Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del tror jag väl icke, att våra Näringar äro i det mäst blomstrande tillstånd, men icke eller, att de äro i det förskräckliga förfall, sorn man här utmålat. Svenska allmogen är känd för noggrannhet i erläggandet af sina skatter, och man har således ingen rätt, atti allmänhet från restantiernas obetydlighet bestämt sluta till Skattebördornes stör - i^4 Den 23 September f. in. re eller mindre tyngd; men då Restantierna utgöra endast \ procent, af hela upphörden tror jag, att man med trygghet kan säga, det ingen nöd är för handen, ehuru äfven jag för min del medgifver, att svårigheter kunna finnas till följd af en icke alltid rättvis och jemn fördelning af Statsbidragen. Herr Hjerta: I afseende å de Lieencer, hvarom jag nyss talade, och dervid jag nämnde Utrikes-Statsministern, får jag upplysa att min mening icke var, att dessa Lieencer blifvit gifna för Haus Excellcnce Herr Grefve af Wetterstedts bord, utan blott att hans namn fanns bland dem, sorn erhållit Licencer, och att jag förmodade, det en sådan förmon äfven kunde användas för hans hord. I alla fall skall jag åtaga mig, alt nästa plenum närmare upplysa saken, och då visa, det dylika Licencer blifvit Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt beviljade år 1824 ellei' 1825. Herr von Hartmansdorff: Jag har ej sagt, att Ministrame äga någon laglig rätt till erhållande af högre löner; men att de af billighet borde få förhöjning. År 1809 var jag ej Riksdagsmyndig, och hade således ingen yttranderätt, hvars begagnande jag här kunde underlåta. Men hade jag då varit Riksdagsman; så skulle jag nu likväl icke söka undvika att på mig taga min an - I Den i3 September f. m. 125 del af de misstag Rikets Ständer då möjligtvis begingo. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag får först nämna, med äfventyr att tadlas för det jag ej instämmer med StatsUtskottet, att löneanslagen blifvit framstälda såsom utgörande löneforökningar.
Skogarnes fredande , om åtgärders vidtagande till; Motioner, rem. till Lagoch Ekonomi-Utskotten, s. 11-70, 1187, 1233. om Kronoi Riket; Kgl. Proposition, rein. tili Statsoch Ekonomi - Utskotten, s. 1182, 12 14* ■—• åverkan, om medel till förekommande af; Motioner, rem. till Lag-Utskottet, s. 12.21, ia38. Skuld, Stats-Verkets, till Banken, förminskad under åren 1819 och 1820, s, 271, 272. Skulder, (jRiksgälds-Contoiretsj), balancerade till den i Jan. 1822, s. 874 - j 1 )• till den 3i Dec. 1819, s. 764 - 7G6. i Utländskt Myntslag, s. 374, 375. i Svenskt Mynt, s. 3^5 - 414* — fordringsmål, om upphörande af Vitén i; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1160. 446 Skuldfordrings-mål, angående ändring af Rättegångs-sättet i; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1208. Domar i, angående verkställighet af mot vädjade; Motion, rem. till Lag - Utskottet, s. 1206. Slagsmål, om ökadt ansvar för, med doldt tillhygge; Motioner, rem. till Lag-Utskottet, s. 1278. Smides-Bevillningen, om nedsättning af; Motion, rem. till Bevilln.-UtskoUet, s. 1179. Snöskottningsskyidigheten, angående hy reglering af; Motion, rem. tili Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, s. 1236. Socken-Magaziner, om inrättande af; Motioner, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. 1286, 1292.
Om det later sig göra, utan att få ett allt för besynnerligt utseende, alt, såsom Hr Silfverstolpe föreslagit, sätta en påskrift på löparen och låta den sedan circulera liff de öfriga Stånden, så har jag ingenting deremot, alldenstund den då blefve fullständig, ehuru formen för densamma ej vore alldeles sä riktig; men om utrymme dertill å papperet saknas, och man således skulle vara nödsakad att vidhäfta ett annat papper, så, med afseende derå att löparen är att betrakta såsom ett hufvaddocument, skulle jag önska att densamme omskrifves. Hr Silfverstolpe: I anledn. af Frih. Cederströms nu afgifna yttrande, anser jag mig höra förklara, att min mening ingalunda varit, att sednare mom. af 56 § skutte i löparen inskrifvas medelst den påskrift, som secret. skulle lemna, ty då detta mom. är alldeles oförändradi såsom del finnes i den tryckta grundlagen, så behöfves ingen afskrift af bemälde §, utan vore det tillräckligt om påskriften innehölle R. o. Ad:s beslut, att uti Exp.- Utsk:s ifrågavar. und. skrifvelse, som till K. M. afgår, äfven sednare mom. af 56 § ordagrant skulle införas, såsom det står i nu gällande grundlag. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, yttrade, att om R. o. Ad. bifölle Exp.Utsk:s nu föredragna mern., borde, enligt H. Ex:s förmenande, sednare delen af 56 § blifva införd i den redan justerade loparen, hvartill utrymme funnes in margine. Sedan detta blifvit verksläldt, ämnade 11.
Utgående från denna synpunkt anser Utskottet följagtligen, att, då med upphäfvande af de många olika lönegrader, sorn hitintills inom Banken funnits, dervarande ordinarie löner blifvit bestämda efter tjenstegraderne, hvilka icke, på sätt Commissariatet uppgifvit, af ålder, utan endast från och med år i83o, varit fyra, böra lönerne vid Riksgälds-Contoiret, hvarest några egentliga tjenstegrader aldrig blifvit fastställda, äfven bestämmas i 4 serskilda grader, dervid lönen i den r:sta alltså skulle komma alt utgöra det för Bankens fleste Commissarier och Banco-Secreteraren stadgade belopp, eller 2000 R:dr; i den a:dra samma belopp, som för Kamererarne oell Cassörerne m. fl. blifvit faststäldt, eller 1,200 R:dr ; i den 3:dje 700 R:dr, eller den för Bankens Bokhållare och Revisorer bestämda lön, och i den 4;de 400 R:dr, eller enahanda lön, som blifvit tillerkänd Contorsskrifvare och Canzlister inom Bancoverket. Dock, som äfven inora Riksgälds-Contoiret en och annan af de tjenstebefattningar , för hvilka samma lönebelopp således skulle komma att bestämmas, onekligen äro, i anseende till gör omå lens vigt och beskaffenhet, mera ansvarsfulla och trägna än de öfrige tjensterne, så anser Utskottet dessutom , att, i likhet med hvad som vid löneregleringen inom Banken jemväl är vordet iagttaget3 Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 449- 13 serskilda arfvoden, utöfver den faststälda lönen, böra innebafvarne af sådana vigtigare och mödosammare befattningar tillerkännas.
Jag återkommer till hvad jag förut yttrat, att Revisorernes åliggande bör vara inskränkt vid att tillse, det medlen blifvit använde under de Titlar, till hvilka de blifvit 164 Den 5 Junii. nnslagne, men ej på hvad sätt de inom hvarje Titel blifvit använde. Jag förenar mig derföre med de Herrar, hvilka bestridt Riksens Ständer rätt till Revision af nu ifrågavarande Cassör, och anhåller, att Betänkandet måtte varda återremitteradt. Grefve Mörner: I anledning af hvad Ilr Påhlman nyss behagat yttra, får jag tillägga, hvad jag förut anfört, att jag bestridt all granskning af Hospitalernes Räkenskaper, icke derföre att sådant skulle i någor måtto vara vådligt, utan derföre att Riksens Ständer, efter min öfvertygelse, dertill icke äga någon rättighet, och jag tror, att det är skadligt för Riksens Ständer sjelfva, att utsträcka deras granskningsrätt längre, än hvad Grundlagens bokstafliga föreskrift och hittills antagit bruk medgifva. Hvad åter angår, att serskildte anslag för helsovården skulle göras, samt att, genom vidtagande förändringar i förvaltningen af Hospitalsmedlen, en ökad tillgång till detta ändamål måhända skulle kunna beredas, så visar detta, att man tror, det öfverskott å dessa medel finnas, hvilka icke blifva använde, men då HospitalsFonden är af den beskaffenhet, att något odisponeradt öfverskott derå svårligen kan uppkomma, och då för hvarje Hospital blifvit gjordt ett visst anslag, hvilket med möda kan af Fondens inkomster fyllas, samt då för förvaltningen af det hela från längre tid tillbaka föreskrifter ärolemnade, hvilka icke utan Kgl. Maj:ts vilja kunna ändras; så kan jag ej finna, att, för det hälsovården möjligen skulle fordra ovanliga anstalter, och tarfva förbättring, man derföre bör Den 5 Junii.
Efter uppgifvande af det kostnads-belopp, 1,524,000 R:dr banko, hvartill anläggningen af oftanämnde 131 mil långa transportled, med denna förändring i den första planen, skulle uppgå, har styrelsen yttrat, att beredandet af* sagde kommunikation vore i högsta grad förtjent af Kongl. Maj:ts uppmärksamhet, samt att styrelsen ansett sig i general-förslaget böra upptaga för densamma ett statsbidrag af 900,000 R:dr banko, hvaraf 350,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet för kanal-anläggningen och 550,000 R:dr såsom lån för jern vägs-byggnad en. I öfverensstämmelse med Vägoch Yattenbyggnads-styrelsens tillstyrkan har Kongl. Maj:t, uti Propositionen om Stats-verkets behof, föreslagit för ifrågavarande kanals och jernbanas anläggning ett anslag af R:dr R:mt 525,000: och ett lån af » 825,000: eller tillsammans Katr Runt 1,350,000: deraf dock, enligt Kongl. Majits yttrade förmodan, endast det såsom lån föreslagna beloppet skulle behöfva utgå under instundande Statsreglerings-period.
För Fredrika Bremer Förbundet och för dess organ » Dagny », som trädde i Tidskrift för Hemmets ställe, är ej här platsen att redogöra. Det kan vara nog nämna, att ej minst de många praktiska företag, som af detta förbund genomförts, hafva skaffat det en för hvarje år stigande anslutning af Sveriges män och kvinnor. Det har sagts om Esseides verksamhet, att den endast åsyftat den s. k. öfverklassens kvinna, men den som studerar Tidskrift för Hemmet skall inse, att denna anmärkning är ogrundad. Bondkvinnans och tjänsteflickans svå- righeter och bekymmer hafva af Esseide i flere uppsatser behjärtats. Allt arbete har af henne ärats. Sophie Leijonhufvud föddes på Helgerum i södra Tjust den 6 juli 1S23. Hennes föräldrar voro öfverstelöjtnanten Erik Knutsson Leijonhufvud och modern Sophie Emerentia. Hoppenstedt. H o n framlefde, den andra i ordningen af fyra syskon, en lycklig barndom på det natursköna Helgerum. Hennes moder hade varit hennes första och enda lärarinna, utom under de tvänne vintrar, som hon tillbragte i en för sin tid god skola i Stockholm. Hennes ungdom förflöt på den af fadern inköpta egendomen Man hem i Östergötland. Hon var tjugufem år, då fadern dog. Modern flyttade då med sina två döttrar till Stockholm, där den äldsta af dem, Sophie, med ifver ägnade sig åt att till vårt språk öfverflytta Dickens, Walter Scotts m. fl. arbeten. Hemmet var musikaliskt och ästetiskt bildadt. Steg för steg vidgades emellertid Sophie Leijonhufvuds uppfattning och ökades hennes intressen. Ar 1869 ingick hon äktenskap med kommendör Axel Adlersparre, en framstående sjö- officer, en varm fosterlandsvän och känd såsom en frisinnad ledamot af andra kammaren under ej mindre än fjorton riksdagar. Det var en personlighet, som i viljekraft ej gaf sin maka. efter, utan väl var den starkare. Gemensamma höga intressen och en innerlig tillgifvenhet gjorde deras äktenskap lyckligt. Det var därför ett hårdt slag för Esseide, då kommendör Adlersparre rycktes bort af döden den 16 juni 1879.
Den stund det bevisas eller erkännes, att detta imellan fyra ögon skett, är ock dermed bevisadt, att förbindelsen var lagligen gällande, ehuru den kunnat blifva overksam i brist af bevis, likasom en förskrifven gäld kan undslippas genom förskrifningens förlorande. Det är, i båda fällen, endast samvetet som kan tvinga till betalningsskyldighetens uppfyllande, icke derföre, att den är blott moralisk, men derföre att den icke är bevislig. Bristen på bevisning, i förevarande fall, skulle ej kunna ligga i annat, än bristande trovärdighet hos gäldenären, när han, såsom omyndig förklarad, erkände skulden. Jag vet icke, på hvad grund den skulle frånkännas honom; och i Kongl. Maj:ts nådiga Dom under rättas jag härom så mycket mindre, som trovärdigheten i sjelfva verket honom icke frånkännes. Att ställas under förmynderskap, är att skiljas från förvaltningen af sin egendom, men icke att i (ifrigt förlora medborgerlig eller mensklig rätt. Och rättigheten att blifva trodd i egna förhållanden lärer väl svårligen kunna frånkännas den, som om andras förhållanden kan lagligen vittna. Galen eller ärelös måste man förklara honom, för att botvilla, hvad lian erkänner om sin förbindelse till en annan; och hvarken galen eller ärelös är han dock förklarad endast dermed, att han är ställd under förmyndare. Det behölde särskildt bevisas; men sådant har i förevarande fall icke kommit i fråga. Det är icke allenast i frågor om den under förmyndare ställdes gäld, som hans vitsord kan påkallas och för rättvisan blifva oumbärligt. Om han sjelf under myndighetstillståndet sålt något af sin egendom och derföre efter något anstånd uppburit betalning, men på denna icke gifvit qvitto; så skulle köpare, sorn vid skeende lagsökning af säljarens förmyndare icke kunde förneka köpet och det anstånd, han njutit, men saknade bevis på den efteråt skedda betalningen, kunna dömas att för andra gången betala, änskönt säljaren erkände, att han fått betalt — ty denne vöre nu mera omyndig och ägde icke vitsord.
Under nästföregående punkt har Utskottet föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig framställning i den syftning, att Statens direkta bidrag till folkskoleväsendet skulle kunna upphöra, och, om detta förslag vinner Rikets Ständers bifall, torde det icke finnas lämpligt att nu för ifrågavarande ändamål uppföra ett nytt anslag, helst Kongl. Majit, enligt hvad Statsråds-protokollct gifver vid handen, redan under innevarande statsregleringsperiod utaf anslaget till folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet anvisat medel till understöd åt “flickoch slöjdskolor11, så att de kommuner, hvilka skulle finnas benägna att inrätta undervisningsanstalter af den beskaffenhet, som motionären åsyftat, icke torde sakna allt tillfälle till erhållande af det understöd af allmänna medel, som kan af Kongl. Majit pröfvas lämpligt. Utskottet hemställer alltså, att Riksdagsfullmägtigen Ola Jönsons förevarande motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, 75:o. Vidare har Kongl. Majit begärt, att alla de för folkskoleväsendets befrämjande å stat uppförda anslag måtte, på det de för samma ändamål afsedda medel må i sin helhet komma folkundervisningen till godo, och, i händelse brist å något af anslagen funnes uppstå, denna skulle kunna fyllas af det möjligen uppkammande öfverskottet å ett annat, med deras sammanlagda belopp få såsom ett särskildt reservationsanslag anses; och får Utskottet till denna nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 76:o.
Ex. hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot denna punkt gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, samt då härvid ropades ja, blandade med åtskilliga flej, förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Ånyo föredrogs StatsUtsk» d. 18 och 21 dennes på hordet lagda utlät. N:o 166, ang:de extra anslag till föremål, tillhörande Ecklesiastik-deparl:tets handläggning. Den 20 Juni e. m. 253 Detta utlåt, företogs punktvis till pröfning; hvarvid 1,2, 3 och 4 punkterne utan diskussion biföllos. Då härefter förekom 5:te punkten, ang:de anslag för Svenska Nyckter hetssällskapet, yttrade: Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag anhåller vördsamt att K. M:s i ämnet afgifna nåd. propos. måtte blifva bifallen. K. M. har nemi. föreslagit, att ett anslag af 1,000 r:dr mätte anvisas att årligen utgå till befordrande af Nykterhetssällskapets verksamhet. Jag har haft tillfredsställelsen att erfara, det detta sällskaps utgifna skrifter -emottagas med begärlighet af allmogen, och jag är öfvertygad, att medlen på ett ändamålsenl. sätt användas. Vigten af Nykterhetssällskapets verksamhet lärer väl ingen betvifla, och jag anhåller således, alt denna punkt måtte återremitteras. Frih. Cederström, Rud.: I Hr Lagerhjelms yttrande instämmer jag. Denne ledamots jemte Lektor Wallmans inom Utsk:s afgifna reservationer innehålla hufvudsakligen de synpunkter hvarutur man enl. mitt omdöme bör betrakta detta ämne. Afven jag har under besök i landsorterne erfarit, att allmogen med upriktigt deltagande läser utkomna skrifter till nykterhetens befrämjande; och jag betviflar icke, att ju ur månget sådant utsädt frö skall upspira välgörande frukter.
Riksdag gjorda Stats.Reglering och Finance.Plan, mätte fastställas, samt desi förslag till bestridande af de utgifter Riksens Ständer under denna Riksdag beflutit; Och blef detta Memorial, under fastställande, i följd af särskild Proposition , intill nästa Riksdag af dm förra Bewillnings Summan 2,500,000 Riksdaler, till alla delar bifalliu Ur supra. Lx ?r»tocollo /u 6. Silfverstolpe. Utdrag af Höglofl. Ridderffapets och AdelnS Protokoll wid Urtima Riksdagen i wrebro den 4 Octob. iZro S. D. §fter förnyadt föredragande af StatsUtffottets, den 2 sistledne October, pä bordet lagda Memorial, i anledning af Konungens Nädiga Proposition, rörande anfläende af em Pen Den 4 October. 237 'Pensions-Fond för blesierade Officerare oH Under Officerare, blef hwad Stats.Utffottet i afseende derpä föreslagit af Ridderffapet och A. deln gilladt och bifallit. Ur supra. Lx ?rotocotll» /U 6. Silfverstolpe. Utdrag af Höglofl. Ridderffapets och Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagen i Orebro -en 4 Octob. 1810. S. D. 8ag-UtffottetS den 2 October pä bordet lagda Memorial i anledning af Riksdagsman, nen Anders Ni lsions frän Carlstads Län motion rörande förändringar i 9. §. 12. Cay. Ärfda Balken, hwilket nu ä nyo föredrogs, blef af Ridderffapet och Adeln bifallit. Ur supra. Lx krotocollo A. 6. Silfverstolpe. Utdrag <rf Protokollet, hältet hos Högwördige Preste ^ Ståndet wid Urtima Riksdagen t Arebro -en 4 October -8lo. S. D. ^)wad Banco Utffottet yttrat, uti desi den 29 Sept. pä bordet lagda utlätande öfwer Herr LZ8 Den 4 October. Herr H. I. Sahlfelts för
Ja! detta låter säga sig; men huruvida en sådan förväntan skulle vittna om någon högre grad af omdöme och förstånd, detta leinnar jag derhän. Utsktt har vidare sagt, att »R. St:r förväntat, att Franska handelslraktaten skulle blifvit underställd R. St:rs pröfning och godkännande, innan de bestämmelser den innehåller blifvit tilllämpade». Mot denna anmärkning nödgas jag med ledsnad erinra, att jag dervid saknar en vigtig omständighet — ja! en synnerligen vigtig omständighet — nemi. öfverensstämmelsen med verkliga förhållandet. Nu är det likväl motsatsen dertill som utgör sanningen. Ty R. St:r, hvilka väl måste betraktas såsom en moralisk personlighet, och derföre såsom beståndande, hafva vid sistlidne riksdag, icke allenast förklarat sig »förvänta», utan de hafva aldeles bestämdt förutsatt, att en traktat med Frankrike före denna riksdag skulle komma till stånd och blifva tillämpad, och de hafva på denna förutsättning grundat sitt beslut vid beräkningen af tullinkomsterna under den nu innevide statsregleringsperioden. Det måste då, enligt mitt begrepp, väcka den högsta förvåning, att Utsk:t nu föreslår R. St:r att afgifva en förklaring, hvarigenom detta alldeles obestridliga faktum skulle förnekas; och jag kan icke föreställa mig, att så beskaffade anmärkningar, som de nu framställda, hvilka måtte hafva tillkommit af förhastande, skulle kunna af R. St:r biträdas. Men jag fattar mycket väl det synbart oförklarliga deruti, att den sak, som utgöt hufvudföremålet för pröfninsen, eller sjelfva traktatens godkännande, kunnat på samma gång klandras och likväl förordas. Detta måste otvifvelaktig!, enligt min uppfattning, förklaras på det sätt, att åtskilliga af dem, som på grund af flerahanda vigtiga skäl icke ansett sig böra förkasta traktaten, hvars gagn i många hänseenden de icke kunna förneka, likväl hysa stora betänkligheter mot den friare handelslagstiftningen i allmänhet, hvaraf denna traktat utgör en mycket moderat tillämpning.
Stats-kontorets embete-förvaltning och redovisning * 4—34. Stats-reglerings-fonden, extra, bilagam litt. E, N:ris ll och 2 ^ ordinarie, bi-/ lagan litt. Bilagan litt. B, N:ris 1 och 2 vid » 11. — inkomster, bilagan litt. D, N:ris 1 och 2 vid * ' 11. —• afkortning ar å » 24. Bilagan litt. - 388 — Kevisians-bfcrättclsen. Utlåtandens-. Statsverkets spanrnål in natura sid. 30—31. — utgifter t 11, 16. Bilagan litt. C. och E. vid * 'H. — öfverskott och brister * 18, 17—18. Bilagan litt. D, N:ris 1; och 2 vid t H. Stipendief onden, Kongl, och Hvitfeldt ska s 230—231. Stockholms allmänna Barnhus * 214—219. 304 — 305. — Garnisons-sjukhus » 105—106. — Elementarskola » 227—228» — Karantåns-kommission, /. d. » 52—53. ■nya 53—54. — Normalskola för vc.vel-un dervisningen r 225—227. 321—322. — slotts betryggande mot eld fara, extra anslag till » 182—183. — slotts brandväsende och yttre lyshållning » 181—182. — slotts byggnadsmedel » 180—181. — stads kronoräkenskaper » 170. undervisningsverks rä kenskaper » 223—225. — Station af Flottan » 116—122. 272. — Veterinär-inrättning » 49—50. Stora Kopparbergs lån, afvittringen derstädes » 174—175. Strömsholms slott >> 188. — stuten « 160—162. Stuteri, Flyinge » 165—166. — Ottenby » 162—164.
Januari aflåtne samt den j5 i denna månad på bordet lagda Memorial, angående åtgärders vidtagande till sjö-lagens öfverseende, blef samma Memorial , i anledning af Herr brickar spar res , Ingemar August, dervid gjorde anmärkningar, till Lag - Utskottet återremitteradt. S. D. E öredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet inkomne samt den 15 i denna månad på bordet lagda Betänkanden, nemi. Prot. Ut Jr. den 17 Fehr. 1818- *si 1:0 Af flen 26 Risti. Januarii, rörande upplifvande af Kongl. Resolutionen på Preste-Ståndets besvär, hvarigenom stadgas, att inga sådane marknader, sorn allenast en dag påstå, må begynnas dagen före eller efter någon Söneller stor Helgedag. <2:0 Af den 29 sisth Januarii i anledning af yrkad rättighet för Städernes Magistrater att få utfärda Rese-pass. 3.-0 Af flen 2 ö sisth Januarii, i anledning af väckte frågor och gjorde förslag om ändring och inskränkning i Krono-Brefbäringen. 4:0 Af den 4 i denna månad , i anledning af väckt fråga om ett skyndesaint kringspridande af de för landtbruket ny ttige Redska per, sorn genom Kongl. iLandibruks-Akademiens försorg i Stockholm blifvit förfärdigade efter inkomne Engelske modeller. r,:o Al den 4 i denna månad, i anledning af väckt fråga om förbud för Städernas Borgerskap att med sine till afsalu hållande varor och effecter besöka fri-marknader pil landet utom de districk, som fordom, innan de enskildte tnarknaderne aflystes , varit Städerne tillagde. 6:0 Af den 4 i denna månad, i anledning af inkomne Memorial otn anstalters vidtagande till förmån för visse fabriker och pappprs-bruken. 7:0
I afseende på 2:dra §:n, som har omedelbart sammanhang med den l:sla, vill jag blott erinra, alt de utvidgningar af undantagsskyldigheten att föra bok, som Utsk. föreslagit, förändra ingenting i afseende på sjelfva grundsatsen, och innehålla ingenting, som icke jag för min del anser mig kunna tillstyrka; till följe hvaraf jag vördsamt anhåller att §:n måtte antagas, sådan den af Utsk. är föreslagen. Propos. lill bifall å Utsk:s i afseende på förevande § afgifna förslag blef härefter framställd och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. § 3. Bifölls. § 4. Sedan Hr Gr. o. Landtm, tillkännagifvil, att i fråga om denna §, som blifvit bifallen af Presteoch BondeSt:n, BorgareSt. beslutat godkänna §:n, med den förändring, att efter ordet ”endosserade” tillädes: ”de borgensförbindelser, som blifvit ingångne”; yttrade Den 3 November f. m. 249 Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Dä Belänk. i hufvndsaken blifvit bifallet, har jag icke aklat nödigt, alt emot detsamma göra de anmårknsr, hvartill jag eljest skulle kunna finna mig befogad, men hvad denna § beträffar, så, då jag anser det af BorgareSt. fattade beslut, att efter ordet ”endosserade” inflika ”de borgensförbindelser, sorn blifvit ingångne”, vara riktigt och klokt, anhåller jag att R. o. Ad. i detta afseende mätte fatta enahanda beslut. Gr. Sparre, Erik: