Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Björkenstams bo, Assessoren F. Almqvist inbetalt, d. 31 Dec. 1851, 788 R:dr 43 sk. 2 rst. samt d. 28 sisth Okt. 411 R:dr 4 sk. 10 rst., eller återstoden af förenämnde accordssumma. Och då sålunda den betingade ackordssumman icke inom utsålt tid blifvit inbetald, samt ej heller någon ränta erlagd för de derefter inbetaide medel, har Direkt, ansett sig böra till R. o. Ad:s egel bedömande öfverlemna huruvida numera Ryttmäst. Björkenstam och hans konkursmassa må få anses befriade från ifrågavar:de ansvarighet, elier det i hans konkurs af Riddarh.Direkt. bevakade fordringsanspråk bör fullföljas. Utsk. som inhemtat, att Ryttm. Björkenstams här ifrågavande borgensförbindelse för förre Ryttm. C. VV. Hammarsköld, är tecknad å ett af denne å 7,000 R:dr b:ko utgifvet skuldebref, hvilket dock är vordet hos Riddarhusets kassor hypotiseradt, endast för ett Hammarskölds lån å 3,600 R:dr, finner, för sin del, att, då Ryttmäst. Björkenstams konkursmassa numera inbetalt hela det ackordsbelopp af 1,200 R:dr b:ko, massan erbjudit, och hvilket äfven blifvit vid förra Riksdagen af R. o. Ad. antaget, den omständighet, att den sisla tredjedelen af ackordssumman icke blifvit inom utsatt tid gulden eller ränta derför erlagd, ej hör föranleda till ytterligare an - Den 25 Februari f. m. 349 språk i detta hänseende, än mindre till en derigenom möjligen med konknrsmassan äfVentyrad rättegång; hvarföre Utsk. tillstyrker : att Ryttmäst. Björkenstam och hans konkursmassa numera må få anses befriade från den ansvarighet Ryttmäst. Björkenstam iklädt sig såsom jemte Kaptenen B. von Ehrenhein» löftesman å ofvanberörde af förre Ryttmäst. C. W.
» Något system, i den gamla meningen, ega vi ej, emedan vi helt och hållet lämpa undervisningen efter lifvets olika kraf och vilkor. Den gamla lagbestämmelsen, att alla barn i landet måste lära sig de nödiga vilkoren och färdigheterna, för att kunna tillegna sig bokliga kunskaper, står fast; och då ett barn fyllt tolf år, skall det ha lärt sig läsa, skrifva och räkna så mycket, som kräfves under lifvets vanliga förhållanden. Skulle någon ha försummat detta, kan barnet tagas från föräldrarne och sättas i af staten för detta ändamål inrättade barnskolor, hvilka dock, det kan jag försäkra eder, aldrig bli öfverbefolkade, fastän här, i fråga om dylik försummelse, hvarken tages hänsyn till börd, rang eller förmögenhet. Men saken är, ser ni, att man betraktar det som skam att, i fråga om sina barns uppfostran, komma under statens förmynderskap, och då fattig som rik nu inser gagnet, ja oumbärligheten af en lefvande upplysning, så sträfvar hvar och en att förskaffa sig deraf så mycket, som han, enligt anlag och begåfning, kan mottaga, i i — v I I K I I L / w IN Idun, erhållet ett grattaexemplar för hela den tid, under hvilken abonnementet räcker. Aro de samlade abonnenterna färre än 6, torde prenumerautan hänsyn till hvilket yrke eller arbete man valt. Och här är det ej så svårt att få lämplig undervisning, tack vare den kärlekens ande, som håller oss vakna och lifaktiga. Hvarje ekonomisk bergad familj tager ett eller flere fattiga barn att undervisa tilllika med sina egna; detta är en hjertesak och faller sig nu mera helt naturlig, äfven der föräldrarnes medhjelpare vid undervisningen få aflöning.
Dervid får jag äfven tillägga, att i händelse R. o. Ad. icke skulle förena sig med mig och dem sorn talat för Utsk:ts förslag, så anhåller jag att R. o. Ad. måtte rent afslå detsamma, helldre än att antaga Gr. Sparres reservation. Hr Printzensköld, Carl: En talare har på f. m. upträdt med ett indirekt försök till vederläggning af de anmärkningar, som blifvit gjorda mot Utsk:ts förslag, derföre att Utsk:t under behandlingen af denna fråga visat föga eller ingen konseqvens. Jag måste erkänna det jag ingalunda kan gilla det försvar, som mot dessa anmärkningar blifvit framställde. Jag föreställer mig nemi. att de R. Sttrs Utsk.. som i första rummet hafva till pligt att, innan de afgifva sina Uthn, på det nogaste begrunda frågan, och, sedan detta skett, gifva sina åsigter öfver densamma tillkänna, icke skola göra detta så lösligt, att i händelse anmärkning mot deras åsigter eger rum, Utsk:n genast frånträda dessa och öfvergå till andra. De som utlåta sig i lagstiftningsfrågor. Således kan jag icke annat än instämma med Hr Olivecrona deri att [Jt.sk:t föga konsequent tillvägagått, då det. först på ett ganska öfvertygande sätt försvarat bördsrätten och ansett, den böra blifva bestående, men sedan, endast derföre att inom RiksStm åtskillige talare gjort anmärkning mot Ut.skds Uthde, genast frånträdt sin mening och ingått på den åsigt, som minoriteten inom Stånden gillat. Man har för bördsrättens afskaffande hufvudsakligast framhållit de missbruk, som understun - 186 Den 15 September e m. dom kunna bedrifvas genom denna rätts begagnande, oell af dessa missbruk dragit den slutsats att bördsrätten vore onyttig och skadlig. Men jag tillåter mig vördsamt fästa upmärksamheten på en annan sida af saken. Månne man icke skulle kunna säga att bördsrättens bibehållande förekommer åtskilliga missbruk och skadliga handlingar af personer, sorn innehafva ärfd fastighet?
Om nu detta förslag af Rikets Hög-* lofl.[Ständer antages, blifver deraf en följd, att från det för hvarje Riksstånd förut bestämda antal exemplar komma att afgå de fem förenämnde, hvilka, i och för sjelfva föredragningen, på förhand ifrån Expeditions-Utskottet till hvarje Stånds Canaellie afsändas, samt att RiksStåndens Cancellier först derefter få på en gång emottaga återstoden af det för Ståndets behof bestämda antal exemplar, allt i den mon desamma hunnit behörigen torkas och till utdelning beredas. Och utbeder sig Utskottet att, för dess vidare iakttagelser härutinnan, skyndsamligen undfå del al det beslut Rikets Högloft. Ständer finna för godt i detta ämne meddela. En Ledamots 1 sammanhang härmed anförda serskilda mening bifogas i Protocolls-Utdrag. Stockholm den 22 Januarii 1829. Utdrag af Protocollei j hullet hos IIP hets Höglojl. Ständers Expeditions-Utskott den 22 Januarii 182g. S. D. Vid justering af Utskottets, enligt dess Vid förra sammankomsten fattade beslut, till Rikets Högloft. Ständer afgående Memorial, N:o 22, angående sättet för meddelandet i tryckta exemplar af samtlige Utskottens Betänkanden, Utlåtanden och Memorial till de Respective Riks-Stånden, anförde Herr Kongl. Öfver-Hof Pre - Bil. t. ExpeditionsUtslottets Memorial, N:o 23- 57 Predikanten ra. m. Doctor Hedrén: att, sora Högloft. Stats-Utskottet, innan Rikets Ständers beslut blifvit itteddéladt, att tryckning af alla Bihanget till Riks-*Ständens Protocoll för denna Riksdag tillhörande liaudlingar skulle genom.
förlåt silfverglittrande lax på kroken är bättre än tio i sjön — säger tant Maja. » » Vi få nu gå ut till pappa och henne, som båda varit med att narra mig i fällan. Jag skall säga dem. » » Att för oss två har nu runnit guldtärning. Icke sant? » » Ja, Gud ske lof! S r ^ S r S r S? T. A. T. 24 97. samt kos alla finare Parfymhandlande i riket ' itiiiiiiiiiiiiini Hill I! Vår efter premieren uttalaK TJNGL. de mening, att Stenhammars musikdrama » Tirfing » efter någon förkortning hade alla betingelser att vinna popularitet, synes allt mer vinna bekräftelse. Gång efter annan och senast i söndags uppföres nämligen musikdramat inför i det närmaste fullsatt salong och röner det lifligaste bifall, hvilket kompositören, textförfattarinnan och de uppträdande, hofkapellet naturligtvis inräknadt, kunna dela sinsemellan. En fråga, som vi från flere håll hört framställas, och åt hvilken vi gärna gifva offentligt uttryck är den, huruvida det ej skulle låta sig göra att få höra hr Limdqvists mäktiga och klangfulla stämma i bardens parti. Därmed hafva vi ingalunda velat uttala något klander mot partiets nuvarande innehafvare, hr Bergström, hvilken, såsom vi förut framhållit, förtjänar erkännande för sitt utförande af detsamma. — » OBERON », som ej uppförts på några år, återupptogs i måndags, och är detta en repris, som väl torde kunna påräkna det lifligaste bifall, helst som de båda hufvudrollerna, Rezia och Hiion, fortfarande innehafvas af sina förra förträffliga framställare, fru Östberg och hr Ödmann, af h vilka en hvar i denna opera har en af sina förnämsta glansroller. Vi torde återkomma till denna repris. — FRU GULBRANDSON kommer under den närmaste tiden att gastera å K. teatern härstädes bl. a. i » Valkyrian » och » Tannhäuser ».
Den 22 September. 697 Utdrog af Högloflige Ridderffapet och Adelns Protokoll wid Urtima Riksdagen i Örebro den 22 Sept. 1810. S. D. ^8iföll Högloft. Ridderskapet och Adeln ärwen för sin del, det af Hederwärda Bonde. Ständet tagne beslut, att till Expeditions-Ut. skottet öfwerlemna, för att i Riksdags.Beslutet för innewarande Riksdag införas, Riksens Ständers wid sistlcdne Riksdag fattade beslut om stadfästelse ä Skattemäns, genom 1739 ärS Kongl. Förordning om Skatteköp, wundna fria dispositions, rätt öfwer sina hemmans skog. vt supr». Lx ?rotocollo A. 6. Silverstolpe. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste. Ständet wid Urtima Riksdagen uti Örebro den 22 Sept. i8lv. S. D. ^ill Stats. Utskottets den 20 dennes pä bordet lagda hemställan, angäende den del af f. d. Konungens enskildta förmögenhet, som bestär uti Riksgälds. Contoirets Obligationer, kemnade Preste-Ständet sitt bifall, vt supr». Lx krotocollo I. v. Almgvist. Utdrag 698 Den 22 September. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen uti Arebro den 22 Sept. 1810. S. D. ^wad Stats. Utikottet uti desi den 20 dennes pä bordet lagda Betänkande, angäende Riksgälds-WerketS tillständ och förwaltning, hemställt och tillstyrkt, blef af Preste. Ständet bifallit. Or supra. Lx ?rot«c:olla O. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste.
Om deraf 4400 R-.dr skola användas till inspektorn och blott 100 R:dr till chemiska experimenter eller tvärtom, nämner han intet. Om meningen är att dela denna summa itu, och använda hvardera hälften till dessa tvenne ändamål, så tyckes 225 0 R:dr rmt vara väl tilltaget för en Inspektor öfver 60 T:ld jord, stående dessutom under en särskild Direktions tillsyn. 192 Den 15 November (. m. Ytterligare begäres 15,000 K:dr rmt till byggnader. Som jag fattat det, skulle dessa medel användas till ordnandet af boningsplats för Inspektor jemte några reparationer fi andra hus. Att bevilja detta, vore att till en aflägsen och oviss framtid hänskjuta frågan om experimentalfältets så behöfliga reorganisation; ty blir nu en så betydlig summa använd till bibehållandet af det gamla och icke ändamålsenliga, så torde R. St:r framdeles, på detta håll, ej så hastigt vilja förnya sin i så många andra afseenden anlitade frikostighet. Och en nara nog total ombyggnad är vid experimentalfältet behöflig, om det en gång skall göra det gagn man af detsamma har rätt att vänta. Till grunddikning af den öpna jordens 60 T:ld är hegardt 6,000 R:dr rmt, beräknadt efter 100 R:dr p:r tild. Den vanliga erfarenheten lärer dock, att i allmänhet inom vårt land, grunddikning, äfven med fästadt afseende på nu höga dagspenning i närheten af Stockholm, ej bör kosta mer än 60, högst 7 0 R:dr för Tddet. Att utgifva 6,000 R:dr för grunddikningen af experimentalfältets lilla areal, blir sålunda väl öfverflödigt, helst, som denna jord för att kunna gagna vid olika försök, ej bör till hela sin vidd vara lika dikad. Just för att på dess yta, genom jemförelse, kunna framställa olika methoders företräden, bör så väl på olika sätt underdikad mark der finnas, som genom öppna diken genomskuren sådan. Det är genom jemförelsen med ett sämre, som det bättre beredes framgång.
Posses väckta motion ber jag att fä tillägga: att, sedan den concentrerade brotlmälsransakningen kommer att äga rum inom dc allmänna häktena som redan är fallet vid Stockholms länshäkte, upphör helt och hållet idee'n af den gamla nämnden, enär, till undvikande af alt betunga samma personer med resor och deraf föranledde kostnader, nämnden hädanefter icke tages från den ort, der brottet skett, utan turvis och från afiägsnare trakter. Domaren kan i sådant fall icke alltid såsom nu påräkna några upplysningar af denna nämnd om lokalförhållanden rn. m. och på grund häraf tillstyrker jag alt ett mindre antal nämndemän må utgöra domfört antal, om domsagorna komma ali coucenlreras. Gr. Posses nu upplästa motioner, jemte Gr. Horns yttrande remitterades lill LagUlsk. Hr Freidenfelt, Fredrik Dan., uppläste 2 sålydande motioner: 1. Då militäre och civile embelsoch Ijenstemäns pensionsrätt ensamt är beroende af ett visst antal lefnadsoch tjensle-år, men det någongång inträffar att andra förhållanden, såsom vansinne, ohjelpliga kroniska sjukdomar m. m. tidigare än pensions-åren infalla, göra tjenstemannen oduglig för tjensten, hvilken han dock, utan förmåga alt sköta, oftast får såsom permitterad bibehålla, enär man icke tror sig böra beröfva den sålunda genom sjukdom redan nog olycklige sin bergning, och K. M. i de flesta fall icke kan utan ransakning och dom någon förafskeda, föreslår jag vördsamt, att K. M., genom dertill af R.
Den 15 September 1848: ”Då jag till fullgörande af E. K. M:s mig gifna nåd. updrag nu undenkgst öfverlemna!1 redaktörernes af ”Samling af författningar rörande arméen, dess styrelse och förvaltning” till mig ingifna arbetsrapport för nyss förflutna Sex månader, räknadt till utgången af sistl. Augusti, anser jag mig tillika böra vitsorda, att redaktörerne under samma tidrymd ådagalagt enahanda arhetssamhet och nit för företagets framgång, som under den fö reg: de tiden, samt att produkten af deras arbete motsvarat hvad af mig, med hänseende till de med redakt-.n förknippade svårigheter och tidsödande undersöknangar skäligen kunnat fordras”. O ”Åtskilliga af de redan ntgifne litlarne af denna, hufvudsakligen för arméen och de med densamma befattning ägande embetsmyndigheter, afsedda Författnings-samling, hafva, under krigsrustningarne detta år, icke utan nytta varit rådfrågade”. ”Vidhållande den öfvertygelse, jag inför E. K. M. redan haft nåden yttra om denna Författnings-samlings nytta och behöflighet ej blott för embetsmannen och i krigst jensten inträdande, utan ock vid tillfällen af nya Stadgars utarbetande, då en fullständig och tillförlitlig kännedom om det redan anbefallda fordras såsom utgångspunkt för tillvägabringande af de nödiga befunne förbättringarne, och dä dertill kommer, att Staten icke billigtvis kan fordra författningars och föreskrifters efterlefnad, då desse antingen icke finnas till köps eller blifvit delvis förändrade eller uphäfne, utan att samlade underrättelser derom någorstädes finnas att tillgå, så anser jag mig böra hos E. K. M. underd:gst förorda, att meranämnde *) d. v. s. till utgifning af 20 tryckta ark årligen. 218 Den 14 December. Författnings-samling måtte, med iakttagande af redan i nåder gifna föreskrifter, vilkor och förbehåll, få fortsättas jemväl under nästkommande år och intill arbetet blifvit i öfverensstämmelse med nådigst fastställda planen, fullbordadt och med fullständigt alfabetiskt register försedt”.
26 blifvit medgifven i afseende på Intekningar, sökta och erhållne före den 3o Junii i83o, sluteligen utgått: * O O i83a Augusti 1 — December 3i. 2 st. — Banco R:dr 700: —■ Vidkommande anbefalld omföring af Bankens fordringar för Utlåning af detta slag i enlighet med i835 års Banco-Reglemente §. 23p, finnes här nedan vidare omförmäldt uti §:n 10. Enligt i83a års Revisions-Berättelse £pa'g. 37) återslodo såsom obetaldta af de till Fiskals-Embetets åtgärd öfverlemnade Faslighets-Lån , ifrån liästförutgångna Revisionen: 3 st. och från förstnämnde Revision i<) st. tinder den sedermera förflutna tiden hafva, enligt hvad Fiskais-Embetet uppgifvit, ej mindre än i5a st. Lån blifviL till anställande af lagsökning utlemnade. — Af alla omförmälde lån återstå 37 st. såsom på handläggning beroende. Fiskais-Embetet har, uti dess Berättelse, ibland äldre bajancerade rättegångsmål, upptagit det åtal, som inför Kongl. Götba Hof-Rätt blifvit väckt emot så väl Borgerskaps-Sekreleraren G. M. Nordström, som emot ^Konungens Befallningshafvande i Östergöthlands Län, i ändamål af deras förpligtande att ansvara för och ersätta den skada och förlust, som Banken lidit eller kunde komma att lida derigenom, att ifrån Banken afsände bevakningshandlingar uti hemmansägaren Sven Ljungholms vid Björkekinds HäradsRätt anhängige Concursmäl, rörande ett af denne upptaget fastighetslån, stort till återstående Capital 677 R:dr 8 sk. t\ r. Broer, icke kommit vederbörande Concursdomare i rätter lid tillhanda.
I afseende härå är den solidariska ansvarigheten af mycken vigt; men, nota bene, då förhållandet dermed blifver sådant som i England, Skottland och Irland, och icke, såsom Utsktn föreslagit, eller att man endast må äga rättighet att, vid uppstå - Den s6 Noyernber f. m. ende brist för slutliga betalningen, utsöka densamma hos samtliga delägarne sålunda, att man först lagsökte directörerna och sedan de öfriga delägarne, den ena efter den andra för hvarderas andel, och, om brist hos någon uppstöde, ytterligare anställde utsökning hos de öfriga till betäckande derutaf. Detta kan endast innebära garanti för den slutliga betalningen, men icke för liqvid a utfäst tid. I England deremot förhåller det sig så, att man väl icke får lagsöka någon af de öfriga delägarne, förrän man derförinnan lagsökt directioneu; men så snart jag fått ett sådant utslag, äger jag lemna det till executor och anvisa honom att hos hvilken som helst af delägarne utmäta hela beloppet; hvaremot denne får hålla sig till de öfriga bolagsmännen. Då har man säkerhet äfven lör betalningen å bestämd tid. Måhända skulle man dock här i landet finna betänkligt att ingå i sådant äfventyr. Deremot synes det mig ingalunda obilligt, att alla de valda bankdirectörerna tillkmnrne åliggandet alt stå i personligt ansvar; ty då dessa äro skyldiga tillse, det banken skötes så, alt den icke äfventyrar något, bör, om missbruk äga rum, hvarje sedelhafvare äga rätt att vända sig till hvilken af directörerna som helst. Vidare anser jag bankens skyldighet att ersätta ränta, då den inställer sina betalningar, böra bestämmas till den högsta brukliga proc ; och jag finner det inconsequent af Utsk:n, att, då de velat tillförbinda låntagare hos banken att lill henne i vissa fall betala 8 proc., de ej velat ålägga banken att till sina fordringsägare i motsvarande fall betala mer än 6. För min del tror jag 8 eller 12 proc. icke vara för drygt; hvarjemte jag, lika med Utskln, anser förlust af privilegium böra vara påföljden för instäldt uppfyllande af de åtagna förbindelserna.
Ar vid början af det år, för hvilket vallängden uppgöres, innehaft sådan Bergsbruks - inrättning , hvars årliga tillverkningsvärde i medeltal för fem år uppgått till minst i,5oo B:d/'j icke någon beställning i Rikets tjenst innehafver, samt icke eller Constilutions-XJiskoltets Memorial, N.o 5. rätt, efter värdet af förra årets tillverkning, beräknadt, för jern lill verkningen efter det för Hammarskattsjernet årligen bestämda pris, och för annan tillverkning, efter det medelpris, hvartill Kongl. Maj:t och Kronan försäljer den deraf in natura utgående tionde eller skatt, samt, i falt någon af dessa förädlingar icke skulle kunna hänföras till någotdera värdet, efter det i hufvudsladen allmänt gångbara pris. Sedan summan af alla tillverkningarnes sammanräknade värden härigenom blifvit utrönt, samt huru stort värde, i följd deraf, svarar emot en Fullmägtig, fördeles Bergsbruken i fem val-district, afpassade efter orternas lägen, och så, att, i det närmaste, ett på tillverkningsvärdet grundadt, mot en Fullmägtig svarande, röstetal må inom hvarje val-district finnas. Valen skola ske inför den Magistrat inom val-districtet, som Styrelsen öfver Bergverken, genom Konungens Befallningshafvande i Länet, derom anmodar, och å den dag, sorn för hvarje val-district af samma Styrelse härtill utsattes och genom dess försorg inom districtet allmänneligen kungöres; Börande Styrelsen, tidigt före valet, låta tillställa den inom hvarje district valförrättande Magistraten behörig längd öfver alla inom districtet val-berättigade, samt hvars och ens röstetal, utförd L i Riksdaler, efter tillverkningsvärdet. Och må ingen å denna längd upptagas, som icke minst tre år före Bihang lill R. S. rrot. 1840. 3 Sami. eller är egare af något i BondeStåndet representeradt Bergsmanshemman , eller såsom Borgare eller under annan egenskap något BiksStänd eljest tillhör.
Och det inträffar dessutom, såsom Kommittéen i sitt betänkande så väl uttryckt, att »varma fosterlandsvänner, just af kärleken till egen bygd och under inflytelsen af den ständigt vaksamma omtanken och de rastlösa sträfvandena för dess förkofran och uppblomstring, lätteligen hänföras att i dessa den egna bygdens fördelar se en vinst för landet i det hela och derföre icke till sitt fulla värde uppskatta andra landsdelars önskningar och behof;» i sammanhang hvarmed tillägges den sunda reflexionen, att, då stridiga anspråk måste mätas och bedömas, »det mindre intresset bör gifva vika för det större.» I strid mot sistnämnde, utom allt tvifvel, riktiga grundsats, har Kommittéen emellertid ansett Uplands och Westmanlands lilla kustland vid Mälaren ega bättre anspråk på och högre behof af jernväg, än det mångdubbelt större, från vattenkommunikationer aflägsnare, jemväl folkrika och fruktbara fastlandet af Stockholms och Upsala län; äfvensom Stora Kopparbergs län, med en folkmängd af 166,899 personer, oaktadt redan befintliga jernvägsförbindelsen med Gefle i vester samt jernvägsoch kanalförbindelsen med Mälaren i söder, ansetts böra ytterligare understödjas med en stambana på föga afstånd från Strömsholms kanal och Norbergs jernväg, framför de många och betydliga jernverken i linien Sala—Storvik samt framför hela Gefleborgs, Westernorrlands, Jemtlands, Westerbottens 3 och Norrbottens län, hvilka, med en sammanräknad folkmängd af 464,651 personer, för sin betydliga vintertrafik på Sala, Upsala och Stockholm icke hafva någon annan kommunikation än landsvägen.
Det är sålunda en satir på det kostliga patriarkatet, som qvinnan funnit fördelaktigt taga i utbyte mot det mera rationella och ursprungliga matriarkatet, väljande den förmånligare ställningen såsom den skenbart underkufvade, som icke förbehöll sig andra medborgerliga rättigheter än chefsplatserna såsom kejsarinna, drottning, abbedissa, moder och madonna. Emellertid gaf denna franka behandling af könsdriften liksom sanktion åt driften, och nu sådde han sin vildhafra åt alla kanter. Han hade vanligen tre lågor vid lif. En stor, helig, ren, som han kallade, på afstånd, med giftermålsplaner i bakgrunden, alltså en äkta säng, men ren. Derpå en liten kurtis med en värdshusflicka, och så hela den stora friskaran, blonda, bruna, rödhåriga, svarta. Det såg ut som om renheten i känslan skulle växa i proportion med svårigheten, men äfven med bildningsgraden. En ursinnig kärlek kan väl knappast uppstå utan mellan personer af samma klass. Äfven kärleken har blifvit en klass-sak, ehuru den ytterst har samma mål.»2 Derpå berättar han: »Han hade i ett års tid underhållit en förbindelse med en flicka på Stallmästaregården. Som han alltid behandlade fruntimmer med en viss aktning och ej blef brutal förrän situationen var mogen, började flickan fatta tycke och syntes tro på allvarliga syften, ehuru han aldrig antydde dylikt eller gaf några löften. Hon beviljade alla favörer utom den sista. Det var ett enerverande lif, och Johan beklagade sig för en vän. – Du är för blyg, – sade vännen. – Djerfva karlar tycka flickorna om. – Ja, men jag är inte blyg, – bedyrade Johan. – Ja, men du var det i början. Man skali genast visa sina afsigter. Det var verkligen för sent. Detta var en iakttagelse, som han sedan ofta fann bekräftad. När icke något hopp till äktenskap fans, då var det lätt, eljest icke. Två år spilde han på denna böjelse, utan resultat. Ibland tycktes det vara nära. Han fick nattliga möten, fick gå ut genom fönstret på brandstegar, slåss med bandhundar, rifva sönder kläderna på plank, utan att vinna annat än halfva gunster. Det slutade med gråt och böner.