Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror således icke, att de Norrländska sågverkseller bruksägare skulle hafva att befara någon särdeles svårighet att få sina produeter framskaffade till Stockholm, i händelse R. St. skulle bifalla ock K. M. sanctionera det nu ifrågavar. förslaget. Någon brist skulle väl kanske uppstå de första mänaderne efter det Finska och Åländska skeppares rättighet att föra fartyg emellan Svenska hamnar blcfve upphäfven; men den ökning i fraktförtjenst, som deraf blefve en följd, skulle snart dillocka fartyg ifrån andra Svenska hamnar och derjemte inom ganska kort tid gifva nytt lif åt våra Norrländska skeppsbyggerier, hvilka nu hafva så mycket svårare att tälla med Finnarne, som de sednare erhålla så väl hampa som virke, segel och en mängd andra förnödenheter för vida bättre pris än de Svenska, hvarföre en täflan för våra landsmän alltid blir svår; men gifvet är det, att om denna täflan undvikes, så skall industrien alltid framkalla nya fartygs byggande och bchofvet snart afhjelpas. På denna grnnd anhåller jag om bifall till betänk. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Att idka kustfart är någonting, som handlande nationer icke medgifva åt främmande fartyg. Jag anser således Ekon.Utsk:s betänk, vara bygdt på alldeles riktiga statsekonomiska grunder, grunder som ej ostraffadt kunna någonsin förbises, och som jag tror minst böra förbises i en tidpunkt, då de inhemska näringarne i allmänhet lida ett sådant betryck, som för närvar. Jag stödjer mig äfven vid den omständighet, att BorgareSt., som bör äga insigt i dessa förhållanden, har tillstyrkt betänk. Hvad angår den af PresteSt. beslutade modification, så har jag icke något alt deremot väsentligen anmärka, och får tillkännagifva, att jag röstar för bifall till betänk., antingen sådant det är af Utsk. framstäldt, eller med den modification, som R. o. Ad. skulle vilja göra. Gr. Sparre, Erik:
Dr E RN8T Ö g o SALÉN, nläkare. barnvårdarinna. Små anspr. Goda rek. S v a r Svar till » S. J. », Iduns byrå. PLATSSÖKANDE. Tandläkare Vasagatan 1 0, Stockholm, snedt emot Centralstationen. [243] att betala för sig om teborg. [241] ROLAND MARTIN förekommande göromål, kunde komma i och få returneras Dubbelt porto torde medsändas. söker plats hos någon på landet boende seras till » Succés », Innehållsförteckning \ abonnenter och för uppdrag åt andra Behandlar ' / 23 — ' / 24. företrädesvis domar. [120] Mottagning: helgfria dagar kl. i 10 — % 12 f. m. Sv. P a n o p t i k o n Kungsträdgårdsgatan 18 öppet hvardagar och söndagar h e l a dagen från kl. 9 f. m. till 10 e. m. [359] s ^NDINAV / s M Allmänna Lifförsäkrings^Öreningem Billigaste Iifförsäkringsanstalt i Sverige. Inga aktieegare. i dödsfallsersättningar. tillgångar. ärlig premieinkomst. K o n t o r: Drottninggatan 3 8. Försöken Th. Winborg &amp; i Stockholm tillverkningar af C:is Concentrerad Ättika pä flaskor for utspädning. Senap, blandad efter engelsk och fntnsysk smak, flere sorter. Beefsteaksauce. Soja, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. [95] Fru Anna Barckiinds Handarbetskurs Öfre Tegnérgatan 3 8, 3 tr., Stockholm, rekommenderas. [«s] Ressällskap för vistelse i Södern under-vintermå- naderna önskas af ett yngre fruntimmer. Svar märkt » Chacune paie pour soi » inl. å Th. Tjäders byrå, Sthlm, der äfven uppl. lemnas för inledande af korrespondens eller muntl. samtal. (G. Tldn. kottar endast en kr. för qvartalet, befordrlngsafg. inberäknad.
Lindsköld, och i tillegnan säger förf., att H. Ex:s nådestrimmor hafva så vederkvickt hans Thalia, att han nu fördristar att åter framhärda för H. Ex:s blida ansigte. Det synes sålunda icke som om detta varit första gången, Wallenii sångmö lofsjungit excellensen. Innehållet uppgifves vara att ”betyga glädje öfver det ljufliga skygd, som Phoebi chor och Gratierna” hafva funnit hos Lindsköld, och motivet för uppfinningen är hämtadt af Lindskölds namn. Stycket har tre öppningar och är liksom balletterna från denna tid skrifvet på växlande versformer. I första öppningen uppmanar Mnemosyne Thalia, att, då nu Phoebus förspänt sin vagn och aktar att åter bege sig mot Norden, icke ensam vara tyst, utan prisa honom med lutan, på det de ej må förspilla hans stora gunst och godhet. Thalia svarar, att hon hela dagen spelat på sin luta, men då Phoebi strålglans blef för stark, hade hon jemte sina systrar sökt skugga under en lind; der ber hon att få sitta i ro, ty linden är det bästa af alla träd; intet annat har mäktat gifva dem sådant skydd; eken sprack midt i tu, då de sutto derunder, från oliveträdet blefvo de jagade af en regnskur, från lagren af blixt och dunder, genom aspens grenar trängde regn och sol och bladen rörde sig så, att sången ej klart kunde höras; men under linden vilja de slå upp sitt tjäll och bjuda andra att komma dit: ”Linde löf, vår sköld, oss trygga!” På Mnemosynes begäran sjunga de sin fägnesång till Phoebus. I andra öppningen kommer en satyr springande och, på tillfrågan af Mercurius, svarar han, att Satyrerna satt sig i skuggan af Atles lind, men en stark röst hade kört dem bort från denna plats, hvilken till hans stora förtrytelse Muserna nu intagit. Detta gläder Mercurius att höra, och han vill nu samla alla chariter och dygdenymfer under denna lind, hvilken som en sköld skyddar för oväder, regn m. m.
Lån, hvilken skulle innefattas uti sjelfva Fartygens ocli Warfvens Effeäer och således bestod uti en, titan att sådant kunde förekommas, lätteligen förskingrad egendom, icke af Utskottet kan antagas för så beskaffad att densamma tryggar Manufat. tur-Disconten för befarade förluster vid sjelfva Låntagarnes, tilläfventyrs iråkade obestånd; då ifrågavarande Lane - bidrag, icke eller lärer kunna, för att medföra åsyftad nytta för Sképpsbyggeiierne, bestämmas till återbetalning på den tid af högst 9 Månader, som för Manufaklur-Discontens Utlåningar är faststäld; och dä Utskottet i öfrigt icke eller inser något annat sätt, som, utan att aldeles afvika från de grunder, hvilka, i afseende på Manufaöur-Discomens bestämmelse StatsUtskottets Betänkanden, gro lagde och utan att förfela ändamålet med padan t understöd, medförer en osviklig och lika grund för bestämmandet af hvarje Skeppsbyggares Lane-rätt och tillika leinnar Manufaktur. Disconten den tillräckeliga säkerhet, som vid allmänna Medels anslående till Lån-understöd, utgör ett vigtigt ögnamärke; anser Utskottet, så vidt denna fråga tillhörer Riksens Höglofl. Ständers bedömmande, sig icke kunna tillstyrka bifall på Herr Winbergs sålunda väckle Motion om Lån - rättighet i Manufaktur-Disconten för Skepp sbyggerierne eller SkeppsWarfs ägare. Hvilket allt dock till Riksens Höglofl. Ständers ompröfvande vördsamt öfverlemnas; hvarvid en Ledamots serskildta tanka genom ProtopollsUtdrag bifogas; Stockholm den 16 Februarii 1818- Utdrag af Protocollet, hållit hos Riksens Höglofl. Ständers Statsutskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 16 Februarii 1818.
Vi finna således, att intet af dessa nu uppräknade länder erhållit så hög surtaxe sig beviljad, som Sverige. Ett land finnes dock, der surtaxen är ännu högre, och detta land är England. Surtaxen är der bestämd till 1.8 öre; införseltullen för en kanna bränvin uppgår nemi. till 4,44, men af dessa motsvara 4,26 de s. k. »inland revenue duties and licences», och återstoden, 18 öre, blir, således surtaxen. Hvad nu angår den ganska svårlösta frågan, huruvida Franskt bränvin skulle, i följd af den nedsatta tullen, kunna införas här i landet till sådant pris, att det skulle göra den Svenska bränvinsnäringen omöjlig, så har jag sökt att så samvetsgrannt som möjligt taga reda på dessa förhållanden. Jag vill då till en början endast fästa mig vid verkligt vindrufs bränvin och ej vid det förfalskade, hvarom här förut talats. 382 Den 7 Februari e. m. Enligt de uppgifter jag erhållit å verkligen hit infördt så beskatTadt bränvin (och jag tror att vid bedömandet af sådana frågor det är mera skäl att fästa sig vid i verkligheten passerade fakta, än vid några fingerade affärer, beräkningarne må nu vara huru pålitliga som helst), så visa sig förhållandena vara dessa. En hectol.
Hr Printzensköld: Jag kan ej göra mig något tydligt begrepp derom, att ifrågavar:de § ens är af behofvet påkallad. Den är alldeles ny och finnes ej uti 1818 års konkurs-lag, och bör ej heller der finnas emedan Utsökn:sB:ns 5 Cap. § 6, redan omhandlar denna sak: och som sistnämnde § varit gällande i mera än 100 år vid sidan af alla de konkurslagar, som under liden stiftats, utan att deraf någon olägenhet försports, så synes det mig som raan hade handlat klokast, om man ej insatt den ifrågavande § 18, hälst den, pä sätt Gr. Lagerbjelke närmare utredt, är af beskaffenhet att kunna leda till en sedelutgifvares skada. Denna § må i min tanke så mycket heldre utgå, som Utsökn:sB:ns 5:te cap. 6 § lyder som följer: ”Ar viss pant i fast gods föreskrifven, och vill borgenär hellre söka betalning i lösören, som snarast kunna vändas i penningar; bafve ther väld til”. Hvilket nogsamt utvisar, att, om en skuldsedel är inlecknad, så är sedelutgifvaren, om han sålt sin egendom, likväl derföre ej befriad från skyldigheten att, om borgenären så fordrar, inlösa sin förbindelse. Praxis är visserligen den, att, då inteckning skett och denna innefattar full säkerhet, så åtnöjer sig inteckningshafvaren med densamma, utan att kräfva sedelutgifvaren; men han eger dock denna rätt. Hvarföre då ytterligare i en serskild § omhandla en redan afgjord sak. Och det i en § som är så uppstäld, att det vill synas, som skulle man tveka, huruvida sedelutgifvaren är skyldig att ansvara för sin revers eller ej. Här inträffar, hvad jag förra gången hade äran anmärka, alt man gjort lagstiftningen otydlig just derigenom, att man velat göra densamma allt för tydlig. Jag tillstyrker således, att §:n mätte helt och hållet utur detta lagförslag försvinna. Gr. Sparre: Hvad LagUtsk. i denna § föreslagit, är ingenting annat än hvad som dagligen i lagskipningen praktiseras.
Jag tror, att den välfärd för Landet, som skall sökas genom Silfveruppköp, rnåste rättas efter Landets lyckliga handelsförhållanden, ty annars kan skada åstadkommas. De tjenligaste Silfvernppköpen åro de, som ske efter tredje punkten* synnerligen om man går BondeStåndets önskan om fastighets-lån till mötes, så att räntan kommer att inbetalas i Silfver. Jag instämmer således ined Friherre Björnstjerna, att en mindre summa måtte användas tili Silfveruppköp. Herr Stråle: Maji har sagt, att det vor* Ridd. v. Ad. Prut, VIII. Band. * sy, 41? Den Ii September /, m. oklokt af en enskilt man att inköpa Silfver, för att lägga i sina hvalf, och låna upp penningar på annat håll. Men hår år den, som inköper Silfver, och den, som lånar upp, icke samma person. Huru skulle man vål anse den enskilte person, som ej honorerade sine utelöpande skuldsedlar, men i stället för att lägga ihop de penningar han förtjente, lånade ut dem pä lång tid åt osäkre personer. Skulle den vål vara vård credit, som ej betalade sine borgenärer, men sjelf inlåt sig uti UtiåningsOperationer och derigenom skaffade sig nya borgenärer, hvilka han ej eller kunde betala. Herr Tham har gjort en irring. Idan har förblandat 5 och 2 punkten. Uti 3 punkten år ej fråga om annat, ån insättning af Silfver; i 0 punkten år åter fråga ora Bankens activa upphandling af Silfver. Att ett uppjagande af coursen deraf skulle äga rum år icke möjligt, om BancoFullrnågtige få kloka instructioner och följa dem. De skola blott uppköpa öfverskottet af vexlar, som åro att tillgå, det vill såga realisera det öfverskott, som Sverige på sin utländska handel bör åga. Skulle coursen, når uppköp sker, stiga, bör upphandlingen inställas tills coursen satt sig; faller lian åter, vore det Fullmågtiges skyldighet att köpa.
Då det med visshet kan antagas, att på landet i allmänhet personer icke finnas med den erfarenhet och insigt i handtverksyrkena, som erfordras för att utfärda och till behörigheten kontrollera dé vitsord om färdighet och kunskap i samma yrken, som skola företes af de personer, hvilka till erhållande af gesällbref sig anmäla, samt befaras kan, det rättigheten att utfärda gesällbref vid detta förhållande kan varda af sockne-nämnderne missbrukad, för att, genom meddelande af sådane till kringvandring berättigande intyg, ifrån socknarne skilja personer, hvilka anses eljest kunna falla dessa till last, tror Utskottet, att berörde socken-namnderne tillagde rättighet desto heldre bör och kan upphöra, som saknaden af gesällbref icke utgör hinder för mästerskaps förvärfvande och verkstads hållande; hvadan Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förändring af 33 § uti Handtverks-ordningen, att orden: ”eller, om han är boende på landet, af vederbörande Socken-nämnd,” varda derifrån uteslutne; hvaremot och enär Utskottet, som dels anser den uti ifrågavarande § stadgade kontroll å gesälls skicklighet i yrket vara tillfyllestgörande, om den behörigen handhafves och dels förutsätter att, efter folkskolornas införande, någon till 16 eller 18 års ålder kommen person icke kan sakna färdighet att skrifva läsligt eller kunskap att räkna qvatuor species i enkla tal, får vördsamt hemställa, det motionärens förslag alt för gesällbrefs erhållande skulle erfordras arbetsprof, äfvensom bevis om färdighet i skrifning och insigt i räkning, icke må till åtgärd föranleda. 40 §. Derjemte har Hr Boseus föreslagit, att de i lista och 2:dra momenten af denna § bestämda vitén måtte till hälften nedsättas, samt att handverksarbetare, hvilken af en Bih. till II. St.
Horns anhållan och begära, att, i händelse återremiss beviljas, Constit.Utsk. måtte anmodas att icke afgöra någon förändring uti 60 §. Reg.F, förrän R. St fattat sitt beslut rör:de spannmålstullen. Den 20 Juni. Gr. Horn: Såvida R. o. Ad. behagar återremittera memor. med sin gemensamma tanka, sådan som den siste värde ledamoten yrkat, att den måtte blifva, nemi. att Constit.- Utsk. måtte anmodas icke afgifva något förslag till ändring af ifrågavar. grundlags §., förrän R. St. fattat sitt beslut, rör:de tullen på inoch utgående spannmål, anhåller jag att få afstå från min begäran om memorJs hvilande på bordet, och förenar mig uti Gr. von Fersens yrkande. Hr Tham förenade sig med Gr. Horn. Frih. Ehrenborgh: Den fråga, som nu kommit under discussion, har aldrig förr utgjort föremål för min forskning. Huruvida jag misstog mig i den framställning, jag gjort, underställer jag R. o. Ad:s pröfning. Jag anser mig icke vara ofelbar i mina omdömen, och jag gör rättvisa åt andras. Om denna discussion skulle medföra den obehaglighet, att en vägrad propos. uppkomme, vill jag föreslå de Hrr, som gjort dessa anmärkningar emot Utsk:s metnor., huruvida de icke skulle vilja låta anmärkningarna nu förfalla, men i motionsväg framställa dem till Constit.Utsk., hvarigenom samma ändamål bestämdt kunde vinnas, utan att man behöfde inkomma uti en specialitetsfråga, som möjligen kunde blifva svårlöstare, än man tror. Jag har blifvit föranledd till denna framställning, då jag närmare granskat sednare delen uti 56 §. Reg.F., hvarest det heter: ”blifve de, hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.
Vissa onera, såsom kronoskjuts, inqvartering, brefbäring, snöskottning, leverering af kronoränlorna m. m. äro sisserligen här, såsom i andra orter, icke för alla hemman lika tryckande, men oberäknad t hpmmanens olika natur, äro dessa skiljaktigheler föga beroende af annat, än hemmanens större eller mindre afstånd från allmänna farvägarue och räntelevererings-ställena. 25 Hvad fattigvården angår, är dock den större eller mindre tyngden atl härleda från andra förhållanden. I allmänhet visar den sig mest tryckande i skärgårdseller kust-orterna, der den lösa befolkningen är talrikast, naturligen i följd af fiskar-allmogens obesntenhet och oförmåga att med strandfiske försörja äfven de minderåriga och föråldrade medlemmarne af deras oftast talrika hushåll. Bland de onera, som hvila på jordbruket, intager rustningsoch roterings-besväret första rummet. Af Bohus läns regementes 904 nummer utgöra 400 rusthållsoch 504 rothål Is-nummer, fördelade i 2:ne bataljoner. Hedan år 177G lick norra sqvadronen af regementet afsitta och förvandlades till lätt infanteri, i afseende hvarå vissa vilkor bestämdes genom Kongl. Brefvet den 15 Augusti 1777, och kontrakt med rotehållarne stadfäslades den 20 September 1783. År 1791 fick äfven södra sqvadronen afsitta, men endast för en tid af 50 år, och, enligt det med rusthållarne afslutade kontrakt, emot erläggande under tiden af vakans-afgift för hästoch sadelmundering.
Balans från föregående året: Stats-anslag, lefverera de från Kongl. Stats-Kontoret, för nya Fält-Arlilleriet 15,000: „ nya gevär 15,000: Diverse inkomster, tillhörande nya gevärsmedlen, 9: 34. 8. 71: 16. 9. Credit. Utgifter: För nya Fält-Artilleriet „ dito gevär „ dito sablar . „ flintlåsgevärs förändring till slagkrutsantändning S:r B alali s till påfölj ande* året: Utaf den i 1845 års hufvudbok intagna balansrelation inhemtas, att den vid årets slut utbalanserade behållning består af följande poster, nemligen: Af nja Fält-Artilleri-medlen. Fordran hos Bruksidkaren Morsing, beroende på Kongl. Maj:ts afgögörande, 5,000: Dito hos Hofslagaren Engvall, beroende på Arlvokat-Fiskals-Embetets åtgärd, 676: 15. 10. Dito bos Fabrikören Treutiger, hvilken, likasom hans löftesmän, saknade tillgångar, 719: 22. 7. Af nya Gevär s-medlen: Förskott till Husqvarna gevärsfaktori å beställda gevär, intilldess desamma blifva såsom uppbörd i Ca risborgs gevärsförråds räkenskaper upptagna, 21,011: 40. 8. S:r 52,544: 32. 4.
M:s nåd. propos. vid innevar. riksdags början, kan vara i detta ämne ytterligare att förvänta. Derigenom tror jag också, att en del af de aumärku., som Frih. Cederström gjort emot denna §:s uppställning, skall komma att försvinna. Jag ber att få uppläsa ett förslag till redaclionsförändring i 5 §, rörande hvilken jag har rådfrågat mig med åtskilliga af Husets ledamöter. Den skulle komma att lyda sålunda: ”Den för ersättningsbeloppen sålunda uppgjorda beräkning bör derefter, på sätt pröfvas lämpligt, förvandlas till uaturapersedlar, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den för hvarje län nu gällande persedelförteekning, hvarvid dock förenkling kan komma att vidtagas med anledning af den framställning i ämnet, som R. St. torde få vid nästkommande riksdag genom K. propos. förvänta”. I sammanhang härmed skulle jemväl 9 punkten förändras på det sätt, att i sl. f. orden ”rättesnöre för både spanmål, smör, hö oell halm”, införas: ”rättesnöre för de persedlar, tilt hvilka räntornes beräknade värde blifvit förvandladt.” O Hr Akerman, Fredr.: Det ändamål, sorn genom ifrå gavar. betänk, länge har varit sökt och ifrigt önskadt, är icke blott af räntegifvarne, för att undslippa de ofta icke allenast kostsamma och besvärliga ulan äfven i många fall obehagliga förhållanden, hvaruti de ofta försättas till räntetagarne, utan äfven af embetsmännen, för att icke försättas i den obehagliga nödvändigheten att antingen få nöja sig med en lön, otillräcklig för bestridande af lcfnadskostnaderne, eller ock nödgas för - Den 15 Maj. 525 fara strängt mot räntegifvarne. Det vore således i högsta grad önskvärdt, att dessa missförhållanden en gång måtte upphöra, oell det förslag, som nu är framstäldt, anvisar vägen dertill. Jag tviilar för min del icke derpå, att mängden af indelta löntagare skulle villigt ingå på förslaget att utbyta löner, som nu skola utgifvas in natura af räntegifvarne, emot bestämda löner af statsverket.
Emot indragningen af odlingsoch fastighetslånen har jag i opinionen hos den jordbrukande classen funnit så många betänkligheter möta, att jag för närvarande, och innan hypotheksföreningar hinna bilda sig, icke vidare vill fullfölja mitt vid början af riksdagen i detta hänseende framställda yrkande, ehuru jag visserligen ännu icke hunnit öfvertyga mig, att dessa slags utlåningar öfverensstämma med en sund bankförvaltning. Af ofvan anförda skäl, och innan ännu privata bankassociationer uppkommit, torde det jemväl möta ett allt för starkt motstånd och således vara betänkligt att indraga Bancodisconten eller åtminstone reglera den efter de principer, hvarefter en Banks utlåningsanstalter borde förvaltas. Det torde således ej kunna undvikas att bibehålla omsättningsrätlen. Deremot och då Disconten således måste fortfara att lika principvidrigt administreras, ser jag icke något skäl uti att uppskrämma opinionen med indragningar å dess foilagsfond, helst jag, enligt hvad här nedan förmäles, icke gillar den nya låneinrättning, eller cassacreditiverna , hvartill de från Disconten årligen indragande 240,000 r:dr skulle förflyttas. 22:0 Den 5 Maj f. m. tat 22:0 & 2^:0 Det slags nya lånanslalt, sorn Utsi. föreslagit tinder namn af ca ssa-cred i t i v, vågar jag icke tillstyrka.
Oolnm nl 8nsno. «fo/t«fr //^/ ^ A c! /' </. ^/tc/raZ' t?/ /Voroco/Zer o/^s/' ^ r>r/o> Ma/.t /so»r/»gs/r ttLr »5/o/L t/e/r 2/ /§^o. lXö r v» ro n 6 e: «ku8lilio:-8lol8-Nini'8l6rn, l^on3 Lxcellenco, lklcrr Orekvs 8tols-Wni8l6rn 5är Illrilies ^renclcng, Llou8 Lxcelicnce, Ilerr Liikerio ^/er^re/c/. 8lol5-LäcIcn: Heil' Liikerio ^ec/e/'5//'o?/r Ilcrr Lrilierrc /iagez-ö/e/^e^ //tre. 1. t. IVIgj:l8 kärul meilclclcllo lXöcligo s>68lut, kärkollockl kär8log lill Longi.
på ur en musikens I DU N Ty det är kvinnans heliga mission Att vittna om den Gud, man vill förkränka. När mannen tvinar, tvifiar icke hon; 189Ö Han står på forskningen, hon står på tron; Hon älskar; hon skall äfven lära tänka. Sigrid Arnoldson debuterade i Moskwa år Skälet till Sigrid Arnoldsons hastiga framEtt inkast i tjänarinnefrågan 1886 och sjöng därefter som primadonna i Pegäng torde ej endast ligga i hennes förträffliga af tersburg samt på Drury Lane-teatern i London, användande af sin af naturen vackra och seHanna Kamke. där hon väckte ett sådant uppseende, att Adedan under utmärkt ledning utbildade stämma, lina Patti af harm öfver, att hon » drog sämre utan ock däri, att hon genom sitt föredrag och II. hus » än Sigrid Arnoldson, plötsligt lemnade sitt spel visat sig ega en ovanlig begåfning London ocb ej uppträdde vidare under säsonsom dramatisk sångerska. Komma så härtill fKJtvad jag ej fordrar af mig själf, kan jag ett intagande yttre och ett behagfullt uppträ- gen 1887 — 88. hM ej med nödig konsekvens och stränghet fordra af andra. » På hösten 1887 sjöng fröken A. i Amsterdande, bör framgången vara gifve-n. Huruvida vi under den närmaste framtiden Med denna sanning, hvilken väl knappast dam och Haag samt i januari 1888 på OperaComique i Paris, där ingen sedan Adelina hafva att vänta något besök af vår firade landsnågon kan vilja bestrida, slutade vi vår förra Pattis uppträdande rönt en så lysande frammaninna här hemma i Sverige, torde vara osä- gång. Kort därefter uppträdde hon i Montekert. Vi hoppas dock, att hon ej måtte dröja Och det var hit vi ville komma. Det är Carlo, Nizza och Rom samt väckte öfverallt för länge. stränghet, som fordras i vår slappa tid. Man allt samma hänförelse.