Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- och hoiverade sig i öfverflöd, medan andra som tritiar niacite slita för sig och sina barn. Var han iute en gök i ett smilfågelnäste? en oförskamd gammal gök! Var han iute en inkraktare och blodsugare? Han hade fruns chiKonier och herms skrifbord, och deras b#sta divansmatta Iig under hans fötter till dagligt bruk. Och miste icke herrn som en tjuf smyga sig ut i sin egen tambur för att fA höra sin eget piano, när herr Tobiasson värdigades spela $ det samma! Och kunde de arma ungarne taga sig en enda glad stnnd utan an genast tysm med ett: sgamle herrn kan bli ond,! En pi a hade de, som bara hon kunde göra herr Tobiasson gr$ h r, om han inte haft det förut. För det första kunde han icke tänka sig i hvad för ett uselt kyKe de kunde ha hittat upp henne, ty det fans dgouting i hela hennes utseende, som om hon aldrig sett solen skina p5 sig. För det andra vom hennes kläder 55 tunna och elandiga, att herr Tobiasson frös bara af att se pa dem. Och 55 sig hon alltid skrtimd ut för uagot, s5rsliildt f61 honom sjelf; och alltid gick hon och strickte fram hnhudet, som om hon sökte efter första ' b3sta råtthal att krypa ned i. Han märkte, att hon aldrig tilläts komma in till honom utan att först hafva gjort särskild toalett, hvilken -. 27.1 bestod i att hon vattenkammade sitt burriga h91 samt satte framför sig ett urblekt och förtvattadt förkläde, tunt och starkt som ett stycke frun bakade sm5bröd till försiljning papper. PS stökdagar kunde haii se pigstackaren skynda iiker g9rden i en annu vame kostym an vanligt. Han hade sarskildt h t sig rid att det p9 ena öfverarmen iifvits e n trekantigt hå.1 i det tunna bomullstyget, sa att bara skinnet tithde fram.
BondeStåndet deremot, i enlighet med Utskottets Förslag, förklarat samma Inrättning tills vidare böra bibehållas; alltså och då, i fall Inrättningen skulle med i833 års slut upphöra, serskildt anslag för år i834 måste anvisas, motsvarande den af Inrättningen för samma år eljest påräknade inkomst, bar Utskottet, så vida icke R. o. A. eller PrästeStåndet skulle vilja med de andra två RiksStånden sig förena, funnit sig böra först föreslå Högv. PrästeStåndet, att uti tiden för Inrättningens afskaffande, nemi. 1834 å's utgång, med R. o. A. instämma, samt att votering af förstärktStatsUtskott derefter må anställasöfver följande Proposition: Den, som bifaller att NiimerLotterilnrättningen tills vidare bibchålles, voterar Ja. Betänkanden, N:o 157. 443 Den det ej vill, voterar N e j. Vinner Nej kommer samma Inrättning att, med i834 års utgång upphöra. Skulle åter Högv. PrästeStåndet ej vilja om tiden för Inrättningens upphörande med R. o. A. sig förena, lärer votering böra ske öfver följande Propositioner: 1:0 Den, som bifaller, att NumerLotterilnrättningen tilis vidare bibehålles, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer serskild votering att äga rum om tiden då Inrättningen skall upphöra. 2:0 Den, som bifaller, att NumerLotterilnrättningen med iS34 års slut upphör, voterar Ja. Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, upphör Inrättningen med 1833 års slut på sätt och med de vilkor Högv. PrästeStåndets Beslut derom innehåller, InkomstTitlarne N:o 2g Danska Fyrin"sMedel och N:o 3o Ersättningar hafva af Utskottet blifvit föreslagne, att upptagas under en Titel: Ersättningar samt beräknas sammanslagne till 25,000 Rrdr. Sådant är af Högv. PrästeStåndet bifallet.
Men skulle, efter pröfning af förekommande omständigheter, Bankens säkerhet anses sådant fordra, eller gäldenären blifvit det föregående året lagsökt för års-inbetalningen; så må Konungens Belällningshafvandes handräckning anlitas för hela det återstående lånets indrifning, genom den intecknade fastighetens utmätning och försäljning, på sätt lag och författningar i allmänhet föreskrifva; dock må Bankens Kommissarier, i händelse den utmätta fastigheten vid en eller två auktioner icke uppgår till Bankens hela fordran, då kunna bestämma hvarest ytterligare skeende auktion skall förrättas, antingen å länets Landskansli eller å tingsstället i det härad eller tingslag, der egendomen är belägen; och är det Konungcus Befallningshafvande ålagdt, alt, då handräckning till fastighets utmätning af Banken äskas, sådan handräckning skyndsamt meddela; alt tillse, det Bankens säkerhet varder i allo iakttagen, samt att, i enlighet med Kongl. Kungörelsen den 22 December 1818, vid dylika exekutiva försäljningar, likaledes vid ansvar tillse, icke allenast att egendomen ej bortgår under Bankens fordran, om hvars belopp till auklionsdagen tidig uppgift dessförinnan bör, på anfordran, från Banken meddelas, utan ock att salubref icke utfärdas förr, än med bevis från Banken styr - Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. 33 kes, att nämnde fordran blifvit till fullo liqviderad, eller angående lånets omsättning på köparens namn mea Banken öfverenskommits; äfvensom Konungens Befallningshafvande bör, i de läll, då en å Bankens fastighets-pant utlyst exekutiv-auktion, af en eller annan anledning, varder inställd, med näst derefter afgående post till Banken insända utdrag af det vid tillfället å Lands-kansliet deröfver förda protokoll.
Han afbröt med en rörelse af handen den störtsjö af frågor, som hotade att alldeles fördränka honom, och sade med hög röst, kort och bestämdt: » Linden lefver. Oskar Bäck har talat med honom, och han säger, att det går ingen nöd på honom. Raset skedde ett långt stycke bakom, så att han har en bra stor håla att röra sig i. Nu måste först de här slenarne bort, som spärra ingången, och sedan få vi langa u p p, hvad som finnes därnera, tills vi få fri passage. Kom hit karlar och bugg i. Akta er, mitt herrskap. » Och därmed rullade han den första stenen utför sluttningen. Sällskapet flydde skrattande undan » de gammalmodiga projektiler, som haglade från den uråldriga borgen, » som doktor Sjögren uttryckte sig. Då ångesten för den olycklige därinne i den mörka hålan begrafne lagt sig, tog munterheten åter ut sin rätt, och med undantag af notarien och några andra ungherrar, hvilka ifrigt hjälpte Axel och arbetsfolket, voro de öfriga snart i gång med skämt och äfven lekar. Då dessutom äfven drickesvarorna anländt, började punschen gnistra i glasen, sodavattenskorkarne smälla, och Hilmer Sjögren föreslog första skålen för deras » osynlige » vän. » Ett par timmars mörk arrest är lagom straff för hans dumdristighet, » menade litet hvar. Under tiden arbetade räddningsmanskapet af alla krafter. Hålans ingång började småningom blifva fri, och vid kullens fot låg redan en rätt ansenlig stenhög. » Puh, » pustade Axel och torkade svetten ur pannan, » det kostar på det här. Kom så g å vi och taga oss ett glas för att skölja ned dammet. Vill du inte hafva ett glas punsch? » ropade han ned till den alltjämt längre in arbetande jägmä- staren. » Tack, » ljöd det nedifrån. » Langa hit litet punsch o c h vatten i ett glas, ty jag har svårt att komma upp. Jag har en hel vall med stenar omkring mig, som jag röjt undan.
Hoställsafkastning, enligt hvad i förut uppgjorde lönereglerings förslag upptagits 60,000: men kommitterade föreställde sig att, vid skeende uppskattning, boställenas afkastning skulle visa sig betydligt högre. Kontanta löningar och spanmål in natura 118,015:14.11. Provisioner, enligt hvad under serskilda titlar, enligt 1844 års rikshufvudbok, jemte andra räkenskaper för samma år blifvit utbetaldt 60,905:42. 6. hvaraf likväl 634: 17. 9. icke af allmänna medel utgå, och således icke medföra någon besparing i statsutgifterne. Debetssedellösen, som, efter afdrag af kostnaderne för debetssedlarnes tryckning, synes hafva lemnat häradsskrifvarne en årlig inkomst af 13,000: Summa 457,602: 9. 5. Hvarutöfver alltså skulle fordras 57,671: 6.
Det förila villkoret vid en Reprefentationsförändring fkulle fåledes vara: 5’Att alla Svenrika Medborgare, utan åtlkillnad af Stånd, yr“ken eller lefnadsfätt ikulle vara berättigade “att deltaga i valet af Nationens befullmägti“gade för vården af defs Lagiliftningi Att ut. “öfningen af denna val-rättighet ikulle endaft “bero af egenikaperne af bofaft, oberoende och fullmyndig, forn anfes erforderliga “iör Samhället , till borgen för bruket af ea “fådan rättighet,44 Men lika lätt forn Conftitutions , Utlkottet funnit, att gilla och antaga denna allmänna rätts-princip, lika många fvårigheter har det träffat vid Lagfliftande Corpfens ytterligare daning och beftämmandet ai defs fammanfättning och förhållanden. Utlkottet har icke kunnat undgå att finna, att annat är valrättigheten, annat fättet att välja och annat återigen villkoren för att kunna komma under omröftning; Att hvar och en af defia omöändigheter fordrar en färikilt underfökning, ett lärikilt beftämmande, efter de olika grunder man antager för dea Lagftiftande Corpfens fammanfättning-och verk. ningsiätt. Då Utfkottet befinnat, att här upp. kora frågan om den garantie , Samhället ägde tätt att fordra af dem, åt hvilka det vigtiga värf att vara defs Lagfliftare fkulle uppdragas, att denna garantie kunde och borde blifva tvåfaldig, få väl igenom den Lagftiftande Corpfens beftåndsdelar, forn deras fördelning och verknings-förmåga , har Utlkottet äfven mårt medgifva, ett bär inträffade den punkt der icke blotta Rätts - grunder erifamt kunde följas, der det nogare beftämmandet berodde af erfaren, betens och klokhetens anvisningar.
Utom kemisterna och medicinarna, hvilkas praktiska öfningar inedföra ett närmare kainratlif, ha de kvinliga studenterna i Ziirich eljes föga tillfälle till dylikt. Deras, beröring, med de inaiiliga studenterna inskränker sig vanligen till en tyst halsning. Lifligt och liiiinoristiskt skildrar fru S.-F. sia blyghet vid de första föreläsningar hon bevistade tillsainmans med herrar. Förlagenlieten gjorde henne så tafatt, att hon en gång tappade sin hatt, då hon efter timmens slut midt ibland en inängd studenter skulle pätaga ytte.rkladeriia. I stället fös att taga upp den å t henne, drogo de sig alla ett steg tillbaka för att liimiia Iienne rum att själf iipptaga den - en liten episod som karakteriserar &amp; e nianliga och kvinliga stuclenternas förhiUlande till Iivaraiidra i Ziirich. Lika rättigheter, lika plikter, men intet galanteri, allt ~ s i i i e ira et studio., Ett slags känsla af att endast vara tolererad grep mig ofta under dylika förliållanden~, sager fru S.-F., soch blef mig särdeles svar att besegra i Wien, hvarest det lyckats mig att officielt bryta väg för oss och hvarest jag var ensam kvinna bland 5,000 herrar. De i w e svårigheterria äro härvid de öfvervägande. Dä jag ined klappande Iijärta rörde mig i de tätt packade, trhnga koriidoresna af det gamla klostret, som # nnu 1882 i Wien begagnades till universitet, hjälpte mig endast en vänlig gamnial dains råd, Iivilken uppmanade mig att latsa som on1 studenterna bara vore luft. Det, gjorde jag också af alla krafter i det jag mången girig för mig sjalf uttalade det napoleonska mottot: rsaiis Iiaiiie et sans amour », föranclradt till: %sans gene et sans ainonr; 8 ungefär soii&gt; ett iippskrämdt barn laser sina böner.
Då emellertid billigheten synes fordra, att ifrågavarande, på Statsverkets bekostnad anlagda väg, med dertill hörande broar, framdeles varder, på sätt med andra allmänna vägar är förhållandet, af kringliggande landsort underhållen, får Utskottet hemställa, alt Rikets Ständer, vid anmälan af sitt beslut i ofvanberörda hänseende, tillika måtte i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit i afseende å framlida underhållet af denna väg och dithörande broar meddela sådana föreskrifter, att bidrag af Statens medel för berörda ändamål ej vidare må ifrågakomma. Stockholm den 12 Oktober 1863. so StatsUtskottets Utlåtande N:o 179. Reservationer: Emot Utskottets hemställan i sednare mom. af detta utlåtande: Af Professoren Selander och Doktor Lindgren samt Riksdagsfullmägtigen Erik Ersson från Gefleborgs län. Och har Herr Biskop Annerstedt anmält, att han icke varit närvarande i Utskottet, när denna fråga derstädes afgjordes. Ank, till Exp.-Utsk. den 13 Okt. 1863, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af vackt motion om anvisande af medel för upprättande af en fullständig plan till Norrbottens kolonisation. (U. A.) Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Siats-Utskottet remitterad motion (N:o 79) har Herr von Hedenberg, L. A., fästat uppmärksamheten derå, hurusom Norrbotten inom sig egde allt hvad som erfordrades för en sjelfständig materiel utveckling. Der funnes odlingstillfällen, hvars omfång man ännu icke ens kände, af en jord, hvars vextkraft endast undantagsvis blifvit rätt pröfvad, vidsträckta skogar och malmfält samt stora floder, hvilka, på samma gång de utgjorde naturliga kommunikationsleder genom landets bördigaste trakter, lemnade ofantliga naturkrafter till förädlande af jordens, skogens och bergens råa produkter.
I.Xlll 'nadsförflag, höras, huruwida de wille dertill lemna störge eller mindre bidrag, och samfäldt eller genom upprät"tadt Bolag ätaga sig utförandet emot den bestämda summa, ''som Kongl. Majit, i förhällande till arbetets wigt och "fwärighct, pröfwade skäligt att as allmänna medel - pä "en gäng eller successivt anflä, med skyldighet attanswa"ra för alla uppkommande crsättningsaniprak ä Wattcnwcrks "eller jordägares sida, hwilka alltid borde kunna af mne"wänarne sjelfwe med minsta kostnad och swärighet regle"ras, att wcrkställa arbetet efter gillad plan och under "den offentcliga tillsyn, som funnes nödig, samt att gifwa "säkerhet för der allmänna anslagets behöriga anwändande "för sitt ändamäl." "Någon större werkan af besia förändrade föreskrifter "har wäl ännu icke hunnit utweckla sig, och flera företag "äro utan twifwel af den beskaffenhet, att de dcrwid ej ''kunna tillämpas, men otwiswelaktigt är, att wäsendtliga "fördelar derigenom stola efter hand beredas. Genom den "äfyftade föreningen af allmänna och enskildt» bidrag win"ncs en större wisihet om nyttan af ett företag för den ''ort, hwars innewänare wilja deruti deltaga, deras an"swarighet för werkställigheten emot den af allmänna me"del bewiljade summan försäkrar Staten för opäräknade "utgifter, och en bestämd plan kan följaktligen uppgöraS "för anwändandet af de anslag, som för lättade commu"nicationers beredande äro afsedde; hwarförutan flere nyrtiga "arbeten pä kortare tid kunna utföras. Slutligen mäste "häraf följa, att det för National - industriens utweckling "sä wigtiga system af Ilsiociationer emellan enskilda personer till nyttiga företag, som öfverstiga hwars ollans särskilda förmäga, stall uppmuntras och småningom LXlV Stats-, B:cosaint A. Bcsw. o. Ekon.
Jag har aldrig förr stått vid en väns dödsbädd, och en sådan vän! Han tryckte allas våra händer, låg sedan tyst och stilla, men plötsligt lystes hans | anlete upp af ett löje. ' 29 » Hör du, gamle gosse, » sade han, » tänk, om jag sade godmorgon till er i morgon. Då blefve du allt förlägen! Nå, Alfred, var inte för säker! » Detta var hans sista ord, innan han somnade. Ja, Torger är död, men fastän jag var hans bästa vän och sörjer honom så djupt som ett mänskohjärta kan, hvilket en gång fått dricka ur sorgens bägare, måste jag glädjas öfver att han fått sluta. Hans sista år voro j u ett enda långt lidande! Är det icke sällsamt, fröken Signe, att en kärlek till lifvet kan skapa en så fast tro på detsamma? Tyvärr äga icke alla så starka nerver, att de icke känna lifvets börda. Den blir j u också så mycket tyngre att bära, när ingen ser och ingen vet. Fröken Signe, vid vår väns dödsbädd ber jag er räcka mig handen och lofva att aldrig ett missförstånd mer skall skilja oss åt. Jag besvär er, gif mig åtminstone någon utsikt att en gång. Jag vet, att det var Torgers vilja, om han också aldrig sade det, men jag har ett hopp, ett hopp, att detta bref från honom, som jag nu ger er, skall tala om mig, och ni skall inse, hur g r y m ni varit mot mig. Det var en glans i hans öga af den gamla humorn, när han räckte mig brefvet till er. Jag läste i hans skratt, när han borrade ner ansiktet i kudden och kväfde hostan. Ni har icke hjärta efter detta att neka mig. icke vid en dödsbädd. K o m ihåg: han ville d e t! Eder alltid hängifne Alfred Stranden. •: * Är det klandervärdt? Till Ilse Franke! Eder artikel uti Idun 52, år J 897, kom till mitt hem nästan som - efterskickad », ithy att ett liknande fall som det eder uppsats berör helt nyligen här diskuterats. Smärtsamt berördes jag af den orättvisa ni gör » fru Petterson » eller rättare öfver den hårda dom ni fäller öfver henne med gelikar.
Finnas under en hufvudgren flere grenar; delen ock de sig emellan efter lika grund; och tagen sedan de, som inom en gren d-o, sine lotter, såsom sagdt är, nemligen, efter landsrätt, broder två delar, och syster tridjung, och efter stadsrätt halft hvardera. En Ledamots serskilda mening bifogas* Stockholm den 31 October 182g. Bilt, /, Rih-St. Reservation Af Herr Landegren: De anmärkningar, hvilka i samtlige Riks-Slånden blifvit framställde emot Lag-Utskottet;s ,Betänkande N.'o 66, angående utsträckning af så kallade istadarätteti, (jus réprsesentationis} hafva ej, i min tanka, vederlagt de skäl, Utskottet anfört etriot den föreslagna utsträckningen; och jag har således ej kunnat instämma uti det helt och hållet förändrade Utlåtande, Utskottet nu i detta ämne till Rikets Höglofl. Ständer afgifver Jag får derföre, för min del, under åberopande af de i Betänkandet N:o 66 anförde motiver, vördsammast till» styrka, att de i ämnet gjorda motioner måtte ogillas. Jag erkänner med tacksamhet den led. ning Lag-Utskottet under dess öfverläggningar egt af Lag-Comiténs förslag till Civillag ; och att Cornitén tillstyrkt istadarättens utsträckning, skulle således för mig snarare vara ett skäl att förslaget bifalla, än att det ogilla, men då fråga nu ej är att antaga det af Lag-Comitén uppställda arfsystem i dess helhet och införandet af en del deraf i nu gällande Lag, hvarigenom hela 3;dje Cap.
Dä Herr Baron Isiljencrantr sjelf ansett den föreftagne utwägcn för en nödhjelps medel, och i dea bästa afsigt alt gä Medborgares förmodade önstningar till mökes är det mindre för att wederlägga honom, än att söka uplysa dem som icke nog kunna inse mädan och stadan häraf, och hwilka särdeles möjeligcn kunde fästa ert slags gynnande upmärksamhet härwid, som Ut störtet icke ansett ur wägen att sig något omsiandeligr bäröfwer utlära. Öfwer det läne-biträde som Herr Baron af Banquen föreslagit, sär U ffottet endast äberopa det yttrande, som Banco - Utstottet redan till Riksens Högloft. Ständer aflemnar, och hwaraf tydeligen föl. jer, att sä framt ej Herr Baronens plan i hela sin widd af Riksens Högloft. Ständer antages, Herr Baronens förslag ock i denna del lärer förfalla. Osmer hwad Herr Baron sedermera och slureligen anfört, sä wäl och isynnerhet om nödwändigheten af de Utländske Länens afbetalning, som afkortning pä den af Hans Maj:r i Räder till FörswarsWerket ästade En Million, har Utstottet dels frammanföre, dels ock egenteligen Uti serstildte Betan» karmen som röra dessa ämnen sig redan utläkit, och fär samma sina Betänkanden wördsammast äberopa. Utstottet som tror sig noga och fullständigt hafwa genomgått och afhandlat alt hwad af sädan bestasfenhet Uti Herr Baron I^iljencrsnt2's Finance» plan förekommit, som i någon mohn afwiker ifrän Urstvltets, önstar och wägar hoppas att det yttrat Den 5 Zebruarir.
Dessutom om det tillätes mig att göra en allmän anmärkn., så, ehuru det icke kan bestridas, alt våra skogar i sednare tider blifvit mycket medtagne, och att man bör söka alt vidtaga alla åtgärder, omtankan kan gifva vid handen för att åstadkomma besparing, tror jag likväl, att de välmenande afsigterne äro benägne att öfvergå till all den enthusiasm, om det tillätes begagna detta uttryck, som börjat visa sig för skogshushållningen, begynt att hos några öfvergå något litet till fanatism och till inbillade farhågor, och under sådana förhållanden, ser man sakerne alltid värre än de äro. Jag utber mig att få nämna något som jag haft tillfälle observera under de några och 30 år, som jag vistats här i hufvudstaden, nemi. att jag ganska väl erinrar mig att, vid början af denna lid, hördes i alla sällskapskretsar stora farhågor yttras för blifvande vedbrist och omåttliga vedpriser i anledning deraf, att ett ångfartyg då hade kommit i gång, och man försporde då nästan lika mycken ängslan som nu, för skogens utödande. Likväl har inträffat, att, oaktadt tillförseln af ved från Finland blifvit nära omintetgjord, vedpriserna under året 1852 voro lägre än under något af de föfeg:de 30 åren äfvensom de öfverhufvud varit ungefär desamma hela tiden, naturligtvis med sådana fluctuationer från ena äret till det andra, som alltid måste inträffa, och de possessionater, som bo omkring hufvudstaden men ej hafva sjöväg, veta väl, att det med nuvar:de vedpriser icke lönar sig att föra ved till hufvudstaden från egendomar, belägne på 3 mils afstånd landvägen. En annan omständighet synes ock utvisa alt farhågorna i fråga om skogarna äro öfyerdrifna, nemi. att så långt tillbaka jag kan minnas, hufvudstadens behof af sparrar och bjelkar blifvit fyldt hufvudsakligen från ett par på 4 å 5 mils afstånd härifrån belägne socknar, Sorunda och Grödinge i Södertörn.
Skulle nti en eller flere kyrkor af ett Pastorat Gudstjenst saknas ä den Söndag, da Kungörelsen borde uppläsas, aligge det Prestcrskapet att genast, genom Kronobetjent!: i Pastoratet, besörja, det nästa dag ett exemplar af Kungörelsen skyndsamt circnlerar fran by till by uti sädane Församlingar eller Capcll-Lag, med förständigande, att deras Ledamöter hafwa att nästföljande Söndag sig »vid Moderkyrkan infinna till Elcctors-wal, i händelse Gudstjenst icke samma Söndag bör hällas i egen kyrka, dä walet derstädes mä för Socknen eller Capell-Laget förrättas. 8 12. Ridderskapet och Adeln infinner sig till Riksdag och representeras pä det sätt, Niddarhus-Ordningcn stadgar. 8 13. Utom Ärke-Biskopen, Biskoparne och Pastor Primarius i Stockholm, som äro ssclfkallade Riksdagsmän, wälje hwarje Stift, pä sätt dep Presterskap inom sig öfwerenskoinmer, följande antal fullinägtige, nemligen Kyrkoherdar: llpsala Stift, för Stockholms Stad twänne samt för Stiftet feni, Linköpings Stift fem, Skara fyra. Strengnäs fyra, Westeräs seni, Wexiö tre, Lunds syra, Äbo fyra. 108 Expeditioner till Riks-Ständen. Borgo iwa, Götheborgs tre, Calmare tiva, Carlstads tiva. Hernösands tre, Gotlands tiva. Comministrarne i hwarse Stift, äflvensoin Connninistrarne i Stockholm, ware berättigade, om de det åstunda, att inom sig walsa en sullmägtig, den de ssclfwe aflöne. 8 Hufwndstaden Stockholm äge att sända Tio Riksdagsmän, hwaraf twänne Magistratspcrsoner, 2 Grosthandlare, 1 Fabriqucur, 2 Minuthandlare och 3 af Embeten och Handtweckerier. Walen förrättas af femtio Elcctorer, utsedde ibland Borgerskapet, efter lika Classifieation som Stadens femtio äldste.
SKaj:t l)ar föxorbnat om be inlöfta exemplarend anwäitbanbe. ©om Ulifetd febnaft förfantlabe ©tänber bewiljabe ett anffag för nu lopanbe ftatdregleringdperiob titt aflöning åt en få fattab 3lntigoitctd OJfajtt för tre år föforbnab od) af »itterl)etösf)ijtories od) antigoiteté Sdfajd l)ar föreffrifioit, att ett farns manbrag af ben om ntmärft nit odf> inftgt roittnanbe berättelfe, font tn Sdieb föranlebattbe af Olifetö @tänberé anfjådatt, bar Äongl. 9Kaj:t uppbragit åt cu fomité af faffunniga perfotter att utarbeta förflag t affeenbe på be återftåenbe arbeten, font erforbraö ej tttinbre för nation nalsmnfeibpggnabenö ittrebning od) förfättanbe i fudftänbigt ffid, än för fatnlittgarttaö inrpmntattbe beri ocb otngifningartted orbttattbe, fantt att beröftver uppgöra noggranna fofinabéberäfntngar, meb iafttaganbe af ad ben fparfampet, font meb ett änbamålöenligt utföratibe af befia arbeten fan låta jtg förena. $å gruttb af $ongl. förorbniitgen bett 15 februari 1883 ängås ettbe erfättning för ttnberjlöb, font af fattigmårböfambäden t ett af be forettabe Of ifena @merige od) Norrige lemttaé beljöftoanbe perfotter från bet attbra Oiifet, Rafina liqoiber medan be båba ffatefajjorna årligen egt runt.