Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit genom nådig Kungörelse den 29 sisllidne Augusti förordnat, att alla de, vare sig menigheter, allmänna inrättningar, tjenstemän eller L andra personer, hvilka ansåge sig ega grundade anspråk på ersättning i ifrågavarande ■hänseende, borde före den 1 Mars 1866 till utbekommande af sådan ersättning anmäla ■sig hos E. K. Majits Befallningshafvande eller Öfverstålhållare-embetet samt dervid med behöriga handlingar styrka hvad de under de sistförflutna fem åren 1860—1864 åtnjutit i andelar af ifrågavarande slags böter, äfvensom, derest rättigheten att uppbära andelar af böter grundade sig å annat än allmän lag och författning eller kunde vara någon inrättning eller menighet för all framlid tillförsäkrad, sådant behörigen ådagalägga, hvarefter, och sedan handlingarne blifvit i vederbörlig ordning granskade, E. K. Majit ville i anledning af de väckta anspråken vidare besluta; och har E. K. Majit, under åberopande af hvad sålunda förekommit, nu föreslagit, dels alt tillsvidare jemväl under nästa statsregleringsperiod måtte, enligt de af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda grunder, fä till vederbörande utbetalas de belopp, hvilka vid den pröfning af \äckla ersättningsanspråk, som E. K. Majit antingen sjelf företoge eller åt annan myndighet uppdroge, blefve godkända, och dels att Rikets Ständer mätte för sådant ändamål för nästa statsregleringsperiod anvisa ett särskildt förslagsanslag å 250,000 Ridr, att utgå under rubrik: ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem genom nya strafflagens införande frångångna bötesan delar, 14 Expeditions-Utskottets Förslag till underd Skrifvelse, N:o 23. Jemte det Rikets Ständer vid statsinkomsternas beräkning ökat titeln “Bötesmedel'’ med ofvanberörda belopp, 250,000 R:dr, hafva Rikets Ständer bifallit hvad E. K. Majit i detta ämne föreslagit och sålunda för nästa statsregleringsperiod anvisat å Andra Hufvudtiteln ett förslagsanslag å 250,000
”Konungen eger att i Stats-Rådet utnämna och befordra in födde Svenske män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lä gre, hvilka äro af den egenskap, att Konungen fullmagt derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum. Hvarje Departements-chcf skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster, vid do Yerk och Stater, som under Departementet höra.” Enligt Utskottets uppfattning ådagalägga dessa föreskrifter att, på samma gång Grundlagstiftaren förbehållit Konungen allena beslutande rätt, har han sökt åt ärendena bereda en så mångsidig och grundlig pröfning, som möjligt, samt att undanrödja alla anledningar till förhastade beslut. Och har Utskottet ansett jemväl den slutsats häraf böra dragas, att hvad Regcrings-formen sålunda i allmän - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 5. 5 lict stadgar om ärendenas föredragning samt Stats-Rådets skyldighet att yttranden afgifva, äfven äger tillämplighet på alla frågor, som röra befordringar. För en motsatt åsigt, så vidt deri angår sysslor, till hvilka förslag icke upprättas, har man velat hemta stöd af 313 § Regerings-formen. Denna § lyder sålunda: '"'Enär sådana sysslor, hvartill förslag blifvit upprättade, skola af Konungen bortgifvas, höra Stats-rådets ledamöter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenster. Äge de äfven rätt, att emot Konungens utnämningar till an”dra Tjenster och Embeten underdåniga påminnelser göra.”
Af det vid 1856—1858 årens riksdag, lill löneförhöjning vid, samt utvidgning af sådana pedagogier, uti hvilka undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, å Riksgälds-kontoret anvisade reservationsanslag af 30,000 Ridr för hvarldera af åren 1858, 1859 och 1860, var vid sistlidne riksdag en summa af 40,000 R:dr oanvänd. Af denna summa, som, enligt Rikets Ständers vid samma riksdag fattade beslut, fortfarande skulle för ändamålet tillhandahållas, återstå ännu omkring 34,000 R:dr; och på det Kongl. Majit fortfarande må ega medel till betäckande af de kostnader, som tilläfventyrs må erfordras till löneförbättringar vid och utvidgning af pedagogier, hemställer Utskottet, cj att berörda återstod, 34,000 Ridr, måtte jemväl under nästa statsregleringsperiod för sagda ändamål få af Kongl. Majit disponeras. Slutligen bar uti en hos Ronde-Ståndet väckt motion (Nio 458) Rikädagsfullmägtigen C. J. Svensén från Calmar län, jemte erinran om viglen deraf att folkBih. till B. St.
Den innehåller nemi.: ”Ej må några allm. afgifter, af hvad namn och beskaffenhet som helst, utom R. St:s samtycke kunna förhöjas. ” Grundlagen förutsätter ju således här, att Ständerna kunna samtycka till tullens förhöjning; och mitt förslag innehåller icke annat, än att R. St. skulle samtycka till att K. M. får denna rättighet att vid tractaters ingående med främmande magter förhöja tullen, om han finner behofvet så fordra. Vill man, att K. M. vid tractaters uppgörande skall afse landels fördel och bästa, så måste man väl lemna honom sådana medel i händerna, hvarigenom det blir honom möjligt att yrka på landets fördel och väl; ty veta utländska magier, att de kunna paralysera Konungens magt, huru mycket de behaga, så är det äfven fruktansvärdt, att de begagna sig deraf; hvaremot det å andra sidan icke är tänkbart, att K. JVI. annat än i reciprocitetsväg skall begagna sig af en sådan honom leornad rättighet. Jag får således förnya min anhållan, att det af mig uppgifna redactionsförslag måtte varda af R. o. Ad. antaget, enär det icke innehåller någonting grundlagsstridig! och icke förringar, utan snarare gifver en ökad betydelse åt Ständernas magt genom ett sådant, af behofvet påkalladt medgifvande. Hr Stuart, Carl Gust.: Äfven jag har ansett de nu föredragna punkterna ur Bevilln.Utskts betänk. N:o 29 endast innefatta de åsigter och grundsatser, hvarifrån Utsk. utgått vid uppgörandet af det till R. St:s bepröfvande framlagda förslag till tullbestämmelser. I annat fall, och derest jag förmodat, att de uti berörde betänk, sålunda yttrade satser varit R. St:s godkännande eller ogillande underställda, skulle jag visserligen icke underlåtit att söka fästa R. 0. Ad:s uppmärksamhet på de oriktigheter, som deruti, enligt mitt omdöme, förekomma.
Sof du ej, unga tärna? EMOINA. Nej. WÄINÄMÖINEN. Flygtingen du såg? EMOINA. Ja. WÄINÄMÖINEN. Såg, hvart han försvann? EMOINA. Ack! frälsa Riddaren! WÄINÄMÖINEN. Förmätna, hvar är han? EMOINA. Han döljs. WÄINÄMÖINEN. Af hvem? EMOINA Af mig. WÄINÄMÖINEN. Hvar? EMOINA. Låfva först förskoning. (på knä) Jag drömde om min mor, den ljusa höjde sig i härlighetens glans och stämman ljöd försoning. WÄINÄMÖINEN, bestört. Försoning! Samma dröm! EMOINA. Låt minnet föra dig På den som hägnade din hydda. Betala nu din skuld och Riddarns dagar skydda. WÄINÄMÖINEN, Hvad vågar du begära? EMOINA. Ädelmod Utaf en upphöjd far. WÄINÄMÖINEN Men hämnens andar sväva Kring mig och känslor jäfva. EMOINA. Hvi höjs min moders hamn om himlen ej är god. WÄINÄMÖINEN, som försöker att göra sig lös ifrån Emoina och gå till kojan. Döljs han i kojan? EMOINA. i ångest. Nej, vid knän jag hänger. RIDDAR CARL som öppnat dörren till kojan, kommer fram med blottadt svärd. Jag detta tillstånd ej förlänger. EMOINA, med anskri. Ah! WÄINÄMÖINEN kastar att taga sin lur, och ropar ur den. Finnar! RIDDAR CARL, ställer sig med ryggen mot en klippa i en ställning, som utmärker föresatts att försvara sig. Finnar framkomma med skyndsamhet på scenen. Dyrt, jag sälja skall mitt lif. EMOINA. i ställning som ger tillkänna att hon ernar betäcka honom med sin person. Jag lofvat honom skydd. WÄINÄMÖINEN. Min vilja, kämpar, hören, Och denna främling, oskadd, fören Så han kan undanfly. (till Riddaren) Dig härifrån begif.
Att lönen för ombudsmannen vid Götheborgs lånekontor förliöjes från 500 till 800 r:dr och för den vid Malmö lånekontor från 500 till 600 r:dr, och att vid lånekontoret i Götheborg anställes en kanslist med 400 r:drs lön. Hr Rosenblad uppläste sedermera följande anförande: I sammanhang med de motioner, jag nu aflemnat om nödiga och billiga löneförhöjningar för vissa tjenstemän inom banken, anser jag mig böra upptaga en fråga, som man ofta får höra, nemi. om indragning af tjenster inom bankoverket, och minskning af bankens närvar, kostnadsslat. Jag befarar att dessa förslag, om än framställda af män med nit och insigter i allmänhet, dock afgifvits utan den närmare undersökning af alla sakförhållanden, som för sådane förslags verkställbarhet är oundgänglig. Svenska bankens rörelse har i sednare lider utvidgats genom tillkomsten af nya grenar, och omständigheter hafva inträffat, som föranledt, att den allt mer och mer gått i smått. Sålunda under det att förr bankens fastighetslån, efter dåvar. tiders förhållanden voro på stora summor, äro de nu till större delen på små af några 100 r:dr, af hvilka hvarje lån vanligen kostar mera besvär än ett stort, emedan äganderättshandlingarne oftare äro i mindre ordning vid de små än vid de stora lånen, och sedermera förorsakar bevakningen af t. ex. 1 million r:dr i län å 500 r:dr tiodubbelt arbete och besvär mot af lika summa i lån å 5000 r:dr, en tillökning icke obetydlig, med våra invecklade inteckningsoch bevakningslagar. Afven i diskonterne öfvergå lånen allt mer och mer till klassen af de smärre s. k. bondlånen.
Riksgälds-kontorets räkenskaper vid sistlidet års slut, endast uppgick till 34,380 R:dr 13 sk. 5 rst. banko, äfven afstyrka Rikets Ständers bifall till den förnyade framställningen om nedsättning i den tills vidare bestämda räntan af 5 procent årligen för nu ifrågavarande medel. 2:o I anledning af Hjelmare kanal-bolags redan under 1834 och 1835 års riksdag framställda förslag, att Riksgälds-kontoret borde, i den mån räntemedlen för bolagets intecknade och till detta verk aflemnade skuldförbindelse å 15,000 R:dr inflöte, utlåna dessa medel, så att den för kanalens framtida underhållande afsedda fond år från år ökades genom ränta på ränta, beräknad till 5 för 100, — förklarade Stats-Utskottets Utlåtande Jtt 95. 27 Rikets då församlade Ständer, som icke funno skäl bifalla detta förslag, att omsorgen med räntemedlens utlåning borde åligga kanal-direktionen, hvilken, om och när någon bevakning eller utsöknings-åtgärd i afseende på de till Riksgälds-kontoret aflemnade säkerhetshandlingarne erfordrades, borde sådant ombesörja samt derföre skulle ega att från Riksgälds-kontoret utbekomma de vid dylik bevaknings eller utsöknings anställande nödiga handlingar. Den hos Rikets Ständer under 1850 och 1851 års Riksdag gjorda framställning derom, att Riksgälds-kontoret måtte få sig ålagdt föranstalta om erforderliga intecknings-förnyelser, bevakningar och utsökningar för de lånehandlingar, detta verk af Hjelmare kanal-direktion emottagit, äfvensom att de för samma handlingar upplöpande räntor måtte af Riksgälds-kontoret uppbäras och förvaltas, blef i dåvarande Stats-Utskotts af Rikets Ständer bifallna utlåtande, JV2 78, afstyrkt, hvarvid såsom skäl hufvudsakligen anfördes, att några oförutsedda förhållanden, hvilka möjligen kunde påkalla förändring i hvad Rikets åren 1834 och 1835 församlade
Da Handlingarne uplysa, hwad KaiumarRätten äfwen uti deh underdåniga utlätande härvfwer anfört, at ingen medwetenhet af StadsLL88euren Lo6eil8 vredliga förhållande, annu mindre nägon delaktighet deruti kan föras Sökanderne til last, utan ar de af lättrogenhet, samt förlitande pä Loclells bedrägliga upgifter, blifwit förledde; hafwa Riksens Stander i betraktande häraf, och enar sökanderne genom mistningen af deras egendom, samt saknaden af en del dem pa Lön anstagne inkomster, hwilka ril afbetalningar a öalancen blifwit anwande, redan blifwit författe Mti en gansta swar och tryckande belägenhet, ansett sig aga full anledning at bifalla, der eftergift och afstrifning äfwen ma bewiljas sökanderne för de pä dem belöpande andelar Uti Lancén af Riksgälds-Lontoiret8 medel, utgörande enligt Handlingarne bilagde Rakningar efter stedde afbetalningar, för Borgmästaren »ellman, jemte uplupen ranta 49Z R:d. 6 H.5 r:st. Lanco, och för Rådmannen I-an. tbeen, likaledes med ränta Z69 R:d. 18 H. 5 r:st. Lanes eller tilsammans en Summa af 862 R:d. 24 IQ r:st. Lanes. Härom hafwa Riksens Stander, til swar a Eder Kongl. Majus Nådiga Leinin bordt underdånig anmälan göra. Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigste Mernadigste Konung!
Hvar är den: jag måste nu kläda mig, om jag inte skall komma för sent; begrafningen är kl. 4. » Det gaf ett ryck i henne, och hon kände en ängslan, som var nära att qväfva henne; men så svarade hon helt vårdslöst utan att vända på hufvudet: » Det har jag glömt. » » Men hvad i — - » Han hejdade sig lyckligtvis, tog upp sin portmonnä och kastade ett silfvermynt på borbet. » Vill du göra mig den tjenstcn att skicka någon af pigorna efter en — eller kanske det är bäst taga två, antagligen behöfver jag en i morgon ». Hon reste sig med retsam långsamhet. » Du kunde ju ta ' ett hälft dussin så gerna. » Det lät trotsigt, och hon lemnade rummet utan att se på honom. Något hvitt föll ned pä golfvet, och han böjde sig ned för att taga upp det: det var hennes näsduk; den var alldeles våt. Han fick en bekymrad uppsyn; hon hade gråtit, kanske öfver hans betende vid bordet; han kunde väl ha ' ätit hennes tjocka sås för en gängs skull; men det hade då också hela «, " i • .. ' / |, ' V! : \;, J3fc? ' ÉPhSbF ' |fc ^ ' ^ Vid middagen voro de båda förstämda, och stackars Berthas ögon voro röda. Kom så steken; häradshöfdingen hatade tjock sås — en åsigt som alls icke delades af pigan, hvilken i dag ensam lagat middagen, emedan frun hade hufvudvärk; häradshöfdingen rörde litet i såsskålen, satte den derefter till baka på bordet utan att taga något, samt tuggade torrt på stekbiten med en alldeles ohyggligt allvarsam min. Der efter reste han sig tigande och gick in i sitt rum. Dagny Fredrika-Bremer-Förbundets Berättelse fdr 1886, det andra året af dess verksamhet. Fredrika-Bremer-Förbundets verksamhet har under år 1886 fortgått i öfverensstainmelse med dess i program och stadgar uttalade åsigter.
St. underdän. Skrifv. N:o 169, Gumaelius, Gustaf Wilhelm, Motion N.-o 19, om riksdagsutgifternas utgående från Riksgälds-kontoret och om ersättning till Landtmarskalken och Talmännen för riksdagskostnader. Stats-Utsk. Mern. 9 Gästgifveriet på landet, om upphörande af deras förmånsrätt i afseende på försäljning af bränvin. Motion N:o 64. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlåt. N:o 11 och Mern. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. Göteborg, om anslag för utvidgning af det i Carl Johans församling nu befintliga tvåklassiga elementar-läroverk till femklassigt. Motion N:o 110. StatsUtsk. Utlåt. N:o 1.49. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. II. Halmstad om anvisande af anslag eller lån för läroverksbyggnad i. Motion N:o 134. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139, Mern. R. St. underdån. Skrifv. Handels-Balken, om förklaring öfver sista punkten af Kongl Majds nådiga förordning den 8 Oktober 1861, angående ändring i vissa delar af 17 kap. Handels-Balken och andra författningar, rörande borgenärs rätt och företräde för hvarandra i gäldenärs egendom. Motion N:o 142. LagUtsk. Betänk. Hernösand, om anslag till ny lektorstjenst i främmande lefvande språk vid läroverket i. Motion N:o 68. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Heurlin, om årlig pension åt Enkefru Biskopinnan Elisabeth. Motion N:o 103. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv.
LIV. A. i58. LYI. E. 45. LagTJtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af anmärkningar vid åtskilliga lill Utskottet återremitterade Betänkanden. LI. B. 246. LIV. E. 106. A. 160. LV. U. 91. LVI. A. 175. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver väckt motion om stadgande, att den, som beträdes med stöld utur täckt jordgraf, der jordfrukter förvaras, skall straffas enligt 6 § i 4° Cap. Missg.Balken. LI. B. 246. LIV. A. 15c> — öfver väckt motion om Konungens Befallningshafvandes förständigande att ställa sig 4 Cap. 2 § UtsökningsBalken till noggran efterrättelse. LI. B. 246. A. i5g. — öfver väckt motion om föreskrifter för utmätningskostnads beräknande. LII. B. 32g. LIV. A. 236. ■— öfver väckte motioner om verkställighet af Underrätts beslut i skuldfordringsmål när gäldenär skulden erkänt. LII. B. 32g. LIV. A. 236. — öfver väckt motion om åtskilliga förändringar i nu gällande stadganden om rättegångssättet i skuldfordringsmål samt om utmätning och hvad dermed äger gemenskap. LII. B. 32g. LIV. A. 237. — öfver väckt motion om rättighet för för - 315 dringsägare att uppdraga verkställigheten af laga kraft vunne domar och utslag åt den tjensteman eller enskilde person, för hvilken de hafva förtroende, och som vill sådant uppdrag emottaga. LII. B. 33o. LIV. A. 237.
Del vöre då rättvist och ledande tilländamålet, att,om skjutslegan förhöjdes, — jag förutsätter naturligtvis att den dock icke blefve tillräcklig för att ensam bilda entreprenader — denna förhöjda lega endast gällde för den entreprenör, som öfvertagit sk jutsningen; hvaremot och då han, som icke erhållit bidrag af bela skjutslaget och således ej behöfde hålla alla de erforderliga hästarne, uppbådade dem, som icke velat till entreprenaden bidraga, att i deras tur utgöra skjuts, desse icke må äga att fordra högre lega än den nuvar. Jag fäster en särdeles vigt vid att man ej må höja legan för dem, hvilka icke anse sk jutsningen såsom ett onus, utan äro dermed belåtne; ty skulle man för dem höja skjutslegan, skulle man förstöra all möjlighet att inrätta entreprenader, och det blefve i alla fall nödvändigt att förbjuda all concurence, hvarunder entreprenaderne icke kunde bestå. Jag ber, att Ekon.Utsk. äfven mätte taga kännedom om hvad sista riksdagens Ekon.Utsk. i detta ämne opinerat, Utsk. skall då finna nödvändigheten, att i denna angelägna sak, der så många allmänna och enskildta intressen beröras, lill R. St. framställa den åsigt, som då gjorde, sig gällande, att R. St. böra från Regeringen begära initiativet i denna, likasom i alla andra betydande ekon. angelägenheter; och för min del anser jag alldeles omöjligt, att Rikets fyra Stånd derom skola kunna ändamålsenligt besluta. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag hade i dag icke ämnat upptaga tiden med att förlänga denna discussion; men då jag nästan kunde förutse, att vid denna fråga det skulle åberopas, alt skjutsen vore fästad vid jorden och nära nog fastvuxen vid den, såsom gräset vid marken, som af densamma belastas likasom af de öfriga tyngder den bär, har jag gjort mig beredd att ingå i en liten historik af våra skjutsförhållanden. Gr. Anckarsvärd uppläste derefter följande: Våldsgästningar och friskjutsningar tryckte menigheten under långa tidehvarf, utan några stadgade ordningar.
Ätskilliga af våra läsarinnor erinra sig kanske ännu, huru glänsande det intressanta verkets hufvndparti återgafs af den numera aflidne operasångaren Labatt. Är 1891 hade Hallen färdig och uppförde härstädes en symfonisk svit, » Ur Valdemarsagan », med poetiska motton af skriftställaren, hr Algot Sandberg. Denna komposition rönte stor framgång och kom påföljande år till uppförande i Wien vid den musikfest, som ägde rum under den då pågående utställningen där nere. Är 1896 följde operan » Hexfällan » samt, vid Vasaminnets firande samma år, den charmanta orkestersviten » Gustaf Vasas saga », till Daniel Fallströms präktiga text. Denna musik torde hvad stil, melodifägring och praktfull instrumentation beträffar, vara något af det yppersta, hvarmed Hallen hittills riktat vår inhemska tonkonst: det är Vasatidens storvulna dådkraft och glödande fosterlandskärlek, som ljuda ur de mäktiga rytmerna. Sviten enbart uppfördes ånyo, som våra läsarinnor kanske minnas, vid den härvarande musikfesten under vårt oförgätliga jubelår 1897 och väckte då, dirigerad af komponisten, ett hardt när demonstrativt bifall. Och nu, i dessa dagar, afvaktar vår musikaliska publik med spändt intresse framförandet af ett nytt verk af Hallen: operan » Valdemarsskatten », till text af diktaren, baron A. Klinckowström. Det är den historiska legendens Visby vid brusande och solglittrande Eystrasalt, då Valdemar Atterdags flotta gjorde strandhugg hos de rika hanseaterna, som åter inspirerat komponisten — den symfoniska sviten, » Ur Valdemarsagan », behandlar nämligen samma ämne och gaf kompositören det. ' första uppslaget till operan. » Man kommer kanske nu att stämpla mig som reaktionär, » förklarade tonsättaren med ett fint småleende, då vi härom dagen togo oss friheten att aflägga ett besök i hans hem vid Stora Frösunda, där hans tillsvidare slagit ned sina bopålar för att, af skilj d från det bullrande och distraherande storstadslifvet, i ro få ägna sig åt musikalisk skaparverksamhet.
För dessa förseelser har Kongl. Svea Hofrätt, der åtalen varit utförda, genom särskilda utslag den 9 April 1861, den 1 Maj och 10 April 1862 dömt i första fallet, Rådstufvurättens ledamöter, hvilka i beslutet deltagit, att böta, hvar för sig, Tio Riksdaler Riksmynt, samt, hvilkendera gälda gitte, ersätta fångens lidande med Tjugu Riksdaler nämnda mynt och för dennes underhåll i häktet, längre tid, än vederbordt, godtgöra Kongl. Maj:t och Kronan; i andra fallet, Domhafvanden, att böta Femtio Daler Silfvermynt med Tjugufem Riksdaler Riksmynt samt att dessutom endast gälda kostnaden för fångens underhåll i häktet under fyra dagar, enär denne afstått från allt anspråk på ersättning; och i tredje fallet, Domhafvanden, att böta Tjugufem Daler Silfvermynt med Tolf Riksdaler 50 öre, godtgöra fången för förlängdt lidande med Tjugu Riksdaler samt ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för fångens underhåll i häktet likaledes under fyra dagar. I dessa domslut har ändring icke blifvit sökt. Sedan Gottlands Norra Häradsrätt, genom utslag den 23 December 1858, ej mindre förklarat en qvinnsperson förvunnen om tredje resan lönskaläge och, med åberopande af 53 Kap. 1 § samt 55 Kap. 5 § Missgernings-balken, dömt henne att för berörde förbrytelse böta Sju Riksdaler 50 öre Riksmynt och till socknens kyrka utgifva En Riksdaler sagda mynt, än ock, enär, genom Kongl.
Hon var här genomgående rolig och bidrog på verksammaste sätt att hålla publikens munterhet vid makt genom hela stycket, som för öfrigt är 1897 en obetydlighet både till innehåll och musik. Denna senare innehåller dock flere rätt nätta och anslående melodier. Bland de uppträdande bör utom fru Linden särskildt nämnas fröken Thulin, hvilken som bondflickan Martha denna afton var vid särdeles lycklig röstdisposition. Hr Forsell var ej oäfven som mjölnaren Antonio, för sin häftighet Mjölnarvargen kallad; dock föreföll han något tråkig. I den tölpiga mjölnardrängens roll var hr Lemon bra på sin plats; likaså hrr Bergström och Grafströni som resp. arrendatorn och rättsbetjänten. Stycket väckte som sagdt mycken munterhet hos den ganska talrika publiken, bland hvilken märktes konungen samt prins Carl med gemål. De uppträdande framropades upprepade gånger och till slut äfven prof. Hallström. K. Dramatiska teatern uppförde i torsdags för första gången ett nytt svenskt originalarbete, » Gurli », lustspel i 3 akter af Petrus Hölmiensis. Vi återkomma i nästa nummer. Aulinska kvartettens tredje kammarmusiksoaré förliden fredag afton hade helt och hållet ägnats åt den store mästaren Beethovens minne och samlat en fulltalig, högtidsstämd publik, som med varmt bifall hyllade det pietetsfulla utförandet. Programmet inleddes med stråkkvartetten i Cmoll, som bär opustalet 17, hvilket tyder på att den skrefs under tonsättarens yngre dagar, då han ännu ej hunnit det djup, som kännetecknar hans senare, mera svårförståddaarbeten. Denna kvartett gör dock ett lifligt intryck genom sin flärdlösa enkelhet och bör lätt uppfattas af en hvar. Pianotrion i D-dur, programmets andra nummer, företer, med sitt opustal 70, en märkbar konstnärlig stegring, och denna framträder mest i det sällsamma Largot, som understundom låter nästan spöklikt. Aftonens sista nummer, A-mollkvartetten, op. 132, bar slutligen delvis prägeln af det tungsinta grubbel, hvaråt mästaren under sin senaste period hängaf sig och hvilket gör hans arbeten från denna tid ej fullt sä njutbara för den stora allmänheten.