liksom flerestädes i främmande länder, beträdd, och att ett fortgående på denna väg nu, för vinnande af en helgjuten brottmålslag, är af omständigheternas kraf betingadt.
Utan att hvarken beskylla mina motståndare för några sophismer eller kalla några lagar orimliga, vågar jag bestrida, att mitt förslag är detsamma som Utsk:ns. I det sednare är all betalningsrätt för utborgadt brännvin fordringsägaren förnekad, då jag deremot lemnat öppet rum för frivilliga öfverenskommelse!' i detta afseende och blott borttagit anspråket på lagens biträde till fordringens utsökande för att förekomma, att crediten ej må för mycket anlitas till brännvins supande. Vill man ändamålet, måste man äfven vilja medlen; och jag kan ej finna annat, än att mitt förslag skulle medföra goda följder. Gr. Horn: Jag anser Hr af Billberghs förslag vara lika mycket som Utskrns stridande emot 16 § Reg.F., som bjuder, att ingen får afliändas något gods utan ransakning och dom. Jag anhåller om den propos., att den ifrågavar. § må helt och hållet uteslutas. Frih. Boye: Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på den besynnerliga strid i rättsbegreppen, som skulle uppstå, om det väl vore tillåtet för börsen och possessionaten att sälja brännvin på credit, men icke för krögare. Jag vidhåller min begäran om propos. på rent afslag. R. o. Ad. beslöt, att den föreslagna 53 § skulle hel och hållen utgå. Dea 29 Januari f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på e. m. kl. 6. 54 §• ■ Hr Peyron: Vid 54 § har jag den anmärkn. att göra, att tillåtelse till hvad som icke är förbjudet ej behöfver särskildt omtalas; och då man ej behöfver särskild tillåtelse att under påstående tåg lemna mat och brännvin åt dem af manskapet, som hos någon blifvit inqvarterade, tager jag jnig friheten föreslå, att denna § helt och hållet borttages, såsom obehöflig. Frih. Boye:
Statsverket genom räntan å erlagde löseskillingen, som borde ställas under Riksgälds-Contorels förvaltning; ey af Erik Norberg från Westerås Län, som ansett grundskalterae böra småningom afskaftas, medelst en årlig minskning af t. ex. 2 procent, hvarigenom de efter 5o år voro försvunne; och har motionären tillika, under anförande, huruledes han, vid jemförelse emellan äldre och nyare j,ordeböcker för Westmanland, funnit, att åtskilliga statsbidrag numera upptagas och måste utgöras annorlunda, än de efter första skatlläggningarne rättligen borde utgå, tillika föreslagit, att, innan förrberörde nedsättning ■vidtager, undersökningar måtte anställas i alla Län, för att utröna, huruvida och hvilka så beskaffade ändringar kunna obehörigen hafva insmygt sig; hvarefter nödig rättelse härutinnan borde lillvägabringas, samt att den förut förordnade Skattejemnknings-Commissionen måtte för detta ändamål åter upplifvas, med föreskrift att så påskynda arbetet, att detsamma före nästa Riksdag må varda fullbordadt; hvarjemte motionären yrkat, att, sedan nämnde Commission föreslagit och Statsmakterne fastställt skatternas sammanslående till vissa få räntepersedlar, desamma alltid må lösas med penningar, ehvad räntan är kronan behållen, eller åt löntagare anslagen; med hvilka framställningar åtskilige af Bonde-Ståndets ledamöter sig förenat; fy af Hans Pehrsson från Gefleborgs Län, som till beredande al'grundaskatternas jemnare fördelning och större enkelhet uti deras utgörande, föreslagit, att, efter det beloppet af hvad Riket gifvit såsom grundskatt i medeltal under 10, i5 a 20 år blifvit beräknade, summan fördelas på Länen, i förhållande till hvad de för samma tid erlagt, och vidare på Häraderne, hemmanen och delarae, samt utsättes. i silfver, efter realisationsgrunden.
Hon hade, utan att verkligt älska honom, dock ägnat sig så helt åt denne man, gjort alla hans intressen till sina och sökt knyta honom till sig med all den innerlighet, som en efter helhet och djup i känslan törstande natur helt naturligt åtrådde i förhållandet till den, som var hennes make och hennes barns far. Och när hon nu såg honom detta oaktadt vända sig ifrån henne och ställa en annan emellan dem, då brusto de konstigt sammanfogade ömhetstrådarna, hennes hjärta sammandrog sig och uteslöt den bild, det genom en viljeansträngning upptagit, och hon blef åter ensam. Hon beslöt att på egen hand skapa en framtid för sig och sin lilla dotter och reste bort från hem och land för att ensam återtaga sitt studielif i utlandet. Reseäfventyr. Ett olycksslag. Sedan tåget lämnat stationen och hon ej längre såg en skymt af de vänner, som följt henne, gaf hon vika för sin hittills våldsamt återhållna sinnesrörelse och brast i häftig gråt. Hon begrät de korta årens lycka, hon begrät den förlorade drömmen om ett fullt och helt samlif med en annan människa, och hon bäfvade vid tanken på den ensamma studiekammaren, som en gång varit hela hennes lif, men som nu ej längre kunde tillfredsställa henne, sedan hon smakat lyckan af att lefva älskad i ett eget hem och i en krets af förstående vänner. Hon försökte trösta sig med tanken på, att hon skulle återtaga sina matematiska studier, att hon skulle skrifva ett arbete, som skulle göra henne ryktbar och kasta glans öfver hennes kön – men det ville icke hjälpa, dessa fröjder syntes henne nu så bleka i jämförelse med den personliga lycka, som under de sista åren varit hennes lifs hela innehåll och mål; tårparoxysmen blef allt häftigare och skakade henne från hufvud till fot. Hon hade ej lagt märke till att en medelålders herre satt midt emot henne i kupén och betraktade henne med deltagande blick. Nej, jag kan inte se er gråta så, utbrast slutligen denne. Jag gissar det är första gången ni reser ensam ut i världen, men, herre gud, ni kommer då väl inte bland människoätare, och en ung flicka som ni kan alltid vara säker på att finna vänner och stöd när hon behöfver det. Sonja såg häpen upp, och hennes tårar stannade tvärt.
Om emellertid man vill tro att vissa af de vidtagne prohibitiva åtgårderne, hafva sin grund mera uti omsorgen att bibehålla sedelmyntets värde, ån i omsorgen 6o Den 5 Maji e. m. för nåringarne, så vet jag ej att i det förra år något ondt, isynnerhet som det icke kan vinnas, utan att de sednares uppkomst befordras, och då man talat om Coursoperationerne, kan jag ej undgå anmärka, att det är första gången jag hört en Regering klandras, derföre att den sökt bibehålla det löpande myntets vårde och gångbarhet. Det år icke mindre ovåntadt, att höra dem som yrka ett liberalt system i våra öfriga handelsförhållanden med fortsatt ifver påstå att förbud, eller betungande Tull-afgifter borde påläggas Finska handeln. Då man yrkar ett sådant systern, visar man uppenbart att man endast har för afsigt att stegra priset på vissa landtmannavaror, och man glömmer att af dessa varor ännu till en stor del ej linnes inora Riket , nödig tillgång, och att hufvudstaden har derut-» af ett oundgängligt behof. Det bör emellertid anmärkas, att igenom de högre Tull-afgffter, hvilka sedan den sednaste tractaten blifvit Finska varor pålagde, hafva våra inhemska landtmannaproducter framför deni erhållit ett ej obetydligt företräde, och detta synes vara den enda oah råtta vågen, hvarigenom vi efter hand skola såttas i tillfälle att umbära tillförseln ifrån Finland. Då nu tiden synes vara så långt framliden, vill jag ej vidare uppehålla Högloflige Ridderskapet och Adeln. Grefve Lowenhjelm, Carl Axel: Flera anmärkningar hafva blifvit gjorda emot Herr Grefve Mörners ifrågavarande Anförande. Höglollige Ridderskapet och Adela lärer dock finna, att Den 5 Maji e, m, 61 större delen af dessa anmärkningar hvila pi en förtydning af Herr Grefven6 ord.
Nu har, sedan Riksg.-afdeln:ns afslag blifvit bekant, en hop handlingar och kartor inkommit, men Stats-Utsk:t ansåg att det borde finnas någon termin, elter livars förlopp Utsk:t icke skulle vara skyldigt alt taga reda på inkommande handlingar. Dessutom hafva dessa handlingar icke blifvit af Vägoch Vattenhyggnads-styrelsen pröfvade, och då Ulsk:t hyllar den åsigt, att det icke bör tillstyrka något så beskaffad! anslag, förr än nämnda styrelse sig yttrat, kan en återrcmiss icke leda till ändring i Utsk:ts beslut. På grund häraf anhåller jag om bifall till punkten, öfverlemnande åt framtiden, om sådana skäl kunna företes, som då förskalTa motionen ett bättre öde. Sedan öfverlliggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Utsk:ls förev:de hemställan, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till densamma, hvarvid svarades många ja jemte några nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren ulföllo med många nej jemte några ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyades samt besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts hemställan bifölls. 51:sta punkten. Gr. Sparre, Erik: Ehuru tacksam för det understöd, Utsk:t för ifrågav:de arbete tillstyrkt, kan jag dock icke annat än ogilla att Utsk:t — som vid alla de förra punkterna, då lånebidrag för dylika företag blifvit tillstyrkta, bestämt summan tdl det af Vägoch Vattenhyggnads-styrelsen föreslagna belopp — vid denna punkt företagit en nedprutning af 15,000 rdr under beronia styrelses förslag.
Dessutom tror jag, att det finnes ännu ett skål emot Herr Friherrens förslag; ty det år både troligt och möjligt, att biand Allmänheten flere skulle finnas, som både i tal och skrift skickligare, ån den indragne Tidningens Författare, skulle direct eller indirect både vilja och kunna uppträda till dess försvar;.trien hnru blir detta möjligt, då Tidningen ej får komma bela den prenumererande Allmänheten tillhanda? Jag finner således ingen anledning*, att, med hänseende till TryckfrihetsLagen, såtta Tidningar i olika cathegori med andra utkommande skrifter.” H varefter Grefve Cronhjelm fortfor; I öfrigt får jag tillägga, att om Ridderskapet och Adeln skulle anse nödvändigt, att andra correctiver antagas för missbruk af skrifter i allmänhet, torde detta ändamål kunna utan opposition mot rålts-grunderne lämpligast vinnas, om det förslag nntages, som jag har anledning förmoda, att Friherre Lagerbjelke i dag ämnar motivera. Friherre haget bjelke, Gujtaj; Jag uppstår icke såsom försvarare af det stadgande, sorn Con* stiDen ji Maji f m. 385 stitutionsUtskottet anser böra från vår Grundlag uteslutas. Jag år ingen vån af undantagslagar. Äfven mig har fordom ålegat skyldigheten af dylikas tillämpning; jag påminner mig att verkställigheten hvarken var lått eller angenäm, samt år öfvertygad, att den Herre, som nu åger samma pligt sig uppdragen, i detta hänseende tanker lika med mig. Rättigheten att discrefionairt indraga Tidningar har alltid förekommit inig betänklig och det ej blott i anseende till Tidningsskrifvares, utan äfven till Statens och det allmännas' interesse. Jag har deruti hvarken funnit den förres ågande-rått nog betryggad, eller de sednfares behof af ga., räntie emot missbruk, tillräckligen uppfylld. Tvärtom hafva många exempel, af lättheten att göra indragnings-rättens tillämpning så godt som illusoiisk, synts mig påkalla mera åndamåls-enliga anstalter.
L i k s o m då, vann hon äfven n u en personlig succés, och publikens varma bifall hälsade henne såväl efter d e m e d medryckande passion framförda kärleks-scenerna som efter de af lidelsefullt hat o c h romai eblodets stolta förakt prägRÄTTELSE. ansett sig härmed b ö r a meddela. äfvensom svart, hvitt o c h kulört Henneberg 16: 45 pr meter — släta, randiga, rutiga, fasonerade, damast etc. (cirka 240 olika kvalitéer o c h 2,000 olika färger, mönster e t c). Siden-Armflres, Monopols, Cristalliques, Moire antique, Duchesse, Princesse, Moscovite, Marcellines, sidentyger till täcken o c h flaggor etc. etc. tulloch portofritt i h e m m e t. — Dubbelt brefporto till Schweiz. SIDEN-FABRIKEN G. &amp; K. Hofleverantör.) Doktor Carl Fritzell. A T E L I E R Grefmagnigatan IQ. Invärtes och barnsjnkdomar. X Hvardagar kl. 10 — V2II, Ä8 — * / &amp; Sönoch hälgdagar kl. 10 — 11. Allm. Allm. Tandläkare Kufoiui&amp;ontot: S j ö q u i s t Drottninggatan 68, c f t o c l l Rot / m, Mynttorget 7 L a r s Aktiebolaget M o n t é n s — » V2 kgtvål kokas i 2 liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsättes under omröring 20 å 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som skölj vattnet hafva 36 å 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. N r 19 Stora Nygatan. — N-r 29 S t Paulsgatan.
LagUtsk. en alldeles mot satt åsigt, och ansåg då att berörde bestyr kunde K. bef:de rättsenlig! åläggas. Den värde Gr. har vidare sagt, att det icke borde åläggas dem såsom ett tvång, men medgifvit att K. befide sjelfvillig! böra fortfarande få utföra dylika bestyr för enskilde. Men då K. be fide kunna, utan olägenhet, biträda några med dessa bestyr, böra de efter min förmening, för att ej gifva rum för misstankan af partiskhet, åläggas att dermed betjena alla. Den ädle Gr. har ytterligare sagt, att promotorialrätten är en sedvänja endast i några län. Men det kan icke vara honom obekant, att promotorialrätten var allmän öfver hela landet tills för 10 å 12 år sedan; då först började några landslnr att neka och sedan några börjat, måste de andra följa exemplet; ty om länsstyrelsen i den ort, der gäldenären bor, vägrar att utföra lagsökningsmål, kan K. befide i det län, der fordringsägaren bor och som mottagit dennes handlingar, ingenting dermed uträtta. Gr. har anfört såsom ett skäl, att en dylik motion som denna vid förra riksdagen väcktes, men då blef afslagen; men detta bör icke kunna anses som något öfvervägande skäl, enär 2:ne riksdagars LagUtsk. förut enhälligt bifallit förslag i enahanda rigtning. En annan talare har börjat sitt yttrande med det förklarande, att han visserligen ansåge förslaget hafva nytta med sig för alla affärsmän, men att man likväl borde betrakta saken ur en mycket högre synpunkt. Dertill får jag svara, att, så vidt jag kan förstå, är den rätta synpunkten, ur hvilken saken bör bedöm mas, just den nytta och den fördel för det allmänna, som den skid - 332 Den 5 Februari. le kunna medföra. Man har särdeles mycket fästat sig dervid, att K. bef:de genom antagandet af det väckta förslaget skulle pä en gång blifva domare och ombud.