Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så har dock icke skett: den redan angifna, i oändlighet skiftande mångfalden af menskliga förhållanden har derför varit en fullgiltig grund, Samma grund föranleder ock dertill att, om pluralitelen af ransakningar i brottmål skulle göra det intryck, att försvårande och mildrande omständigheter väga jemnt, orsaken dertill stundom måste sökas i något helt annat än brottens natur, nemligen t ransalcningens ofullsländighet. Förgätas må ej heller, alt vid vissa brott, t. ex. barnamord, omständigheterna oftast äro öfvervägande mildrande: vid andra åter, t. ex. af arghet gjorda falska angifvelser, öfvervägande försvårande. Ater andra förete sig så mångskiftande, att någon hufvudkarakter af de dermed förenade omständigheter svårligen kan betecknas såsom den vanligaste. Så är t. ex. förhållandet med slagsmål, äfvensom med en mängd stölder, synnerligen då de första gången begås. Bör väl i alla dessa fall ett medium af strafflatituden antagas såsom det normala? Ett enda exempel visar bäst orimligheten häraf. Enligt den nu föreslagna lagen är t. ex. en skuffning eller ett slag, hvaraf ringa eller ingen skada följt, att hänföras under en §, deri straffbestämmelsen är böter från och med 5 till och med 500 Riksdaler eller fängelse från och med en till och med sex månader. Skulle således 500 Riksdaler i böter eller en månads fängelse böra antagas såsom det normala straffet för en skuffning? Man sage icke att skuffningen är en förmildrande omständighet: den är ingen omständighet vid brottet — den är brottet sjelft, sjelfva faktum; men detta faktum kan hafva inträffat under omständigheter, så försvårande att gerningen ej bör kunna försonas med ringare straff än fängelse, likasom, å andra sidan, flera slag, äfven då ringare åkomma deraf följt, kunna hafva utdelats under så mildrande omständigheter, att det ringaste i lagen bestämda bötesbelopp vore ett efter graden af brottslighet derför afpassadt straff.
Slutligen, och med fästadt afseende derå, att de för fängelse-byggnaderne beviljade anslags-beloppen ingalunda böra lemnäs ofruktbara under den lid, som kan åtgå, innan de för det bestämda ändamålet kunna användas, helst dessa medel icke, i likhet med Statsanslag i allmänhet, äro afsedda att utgå till visst belopp hvarje år, hafva Rikets Ständer ansett det vara angeläget, alt Riksgälds-Contoirets Fullmägtige serskildt på förhand underrättas, vid hvilka tider, och till hvad belopp vid hvarje tidpunkt, medlen böra hållas tillhanda, hvilket beror af den plan, som för den vidtagande anstaltens utförande kommer att uppgöras; i anledning hvaraf Rikets Ständer frambära den underdåniga önskan, att E. K. M., efter det den byggnadsplan, som vid de serskilda häktenas uppförande bör följas, blifvit i Nåder fastställd, täcktes, till ledning för de på Riksgälds-Contoirets Fullmägtige beroende åtgärder för medlens tillhandahållande, underrätta dem om beloppet af de anslagssummor, hvilket, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, för hvarje år, som byggnadsplanen upptager, anses erforderligt. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Juni 1841. Bih, till E. St. Prot. 1841. 10 Sami. 1 Afd, roa 8io Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse, N.-o 367. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Juni 1841. Pieste-Ståndet den 5 Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med öfverlemnande af förslag till ny Författning, angående bränvins-brännings-rättigheten. (Bevilln.- samt Allm. Besv.- oda Ekon.- Utsk. Bet. Bet. Mein. N:o 504.) S. A. K.
Ihvad raon den i Skåneisedoar® tider ålagde ordinarie Rotering medför étt ökadt besvär för provincen är tämmeligen kändt, och kan dessutom af RiksdaggFuileiägtige från Skåne bestämdt upplysas. Mati vet ått den fåttfrdels nedsättning, emot den ällmänt ålagde extra Roteringen och den här således mindre betungande ordinarie Rotering än andre provincer; Efter Konungens BefallningshafVandes uppgifter i Tabelierne till deras Fem års Berättelser uppgår detta onus till omkring 30 R:dr p£ mantalet, flvad större tunga denna Rotering må medföra, än extra Rotering i allmänhet i andre provincer, kan omöjligen bestämmas, då denna sednare endast under krigstid utgöres» och all grund för beräkningen således saknas. Vidare har IJtskottet velat hafva utröndt, huruvida i deri händelse räntorne skulle utgå in hatura, sådant må föranleda till lindring i Roteringsbesväret. Detta synes icke bero af någön undersökning, ty att hemmanen icke skulle kunna bära den ifrågavarande förhöjningen i iräntan, är så mycket meri utom all fråga, iBil, till Ridd, v; Ad. Pr. V jj:nd. Pen 5 Junii, sorn dels Rusthållshemman i Skåne, hvartill en del af de nu ifrågavarande hemmanen äro Åugmenter, hålla häst och karl och derigenom äro vida mera betungade än af SoldatRotering och Augmentsskattens utgörande med förvandling, hälst denna skatt på sådnnt sätt utgjord, endast uppgår till ett tredubbelt belopp emot nu, eller omkring 30 R:dr, hvaremot Rustningskostnaden i Landshöfdingarnes Tabeller äro upptagne till omkring 140 R:dr på hemmanet, dels ock Skattehemman på andra orter med få undantag sämre än dem i Skåne, få både vidkännas ordinarie Rotering och utgöra hemmansräntan, vanligen öfver 6 gånger beloppet af Kronovärdiet, eller dubbelt mot hvad den i Skåne på det ifrågavarande sättet skulle utgå.
„Den sorn, i likhet med Stats-utskottet, anser, att utaf den, framlidne Justitiestatsmiuistern Törnebladhs numera aflidna enkefru, tillagda pension, 299 r:dc icke böra å Justitie-statsminislerns oförsörjda dotter, Sophie Emilie Törnebladh, öfverflyttas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej-, vinner Nej, „hafva Rikels Ständer bifallit Kongl. Maj:ts nådiga proposition i ämnet.* 14:o Utskottets, uti 35:te punkten af Utlåtandet N:o 90, gjorda och i Utlåtandet N:o 155 förnyade, afstyrkande framställning om ett årligt pensionsunderstöd åt Collega Scholae Jakob Ekelunds enka, är af Borgareoch Bonde-stånden bifallen, mea deremot af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet afslagen; varande af dessa sistnämnde båda Riks-stånd i stället beviljad för bcmälda enka en årlig pension af 200 r:dr, att åtnjutas så länge hon lefver ogift. Så vida icke antingen Ridderskapet och Adeln eller Preste-ståndet skulle finna för godt att antaga Utskottets, af de öfrige båda Riks-stånden godkända, framställning, får Utskottet, för frågans afgörande medelst omröstning i förstärkt Statsutskott, föreslå följande voteringsproposition. „Den, som anser, att någon pension af statsmedel icke bör beviljas för Collega Schöl® Ekelunds enka14, voterar Ja; don, det ej vili, Nej; vinner Nej, “hafva Rikets Ständer för Collega Schöl® Ekelunds onka bifallit ®n årlig pension af 200 r:dr, alt åtnjutas så länge hon lefver ogift. Stockholm den 30 Juni 1851. Skatt-VttKottet* Memorial, ti:c HT, Reservationer: Vid 7, 9 och 10 punkterne: af Herr Warn. •TOITKHOI iM, f. 4 SkbaMj!i*'s B *kUrr »keti, V8u4.
Prot. 1865 & 1866. 8 Sami. 23 Haft. 1 2 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 75. 3:o tilldela qvinna, som genomgått fullständig och godkänd lärokurs vid Statens seminarium för bildande af lärarinnor, kompetens till lärarebefattningar vid lägre elementarläroverk och pedagogien Högvördiga Preste-Ståndet deremot har afslagit Utskottets hemställan och Hedervärda Bonde-Ståndet har bifallit densamma utan förändring. Utaf det hos Borgare-Ståndet hållna diskussiorisprotokoll, hvaraf Utskottet, likasom af Ridderskapet och Adeln, erhållit del, inhemtas, att bland de 25 ledamöter, som yttrat sig i ämnet, flertalet förklarat sig instämma i den mening Utskottet i sjelfva saken uttalat, dervid dock några yrkat återremiss, på det att Utskottet måtte åt sitt förslag gifva större bestämdhet, och att endast en ledamot yrkat afslag å Betänkandet, hvilket yrkande han likväl sedermera frånträdt; hvaremot åtskilliga ledamöter framlagt eller instämt uti förslag af antingen större eller mindre utsträckning än Ridderskapet och Adelns beslut; hvarefter, medelst votering emellan bifall till Betänkandet och återremiss af ärendet, den sednare blifvit besluten, såsom det vill synas, i ändamål att Utskottet måtte blifva i tillfälle att taga samtliga de afgifna förslagen i öfvervägande och derefter föreslå en sammanjemkning af de olika meningarne. Af hvad sålunda förekommit finnér Utskottet uppenbart, att inom tre Riksstånd meningarne äro för en högst betydlig utvidgning af qvinnans medborgerliga rättigheter i den rigtning Utskottet tillstyrkt; hvaraf torde följa, att ett Stånds beslut att motsätta sig all förändrad lagstiftning i detta ämne icke, vid ärendets förnyade behandling af Utskottet, får vinna afseende. Den förnämsta anmärkning, som emot Utskottets förslag blifvit gjord af dem, hvilka eljest velat i mer eller mindre vidsträckt mån bifalla de väckta motionerna, är den, att samma förslag skulle vara alltför obestämdt.
Hofcaneellers-embetets handläggning blifva uppskjuten ända till dess actor, sorn åtalat hufvudsaken eller skriftens brottslighet, hunnit utagera målet. För att utröna om skriften vore brottslig eller ej, skulle i alla fall den i lagen för publikt åtal bestämda prsescriptionstiden af sex må-» 536 Den i8 Mars f. m. nader afvaktas. För enskild mans åtal tinnes ingen proescriptionstid. På dessa skal tillstyrker jag afslag å den iöreslagna nya redactionen. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag är af olika tanke med den siste talaren, ity att jag anser boktryckarens egentliga felaktighet ligga deruti att han vill dölja en skrift, soin lian har tryckt, derigenom att icke utsätta sitt namn eller tryckningsorten. Om någon vill dölja en oskyldig sak eller en brottslig sak, så måtte det vara en olika förseelse. Det är ju meningen alt strå (Fa den som döljer hvad, enl. lag, icke får döljas. Jag tror, att olika plikt bör bestämmas för den, sorn försummat utsätta namn och tryckningsort på en oskyldig skrift, och för den, som begått denna försummelse, då han tryckt en brottslig, och derigenom bjudit till alt göra det för lagens väktare omöjligt alt hitta på den verkligt brottslige eller författaren. Jag tillstyrker bifall till momentet. Frih. von Schulzenheim: Under den författning att boktryckaren alltid vore pligtig att undersöka en skrifts innehåll, skulle jag vara färdig att öfvergå på den siste talarens tanke; men denna pligt åligger icke boktryckaren numera, — den har varit honom ålagd före 180g. Nu kan han, så vida han är försedd med namnsedel, under fullkomligt iakttagande af Tryckfr.förordn., helt fabriksmessigt, och utan att behöfva taga närmare kännedom om skriftens innehåll, trycka den, och hela hans fel, i det fall 10 mom. förutsät ter, ligger deruti, att han icke ställt sig Tryckfr.förordn. till efterrättelse och åsatt skriften namn, årtal och tryckningsort.
Då emellertid för fyllandet af flere andra för sjöförsvaret angelägna behof Statens tillgångar nu behöfde anlitas har Kongl. Maj:t, på det att åtminstone de föreslagna anstalterna för sekund-löjtnants-gradens praktiska utbildning mätte komma till utförande och för öfrigt flottans allmänna öfningar något utsträckas, ansett sig nu endast böra af Rikets Ständer begära här ofvan omförmälda tillökning af 150,787 R:dr 50 öre uti anslaget till exercis med flottans bemanning, hvarigenom detta anslag blefve till jemna 360,000 R:dr förhöjdt. I sammanhang med högstberörda nådiga framställning har Utskottet tagit i öfvervägande Herr Grefve von Plåtens, B., hos Ridderskapet och Adeln gjorda hemställan att för skärgårds-flottan mätte anvisas någon större andel af det gemensamma exercis-anslaget, än som för densamma hittills vanligen disponerats. 28 Ståts-Utskottets Utlåtande Jt? 72. Att flottans personal hålles väl öfvad anser Utskottet vara af synnerlig vigt och tvekar icke alt, då Statens tillgångar sådant medgifva, tillstyrka Rikets Ständer att bevilja de medel, som dertill oundgängligen erfordras; och enär kändt är att endast ett ringa antal af denna personal med hittills varande anslag kunnat erhålla behöflig öfning till sjös, får Utskottet, utan att inlåta sig i bedömande huruvida den af Kongl. Majit nu framlagda plan må vara den mest lämpliga eller ändamålsenliga, hemställa, att Rikets Ständer måtte förhöja nuvarande anslag till exercis för flottans bemanning med 150,787 R:dr 50 öre, dock med vilkor att af denna summa högst 110,787 R:dr 50 öre må användas för öfning å större fartyg. 33:o.
Föredrogs a nyo Bewillnings-Utskottets den 29 Mars pä borver lagda kvlemorial, innehallande Utskottets Förflag til jemkning af Riks-StanDens beflut, rörande bränwins-bränningen och den för densamma til erläggande afgifren; och blef, efter företagen granskning xuiEe.wis, delta Betänkande gilladr och antagit, utom i nedanstående delar, hwarwid dels Anmärkningar gjordes, dels Förändringar beflötos. Wid den kunLk af Betänkandet, hwari Utstöttet förklarade, at den hos Nidderskapet och Adeln gjorda Anmärkning, rörande Pannerymdens inskränkning efter 1800 Ars Författning, wore stridande emot z Stånds Besiut, samt derföre föreslog, at denna Anmärkning matte förfalla, yttrade Friherre Damil ton, carl, at han warit en ibland dem som tyäst ifrat för bibehällandet af den genom i8vo Ars Författning bestämda Pannerymden. Denna fraga syntes och wore wäl blott Oeconomist, men den stöde i sä nära gemenstap med beräkningen öfwer afgiften, at den ej ifrän Bewillnings-Frägan kunde ffiljas. Friherre Amilton wille derföre ej, genom ett ytterligare motständ werka omgängar och upffof, eller tilstyrka Ridderssapet och Adeln, at til Nämndens afgörande hänskjuta denna Fräga, men han wille endast til krotocollet förklara, at han oförändradt förblefwe wid sin mening, at en inskränkt Pannerymd bordt bestämmas. Grefwe De la 6ar6je, kacob, förklarade, at sedan Utskottet erhällit del af Ständens i detta afseende stadgade tankar, hade det ej annorlunda an Betänkandet mwisar kunnat förfara. Herr Den ZO Mars. 1429 Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde derefter kroposmon rjl antagande afUrstoctets Förslag, hwilken bifölls.
Brakel. 54 Den II November f. m. Lördagen den 11 November 1865. Plemum kl. 10 f. m. Justerades 8 prot.-utdr. för den 8 dennes och prot:t för den 23 sisth Oktober. Hr Gr. o Landtm, tillkännagaf, att till R. o. Ad. blifvit öfverlemnade 15 biljetter till Kongl. Landtbruks-akademiens sammankomst nästa Måndag d. 13 dennes, samt anmodade de ledamöter af Ståndet, som önskade erhålla dessa biljetter, att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Hr Relfrage, Johan Gustaf Wilhelm: Hos Riddarh.- Utsk:t har i dag blifvit begärd riksdagsmanna-polett på grund af en af Öfversten och K. af K. S. O. Gustaf Mauritz Armfelt utfärdad fullmakt. Vid pröfning af denna fullmakt har förekommit, att Riddarhus-genealogierna upptaga såsom hufvudman för Adliga ätten Armfelt N:o 458 Johan Christoffer, född 1783, utan att något vidare finnes om honom antecknadt, och såsom närmaste ättemän Erik Wilhelm, hvilken är introducerad på Finska Riddarhuset under Adliga ätten N:o 37. Dernäst förekommer såsom ättemän ifråg:de Gustaf Mauritz Didrik Fromhold, hvilken utfärdat ofvanberörde fullmakt. Då Gustaf Mauritz Armfelt, enligt hvad genealogierna utvisa, således icke är hufvudman för sin ätt, har Riddarh.-Utsk:t ansett sig icke böra, på grund afen utaf honom utfärdad fullmakt, utlemna pollet, men, då R. o. Ad. vid ett föreg:de tillälie (den 30 November 1859) godkänt en af nämnde person utgifven fullmakt, får jag vördsamt hemställa, att R. o. Ad. äfven nu måtte fatta enahanda beslut. Gr. Liljencrants begärde denna framställning på bordet. Företogs val af Ränkmän efter följande Hrr. nemi.: inom 2:dra Bänkm:s-Afd:ti: JW 90.
Den andra anmärkningen, att der rättare borde stå chartae sigillatae-m e d 1 e n än afgiften, är af så ringa vigt, att om §:n i alla fall icke skulle undergå ändring, någon återremiss i anledning deraf icke borde äga rum. Den sista af Gr. Horn gjorda anmärkningen har icke varit föremål för discussion inom Utsk. Jag erkänner, att den har mycken vigt; men jag hemställer till den ädle Gr. sjelf, om en så stor förändring i grundlagen borde af ConslitUtsk. föreslås, innan frågan såsom princip mera varit föremål för Ståndens bedömande. Jag tror, att den princip, som Hr Gr. vill hafva consignerad i grundlagen, och hvilken jag för min del gillar, bör först vara uttalad inom Representationen. Sker det, om man inom Stånden förenar sig om sådana anmärkningar, som innefatta, att tullen på spannmål bör vara fix, tror jag, att Utsk. med beredvillighet skall gå Ståndens önskan till mötes. Den frågan har likväl varit så mycket conlesterad, att det torde vara nödigt, att principen inom Stånden först gör sig fullt gällande, innan Utsk. föreslår förändringen, emedan i annat fall följden skulle blifva den, att, med ogillande af redactionsförändringen rörtde bestämda spannmålstullen, det gamla, oegentliga ordet ”landt-tull” komme att stå qvar, enär redaclionsförslaget i sin helhet ogillades. Detta är skälet, hvarföre jag önskat, att principen måtte blifva allmänt uttryckt genom återremiss till Utsk., innan redactionsförändringen framsläiles. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag får äfven tillkäti - Den ao Juni. 3o5 kännagifva, att den anmärkning, Hr Stuart framställt, varit föremål för öfverläggning och uppmärksamhet inom Utsk., men, så vidt jag kan minnas, icke förrän expeditionen var justerad, då vi, eller åtminstone jag, beklagade, att det icke dessförinnan blifvit cbserveradt, men tröstade mig dermed, att återremiss inom Stånden kunde beslutas och rättelse derigenom vinnas.
Norrbottens läns invånare otvifvelaktigt sednare än uti de flesta andra län lemnat ett betydligt tillskott för uppförande af länsfängelset, hvilket nu vore för fångvården umbärligt, dels ock å det nyttiga ändamål, för hvilket, enligt läns-invånarnes tillkännagifna önskan, byggnaderna skulle användas, Justitie-kanslers-embetet i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit skulle täckas göra frågan angående byggnadernas öfvtrlätande till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap till föremål för nådig framställning till Rikets Ständer. Då Norrbottens läns invånares anspråk på egande-rätten till ifrågavarande byggnader icke vore ostridig, utan fast hellre, med afseende å hvad i ämnet upplyst blifvit, det ville synas som skulle byggnaderna vara Kongl, Majit och Kronan tillhöriga, hade Kongl. Majit, vid ärendets underdåniga föredragning den 1 Februari innevarande är, väl förklarat den gjorda framställningen om desammas afträdande till läns-invånarnes disposition icke kunna bifallas; men, på grund af ofvan omförmälda, af Justitie-kanslers-embetet anförda skäl, har Kongl, Majit likväl föreslagit Rikets Ständer, att så väl det gamla länsfängelset i Piteå, som öfrige ofvannämnde dertill hörande byggnader matte få upplåtas till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap, för att af detsamma användas på sätt för befrämjande af Sällskapets ändamål lämpligast synes; hvaremellertid Kongl. Majit tillåtit att samma byggnader må tillsvidare och intilldess Rikets Ständer i ämnet sig yttrat, få af bemälde Hushållnings-sällskap begagnas. Stats-Utskottet, som, efter erhfdlen remiss å ofvan omförmälda nådiga proposition, förehaft detta ärende och jemväl tagit kännedom af dertill hörande handlingar, får, på grund af hvad i frågan förekommit, hemställa, det Rikets Ständer för sin del besluta, att ofvannämnde byggnader må, med den rätt, Statsverket dertill kan ega, upplåtas till Norrbottens läns Hushållnings-sällskap. för att af detsamma användas på sätt för befrämjande af Sällskapets ända mål lämpligast synes. Stockholm den 19 December 1859.
S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 116, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen om kommunalstyrelse på landet den 21 Mars 1862, lättade Ridderskapet och Adeln följande beslut: Utskottets u sidan 7 afgifna förslag till förändrad lydelse af § 58. Bifölls med undantag af stadgandet i punkten A, som förändrades till följande lydelse: »för jordbruksfastighet, ehvad den är i mantal salt eller ej, påföres en fyrk för bevillning lill belopp af 1 till och med 5 öre; två fyrk för bevillning utöfver 5 till och med 10 öre; tre fyrk för bevillning utöfver 10 till och med 15 öre; o. s. v. Utskottets förslag till förändrad lydelse af § 59. Bifölls endast med den förändring i sednare momentet, att »§§ 8, 9, 10 och 12» utbyttes emot »§§ 8, 9 och 10». Utskottets förslag till förändrad lydelse af §§ 64 'och 9. Godkändes. Utskottets förslag till ny § 12. Af slogs. Utskottets sista hemställan. Bifölls med erinran om iakttagande af hvad Ridderskapet och Adeln i ämnet beslutat. Härförutan beslöts, att de vid Betänkandet fogade formulär skulle återremitteras för att bringas till öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns i sjelfva saken fattade beslut. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottets Memorial, JM 34, angående anvisande under viss tid af ett särskildt Sekreterare-arfvode. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln, vid den 12 dennes skedd föredragning af StatsUtskottets Utlåtande, JM 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande, bifallit
!&gt; 3Ieu drt. gossen torkude stcntii rued skjortiirmen rent af gnistrade d e f ~ r h alla kanter, ingen rille dock erkiinna dess skijnliet utan den ene som andre ropade: ~ c n vanlig glasbit, sliing den i liafret !n Wen gossen efterfoljde ej maningen. aRTej, det ar den alldeles for vacker till;:, forklnrrde Lan, den ar som det renaste vatten, aldrig har jag sett maken, jag maste visa den for nlgon hiir. :), Den f8r du inte ett ore fiir:), sade en af kamraterna, som s visade tydliga anlag for ' geschiift ' och redan Sgde en ~ i s fiirdigBet i att tala fijr sina petrifikater, nhrem tror dn d l ge pengar for en glasbit? a sMen det ir ' r ingen ranlig glasbit., upprepade han envist och lat stenen spela mot ljuset, ~ d e t syns viil!:. DDU iir en dunlboms, sade kamraten helt iippenhjartligt ocli knuffade till lionom s l att glasbiten slnngades mot en sten. Xen gossen tog upp den lika klar och liel, och dB pojkskaran skingrades hit och clit for att bjuda ut sina fynd, foljde han eget r i d och gick bort till den gamle herrn, som dlticl, lcv %ll efter kvall, satt och liiste vicl hafsstrmden, ofverskyggacl af ett stort linneparaply. Han var en siclan d&amp;r besgnnerlig lcurre, som gick och spanade efter insekter och han hade en stor hif, dari han f h g a d e flngor och fjarilar, nastm pS sanma sgtt, hvarpi fiskarne fBngade stromming. Pojkarne hscle ~nnderstundom tjiinat sig en styfver rned att bitriida honoln vid jczliten och gossen i friga hade sj5ilf en gbng letat up]?
Men, då öfverdomareus löneförmåner böra vara bestämda och ej beroende på tillfälliga förhållanden, hafva Utskotten ansett lämpligast, att ifrågavarande inkomst utbytes emot tillökning i ledamöternes loner och i stället åt Statsverket besparas. Häri ligger dock ett ytterligare skäl att bestämma de yngre ledamöternes löner till högre belopp, än Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit; men detta förhållande synesdock icke böra föranleda till förhöjning i förslaget. så vidt det angår ord förand ernes löneförmåner, enär samma förhöjning torde,.om än andelar i revisious-skillingar deri iuberäknas, kunna antagas såsom en lämplig förbättring i lönevilkoren; hvaremot Presidenternes löner, otn hvilkas höjande fråga i öfrigt ej blifvit väckt, måste ökas med ett mot dem vanligen tillkommande andelar i revisions-skillingarne svarande igen anse Utskotten det vara ändamålsenligast, att lönerne så basta minas, att ledamöterne alltid hafva hoppet att, efter längre tids tjenstgöring, kunna påräkna förbättring i deras löneförmåner. Sådant skall bidr aga dertill, att till befattningarne lämplige personer dervid qvarhållas^ och rättvisan kräfver äfven större ersättning, ju längre man arbetar i Staten* tjenst, och såmedelst, genom förvärfvande af högre insigt och eifarenhet, utbildar de egenskaper, som af tjernsten tagas i anspråk. Utskotten föreslå alltså vördsamt, belopp. Slu Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 13. 9 att Rikets Ständer måtte bestämma följande löner: För hvardera af Presidenterne i Rikets Hofrätter lön För de fem äldste Hofrätts-råden i hvardera af Svea och Götha Hofrätter och för de två äldste i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, hvar och en 2,600 31,200. För de fern yngre Hofrätts-råden i hvardera af förstnämnde två Hofrätter och för två i den Skånska, hvar och en 2,400 28,800.