Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anledningarna till påkänning för Banken kunna vara många; men sedan utvexlingen väl hunnit öfver början och den inre rörelsens behof af silfvermynt blifvit uppfyldt, kunna anledningarna till större silfveruttagning hufvudsakligen endast vara 2:ne: den ena, då missväxt eller ofördelaktig handelsconjunctur inträffar i landet. Då är det nödvändigt, att Banken anlitar creditiv eller på annat sätt söker förstärka sig. Den andra anledningen kan vara den, att sedelemissioner ägt rum till större belopp, än som af rörelsen kunna absorberas, och sedlarna gå tillbaka i Banken, icke till följd af handelsba - Den a4 J n 1 i c. m. i55 lance, utan för att derför uttaga silfver till utförsel och ett förmånligare användande i utrikes företag. I sådant fall är det utan nytta att förstärka den metalliska cassan, ty det skulle endast tjena att öka indragningarna; utan då måste sedelstocken och lånerörelsen i mån af behofvet minskas, hvadan jag icke kan tillstyrka, att man binder händerna på Bancostyrelsen i detta afseende. Frih. Cederström: Enligt i83o års banklag står Banken under allmän lag. Alla tillgångar, vare sig silfver, inteckningar, eller hvad som helst, äro utmätningsgillda, om Banken icke uppfyller sin förbindelse. Hvarje beslut, som tages, hvarigenom icke i första rummet afses Bankens förbindelse att betäcka sina skulder, är oriktigt. Om Bancostyrelsen begagnar sig af creditiv, hvilka medföra större kostnad, än andra åtgärder, hvarigenom ändamålet kunnat vinnas, så är det oklokt. Jag hade trott, att, då det är fråga om Bankens ordnande, meningen vore att erhålla en fullständig banklag; och man behöfver då inga ytterligare utvecklingar af, huru Banken skall öka sina tillgångar eller använda dem hon har, förrän lagförslaget på en gång kan pröfvas. Derföre har jag framställt mina anmärkningar emot hvad som blifvit föreslagit. Man har sagt, att det behöfves speciel fullmagt för Bancostyrelsen för att kunna vidtaga dylika åtgärder, som de af Utsk. föreslagna.
“icke får du låta henne få sin vilja fram uti allt.“ Gunnar bad honom sjelf döma i saken. Njål svarade: “svårt torde det blifva dig att böta för alla Hallgerds upptåg; annorstädes torde du få mer besvär än nu, då det är allenast vi som hafva del i saken. Jag tänker dock, att vi torde behöfva påminna oss, att vi hafva talat godt med hvarandra.“ Han bestämde böterna till 12 öre silfver och fick det. Men Bergthora var icke nöjd med dessa böter och nu följde det ena dråpslaget på det andra, skiftevis, och husfadren betalte hvad hustrun och husfolket gjorde mot hans önskan. Till sist började Njåls söner deltaga i stridigheterna och fälde en frände till Gunnar, en dålig karl, som förut på Hallgerds anstiftan mördat deras uppfostrare. Gunnar stämde ej heller detta för thinget och tvenne år förgingo, utan att han nämnde ett ord om saken, tills han en gång kom till Njål, för att bedja honom om råd, och Njål bragte saken på tal och bad Gunnar bestämma böternas belopp. Deras vänskap fortfor allt framgent. Ofta råkade Gunnar, mer och mindre mot sin vilja, i strid och tvister; hvar gång gick han till Njål att få råd och goda råd fick han. Det hände ibland, att Njål sade målet vara högeligen betänkligt, men han tillade, då Gunnar sade sig icke kunna vara honom förutan, att deras vänskap skulle vara till dödsdagen. Gunnar insåg ock, hvad han hade Njål att tacka för, “det var mer“, sade han, “än han kunde löna.“ Vi måste komma ihog, att den tiden var en vunnen process nästan så ärobringande som en seger i vapenstrid och mer än en gång säger sagan, att Gunnar gick med heder ur tvisten, tills han, tack vare Njål, blef den mest ansedde man i hela Sydlandet. Men fröjden öfver anseendet var på Island ofta af kort varaktighet. Vi hafva redan hört, hur Gunnar blef dömd till landsflygt och hur han till sist ej kunde förmå sig att lemna det kära hemmet.
Hr von Troils, Emil, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om inrättande af ett institut för juridisk-praktisk och theoretisk bildning. Hr Frih. o. Landtm, föreslog remiss af denna motion till StatsUtskoltet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Denna motion borde väl till sin riktighet först vara pröfvad af LagUtsk., innan den kommer till StatsUtsk. för anslags beviljande. Det skulle eljest kunna hända, att delta tillstyrkte anslag för ändamål, som ej vore riktiga. Frih. Cederström, Thure: Jag får fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, det jag för min del icke anser nödvändigt, att, på sätt Hr von Troil föreslagit, i hufvudstaden inrätta ett juridiskt-praktiskt och theoretiskt institut. Den theoretiska bildningen hos jurister bör, i min tanka, inhcmtas vid academien; och om man önskar befrämjandet af ett högre mått af kunskaper hos jurister, än de hittills vanligtvis ägt, torde sådant, efter mitt förmenande, ändamålsenligast ernås genom alt vid Upsala och Lunds acadeinier inrätta tvänne nya professioner, en för laghistoriens studium och en för föreläsning af våra grundlagar. Hvad åter ett juridiskt-praktiskt institut vidkommer, anser jag, att ett sådant icke skulle leda till något resultat, enär man uti juridiken icke kan erhålla någon praktisk bildning och erfai 'enhet, utan att genom tjenstgöring i juridiska verk handlägga juridiska ärender. Då det uti .Stockholm finnes Hofrätt, samt kämnersoch rådstufvurätter, och det är tillåtet för hvar och en att der auscultera; så anser jag, för min del, inrättandet af ett sådant institut icke allenast öfverflödigt, utan nästan förnärmande för dessa domstolars anseende. Jag anhåller, att dessa anmärkningar måtte få åtfölja remissen till Utskottet. Hr Ribbing, Arvid:
Under nu ifrågavarande tidrymd hafva å kronoparken följande arbeten blifvit verkställda, nämligen: a) uppbyggandet af boställshus åt jägmästaren och underjägarne; b) uppodling af 8 tunnland boställsjord åt tvänne af underjägarne, c) anläggning af en plantskola om 21 kapplands rymd, hvarå, utom en mäimd tallplantor, nu växa 1,700 lärkträdsoch 1,300 poppelplantor; varandes af tallplantorna o,000 förflyttade till llygsandsfältet vid Byrum, der de trifvas väl; d) verkställd stängsel af 13,201 famnar af träd och 319 famnar* stenmur • e) upphackning af 276,000 stycken qvadratalns-stora rutor å tillsammans’ 600 tunnland, hvilka blifvit insådde med tallfrö, deraf på de flesta uppvuxit lofvande plantor; f) anskaffning af 12 stycken stocksågar, som begagnats till fällning och aftömning af skog till 6,810 lass ved; g) uppgräfning af 2,927 famnar diken, och h) utsättning af 6,742 snittlingar och 6,369 tallplantor samt insåning af 12 tunnland med tallfrö och carex areanaria å Byrums flygsandsfält. Oaktadt flere entreprenad-auktioner blifvit hållna och försök gjorda att på annat satt sluta beting om uppodling af de ännu icke odlade boställena åt jägmästaren och tvänne underjagare, har det likväl icke lyckats att få dessa arbeten verkställda lor de belopp, som upptagas i de deröfver först uppgjorda och fastställda kostnadsiorslagen, hvarför jag låtit sakkunnige personer uppgöra nya kostnadsförslag, hvilkas antagande jag i underdånighet hamställt till Eders Kong!. Maj:ts nådiga pröfning. De tvänne i länet befintliga häradsallmänningar, hvilka närmare beskrifvas i min sednaste underdåniga Femårsberättelse, hafva ännu icke blifvit till trakthuggning indelade.
Om den allmänna nyttan och billigheten af det ifrågavarande förbudets upphäfvande, på sätt Utskottet föreslagit, lärer icke ringaste tvekan äga rum, för det opartiska omdömet och då Ridderskapet och Adeln redan vid förledne Riksdag bifallit en lika beskaffad Motion, som den nämnde; så vågar jag vördsamt tillstyrka och hemställa, att Ridderskapet och Adeln utan af. seende på de mot Utskottets Betänkande gjorde Anmärkningar och uran återremiss, behagade Betänkandet bifalla. Friherre AnckarsvärdCarl Hinric• Jemte det jag förenar mig uti de yttranden, Herrar Rosenschöld och Mannerstam afgifvit, återstår Den 4. April. blott för mig att förklara , det jag icke kan antaga de skäl, hvilka jag hört här anlöras emot bifall af Utskottets Betänkande. Det tvång som hitintills hvilat öfver ifrågavarande Provincers rättighet att få utföra sina Skogs-Producter, grundar sig egentligen på gammalt bruk, utan annat giltigt skäl, och jag finner således ingen anledning att detta tvång derföre bör bibehållas; och det så mycket mindre, som vid första ögonkastet visar sig genast orimligheten af förbudet, %tt ej få ftån samma Strand föra sina effecter till hvad Ort af Riket man behagar, utan endast till ett visst anvist ställe , såsom Carlskrona. Hvad åter angår den befarade följden af förhöjda Ved-priser, kan jag ej finna något skäl, som berättigar Carlskrona Stads Innevånare, att äga ett Monopolium, att få köpa veil för bättre pris än hvad andra derföre måste gifva, äfvensom jag tror att Örlogs-Flottan icke eller kan komma att genom en sådan friare Ved-utförsel beröfvas erforderligt Virke för dess Skepps-Varf, då det är lika så litet i Blekinge som å andra Orter tillåtit att fälla Ekar utan föregången tillåtelse och utsyning.
Bref til Landt-Marffalkcn, angående det som föreföll pä Riddarhuset, dä en vepmstion skulle afgä med N!dderskapets och Adelns Lxpellirion öfwer Hemliga Utskottets kinsnee-k!?.». 862. Kongl. Majus allmänna Nädiga kropostrion. >4. Kongl. Majus lUopolitioner och Nädiga förklarande»: Se Lagfart, Legostämma, ?, a-leription st id, Fängföring, Gästgifwarc-Lrdning, Tjenstehj s n S hjsns Stadga,' Stängsclskl)ldighet,^ins"eet ?l!>n, Hemliga Utskottet, B rån wilis Branni, ! g, Ä on un gens Pe r son, kukiicitet, StatSmerlet, Hushälls-Sa ll skap, Allmänningar, 8l i d d a r bu s Dr dni ngcn, Bondt-SkändetS Be-flut «n, söresiäcnde af en Lag til fredande af Konungens Person. ^4. Kongl. Krusbjörn, Herr Urens. 176. Krönings-G ärd, angidc n;?. Se Oepucstionsr, Lxtrscks krotocolli, Ä röni n gs-M e 8«i lis, anZtde l2l. Se Oeput»tinner och kxtrrKsprotolli. L-gAsrl-ielke, Friherre Sulisk. 40. roar. 12-71. A er tiri IIN , Herr Larl. 1241. I24Z. l. szerkjelm. Herr ?ödr. 55. Lm underdånig gäfwa til betalande af Hertig L.,tls gäld. 9;6. Lagfart, Kongl. Majus Nådiga proposition. 27. LagUtskottets Betänkande. lös. De§ LxtraÄs prorocolli innehållande Ledamöters särskillda yttranden. 186. följ.
Riksdagsordningen föreskrifver: "Vilja Rikets Ständer hellre, än att tillsätta flera Utskott, remittera sådana mål, sorn till visst Utskott icke höra, till något af de öfriga förut tillsatta Ut - Den 4 J a n u a r i i e, m. 55 skott, vare samma Utskott pligtigt, att med dess Utlåtande, i enlighet med erhållen Remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet uppdragne befattning, huruledes ett mål, i enlighet med Rikets Ständers deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör af göras." Då nu dessa frågor verkligen icke äro af annat än ekonomisk natur, nemligen örn utländska fabrikater skola få i Riket införas eller icke, hvilket är af den, art att det tillkommer Kongl. Maj:t att ensam afgöra, så ar det klart alt saken genom tre Stånds beslut är afgjord, ehuru Rikets Ständer funnit för godt att låta BevillningsUtskottel utreda frågan. Herr von Hartmansdorff': Jag tror icke, att ett missbruk varder lagligt derföre att det 2:ne gånger förnyas. Ingalunda har jag betviflat Herr Rosenblads förmåga att tyda Grundlagen åt alla båll; men jag hoppas alt frågan om proposition endast på Herr Grefvens och LandllVIarskalkens grundlagstolkning beror, Herr Rosenblad: Det fägnar mig, med afseende på Herr von HartmansdorfFs sista replik, att det icke var den af mig uppläste Grundlagens bokstaf som lian vederläde. Hans satts understödjes således icke af Grundlagen, ty det är en möjlighet att 56 Den 4 Januari! e. m. Rikets Ständer genom en oriktig behnndling af ett mål, kunna visa det till hvilket Utskott som hälst, men derigenom förvandlas alldeles icke målets natur. Herr Ribbing:
Sevillu.- samt Allm. BesvocWOzcon.-Utsk. Utlåtande N.-O 5. 7 dig och öfverflödig åbyggnad och till undvikande af de stridigheter, som i berörde afseende kunna uppkomma emelian egare och Taxerings-Gomitéen samt emellan dess Ledamöter inbördes, vid stadgandet i 3 §. af i83o års Författning bör förblifva, likvid med den förändring att åbyggnaderne ej beräknas i jordens värde, hvarför bränvinsbränning får utöfvas tili högre belopp än en femtedel af jord värdet; och Å) att, då den af Utskotten, i fråga om öfverflödig åbyggnad, antagne grundsats icke med något skäl kan lämpas till mindre egendomar, bör för heraman lill och med i,5oo R:drs taxeringsvärde, antingen en tredjedel beräknas för nödige byggnader eller ock inga byggnader å hemman, uppskattade lill denna summa eller derunder, anses öfverflödige, så vida de ej öfverstiga en tredjedel af jordens taxeringsvärde. Vid 12 §: att jord i värde öfver i5,ooo R:dr bör få tillgodonjuta det öfverskjutande värdet med t. ex., en fjerdedels kannerymd för hvarje roo R:dr, tili anbringande af rectificator och mäsk värmare eiler motsvarande konstapparat, allt efter samma princip, sorn Utskotten antagit för den tillåtne naäskvärmaren,. dock att någon gräns bör bestämmas, hvaröfver denna rättighet ej må sträckas. Vid i3 ad) att bränvinsbränningen bör få utöfvas, dels utan inskränkning till tiden, och dels endast under 3, 4> 5, 7 eller 8 månader af året, samt vidtaga vid annan, än den af Utskotten föreslägne termin ; by att hvar och en till bränvinsbränning berättigad må ega att anmäla sig för en eller flere månader och att indela dem i tvånne eller flera smärre terminer, efter bekvämligheten, emot derefter lämpad skatt; och ©) att förseglingskostnadeir bör af dea tdl bränvinsbränning berättigade vidkännas.
Stats-Contoiret under de sednaste 3tne åren ombesörjda emottagning och hittransport af det Kronans behållna Rentehö och halm , sorn från Södermanlands och Westmanlands Län bör ingå till fyllnad i utfodringen vid Kongl. Maj:ts Hofstall och af Rentegifvarne levereras, i Södermanlands Län till Gorsingeholms och Angsholmens Hofstallängs Hölador, samt i Westmanland vid Kongsöhr, och emottages af Kronofeetjeningea. Af 618 Den s g Maj. Af hvad Kongl. Stats Contoiret härom andraga inhämtas, att, utom den brist, sorn upp» pommer under höets liggning l ladorna och spillningen vid inoch utlossningen å fartygen vid hittransporten, har erfarenheten visat, att äfven ändra förluster tillkomma, om ej den yttersta vaksamhet, sa vid emottagningen som hitforslingen, i. akttages af någon dertill särskildt förordnad skickelig och kunnig person vid Stallstaten, med hvars interesse det är förenadt, att på det nogaste tillse, att härvid allt tillgår ordentligt; och ehuru Kongl, Stats-Contoiret, i detta från dess Embetsmanna befattning helt skilda ärende, hvaruti främman. de och lejde personer måst begagnas, sökt vid. taga sådana anstalter och försigtighetsmått, sorn synts nödiga, för att göra bristen så liten, sorn möjligt varit, har det likväl ej kunnat förekom, mais, att ju icke förlusten blifvit större än sonr bordt befaras.
Man vill utsträcka rättigheten att deltana i representationen så långt nedåt som möjligt, o. s. v. Allt delta oaktadt, vill man icke medgifva algörandet om gagnet af en bankinrältning åt dem, som på ett så - Den 12 September f. m. 221 dant företag vilja nedläsa sin förmögenhet. Konscqvensen häri kari jag icke inse. oell jag skulle vilja tillämpa skaldens ord: »Frihet ifrar du för, — det är handelsfrihet du menar — Frihet för dig, det förslås, — icke så för de andra.» Jag tror icke att det förslå", jag vill framlägga, går igenom, men jag anser att man hör uttala sin åsigt om hvad som är riktigt, emedan, om reservationer icke anföras, det framdeles kan sägas, att R. St:r icke velat hafva frihet, utan öfverlem nat sig åt regeringens godtycke. Jag Inger mig friheten föreslå, att den bestämmelse, »och finnér K. M. den hankinrältning vara för landet nyttig,» måtte utgå. samt alt, på de i llr Nordströms reservation anlonia skäl, efter orden »antagna bolagsreglor» måtte införas orden »samt reglemente för bankens förvaltning.» Gr. Sparre, Erik: Visserligen har denna fråga redan under gårdagens gemensamma öfverläggning blifvit så fullständigt utredd, att jag endast hehöfde åberopa hvad då anfördes. Jag vill dock med några ord besvara den siste värde talaren. Hr Frilen har sagt, att afgörande! om nyttan af en hankinrältning icke borde öfverlämnäs åt K. åhs »godtycke». Det förefaller mig i sanning vara ett nog vågadt påstående att säga, alt den prölningsrätt, som enligt förslaget skulle tillkomma K. Al, skulle komma att utöfvas godtyckligt Kunde ett dylikt yttrande fällas beträffande alla de mål, som komma under K. Åhs pröfning, då skulle, ty värr, mycket i vårt land komma alt hero af regeringens »godtycke». Alen när Grundlagen åt regeringen öfverlemnat den ekonomiska lagstiftningen, kan jag icke föreställa mig, att denna vigtiga gren af lagsliltningen blifvit öfverlemnad åt godtycket.
På honom dröjer återskenet af de Gustaviska Sångarnes dag; han uppträdde i dess vackraste aftonglans; den förhöjdes genom honom till nytt morgonbudskap om kärlek och vår. Jag klappar, med mina ritningar under armen, på porten till offerlunden kring hans öfverpresterliga tjäll. Vid hans välkomst-helsning, ljuf som i Selmas tid, skola de tecknade gestalterna känna sig lifvas. Vid den vänliga strålen af hans ögonkast, skola de från papperet framgå med omisskännbar liknelse af färgor, åtbörder, blick och röst. ”Den rätta ålderdomen saknar ej lifvet; endast dess slagg har affallit, och den ädla metallen är qvar. Inga andra nöjen hafva flyktat, än de som böra försvinna. Tankens och känslans kraft har ej försvagats; den har sammandragit sig, för att fatta de värderikaste föremål”. Lämpligare, än här, skulle jag ingenstädes kunna låna dessa ord af en gemensam Vän, yttrade i ett Minnes-tal1, hvars skrifart, ehuru antikartadt förträfflig, dock utgör den minsta af dess sällsynta egenskaper. Jag tillägger: lycksaligast må denna visa ålderdom prisas, när dess verldsbeskådning är samfäldt Andaktens och Diktens. Den liknar då det ensamma, med snö och is betäckta, men öfverst i evig blomning sommarkrönta fjäll, som bar Armidas trollslott: blott med den åtskillnad, att slottet, vid annalkandet, befinnes vara ett Sions-tempel; i hvars oafbrutna sånger, ljudande skärast under qvällens skymning och nattens stjernor, allt, hvad jorden har skönt, renas genom allt, hvad himmelen har heligt. Just i detta ögonblick framglimmar den klaraste qvällsol öfver sjön utanför min landtliga boning. Fönstren flamma upp; skrifbordet återglänser; steglitsan i buren inbillar sig se soluppgång, och börjar qvittra. I sjö-spegeln, icke ens lindrigt krusad, omfamna hvarandra ånyo det blåaste hvalf och de grönaste stränder. Solen säger dem farväl; men med förmaning, att vara obekymrade om en höstlig sommars redan märkbara förgängelse.
Tobak, malen eller rifycn, se Snus. to O (JO 5 a Bil, t, Exp.-TJtsk.-s försl, t. und. skrif, IV.-o 386. Tonkabönor Tran och alla slag Trippel Tryffel . Tråd: Guld-, äkta . oäkta Silfver-, äkta oäkta Jernoch Stålej specificerad Kopparoch Mes sings: Fin eller Svärdfäjaretråd, försilfrad eller oförsilfrad Ali annan Bomulls-, hvit och nystad färgad Linne-, oblekt . blekt, hvit . färgad . vantitet för 'ullberäkningen. 6o k:r i # i # Lod Lod Lod Lod & & tt # Införsels Tull. Utförsels Tull. io 6 Tobakspipor af Lera , se Pipor. Trapp, se Lera. Trumpctter och Trummor, se Instrum cntcr, Musikaliska. Tråd, Jernoch Stål-, till Instrument s-strängar, sc Strängar. OJ-Q Bil. t, Exp.-Utsk.-s försl. t. und. skrif. JV.-o 386. 53 Tullvärdc. 4o »an, »jusjvai ULU Plantor, friska, alla slag Trädvaror: Virke, oarbetad t, sågadt eller tillhugget: Mahogeny , Andra bättre slag, såsom Buxbom, Ceder, Pockenlioltz, Sockerkist m. fl. Sämre slag, såsom Alm, Bok, Björk, Ek, med flere, ej specificerade Timmer af Furu och Gran ej specificeradt: Otillhugget eliel Sågblockar Tillhugget Bandstakar Bjelkar eller Balkar af Furu och Gran; Ifrån och med 8 till och med io tums fyrkant midt på: till och med i5 alnars längd (Qvantitet för Tullbcruk - Införsels Tull. F ri i Cub.-fot ioo Rdr V. t ioo Rdr V. ioo Rdr V. ioo Rdr V. ioo styck. to t styck. 5 ie Utförsels Tull.
Häremot reserverar jag mig, och tror, att äfven här , likasom i de många andra fallen, hade det bordt vara den kammare, som sådant äskar, obetaget att, innan den sitt beslut fattat, äska Öfverläggnings-sammanträde. Sådant bör få äskas, äfven om den kammare, som första rösten i målet har, skulle redan lia afslagit, och den först röstande kammaren bör i sådant fall kunna efter sammanträdet jemnka sitt beslut. Jag anser det vara högst ange - lior till Constitutions-Zhskolteii Memorial, N:ö' 85/ läget att hindra obetänkta grundlagsförändringar, men detta vinnes derigenom, att under inga vilkor någon ändring får ega rum i hvad, som hvilar sedan förra Riksdagen, och som på den nja skall antagas eller förkastas; deremot är det högst nyttigt, att nja Riksförsamlingen, med fullt ut så stor Betänksamhet sorn nånsin i andra mål, användes, besluter, rörande nämnde antagande eller förkastande.” Friherre Rantzou har förklarat sig vidblifva den, i Friherréns reservation emot Memorialet N:o 38 uttryckta, åsigt om bestämmande af 3o års ålder för valbarhet till Riksdagsman, och har derjemte hufvudsakligen instämt i 2:dra och 4-de punkterna af den utaf Grefve Spens nu afgifna reservation. Af Friherre Hermelin: ”1 hvad Utskottet föreslagit för utförandet af den, med Riksens Ständers rätt, af Förstärkta Constitutions-Utskottet beslutade' samfälda val-principen± har jag trott mig böra i allmänhet instämma. De framställda vådorne af att införa det samfälda valsätter hafva för mitt omdöme blifvit skingrade, och jag har öfvertygat mig, att endast detta valsätt kan erbjuda garantier för National-representationens ändamålsenliga ombildning (en och annan modiftcation deraf, eller rättare ett närmare bestämmande, hvad man menar med nämnde princip, nedsätter ej dénsammas värde och användbarhet).
Att genom en sådan inrättning bereda tillfälle lill pensioner för fattiga minderåriga barn och fiir en orklös ålderdom, kan ej annat än påkalla hvarje fosterlandsväns behjertande. Inom Jönköpings län finues, jemte Conrector Filen, flere personer, som, jag kan försäkra det, äga nit för saken och som ej skulle spara någon möda, för att inom länet sätta den i gång. Men tillvägabringandet af allt nytt möter svårighet; menniskorna vilja först se och erfara, innan man kan påräkna deras förtroende, hvarförutan en dylik inrättning icke kan komma i verksamhet. Refinnes förslaget godt och ledande till allmän framlida nytta, vöre det önskligt, alt ett försök eller ett prof dermed kunde göras, för att derigenom sedermera framkalla en allmännare efterföljd; men som, af ofvan anförde skäl, ett understöd af Staten dertill är oundvikligen af behof, får jag vördsammast föreslå: alt R. St. malle, för tillvägabringandet af ifrågavar. pcnsionsförening inom Jönköpings län, bevilja ett räntefrilt lån af 10,000 r:dr pä 10 år, hvarefter det till Staten skulle återbetalas med minst 1000 r:dr per år; alt lånet icke skulle utgå förrän reglementet för föreningen vore uppgjordt och af Is.. M. i nåder sanclioneradt, samt att den säkerhet, sorn R. St., för länets ordentliga återbetalande, finna för godt föreskrifva, är presterad och godkänd. Remitterades lill StatsUtsk. Frih. Raab, Adam Christian: Jag bar uppsatt en motion i samma syftning, som Frih. Bergenstråhles, men något mera omfattande, och hemställer, alt fä densamma uppläsa, för att på samma gång med Frih. Bergenstråhles komma under öfvervägande. Hvarefter Frih. Raab uppläste följande: