Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fru Hanssons väntrum144 Ett litet och mycket aflångt rum. Hemväfda trasmattor på golfvet, gammaldags möbler med guttaperchaöfverdrag, förskräckliga lithografier kring väggarne i smala förgylda ramar. Men i fönstret, som är högt och friskt, stå frodiga växter i vackra porslinskrukor, präktiga, välskötta drifhusväxter, gumman är en väldig blomstervän. Det händer att fattigt folk betala henne sitt arvode i blommor. De trifvas ju ofta så bra i fattigmans stuga. Jag var en bland de första, och sedan kom en efter en smygande in; tyst, försigtigt, högtidligt som till en kyrka. Idel fattiga stackare, jag – fattig literatör var en riktig matador i denna samling. En gubbe från landet kom och hade ondt i en fot, en daskig och halfgammal hjelphustru kom med ett ombundet finger, och så en dräng och så en gammal käring med en korg, från hvilken hon omöjligt kunde skiljas och så en hel hop andra. De sitta der alla så nedtyngda och betrykta, med den bönfallandes ödmjuka min. Så kom det en medelålders karl, han var icke lik den öfriga samlingen. Det var en stark och bredaxlad arbetare, snyggt och ordentligt klädd, det låg någonting välbergadt i hela hans yttre. Han helsade, kom så fram och satte sig i soffan midt emot mig. Det var rediga drag, en fast, bestämd min. Det syns att han lider. Ansigtet är blekt, strängt och med ett drag af trötthet. Jag har sällan sett ett så utprägladt uttryck af viljekraft och sjelfbeherskning. Det var mig omöjligt att låta bli att se på detta kalla ansigte med sin blåaktiga skäggbotten. Det var likt en karaktär. Så öppnades dörren igen. En helt ung flicka, en urblekt klädning och en tunn liten schal. Armen bar hon i list. Hon kunde vara en sexton år. En slät hy och oval ansigtsform. Hon helsar, sätter sig hos arbetaren i soffan och ser så omkring på de närvarande, liksom för att begära medlidande, gungar sin sjuka hand med den andra, som vore den ett qvidande barn hon skulle tysta.
Hvar och en af dem kan ej vara upptagen i StatsUtsk:s inkomstbetänk., emedan det då skulle blifva alltför vidlyftigt. Det har ej heller brukats, utan man har förutsatt alt Statskont. varit samvetsgrant i sina beräkningar och upptagit det lilla såväl som det stora. Genom de små och de stora inkomsternas sammanslående kommer man slutligen till den betydliga summan, som utgör slatsregleringen. Mine värde motståndare vilja påstå att man genom förbehållet alt värdera de indelta räntorna kan tillintetgöra dem; d. v. s. värdera hvarje serskild ränta lill noll. Derigenom skulle den här upptagna summan komma, att, i st. f. 1,792,000 r:dr, utgöras af 7 uollor i bredd! Har detta varit meningen med R. S(:rs beslut om inkomsternes värdering, då hafva mine värde motståndare rätt. Då har Gr. Lagerbjelke mera rätt än han tror, uti sitt påstående att detta beslut verkar på riksg:s-kont:s inkomster och utgifter, ty följden skulle blifva att delta finge jemt 1,700,000 r:dr större Stats - 412 Den 23 September e. m. brist än förut att fylla, utan deremot svarande inkomster. — Hvar och en af R. o. Ad. lärer inse origtigheten af dessa påståenden. Gr. Lagerbjelke: Då jag sist hade ordet, ansåg jag att de af Hr Sandströmer anförda skäl voro tillräckliga för att visa, att icke det förut fattade beslutet lägger hinder i vägen för bifall till ifrägavande punkt. Samma skäl, som förut blifvit anförda, och hvilka jag trodde vara vederlagda, hafva dock ånyo blifvit åberopade. Jag anhåller derföre att, till hvad Hr Sandströmer yttrat, få lägga att, på sätt man muste förutsätta, någon rimlig mening funnits i StatsUtsk:s betänk. N:o 37, sä är det väl den: att R. St. ville derigenom förbehålla sig öppen rätt att besluta öfver Konungens propos. angående skatteförenklingen.
Sägandes: Välsignad vare han, som kommer, en Konung i Herrans Namn; frid vare i himmelen, och ära i höjden. Och någre ibland folket, som voro af de Phariseer, sade till honom: Mästar, näps dina Lärjungar. Men han svarade, och sade till dem: Jag säger eder: Om de tigde, skulle stenarna ropa. Och då han kom fram, och fick se staden, gret han öfver honom. Och han sade: Om du ock visste, hvad din frid tillhörer, så vorde du det visserliga i denna dinom dag betänkandes; men nu är det fördoldt för din ögon. Ty den tid skall komma öfver dig, att dine ovänner skola dig belägga, och skansa kringom dig, och tränga dig på alla sidor. Och de skola nederslå dig till jorden, och din barn som i dig äro; och de skola icke låta igen i dig sten på sten; derföre, att du icke känna kunde den tiden, der du uti sökt var. Så gick han in i templet, och begynte utdrifva dem, som derinne sålde och köpte, Sägandes till dem: Det är skrifvet: Mitt hus är ett bönehus; men I hafven det gjort till en röfvarekulo. Och han lärde hvar dag i templet. Men de öfverste Presterna, och de ypperste ibland folket, sökte efter att de kunde förgöra honom; Och de kunde icke finna, hvad de skulle göra; ty allt folket höll sig intill honom, och hörde honom. Och det begaf sig på en af de dagar, att han lärde folket i templet, och predikade Evangelium; då församlade sig de öfverste Presterna, och de Skriftlärde, med de Äldsta; Och sade till honom: Säg oss, af hvad magt gör du detta? Eller ho är den som hafver gifvit dig denna magten? Svarade Jesus, och sade till dem: Jag vill ock spörja eder ett ord; svarer I mig: Var Johannis döpelse af himmelen, eller af menniskor? Då begynte de tänka vid sig, sägande: Sägom vi, af himmelen; då säger han: Hvi trodden I icke honom då?
Ilr von Hosén, Georg Ludv.: När en förändring göres, så hör man väl göra sig reda för skälet, hvarföre förändringen skall göras. Jag har icke kunnat uppfatta detta uti närvar, fall af de föreg:de talarnes yttranden. Jag tror, att den förra bevilln.- författningen var i denna punkt sakenligare och i form riktigare än den nu föreslagna; ty vanligen sätter man icke den till prot., som sjelf kan blifva part, och jag vet icke någon orsak hvarföre kronofogdarne skola vara närvar, i taxeringscomitéerna, så framt de icke hafva påståenden alt göra, eller rättigheter att bevaka i en och annan taxeringsfråga. Dä synes det väl mindre lämpligt att kronofogden för protocollet, än häradsskrifvaren. Deremot kan häradskrifvare)! derjemte äfven föra längden; ty det är prot. som grundlägger längden. Man kan icke skrifva längden förr än prot. är uppsatt. Jag kan således icke finna något skäl till förändring; hvarföre jag önskar att det måtte få förblifva vid hvad förra bevilln. förordn. i detta afseende stadgar. Gr. Cronhjelm, En värd talare har sagt, att, man icke borde taga kronofogden ifrån angelägnare göromål, för att lå ta honom gagnlöst förspilla sin tid vid taxeringscomitéernas sammanträden. För den händelse att R. o. Ad. skulle anse att kronofogden alldeles icke behöfver vara vid taxeringscomitéen närvar., sä vill jag icke emotsälta mig detta. Det blir då en sak för sig. Men såsom jag uppfattat de värde talarnes yttranden, Den 2 December. 7 så åsyfta de, alt kronofogdens pligt att tara närvar, vid laxeringscomitéerna skulle komma att oförändrad fortfara. När det nu är förhållandet, att kronofogden skall i alla fall vara närvar., så är fråga nu icke mera om att han onödigt förspiller sin tid der, utan fråga är om han icke gagneligt må kunna tillbringa tiden vid dessa sammankomster, när han i alla fall måste vara der. Om deremot Ståndet beslutar, att fogden alls icke behöfver vara närvar. då har jag ingenting att deremot invända.
Sedan Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse lill Kongl. Majit af den 13 Februari 1841, anhållit, det Kongl. Majit genom nådig kungörelse malte förklara, att alla de åtgärder, sorn blifvit vidtagna för utsockne frälsehemmanens i Halland ordinarie rotering, endast vore att anse såsom förberedande undersökningar i frågan, äfvensom alt berörde åtgärder icke grundlägga något anspråk till påförande af sådan rotering eller deremot svarande afgifter; samt Kongl. Majit, med anledning så väl häraf som åtskilige egares af sådana hemman anförda underdåniga besvär öfver den samma hemman ålagda skyldighet alt deltaga i ordinarie roteringen, uti nådigt bref den 23 Februari 1844 meddelat, bland annat, att Kongl. Majit icke kumle i nåder medgifva förändring i hvad under den 2 November 1833 och 24 Oktober 1837, i afseende på utsockne frälsehemmanens i Halland ordinarie roleringsskyldighet blifvit i nåder förordnadt; såsom följd hvaraf Kongl. Majit icke heller kunde i nåder bifalla utfärdandet af en sådan kungörelse, som Rikets Ständer i denna del hemställt; men att Kongl. Maj t, vid öfverdomnandet till Rikets Ständer vid nästinträffande riksmöte af Hallands läns roteringsverk, i sammanhang dermed ville äfven aflåta ej mindre en fullständig utredning af förhållandet med ifrågavarande hemmans skyldighet alt draga ständig rotering, än nådig proposition om lindring i deras båtsmanshåll, bifogar Kongl. Maj:l nu härmed i nåder den sålunda utlofvade utredningen, medelst utdrag af det den 18 nästlidne Maji inför Kongl. Majit i Statsrådet hållna protocoll öfver Sjö-försvarsai enden. Uih till R. St. Proposition, N:o 29.
Då likväl framställning om lönc-förbättring för Hof-Rälternas Ijcn - Kongl. Maj.ts Aud. Prop. om Statsverket 1853. lo slemän oell betjente nu åter blifvit gjord från samtlige Hof-Rällerna. ansåge Hans Excellens sig först böra i underdånighet tillkännagifva sina tankar angående de förändringar i personalens nuvarande antal och sammansättning, som syntes vara af behofvet påkallade, för att befordra arbetets skyndsamma och oafbrutna gång och förskaffa tjenstemännen nödig bergning, hvarefter och sedan beslut blefvc fattadt härom, äfvensom angående lönebeloppen för de Ijeustebefattningar, som på Hof-Rätternas stater komme att uppföras, tiden syntes vara inne, att för tjenstemännen utfärda arbetsordning samt meddela beslämmanden i afseende på sportlernas fördelning. Hans Excellens förklarade derefter, alt, hvad anginge Sekreterare-, Advokat-Fiskalsoch Aktuarie-ljenslerna, desamma syntes böra oförändrade bibehållas, hvaremot, enär, såsom Hans Excellens redan vid eli annat tillfälle yttrat, det tvifvelsutan vore för HofRällerna mera fördelaktigt, om de tjenslebefalt 11 ingar, hvilka hufvudsakligen eller uteslutande voro afsedda för renskrifning, blefvo indragne och till bekostande deraf i stället anvisades erforderliga medel, Hans Excellens tillstyrkte, att ej allenast kanslist-ljensterna, utan ock Registrators-sysslan, hvars innehafvares hufvudsakligasle göromål äfven bestod i renskrifning, borde från Hof-Rätternas stal uteslutas; äfvensom och då vice Advokat-Fiskalernas åligganden voro af den beskaffenhet, att för deras bestridande särskilde tjenstemän ej erfordrades, ulan dessa åligganden, på sätt Svea Hof-Rätt i underdånighet hemställt, lämpligen kunde emellan andre tjenstemän i Hof-Rätlerna fördelas, Hans Excellens ej eller ansåg dessa befattningar i deras nu varande skick böra bibehållas.
Att ifrån detta förhållande tänka sig en besparad fond af 2,000,000 R:dr, är, för att begagna ett om Stats-financen ministerielt O Ö uttryck: en sak ^ mycket enkel i sig sjelf. Man behöfver endast addera 12 åis besparade halfva passevolancemedel till det första årets hela afgift, och derpå beräkna 5 procents ränta. Tillkomsten af en sådan fond vore dock alltid underkastad ett rättvist klander, enär en örn och samvetsgran Styrelse visserligen icke bordt af Rustoch Rotehållet upptaga en högre afgift, än som billigtvis kunde erfordras; enär Armeerts vapenöfningar i dess vidsträckta bemärkelse borde af Statsverket bestridas. Då Herr Grefve Brabe icke erkänner denna sanning, måste naturligtvis en mägtig opinion gifva styrka åt bans ihärdiga försvar för de motsatta åsigterne, och de, efter min och andras öfvertygelse, alldeles origtiga begrepp om Rust och Rotehållares åligganden och deras ställning i samhället. Jag har nu, som mig vill synas, tillfredsställande besvarat de mot mina för längesedan afgifne yttranden, senast riktade anmärkningar, som i rättvisa och billighet icke vunnit styrka af ordalagen, om de än flödade af en vältalighet, som helt Den 21 December e. m. l79 ocli hållet måste saknas i mina gensvar. Dock tyckes vältaligheten å andra sidan understundom urarta i betydelselösa phraser, deribland en, hvari den tanka ultryckes, att enskild rätt j öfvermodig och förvägen, skulle vilja inkräkta på allmänna säkerhetens område. För mitt begrepp är det tydligt, att orättvisan, men icke rättvisan, störer den allmänna säkerheten, och att enskild rätt aldrig måtte kunna benämnas öfvermodig och förvägen. Må hända har Hans Excellence Grefve Wetterstedt här begått ett skriffel och menat enskild egennjrlta, som visserligen begagnar sig af de skamliga medel, hvilka, under den af Herr Grefven så illa ansedde frihetstiden , verkade hånligt för vårt politiska anseende och våra minnen.
Att härförutan särskilde omständigheter, såsom Konung Fredrics uppstigande på Thronen nyssförut, och slutad fred med Rikets flender, gifvit anledning till den TacksägelseHögtid, som allmänt i Sverige begicks den 17 Martii 172:1 och hvaröfver 2:ne särskilde Penningar blifvit slagne: den ena den af BancoUtskottet omnämnde Jubel-Riksdalern, och den andra en Medaille med omskrift: Gloria Al tissimo, på hvilken finnes ett med Sveriges Vapen och Konungens krönta Namn prydt Altare med uppstigande låga; nederst: A:o MDCCXXI. Jubii. och på Fältet af Penningen: Ob Libertatis ac Religionis Vindicanonem. Vid hvilket förhållande, och dä det påföljande Jubileum redan år 1817 blifvit firadt, äfven med en för tillfället slagen Medaille, samt året 2821 icke varit ansedt såsom Jubel-år, ompräglandet af nämnde Jubel - Riksdaler med detta årtal vöre efter Herr Bergstedts tanka olämpligt. Deremot har Herr Bergstedt ansett mera anledning vara för handen, att för innevarande år 1823, såsom det Trehundrade från Konung Gustaf I:s utkorelse till Konung den 5 Jur.ii 1523, låta slå en dylik Minnes-penning, och att Jubel-Riksdalern af år 1721 dertill väl skulle kunna ompräglas med den förändring, att vår nuvarande Konungs Bröstbild, med vanlig omskrift, sattes på framsidan oeli i afskärningen endast An. 18 • 3 i men att Kon - Banco Ut*lott«te Bciänkandtm 6gg ting Fredrics Medallien alldeles icke borde tillsältas å andra sidan, emedan, med all åt en afliden Konungs minne skyldig vördnad, oförgripligen kunde anmärkas, att hans Bild ej borde ställas jemte Gustaf I:s och Gustaf Adolphs.
Den utvidgning af hush8llsskolans lokal, som det ökade antalet lfirjungar gjort nödvändig, har betydligt försämrat inrättningens ekonomi, som för närvarande tryckes af 20,000 kr. skuld. För att skaffa lärjungarna kunskap och öfning i hushhllssysslor och anstalten behöflig inkomst till de 30 flickornas underhall (för 6 flickor erlägges lhg årsafgiftj, har hush~llsskolan öppnat 4 salubodar för bröd och matvaror och mottager dessutom i egen lokal omkring 10 inackorderade. Tolf flickor stodo nu redo att utgå ur skolan, hade mottagit sina betyg och skulle tillträda platser som tjänarinnor. Tolf unga nybörjare komma att intaga deras rum i skolan. De afgkendes rörelse vittnade om öm modersvård i fosterhemmet. Vid utträdet erhkller hvarje flicka full uppsättning kläder, ' 1 2 dussin linnen, d: o strumpor, 6 klädningar, kappa 0. S. v. Att den ljusa tafla, %O-årsfesten upprullade, ej har saknat sina skuggor, är naturligt. Men mödor och modlöshet, bekymmer och svikna förhoppningar, allt var denna afton glömdt. Kanske skulle ej heller skörden af den sådda säden blifvit så rik, om den ej vattnats ymnigt af de tårar, som deltagande kärlek fäller vid fruktan att se sina skyddslingar dragas ned i lidelsernas malström eller håglöshetens letargi, och i ' båda fallen gå förlorade. Kärleken, närd af Honom, som sökte det borttappade fåret, och i öppna armar mottog den förlorade sonen, denna kärlek formår mycket, t y den har mottagit mycket. Festen afslutades med er1 enkel kvällsvard, till hvilken de gifta elevernas man äfven vor0 inbjudna, " en patriarkalisk fest med barn och blomma. * Ed9nzcn.d Ganzrnal. Kvinnorna och trädgårdsskötseln. Dagny har under loppet af förlidet år i ett par artiklar berört en fråga, hvilken på den senaste tiden skväl i Sverige som i grannländerna begynt draga uppmärksamheten till sig. Det är frågan om trädgårdsskötseln såsom ett nytt verksamhetsfält för kvinnan.
Och så har fru Stjernfelt så mycket finare bekantskaper ... unge baron och ... GENERALEN. (afbryter) Man kan nog handskas med fruntimmer, bara man är karl för sin hatt. Och hvad herr Karlssons inkomster beträffar, är de nog lika goda som mina egna. Man köper inte stora stockskogar med ingenting hälter. Och de ge sina 100 procent och mera, när det vill bara ... KARLSSON. Det är inga säkra pängar, ska jag säga. Men se om jag hade ett par tusen mark säkra till om året, så kunde jag kanske våga mig fram i bredd med unge baron ... GENERALEN. (afbryter) Hör nu herr Karlsson! Af det där kom jag att tänka på någonting. Kan vi drifva upp produktionen från bränneriet till 100,000 kannor om året, ifall det kniper? KARLSSON. Med ett par nya mältkar och en tillbyggnad i östra ändan går det nog. Destillationsapparaten förslår till mera, den ... GENERALEN. Nå, hvad skulle herr Karlsson säga om en sådan liten affär? Då skulle vi kanske kunna öka lite på aflöningen – hä? KARLSSON. Generalen vet allting bäst själf. Utvidgningen låter sig nog göra, och staten ger tillåtelse att bränna fast 400,000 kannor, när det är generalen som ber om det ...! GENERALEN. Det kan man inte vara säker på. Men om jag nu till exempel lät hela utvidgningen bero på herr Karlssons giftermål, – hä! För jag vill att mitt folk ska ha det bra, och det har inte en ungkarl på landet. Nå, hvad säger herr Karlsson? Handla nu därefter, och handla raskt. Det duger inte att söla i affärer! ELISE. (kommer otålig in). Blir det då rakt ingenting af hela julaftonen? GENERALEN. Snälla barn väntar! Se så, gå ut nu igen, och be fru Segerstedt komma in och hjälpa mig att tända granen. Kanske vill herr Karlsson för ombytes skull räkna sig till barnen. (De gå. Generalen tager en ask tändstickor och begynner tända ljusen på granens nedersta grenar.
Majit afgifna underdåniga utlåtanden; kommunicerad Med-Stånden: 1. 19, R. 19; B. II. 155, 157, 173, A. 173, 174, 175, 176, 179, E. 560. —, Rikets Ständers år 1864 församlade Revisorers, om granskningen af Riksgälds-Kontorets tillstånd och förvaltning, jemte Rikets Ständers Fullmägtiges i nämnda verk med anledning deraf afgifna förklaring; kommunicerad Med-Stånden: I. 19. R. 19; B. II. 204, 260, 268, A. 268. —, Rikets Ständers år 1864 församlade Revisorers, angående af dem förrättad granskning af de under Kongl. Majits och Rikets Kommers-Collegium ställda fonder och medel, jemte en i anledning deraf afgifven underdånig förklaring; kommunicerad Med-Stånden: I. 19, R. 19; B. II, 155, 158, A. 158. —, Rikets Ständers år 1865 församlade Revisorers, om granskningen af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863, jemte de i anledning deraf infordrade och till Kongl.
På utländska jernvägskartor ser man allestädes sådana äfven stora böjningar, i ändamål att uppfånga trafiken från vigtigare orter; och då Upsala, dels såsom universitet, har behof af en tät förbindelse med hufvudstaden, dels drager trafik från fiorra Upland, så anser jag en sådan ort förtjena denna omväg. Likaså anser jag böjningen nedåt Westmanland gifva skäl för sig i landets bördighet, samt böjningen åt Sala gifva skäl i det nyss nämda ändamålet, att komma i sträckningen af den stora handelsförbindelsen nedåt Malare-hamu, hvilken väg Dalarnes tunga varor alltid skola söka, utan att kunna tvingas i riktningen öfver Upsala, äfven om den bjöds på jernväg. Då jag inom Kommittéen icke kunnat tillvinna bifall åt den af mig föreslagna, i min tanke förmånligaste jernvägsriktning, än så till vida, att de tvenne reservanter, hvilka yrkat vägen från Upsala genaste vägen till Sala, likväl ansett den af mig föreslagna riktningen ega företräde framför pluralitetens öfver Stäket och Örsundsbro, samt då jag således, i valet mellan tvenne i min tanke mindre förmånliga riktningar, ansett en jernväg genom det bördiga Westmanland vara angelägnare, än, att få en kortare väg från Stockholm till Upsala, har jag derföre nödgats sluta mig till den sida, som bereder väg till Westmanland, oaktadt på det mindre förmånliga och mindre angelägna vägstycket från Stäket till Örsundsbro. Dessa äro mina skäl, hvarföre jag biträdt pluralitetens mening. Reservation af Grefve Cronstedt. Jag har icke kunnat biträda Kommitterades beslut att i underdånighet tillstyrka, »att det af »Chefen för statens jernvägsbyggnader upprättade förslag till sammanbindningsbana genom Stochholm »måtte godkännas och samtidigt med norra stambanans anläggning bringas till utförande»; och detta af följande skäl: Af hufvudstadens läge måste anses bero det kända förhållande, att hela dess varutillförsel afser antingen konsumtionen på stället, eller ock handeln, vare sig för export eller försändningar inåt landet.
Vid granskning af denna §. har Herr Presidenten Poppius förklarat ”sig anse viss procent för ”Krigs-skepps bergning ej lämplig, utan att med ”dem bör förfaras efter de öfverenskommelser, som ”serskilda Nationers Regeringar derom kunnat eller ”kunna sluta.” Utskotten få , till bemötande af denna anmärkning, erinra, att, om det strandade Krigs-skeppet är fiendtligt, kan, emot 5 J. i Mom. af detta Reglemente, hagot Val, i fråga om bergnings-sättet, Befälhafvaren å Fartyget icke tillkomma, Utan bör, enligt krigsbruk, hvad räddas kan Svenska Kronan såsom pris tillfalla, sedan Dykeriets bergningsprocent och bestridda kostnader godtgjorda blifvit. 3G Statssamt Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk. Ull. IV.o93. I händelse åter det å grund eller strand råkade Örlogs-fartyget tillhör en magt, som med Sverige befinner sig i vänskapligt förhållande, beror af Befälhafvarens pröfning att, med den rätt 5 §. i Mom. de sjöfarande i allmänhet tillerkänner, antingen sjelf besörja Fartygets bergning eller ock Dykeri-et derom anmoda, sedan han, i den ordning a5 §:s sista Mom. föreskrifver, genom vederbörande Dykeri-Commissaries försorg, blifvit underrättad om de afgifter, hvilka i senare händelsen böra till Dykeri-inrättningen erläggas. Efter sålunda meddelade upplysningar om de motiv, hvarå det anmärkta Stadgandet sig stöder , hemställa Utskotten vördsamt, att 19. §. må oförändrad bibehållas. 2 1.. §.
För öfrigt gällde tillåtelsen endast de preparater, som för hvarje särskildt tillfälle pröfvades behöflige för fabrikernas och för medicinska behof. Skulle nu den här intagna termen ”kemiskt-techuiska preparater” utan tillägget ”ej specificerade” stå i tulltaxan, så skulle denna term komma alt omfatta största delen af artiklarna i tulltaxan, med undantag af några få, som förekomma uti handeln i alldeles samma skick, sorn naturen har alstrat dem, ty alla de andra äro pä ett eller annat sätt kemiskt-techniska preparater. Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut fattade beslut. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut och godkände 65:le voter:s-propos:n. 53:dje punkten, ang:de tullfri utförsel af artiklarne”Kimrök”, ”Kli af andra 'ämnen ån span mai”, samt ”Knapergall och Ekollon, malen eller omulen”. 30 Den 2 April f. m. Gr. Cronhjelm: Af samma skäl, som jag tagit mig friheten anföra i fråga om artiklar, hvarvid olika beslut endast i afseende å utförseltullen har ägt rum, får jag nu hemställa, att R. o. Ad. ang:de denna artikel måtte instämma i de öfriga Ständens beslut. R. o. Ad. instämde i de öfrige RiksStms rör:de ifrågavar. artiklar fattade beslut, oell ansåg i följd deraf 66:te, 67:de och 68:de voter:s-propos:rne förfalla. 54:de punkten, ang:de den under artikeln ”Hnifvar” förekommande rubriken ”andra slag, samt Gafflar, ej specificerade”. R. o. Ad. vidblef sitt i afseende på ifrågavar. rubrik förut fattade beslut och godkände voter:s-propos:rne N:ris 69 och 70. 55:te punkten, ang.-de artikeln ”Kopparnickel”. R. o. Ad. fann för godt att låta bero vid Utsk:s yttrande i denna punkt. 56:te punkten, ang:de artikeln ”Korkskrufvar”.