Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det Allmänna Beswärsoch OeconomieUtffottet salunda uptagit de anmärkningar, som emot dest Betänkande blifwit gjorde, anse bagge Utffotten sig böra til Riksens Högloft. Ständers granskning och bedömande framställa resultatsrno af den gemensamma öfwerläggning, hwartil mälets nu mera erhällne större widd gistvik anledning. Af de flere til Högloft. Utffotten inkomne handlingar, jämte de uplysningar Utffotten i detta ämne sökr förskaffa sig, synes det wara fullkomligen styrkt, ar de medel, hwilka under HM af Lorsoch Båkafgift til Staren influtit, til et icke obetydligt belopp blifwit dragne fran deras primitiva bestämmelse, oaktadt samma afgift tid efter annan för Sjöfarande blifwit ökad, under den förewändning, ar sadant för Lotsoch Bäk-inrärrningarnes underhall och urwidgande wore oumgängeligt. När härril kommer, at, enligt opartiske och uplyste Sjöfarandes enhälliga påstående, Lots-inrättningarne pä de fleste Rikets Kuster, men i synnerhet pä den Bohuslänska, äro wida under hwad de för ändamaler borde wara, och hwad i andra Länder derwid längesedan blifwit tilgjordt, lärer alt detta sammanlagdt, efter Utskottens kanka, böra föranleda ril nya stadgande» i ämnet, dem Utffotten pä följande sätt wördsammeligen fa föreflä; nemligen: 1:0 At Lotsoch Bäk-inrättningens bonc! bör oafkortad ril sitt ändamäl anwändas och i Riks Staren fä sin särskildta Hl. Medlen, som i Stats - Den 8 MarsZ5i Stats-LontoirLt inflyta, kunna äfwen til andra allmänna behof anwändas; men detta endast med wilkor, ar hwad LotsttoiM«n j sadan händelse förffjuter, bör wid annat kilfälle dit ersättas och emedlertid beräknas såsom Lots-koiMen8 fordran hoS Stats-Werket.
Konungen kungöre dock sådane beslut i Stats-Rådet. hvars Ledamöter vare skyldige att deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga. 35. Stats-Rådcts Ledamöter, Presidenter och Chefer för Collegier, eller > i dessas ställe, inrättade Verk, Justitia» - Canzleren, Cheferne för Tull-Styr elsen och för Post-Verket, Expeditions-Chefer i Stats-Departementen, Öfvei-Ståthållaren, UnderStålhållaren och Polilie-Mästaren i Hufvudstaden, Landshöfdingar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla grader, General-Adjutanter, Öfver-Adjutanter, Stabs-Adjutanler, Commendanter i Fåstningarne, CapitaineLieutenanter och Officerare vid LifJDrabanterne, Öfverstar för Regementerne, Second-Chefsrne för GardesRegementerne till Häst och Fot samt Öfversle-Lieutenanter vid Lif-Regements-Brigaden, Cheferne för Artilleriet, Forlifications-, Fältmätningsoch Sjömätnings-väsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för Handeln hos fremmande Magter, samt de Embetsoch Tjenstemän, sorn uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefväxlingen och vid Beskickningarne nyttjas, hafva förtroende-sy slör, hvarifrån Konungen må dem entlediga, när Han pröfvar Rikets tjenst det fordra. Konungen kungöre dock sådana beslut i Stats-Rådet, hvars Ledamöter vare skyldige att deremot göra underdåniga föreställningar, om de finna sig dertill skäl äga. Constitutions-Utskoltets Utlåtande IV.-o /. 11 §• 28. Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och befallningar, utom i Commando-mål, skola, för att blifva gällande, contrasigneras af den Föredragande, sorn vare ansvarig, att de instämma med deröfver förda Protocoll.
Ledamöter icke underteckna de från Stångjernsvågen i Stockholm utfärdade våg-attester, dessa attester likväl blifva underskrifna af irenne, dels Kronans, dels Stadens Tjenstemän, hvilka, en för alla och alla för en, ansvara för rigtighöten deraf, samt att det belänta jernet skall till Bankens säkerhet å vågen qvarhållas; och att våg-attesterne i Götheborg undertecknas af fyra ansvarige Tjenstemän, nemligen tvänne å Kronans och tvänne å stadens sida, samt å jernvågarne i de öfrige städerne af hela 3Vfagistraten, med förbindelse att ansvara, det panten oförryckt skall hållas Banken tillhanda och på intet sätt rubbas eller förskingras; —hvaremot Fullmägtige ansåge första och andra punkterne af Drätsel-Commissionens ofvanuppgifne Förslag förbinda Banken till lifgifvande af lån på tackjern, jnot en enda persons ansvarighet, hvilket så mycket mindre vöre förenligt med Bankens erforderliga säkerhet, som, enär Drätsel-Commissionens Ledamöter befriades ifrån tillsyn derå, att det i attesten upptagne och beskrifne tackjern verkligen fanns på vågen, Banken lutt kunde förledas att utgifva lån på falska attester och fingerade panter. Vid sådant förhållande och då Drätsel-Commissionens Förslag, i afseende på tackjerns-beläningen i Stockholm, vore af den beskaffenhet, alt detsamma ej allenast erbjuder en för Bankens erforderliga betryggande otillräcklig borgen, utan ock i grunden afviker så väl från de i Kongl. Majrls derom utfärdade, högstberörde Nådiga Kungörelse gifna föreskrifter, som ock från hvad Rikets Ständer i detta afseende bestämdt stadgat, hafva Fullmägtige ansett lån på tackjern icke kunna på de af Drätsel-Commissionen föreslagna vilkor af Banken utgifvas. Kongl.
Svenska infanteriet bör äga att för hvarje man påräkna åtminstone två krigsgevär, blifva således 168,000 sådana gevär erforderliga, enär infanteriet på krigsfot är upptaget till omkring 84,000 man stridande. För närvarande finnas, enligt af mig infordrade officiella uppgifter, dels upplagde i förråden samt dels till regementen och corpser utlemnade, tillhopa 120,000 gevär, och som, med de i sednaste tider tillgänglige anslag, vid gevärs-faktorierna årligen kunnat tillverkas 4,000 stycken, och årliga ersättningen af de vid arméen förbrukade uppgår till omkring 1,000 stycken, hvadan således .3,000 gevär årligen öfverblifva till förrådens förstärkande, komma alltså, under oförändrad ärstill verk ning, 16 år att förflyta innan hela erforderliga antalet gevär hinner fyllas. I)å emellertid de redan befintliga gevären motsvara ett och ett tredjedels sådant för hvarje man, och nya eller fortfarande anslag fordras för flera vigtiga föremål, anser jag mig, Kongl. Maj:ls Nåd. Prog. om Statsverket 1833. 23 ehuru gevärs-tillverkningen vid faktorierna numera skulle kunna fördubblas och således äfven det såsom erforderligt uppgifna antalet erhållas inom kortare tid, än här ofvan är antydt, dock icke för den närmast kommande tiden böra ifrågasätta större anslag, än att nämnde tillverkning fortfarande må kunna bedrifvas på samma sätt. som nu sker. I sådan syftning och enär vid kronans faktori i Carl Gustafs stad för närvarande utföres en beställning af gevär för flottans räkning, hvarmed faktoripersonalen äfven nästa år någon kortare tid lärer komma att sysselsättas, samt Rikets Ständer vid sista riksdagen, då af förut anvisade medel ännu återstod en behållning af närmare 60,000 R:dr, ändock till gevärstillverkningen, med tillhopa 200.000 R:dr, anvisade intill nu löpande års slut 66,666
Handelsbaiken jemte de särstilda författningar som härmed ega gemenskap, jordbrukande landtman, i likhet med hwad Kgl.Brefwet tillCommere-Collegiumd. roMaj 1790 och Kongl. Collegii derpä grundade kungörelse den zi Maji samma är innehälla, mä sga frihet att sälja, köpa, och äter till andra i stad eller pä landet sälja allehanda ätbare eller victualie waror, handarbeten, Ladugärdsproducter, eller kreatur och deras afkastning, jordoch trädfrugrer, wildt jemte sjö och skogs produkter samt warorne till hwad belopp och hwilken quantitet som hälst uplägga, men att victualie waror ej mage wid förut, såsom emot landthandel stadgad påföljd, pä landet säljas i minut, eller i staden annorstädes an wid hamnar och tzä torg eller till ringare partier, an lisipund och stycketal ester hwarje wårås beskaffenhet, under hwilkct förbud likwäl icke borde inbegripas färskt smör, ägg och dylika färska waror, hwilka hädanefter som Hittills, torde böra för Stadernes innewänares beqwämlighet fä föryttras hwar som hälst till större eller mindre partier; äfwensom Norrländske StaLernes Handlande skulle äga tillständ, att i gärdar och hyrde bodar inwid stadens torg föryttra sä wal wildt och renkött, som andre victualie-waror, desie sednare utom torget likwäl icke i mindre partie an 5 lisip., pä sätt rörande försäljning af lin förut genom Kongl. Commerce-Collegii Kungörelse d. 27 Febr. 1777 ar stadgadt. Lades Den 6 Julik» ioz Lades pä bordet tillika med de af ätflillige iWottens ledamöter afgifne och memorialet bifoga» de serskildta yttranden.
En månad före h varje diskont-låns förfallodag, skall erinran om lånets inbetalning ske, medelst till låntagaren afgående anmanings-bref, deruti till upplysning för lånoch omsältnings-sökande, jemväl meddelas formulär till de borgensoch vittnes-meningar, som för antagande af diskontreversalen erlordras; hvilka anmanings-brel utfärdas vid Banko-diskont-verket af förste Ombudsmannen, samt vid Låne-kontorenj af hvartderas Ombudsman. Följande uti 91 § intagna föreskrift: ”Förekommer anledning, att någon Diskont-verkets gäldenär sig undanhåller, så att lagsökning icke kan, genom exekutions-betjening, honom 13:o. Till upplysning för vederbörande låntagare hos Diskont-verken, skall vid så väl utgifning af nytt lån med omsättnings-rätt, som omsättning af redan erhållet, honom eller hans ombud meddelas tryckt promemoria, upptagande lånets belopp och förfallotid, jemte formulär till de borgensoch vittnes-meningar,som för diskont-reversals antagande erfordras. Banko-Utskottets Memorial, Nio 66. 19 delgifvas, gore Ombudsmannen härom anmälan hos vederbörande Exekutor, med påstående, att sådan gäldenär må, genom allmänna tidningarne, varda kallad att öfver lagsökningen höras.” torde, såsom tillhörande allmänna författningar angående utsöknings-ärenden, 14». böra från Banko-reglementet utgå. Under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet i det föregående föreslagit; får Utskottet hemställa, att föreskrifterna i Bankoreglementets Art. 4 Afd. 1, angående Diskont-verkens organisation och förvaltning, må erhålla följande uppställning: Jemf. $ 75. De fonder, hvilka äro anslagna för Bankens Diskont-rörelse, stå under förvaltning af Banko-diskont-direktionen i Stockholm, samt Direktionerne öfver Lånekontoren i orterne. Lånekontoret i Götheborg effekter. l5:o. De fonder, som äro anslagna för Bankens Diskont-rörelse, stå under förvaltning af Direktionen öfver
Men skulle äfven förmånen inskränkas till commissions-landtmätarnes upptagande till delägare i Civil-statens pensionscassa, är jag öfvertygad, att denna förmån med tacksamhet skulle upptagas af hela Landlmäteri-staten. Jag anhåller om återremiss. Frih. Cederström, Jacob: Med de 2:ne ledamöter, som yttrat sig, instämmer jag i begäran om filerremiss. Det är .kändt, att i en redan grundad inrättning möta alltid svårigheter, då nya delägare vilja inträda, och att pretentionerna blifva vanligen så tryckande, att de, som söka inträdde der, merendels blifva hårdare behandlade, än de gamla delägarne. Deremot, hafva i detta nu framställda förslag, enligt min öfvertygelse, så billiga grunder blifvit framställda, och ett så obetydligt tillskott af Staten äskadt, att man omöjligen för bättre köp kan ordna en pensionsinrättning. Jag tillstyrker på det högsta, att StatsUtsk. måtte föreslå Ständerna alt bifalla det begärda anslaget af 5,ooo r:dr, i hvilket ändamål jag anhåller om återremiss. StatsUtskts utlåt. N:o 107 återremitterades. Frih. Tersmeden, Wilh.: Sedan ett Stånd, nemi. BorgareStåndet, redan valt ledamöter till förstärkt StatsUtsk. , och ett annat, eller BondeStåndet, utsatt dag för ett sådant val, och då många mål redan finnas, som oundvikliligen måste gå till förstärkt StatsUtsk., hemställer jag, huruvida det icke vore lämpligt, att lill någon dag i nästa vecka utsätta val för samma ändamål hos fl. R. o. Ad. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, sedan StatsUtsk:s förslag till voterings-proposition i förstärkt StatsUtsk. inkommit, visserligen inom sig öfverlast, huruvida han för R. o. Ad. skulle föreslå utsättande af någon dag till väljande af ledamöter i nämnda Utsk.; men då man af förra riksdagars erfarenhet funnit, att R, o. Ad:s ledamöter 4a1 Den 3o
Jag får blott tillägga, att om Ridderskapet och Adeln skalle vilja antaga en redaction af ifrågavarande §. sora vore af den beskaffenhet, att densamma icke behöfde undergå förändring, i händelse de t fram-i deles skulle anses tjenligt att åt nu varande Collegier gifva en annan form, man endast kunde, istället för uppräknandet af Collegiernea namn, låta den mening i nya redactionen inflyta, att i RiksRätten deltaga Presidenteme och äldsta Ledamöterne i de Embetsverk, sorn utöfva Domsrätt, eller förestå särskilta delar af Rikets Förvaltning. Friherre Grange!: Ehuru en värd Ledamot föreslagit det sätt, som, efter hans tanka, skulle göra §:s redaction oberoende af den förändring i CollegialStyrelsen, som möjligen kunde ske, får jag likväl hemställa, om icke det kunde till äfvantyrs inträffa, att det nu varande StatsRådet kunde till sin form eller benämning förändras, lika sorn det gamla Rådet, hvarigenom §:s användbarhet vid alla händelser genast vore förlorad. Jag hemställer derföre, att den af Utskottet föreslagna nya redaction ml, tillika med det af Friherre Åkerhjelm dervid gjorde tillägg, bifallas. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: En värd ledamot har trott det vara sn princip för Riks» 552 Den ii Junii /. »t. Rätt#n9 organisation, ”att Ledamöter afalls de särskilta förvaltningsgrenarne böra i den samma deltaga.” Jag skulle med honom deruti instämma, om fråga vore att sammansätta en Jury, sorn ägde att, enligt 107 §. Regeringsformen, bedöm-' ma, huruvida StatsRåden, i sina rådslag om allmänna åtgärder, iakttagit Rikets sanskyldiga nytta, och huruvida de föredragande ådagalagt tillbörlig nit, drift och skicklighet. Men då deremot i RiksRätten fråga endast kan uppstå om tillämpning af Lagen, bör afseende endast göras på lagkunskap. Om derföre någon ny organisation af denna Rätt nu skulle påtänkas, borde, i min tanka, alla de personer derifrån uteslutas, af hvilka man, till följe af deras Embeten, ej kan vänta, åtminstone ej fordra, egentelig lagkunskap.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 September 1834- Expeditions-Vtshotlets Förstag till und. Skrifvelse N.o iS5. UppläsJ och godkänd-t hos Ridd. och Adelö den i5 Sept. i834» Preste-Ståndet den 33 — Borgare-Ståndet den a5 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ytterligare åtgärder i afseende å förslitne Bancosedlars utbyte i Landsorterne. (Baneo-Utsk. N:o 34.) S. A. K. Då de till besörjande af förslitne
Lyckligare hade varit om en friare införsel blifvit tillåten och, om den icke medfört åsyftad verkan, kunde det varit skäligt att utfärda förbud mot spanmålsutförsel ur landet. Jag tror likväl att inom landet fanns rikliga tillgångar på spanmål, ty ensamt i Lidköping funnos 60,000 t:nor spanmål, hvilka, i brist pä öppet vatten, sedermera, genom det under tiden inträffade förbudet, måste säljas på auktion till ett oerhördt underpris. Hr von Hohenhausen: Hr Wästfelt har alldeles missförstått mig eller också har han icke lemnat någon uppmärksamhet åt mitt yttrande. Jag sökte att visa nyttan deraf, att spanmålstullen likaså väl som andra tullsatser äro så mycket sora möjligt fixa och hufvudsakligast i fråga om sådana varor, som spanmål. Hr Wästfelt har sökt i sin deduktion visa, att del varit mycket bättre om, under sisth år, spanmålshandeln varit tullfri innan förbud mot utförsel gjordes, men jag tror, att så icke varit förhållandet, enär, såsom jag redan visat, spanmålspriserne å vissa orter voro till en oerhörd höjd uppdrifne. Jag fortfar i mitt yrkande om afslag å betänk. Hr Lagerhjelm: Jag har icke hört någon talare bestrida den satsen, att en fix spanmålstull är nyttig, men jag tror icke att deraf följer det man skall utsräcka den derhän, att rättigheten för K. M. att göra förbud eller minskning i tullen, försvåras, och oriktig anser jag hvarje sådan åtgärd, sorn åsyftar att försvåra denna K. M:s omvårdnad om rikets innevånare. Under sista krisen visade erfarenheten, att från England köptes spanmål för 33 millioner P. St. och i mannaminne har icke en sådan import derstädes ägt rum. Orsaken till denna import var en fel slagen skörd på potates och spanmål i allmänhet. Uti detta laud, likasom i vårt och mångå andra, lefver folket till större delen af potates och dä man sett, att denna jordfrukt af en eller annan orsak icke lemnat så rika skördar sorn tillförene, kan man möjligen ega anledn. till den förmodan, att en lika svår missvext å denna jordfrukt ånyo inträffar, i hvilket fall det är ganska lyckligt att
Anderssons ifrån Calmar Län motion, om åläggande för Domstol, som finner part hafva misstagit sig om forum, att honom till rätter, bestämdt uppgifven Domstol hänvisa; N:o 24, öfver väckta motioner, dels om upphörande af frälse-ränteegares rätt till lösen af skattefrälsehemman, sora säljes utombord, dels ock angående rättighet för jordegaren att lösa räntan, när densamma utom börd säljes; N:o 3i, olver Riksdagsfullmägtigen ifrån Westerbottens Län Anders Nordmarks motion, om inskränkning af den nuvarande tillåtelsen för ynglingar ibland allmogen att vid 18 års ålder ingå äktenskap; N:o 33, öfver Riksdagsfullmägtigen ifrån Östergöthlands Län Botvid Jonssons förslag till vissa föreskrifter, i afseende på tiden, inom hvilken ransakning öfver häktad person borde företagas m. m.; o LagZJtsJcottets Utlåtande N:o 101. N:o 38, öfver Herr Prosten A. G. Elf ströms motion, att de i Kongl. Kungörelsen den 27 Aug. 1823 meddelade föreskrifter, angående vederbörandes åliggande att tili Presterskapet aflemna förteckningar uppå personer, dömde eller ställde under framtiden för gröfre brott, äfven måtte till mindre brottmål utsträckas.
Ståndet egde för sig öppet att i Utsk:ts förslag göra de förändringar, som kunde finnas nödiga, utan att det nu förevarande Mem:t innehölle ett sammanjemkningsförslag i en fråga, hvaröfver R. o. Ad. samt de öfriga Stånden redan en gång beslutat. Det beslut, som R. o. Ad. för sin del i frågan fattat, bestod deruti, att R. o. Ad. förkastade det af Utsk:t i dess första Betänk, afgifva förslag, och detta beslut måste vara för Ståndet bindande och kunde icke frånträdas annorledes än till följd af en inbjudning antingen från vederbörligt Utsk. eller från något af de andra Riks-Stånden. Men då, på sätt nu inträffat, ett. Riks-Stånd inbjödes att frångå ett redan fattadt beslut, måste Ståndet vid det förra beslutets frånträdande biträda det förslag eller beslut, till hvars antaganda Ståndet blifvit inbjudet, och det kunde ingalunda vara Ståndet medgifvet att, sedan frågan, till följd af en inbjudning från annat Riks-Stånd eller Utsk., ånyo blifvit föremål för Ståndets behandling, upprifva sitt deri förut fattade beslut, för att antaga, icke det förslag, som inbjudningen afsåg, utan ett annat förslag, som någon af Ståndets enskilde ledamöter framställt. Då följaktligen, enligt Hr Grins o. Landtmilis åsigt, ett RiksStånd icke lagligen kunde frångå ett redan fattadt beslut för att antaga ett förslag, afgifvet af en enskild Stånds-ledarriot, finge Hr Gr. o. Landtm, förklara, att han uti förev:de fråga funne 24 Den 8 Augusti. sig förhindrad att framställa propos. på några andra yrkanden än dem, som afsågo antingen vidblifvande af Ståndets förut fattade bestut och afslag å Utsk:ts inbjudning, eller ock frånträdande af det förra beslutet och antagande af Utsk:ts inbjudning. Hr von Koch:
Icke heller må beslut om afgifters utgåeude i allmänhet vara gällande för längre tid än ett år, utan bör alllid nytt beslut hvarje år fattas öfver uttaxeringen för årets behof. Undantag härifrån må likväl äga rum i de fall, då för något bestämdt ändamål en viss summa erfordras, hvilken summas utbetalning må i sådan händelse kunna fördelas på flera år, dock aldrig öfver 10. Vid afgiftens uttaxe - Den 8 Mors f. m 1S1 ring följes samma taxeringsgrund, sorn gäller för ■ rostraltigheten. ” Gr. Posse, Fredr. Salomon: Jag liar ansett mig först böra vidröra den 5 §:n, såsom innefattande en princip, hvilken bör vara afgjord innan man går vidare, nemi. huruvida afgifter kunna åläggas af sockenstämma eller af taxeringsman. Jag påstår att sådant bör ske icke af sockenstamman utan af taxeringsmännen och kan ej ingå på Hr von Harlmansdorlfs sals, att afgifterne skola erläggas efter bevillning, emedan om algifter till communsda behof skola uttaxeras efter bevillning, kommer denna uttaxering alt falla ojemnt. Jag vill antaga, att en person, som bor i en församling, är mickel rik; han beskattas genom den bevilln. proc., som låntagare af honom åtnjuta vid liqviden af räntorna å hans fordringar, men detta upplages icke i någon debetsedel och blir således icke bekant. Kanske vore det den rikaste mannen i församlingen, sorn icke korinne att bidraga till de cOmmunala behofven. Jag anser således sättet att genom taxeringsman bestämma fördelningen af det belopp, hvarmed hvar och en bör Indraga lill de communala behofven, vara det mest lämpliga, på sätt Utsk:n föreslagit, oell vill blott att denna § finge en sådan rednction , alt derigenom uttryckes att sockenstämman skall äga att bestämma totalbeloppet af bidragen. Jag skulle således
Den 11 Juli e. m. 417 pos. på bifall till §:n, hvartill svarades flere nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af den motsvarande §:n i K. M:s förslag, då svaren utföllo med (lere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 7:de och 8:de §§:na samt Kapitlets rubrik. Biföllos. Den vidare pröfningen af lag-förslaget uppskjöts till nästa plenum. Upplästes ett af Hr Skogman, Carl Johan Alfred, inlemnadt mern. af följande lydelse: Af tjensteåligganden tvungen att intill medlet af nästkommande September månad vistas utom hufvudstaden, ser jag mig föranledd afsäga mig den elektorsbefaltning, hvarmed Höglofl. R, o. Ad. hedrat mig; anhållande jag att, det oaktadt, varda vid min riksdagsmannarätt fortfarande bibehållen. Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, anmodades Ståndets Hrr Bänkmän att utse en Elektor efter Hr Skogman. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. Måndagen den 13 Juli 1863. Plenum kl. 10 I'. m. Justerades ett prot.-utdrag för den 11 dennes samt pleniprot:t lör den 8 sisth April e. m. Fortsattes pröfningen af Lag-lTtsk:ts Betänk. N:o 35, i ani. af dels K. M:s Nåd. Propos. med förslag till ny strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmålslagstiftningen. 7:de kap. l:sta §:n. Hr von Koch, Nils Samuel: Jag vill icke yrka någon ändring, utan blott tillkännagifva, att jag anser att häst hade varit, om detta kap. sammanslagits med det, som handlar om fridsbrott. Brottens beskaffenhet synes mig nemi. vara sådan, att de lämpligen hort behandlas på ett ställe.
Det kan hända att ett vigtigt beslut beror på hvilken det blir som nfträder, men likväl finnes derom ingenting stadgadt. Hrrtne torde således finna att Const.Utsk. ieke haft så särdeles svårt att finna skäi för sin åsigt. En talare har nysss omnämnt, huru 43 § i vår R.F. redan blifvit efterlefd i 48 år. Jag vet icke huru den värde ledamoten räknar men jag för min del kan icke fatta att 48 år förflutit, sedan 1840 då denna § infördes i grundlagen. Samma talare har vidare sagt att denna § varit tillräcklig för att bestämma, huru Regeringen skall förås, när Konungen går i fält, hvilket fall väl måtte vara lika vigtigt som det när en Interims-regering tillsättes, derföre att Konungen är sjuk eller har rest utrikes. Jag får då fästa uppmärksamheten på att Konungen Sjelf regerar, när Han går i fält, och att den hemmavarande Regeringen endast regerar i de stycken som Konungen den updragit, hvaremot Interims-regeringen regerar med full Kongl, magt och myndighet, och Konungen har ingenting att under tiden besluta. Frågan har emedlertid sedan f. m. inträdt i ett nytt stadium, ty den är af 2:ne Stånd afslagen och således i alla händelser förfallen för denna Riksdag, derföre hafva vi endast att tillse, om vi i någon mån skulle kunna föra frågan framåt närmare sin lösning genom det beslut R. o. Ad. kommer att fatta, 484 Den 18 Februari e. m då vi på samina gång vore i tillfälle att visa Ståndets opinion i frågan. Det mål hvartill vi hafva alt sträfva är att tå en ny förbättrad uplaga af den Kongl. Proposm och dit kunna vi enl. min tanka sträfva alla gemensamt; ty de som ansett den Kongl. Propostn medföra så stora fördelar att de velat densamma bifalla, ehuru de erkänt de anmärkntr som deremot blifvit gjorda, dessa hafva nu ingen anledning att yrka på bifall, då förslaget redan af 2 Stånd är afslaget.