Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ä/ycyiar/Zf/emyaZ d Zcn/Z/yen .ydn^/Zava./ZecZea/J/^ J1/////ZI/Z /,//// 43r////j‘Z/y‘/ j777////J/r'//, fv/isiZi&c/i. ZZZirZirre Z/6scys//d6arcd7//A//ss/-/y nuZnader.J Z////////*/Zr/////', /&/-■ f/ZZZ/' a/ZcraZ-nad eny/rd Zd/n/iaZZZZZZn^/Z. d/ys/Z/^nn// ZArr/dZ^ lundé i madra, cdaidcznZenr^dZenjZeyier nn/u/d///rir af ZZddfZd-f/yy/c/Zffff c/Zr1f/t/ZtdZfsf0/. *.//. 7zd74b//tdSdZZ0:/’s/£yd/ '<stäcrsomna i/dnZr ay/ZddeZyA/./iyarJZZZZ e/Ar Zf/Adde ^ d JM drc/a&eZt Zenora/''66 sTZ/ztZycifaa Z,/ZZZZ 77/ . ■/ws//s7c7/oai,aAV76ay?de./ne7fr/ZZo/Z' /6jZT/Zstz/Zad/Z/Ysy/?///1 /dd t/reZr .rfuZ/Zj {*/AZe£'0c&-t/fä?’&’niea?rtätZeK, e/7crfytrec'd#aeZ6/nei1faZf/19t Z/ZJj/nY/A ,r ,/ //Afl/ey^ld/’ n/Z/ajvdsa/’jyA?fZd////y/7ZZ£//f'Z‘ nod 66///YfdZay/Z/- ». 44 43zÅ7d ZZeSYfj/j/yf jdZaZZa/r Zr/Zz/y synd dZZn /ZfZu /76j. „ /ftz&Årszf ey/id 4)bdZ/Z//3/dZ/fcd Z/Z/ „ , sZZaZAzdZZ7/Z'Z//d: //////Z/y 777/ -r J/z/M/ztzzr/jj 4//r/4 Arad/ j/ieece / rcr/dc// A/Alwrnf/Zc.
Utskottet har på förhand besvarat anmärkningen att skjutsniilgs-bördan blifvit tagen i betraktande vid köp af jorden och vid bestämmandet af dess värde. Utskottet har angifvit det praktiska skäl. som afhållit Utskottet att, till antagande i dess fulla utsträckning, föreslå den eljest visserligen af rättvisa och billighet understödda grundsats, att den resande alltid bör fullt betala hvad skjutsen kostar, och reformen sålunda genomföras; och Utskottet har framdragit de svåra betänkligheter, som möta mot antagande af Kommitterades förslag att förpligta de skjutsnings-skyldige hemman, hvilka hittills icke^varit till skjuts indelade, att hädanefter medelst kontanta bidrag deltaga i entreprenaden till öfrige skjutsnings-skyldiges lättande från denna börda. De skäl, Utskottet anfört, hafva, sä vidt diskussions-protokollen gifva vid handen, ej blifvit till vederläggning upptagne af de talare, som inom Riks-Stånden Statssamt Allm. Besv.- och JEkon.-Dtskottets Betänkande N:o 23, 5 påyrkat' nu omförmälde satser. Utskottet hänvisar alltså till dessa skäl. och ingår ej nu i ny pröfning af samma satser. Utskottet går nu att. med tillämpning af hvad Utskottet redan, i anledning af punkten a. i Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse anfört, och med den ledning diskussionen inom Riks-Stånden lenmat. föreslå det sätt, hvarpå, efter dessa grunder, skjutsnings-besvärets ordnande torde böra ega rum. Utskottet har härvid trott sig böra söka en sådan utväg, som, jemte det densamma beredde ett ändamålsenligt användande af de uppoffringar. Statsverket kunde vara hugadt göra till de skjutsskyldiges lättande, tillika röjde vägen för en framdeles möjlig utsträckning af dessa lättnader.
Aldrig, aldrig. Det är omständigheterna, som fört oss tillhopa – det fans alla förutsättningar. Men om utvecklingens lag skulle skilja oss åt, då får icke du klaga, och icke jag. Må den ene respektera ärligheten i den andres sträfvan, äfven om deras vägar skulle skiljas! Jag drog dig till mig, ty sjelfmant hade du aldrig kommit, och jag gjorde det med full afsigt. Jag ville visa dig, hvad en qvinlig kamrat kan vara värd, och på så sätt visa dig, af hvilken vigt qvinnofrågan är. Du hade ju den på ditt program och ville strida för vår likställighet med er. Men du skulle ha gjort det så, som man strider för en teori – med abstraktionens vapen. Nu måste det bli annat. Nu skall det komma lif och kraft i framställningen, ty nu vet du, att du icke bygt på ett uppkonstrueradt system utan på lifvet sjelft. På egna iakttagelser, egna känslor och stämningar. På verkliga, lifsvarma intryck. Det är detta, jag velat gifva dig: vissheten att först då de två (mannen och qvinnan) gå upp i samma sträfvan, skall arbetet bli så fullfärdigt, som naturen ville, att först då utvecklar själslifvet alla möjligheter. Och sedan jag lyckats gifva dig denna visshet, sedan må du gå, hvart du vill och när du vill. Icke med ett ord skall jag hålla dig qvar – om du kan gå; ty saken är allt och jag är intet. Men – jag vet hur svår min plats blir att fylla. Det kan låta egenkärt (betyder ingenting!) men jag känner qvinnorna. Ett eko finner du lätt, men en sjelfständigt utvecklad personlighet, som vid anslaget ger samma ton? Du är således fri. Men icke allenast du, utan äfven jag. Märk väl: icke heller jag lofvar någon »evighet». Måhända kan jag glida undan förr än du tror, derom vet jag ingenting. Du ler? Men du skall veta, att denna ohyggliga sjukdom hänger alltjemt öfver mitt hufvud som ett Damokles-svärd. Ena timman kan jag vara frisk och kry, i den nästa kan jag känna feberrysningar och domen vara fäld. Icke död.
M. måtte vid nästa riksdag aflåta nådig propos. ang:de det sätt, hvarpå de göromål, som hittills ålegat Bergs-co!l:m, hädanefter böra bestridas.’’ Skulle någon ledamot, som med mig är ense Den 16 November e. m. 85 i sjelfva saken, vilja göra någon rättelse i uttrycken, har jag ingenting deremot. Iir Frih. o. Landtm, yttrade, att, då Frih. Hamilton afstått från sin begäran om bifall till Utsk:s betänk., R. o. Ad. torde finna, alt den propos., som först borde göras, vore den, som närmast instämde med Ulsk:s förslag. Hr Westfelt, Nils, anhöll om propos. till bifall å XJtsk:s förslag. I anledn. häraf hemställde HrFrih. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrs utlåt. Ropades starka nej, blandade med några ja. Hr Landtm, hemställde derefter, om. R. o. Ad. behagade bifalla följande med Utsk:s förslag närmast öfverensstämmande mening: Som R. St. förmena att de ärender, som nu bandläggas af Bergs-colhm, skulle på ett enklare och mindre kostsamt sätt kunna förvaltas; så anhålla R. St. i underd., att K. M. måtte vid nästa riksdag aflåta nåd. propos. om collegii indragning och det sätt, hvarpå de göromål, som hittills ålegat Bergs-colhm, hädanefter böra handhafvas. Bifölls. Frih. Hamilton: Som detta förslag lill ordalydelsen ur något olika med Utsk:s betänk., som är. antaget af BondeSt. och jag icke känner hvad beslut de öfriga Stånden fattat; anhålier jag om propos., huruvida R. o. Ad. medgifver en inbjudning till MedStånden att förena sig uti R. o. Ad:s beslut. Uppå derefter framställd propos. biföll R. o. Ad., att en sådan inbjudning, som Frih.
— När man härifrån afdrager kostnaden —• 83,4^0: 16. Uppkommer på Lyriska Scenen en behållning af Af denna behållning aflönas Förste och Andre Directeuren, Kamererare, Secreterare och åtskillige andra Embetsmän, hvilkas aflöning utgör den icke obetydliga summan af omkring 14,000 R:dr, hvadan i alla fall blir ett öfverskott af nära 9000 R:dr; oberäknadt, att till Galaoch Frispektakel stundom anslås en serskild summa, såso?n händelsen varit 1826 vid Hertigens af Skåne födelse. Häraf synes klart, att stora Operan kan bära sig, äfven med ett mindre understöd Den 22 Junii e. m. än hvad den för närvarande erhåller, och att den åtminstone alldeles icke behöfver den Dramatiska Scenen till sitt biträde. Kär nu, såsom jag hoppas, det är fulleligen bevist, genom räkenskaper, dem hvar och en äger tillfälle att granska i Kongl. KammarRätten, att vår nuvarande Lyriska Scen, stora Operan, kan bibehållas i all sin glans, och ef ter en större mera lysande scala_, utan några vidare bidrag af Staten, än hvad den för närvarande eger — utan att någon dervid tjenstgörande Individ mister det ringaste af sina inkomster, och — utan att det allmänna går miste om deri oundvikliga nödvändighet att ega ett sådant Spektakel; sä måtte väl Utskottet finna, att Stora Operan genom enskilde Theatrars tilllåtande ingen ting äfventyrar. Men jag vill än yttermera upptaga ett inkast, som inom Utskottet varit under öfverläggning, och hvilket Utskottet trott sig hafva uttrjmkt, i sitt Betänkande, ehuru kanske icke fattligt för hvar och en, det nemligen: att enskilde Theatrar slutligen skulle gå in pä Lyriska Scenens gebit, det vill säga, sjelfve kunna gifva stora Operor, och derigenom väsendtligen åstadkomma den Kongl:s upplösning. Ehuru det icke är troligt eller ens tänkbart, att en enskild Tlieater någonsin skall kunna göra sådana uppoffringar och speculationer, som fordra tunnor guld i förlag, är äfven detta inkast lätt besvaradt.
Såsom exempel får jag anföra, att 1819 då Underhuset i Eogland formerade én hemlig Comité, för att undersöka öm det geck an, att indraga tre millioner af sedelstocken, var COmitén ej nöjd med de upplysniugar den kunde erhålla af sine egne ledamöter, utan kallade inför sig de betydeligaste Banquieref, Och gjorde afseende på deras yttranden. Friherre CederJlröni: Det är endast i an-. lédnirig af ert åniiiarknidg Ilert Thänl fram - fotn i-8 Augusti /. m. stållf, rörande den grundsatts jag skulle hafva yttrat, om rättighet till fri utförsel af alla slagg producter, sorn jag anhåller få anföra ett par ord. Något sådant har ej varit min afsigt att yttra, och har jag icke eller yttrat, ty så länge man ej kan tå ett totalt upphäfvande af alla de Författningar, som hindra utoch införsel uti andra länder, och en fri handel, så lärer sådant icke kunna stå tillsammans med Sunda förhållanden. Men jag tror, att vid uppgörande af en tulltaxa , man icke på höft bör lägga höga afgifter pä den ena, och låga på den andra varan, utan de böra vara i öfverenstämmelse mnd det qvantum, som erfordras för landets behof, ehvad dessa varor inom landet produceras, ehuru af till erforderligt qvantum eller godhet, eller de aldeles icke inotn landet produceras. Det är på sidane grunder taxan bör uppgöras, hvartill fordras en mängd af kunskapir uti detaillerne, som ej af Riksens Ständer enskildt kunna ägas, utan böra begäras af personer, som med handel haft befattning, och kunna lemna upplysningar derom. Friherre Tolly Gu/Inf: Det är i anledning af hvad som blifvit yttradt, om vedbehofvet i Skåne, som jag ber att några ögonblick få uppehålla Ridderskapet och Adeln. Derefter uppläste Friherre Toll följande: (Se Bilagan N:o 2.) Hvarefter Friherre Toll munteligen til - Den i| Augusti f. m, t®5 lade:
Visserligen har priset på skogseffekter betydligt stigit och tyder, ehuru dryga arbetslöner och transportkostnader dertill bidraga, på aftagande skogstillgång, men denna skall dock icke öfvergå till skogsbrist, i händelse vederbörandes bemödanden att bereda allmännare insteg åt en rationell skogshushållning lyckas. För befordrande af detta syftemål arbetar dels Hushållningssällskapet, som genom ledamöter i Häradsgillena söker sprida kring Länets särskilda orter kännedomen om en ordnad hushållnings företräden och sättet för dess åstadkommande. I enlighet med de upplysningar, Öfverjägmästare!! på begäran lemnat, dels ock Jägeristaten, som, vid de årligen å kronooch allmänningsskogarne skeende afverkningarne och skogssådderne, lemnar tillträde och undervisning åt dem af allmogen, som önska praktiskt inhemta kännedom om den ordnade skogsskötselns detaljer, hvaraf dock hittills endast några få begagnat sig. Ett år 1852 väckt förslag om associationer distriktvis af mindre skogsägare, till åstadkommande af en reglerad hushållning under uppsigt af gemensamt aflönade skogsförvaltare, mötte motstånd och förföll eller hvilar till framtida upptagande. Svedjande har numera öfverallt nftagit och brukas egentligen endast inom bergslagerna. Skogseld af någon betydenhet har under den tid berättelsen omfattar icke inträffat. 19 I sammanhang härmed torde böra nämnas att bränntorf börjat upptagas pä några ställen och visat sig användbar jemväl vid jerntillverkning. Vid Boo egendom har en af f. d. General-Postdirektören m. m. Friherre Hamilton från Hannover inkallad torfskärare lemnat undervisning i sin handtering. Detta om skogarnes skötsel i Länet, om de framsteg den gjort och de åtgärder, som för densammas upphjelpande och förbättrande blifvit vidtagna.
Kasserade leveranser, förändrade modeller och dylikt hade härtill varit de verksammaste orsakerne, samt haft till följder, dels att den enhet, som i ett lands väpnade styrkas beväring alltid vöre att eftersträfva, icke kunnat'uppnås, dels ock att hinder städse förefunnits och förefunnos, för att i afseende på bevärings-persedlarnes tidsenlighet draga fördel af andra länders erfarenhet och uppfinningar. Af sådane skäl har motionären yrkat, att Rikets nu församlade Ständer måtte för sin del besluta, att Kronan skall öfvertaga skyldigheten att tili den indglta ryttaren anskaffa och underhålla bevärings-persedlar, såsom sabel och pi - 16 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JVe 46. stoler eller de andra vapen, som möjligtvis framdeles kunna för honom anses erforderliga. 5:o af Riksdags-fullmäktige Efraim Larsson från Elfsborgs län och Måns Pehrsson från Malmöhus län, hvilka uti särskilda motioner yrkat, att rusthåliarne i riket måtte, i likhet med rotehållarne, befrias från skyldigheten att bekosta manskapets exercis, gevär och öfriga vapen, samt att denna befrielse för rusthåliarne bör ega rum ehvad manskapet är afsutet eller icke; och 6:o. Af Riksdags-fullmäktigen Johannes Holm från Jönköpings län, med hvilken de öfrige Riksdags-fullmäktige från Småland sig förenat, nemligen Daniel Danielsson, Peller Jönsson, Johannes Larsson, Nils Svensson, Anders Medin, Anders Andersson, Bengt Nilsson och Gustaf Johansson, hvilka erinrat, hurusom Småland — den fattigaste och mest ofruktbara af alla Sveriges sydligare provinser, — varit i snart sagdt 200 år tryckt af ett rustningsoch roterings-väsende, sådant att detsamma, tillämpadt på rikets mest lyckligt lottade landskaper, tvifvelsutan skulle jemväl der gifva anledning till klagomål.
Apothekare-societeten beviljade och år 1862 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån å Femtiotusen Riksdaler för uppförande af en byggnad åt Farmaceutiska institutet bör före slutet af hvarje år till Riksgälds-kontoret inbetalas Fem procent å lånets ursprungliga belopp; af hvilka bein procent räntan lör det obetalda lånekapitalet kominer att beräknas efter Fira procent årligen och det öfverskjutande beloppet att såsom kapital-afbetalning afgå å lånesumnran, intilldess densamma blifvit till fullo återbetald. Bih. lill, It. St. O STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1863. Stata-Ulskottet» Memorial 201. Ank. till Memorial, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptionstidens slut hos Riksgälds-kontorel företedda RiksgäldsseAlar. (R A.) Sedan Rikets nu församlade Ständer, genom bifall till Stats-Utskottets under N:<> 4.! afgifna Utlåtande, i anledning af väckta frågor otn inlösen af flera, inom den derför stadgade preskriptionstiden, till invexling hos Riksgälds-kontoret. icke företedda Riksgälds-sedlar. inedgifvit att de i detta Utlåtande »mförmälda sedlar linge af Riksgälds-kontorets medel inlösas, hafva Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, uti skrifvelse den Usta innevarande månad, till Utskottet öfverlemna! !) st. andra, jemväl under riksdagens lopp till Kontoret ingifna, dylika sedlar å ett sammanräknad t belopp af 29 R:dr 1(1 sk., hvilka sedlar vid granskning, verkställd af Riksgäldskontorets kommissariat, befunnits rigtiga och följaktligen mäst af detta verk inlösas, såvida desamma inom den i Kongl. Kungörelsen den 14 Februari 1835 för Riksgäldssedlarnes invexling bestämda tid, blifvit derstädes företedda.
Det var klart som dagen att just den elegans, som detta oemotståndliga plagg förlänade hela hennes varelse, så hade förvirrat grefven, att han alldeles fallit ur sin vanliga rol, hvilken till och med icke under hela aftonen kommit riktigt i gång. ”Åh nej, barn, i det fallet är du för blygsam!” menade mamma, som fick en liten vink om dotterns tanke. ”Jag håller visst troligt att han förvånades öfver att finna dig klädd så här som en verklig dam; men nog var det din egen person som åstadkom den rätta brytningen i hans hjertas malm.” Blenda nickade. ”Hvad han är själfull och glädtig, den ädle grefven, och det under alla dessa hemliga trakasserier med den andryga familjen – ja, jag säger att han är verkligen exemplarisk, som i sitt bryderi kan vara så oförlikneligt älskvärd!” För att få utgjuta sig i beröm öfver sin blifvande måg, försmådde fru Emerentia ej tautologien, och Blenda var icke hågad att förebrå mamma detta fel. ”Ack, han kan nog vara ännu älskvärdare!” suckade hon vid minnet af aftonens första scen ”Men hvilka förslag kunde han hafva för dessa två dagar? Han skulle underrätta oss derom i morgon, sade han, då han förvissar sig om min helsa.” ”Kors – hvem ringer så sent?” ”Är madam gången?” Madam var icke gången. Tvertom fick man snart höra hennes röst i ett beständigt stigande utropa: ”Gud bevara åh, gud bevara mig!” ”Hvad kommer åt menniskan?” sade fru Emerentia, och skyndade mot dörren. Men denna öppnades nu utifrån, och mor och dotter slogo begge tillsammans sina händer, då en stor låda och en dito ask inskötos af madam, som på samma gång tillkännagaf att budet, hvilket redan aflägsnat sig, blifvit skickat från lärftskramhandlaren. ”Från Patrik!” Blenda kastade en strålande, lätt begriplig blick på sin mor. Fru Emerentias ögon tycktes svara: ”Alldeles, du lilla, jag inser nog också hvem som här spelar kusin Patrik, då han ej längre kan eller, rättare, vågar spela kusin Johan.”
Svenska folket, från urminnes tider ett sjelfständigt folk, skall, upplyst och öfvertygadt om hvad denna sjelfständighets upprätthållande fordrar, villigt underkasta sig de uppoffringar, som i närvarande tid stridskrafternas styrka och stora utveckling samt stridsmedlens utomordentliga förbättring oundvikligen kräfva. Detta är den hufvudtanke, som Landförsvarskomitén lagt till grund för ordnandet af Sverges försvarsväsende. Ett folk kan icke vara sjelfständigt för godt pris. Det har aldrig kunnat det. Men i våra dagar, då samhällets inre ändamål: slägtets förädling, upplysning, vård och förkofran, fordra kostnader, förr till större delen okända, — i våra dagar blir derigenom sjelfständighetens upprätthållande kännbarare än förr. Detta gäller för alla stater. Men för de mindre tillkommer det ofördelaktiga, att försvarsanstalterna för dem måste blifva dyrare, det vill säga erfordra mera manskap och penningar, i förhållande till folkmängden och nationalförmögenheten, än för de större staterna. Detta härrör för det första af det naturliga skäl, att, om en mäktigare stat anfaller en svagare, nedsätter han icke sin stridsstyrka till lika belopp med den svagares, utan han vinner öfverlägsenhet öfver honom, oaktadt han icke dertill behöfver använda så stor styrka, som förhållandet mellan bådas folkmängd angifver, och hvilket han visserligen i de flesta fall icke heller skulle kunna. Med andra ord, en svagare stat måste, för att ej blifva alltför underlägsen, använda betydligt större kraft emot den mäktigare, än den som motsvaras af förhållandet mellan hans och den mäktigares folkmängd. Om en anfallen stat har femton gånger mindre folkmängd än en anfallande, måste hans stridsmedel, både de lefvande och de materiela, vara mycket betydligare än en femtondedel af dennes, d. v. s. hans uppoffringar blifva vida större än dennes. — Men härtill kommer, att försvarsanstalterna, liksom i allmänhet allt statsbestyr, måste för en mindre förmögen stat alltid blifva dyrare än för en rik.
Man har icke ansedt omöjligt att om alla de medel sam* manslogos som nu äro använde till särskildte mindre undervisningsanstallter för ofvanuppnämnde tjensteverk, och som alla mer eller mindre nu mäste vidkännas olägenheten af bristande sammanhang med Rikets allmänna läroanstallter, skulle kanjke dermed, utan serdeles tillökt kostnad kunna åstadkommas, ett stort Den 6 Martil, pph allmänt centralverk, som genom sin förenade kraft skulle kunna bringa undervisningen till en vida högre grad än af de nu isolerade, så mycket af tillfällig vilja och förmåga hos deras ledare, beroende särskildfe läroaostalterne kan väntas. Att närmare här utreda desse ämnen medgifver icke rummet och tiden, men de hafva inför Hans Kongl. Höghet Kronprinsen blifvit discuterade, och Hans Kongl. Höghet som med nådig omtanka för allt sorn kan befordra Fäderneslandets väl, sjelf förenar så ovanligt säkert omdöme och så sällsynte insigter i de strängare vetenskaperne, har täckts deröfver höra flere, både embetsman och lärde och några steg halva blifvit vidtagne till idéens närmare utarbetande. Resultatet häraf har blifvit att tankan ej blifvit ogillad, men ansedd af den beskaffenhet att den fordrade mycken mognad, mycken tid att i allt sitt sammanhang med öfrige Statsoch Uppfostringsförhållanden betraktas, och framför allt mycken öfverläggning för att ej brådstörtadt rubba hvad man egde, innan man med full säkerhet visste hvad man satte i stället; en försigtighet i synnerhet nödig i penningefattige länder, der man ej har råd att göra försök sorn kunna misslyckas. För egen del får jag tillägga, att de flere anföranden jag vid denna Riksdag hört göras om allmänna uppfostran, öfvertygat mig att man i allmänhet är böjd att leda den till mera sammanhang nied det practiska borgerliga lifvet, en tanke som torde vara en följd af vår fortgående constitutionella utbildning, men hvilken, 618 Den 6 Mar t ii, kanske fordrar någon tid att mogna och genom publikt bearbetande erhålla en bestämd och säker rigtning.
I fråga om medel till bestridanda af omförmälda utbetalningar hade Kongl. Maji», enär Handelsoch Sjöfarts-fondens tillgångar medgåfvo att intill nästa stats - 12 Stats-UtsJcotkts Utlåtande N:o 166. regleringsperiods slut från denna fond verkställa dessa till beloppet mindre betydliga betalningar, uppgående lill, förutom ränta, 21,744 Francs eiler omkring 15,600 R:dr R:mt årligen, icke funnit nödigt att nu af Rikets Ständer för sådant ändamål äska beviljandet af särskildt anslag; men då, i händelse omständigheterna, emot hvad nu syntes antagligt, icke skulle tillåta utgiftens fortfarande anvisande å berörda fond, andra tillgångar framdeles måste anslåa, har Kongl. Maj:t, med tillkännagifvande att Kongl. Majit, under förbehåll af Rikets Ständers bifall, å ifrågavarande traktater meddelat Sin ratifikation, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer, ali genom deras godkännande bekräfta de förbindelser i afseende å betalning till Belgien af Sveriges bidrag tili Schelde-tullens aflösning, som Kongl. Majit genom samma traktater Sig och riket ikläd!. Stats-Utskottet har förehaft detta ärende; och, ehuru Utskottet väl finner att, på sätt här ofvan blifvit visadt, hvarken den emellan Belgien och Nederländerna den 19 April 1839 ingångna traktat kan hafva medfört förpligtelse för Sverige att erlägga den, sjöfarten på Scheiden, utan Sveriges samtycke, pålagda tull, eller Sverige förty hafva förbindelse alt uti aflösningen af nämnde tull deltaga; likväl och emedan de förmåner, som genom den med Belgien ingångna handels-traktat blifvit åt rikets handel och sjöfart beredda genom afskaflande al tonnage-afgifter i de belgiska hamnarna, nedsättning af lotsafgifterna i Belgien och på Schelde, af de lokala sjöfartsafgifterna i Antwerpen samt uti införseltullarne äfvensom på annat sätt, mer än ersätta den uppoffring, sorn från Sveriges sida fordrats till tullens aflösning, tvekar således Utskottet icke att föreslå Rikets Ständer att, på sätt Kongl. Majit äskat, godkänna de förbindelser Kong!.