Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under sådana förhållanden, huru kunde dessa regala Brännerier annat bli än en bestämd orsak till otaliga laster, och medföra lasternas vanliga följd att hämnande återfalla på deras upphof/ Också medtog dessa inrättningar, jemte Folkets redbarhet, kraft, ordningskärlek och sedlighet, alla de oerhörda summor af Statens medel, som man påräknat att de skulle så rikligen återgälda, att uppoffringar derföre af Regentens ära, Lagens helgd, allmän säkerhet och dygd, icke väckte någon besinning, mindre något behjertande. Dessa inrättningar, tillika med den nästan samtida inrättningen af Kongl. NummerLottel iet, äro att jemföra med Pandoras ask, hvarifrån alla möjliga olyckor och förderf utgått och spridt sig bland Svenska Nationen: måtte åtminstone hoppet lika väl vara på de förras _, som på den sednares botten! Det är detta hopp som lifvar mig, och som borde lifva hvarje Fäderneslandets sanna vän, att göra allt som står i mensklig förmåga att hejda, (då på en 54o Den 28 November e. m. gång tillintetgöra icke är möjligt), den syndaflod af brännvin, som i så många år hotat att dränka våra Medborgare, att förslöa deras båg för allt redbart, att undergräfva återstoden af deras redan försvagade fysiska och moraliska krafter, att förljumma deras fordom varma fosterlandskänsla, att förminska deras urgamla mod, ihärdighet och arbetsförmåga, att förslafva deras kända frihetssinne och göra dem till ett lättvunnet byte för den första inkräktaren af deras uråldriga inre eller yttre sjelfständighet.
Palmstjerna, Carl Otto: Jag tager mig friheten nämna, att efterföljande betänkm N:ris 16 och 17 äro korta och att motionerne blifvit afslyrkle. 5 H. 13 164 Den 27 Maj. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms d. 24 dennes på bordet lagda belänkm: N:o 16, i aOTédn. af väckt fråga om ändring af de lagrum och författningar, som föreskrifva underräknings hållande af häradsrätt i åtskilliga ekonomimål; och N:o 17, i anledn. af väckt fråga om prygelstraffets upphörande. H, Pi. o. Ad. åtskildes kl. | till 10 e. m. In fidem prolocolli, Albert Munck. Onsdagen den 31 Maj 1848. Plenum kl. £ till 10 f. m. Företogs val af Bänkman inom 14:de Bänkm:safd:n efter N:o 2093. A. Hr af Wetterstedt, Nils Joachim, och inom 24 Bänkrmsafd:u efter N:o 2209. Hr af Harmens, Henric Otto; och befunnos vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedde inom 14:de Bänkm:safd:n: N:o 1765. A. Hr Adlerstråhle, Fredrik Ernst Lebrecht. 24:de Bänkm:safd:n: N:o 2183. Hr Gripensvärd, Jacob Olof. Justerades 4 prot.utdr. för d. 29 dennes. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:s und. skrifvelse till K. M.:
Jag tror mig veta, att denna kris pågår, oell att han är i tilltagande, så länge ingen utväg vidtagas att bryta honom; ty marken, mine Hrr, alt den ex,- port, som vi i år haft att fägna oss åt, är just frukten af de penningetillgångar, som framkallades genom privatbankerne. — I denna höst har visat sig ett ledsamt tecken, det nemi. att jordbrukarne mångenstädes minskat sin arbetspersonal, antagit i tjenst en och annan dräng eller piga mindre än vanligt. Många arbetare lia således blifvit utan tjenst. Inga nya produetiva företag synas til! nu som för 2 å 3 år sedan; de gamla underhållas med minskad arbetskraft. Skall ej produetionen och således exporten härigenom minskas, men nöden tilltaga? Jag frågar. Under discussion bar af flere talare blifvit yttrad en billig farhåga för utrikes lån. Jag delar deras önskan att lånen måtte kunna undvikas, men jag bar dock ingen förskräckelse för dem. Ingalunda må vi i detta nu anse oss fria från utrikes skuld. Att icke tala om det stora lån, sorn bruksägares hypoteksförening gjort, bar ju en stor del af enskilda fastighetsägare tagit utrikes lån, och en stor del af våra köpmän begagnar blancocredil å utrikes ort. Det lider Den 19 December. 535 ingen tvifvel, att icke de enskilda lånen, och i synnerhet blancocrediten, draga högre ränta ur landet, än samma summa, om Staten låntagit henne i sitt namn frän utlänningen, skulle gjort; och för mig synes klart, att om Slaten går i mellanhand och gör lånet i silfver, och sedan utdelar lån i bancosedlar, kunna 2 millioner göra lika effect såsom förlag här i landet till nya productiva företag, som 4 a 5 millioner lån tagne directe utifrån af individerne. Bäst att slippa skuldsättning, det förstås; men är det villkoret för framkallande af ny produclion, så är det bättre alt den sker genom Staten, än att den skulle göras af enskilda personer. Jag vågar ej längre uppehålla tiden med vederläggning af mina motståndares åsigter. Jag anhåller deremot alt få i några ord angifva mina egna.
Det afsedda ändamålet synes likväl kunna vinnas på ett mindre kostsamt sätt, än genom byggandet af ett helt och hållet nytt läroverkshus, i hvilket läll det gamla i förhållande till sin storlek blelve till väl ringa nytta. Som detta sednare ligger alldeles fristående på sin tomt, torde en tillbyggnad ej vara omöjlig, hvilken bör blifva vida mindre kostsam, enär Hera rum i det gamla huset, såsom klassrum betraktade, äro tillräckligt rymliga, fastän intet är tillräckligt stort såsom samlingsrum. Under sådant förhållande och då Kongl. Maj:t, till hvilken Carlstads stifts Konsistorium inkommit med underdånig anhållan, om nådig Proposition i enahanda syftning, ej funnit anledning densamma förorda, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att berörda motion icke för närvarande må til! någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 110:o. Uti en inom Preste-Ståndet väckt motion, Nio 59, har Hofpredikanten Lithner fästat uppmärksamheten på, hurusom framlidne Professoren m. m. Doktor C. Zetterström genom testamentariskt förordnande af den 31 Maj 1816 lill Frösö dåvarande trivialskola donerat sin betydliga, af omkring 10,000 volymer bestående, boksamling, såsom grundläggning till ett bibliothek för Jemtland, men under vilkor, att ett passande stenhus, ej långt från sjelfva skolhuset, blefve på ett välbelägel och för eldfara minst utsatt ställe, för ändamålet uppbyggdt. Sedan detta vilkor blifvit uppfyldt och läroverkets lärare och lärjungar omkring femton år åtnjutit alla de fördelar, som bibliothekets och Ribliothekariens närhet erbjödo, behagade Kongl. Majit den 21 Majit 1845 besluta Frösö lärdomsskola? förflyttning till Östersund. Sedan läroverket genom bemälda flyttning blifvit aflägsnadt nära en mil från bibliotheket, för hvilket plats i staden icke blifvit beredd, hade icke blott största svårighet uppstått för den bland skolans lärare, åt hvilken vården om bibliotheket blifvit anför - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139.
Då Stats-Utskottet anser af vigt, att Rikets Ständers beslut, i fråga om det af Kongl. Maj:t sålunda äskade anslag till bestridande af kostnaderna för innevarande års arbeten å södra stambanan så fort ske kan varder fattadt, har Utskottet desto heldre ansett sig böra afgifva särskildt utlåtande öfver denna del af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, som Utskottet, med afseende å Rikets Ständers vid sistförflutne riksdag fattade beslut och yttrade åsigter, hyser den föreställning, att erforderliga medel till banans fullbordande framdeles under riksdagens lopp kommer att af Rikets nu församlade Ständer anvisas. Men då Utskottet sålunda till behandling företager denna del af Kongl. Maj:ts Proposition, tillhör det ock Utskottet att i sammanhang dermed redogöra för samt afgifva utlåtande öfver de särskilda framställningar, som, dels enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga Proposition gifver vid handen, dels uti de till Utskottet remitterade motioner, blifvit gjorda, såväl i fråga om södra stambanans blifvande rigtmng från trakten af sjön Salen till Falköping, som rörande andra med förevarande ämne gemenskap egande frågor.
Resokna föreskrifva, äfvensom på R. St., örn de skulle anse det lämpligt, att derom göra und. anhållan hos K. M. Hitintills hafva, på grundaf Landshöfd.-instructionen, K. Rcsol. på städernas besvär 1734, K. Förklaringen d. 1 Mars 1746 och K. Instructionen för Kammarrätten, magistraternas af borgerskapet reviderade räkningar öfver städernas inkomster och utgifter afgifvits till Landscontoren, dock utan skyldighet eller rättighet för Landscont. att dem revidera. Endast då tvist uppstår emellan magistraten och borgerskapet rörrde förvaltningen af stadens enskilda medel, tillhör det, på grund af nyssnämnda författningar, Kammarrätten att sådana mål immediate upptaga. Det af motionären nämnda K. Brefvet af d. 18 April 1684, som stadgar, alt städernas räkenskaper för deras egna medel böra till KammarColkm insändas, är väl icke upphäfvet; men när denna föreskrift upphörde att fullgöras, som icke lärer vara i mannaminne, är mig obekant. För öfrigt, sedan Kammarrätten och CominerceCollan icke vidare, såsom då nyssnämnda Bref utfärdades, utgöra departementer af KammarColkm, synes föreskriften icke heller numera vara lämplig. I anledning af hvad jag i sista plenum nämnde rör:de liamnumgälderna, som utgå under en mängd särskilda rubriker och någon gång förblandas med tolagen, får jag ytterligare anmärka, att de höra uteslutande till den oecouomiska lagstiftningen; men äfven rörande deras reglerande på sätt, att de icke må orsaka onödig tunga för handelsrörelsen , har K. M. nådigst anbefallt Landshöfdingärna i de län, som äro belägna vid hafvet eller vid sjöarna Wenern, Wettcrn, Hjelmaren och Mälaren, att de böra, efter granskning af gällande stadganden, upprätta taxor och, så vidt görligt är, förenkla desamma. Ehuru efter all anledning denna fråga, vida fullständigare utredd, kommer att blifva R. St. och deras Bevilln.- Utsk. meddelad, så hvarken vill eller kan jag bestrida remiss af Gr.
Här är antaget, att de 3,000,000 R;dr Silfver, hvilka till Banken skola erlägr 574 Den 6 Martil. gas, icke kunna erhållas mot lindrigare vilkor än det af Norrska Regeringen år 1822, upptagna lån, det vill Säga, att rena behållningen endast blifver I4| gånger årliga räntan;, och att af denna ränta ett Nominalcapital efter 5 procent uppgöres (4,180,000 R;dr Silfver), hvaraf I procent anslås, såsom årlig AmortissementsFond, samt sålunda vida fördelaktigare utsigter till vinst lemnäs dehagarne i detta lån än i det Hambroska, som fondérades till ett Nominalcapital efter 6 procent. Skulle, såsom sannolikt är, bättre vilkor kunna erhållas, blifver AmortissementsFonden så mycket större och hela skulden så mycket förr infriad. Årlig Ränta R:dr Silf ver 209,000 AmortissementsFond 41,800 Vexel Trasseringskostnad ml m. (be* räknad till nära 5§ procent 33,000 Summa B:co R;dr 660,000 Allegat N:o 5. Retapitulatlon ofver den Minskning och Tillökning i Skulder och årliga Utgifter, Stats Verkets fler ) fR:dr Silfver 250,800 Minskning. StatsVerkets
Än skulle vi lägga tonvikten här, och än skulle vi lägga den där; än skulle vi höja rösten och än skulle vi sänka rösten; men när han sa, att jag skulle tala på ett helt annat vis än jag gjorde, när jag talade till Ada, min dotter, ängelens syster, så tappade jag tålamodet. »Kära doktor», sa jag, »nog måtte väl jag bra mycket bättre än doktorn veta, hur en mor ska tala till sitt barn. Och hvad den där tonvikten angår, så inte lägger vi den nå’n stans i hvardagslag, och folk förstår ändå hvad vi säger, och ska jag hålla på att höja och sänka mig på det här viset alltjämt, så kommer jag alldeles af mig till sist.» »Vägen till naturen går genom konsten», log Kullen. »Det var en faslig omväg», suckade jag, »och så onödig!» Men när jag då tänkte på, hur innerligt snällt det var af honom, en så bildad man och därtill nyförlofvad, att vilja hjälpa oss, okunnigt folk, så bjöd jag riktigt till att höja och sänka rösten i ett höjande och sänkande och tonvikten lade jag både här och där, ända till dess det sa kluck i halsen på mig. Först såg han alldeles häpen ut, men så började han att skratta — O, så han skrattade — och sa, att han »var omvänd till den direkta naturen». »Ja, var det inte det jag visste», sa jag strålande, »att doktorn skulle ge med sig, bara doktorn riktigt fick höra hur fult det lät!» Han klappade mig så vänligt och rart på axeln — och se’n rättade han oss inte alls i talet, fast han rådde oss på många vis ändå. Grefven, i ny kostym, är fullkomligt utsökt! I synnerhet när han säger: »Endast er, er älskar jag!» Han måste ha stor öfning! Eljest är han vid närmare påseende bra lik en urkokt ärta. Men det gör ingenting, det passar till rollen. Maja, som ska spela den 14-åriga ängeln, redde sig alldeles märkvärdigt bra, när man betänker, att hon inte ens sett en teater förut, ända till dess hon skulle sta och stå på hufvudet i soffan — och vara blyg, när systern frågar hvad det är som går åt henne.
Efter förnyad underd. anmälan af OfverDirektören vid Landtmäteriet om förbättring af tjenstemännens vid Kongl. GeneralLandtmäterikont. lönevilkor, har K. M. uti nåd. propos. till Rikets nu församlade Ständer föreslagit sådan förbättring allenast för OfverDirekt. Landtmäteri-Sekret. och Aktuarien, och således frän nämnde förslag uteslutit, bland andra, Öfver-Ingeniören vid berörde kontor. Öfver-Direkt. har, i förenämnde sin underd. anmälan, hvaraf ett utdrag för vidare uplysning här vördsamt bifogas, fullständigt ådagalagt dels, alt de nu varande lönerne, de minsta något embetsverk lära innehafva, äro för kont:s tjenstemän otillräcklige i förhållande till stegrade lefnadskostnader, och dels att göromälen på de sednare åren för dessa tjenstemän betydligt ökats och komma framdeles att än mera tilltaga. Och enär lönen för ÖfverIngeniören, enl. nu gällande 1841 års stat, upgår allenast till 1,055 R:dr, spannmålen inberäknad, och denna tjenst är af beskaffenhet att dess innehafvare icke gerna kan ernå annan mera vinstgifvande befattning inom corpsen, samt man bör anlaga att han å densamma kan hafva sin larfliga bergning äfven såsom gift, Den 23 December e. m. 79 hvartill kominer att Öfver-Ingeniören nu mera, genom indragning år 1850 af sportlarne för attestering af den privata Karterenovationen vid Landtmäterikont. är i saknad af alla sportler i tjensten, med undantag af några få R:dr för justeringen, och således den enda tjensteman inom verket, hvilken är i saknad af sådan inkomst, anser jag billigheten och rättvisan påkalla, att äfven han varder hugnad med löneförbättring. På dessa förenade skäl, får jag vördsamt föreslå Öfver-Ingeniören vid Kongl.
Den här föreslagna bevisningen blir alltid svår att åstadkomma, och då det tillhör hvar och Den 14 Maj. en att omgifva sig med troget och redbart tjenstefolk, kan jag icke inse att den nuv:de författningen innefattar något afsteg från rättvisan. Jag får således yrka att densamma bibehålles, och att 11. o. Ad. ville afslå Utskds förslag i denna punkt. Frih. von Schulzenheim: Under den diskussion, som nu flera aftnar pågått, har man ofta fått höra personer föreslå stadganden, som så stå i strid mot allt begrepp om rättvisa att man mången gång häraf måst känna sig upprörd. Det är icke nog med att man försvårar handteringen, utan man förutsätter äfven att, om också icke den person, som drifver denna näring, är en tjuf, så skall han inom kort blifva det. Lika litet som en i staden boende person kan ansvara för sin betjent, lika litet kan en fabriksidkare ansvara för sitt tjenstefolk, och det finnes väl i intet annat land i verlden, der en förnuftig lagstiftning eger rum, som man kan föreslå att en person skall anses brottslig innan han blifvit förvunnen till brottet. Mina Hrr! vi måste komma ihåg att också med största bemödande att få godt tjenstefolk, sådant ofta kan misslyckas, och en fabriksidkare kan icke alltid vara närv:de. Om således en verkmästare vill skada sin husbonde, så kan han begå ett bedrägeri, som kostar denne 100,000:tal rdr. Det synes mig vara en oeftergiflig pligt af lagstiftaren att en person får hafva sin heder i behåll till dess han är förvunnen till något brott, och derföre anhåller jag att den föreslagna modifikationeni48:de§:nmåttebifallas. Hr von Kr miner: Det nuv:de stadgandet i 51:sta §:n kan icke gerna hafva utgått från annat än den förutsättningen att en br än vins brännare måste vara en misstänkt person. Då nu likväl denna handtering är både gammal och laglig, så är det sannerligen tid att bränvinstillverkaren betraktas lika med tillverkaren af hvarje annan vara, och dertill hörer att hans brottslighet skall bevisas i st. f. att, som nu är fallet, han sjelf skall bevisa sin oskuld.
Då, i anseende till vattenbrist under sommartiderna, längre afbrott ägt ruin * driften af de för massa-beredningen inrättade qvarnar, dertill vattnet från en ofvan liggande insjö genom underjordisk rörläggning framledes, och i en nästan lodrätt pumpstock uppreses öfver ett hjul af 3a fots diameter, har fabriksbolag^ nödgats anskaffa cn mindre ångmachin af 9 hästkrafter, beräknad att, när så behöfves, draga, icke blott nämnde qvarn med sin* 3i par stenar eller så kallade kypar, utan ock, på samma gång, en sto1' kross-anstalt och nio andra massa-kypar, hvilka förr drifvits med oxar. Och först härefter kan denna fabrik, hvars anläggning och fortgång varit underkastad stora och mångfaldiga svårigheter, samt påfordrat dryga uppoffringar och mycken ihärdighet, anses till byggnader och inrättningar fullt färdig. Porcellains-tillverkningen, som varit i jemt stigande, uppskattas för sista året till 82,570 R:dr, och vaxljus-tillverkningen till 14,100 R:dr. Hufvudsakliga tillverkningen vid Kummelnäs fabrik är ättika, som der beredas af utmärkt, erkänd godhet, och efter en särskilt metod, som skall vara denna fabrik ensamt förbehållen. Men de öfriga beredningarne hafva under sednare åren ej kunnat med fördel fullföljas i större skala, sedan lättad införsel utifrån nedsatt värdet derå. Vid Tumba häfva likaledes nya mekaniska inrättningar med ångkraft och af ypperlig, för ändamålet tjenlig sammansättning, blifvit anbragte. Tillverkningsvärdet är uppgifvit till 35,552 R:dr Banko. Vid Nyforss pappersbruk i Thyresö socken lärer deremot rörelsen både till vidd och förmonlighet hafva minskats i anseende till den förändring, brukets förvaltning genom ombyte af arrendator undergått.
Tisdagen ,den ;3o September, Plenum klockan half till ;6 eftermiddagen.7 Föredrogs å n,yo Allmänna Besvärsoch Oeconorme-Utskottets den ,15 dennes under N:o 185 afgifne, samt den 25 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver» Den 30 September e. m. 459 gjorde anmärkningar vid Utskottets förut med? deldte Betänkande i anledning af föreslagen förändring uti Examina för inträde i de Civi'; la Embetsverkem, Herr von Hartmandorff, August’- Det ärp* ne, sorn utgör föremål för ifrågavarande Betänkande, innefattas äfven i det, hvilket Särskilta Utskottet afgifvit, angående StyrelseVerkens förändrade organisation, hvarmed Embetsmanna» bildningen jemväl äger sammanhang. Då denna fråga således förekommer i sistnämnde Betänkande, underställer jag Bidderskapets och Adelns bedömande, om det ej yore bättre, att intill dess pröfningen deraf företages, upp? skjuta afgörandet af det nu förevarande. Uppå derefter a,f Herr Grejven fich Landt. Marskalken framställd proposition fann Bidderskapet och Adeln för godt tillåta, att OecpnomieUiskottets förevarande Utlåtande finge hvila på bordet intill dess Särskilta Utskottets Betänkande angående StyrelseVerkens förän» drade Organisation, till pröfning förekommer.» Eoretogs till pröfning EägUtskottets den 26 sistledne Augusti under N:o 170 afgifne. samt den a2 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärk, ningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående skyldighet för Gäldenär, att sin skuld med arbete aftjena, m. m. Herr Ribbing, Arvid'- Jag har gjort mig 4 6° Den 30 September é. m~- underrättad, att detta Betänkande redan blifvit af arne RiksStånd afslagit.
Men inför jungfruns lyfta, blick Strax undret sin förklaring fick. » O Jesu, » sade hon, » med dig Den blomstrar, själfva öknens stig! » Anna Knutson. Modern afgudadyrkan. * ag är fullt öfvertygad, att då jag nu går att rikta en gensaga mot ett bland våra kvinnor modernt lyte, jag från månget håll torde beskyllas för okyrklighet, för att vara en värdslig människa, som ej med blida ögon ser det inflytande, som våra prä- ster knnna öfva och verkligen öfva på sina åhörare och församlingsbor. Dock, det är visst icke detta jag klandrar! Det kan tvärtom icke vara annat än godt, när en värdig själasörjare utöfvar det största och kraftigaste inflytande på sin församling, såväl män som kvinnor. Det som jag här går att vända mig mot, har mycket litet med religion och vördnad för det heliga att göra. Det är snarare en förväxling af ' det gudomliga och det gudomligas förkunnare, en dyrkan af människor i stället för af Gud, rent ut sagdt en afgudatjänst. Eller hvad skola vi annat kalla detta, som vi så ofta bevittna, icke minst i vår hufvudstad? En präst, kanske ung, kanske också gammal, i allmänhet vacker, omgifves af en otalig svärm beundrarinnor, som begagna hvarje tillfälle att på det mest olämpliga sätt lägga i dagen sin gränslösa hängifvenhet och beundran för honom. Då han kommer från kyrkan, ställa de sig i hans väg, för att åtminstone ett ögonblick möta hans blick eller kanske snudda vid honom. På kvällarne kasta de längtande, vördnadsfulla blickar upp mot hans upplysta fönster, eller smyga sig kanske upp för trappan för att möjligen uppsnappa några ljud af hans röst, ja, jag vet exempel på kvinnor, som kysst handtaget på hans dörr — detta, handtag som så ofta vidrörts af den dyrkades hand! En sådan präst mottager i regeln flere presenter än någon annan dödlig, alla naturligtvis skänkta af kända eller okända beundrarinnor, som anse det som en särskild gunst, om den hyllade täckes mottaga deras ynnestbevis. Gåfvor och gengåfvor bevara vänskapen, säger ordspråket, och det är ju i och för sig ingenting klandervärdt däri, att en kvinna ger en bekant man en present.
Denna betjening består af: t förste Vaktmästare, med lön af R:dr 600: — 5 Vaktmästare i Kollegium och 2 Vaktmästare i Kammar-archivi kontoret, med lön af » 460: — Förste Vaktmästaren och de 6 vid Kollegium anställda hafva dessutom den osäkra inkomsten af sigill-penningar; men ingen af dem eger fri bostad eller någon annan fördel utöfver lönen. Kollegium föreslog för hvardera en förhöjning af ISO R:dr och hemtade dertill skäl, dels af jemförelse med de förmåner vederlikar njuta icke blott i Rikets Ständers Verk, utan äfven i åtskilliga Statens, såsom Stats-kontoret, der vaktbetjeningen under riksdagar och Stats-revisioner kan påräkna extra inkomster, och Kammar-rätten, der två Vaktmästare, utom lön, hafva fri bostad, dels af den dryga uppassningsskyldighet, som åligger Kollegii vaktbetjening, och hvilken blifvit ökad genom inrättningen af Jordeboks-kontoret — i och för sig ett mindre embetsverk, — utan att någon särskild godtgörelse derför blifvit vaktbetjeningen beskärd, dels ock slutligen af de för alla kända dryga lefnadskostnaderna i hufvudstaden. Blott till en del har, enligt Kongl. Maj:ts nu allåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, denna Kollegii underdåniga framställning vunnit framgång, men med kännedom huru väl Kollegii vaktbetjening behöfver och lortjenar hela det föreslagna beloppet, vågar jag i ödmjukhet anhålla: att bemälde betjening, med bibehållande såsom hittills af sigill-penningarne, måtte tilldelas följande aflöning: 1 förste Vaktmästare R:dr 750: — 5 Vaktmästare vid Kollegium, hvardera » 600: — 2 Vaktmästare i Kammar-arckivi-kontoret, hvardera » 600: — Om detta förslag icke bifalles, ber jag åtminstone, att förste Vaktmästaren i Kollegium, hvilken, under förutsättning att han skulle åtujula fri bostad, uti KoDgl 148 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.