Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regeringen skulle hafva framkommit med detta förslag; och att om Regeringen hade gjort det och verkligen framlemnat ett fullständigt utarbetadt förslag, sådant hade varit godt, och saken vunnit åtminstone till sin utredning. Det kan således icke läggas dem till last, hvilka vid förra Riksdagen arbetade för eller rättare medgåfvo förslagets hvilande, att då denna utredning icke skett, de nu icke arbeta för detsamma. Jag tror mig härigenom hafva bevisat, att Consl.UtsIcs majoritet vid denna Riksdag handlat konseqvent och med kärlek till tryckfriheten, ehuru vi icke vilja yttra och bevisa denna vår kärlek genom invektiver mot olika tänkande. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Efter min öfver tygelse kan ingen sann lycka, ingen verklig trefnad och belåtenhet finnas i ett land, der en lagbunden tryckfrihet saknas, ty, der sådan frihet icke finnes, der äger folket ingen säkerhet för sina rättigheter, der äger Regenten ingen visshet att kunna erhålla tillförlitlig kännedom om alla de missbruk och egennyttiga tilltag, om alla de våldsamheter eller med ett ord om alla de olagligheter, som inom samhället begås, och der kan han icke eller erhålla tillförlitlig kännedom om sin egen ställning till folket. Inom ett sådant samhälle är det derföre efter min åsigt omöjligt för Regenten sjelf att äga något lugn, eller någon verklig trefnad och lycka. Om denna min åsigt är riktig, böra vi utan tvifvel skatta oss lyckliga att lefva uti ett land der denna dyrbara frihet finnes i sjelfva grundlagen befästad, men om så är, bör det ock vara hvarje enskild samhälls-medlems heliga pligt att efter bästa förmåga söka verka för denna dyrbara rättighets bibehållande oförkränkt; men om denna pligt är helig för hvarje enskild medborgare, så måste den vara det ännu mer för de män, som åtagit sig det dyrbara, det vigtiga och ansvarsfulla kallet att vara Konungens Rådgifvare. På hvad sätt de upfattat detta sitt åliggande, och huru de fullgjort detsamma, derom bär detta förslag det mest ojäfaktiga vittnesbörd.
I anledning af hvad sålunda anfördt och ■ yrkadt blifvit, anse Utskotten i betraktande böra komma , att allmänna Lagens stadganden i 24 Cap. 5 och 6 §§. ByggningaBalken: 1'att af alla hemman i häradet skall Brand, stod gifvasf samt: ”att häradsboerne emellan skall förening upprättas, huru mycket i Brandstod gifvas hör-’ blifvit, genom Kongl, Resolutionen på Allmogens Besvär den 9 December 1766 §. 43 , och Kongl. Förklaringen den 1 Augusti 1770, sålunda ändrade: ”att upprättandet af Brandstods-föreningar socknevis blifvit tillätetÄfvensom det, genom Kongl. Förordningen den 15 Julii 1818, blifvit förklaradt: vatt hemmans eller egendoms Innehafvare, som i Allmänna 12 Lag samt Allm. Bese. o. Oec. Utsi. Ull.N:o 17. Brandförsäkrings-Inrättningen tagit försäkring ä hela åbyggnaden eller någon del deraf, icke allenast är frikallail frän skyldigheten att, eldigt 14 Cap. 5 /, Byggninga Balken, gifva Brandstod, utan äfven eger rättighet frånträda den Brandstads-förening , hvari han förut kan vara delegare. Häraf anse Utskotten den slutföljd böra Iiemtas , att oinskränkt rättighet blifvit lemnad hemmansegare i allmänhet att ingå i det Brandstods - Bolag eller Brandförsäkringslnrättning, hvaraf han anser sig kunna, i händelse af eldskada, vänta största fördel och säkerhet, och att följaktligen åberopade stadgandet i Cap. 5 §. ByggningaBalken endast gäller för de hemmansegare, som i sådan serskild Förening eller Inrättning icke äro deltagare.
Ständer sinna sig icke i ständ ät nu, sedan Stansén äro arffillda, kunna löta införa detza förändringar uri Bewillntngen, utan föranlaras den summan sadan so»n Ständen den antagit, underdänigst til Eders Kongl. Maj:t upgisiva, sou» lärer Nä di ast täckas Hwad hivarse Stand anfört til »ve»kstä!!igher befordra. Riksens Stander framhärda m> m. !4?2 Stormägiigsie Alleruädigsie Konung! Dä Riksens Ständerlil Eders Kongl. Mast härhoS i underdånighet öfverlemna hetz witz nu öfnvrständna Riksdag famryckra Allmänna Bewiliniug, för ar genom Eders Kong!.
Slutligen kan jag icke tillbakahålla uttryckandet af min förvåning att finna samma ledamöter, som förut talat om att kommunerna skulle tillsläppa jord för jernvägarne, nu vara ytterst angelägna om att bibehålla den orimliga förhöjning, som nuvarande expropriationslag stadgar vid afstående af jord för allmänt behof. Hr Björnstjerna, Oscar: Orsaken, hvarföre jag begärt ordet, är att jag hört yttranden här fällas, alt genom ifrågav:de förslags antagande eganderätten skulle blifva våldförd. Oaktadt desse talares uppmärksamhet sedermera blifvit fästad på det misstag de begått, tror jag likväl icke, att de för ofta kunna derom påminnas, på det de må blifva tagne ur den villfarelse, hvari såväl de som (lere andra enskilde medlemmar af detta hus sväfva. Då, enligt förev:de förslag, all den särskilda skada jordegaren lider, skall uppskattas i penningar, kan härvid det förhållandet inträffa, att 50 proc. olver värdet, som utgör ersättning enligt gamla lagen, många gånger är alldeles för litet. Om man tänker sig en jernväg mellan Stockholm och Norska gränsen, är den jord, sorn ligger nära Stockholm, af högre värde än den, som ligger längre bort; och vid expropriation af densamma skall 50 proc. öfver värdet blifva en alltför knapp ersättning. Enligt Fransyska lagen kunde jordegaren under dylika förhållanden få mycket mer än 50 proc., ja ända till 100 å 200 proc. öfver värdet, liksom han kan få blott några proc. af värdet. Må det tillåtas mig att anföra ett par exempel från expropriationerna i och för de nya boulevarderna i Paris. Ett hus, som var värdt 6—800,000 francs, biel' endast betaldt med 100,000, emedan resten af tomten steg i värde genom den nya boulevarden, hvarvid det sedermera kom att ligga. Vid ett annat tillfälle fick en hyresgäst — en Svensk — 30,000 francs, eller mer än 2 års hyra, såsom ersättning för olägenheten af att behöfva flytta.
Mätte Ridderstapet och Adeln, såsom Jordägare, lika nitfullt emot inträng bewaka desi rättigheter, som andre Srand icke förgäta at förfwara sine, och sä mycket mindre för framtiden medgifwa en sädan förklaring af Författningar, som torde warit asyftad, at nemligen Wargeringen äter möjligen stulle kunna Hemmans-Innehafware affordras, som Jordbruket, med saknad af det gällande förordets in. styrelse wid detta Riksmöte lil bewiljande af fördelar och bewakande af dest ratt och bästa, stulle ofelbart genom aläggande af nya bördor i afseende pa Rikets förswar, falla under tyngden af desamma och återgå til den wanmagt, hwarifran denna hufwud-näring utan Statens bidrag eller upoffringar upftigit, och stulle i faller draga med sig den enstildte och allmänna wälfärden, som nu mera pä Jordbrukets bestånd och förkofran allena beror. Herrkgoräsnstolpe, ^n6srs, och Friherre kunck, ^clolxb, förenade sig med G r efwe L/l lenborg. Friherre Stael von wolstein, kitr,ck^uävig, anmälte sig at fä tala, men Herr Grefwen och Landtmarskalken förklarade, at ingen ventilation kunde äga rum. Friherre Stael von kkollsstein yrkade at i sädauc fall endast fa til ickotoeolet bilägga fin förklaring: OiZLustton öfwer detta ämne synes mig aldeles 'öfwerfiödig: hwad som blifwit tglt hade - L2ZF Den 29 Mars. de gerna kunnat wara otalt, aldenstund Konungen långt för detta lätit Wargeringens uplösande ga i werkställigher. Pä hwad grund har sadant stedt, vm icke enligt 80 §. Regerings-Formen, som bjuder, at ingen ny och tilökad Rotering matie tilkomma, och Ständerne således begärt alla sädane nya entledigande.
Men jag är öfvertygad, att, som han inser landtbrukets ställning, han äfven fattar den rätta meningen med densamma. Dessa yttranden remitterades till StatsUtsk. 'Föredrogs Frih. Sprengtportens, Jakob Wilh., d. 22 dennes på bordet lagda motion, att R. St:r måtte, oafhängigt af hvad K. M. för fästningsbyggnader i öfrigt äskat, anslå hela beloppet af den summa, som för fullbordandet af Waxholms fästningsverk erfordras, äfvensom att StatsUtsk. ville framställa hvad som fordras i afseende på Stockholms och Carlskronas befästning. Gr. Frölich, David; Då jag nu skall yttra mig i ani. af den nyss föredragna motionen, anhåller jag om Hr Gr. o. Landtrms och R. o. Ad:s benägna ursäkt, att jag dessförinnan vidrörer en på listan sednare stående motion, nemi. Hr Brakels, ang:de Sveriges försvar mot dess östra granne. Den rörer påtagligen samma ämne som den nu föredragna. Och då denna discussion naturligtvis f. n. icke lär leda till annat resultat än remiss till StatsUtsk., så får jag anhålla att, sedan den är slutad, ånyo få ordet, för att äfven, rörande samma ämne, få afgifva en motion. Som sagdt är, skulle jag haft lust att först säga några ord om Hr Brakels motion. Den 26 November f. m. 347 Det är till en början en särdeles glädje för mig att finna, huru förändrade tiderna äro nu emot förr; ty hvar och en, som mins huruledes man blef bemött, då man för tjugo år sedan önskade på detta rum tala politik, erinrar sig huru vådligt det var, att då ens våga häntvda på sådana, jag menar politiska förhållanden. Indragningsmakten, såsom ett band på pressen utom hus, och de stampande klackarne inom hus voro alltid genast till hands att tysta hvarje aldrig så litet frimodig yttring derom. I synnerhet och aldra mest gälde detta sätt att qväsa representanten, om han vågade yttra sig om vår östra granne. Nu deremot kan man tala derom med mycken gamman.
Och gaf dem lös den i fängelset satt var för upploppets och dråpets skull, den de begärat hade; men Jesum öfverantvardade han deras vilja. Och då de ledde honom ut, fingo de en fatt, som het Simon af Cyrene, den der kom af markene; honom lade de korset uppå, att han skulle bära det efter Jesum. Men honom följde en stor hop folk, och qvinnor, de der greto och ömkade sig öfver honom. Då vände sig Jesus om till dem, och sade: I Jerusalems döttrar, gråter icke öfver mig; utan gråter öfver eder sjelfva, och öfver edor barn. Ty si, de dagar varda kommande, i hvilkom de skola säga: Saliga äro de ofruktsamma, och de qveder som intet födt hafva, och de spenar som ingom hade dia gifvit. Då skola de begynna säga till bergen: Faller öfver oss; och till högarna: Skyler oss. Ty är detta skedt på det färska trät, hvad skall då ske på det torra? Leddes der ock ut två andre ogerningsmän med honom, till att aflifvas. Och då de kommo till det rummet, som kallas hufvudskallaplatsen, der korsfäste de honom, och de ogerningsmän med honom; den ena på den högra sidon, den andra på den venstra. Och sade Jesus: Fader, förlåt dem det; ty de veta icke hvad de göra. Och de bytte hans kläder, kastandes lott på dem. Och folket stod och såg uppå; och de öfverste, samt med dem, begabbade honom, sägande: Androm hafver han hulpit, hjelpe sig nu sjelfvom, om han är Christus, den Guds utkorade. Begabbade honom ock krigsknektarna, och gingo till, och räckte ättiko till honom; Sägande: Äst du Judarnas Konung, så hjelp dig sjelf. Var ock en öfverskrift skrifven öfver honom, med Grekiska, Latinska och Ebreiska bokstäfver: Denne är Judarnas Konung. Men en af de ogerningsmän, som upphängde voro, hädde honom, och sade: Äst du Christus, så hjelp dig sjelf och oss.
Utskottet hade bordt föreslå de anstalter, som äro af nöden, och ej inskränkt sig till att endast tillstyrka Ständer» na, att hos Konungen i underdånighet öfver - Ben 21 Maji. 69 lemna vidtagandet af dem, Hans Maj:t sjelf kan finna nyttiga, utan att derjemte föreslå någon önskan om bestämda stadganden i detta ämne. I alla andra Länder är Exporten mindre onererad än Importen - i vårt Land är förhållandet alldeles motsatt, ehuru det var det ännu mera innan sistlcdne Riksdag. Det är ej underligt då, att Näringarne här aftyna. Hvad Serskilt trädvarors Export angår, 6å bör man ej betragta den blott i och för sig sjelf, utan i sitt förhållande till dera? Import. Sedan genom Handels-tractaten 1809 Finska, det vill säga Utländska trädvaror fått fritt på Utländska fartyg införas, kan väl ingen med något skäl påstå , att de icke likaså fritt böra få på Utländska fartyg utföras, som införas. Om frakthandel och skeppsrederi skola gynnas, så bör det ej ske blott på Skogsägarens, utan på det Allmännas bekostnad. Frakthandeln beröfvar oss dessutom årligen mycket Folk, som gä i Utländsk tjenst. Den inländska Productionen lider så väl häraf, som genom en försvårad afsättning till Utlänningen, och sjelfva Skeppsredaren lider åtminstone likaså mycket deraf, att färre Producter blifva att utföra, som att han får för sin handtering äfven Utlänningen att concurrera med. Skogarne förstöras ej, som man vill befara, genom en fri Export, utan genom svedjande, bränning till aska, med mera , hvartill man föranledes af Trädvarornes försvårade Export. Skogarne vanvårdas just genom en för ringa betalning i ersättning för deras vård. Men blott temporaira tillåtelser till utförsel skada, och gifva anledning till skogens 7° Dm 21 Maji, förstöring, för en blott momentel vinst ! Vöre Exporten fri, skulle det mera löna mödan för Enskilte, att göth strömmar flottbara, och de från kusterna långt aflägsna skogar skulle derigenom blifva användbara till Export?
Preste-ståndet åter har beslutat, att ”kärl och redskap af äkta porslin för pharmaceutiska och vetenskapliga behof’ borde deri upptagas; att rubriken ”korkträd” skulle utbytas mot korkbark; samt att rubriken ”eldfast sten” skulle uteslutas; hvarförutan Preste-ståndet återremitterat denna förteckning, alt af Utskottet rättas i öfverenslämmelse med de beslut, som af Ständerna i della hänseende blifva fattade. Af Borgare-slåndel är denna förteckning, sådan den finnes bilagd Kongl. Maj is nåd. proposition angående tullbevillningen, godkänd, med uteslutande, eldigt Utskottets förslag, af andra momentet under rubriken ”flyttsaker”. Deremot har Bonde-slåndet helt och hållet godkänt den af Utskottet föreslagna förteckningen, så vidt den icke stöde i strid med de beslut, Ståndet i fråga om tullbevillningen fattat. Då den i gällande taxa befintliga rubriken korkträd icke afser sjelfva trädet, utan barken, och således är oriktig, lära Rikets Ständer finna, att denna rubrik bör uti förevarande förteckning till korkbark förändras. Deremot och enär Preste-ståndets beslut, att i samina förteckning upptaga ”kärl och redskap af äkta porslin för pharmaceutiska och vetenskapliga behof,” likasom den af Utskottet föreslagna och af Preste-och Bonde-stånden godkända förändringen att ur förteckningen utesluta rubriken ”eldfast sten” icke blifvit af öfriga Stånden gillade, och icke eller angå annat än lemligen likgiltiga ändringar af redaktionen, torde frågan om dessa förändringar höra förfalla. De af Stånden, i afseende å sjelfva tullbevillningen, fatlade beslut, föranleda i öfrigt ingen ändring i den af Utskottet föreslagna förteckning, än att stenkolsstybb eller cinders skola deri upplagas.
Med stöd af alia de olägenheter, som föija af uppbördens fördelning på flere händer, får jag sålunda föreslå: att alla rånteoch tiondeanslag till särskilda verk, stater, inrättningar och stiftelser mätte hädanefter af Kronans uppbördsmän uppbäras och af dem i behörig ordning redovisas till Länsstyrelserna, hvarest beloppen skola vederbörande kostnadsfritt tillhandahållas, samt att på enahanda sätt må förfaras med sådaue indelningshafvare, hvilka ej ega rättighet att till leverering in natura uppsäga dem på lön anslagen tiondespanmål. Stockholm den 29 November 48G2. J. F. Fredriksson, från Upsala län. i ofvanskrifna motion förenar sig. G. Bolin, från samma län. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af P. F. Hlengel från Upsala län, om ändring i formuläret N:r 7 i nu gällande B evillnings-för ordning. 1 57 § 2 inom. af nu gällande Bevillnings-stadga, ålägges den så kallade Beredningen att föreslå och uti de längder, som, upprättade i enlighet med formuläret N:o 7, af vederbörande skola aflemnas, införa det fastighetsvärde och det inkomslbelopp, jemte den bevillning, hvilken, enligt 2:drq Art., skall inom Beredningsdistriktct påföras hvarje skattskyldig. Granskar man detta formulär, så Guner man dess uppställning vara sådan, att all inkomst, för hvilken bevillning påföres, der sammanslås i en summa. Det synes nng dock vara så mycket olämpligare, ali icke i taxeringslängden angifva och särskilja de olika inkomstkällor, hvarifrån de taxerande myndigheterna ansett den af dem, för hvarje skattskyldig antagna totalinkomst härflyta, ‘sorn det, från den beskattades sida, är ett mera än billigt, ja, oafvislig! anspråk, att kunna få veta för hvad slags inkomst han blifvit beskattad.
Foncens förvaltning ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med förkastande af samma Utlåtande, besluta, det underdånig anhållan borde hos Kongl. Maj:t göras, derom, att LäsufgiftsFonden mätte hädanefter i vanlig ordning så väl af KammsrRätten som af Riksens Ständers Revisorer granskas; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra* S. D. Då nu å nyo Föredrogs "Bevillningsutskottets den 8 dennes under N:o 46 afgifne samt den 15 derpåföijde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte förslag till en förändrad Tariff för Husbehofsbränvins-brännings-afgiften; fann Ridderskapet och Adeln , att, enär berörde förslag redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarna. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskotteis den 29 sisth September under N:o 196 afgifne, samt den 15 derpåföijde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, angående mildring i Straff*lagarne; fana Wrn sa Ocieber e. m. finn Ridderskapet och Adeln, alf, enär sistnämde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Alein bifallet, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EoconomieUtskottets den 6 dennes under N'.o
General-landtmäteri kontoret måhända vore det lägst aflönade embetsverk i Riket, å nyo upptaga denna fråga till Nådig pröfning och derefter till Rikets Ständer aflåta nådig proposition om tillökning i anslaget för Kontorets embetsoch tjenstemän, i hvilket afseende hufvudsakligen anförts, beträffande a) Öfverdirektören vid Landlmäteriet: att då cheferne för Tulloch Poststyrelserne hade, den förre i lön 5000 R:dr, och i taffel-penningar 1000 R:dr, samt den sednare i lön 3,333 R:dr 16 sk. och i taffelpenningar 666 R:dr 32 sk., så att, om hvarderas boställe uppskattas till 500 R:dr, den förres inkomster af tjensten uppginge till 6,500 R:dr och den sednares till 4,500 R:dr, eller samma summa, som bestås chefen för styrelsen öfver fängelserna i Riket, så och om chefens för Landlmäteriet och Justerings-verket boställsrum äfven uppskattades till 500 R:dr, uppginge likväl hans löne-inkomster till endast 2,500 R:dr, deribland några taffelpenningar icke vore inberäknade, fastän de honom underlydande tjenstemän vore flere än de andre chefernes och, om än hufvudsakligen boende i landsorterne, dock ofta besökte hufvudstaden, då det vore af stor vigt för chefen att begagna tillfället för att dels lära känna sina underlydande, dels erhålla detaljerade underrättelser om hvarjehanda Landtmäteriet och Justerings-verket rörande ämnen; anhållande, på grund häraf, Ofverdirektörs-embetet, att Öfverdirektören måtte bestås 500 R:dr i taffelpenningar samt att hans lön, nu utgörande 2,000 R:dr, måtte ökas till 3,000
Gm det förhåller sig så, som han säger, nemligen alt ”embetsmän, hvilka, såsom sjelfskrifne Riksdagsmän, icke ega detta moraliska baud (att motsvara ett allmänt förtroende, såsom valda jolk-ombud) kunna, i sistnämnde egenskap, (sjelfskrifvenheten) uppträda emot regeringen, och högt förklara sig emot Konungens egna propositioner,” så synes det, som ifrågavarande embetsmän vore, i egenskap af Riksdagsmän, lika sjelfständiga å den ena, som å den andra sidan, och följa k tel igen väl skickade att vara ledamöter af de magtpåliggande Utskotten. Det vitsord, Herr Petré tillika gifvit åt sjelfskrifvenheten för det oberoende, hon förlänar, och åt innehafvarne Constiluiions-Utskottets Memorial, N:o 24. 7 för den frisinnighet, hvarmed hon begagnas, bör dessutom trösta dem af frihetens vänner, hvilka se sjelfskrifvenheten qvarstå längre, än de velat.” I denna reservation hafva Herr Grefve Gyldenstolpe, Ant. Gabr., Herr Tersmeden, Nils, Herr Stjerngranat, Georg Gust. Henr., Herrar Biskopparne Doktorerne Holmström, Nibelius och Hallström, Herr Contracts-Prosten Doctor Broman och Herr Professorn Doctor Reuterdahl instämt. Emot Utskottets beslut hafva derjemte Herr Rääf, Leonh. Fr., Herr Lagerhjelm, Pehr, och Herr Prosten Doctor Anjou sig reserverat. STOCHHOLM, Lundberg SC Comp. 1S4S. Constitutionss-Utskottets Memorial, N:o 25. 1 N:o 25. Ank. till Exp.-UUk. d. 3i Jan., kl. ii f. m. Memorial till Bonde-Ståndet, angående dess återremiss å Memorialet N:o 19. Constitutions-Utskottets under den 28 sistlidne November till Riksens Ständer afgifna utlåtande N:o 19, hvarigenom
Maj:t dels måtte göra hemställan om stadgande deraf, att aflagd theologico-filosofisk examen ina medföra rätt att beräkna tvänne presterliga tjenstår; att den, som aflagt sådan examen, må varda befriad från vidare examensprof, efter afslutande af de vid universitetet aflagda, än en på en gång inför biskop och domkapitel med honom i rent praktiskt syfte anställd allmän och med ett betyg vitsordad pröfning af hans ståndpunkt, bildning och förmåga i och för utöfvandet af prestkallet; samt att vid ansökning till pastorat hans lärdomsmeriter må beräknas och uppmätas efter hans vid universitetet aflagda examina, på samma sätt som nu sker efter pastoralexamen och med betraktande och bedömande dervid af de i de förra erhållna vitsord för lärdom såsom eqvivalenta med dem, som gifvas iden sednare; dels anhålla, det täcktes Kongl. Majit infordra de theologiska fakulteternas utlåtanden och förslag angående anordningen af theologie kandidat-examen, såsom, jemte den tlieologico-filosofiska i alla fall, då ej filosofie kandidat-examen blifvit aflagd, obligatorisk för hvarje theologie studiosus och så, att den på hvarje blifvande prests theologiska kunskaper och lärdom blefve ett tillräckligt och nöjaktigt prof, samt i sammanhang dermed angående anordningen af allmän praktisk pröfning före ordination inför vederbörande biskop och domkapitel; för att, sedan domkapitlens utlåtanden öfver samma förslag blifvit infordrade och deraf möjligen föranledda modifikationer vidtagna, i den mån Bill. till R. St. Lag-samt Allm. Bese.-och Ekon.-Utskottets Betänkande M 6. utsigt till förbättrad befordran och bättre ekonomisk ställning för prest kan beredas, träda i stället för nu gällande examensoch lärdomsprof.»