Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är Den i Mars e. ra. enklaste och genaste sättet att bilda lättingar, lika Italiens lazaroni, hvilka egentligen nu underhållas af ett herrsklystet och intrigant catholskt presterskap, för att vid lämpliga tillfällen kunna begagnas af sina patroner. Men det är ej nog, att genom dessa spisinrättningar bildas lättingar, utan brottslingar bildas äfven; ty, sorn man vet, ger den ena lasten handen åt den andra. Då arbetaren ser sig genom dessa inrättningar kunna lefva för hälften och derunder, mot hvad hans föda förut kostat, och hvilket efter de gångbara arbetslönerna kan fullkomligt förtjenas, då arbetaren nemligen arbetar, så vet hvar och en, med närmare kännedom om arbetsclassens vanor, att han ej aflägger något af sin behållning, för att i kläder eller på annat sätt förbättra sina vilkor, utan i stället arbetar destomindre, blir dolsk och begifven på dåligheter. Det är ej med arbetaren som med den bildade menniskan, hvilken, under ledighet från göromål, odlar sin själ genom en undervisande lectur, eller genom val af oskyldiga nöjen söker en förströelse, som upplifvar hennes mod mot bekymren. Den, hvars förstånd aldrig blifvit kringstråladt af ett högre och klarare sken, använder ledigheten från tvingande arbete, antingen att i lätja förslöa såväl själens som kroppens krafter, eller att i föraktliga njutningar utplåna gräusskillnaden emellan menniskan och djuret. Fyllerilasten hos den arbetande classen undanrödjes hvarken med moraliska tal eller med välmenande och oeftertänksamma p a 11 i a t i v e r, Brännvinets fördyrande är det enda och, såsom vi under brännvinsbränningsförbuden sett, specifikt verkande mediet. Men hvarföre vederbörande ej genom sin afgörande medverkan vilja, genom en hög afgifts påläggande på brännvinsbränningsrättigheten, afskaffa fylleriet, och med detsamma förskaffa landet den mest välsignade statsintrad, se det är något, sorn vi hvarken kunna förklara eller begripa, utan torde den gåtan säkrast kunna redas af de aristocratiska brännvinsfabrikörerna, så framt
"Beträffande andra delen af Johan Anderssons Förslag och hvari Nils Nilssons Motion ingår, synes det å ena sidan oförenligt med rättvisa att en person, hvilken råkat blifva medellös till sin gälds betalande, skulle, då skulden vore någorlunda betydlig, nödgas arbeta flera är och ofta bela sin lifsiid för Borgenärers godtgörande* hvilken påföljd för ett förhållande, som ingalunda hörda till brott, blefve lika svår» ?om det ansvar, hvilket efter Lagens allmänna streffgruuder bör endast träffa gröf - Lagutskottets Betänk and en". 541 re förbrytare, äfvensom, å andra sidan, i händelse till förekommande af allt sådant missförhållande, emellan en ouppfylld förbindelse och' deraf följande ansvarighet, antingen antages en viss tid, hvarutöfver ar. bete, oacsett skulden ej hunnit aftjenas, finge af Gäldenär utkråfvas, eller ock bestämde mindre Skuldsummor, hvarföre arbete finge Gäldenär åläggas, skulle ett lika oformligt missförhållande få rum, i thy att en Gäldenär, som ej förmådde betala en mindre, ofta nog obetydlig skuld, skulle derföre komma att lida enahanda svåra medfart, som en annan, den der vore mångfaldiga gånger mera skyldig. Vid betraktande häraf och då uppmärksamheten vidare fortsattes till den skillnad, som nödvändigt bör iagtiagas i förfarandet med Gäldenär, hvilken af oförutseöde vidrioheter råkat i me O dellöshet, och den som genom liderlighet
Jag tänker ni bli feta på fyndet”, skrattade mor Annikas röst, ”jo, jo, jag undrar just hur mycket besvär det vore, att blåsa ner kråknästet ert der, till straff för att ni inte låta folk gå i fred och söka rötter.” Emellertid hade karlarne med sin fångst hunnit utom porten, den de noga tilläste, och då nu månen sken allt klarare, sågo de den lilla, torra gumman, som skrattade och hånade dem. ”Hur kom du in, käring”, frågade den ena karlen. ”Ja si det var durrn det! Jaha, ja det var storkonsten. Finns det inte stickor och strå att rida på? Bättre hästar än dem ha ni, edra glopar, aldrig ridit. Jo, jo. Tokuga ä’ ni, som tror, ni kan stänga ut den, som något vet, hi, hi, hi. Men si, nu hade jag nästan lust att gå in i täppan igen.” ”Pass på, låt bli med det, mor.” ”Nå, nog kunde jag nu väl också spå er en smula, innan jag går tillbaka, så lär ni väl inte neka mig, att der söka några rötter, som inte växa annestäns.” Härom parlamenterades nu en stund, karlarne gåfvo icke med sig, men Annika lofvade slutligen, att ändå spå åt dem och så hade hon lyckats, att för en ganska lång stund upptaga deras uppmärksamhet, så att Sigrid fann lägenhet, att utföra sitt värf. Sedan porten blifvit tillstängd, försummade hon intet ögonblick, ehuru hon darrade så, att hon knappt kunde hålla sig oppe. Som förut blifvit anmärkt, stod kung Eriks rönn sålunda bakom ett hörn af byggnaden, att den icke bemärktes, förr än man hunnit några steg framom porten. Af vakten vid porten kunde Sigrid således icke varseblifvas, der hon nu stod, äfven när månan lyste. Men var hennes far ännu ute i gången? Skulle en vaktknekt bli den, som stode deroppe vid fönstret? Utan att betänka vådan deraf för sig sjelf, hviskade hon sakta uppåt ”fader”, och med outsäglig glädje såg hon en hand stickas ut genom gallret och liksom vinka. Nu vågade hon det sista steget.
Det låter sig nemligen icke förnekas, all just ifrågavarande lagstiftning i ganska väsendtlig inån bidragit till uppkomsten och utbredandet af eli skuldsättningsoch utborgnings-system, som, utan motstycke i något annat land, i Sverige gripit omkring sig bland alla samhällsklasser, och underhållit en yppighet i lefnadssätt, deri der icke står i något skäligt förhållande till nationens tillgångar samt verkar lika förderfligt i ekonomiskt som i moraliskt hänseende. Krediten blifver icke betraktad såsom hufvudsakligen betingad af redbarhet och ett öppet ömsesidigt förtroende, utan vinnandet af densamma anses mera såsom en konst alt öfvertala eller blända genom skenfagra löften eller förespeglingar; och punktlighet i betalning, der den eger rum, anses mindre nödig i och för sig, än såsom medel alt befästa krediten för att kunna ytterligare lefva på densamma. Men denna punktlighet måste, i följd af sakernas egen natur, blifva alltmer sällsynt, och omständigheternas tvång drager stundligen in allt flera i delta olycksbringande system, hvilket, icke minst vådligt för rörelse-idkarne sjelfva och för affärslifvet i allmänhet, gör hela handeln ytterst beroende af en slump, som ingalunda ligger i dess natur, nemligen af konsumenternas större eller mindre beredvillighet och förmåga att gälda hvad de redan längesedan förtärt eller förbrukat. Ganska betydliga förluster hafva ofta uppkommit och en alltid säker följd är den, att handlanden icke kan med någon visshet beräkna tiden, då han erhåller betalningen för sina varor, hvarigenom en opålitlighet och en saknad af ordhållighet i mer eller mindre mån sprid t sig till alla rörelsens grenar. Alla dessa missförhållanden hafva väl ej uppkallats af ifrågavarande lagstiftning allena, men den har dock i högst väsendtlig män medverkat till desamma och utgör fortfarande ett af de förnämsta hindren för eli bättre sakernas skick.
13 § Under marsch ställer sig kompanichefen till noggrann efterlevnad av tågordningen och gällande författningar. 14 § Om någon båtsman blir sjuk under tåget och inte kan följa med, skall anföraren med hjälp av kronobetjänten låta föra honom till något ställe där han kan få vård och skötsel. Han skall underrätta landshövdingen i orten, som sedan tar över ansvaret för den sjukes skötsel och förplägnad. 15 § När båtsmännen är hemma i landet, bör kompanichefen straffa dem, som begått förseelser och skall dömas efter extrajudiciel. Undantag för den som förolämpat någon. Över alla bestraffningar föres rulla. 16 § De brottmål som inte kan försonas med extrajudiciel, utan tas upp vid krigsrätt skall inrapporteras till landshövdingen som begär undersökning av närmaste domstol. Övriga brottmål avgörs av domaren på orten. 18 § Rekryteringsmöte skall hållas på tid och ställe enligt gällande författningar. Kompaniskrivaren bifogar rullan följande: 1: o Den skall ingivas till landshövdingen på vid mötet inte bilagda klagomål. 2: o Förteckningar på permissions och legopass avgifter, alla antagna rekryter, sexöresavgiften till amiralitetets krigsmanskassa, inskrivningspengar till berörda kassa, bötespengar för dem som uteblivit från mötet, alla hos sina förra husbönder i tjänst varande rekryter, vilkas löner och rättigheter av roten tillfaller kassan, även de båtsmän, som för brott varit i häkte eller rymt och sålunda förverkat lönen tillfaller kassan. 20 § Godkännande av rekryter till båtsmän skall hädanefter även vid Blekinge indelnings kompanier liksom vid alla andra båtsmanskompanier tillhöra kompanichefen. Han skall anta endast välfrejdat, ungt och felfritt manskap. Den av kompanichefen antagna rekryten skall av rustoch rotehållare visas upp hos landshövdingeämbetet för att inskrivas i landskontoret. 21 § När en båtsman anhåller om avsked, skall kompanichefen höra roten och sedan översända handlingarna jämte sitt utlåtande till befälhavaren vid flottans station. Den båtsman som erhållit hemmansbruk och vill leja karl i sitt ställe, skall inhämta rotens yttrande över personens lämplighet.
Räntan af atskillige utarrenderade lägenheter. — j" Utgör räntan af Kronohemmanet Tingsgården. Oi dinarie Ränta. Kronovärde. Markegångsrarae. Stadge Hemman och Räntor. Ii:dr. sk. rst. H:dr. sk. rst. Spanmål. T:r. kpr. Markegängs värde. n vnär k ilin g ar: /Hem raan tals-räntan af Öndesta N:o 2 i Tillinge Socken och Åsunda Härad, samt Wärby N:o 5 T\ mantal i Wårfrukyrka Socken och samma Härad, med undantag af 'liela Boskapspenningarne af det förra, samt halfva Skjutsfärdsoch halfva Boskapspenningarne för det sednare. Sistnämnde räntor jemte hela Jordeboks-räntan utgöras såsom Stadge-ränta i contant. Hirund-räntan af Säteriet Strand i Jäders Socken af Rekarnes Fögderi, hvaraf i stället utgöres Stadge-ränta i contant. | llän tan af hemman i Akers, Jerlåsa, Bondkyrka och Wänge Socknar, hvilka blifvit underlagde Presteoch Klockare-bohlen i dessa Pastorater. Räntan af inlagde och obefintlige lägenheter. Räntan af Klostergärdet och Heigevärna äng, hvilka äro underlagde Wexiö Stad. Räntan af, Staden Halmstad underlagde hemman. Räntan af åtskillige, Preslebohlen underlagde hemman. D:o af obefintlige hemman och lägenheter. D:o af en öde qvarn i Ledsjö Socken och Kinne Härad. Räntan af Riboda i Qvistbro Socken, uteslutet i Jordeboken, men upptaget i SpecialExtractet. Räntan af åtskillige hemman i Grythytte Socken, underlagde Helleforss Silfververk, enligt Kongl. Brefvet den 15 Maj 1770. Halfva Skjutsfärdsoch halfva Boskapspenningarne af hemmanet Gåhlsjö J mantal, underlagdt Askersunds Stad. 78: 16. 10. Räntan af obefintlige och inlagde hemman och lägenheter. 8: 28. 6.
Men hvad angår dem bland anmärkningarne som hafva till föremål, att den pröf 16 * Stats-Utskottets ningsrätt Herrar Fullmägtige i afseende pä andre Discont - Gäldenärer ega, borde vara dem lika oinskränkt förbehållen äfven i fråga om Kocks och Ståhles behandling, utan någre i detta fall gifne speciella föreskrifter, ledande till särskild hårdhet mot nyssnämnde Gäldenärer, så anse Utskotten, med bibehållande i öfrigt af de åsigter, hvarutur Utskotten trott denna fråga böra i allmänhet betraktas, sig icke kunna eller böra lemna utan uppmärksamhet, hvad i denna del blifvit yttradt; utan få Utskotten i öfverensstämmelse dermed, och såsom en jemnkning af de yttrade särskilde meningarne, för Rikets Högloft. Ständer hemställa, om det icke skulle göra tillfjdlest, att åt Herrar Fullmägtige öfverlemnades, att med Kock och Ståhle, efter förefinnande omständigheter, förfära; så att det må bero på Herrar Fullmägtige att förordna antingen Kock och Ståhle än vidare skola få vara på fri fot, och i sådant fall mot hvad vilkor denna frihet dem förunnas, eller ock att i laglig ordning låta dem åter i bysättningshäkte inmana, allt efter som DiscontYerkets rätt och fördel sådant kan kräfva. Hvilket allt till Rikets Höglofl. Ständers skärskådande vördsamt öfveriemnas. Stockholm den 26 Julii 1S23. Betänkanden. Antom den i Aug. i8a3. Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, i anledning af förekommen fråga om Lånebiträde af Allmänna Medel för Trollhätte Canalverk, samt om upphörande för framtiden af åtskillige afgifter för begagnade Kronans tillhörigheter, hvilka af Canal-Bolaget hittills utgjorts. K angi.
Med all den suveräna makt som vi ega, torde vi dock, då vi ej kunna ombilda naturen, göra klokast i att efter densamma rätta våra lagar; och att gvinnans beskaffenhet ej kan ombildas, det tror jag skalden sannt uttryckt, då han säger: Natur, vi öfvervinna, dig ej; i hydda, som på thron, som sömmerska, som amazon, en qvinna blir ändå en qvinna. Att, såsom man påstått, följden skulle blifva af den ifrågasatta lagstiftningen, att qvinnans upfoslran skulle helt och hållet förändras, så önskade jag något närmare få reda på hvad dermed menas; är nemligen frågan, att qvinnor icke längre skola upfostras till qvinnor, utan lill karlar, så skulle jag i allt fall deremot på det kraftigaste protestera. Jag tror alt Försynen redan vid men »iskans skapelse antydt de olika sfererne för de båda könens verksamhet, och att lagstiftaren icke ostraffadt söker öfverskrida dessa, hvilket man nu synes hafva för afsigt. — Hvad upfostran beträffar, så erkänner jag, att denna i allmänhet, lika litet det ena könets, som det andras, är något »non plus ultra,» och tror att i detta afs. mycket är att göra. Man bör försöka att genom upfostran bibringa såväl det ena som det andra intelligens och moralisk kraft, men om det är meningen att genom upfostran gifva det svagare könet en riktning företrädesvis åt det praktiska lifvet, så tror jag att en sådan afsigt ej kan hafva upkommil annat än genom ett missförstånd. En talare yltrade på f. m., alt en far, då han såg att en lag funnes, som berättigade hans dotter att blifva myndig, skulle derigenom tvingas att gifva henne en sådan upfostran, att hon kunde sköta sig sjelf och sitt gods, samt intaga den sjelfständiga ställning, som vore henne af lagen anvisad.
Barthelemy försåldt kruthus och 235 R:dr 19 sk. såsom krut-exportmedel, hvilka håda summor blifvit godtgjorde Conto för krut-expeditionen till America, hvars ingående balance vid 1835 års början utgjorde 4,494 R:dr 34 sk. 8 r:st., så har återstoden, 4,241 R:dr 3 sk. 8 r:st., blifvit, enligt fattadt beslut, i samma års räkning afskrifven, hvilken behandling, efter förutgången pröfning, i stadgad ordning jemväl ägt rum med åtskillige andra, af nästföregående Revision anmälte, balancer inom denna Afdelning. F ortificati onsAfdelningen. Räkenskaperne äro för båda åren granskade i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning och utvisa: Debet. Balance från föregående året: Behållningar och Fordringar Uppbörd: Stats-Anslag å 3:dje Hufvud-Titeln Af 8:de Hufvud-Titelns anslag' till fångars skjuts m. m Från Artilleri-Afdelningen, influtne medel för krutlius-byggnaden å Waxholm Från Öfver-Post-Directeurs-Embetet, bidrag till Casern-byggnadens i Grisslehamn reparation Diverse inkomster 17,157:16. 3. 50,000: 18,000: 2,000: Balance till påföljande året: Balance från föregående året: Balance till påföljande året: Summa 156,425:28. — 155,244:32. 3. l:o Uti Afdelningens räkenskaper fortfara att år från år balanceras åtskillige så väl skulder som fordringar för ved och lysningsämnen till flere fästningar ända från åren 1811 och 1812, utan att under de år, sorn nuvarande Revisions-förrättning omfattar, någon åtgärd synes vidtagen för slutlig utredning och liqvid derom.
Men vid framkomsten fann jag, att de lagrade bergarterna endast utgjordes af kristalliniska skifferarter, utan spår till lemningar af forntida djur eller växter. Ej heller träffades här på stränderna några hvalben eller några af de märkvärdiga mammutförande islager, som blifvit upptäckta i den strax norr om Beringssund belägna bugt, som erhållit namn efter dr Eschscholz, läkare under Kotzebues berömda resa91. Genast efter det ankaret fallit, fingo vi besök af flere mycket stora skinnbåtar och en mängd kajaker. Dessa senare voro större än grönländarnes, ty de voro vanligen afsedda för två personer, hvilka sutto rygg mot rygg i midten af farkosten. Vi sågo till och med båtar, ur hvilka, sedan de båda roddarne stigit ut, ännu en tredje person kröp fram. Denne hade alltså legat nästan hermetiskt innesluten i kajakens inre, utsträckt på bottnen, utan möjlighet att röra sina leder eller berga sig, om någon olycka inträffat. I synnerhet tycktes det vara vanligt, att barn på detta obeqväma sätt följde med på föräldrarnes kajakfärder. Sedan infödingarne kommit om bord, började en liflig byteshandel, hvarigenom jag förvärfvade mig åtskilliga pilspetsar och metkrokar af sten. Angelägen att skaffa mig ett så rikt material som möjligt för anställande af jemförelse mellan eskimåernas och tschuktschernas husgerådssaker, genomgick jag noga de skinnpåsar, som infödingarne hade med sig. Jag upplockade härvid den ena saken efter den andra, utan att de hade något emot min inventering. En af dem visade dock stor obenägenhet att låta mig komma till säckens botten, men just detta gjorde mig nyfiken att få reda på hvilken skatt der gömdes. Jag var enträgen och genomgick påsen halft med våld, tills jag slutligen i dess botten fick lösning på gåtan – en laddad revolver. Flere af infödingarne hade äfven bakladdningsgevär. Den äldsta forntid med redskap af sten och den senaste nutid Fångstredskap hos eskimåerna vid Port Clarence. 1. Fogelspjut med kastträ 1/9. 2. Hvalharpun med flintspets 1/12. 3.
S. D. Då nu å nyo föredrogs Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 71, om yrkad förändring i skyldigheten till vägarnes underhållande, biföll EorgareStåndet, i samma Betänkande upptagne, första Alternatif, eller att Bruk och Qvarnar samt andra dylika Inrättningar icke böra uti Väghållningsskyldigheten deltaga, oell gillade jemväl hvad Utskotten för öfrigt sig utlåtit. S. D. StatsUtskottets Utlåtande N:o 210, om sökt fri dispositionsrätt af den lägenhet hvarå Rörstrands Porcellaines-Bruk är anlagdt, blef vid nu förnyad förnyad föredragning återremitteradt. S. D. Ånyo föredrogs StatsUtskottets Utlåtande N:o 214, i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande, i fråga om Lönförbättring för Kronobetjeningen på Gothland och i Bohus Län m. m. och emedan BorgareStåndet förut bifallit det förra Betänkandet lades nämnde Utlåtande till Handlingarne. S. D. Sedan BorgareStåndet erhållit underrättelse, om Hennes Maj:t Drottningens höga ankomst till Hufvudstaden, beslöt Ståndet, lika med Högh Ridderskapet och Adeln, att Bihang till R. S.Prot, 9:de Sami. et Prot. Utdr. d. 11 Jutrii 1923. Riksens Ständer böra, genom en stor Deputation, i underdånighet uppvakta Hennes Majit och dervid framföra en underdånig Adress, hvilken ExpeditionsUtskottet anmodas uppsätta. Från Hedervärda BondeStändet, S. D. Instämde BondeStändet uti Höglofl.
Östergötland samt anläggningen af en båtled genom och mellan förstnämnde fyra sjöar, under 1853 och 1854 års riksdag bevdjade samt under åren 1855—1857 utbetalda lån å Tvåhundrafyratio tusen R:dr, komma de föreskrifter att lända till elterrättelse, som i afseende på återbetalningen af och ränte-beräkningen för andra under samma riksdag till vattenaftappningslöretag anvisade lån blifvit meddelade och i ofvanstående § 82 finnas uppgifna. Det för utförande af ofvannämnda sjösänknings-arbeten och båtleds anläggning under 1856—1858 års riksdag beviljade och under år 1858 utbetalda ytterligare lån å Elthundrafemtio tusen R:dr skall återbetalas genom erläggande af Sex procent årligen å hela den utbekomna lånesumman; hvilka Sex procent, deraf den för det obetalda kapital-beloppet efter Fyra för hundra upplupna räntan först godtgöres och återstoden utgör kapital—afbetalning, böra under den för lånets fulla återbetalning erforderliga lid, till Riksgälds-kontoret erläggas före slutet af hvarje år, räknadt från länets utbetalningsdag; börande, derest denna Siats-Utskottets Memorial M 200. 41 sålunda föreskrifna inbetalning icke verkställes å bestämd tid, dessutom för del lill liqvid förfallna oguldna beloppet utgöras Fem procent årlig ränta intilldess detsamma varder betaldt. § 84. Det Fabriksidkaren Johan Richard Schram, för understödjandet af en påbörjad fabriksanläggning för bearbetning af marmor från de på och invid Singön inom Roslags skärgård befintliga kalkstensbrott, vid sistförflutne riksdag beviljade och under år 1861 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån å Tjugutusen Riksdaler skall, sedan detsamma, emot erläggande af ränta efter Fyra för hundra om året, lått under Fem års tid innehafvas, derefter till Riksgälds-koutoret återbetalas. § 88. Ä det vid 18S9 och 1860 års riksdag
Inte är jag ju ändå barnmördare, fast jag må vara litet full. Och han storgrät af samvetskval och whisky i förening. Åh, gå och lägg dig och sluta med den där olåten, uppmanade Korhonen. Du har druckit tillräckligt för en kväll och det ha vi nog för resten alla. I den punkten spordes åtminstone ingen högljudd meningsolikhet, utan följde småningom alla Lehtinens lydiga exempel, så att hela lägret snart var försänkt i sömn. Följande morgon, då de andra gingo ut till hygget, stannade Lehtinen hemma. Han kände sig så betryckt i anledning af sitt beteende föregående afton att han icke ville lämna den nye kocken och hans skyddsling, utan skyllde på att han var sjuk. Men då det längre fram på dagen blef klart solskensväder, så att skogen gnistrade och sken, frågade han om David ville låta honom draga Katie på kälken ut till den trakt, där de andra arbetade. Det blåser inte det minsta och de skulle säkert alla tycka det roligt att se henne där, sade han. Men sade icke, tänkte det kanske icke ens klart, att det på sätt och vis skulle återupprätta honom i egna och andras ögon, om de sågo den lilla anförtrodd i hans vård. Och David, som hvarken var långsint eller betviflade att Lehtinen skulle taga bästa möjliga vård om Katie, hade ingenting att invända. Därefter upphörde emellertid, såsom efter tyst öfverenskommelse, de storartade månadsgillena. Endast första gången då Koivumäki återvände från bygden utan den vanliga whiskykaggen, hördes något knöt. Men det kväfdes i lindan af Abel Korhonen. De som vilja supa sig fulla kunna själfva skaffa sig whisky och dricka den i skogen, förklarade han kort om godt. Där går det an att skrala och slåss så mycket ni vill. Men här skall lefvas så att vi inte skrämma lifvet ur barnstackaren, som vi tagit vård om. Och därvid blef det. De hade så godt som alla börjat betrakta Katie såsom sin gemensamma skyddsling, isynnerhet sedan den afton då de så när farit hvarandra i lufven för hennes skull.