Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagförändringar till minskande af kostnader och besvär för rätt-sökande yid Rättegångars utförande. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade jnlemnat ett så lydande Memorial: (Se Bilagan N:o 2.) Herr Grefven och LandtMarskalken frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra, i anledning af de Pen lo Maji f, m, utaf Grefve Gyllenborg, dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Föredrogos å nyo och biföllos följande från nedannämnde Utskott inkonme samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkanden; Från Lag Utskottet: Äf den i4 siftledne April: N:o 46* I anledning af väckt fråga, om upplifvaride af Kongl. Senatens Bref den a3 November 1708. Af den 19 siftledne April: s N:o 47. Angående skyldighet för Håradshöfdingarne att vid hvarje Tings-slut meddela Presterskapet HäradsRåttens beslut angående dem som för begångna förbrytelser blifvit tilltalade och sakfåilde, eller under framtiden ställde, jemte Saköres-långds Extracter öfver de, Kyrkan och de fattige, tilldömde böter. Från Allmänna Besvärs~ och OeconomieUtskottet. Af den 12 sistl. April: Angående KronoTionde-Spanne-. målens utgörande till Stockholms och Malmö Barnhus.' Den 15 Maji e. m. Företogs till pröfning Allmänna BesVårsoch OeconomieUtskottets den i4 sistledne April under N;o afgifne samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande , i an-» ledning af väckte frågor, örn låmpeligaste tiden för tjenstehjon flyttning. Friherre Rudbeck, Alexander 3 anförde 6krifteligen: (Se Bilagan N:o 5). Grefve von Platen, Ballzar Bogislaus:
I allmänhet taget, voro alla under sednare tider reglerade åbo-r,ätter, och dessa utgjorde de flesta, belagde med så hög ränta, som med billigt afseende å åboernes och hemmanens bestånd kunde anses förenligt. Afkastningen af Akademiens hemman hade jemväl i sednare tider varit i jemnt stigande, så att, då Akademiens hemmansräntor och anslagna kronotionde år 1812 icke uppgingo till högre belopp än 7,789 tunnor spanmål, de samma år 1851 stigit till 9,120 tunnor. Härmed ville konsistorium dock icke hafva sagt, att det nuvarande förvaltningssättet af Akademiens jordegendom vore det bästa möjliga, utan hade under sednaste tiotal af år inom konsistorium förslag varit å bane till rätt 28 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 301. genomgripande förändringar, ehuru de voro af den omfattande natur och fordrade för sin mognad så många speciela undersökningar, att ett förslag icke läte sig så skyndsamt uppgöras och godkännas. Akademiens förluster på dess vidsträckta spanmålshandel hade hittills icke varit särdeles betydliga, helst konsistorium hade grundad förhoppning, att Akademien till fullo skulle utbekomma dess ofvanberörde fordran i Ryttmästaren Hammarskölds konkurs, å hvilken fordran, vid ingången af detta år, återstode obetalde 14,452 R:dr 1 sk. 10 rst., till gäldande hvaraf Akademien, oberoende af konkurs-tillgångarne, egde säkerhet, förmedelst en i konkurs-rättegången anmäld och till Akademien såsom hypothek af gäldenären öfverlåten skuldförbindelse å större summa än Akademiens ursprungliga fordrings-belopp. Konsistorium ansåge likväl, lika med Revisorerne, ifrågavarande spanmålshandel alltför äfventyrlig och medgåfve, att det i flera fall berott på en lycklig slump, att Akademien icke lidit flere förluster, än den verkligen gjort; hvarföre ock konsistorium under loppet af nästförflutna år haft allvarliga öfverläggningar om lämpligaste utvägen att, så fort ske kunde, blifva från denna spanmålshandel befriadt. Med hänseende till hvad konsistorium sålunda anfört, hemställer Utskottet, att
I stället för 49:de till och med lil:le §§., hvilka angå Taxererings-Comiteer på landet och i städerne, antog Ståndet, hvilket ansåg både Beredninssoch Taxerings-Comite'er böra bibehållas, samma stadganden, som hittills varit gällande i afseende på dessa Comiteer och innehållas i 1835 års Bevillnings-stadga från och med 51:sta till och med 133:dje §§., dock under förbehåll alt, i afseende på sådan redaction och sådana meningar, sorn möjligen stad i strid med andra beslut, som Ridderskapet och Adeln, vid prof ningen af ifrågavarande ärende i sin helhet, fallat eller kommer alt fat ta a t Prot. XJtdr. d. 3—14 Oct. 1840• 665 ta ät Bevilnings-Ulskottet öfverlemna alt föreslå rättelse i de §§., sorn på detta salt icke öfverensstämma med Ridderskapets och Adelns förenämnde beslut; samt dessutom med den förändring, i afseende på Taxerings-Comitéernes sammansättning, att, i stället för 90:de, 91:sta, 92:dra, 93:dje och 94:de §§. i 1835 års Bevillnings-stadga, antogos följande fyra §§. §• "Taxerings-Comite^ på landet skall utgöras af tvänne ledamöter af Ridderskap och Adel, 2:ne af Presterskap, 2:ne af Ståndspersoner samt 3:ne af ”Bonde-Ståndet; och utse de tili Taxerings-Districtet hörande Socknars Bered”nings-Comiteer, inom sig, dessa ledamöter, i enlighet med den i nästföljande §. nämnde bestämmelse."’ < §• ' Den ordning, hvarefter Taxerings-ComiteWnes ledamöter af de serkil da Socknarna årligen skola utgöras, så att en och samma Socken icke hvarje ”gång lemnar ledamot blott af samma Stånd, bestämmes af Preste-Ståndet ”genom öfverenskommelse inom hvarje Contract och för de öfriga Stånden ”genom Socken-ombuds öfverenskommelse inför Härads-Rält.
Nu är det för sent att komma med en sådan begäran, och jag anhåller således endast, att betänk, måtte blifva ålerremitteradt, och att hvad jag här yttrat måtte få åtfölja remissen’, samt slutligen att ett af biskop bruhn angifvet intyg, sorn jag barbos får äran förete, om behöflighetenfaf ett sådant anslag, äfven måtte blifva remissen bifogadt. Afskrift. Bilaga. Då det. blifvit ifrågasatt, huruvida en förbättring och utvidgning af Strömstads närvar, skola (pedagogi) är af behofvet påkallad, liar jag, på begäran af representanten från berörde stad, Hr Borgmästaren Hegardt, härmed bort yttra min åsigt i delta hänseende, grundad på den kännedom af förhållandet, hvilken jag under min mångåriga embetstid, såsom lector vid Götheborgs gymnasium och ledamot af consistorium derstädes, ofta varit i tillfälle att inhemta. Jag får således vitsorda, att, under senast förflutna io år isynnerhet, behofvet af en förbättrad offentlig undervisningsanstalt i Strömstad visat sig så mycket nödvändigare, som oaktadt, lika med de flesta orter i Riket, äfven derstädes bågen för studier och bildning tilltagit, och icke få yngliu - 302 Don 20 Januari f. m. gar från Strömstad blifvit i sednare åren vid K. gymnasium i Götheborg intagne, är dock skolläraren i nämnda sladsskola så ringa lönt, att man ej knn förvänta del han åt undervisningen skall kunna lemna en så odelad tid, som densamma fordrar.
Uti ett hos Vällofl. Borgare-Ståndet, med anledning af 56 §:n Riksdagsordningen, ingifvet memorial har Herr Björck anfört att, då landets nuvarande financiela ställning otvifvelaktigt kräfde, att medel för det allmännas räkning upplånades å utrikes ort, men dessa medel möjligen komme att i ränta och omkostnader så fördyras, att deras utlåning för rörelsen och omsättningen icke kunde ske mot den lagliga räntan, utan att ådraga statsverket förlust; samt dertill komme, att, derest räntan utrikes än ytterligare skulle stegras, det i allt fall blcfve omöjligt att här qvarhålla dylika eller andra medel, helst penningarne otvifvelaktigt sökte det ställe, der de bäst betalades, torde det vara hög tid att sådana åtgärder vidtoges, som möjliggjorde upptagandet och användandet äfven af penningar, som kostade mera eller hade ett högre värde än det, som angåfves af räntan, bestämd till sex procent om året. Visserligen hade en fråga i denna syftning förut under Riksdagen varit af Rikets Ständer behandlad; men då denna afsåg räntans frigifvande i allmänhet, torde utgången af samma fråga icke kunna anses utgöra hinder för framställande af ett förslag, som endast afsåg, att Rikets Ständers Bank och andra, af Kongl. Majit oktrojerade, Banker måtte sättas i tillfälle att använda utländska, nu högt stegrade kapitaler. De kunde icke begagna dessa, med mindre de egde laglig rätt att sjelfve taga en ränta, som betäckte den de betalade, jemte nödiga omkostnader. Och då dylika inrättningar alltid Bih. lill R. St. Brot. 4836—4838. 6 Sami. 2 Afd. i Haft. 1 2 Bankooch Lag-Vtskoltels Betänkande N:0 S. handlade offentligt och stöde under allmän kontroll, torde det så mycket mindre vara äfventyrligt att lemna dem en sådan rätt, som de länder, der räntan i allmänhet vore fri, först lemnat frihet åt bank-räntan och erfarenheten således anvisade ett dylikt förfarande; och har motionären alltså föreslagit, att Rikets Ständer ville besluta en författning, som stadgar, att Rikets Ständers Bank samt de af Kongl.
Frågar man i orterna boende personer af hvilken samhällsställning som helst, skall det knappt finnas någon, som icke obetingadt hyllar den åsigt, att något hinder icke bör läggas för nyhemmans anläggningar. Den som vid 1856 —1858 årens riksdag representerade det samhälle jag tillhör, och hvilket äfven då hade egen representant, uttalade samma åsigt vid riksdagsförhandlingarne, derom Borgare-Ståndets protokoller vittna. Äfven med fara att blifva vidlyftig måste jag, enär detta ämne är af största vigt och utgör en lifsfråga för de norra provinserna, som tyvärr dagligen visa sig vara för representationen i allmänhet en terra incognita, här införa ett transsumt af Norrbottens läns Hushållnings-sällskaps protokoll, lydande sålunda: ”Protokoll, hållet vid Norrbottens läns Kongl. Hushållnings-sällskaps allmänna sammanträde i Luleå den 28 Januari 1862. ”§ 1. S. D. Uti närvaro af en större samling jordbrukare såväl af Ståndspersons-klassen som allmoge, från olika delar af länet, öppnades sammanträdet af Sällskapets v. Ordförande, Herr Lands-sekreteraren A. M. Eurén.” Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsi;. Betänkande N:o 50. 77 "Efter denna redogörelse föreslog v. Ordföranden, att. sorn Sällskapet nu vore i saknad af ordinarie Ordförande, val dertill måtte hållas; och kallades häruppå enhälligt till Ordförande Herr Landshöfdingen Bergman, som intog Ordförandeplatsen1’. ■—■ —. § 13. Af de framställda diskussions-ämnena företogs derefter till behandling första frågan, lydande: "Kanna Norrbottens kronoskogar och marker till något för det allmänna och länet nyttigare ändamål än till nyhemmans-anläggningar och landets befolkning dymedelst användas, och har länet och det allmänna härvid skiljda intressen?" Härvid begärdes ordet l:o af förste Landtmätaren Nyström, hvilken androg följande:
Inkomsterna, inberäknadt Statsanslag förslagsvis till 77,373 Rldr 34 sk. 3 rst., utgjorde 201,298 R:Hr ,* sk. 3 rst., och utgifterna 14»,583 Ridr 37 sk. 3 rst. deraf till 760 pensionstagare utbetalles I2i,4o3 Rldr 16 sk. — Enkeoch Pupillcassan egde 1 Capital 184.291 Ridr 44 sk4 ,:s6 Inkomsterna, med 5,000 Rldr intrese-medel å ehn af Eder Kongl. Majit donerade Fond, voro 24,492 Ridr 34 sk. 6 rist., och utgifterna 12,636 Rldr 43 sk. n rist. Af om förmäld te Do ua t io ns-m ed el utgick lili 61 personer i gratifikationer oell pensioner ett belopp af 445o Rldr 4° sk.; och erböllo af Enke-cassan 06 pensionstagande tillsammans 6,923 R;dr 36 sk. Huru stort antal af Cassornas Pensionärer möjligen kan vara vistande i Hufvudstaden, har icke kunnat Upplysa*. XXXI. Enkeoch Pupill-Cassan vid Stockholms Stads Verk, inrättad till förmån för enkor och oförsörjda barn efter Stadens Magistrats Leda 84 - möter, och lill Stadens Verk hörande, på ordinarie Stat löntagande EmBetsoch Tjenstemän, samt förvaltad enligt ett den i3 Februari 1816 Utfärdadt Reglemente, hade vid i83a års slut en Capital-fond af 91,97* R:dr 4 sk, 2 rst.
Emilie går plötsligt fram till Katrine och lägger sig på knä vid sidan af henne. Säger starkt upprörd:) Katrine, du – han älskar Leonora! KATRINE (skjuter henne litet ifrån sig). Emilie, du får inte – du ta’r fel. EMILIE (häftigt). Jag tar inte fel. Hur skulle jag kunna taga fel? Han älskar Leonora. Och Leonora ... Ja, Leonora ... A (lägre) jag törs inte säga, hvad jag tror. KATRINE. Mig kan du säga det. Hvad tror du? EMILIE (hviskar). Jag vet det är förskräckligt af mig. Jag skäms för mig själf, men jag kan inte hjälpa det ... Jag tror det värsta. (Katrine reser sig upp.) Jag har inte heller vågat säga det till någon – inte ens till mig själf. Men Leonora förstod det. Jag kan märka, att hon förstår, hvad det är jag tänker. Och hon – hon låter mig tro det! KATRINE. Men hvad har du då för grund ...? EMILIE. Å, om du bara riktigt hade gifvit akt på Leonora på sista tiden. Den hemlighetsfullhet, hon omger sig med, hennes besynnerliga utflykter på tider, då hon annars brukar vara hemma. Hennes sätt mot Hans – det är ibland, som om hon hade ondt samvete gent emot honom ... Jag har sett det länge och så i dag ... KATRINE (ångestfullt). Nå EMILIE. Jag skulle gå upp till Karin Vang – du vet Max Bruun bor också i Sölvgade och där, två steg från hans hus, där möter jag Leonora – som gick inåt staden – nästan oigenkännlig, med ett tjockt svart flor för ansiktet. Hon såg mig icke. KATRINE. Inte annat – för det du möter henne. EMILIE. Å, tror du inte, jag sagt detsamma till mig själf? Men du måste medge – Leonora beslöjad på det viset – valdagen – och med främmande till middagen. Strax jag såg henne, så slog det mig som en blixt – jag kom ihåg allt hvad jag har hört och läst. KATRINE. Du har läst för mycket. EMILIE. Ni tror heller aldrig, att något kan passera här hemma KATRINE.
Vore det honom medgifvet, eller förenligt med den dubbla yrkesskyldigheten, att fästa sina böjelser och sin kraft hufvudsakligast vid det ena af de båda olikartade yrkena, kunde detta icke ske med mindre än att han blefve en ofulländad, föga hedrad krigare i det andra. På den ståndpunkt krigskonsten nu befinner sig, och utöfver hvilken den sannolikt än vidare kommer att utvecklas, äro skärgårdskriget och örlogstjensten hvar för sig tillräckliga att upptaga en intelligent mans hola verksamhetsförmåga; hvaremot den, som efter - Bil. N:o 4 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 13 sträfvar mästerskapet i båda, ätVentyrav att ej ens i något uppnå blotta medelmåttan. Det länder derföre såväl till tjensteus sorn den enskildes bästa, att officern vid Skärgårdsartilleriet, likasom olficerarne vid hvarje annat vapen, icke ålägges annan tjenstgöringän den honom tillhör, nemligen hvarken mer eller mindre än hvad sorn erfordras och förekommer vid striderna i skärgårdskriget. 4:o. Det yttre sjöförsvarets fartyg böra vara af den konstruktion, som motsvarar fordringarna för öppen sjö. Alla böra de vara så beskaffade att de kunna kryssa på närgränsande farvatten, och en del af dem bör vara afsedd att äfven kunna besegla de aflägsnaste haf. Till Flottan böra således ötverlemnas sjöförsvarets alla bevärade fartyg, som äro försedda med stående tackling, från och med det fregatttacklade ned till den nuvarande kanonångslupen, äfvensom de, hvilka för nyssnämnda fordringar äro till längd eller djupgående af så stora dimensioner att de icke kunna med fördel manövreras i våra trängre skärgårdar. (Se Bil. Skärgårds-artilleriets fartygs-materiel bör utgöras af grundgående fartyg, hufvudsakligast framdriine medelst maskinkraft. Icke något fartyg tillhörande detta vapen bör ega stående tackling, men väl lätta för tillfället uppsatta master för flygande rå- eller snedsegel.
CommerceCollegium ställde fonder och medel, den i4 December i832, S. D. U err Professoren Doctor Engeström förklarade sig instämma uti den af Herr Assessor Lagerhjelm anmälde reservation emot Herrar Revisorers den 12 i denna månad, under Herr Professorns frånvaro, lättade beslut i fråga om gjord anmärkning dervid, att det å ManuläcturDiscontF011 den afsatta anslag Lill Technologiska Institutet blifvit, under sednare åren, hvarje qvartal anticipationsvis uttaget; hvarom ProtocollsUtdrag skulle, enligt Herr Professorns begäran, biläggas Herrar Revisorers Berättelse till Rikets Ständer. Som ofvan. Ex Protocollo M. G. von Schantz. ( 20 ) Capital-SIut öfver Manufactui* Debet. Skuld till Banken på Räkningen N:o 8 89,101: 5. Credit. Inkomsten: Räntor från förfallodagen 5,854: 33. 8. ^ ? Gravatio ner: Skuld till Banken på Räkningen N:o 8 89,101: 5. 4- D:o D:o på D:o N:o 5 805,941: 39.10. Bal ance från år i83o. Skuld till Banken på Räkningen N:o 8 89,101: 5. 4• D:o D:o på D:o N:o 5 805,911: 3g. io. Utelöpande Attester 16,810: ra. 909,855 9 a B a 1 a n c e till år 183a. ( ^ ) Discont-Fonden för år 1831. Credit. Inkomsten: Mannfaetiir-Disenntens fordran , 20,300 Gravatio 11 er: Kostnader för införskrifne Får afföras enl. Kongl. JVillman. Räntor år i83o Suni ma j 167,911 22 Contoret den 6 April 183 r. E. F. Ström. ( ) Capital-Slut Öfver U11 - Debet. Gravationer.
M. täcktes låta utarbeta och till näst sammanträdande Ständer aflemna förslag till undervisningens ordnande för den qvinliga ungdomen. Hr Lilljehöök: Jag tror, att StatsUtsk. behandlat denna fråga så; som den borde behandlas. Frågan i sig sjelf är af den vigt, att motionären kan vara öfvertvgad om, att Utsk. deråt egnat all möjlig upmärksamhet. I alsidepå skolor för fruntimmer i allmänhet, nödgas jag yttra min tanke. Jag tror icke att det är nyttigt, att allt för mycket draga undervisningen ifrån hemmet; skolan kan visserligen vara ganska god för att bibringa lärjungen kunskaper; men för upfostran torde den icke vara lämplig. Jag tror således, att Staten i allmänhet icke bör vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom qvinnas upfostran och bildning dragas ifrån hemmet och till offentliga skolor. Med gossar är förhållandet något annorlunda, emedan hvar och en, som till en offentlig skola skickar sina söner, gör det endast i afsigt, att de der skola erhålla undervisning, och 620 Den 23 November f. m. dessa skolor behöfva icke vara så exclusiva, som fruntimmers-skolor alltid måste blifva. Man kan icke tänka sig, att föräldrar skulle vilja skicka sina döttrar till skolor, som vore Statens, d. v. s. vore fria för alla. Om sådana skolor funnes, skulle de naturligtvis komma att begagnas af den ena eller andra klassen af samhällets medlemmar. Här i hufvudstaden har funnits flickskola, som troligen af alla erkänts vara särdeles väl organiserad, nemi. den s. k. Walliuska. Denna skola skulle hafva kunnat tjena StatsUtsk. till en norm att gå efter, derest Utsk. i allmänhet ansett dylika anstalter nödvändiga. Jag tror icke att så är, eller att Staten bör allt för mycket ingripa i den qvinliga undervisningen, eller att denna är något, som genom Statens mellankomst bör underhjelpas. Motionärens förslag sönderfaller i tvenne delar, af hvilka jag instämmer i den ena, nemi. att en normal-skola skulle inrättas, hufvudsakligen med afs:de på att bilda lärarinnor för fruntimmer.
Angående användande af de inflytande Capital-afbetalningarne pä det vid 182g års slut varande belopp af fastighetslån. 1:0 De medel, som till utlåning hvarje år äro att tillgå, skola så fördelas, att 84 af 100 hållas tillhanda för inteckningar å Landet, och 16 af 100 för inteckningar uti hus och jord i Städenie utom Stockholm. Herr Den 27 November. 97 Herr Tham, Wollrath; För min ensliilta del har jag intet att påminna emot denna punkt, utan kunde gerna Infalla den, men jag hemställer dock, om icke, enär denna och nästföljande punkt handla om taxeringsvärdet, samt 3:dje, 4-de och 5:te derpåföljande punkter om maximioch minimi-beloppet af lånen, de allesammans äro i så oskiljagtigt sammanhang med det beslut, som i sista plenum togs Lill befrämjande af fastighetslån, att dessa punkter nu endast böra läggas till handlingarne, på det vi framdeles må hafva fria händer, hvilket val ej hindras genom bifall till denna, men möjligen genom bifall till de andra punkterne. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag skall hafva äran instämma med Herr Tham, med den utsträckning, att ingen af de af honom omnämnde punkter kan bifallas utan contradiction emot ett redan fattadt beslut. Herr von ‘HartmansdorffÅugust: Ingenting kan vara tjenligare att visa rigtigheten af den reservation, jag ämnat afgifva emot Ridderskapets och Adelns sist fattade beslut, än de bägge sista Talarnes yttranden; ty deraf inhemtas, att vi ej kunna afgöra de framställda frågorne, och således komma att ännu en gång handla Grundlagsstridigt. 5i Ih 7 Den 27 November. Herr Rosejiblad: Ehuru öfverflödigt det lärer vara, att emot Herr von Hartmansdorff försvara ett beslut, sorn Ridderskåpet och Adelil med full rätt fattat, får jag likväl yttra att jag icke ser, huru det kan kallas Grundlagsstridigt. G refve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag vill blott fästa uppmärksamheten derå, att man synes icke böra lägga de ifrågavarande punkterna till handlingarne, utan endast uppskjuta pröfningen deraf. Herr Ribbing, Arvid:
För öfrigt alstrar ju nämnde theori det Corollarium, att, till Konungamagtens fullkomligaste förvaring emot ifrågavarande menliga contact, all magt hör densamma fråntagas, i hvilket fall jag, med mitt ökända nit för egentlighet i redaclioner, skulle reservera mig derhän, att, till missförstånds undvikande, Konungamagten finge upphöra att heta magt. Jag hade icke den fördelen att bevista sisth Riksmöte; men jag har mig nogsamt bekant, hurusom myntbestämningen med, snärt sagdt, enhällig häftighet af samtliga Stander åtråddes; hurusom Konungens betänkligheter vid detta foretag hufvudsakligen genom denna enhällighet öfvervuHnos, och hurusom ändringen i Reg.F:s 73 §. lika enhälligt 4 H. <7 Den u Mars f. m. af Ständerna föreslogs; hvarjemte jag är berättigad till mera än presumtion, att denna Ständernas redebogenhet att åt B.egeringen inrymma medverkan i Bankens förvaltning väsendtligen medverkade till Konungens samtycke att omsider sanctionera den myntbestämningslag, hvars lyckliga verkställighet så betydligen skulle bero af den Bankstyrelse, för hvars ändamålsenlighet Konungen genom den Honom erbjudna (icke af Honom begärda) delaktigheten deri nu vann en förut saknad säkerhet. Sannerligen, mina Herrar, om vid sådana antecedenter vi nu afslå, hvad vi i så måtto för 4 år sedan sjelfva yrkade, uppkommer ett förfaringssätt, om hvilket historien skall anteckna ett omdöme, hvilket blifver allt annat än fördelaktigt. Likaså skall Svenska allmänheten döma, och äfvenså den utländska opinionen; och åt våra ovänner utomlands bereda vi en anledning till innerlig och ganska grundad glädje. — Tillåten mig, mina Herrar, hålla mig förvissad, att J icke tilltron mig ett obehörigt krus för utländningens tanka, och alt jag derföre, alldeles obehindrad af farhåga för sådan misstydning, yrkar, att utländska opinionen om oss är något, som verkligen förtjenar att i sin mån beaktas.
[1357] Pano a r ma n i ternat o i nal, finnas några få P E R M A R kvar till I d u n 1 8 8 9, dels i rödt och guld, dels i blått och guld. Priset 1 kr. 25 är endast öre,. som torde insändas i förskott \ gS medels postanvisning eller i) ^J§] sparmärken (ej frimärken!) j^l För porto tillkomma 30 öre. Iduns Expedition. [1359] Huru männen iria; - ' ILHCLWI BILLCS förlag: Den ödesdigra frågan med dess svar af A g n e s S t e v e u s. [1736] Henrik Gahns äkta Aseptin-Tvål, som besitter som samma goda egenskaper Henrik Gahns berömda A m y k o s, rekommenderas som en särdeles helsosam toalett-tvål. Säljes i välförsedda detaljaffärer. Hvarje tvål är stämplad med vidfabriksstående märke. [1555] PLISSEOCH Doktor Per Johansson M A G A R B. ^ 52 A KLARABERGSGATAN 52 A. STOCKHOLM. ®I©I®I©I©I©I©I©I©I©I®I®I©I©I©I®I®I©I®I© GR-LÖARJA EGJ B O R T, att O. Williamson, Borås, säljer prima helylle marinblå Gosstricotkostymer från 3 till 10 års för 3: 50. Priskurant å yllevaror sändes franko. S I N. G E R S 1 äro oöfverträflade i arbetsförmåga och varaktighet. Bekommenderas till en hvar som sätter värde på en verkligt god symaskin. Säljas på förmånliga betalningsvilkor i Stockholm endast i IJ B m || [il B m Oripal SymasMner I Singers Filial I Pianomagasin. OVANLIGT BILLIGT! 3TA© Eleganta herr SOUMAITOCKAR pr. % duss.