Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hårförutan bär Butberg» såsom en betydlig brist uti Furordningen om Inteckning» anmärkt; att Gravattoner ä fast Egendom kunna gälla, utan att vara intecknade| att gamla och nya FideiCommissFörfattningar kunna framdragas när sorn hälst, då Domstolarna äro nödsakade på dem gora afseende, når da på sin höjd Varit bevakad® såsom Testamenten, och det således kati hända, ett ett FideiCommissBref, förut o» kändt, framkommer förr eller sednare af innehåll, att en Egendomsherre med varm hand till sin ättling öfverlemna* den eller dea fastigheten under FideiCommiss-vilkor, och Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL aumies auM*OTåa®t«® P £ O T £> £> Jb L VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1834. ANDRA SAMLINGEN. Samtlige Landshöfdingarnes samt Öfver'-Stålh dllarens till Kongl. Majit i underdånighet afgifne Fem-ärs Berättelser. 2 B ef al l n i n g s h a f v andes ii t i ÖREBRO LÄN lin KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEM-Å RS-BERÅTTELSE, för Åren 1827, 1828, 1829, 1830 och 1831. Tryckt ho» H. G. Noriiström, 1834. Stormägtigste Allernådigste Konung!
Länsmän åligger första tillsynen öfver gästgifverierne, och anmäla de till äfventyra förefallande oordningar, hvilka dock äro säll - synte. Med undantag af värdshus och krog i Rotha Hamn, som under den segelbara årstiden ofta besökes af sjöfarande, finnes ingen dylik inrättning i Länet, men rättighet lill idkande af Spisqvarters och Kaffehus-rörelse under Frimarknaderne har efter behof beviljats. Sockne-magaziuer äro ännu ej organiserade, ehuru öfverläggningar ägt rum och öfvenskommelser i åtskiliige församlingar träffats. År 1825 inrättades bär i Staden en Sparbank för Länet, som dock, i anseende till åtskiliige missgynnande omständigheter, icke motsvarat förhoppningarne. Inom kustlandet äro rofdjur sällsynte. Under den 28 December 1832 har Eder Kongl. Maj:t i Nåder faststäldt de öfverenskommelse!’, som en del socknar träffat till deras utödande utom skallgång, samt på derom gjord underdånig framställning i öfrigt ansett någon vidare åtgärd för detta Län 13 öfverflödig. I Lappmarken äro invånarne allmänneligen snälla skidlöpare och skicklige skyttar, som med lätthet dödar Björnar, Vargar och andra rofdjur, då de anträffas. 5:o Umeå Sjö- och Stapel-Stad. Denna Stad, grundad på Hemmanet Sanda af ett halft mantals skatt, har ett inskränkt ägo-område och är belägen invid Umeå Elf, två och en half mil från hafsbandet, erhöll den 30 Augusti 1646 sina privilegier samt genom Eder Kongl. Majrts Nådiga Resolution den 15 Juli 1812 den utvidgade Stapelrätt, att i sin hamn få emottaga främmande makters fartyg. Stadens Ha mn i det så kallade Salaholms sundet, nära hafvet är beqvämlig och 14 till 15 fot djup, men Segelleden derifrån upp till Staden kan icke begagnas för mer än 8 löt djupt gående fartyg vid vattnets medelhöjd. Handeln på Utrikes ort är obetydlig. Likväl hafva under loppet af de fem sistförflutne åren sex fartyg varit utskickade, lastade med Bräder, Jern, Pottaska och Tjära.
Och, om man äfven skulle ansa bolagsinteressenterna förpligtade, att medenskildta medel bedrifva de gamla grafverna, hvilka de sjelfva från begynnelsen upptagit, och hvilka således hufvudsakligen ingått i den beräkning, som legat tili grund för bolagets frivilliga inrättning, så lärer med billighet och sakens natur mindre kunna förenas, alt utan allt slags Besv. och Ekon. Utsh. Betänkanden. 1095 publikt understöd ålägga dem, särdeles uti härvarande brydsamma ställning, anställandet af nya försök, hvilka först uti en aflägse nars framtid kunna gifva säkra resultat och således påräknad vinst. Men det är för staten högst angeläget, att känna den framtida tillgången, och hvarest, i följd af de gjorda försöken, arbetet förmånligast kan bedrifvas, det må nu ske af detta eller något annat bolag eller på hvad sätt som heldst, hvarföre äfven något tillskott af sta* tens medel synes till detta ändamål egentligen vara pä sitt ställe, heldst när hela den omliggande tracten visar tillgångar på det eftersökta ämnet, och de gamla grufvorna snart äro tömda. Utskottet tillstyrker derföre i detta hänseende ett årligt anslag utan återbetalning, uti fem års tid, af 2 å 5,000 l\d. på följande villkor; 1:0 Borrningsförsöken verkställas genom någon af Kongl. Maj:t dertil utsedd, i detr ta yrke kunnig, person, till hvilken medlen utlemnas, emot dess redovisning och ansvar, att penningarne endast användas till det dermed åsyftade ändamål. 2:0 Följande årets anslag får ej lyftas förr, än det föregående årets blifvit redovist, samt berättelse öfver hvad utrönt blifvit tili vederbörligt ämbetsverk inlemnad; börande ett utdrag af denna berättelse för hvarje sr i allmänna tidningarna införas, 1096 Beni. och Ekon. Utsk. Ectankanden. g:o Försöken böra anställas ej blott vid Hö® ganäs och tracten deromkring» utan äfven å andra ställen i Skåne» hvarest några lofvande anledningar till stenkol visa sig»
Maj:ts ifrågavarande nådiga framställning, att till folkskoleväsendets utveckling och förbättring å Åttonde Hufvudtiteln uppföres ett anslag af 150,000 R:dr, att användas för detta ändamål i allmänhet uti de församlingar, hvilka till lärares oller lärarinnors aflöning redan tillskjutit eller åtaga sig att tillskjuta lika stort belopp, som den till församlingen öfverlåtna andel af personliga skyddsafgiften utgör. 54:o. Vidare har E. K. Maj:t begärt, att alla de för folkskoleväsendets befrämjande å stat uppförda anslag måtto, på det de för samma ändamål afsedda medel må i sin helhet komma folkundervisningen till godo, och, i händelse brist å något af anslagen funnes uppstå, denna skulle kunna fyllas af det möjligen upp kommande öfverskotta å ett annat, med deras sammanlagda belopp få såsom ett särskildt reservationsanslag anses; Och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. 55:o. I det åt Sällskapet för vexelundervisningens befrämjande anvisade belopp har E. K. Maj:t äskat tillökning med 1,500 R:dr; och då, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, denna anslagsförhöjning, hvilken är beräknad att utgöra ersättning för do kostnader, som nämnda sällskap nedlagt å inredninooch utvidgning af den numera till lokal åt. seminarium för folkskolelärarinnor upplåtna Statens egendom, dessutom är afsedd att användas för vidare utsträckning af sällskapets verksamhet till folkbildningens befrämjande i allmänhet, hafva Rikets Ständer medgifvit, att det åt sällskapet för vexelundervis vingens befrämjande anvisade anslag, nu utgörande 3,000 R:dr, må till 4,500 R:dr årligen förhöjas. 56:o. Slutligen har E. K. Majit begärt, att tillförordnade föreståndaren för folkskolelärare-seminarium i Lund C. L.
Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer hafva, med anledning deraf, att Fullmäktige under den 3 Februari 1842 tillåtit sysslomännen uti enskildt mans konkurs, att utan erläggande af folie-afgift utbekomma det saldo, som på bans eget namn före cessionen öppnade räkning med Banken, innestod, hemställt (se sid. 24), att 139 §. i Banko-Reglementet måtte erhålla ett förtydligande, som undanrödjer all tvekan vid framdeles möjligen inträffande likartade händelser. Som, likmätigt åberopade § i Banko-Reglementet, konkursmassor äro befriade från folie-algift, kunde det visserligen synas lämpligast, att dennes erläggande i förevarande fall upphörde med året näst efter det, då konkursen inträffade; men enär en person, som har räkning med Banken, möjligen nödgas redan i början af ett år och innan han ännu assignerat något å sin egande räkning, till borgenärerne afträda sin egendom, samt i slik händelse, konkursmassan skulle få vidkännas folie-afgift, för ett år då assignering icke egt Tillhör Banko-Utik. Blem. 184-4, N-.o 2. 5 34 Berättelse af Banko-Fullmäktige - rum; torde det lämpligast kunna åt Fullmäktige öfverlemnas att, efter pröfning af omständigheterne i hvarje fall, besluta, på sätt Fullmäktige godt synes, med öppen rätt för den med beslutet missnöjde att deröfver i vederbörlig ordning besvär anföra. § 40. Under åberopande af hvad 1843 års tryckte Revisions-Berättelse, sid. 24 med 26 innehåller, rörande ersättning för den förlust, som tillskyndats Banken i och för inlösen af en på Kongl. Räntekammarens räkning med Banken utställd, såsom falsk ansedd, assignation, stor 7,900 R:dr Banko, få Fullmäktige uppå de där anförde skäl hos Högloft.
Gick med käpp. Gick med krycka. Oförmögen att gå. Jag opererades. Jag fruktar att fisteln skall gå ned i knät så att jag kan bli ofärdig för all tid. Detta var början till den sjukdom, som under de följande åren fängslade den fordna friluftsmenniskan inom ett sjukrums fyra väggar. Det ligger mycket lidande bakom dessa njugga ord. Men anteckningarne tala aldrig derom. Viktoria Benedictsson lamenterar icke; hon konstaterar fakta, rätt och slätt. Angående sjukdomen skrifver hon, dec. 82, till en vän: »I somras då vi hade vackert väder brukade man bära mig ut i trädgården, hvilket gjorde mig mycket godt. – Ni vet hur jag älskar frisk luft och det varma, lifgifvande solskenet! Då jernvägen mellan Hör och Hörby blef färdig reste jag hit till Malmö och skall qvarstanna här under läkarevård tilldess jag blir utom fara, hvilket troligtvis kommar att dröja länge. Tyvärr ligger jag fortfarande, men har dock fått tillåtelse att göra ett undantag för julafton så att jag den qvällen får kläda på mig – Jag har icke varit rädd för att dö, men det gjorde mig så ondt att se, hur ledsna de mina voro när de trodde mig så nära slutet. Då sjukdomen slog om och det såg ut som om jag skulle lefva var det med verklig motvilja jag tänkte på att ånyo taga fast i lifvets bestyr och intressen, hvilka då föreföllo mig lika obetydliga som tröttande. Nu är det annorlunda: mitt mod, min uthållighet ha bestått så hårda prof, lifvet har visat sig från så nya sidor att jag känner mig mindre håglös än förr och det har under det förflutna året varit min stolthet att genom exempel af lefnadsglad oförskräckthet kunna muntra min omgifning.» Sjukdomen blef en kris i Viktoria Benedictssons lif. Smärtan härdade hennes vilja; det sätt, hvarpå hon stålsatte sig emot plågorna, blef till en andens absoluta öfverlägsenhet gentemot fysiken. Lidandet vidgade hennes blick, och ensamhetens långa timmar gaf tid åt sjelfstudium och arbete. Särskildt den tid (1882–83), som hon tillbringade i Malmö, var för hennes utveckling fruktbringande.
Riksgälds-kontorets utgifter anvisade bidrag utaf detta års statsinkomster; 2:o huru snart Stats-kontoret skulle kunna blifva i tillfälle verkställa afbetalningar utaf öfverskotten å statsinkomsterna för år 1863; 3:o huruvida Riksgälds-kontoret skulle under instundande vår och sommar kunna, mot återbetalningsskyldighet inom viss bestämd tid eller efter skedd uppsägning, såsom 60 — lån erhålla någon försträckning utaf de till Stats-kontoret influtna och der inne6taende medel; 4:o huru länge ytterligare anstånd kunde påräknas med ersättningen för de anslag, söm af Kiksgälds-kontorets medel skola utgå, men redan blifvit förskottsvis af Statskontoret bestridda; 5:o huruvida, till följd af den nuvarande finansiella ställningen och svårigheten för lånets upptagande ineller utrikes, någon inskränkning i ett eller annat af de till utföraude under detta år afsedda arbeten å statens jernbanor ansåges utan olägenhet eller förökning af anläggningskostnaderna kunna vidtagas; och 6:o huruvida Riksgälds-kontoret måste under loppet af innevarande år hälla Jernvägsstyrelsen tillhanda ej allenast den summa, 7,777,000 Riksdaler, som tredjedelen utaf 1864, 1865 och 1866 års anslag till dessa arbeten utgör, utan äfven det derutöfver vilkorligen anvisade belopp, 1,000,000 Riksdaler, i afräkning å 1866 års anslagssummor. ” Vid det derpå med Konungens Ombud, Herr Stats-rådet Friherre Gripenstedt den 13 Februari hållna sammanträde förklarade Herr Stats-rådet. att eu »inskränkning i de beslutade jernvägsarbetena skulle komma att medföra stora förluster och svårigheter i flera hänseenden och icke minst i afseende pa arbetspersonal och ingeniörer, hvilka, en gång afskedade, icke torde sä lätt kunna åter erhållas; hvarjemte afseende måste fästas på orternas allmänna önskningar att de pä grund af Rikets Ständers beslut företagna jernvägsarbetena måtte oafbrutet utföras.
Då, enligt hvad nyss nämndt är, sådan afgift icke erlägges för tiondespanmålen i Öfriga delen af Riket, synes ej heller skäl vara för handen att densamma bibehålla, serdeles då dess belopp är så föga betydligt, att det icke motsvarar det besvär, dess uträknande och debiterande å en mängd skattskyldige medför; Och Comiterade hemställa derföre undcrdånigst, om icke Eders Kongl. Maj:t skulle i Nåder finna skäligt att till Rikets Ständer göra Nådig framställning om denna serskilda afgifts upphörande, i hvilket fall de räntetagare, som hittills varit deraf i åtnjutande, torde böra derför undfå ersättning efter hvad, som per medium för året belöper å hvar deras vid indragningen innehafvande tionde anslag. 3:o Angående dispositionen af Ordinarie Räntor, Kronotionde och Boställen. a) Afkortningar. 22. Om de, ang. Dessa hafva egentligen tillkommit derigenom, att åtskillige rän Ordinarie Afkortmn. , ,. , . ° r . a , af.. garne, redan fatiade loi\ hvarmed tid eller annan, al serskilda orsaker, sådana ioranbesiut. dringar inträffat, att de icke vidare böra utgå, det oaktadt ännu äro (59 i Jordeböckerne qvarstående samt således, då de, på grund deraf, i Räkenskaperne debiteras, åter måste afföras. A detta förhållande fästade Rikets Ständers år 1825 församlade Revisorer uppmärksamhet och ansägo någon sådan reglering i afseende härå höra tillvägabringas, hvarigenom debitering i KronoRäkenskaperne af skatter, som redan upphört att utgöras, måtte undvikas. Kongl. Maj:t, som i anledning häraf i Nåder fann det böra leda till ökad redighet och enkelhet, om det brukliga debiteringssättet, hvarigenom så kallade ordinarie afkortningar uppkomma, så vidt möjligt vore, blefve förändradt, anbefalde, uti Nådigt
EmbetsBeniitelser. emellan Boten och Soldaten möjligen £fräf. fade ofverenskommelser eller afhandlingar kunde derigenom beredas att den vid soldattorpen, utöfver hvad Knekte Contracten utsätta) till äfventyrs befintlige jord blefve Ster utlagd, fann Kongl. Maj:t icke skäl , att hvad Ständerne i denna del hemställt, i leader bifalla. 2 1.o. Riksens Ständers underdånigaSkrifvelse, med anhållan örn jemkning i Extra-Roteringen. Föredr. den 27 Februarii 1816, och fcfverlemnad till Krigsoch Kammar-Collegierne, som anbefalldes, att, med ledning af de grunder , hvilka af Skånska Roteringsverket kunde vara att hemta , afgifva underdånigt utlåtande, jemte project till förnyad Instruction för Koterings förrättningar till beredande af den önskade jemnk» ningen. 22:0. Riksens Ständers underdåniga fram» Ställning rörande liqviden om de i och för sednaste krig uppkomne skulder. Med anledning häraf och i öfverensstämmelse med de grunder för i fråga varan» de liqvid, Riksens Ständer före.dagit och Kongl. Maj:t stadfästat, täcktes Kongl. Majit under den 19 September 1815, låta utfärda Nådiga Ordres, ej mindre i afseende på öfverlemnandet till Krigs-Committéen af de medel , som till dessa skulders betalning lomme att utgå , än på fördelningen deraf till särskilda föremål, och hvad i öfrigt för JustitiaOmbudsm. EmbetsBeråttetser, den del, som med invisningar gäldas borde, kunde vara alt iakttaga. 23:0. Riksens
I Hofrätt må ej färre, än fem Ledamöter, döma i mål, som ä ära och lif gå. 1 andra mål må fyra Ledamöter utgöra 1 domfört antal, der alle om slutet ense äro. 2 §• Denna §. skall hafva följande lydelse; När dom ä Häradsting fällas skall; underrätte Häradshöfding Nämnden om saken, och de skäl der i äro, sä ock hvad la g i ty fall säger. Varder Nämnd ifrån Häradshöfding skiljaktig; gälle den mening, som Nämnden faller pä, och sväre den för dom sin. Aro ej alle i Nämnden ense ; stände vid det, som Häradshöfding rättvist prof var. 24 Cap, 5 §., Denna §•> sådan den lyder i Kongl, Förordningen den IQ September 1823, än-* dras sålunda : I alla Rätter skall dom qffenteliga afsägas; å Häradsting sä snart den förfat - Exp.-Ulsk, Förslag till tind. Skrifv. N.o 43gi 4 o tad är: och gifve Häradshöfding domen skrif teliga ut, innan han frän Tingsstad reser, om det sä tidigt äskas, att det ske kan: gör han det ej; bote tjugufem daler. I Rådstufvurätt och Hofrätt böra parterna vid middagstima dagen förut s le mm as , genom anslag ä Rättens dörr, att dom ä tid föresattan afhöra: dock må Rådstufvurätt genast och utan anslag dom munteliga eller skrif teliga kungöra, der saken af ringa värde är; och stände parterna i ty fall fritt, att taga den ut eller ej. Tager någor Rättens offentliga anslag bort ; bote tjugu daler v §• Denna är sålunda ändrad: Nu kunna sådana omständigheter sig yppa långt efter, sedan dom och utslag fallit, att förklaring deröfver nödig är; den bör ej vägras. År Häradshöfding, som dömt, ej då i samma Rätt: gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden.
Hvad controllen angår, får jag nämna, att om äfven vid tingsställena funnos personer, som skulle tillhandahålla allmänheten stämpladt papper, för alt bilägans de handlingar, som skola till rätten ingifvas; så följer icke deraf, att detta utgör någon conlrol! på att de handlingar, sorn af domaren till parter utgifvas, oell deribland fastebref, äro med eharta-sig. försedda. Det åligger deri som emottager dessa handlingar att tillse, det de behörigen äro charlerade. Frih. boye: Med förvåning har jag hört framställas ett förhållande, som jag skulle, framstäldt i allmänhet af någon mindre aktningsvärd ledamot än Gr. Hamilton, betvifla möjligheten utaf. Det synes mig högst tvifvelaktigt, att någon, som falt fasta skulle åtnöja sig med alt betala fastehrelvet utan atl efterse om detsamma vöre charteradt eller icke, och det synes mig i högsta måtto tvifvelaktigt att någon domare skulle äfventyra det förskräckliga ansvaret af förlust, jag hade så när sagt, af heder och ära, om han emottoge betalning för chartan, men gåfve handlingen ocharterad. Likväl och då en ledamot sagt, att sådant varit möjligt, får jag icke sätta det i tvifvel; men det upplyser icke särdeles frågan, ty om det varit en möjlighet, så måste felet ligga i brist på correctiver. Nåväl! Har man föreslagit säkra correctiver nu? Nej! Hvad vinner man då? Ingenting! Måhända har den, som blef anförtrodd kramm eyrket att särskildt försälja charta-sigillata, måhända har han mindre att äfventyra i sin existimation än domaren, 0111 han skulle handla så skamlöst som vi hört omtalas. Jag skulle tro, att den moraliska garantien blefve sämre än förut, och påstår, alt om sådana underslef kunna äga rum, ligger hela felet i brist på correcliv.
Han såg hvarken åt höger eller vänster, han kom rakt emot den gamle Ingmar Ingmarson och gaf honom ett slag öfver hjässan, som fällde honom, såsom hade han träffats af blixten. Men ingen af de andra anfölls af björnen, utan han bröt sig fram förbi dem och rusade bort genom skogen. På eftermiddagen foro Ingmar Ingmarsons hustru och son till prostgården och anmälde dödsfallet. Sonen förde ordet. Den gamla husmodern satt och hörde på med ett ansikte, som var orörligt som en stenbild. Prosten satt i sin länstol framme vid skrifbordet. Han hade haft sina böcker framme och antecknat dödsfallet. Han gjorde det litet långsamt, han ville ha tid att tänka öfver hvad han skulle säga till änkan och sonen, ty detta var dock ett ovanligt fall. Sonen hade helt öppet berättat hur alltsammans tillgått, men prosten skulle ha velat veta huru de själfva togo saken. Det var ett egendomligt folk där borta i Ingmarsgården. Då nu prosten slog ihop boken, sade sonen: »Vi tänkte också säga prosten, att vi ej vilja hafva några personalier öfver far.» Prosten sköt glasögonen upp i pannan och såg skarpt forskande öfver till den gamla kvinnan. Hon satt lika orörlig som förut. Hon endast vred något litet på näsduken, som hon höll mellan händerna. »Vi skola begrafva honom på en hvardag,» fortfor sonen. »Jaså, jaså,» sade prosten. Det var så, att det svindlade för honom. Gamle Ingmar Ingmarson skulle komma i jorden, utan att någon skulle veta det. Kyrkfolket skulle ej stå på vallen och se ståten, då han bars till grafven. »Det blir intet graföl efter honom. Vi ha låtit grannarna veta det, så att de ej skola behöfva tänka på någon förning.» »Jaså, jaså,» sade prosten på nytt. Kunde ej komma sig för med något annat. Han visste väl hvad det var för sådant folk att afstå från grafölet. Han hade sett hur det tröstat både änkor och faderlösa, att de fått hålla ett ståtligt graföl. »Det blir intet liktåg, bara jag och bröderna mina.» Prosten såg liksom vädjande bort till gumman. Kunde hon då verkligen vara med om detta? Han undrade om sonen uttalade hennes vilja.
3 cm från öfre kanten anen lök, en purjolök, salt och vatten, bringar man en dragsko, genom hviltillsatt med hvitt vin, kokas till fiskken dragés en silkeskordong. Vackbuljong. D e t stekta gäddköttet stötes rast är kanske ett fodral af rödsilkesmed blött och urkramadt bröd, drifves plysch med atlasfoder i gammal guldgenom sikt, spädes med buljongen, färg. drifves åter genom finare sikt och upphettas under omröring; afredes därpå V å r a b a r n. vid första uppkok med ett par, tre äggulor efter behof, litet grädde tillHärdningssystemet bör användas med blandas; saltas, upphälles och serveras stor försiktighet. V å r dräkt är med med stekt bröd eller kokta risgryn. hänsyn till kroppsvärmen endast ersättning för ett visst kvantum föda. LamDetta vetenskapliga rön finner dubbel bringa delas i fyrkantiga bitar, fräses tillämpning på barnen. I anseende till i smör, kryddas, blandas med en matderas lilla kropp och hastiga växt blir sked hackad persilja, några matskedar den skada kylan åstadkommer mycket rå skinka, skuren i tärningar, och en stor. Kalla afrifningar i ett varmt rum liten lök; fräses tillsammans några miäro mycket välgörande, då kroppen nuter, hvarpå buljong tillsättes, så att sedan frotteras duktigt efteråt, så att den jämt skyler köttet; får koka starkt värme frambringas. Till och med om fem minuter och sättes därpå på svabarnen äro friska, behöfva de nästan gare eld. D å köttet är till trefjerdedubbelt så varma kläder som fullvuxdelar färdigkokt, upphälles det i durkna. För att barn skola få gå med urslag, afputsas, nedlägges på nytt jämte ringade klädningar, bör det vara mycden silade såsen i kastrullen, risgryn ket varmt. Den för barnen så nöd— 1 0 cl. sås — tillsättas, kovändiga rastlösa verksamheten och rö- kas ' / « timme, hvarefter kastrullen flytrelsen bör man aldrig söka inskränka, tas på svagare eld, där risgrynen och och om sommaren bör man förse de raguen böra blifva samtidigt färdigkokta. små med lösa, praktiska kläder, som Serveras.
December fått från Styrelsen för Ultuna Landtbruksinstitut emottaga ritningar och kostnadsförslag i afseende å de ifrågavarande byggnaderna, hvilka, sedan, enligt hvad Styrelsen anmält, den ursprungliga planen att i ett och samina hus inrymma både elever och lärlingar numera blifvit frångången, skulle komma all bestå af: l:o eli boningshus af tegel med lärosalar, laboratorier, hibliotheksruni, modellkammare, rum för eleverna och den för dem nödiga ekonomien; varande kostnaden för denna byggnad, jemte inredning samt inventarier i rummen och laboratorierna beräknad till R:dr 10'.),236: 35. 2:0 eli boningshus af träd, med rum och undervisningssal för lärlingarne, jemte bostad för rättaren; upptaget, med inberäkning af •2,000 R:dr för möhler och inventarier, till „ 18.058: 64. 4:o ett fårhus af dito „ 13,478: 96.