Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bränvinsbrunningen. 53 I händelse de skulle anträffa något bedrägligt förhållande, eller sådan oordning, som syntes antyda att något bedrägligt passerat eller varit tillämnadt, ega de att fordra förklaring deröfver af egaren eller af hans folk, samt att derom göra behörig anmälan, hvilken tillika måste undertecknas af bränvinsbrännaren eller förses med hans anmärkningar. Kontrollören anmäler detta oförtöfvadt hos fogden i distriktet, eller i städerna hos politimästaren. Finner öfverkontrollören att underkontrollör gjort sig skyldig till försumlighet eller bevisligt orätt förhållande, eger han att suspendera honom och tillkalla en annan af de utnämnde kontrollörerna till tjenst i bränneriet, hvarjemte han inberättar saken till departementet, eller vederbörande fogde eller politimästare. Likaså eger öfverkontrollören att beordra underkontrollörerna till omflyttning till olika brännerier så ofta som möjligt. Uti förutnämnde protokoll införas tillika uppmätningsoch profningsförrättningarne, hvarvid tillgär på följande sätt: Först undersökes bränvinets temperatur, samt den sprithalt, som profvaren, när den omedelbart efter temperaturens undersökning, nedsänkes i vätskan, anger, hvarefter uppmätningen får företagas. Såväl den uppmätta qvantiteten som temperaturen och den af profvaren angifna styrkan införas i protokollet. I händelse af, alt det uppmätta och profvade bränvinet under profningen befinnes hafva en temperatur under eller öfver 15° C. eller 12° R., göres reduktion enligt de förenämnda reduktionstabellerna, för att linna dess verkliga styrka och qvantitet, hvilket likaledes införes i protokollet. Genom att multiplicera den sålunda funna sprithalten med den funna qvantiteten bränvin, erhålles den verkliga qvantiteten alkohol, och genom division af denna produkt med 50 erhålles det antal potter af 50 procent bränvin, för hvilket skatt skall erläggas. Denna uträkning införes också i protokollet. Profningen, så väl som undersökningen af bränvinets temperatur, sker med justerade instrumenter (den förutnämnde genom Kongl.
Dä för öfrigt elen. vidare behandlingen och, måhända i en framtid, Consiilut/onsUtskottets Memorial IN:o 46. 5 sjelfva a n laglig lie'ten; af Conslitulions-Utskottets jemväl återremitterade* förslag*, andér N:o 3a*, rörande Urtima Riksdagar, synas, -åtminstone i liera delar, bero på Riksens Ständers fullständigt beredda Utlåtande öfver den, genom två Stånds anmärkningar, tillkomna frågan om förkortning af Rik.sdagarnes mellanrymd, utbeder sig vördsamligen Utskottet att få afvakta nämnde Utlåtande, innan, med derifrån hemtäd säkrare ledning* återremisserna på Memorialet JNT:o 3a må besvaras.- Stockholm den 4 Octohcr 1834- N:o 4'6i Änltom till Exp. Utsi. den 10 Oct, Memorial, med föreslående af ett tillägg vid Riksdag -Gr.doningens 73 i fråga om Förstärkta JJtskotts-Nämnders och Eleclorers fulltalighet„ Enär det under denna, liksom under sistförflutna Riksdag, handt att, vid tillämnade omröstningar i Förstärkta Utskott eller val genom Eleptoxer, flere af ett Riks-Stånds Ledamöter uteblifvit, hvadan förra tillingarne måst inställås och hela dagar förspillas, har, till' förekommande i framtiden, af sådane hinder och olägenheter, Conlracts-Prosten Nordin, Högvördige Preste-Slåndets medlem, hos Constifutions-Utskoltet föreslagit det grundiags-stadgande, medelst tillägg i 69 och <57 §§. Regenngs-Formen och 63 §„ Riksdags-Oi dningen, att valet eller voteringen torde* för sig gå, om än icke fullt antal af Ledamöter vöre tillstädes., Ehuru.
Låtom oss nu antaga att här komme att blifva 6 eller 7 träner fram och tillbaka för hvarje dag, då skulle icke blott för ett ögonblick, utan för en lång stund, när tränen väntades, all passage stängas mellan Riddarholmen och Riddarhustorget, och mellan Kungsholmen och Fredsgatan, emedan det icke är möjligt att stänga just i det ögonblick man ser tränen, utan det mäste ske några minuter föruti ty man kan icke så noga beräkna de signaler, som gifvas, och ej heller får man förlita sig så mycket på bomvaktarens noggrannhet och påpasslighet. Sålunda skulle åtminstone halfva tiden, då Stockholms innevånare och tjenstemän skola passera till ångbåtshamnen eller embetsverken, passagen obilligtvis vara stängd. Det kan till och med föranleda försummelse i embete, och personer, som skola gå ombord å ångfartygen, kunna derigenom komma för sent. För mig synes det således som om Öfverste Ericssons storartade förslag möjligen icke torde vara till alla delar så noga öfvertänkt, att det icke kan tåla vid att ännn mera öfverväga®, och min öfvertygelse är, att StatsUtsk. bör böra Hrr Komiterade och göra afseende på de påminnelser som kunna göras, äfven om derigenom skulle kunna föranledas något upskof i en sak, som så rörer hela landets framtid. Ilr Gr. och Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr Heykenskjöld: Jag begärde ordet för att genom up läsandet af Hr Ericssons yttrande, angtde jernvägens riglning ge nom Westmanland, få bemöta några talare, men detta yttrande har af en värd talare redan blifvit upläst, och jag för min del har dervid ingenting att tillägga. En värd talare har nämnt nå - 420 Den 6 December f. m. gra förhållanden ang:de bergslagens produkter, men då han endast sett saken från en sida, må det tillåtas mig att betrakta den från den andra sidan. Den värde talaren har sagt, att bergslagens mångå produkter af malm och jern söka sig till vattendragen.
Vid innevarande riksmöte torde flere frågor af synnerlig vigt för fäderneslandet blifva föremål för R. St:s behandling. Måtte öfverläggningarne derom och besluten vittna om en ädel täflan, att säkrast och bäst befrämja det älskade fäderneslandets väl och heder! — På detta sätt enige, om ock olika tänkande, skola vi blifva starka, ty enigt inom sig har Sverige aldrig behöft frukjta yttre våld. Då jag nu får tillkännagifva, att R. o. Ad:s sammanträden äro började, anhåller jag ock vördsamt, att fä vara innesluten i R. o. Ad:s bevågenhet och välvilja, dertill jag på det högsta önr skade alt kunna förvärfva mig grundade anspråk. I ' Upplästes Stadgan till ordnings vinnande vid R. o. Ad:s sammankomster m. m. af d. 16 Nov. 1823; äfvensom det d. 4 Dec. 1834 dertill beslutade tillägg. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att jemlikt 39 § i Ridd.Ordn. R. o. Ad. ägde vid hvarje riksdag särskildt besluta, huruvida främmande åhörare må erhålla tillträde under Ståndets öfverläggningar, och att Hr Landtm, derföre finge äran hemställa om R. o. Ad. behagade tillåta att vid denna riksdag läktaren blefve upplåten för främmande åhörare, samt att med biljeltutdelningen må förhållas såsom hittills varit vanligt; hvilket bifölls. Den 20 November. 5 Härefter tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att de öfriga RiksSt:n sannolikt skulle blifva så tidigt constituerade att helsningsdeputationen till deni nästa Måndag kunde afgå, hvarjemte Ilr Landtm, anmodade de ledamöter af R. o. Ad., som i denna Deputation ville deltaga, att dertill låta anteckna sig hos Ridd.- Fiskalen.
Allt efter sorn inan på de juridiska eller de politiska åsigterna vid domen ansett si" böra lagera den allt afgörande vigter), eller oek trott sig kunna låta bå O O O o o o da väga mer eller mindre jemnl; har man antingen åt allmän Domstol, vanligen landets Högsta Domstol, älven uppdragit domsrätteu i nämnde frågor; eller ålagt en afdelning af National-representationen skyldigheten att döma öfver de i sådana mål gjorda anklagelser; eller ock för dessa inåls upptagande och afdömande bildat en egen myndighet, hvilken, såsom sådan, endast för nämnda ändamål är till och endast i sådana frågor yttrar sin verksamhet. Utskottet, som visserligen icke förbisett de fördelar, hvilka uppdragandet af detta slags domsrätt åt Hogsta Domstolen skulle ega, heldst i ett land, der formlig anklagelse emot Konungens Rådgifvare icke eger rom för annat, än lör Ö O DO £7 ' ment öfverträdelse af bestämda Lagar, har dock, för sin del, dragit i betänkande att föreslå en inrättning, hvaraf, såsom lätteligen kan inses, följden skulle blifva, dels att politiska hänsigfer kunde komma att öfverväga de juridiska , vid åtel besättningen af de i Högsta Domstolen ledrgbhfvande platserna, dels alt denna Domstol, hvilkens anseende för den allmänna rättskänslan är så vigtig!, skulle blottställas för allt det missnöje, som så lätt träffar den, hvilken i frågor af sådan natur skall hålla rättvisans vågskålar. O'
Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder endast yrkats återremiss af förev:de Betänk., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvartill svarades nej, och sedermera propos. pä återremiss deraf, hvilken propos. med ja besvarades. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 10 och 14 dennes bordlagde Betänk. N:o 69, i anledning af motioner om arfs-rätt för oäkta barn. Gr. Mörner, Carl Göran: Då denna fråga mångfaldiga gånger förut utgjort föremål för R. o. Ad:s öfverjäggningar, har, såvidt jag kan minnas, dessa aldrig ledt till annat resultat än afslag. Jag får äfven nu yrka detsamma, emedan, sedan testamentsrätten blifvit utvidgad, och en utväg sålunda beredd för dem, som sådant kunna önska, att afhjelpa de oäkta barnens nödställda belägenhet, det, enligt min tanke, icke längre före - Den 16 Oktober. 27 finnes något skäl, hvarföre man på familjen skulle söka inympa personer, som icke tillhöra densamma. Jag yrkar afslag å Betänk:t. Hr Halman, Wilhelm Fredrik: Såsom motionär i denna fråga är jag [Jtsk:t tacksam för det Utsk:t tagit densamma i öfvervägande. Visst kan jag icke förneka, att jag skulle vilja gå ännu längre än Utsk:t, men då jag, i fråga om civil lagstiftning, har den erfarenhet, att man icke bör gå alltför brådstörtadt till väga, utan i stället nöja sig med att vinna något, bar jag inskränkt min motion dertill, »att oäkta barn, utom det, som vore afladt i hordom, måtte få taga arf efter sin moder, så ock efter sin fader, derest barnet blifvit af honom inför rätta eller i vittnens närvaro inför vederbörande prest erkändt; dock endast såvida föräldrarne icke sjelfve egde äkta barn oell bröstarfviugar.
Den 27 November - Landet och hmarje 22 öretal i Staden mätte upställas en karl , hrwarrgenom kunde upkomma en Baraillon al circa 620 man, fenn borde blifma stående tills allmän fred crhälleö, eller intill dest något siendteligk besök icke wore för Gottland akt befara, hwarefter pä Kongl. Maj-ts nådiga pröfning skulle ankomma, a k, efter inhämtad underrättelse om Linders innewanares egen önskan bestämma hnruwida dk!'Na BroupFe antingen bör uplösas, eller ock till lika eller'fördubbladr asiral för altid uuderhällae. Utskottet ansäg desta memorialcr, som wiktnade om en berömlig palriokisme, hwar för sig wisterligen förtjena största afsee!!de; men-da err noga bedömande af de deruti förekommande högst wigtiga ämnen, syntes i hufwudsaken wara helt och' hållit militairiskt, samt för Oeconomiä-Utskotter bade nog wid sträckt och grannlaga, och Utskottet derfämte ägde sig bekant, att Kongl. Maj:t i under behagat tillförordna en Comilee, hwars befattning wore att upgifwa förflag till Förfwars-Werkets förbättrande, sä fann Utskottet sig böra kill Riksens Högloft. Ständers wälbehag hemställa, om icke nämnde meMorialer kunde öfwerlämnas till granskning och beredande af omförmälde Comitee, som ej lärer underlåta, att a de i Memorialerne förekommande ämnen göra wed/rbörligt afseende. Och ehuru åtskilliga af Herr Ofwerste-Lieutenanten gjorde förslag, -såsom mera oeconomiska, syntes böra af detta Utskott granskas, trodde likwal Utskottet, art, dä desta delar af memorialet angings ett ämne, hwilket af Rik - Den 27 November »6Z7 Riksens Högloft.
Enär emellertid 62 dagars vapenöfningar för bevåringsrekry ten tvänne år å rad torde — synnerligen vid jemförelse med den nuvarande korta öfningstiden — anses nog mycket betungande, hafva komiterade trott sig kunna ifrågasätta endast en rekrytskola af 62 dagar första året och derefter 15 dagars vapenöfning under tre följande år tillsammans med stammen. Hela den längre vapenpligt, som i fredstid ålåge en beväringsskyldig, skulle således något (17 dagar) understiga den tid, som afses endast för rekrytskolan hos infanteriets stam. Med mindre kan ändamålet icke på ett någorlunda tillfredsställande sätt vinnas, då man besinnar: att denna vapenöfning endast kommer de äldre klasserna fullständigt till godo; att den beväringsskyldige måste inlära tjenstens alla delar och vinna åtminstone någon skjutfärdighet, samt dertill betraktar, huru kort hans öfningstid ändå är, jemförd med den, som i alla andra arméer fordras af allt mauskap, som skall ingå i härens led. Men en fråga blir: skall åt hela beväringen gifvas denna öfningstid? Så nyttigt detta än kunde vara, hafva dock komiterade ryggat tillbaka för de stora kostnader så väl i penningar för beväringens öfning under fredstid, sorn i förlusten af arbetskrafter för landets näringar, och blott vågat antaga, att en så stor del af hvarje beväringsklass erhölle denna utsträckta öfning, som fordrades för att uppbringa arméen till en fältstyrka af 50,000 man, hvilken, enligt hvad komiterade vid första frågans besvarande anfört, borde vara färdig att genast kunna rycka i fält. Det kunde ifrågasättas, huruvida det ej vore fördelaktigare, att gifva hela beväringen någon, ehuru mindre förlängning af sin öfningstid, än att åt en de! af beväringen gifva en längre öfning. Oafsedt den större kostnaden för det förra, hafva komiterade, efter mogen öfverläggning, ansett det sednare vara militäriskt fördelaktigare.
Ad. hade likväl förut beslutat alt främst å nästa föredragn:s-lista uptaga BankoUlsk:s Mern. JU 59, och således kunde, i afseende på StalsUtsk:s Utlåt. JM 272, icke annat beslut fattas, än att del må lill nästa plenum upföras näst efter BankoUlsk:s nyssnämnde Mern.; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa, om R. o. Ad. behagade fatta ett sådant beslut, samt derjemte besluta, att StatsUtskrs Utlåtm N:ris 273 och 274 ej må ånyo föredragas före det plenum, som komme att hållas näst efter Onsdagen. Ropades Ja. IL R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. 64 Den 20 September f, m. Onsdagen den 20 September 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.-utdr. för den 16 dennes, samt pieni-prot. för den 17 sisll. Juni e. m. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Ulsk:s-)edamöter; och befunnos dertill utsedde i Stats-Ulskottet: att inträda under den ordinarie ledamoten J\i 8. Gr. Oxenstjerna till Korsholm, Fullm. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, beviljade 14 dagars ledighet från och med d. 16 Sept.; JM 1,885. Hr Arnell, Gustaf Fredrik. Bevillnings-Utskottet: efter JM 1,753. Ilr Hedenstjerna, Johan Fredrik; 1,210. Hr Reutersvärd, Patrik Oskar. Lag-Utskottet: efter JM 1,901. Hr Olivecreutz, Wilhelm Casimir; JM 100. Hr Uggla, Fullm. Hr Cederschöld, Robert Theophron. Expeditions-Utskottet: efter JM 1,753. Hr Hedenstjerna, Johan Fredrik; JM 1,519.
S.D. Efter ordentlig pålysning om ärendet, inträdde Rödöns socknemän jämte från Nässkotts socken inkallade fullmäktige, bönderna Nils Larsson från Tullus och Olof Nilsson från Faxelfven, och sedan pastor föreställt dem nödvändigheten derutaf, att en barnmorske-lärling utsåges, och med det första som ske kunde, affärdas till Stockholm, för att vid dervarande cliniska institut, erhålla undervisning i barnförlossnings konsten, för att efter inhämtad kännedom derå, vara socknarne till handa, i händelse den nuvarande, till hög ålder komna jordegumman Greta Jonsdotter skulle genom döden bortgå, eller och blifva för ålder och orklöshet oförmögen, att barnmorske-tjensten längre handhafva och bestrida; och församlingarna sjelfve, dessutom insågo och medgåfvo angelägenheten och nyttan af ett dyligt förfogande, så enhälleligen beslutadt, det skomakarehustrun Ingebor Pehrsdotter ifrån Smedsåsen, hvilken hos pastor anmält sig hugad att ofvansagde befattning, för socknarnas räkning, inlära och antaga, och som äfven af Nässkotts socken vitsordades såsom dertill synnerligen antaglig och tjenlig, skulle, på ofvannämnde församligars bekostnad och så fort möjligt vore, i och för bemäldte ändamål, afresa till Stockholm; likväl ville socknarna vid hennes bekostnad fästa följande villkor: 89 1:mo, att hon, efter slutad lärokurs, icke finge engagera sig på något annat ställe än Rödön och Näskott. 2:do, att hon utom hvad hon, vid barnförlossningar sjelf kan förtjena, icke finge, af socknarna uppbära någon lön, så länge den nuvarande gamla barnmorskan lefver. 3:do, att hon äfven efter hemkomsten från Stockholm, borde, så ofta det sig göra lät, och synnerligen i början, vara assisterande vid de barna förlossningar dem Greta verkställer, för att af henne inhämta mera erfarenhet och upplysning.
D e n vördnadsvärde 77-åringens ståtliga yttre, hans urbana o c h äktsvenska väsen o c h hans vidt kända h u m o r ha samfäldt bidragit till att göra h o n o m till denne allas favorit, s o m i hjärtlig förtrolighet man o c h man emellan kort o c h godt namnes » general Sven ». När därför o c k för några dagar sedan den nyheten spreds, att grefve Lagerberg gen o m en olyckshändelse skadat sin ena knäskål o c h måst intaga sjuksängen, var deltagandet det allra lifligaste i de mest skilda kretsar. Konungahuset o c h den högsta societetens medlemmar ha dagligdags personligen efterhört hans hälsotillstånd; m e n vi kunna tryggt påstå, att de lugnande underrättelser, som snart ingingo, spridt tillfredsställse äfven ned i de djupaste folkliga lager. Sedan knäet nu spjä- lats o c h gipsats, hoppas läkarne, att grefve Lagerberg snart åter skall vara på benen, o c h att det ej skall dröja synnerligen länge, innan vi alla få glädjen åter skåda d e n populäre öfverkommendantens välbekanta gestalt på våra promenader. — JOHN 4 — ERICSSONS STOD I STOCKHOLM. O I N JOHN-ERICSSON-STOD torde vår hufvud^ stad nu sent omsider snart se resa sig. Kommittén för densamma har nämligen i enlighet m e d jurymännens förslag till utförande antagit prof. Börjesons eskiss, hvilken vi här bredvid fotografiskt återgif va. Kommittén har vidare utanordnat ett b e l o p p af 1,000 kr. till hr T h e o d o r Lundberg, hvilken s o m bekant var den andre inbjudne täflande konstnären. Dennes eskiss — hvilken vi o c k återgif va, då jämfö- relserna torde vara af intresse, o c h då i smakfrågor så olika meningar j u kunna råda — skall s o m gåfva öfverlämnas till Nordiska museet. Tre delegerade utsagos att underhandla m e d prof. Börjeson i fråga o m eventuella jämkningar v i d arbetets utförande.
Jag tror, att det år just här inom oss Svenska Lagen bör först gälla till rättesnöre, och der mera afseende hör göras å likhet inför Lagen, ån corporations-interessen. Det år derföre jag trott mig böra låta höra den misstänka, att genom den ifrågavarande §, ändamålet förfelas: ty detta stadgande kunde möjligen blifva ett medel till Gesåilernes fyllande en gång om året af måstarne. Jag anser, att då lagen fastställt ett bestämdt straff för dryckenskap, har Lagstiftaren gjort sin skyldighet, och vissa corporationer böra ej underkastas partiella stadganden, i denna del. HerrRibbing: Visserligen böra partiella stadganden undvikas, men der lasten partielt finnes, der böra ock correctiven vara partiella. Herr von Hartmansdorff: Herr Hjerta har ansett det vara vår skyldighet, att tillse, det alla måtte åga lika frihet att öfverlasta sig. Jag åter tror, att just derigenom, att man fråntager Skräna eller Mästerskapen rättigheten att vaka öfver sina Konstförvandter uppförande, och öfverlemnar dem åt lagen, gör man stor skada, och befordrar brotten; ty lagen måste 33° Den 30 Augusti j. m. alltid blifva otillräcklig och vanmågtig, 1 jetnnförelse med den anda eller esprit, sorn råder inom ett yrke. Således straffas fylleriet inom militaira och civila embets-corpser mycket hårdare, ån lagen kunnat göra, derigenom att drinkaren af sina kamrater nödgas taga afsked. En sådan anda kan svårligen åga rum bland mindre bildade medborgare-classer, och så långe den icke linnes, synes det föreslagna stadgandet vara ganska lämpligt, emedan det år förbundet med handtverkets utöfning och heder, hvarpå mera afseende göres, ån på den tillfälliga plikten, som lagen utkråfver. Vid §. 5 gjordes icke någon anmärkning. §§. 4. 5. Herr von Hartmansdorff'. Jag vill vid dessa §. §. endast erinra om de anmärkningar jag förut gjort om hvars och ens skyldighet, att hafva arbetat på verkstad, hvilken naturligtvis åfven bör åligga de Gesäller, som komma utifrån.
> Lagda h. Y 35 b. f 34 b. A 34 b. V 35 b. V 35 b, Y 34 34 Borgare Ståndet. ad lagdt b. % 34 b. Y 35 b. V 35 b. V 34 b. A 34 Bonde Ståndet. Tateller: sådanas upprättande öfver Stats-utgifterne under serskilda tidpunkter ,>>>>>> , se Femårsberättelscr. Tackjern; se Controler; Tionde-afgift5 Bergsoch Jc rnhand ter ingen. Tacksägelse-adress till Hans Maj:t Konungen, i anledning af Hans Maj:ts nådiga omsorg för Cholerafarsolcns utestängande från IV i k e t ,,,,, Tal, Kongl. Maj:ts, på Rikssalen; se Kongl. BIaj;ts Nådiga Tal. Talmän och Landtmarskalk af dem vägrade propositioner; se Frågor. „ , upphörandet af deras representa tions-skyldighet; se Riksdagskostnader. „ , ersättning för deras egna Riksdags kostnader; se Riksdagskostnader. „ den genom indragning af deras tafflar uppkommande besparings användande till understöd vid utflyttningar ,,,>>>> Tanger: Consulatsbuset derstädes; se Anmärkning 1 och Anmälan 100. Tapperheten och af Chapman, Krigsskepp; se Anmälan 67. Tariff; se Bränvinsliränning.
Och i Nordamerika äro de östra staterna i förhållande till folkmängden rikare än de meta glest befolkade vestra och södra staterna. Förenta staternas befolkning har fördubblats på hvarje tjugunio år, men deras rikedom har fördubblats med vida kortare mellantider. - Englands folkmängd har ökats med två procent om året, men dess rikedom har vuxit i ännu större proportion. Ehuru Californiens som det syntes outtömliga guldådror nu nästan försinat, är det vida rikare nu än under den tid, då guldet der var lätt att finna men befolkningen var gles. Samma företeelse upprepas öf-verallt. Att produktionen måste, i förhållande till,det på densamma använda arbetet vara större i gamla tätt befoU kade - land än i de nybebygda glest befolkade, framgår redan deraf, att i de förra än vida mindre del af folket tager del, i det produktiva arbetet, och att ändock en vida större del af detta arbete kan användas för andra ändamål än tillfredsställandet af de rent fysiska behofven. Att arbetets produktivitet, långt ifrån att aftaga, fastmera måste växa i mån af befolkningens täthet, ligger ock i sakens natur. Ju tätare befolkningen är, dess fullständigare genomförd blifver arbetsfördelningen, dess större besparingarna i produktion och distribution. Detta leder oss till raka motsatsen af Malthus Jâça: “ inom de gränser, der vi ha något skäl att antaga att tillväxten skall fortgå, kan, på en gifven ståndpunkt af civilisation, ett större antal menniskor producera en jemförelsevis större summa af rikedom och fullständigare tillfredsställa sina behof än ett v mindre antal kan göra “. Orsaken till den fruktansvärda nöd, som möter, oss i4 civilisationens brännpunkter kan således icke vara de produktiva krafternas svaghet. “ I de land, der den största fattigdomen förekommer, äro de produktiva krafterna, om defullt användas, påtagligen starka nog, att förskaffa äfven den lägst ståénde icke blott välstånd utan lyx. Att brist, nöd och elände uppstå, der produktionsförmågan är störst — dettst är den fruktansvärda gåta som måste lösas. Malthus ’ teori löser dén icke. Orsakerna till denna förfärliga anomali är ej att söka i lagarne för rikedomens produktion utan, i lagarne för dess fördelning.