Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsordningen har jag likväl ej funnit den rättighet vara Bonde Ståndet snedgifven, att sjelf välja sin CancellieBetjening, och denna rättighet hade visserligen icke då heller blifvit i fråga satt. I min tanka är detta en fråga, som närmast rörer Secreterare» , och bör på hans godtfinnande ankomma. Herr Påhlman, Otto Fredric: Jag instämmer med Friherre Åkerhjelm deruti, att Ridderskapet och Adeln kunde uppskjuta pröfningen af denna punkt, intill dess BondeStåndet den* samma afgjort; och är för min del öfvertygad, att Constitutions-Utskottet ej framställt detta ämne, om sådant icke varit med Grundlagen enligt. Herr Munck aj Rosensköld, Eberhard-, Jag vill blott anmärka, att i 24 §. Riksdagsordningen står väl, att Kongl. Maj:t äger att förordna Secreterare i BondeStåndet, men ej att Kongl. Maj;t mera der, ärr i de andra Stånden skal! tillsätta Notarier och CancellieBetjening. Likväl har så tillgått vid flere Riksdagar, och Ståndet har nöjt sig dermed. Ledamöterne i Constitutions-ötskottet af BondeStåndet hafva nu begärt, att Constitutions-Utskottet skulle framställa den önskan, att 24§. i Riksdagsordningen måtte varda iaktagen5 och det skulle förundra mig om llidderskapet och Adela vägrade att instämma uti samma anhållan, och Den 27 Maji, 4S3 icke lika så väl interesserade sig för ett annat Stånds lagliga rättigheter, som för sina egna. Herr af Brinkman, Gustaf•. Att Bondeg Ståndet icke äger rätt, att tillsätta Notarier, och CancellieBetjeningcn, inhämtas af den åberopade §. i Riksdagsordningen; och är det frå-j ga om förändring deruti, så bör det ske på annat sätt än nu är föreslaget. Herr Munck af Rosensköld-. Jag anhåller, att Herr af Brinckman ville uppläsa den del af §.-n, som förbjuder BondeStändet, att tillsätta CanceJlieBetjeningen. Grefve von Platen:
Då så väl 1835 års Bevillnings-Stadga, § 109, som flera föregående Bevillnings-förordningar innehålla föreskrift om Kronofogdes åliggande att tillse, det hvarje skallskyldig, enligt Taxeringsmännens beslut, behörigen debiteras, men denna föreskrift, som grundar sig på den i uppbördsförfaltningarne för Kronofogdar och Häradsskrifvare stadgade gemensamma ansvarighet i afseende på debiteringen, uti nu gällande Bevillnings-Stadga saknas; så har, af sådan anledning, Utskottet ansett sig böra föreslå, att uti 80 § må införas ett nytt moment, så lydande: ”Kronofogden åligger att tillse, det hvarje . skattskyldig, enligt Taxeringsmännens beslut, behörigen debiteras”; äfxcnsQm, ali, i öfverensstämmelse dermed, Usta momentet må erhålla den förändrade lydelse, som Utskottets förslag närmare utvisar. Enär den för bevillnings utgörande af boställen i allmänhet uti 6 § stadgade grund, icke är tillämplig, i afseende på de lill indeldta arméens lönefonder indragne boställen, hvilkas till löner anslagtie afkastning, efter skedd fördelning, tillägges löntagarnes öfrige löneinkomster och jemte dessa såsom löner beskattas, hvaremot någon serskild bevillning efter bostäilsvärdet, för boställen, af hvilka afkomsten på sådant sätt blifvit använd, följakt - Bevillnings-TJtskotlets Betänkande, N:o 1U ligen ieke påföres eller kan ega ram, men Bevillnings-Stadgan i berörde afseende icke innehåller någon bestämd föreskrift; så har ULskoltet skolat hemställa, att 84- § må erhålla den förändrade lydelse, som Utskottets förslag utvisar, samt 83 § i öfverensstämmelse dermed rättas, på sätt Utskottet jemväl föreslagit; äfvensom Utskottet, i sammanhang härmed, föreslår, att uti 6 § må tilläggas ett nytt moment, af det innehåll, som förslaget uti sistnämnde § upptager.
Åro egor skilj da genom rågång eller genom skifte, som faststäldt är eller laga kraft vunnit; och yrkas å ena sidan att stängsel i egoskillnaden skall, till ömsesidigt skydd emot skada af hemdjur, gemensamt hållas; håfve, med undantag af de fall, som i 4, 7, 8 och 9 §§ sägas, den sidan vitsord, som stänga vill. §. 3. Då stängsel-vitsord enligt föregående § begagnas, skola de, som i egoskillnaden hvarandra möta, taga del i stängseln till hälften hvardera, utom i de fall, som i 5 § omförmäles; och varén förthy de hägnads-delningar, som jemlikt äldre författningar, efter annan grund blifvit uppgjorda, ej vidare gällande. §• 4. Den, som med åker, äng eller plantering möter skog, utmark eller beteshage, håfve såsom hittills ej stängsel-vitsord. Fordras å andra sidan stängsel, tage hvardera del deri till hälften. Kongl. Maj.is Nådiga Proposition N:o 123. 21 §. 5. Utgöras egor, emellan hvilka stängas skall, af skog, utmark eller beteshage å båda sidor, och finnes ena sidan af stängseln märkligen betungas, utan motsvarande nytta; då må, der den sidan ej sjelf stängseln fordrar, dess stängsel-skyldighet, efter ty som domaren skäligt pröfvar, nedsättas under hvad i 3 § stadgadt är. §•' 6. Hägnads-skyldigheten bestämmes efter de mötande egornas beskaffenhet å den tid deltagande i stängseln äskas. Komma egorna å någondera sidan sedermera i förändradt bruk, varde hägnads-skyldigheten derefter lämpad; ej må dock, der den varit utgjord eller bestämd efter 3 §, någon nedsättning enligt 5 § kunna påyrkas. §• 7. Den, som med egor möter kronopark eller annan skog eller mark, som under kronans omedelbara vård står, håfve ej rätt att af kronan fordra deltagande i stängsel.
TABDLL. tillhörande Ofrer-Ståtliållare-Bmbetets Berättelse om Stockholms Stads tillstånd i ekonomiskt oell statistiskt afseende under åren 1§4S, i§49 och 1850. 3 ^ E:3 a « 5. t 3 CF5 33 O O O cr St. 4.546 Jord. ►* 3 OQ O O cr ttS o o cn 3 W 3 5 3 »> H c 3 3 Tunni. B -j I | <S“ f» T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r Underhållna Kreatur. st. : st. St. <yr 5’ St. j St. St. Uppskattadt värde - Hus oell Tomter. Jord. St. Bruk, Manufakturier och Fabriker. Summa. R:dr 39,287,686 s. r. R:dr s. r. R:dr s. 36 sj Rrdr 39,287,686 Efter Irsta Artikeln. Rrdr 332 Bränvins brännings afgift. Rrdr 348,077 11 Ständiga Räntor. Boskapsoch Åkerskatt. Mantals penningar. Rrdr 130 Rrdr 15,624 36 Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. Rrdr u tl r a g* Summa. Rrdr 15,754 36 Arrende medel. Rrdr j s. Kostnad för Rotering (Båtsmanshåll). Rrdr 16,001 <34 Kostnad för Stadens Styrelse. Kapellaners. i Ivyrko betjenings. Summa. Rrdr s. r. I Rrdr Rrdr Rrdr i s. 56,464 128 Fattigförsörj ning. Rrdr 233 Väghållning. Rrdr 206,655 s. j r. 31 i 3 Summa Stats-Bidrag. Rrdr 995,147 Ani».
NINA sk 1>6AA6 vlä samina ä^inA, varäe äen, st hvilken u^xlstelsen kärst sliett, viä n^ttjsnäe-rätten liibeliällen." §. 3. "Ikar, innan IsAkart sölces sk äen, som eAsnäe-rätt till ksst e^enäom kärvärkvst, kärre eZsrens borAenär, eller, i krsZa örn ksstiAllet s lsnäed, äen, sd livillien n^ttjsnäe-rätt sr sk kärre eAsren ullsten, sälit intee^ninA i eAenäornen; ää slrsll ej äkverlstelsen sk eASnäe-rätten liMg i vsZen kör inteelrninAen, utsn mä n^e eZsren, kör lsvsä lrsn kärlorsr, lislls siA till sin ksnA68,nsn. 8älres s 8snnns rsdteAsnA8clsA i 8dsäen, eller viä 8snnns 3?inZ L lsnäed, k»säe inteelininZ oell IsAkart; väre indeelininAS-sölisnäen kär äen, 80in eAsnäe-rsdten kärvärkvst, äer ej inteelininAS-sölisnäens snsprslr sr sääsnt, 8orn eAer kärmonsrätt ekder 2 11 Ls^itlet äoräs-kksllmn." §- 4- "IndeelcninA skall, kör sdd vsrs Zsllsnäe, inoin livard tionäe Lrs slut körn^ss, ^s 8ädt reäsn stsä^aät sr."
Af nuvarande ränte-perscdlar hade E. K. M:t ansett följande skatte-tillar lämpligen kunna komma i fråga att såsom sådane bibehållas, nemligen: spanmål, smör, fläsk, kol, ved; hö, dagsverken samt dessutom penningar, med tillägg, att kol-räntan, som öfverklagals vara underkastad en fortgående prisstegring, kunde till spanmål omflyttas; och att alla andra nu befintliga ränte-persedlar borde till ständig penninge-ränta förvandlas. Flertalet af de i länet valde deputerade hade, med önskan, alt en större del af persedel-räntan blifvit förvandlad till penningar, i afseende å det gjorda förslaget ansett lämpligast, att skatte-titeln spanmål fortfarande bibehölls och alt alla öfriga till bibehållande föreslagna ränte-persedlar förvandlades till spanmål, samt att således spammul och penningar blefvo de enda skatte-titlarne för länet. E. K. M:ts Befallningshafvande hade i sitt underdåniga utlåtande tillstvrkt, att nuvarande koloch ved-räntorna måtte förvandlas till spanmål, samt hö och fläsk till smör, hvarigenom hufvudpersedlarne för länet blefve spanmål, smör och dagsverken, i hvilka skeende prisförändringar, enligt E. K. M:ts Befallningshafvandes tanka, vanligen dels härrörde af olika orsaker, dels egde rum i omvändt förhållande. Med fästadt afseende på Kammar-kollegii mening om lämpligheten att bibehålla dagsverks-räntan och så väl ladugårds-produkterna som spanmålen, samt i betraktande deraf, att spanmålsprisernas föränderlighet skulle medföra större ojemnhet uti skatter, om nästan hela grundskatten skulle bestämmas uti endast spanmål, äfvensom, för att i enlighet med deputerades afsigt inskränka antalet af ränte-persedlar lill det minsta, som kunde finnas lämpligt, har E. K. M:t nu föreslagit, bland annat, alt såsom hufvudräntepersedlar inom Stockholms län måtte bestämmas: spanmål, smör, hö och dagsverken, samt kol och ved förvandlas till spanmåls-ränta af hälften råg och hälften korn, och ränte-persedeln fläsk lill smör-ränta.
SJtajit för Defi Strmee anbefattb. Detta manffapd beftämmelfe är, lima b angår ben bel beraf, forn ur ben jlåenbe Ijären uttaged, att, till lifa antal meb truppernad Sätare, biträba bedja mib fjnfed od) fårabed mårb imber atta förf)åttaiis ben, äfmenfom att i nöbfatt på egen l)anb bifpringa fjufa mib liföfar* Sif). till 91. ©t. spröt. 1856-1857 l:fla ©ami. 2:a Stfb. «r 18 ©erättetfe ont E>tt»ab t Olif et ocf> b e fö liga tiUfädigljeter. 2)å en föregåenbe unbermiöning od) öfning för betta ättbamål erforbraö, t)ar Äongl. SDlaj:t befaflt infatlanbet, efter lämplig förbening mellan be militära fjttfffufen, af tmänne man ur fjroarje SBa Sätare tiHerfäntö genom Diifetö febnaft förfamtabe ©tänberä f^ätmin3»tts^iffl® * ånmet föreftagit, l)afma blifmit beöfe Sätare af Äongl. 9Jiaj:t tillagba, ocp l)at Äongl. 20laj:t i fammantfang t)ärmeb bejlämt ben ertra aflöning, forn l)äöanefter i frebétib bör tills tomma belö SKilitärsSäfare på ©tat imber be fotnmenberingar utom flas tioiten eller tjenftgöringöbi(iriftet, forn mara utöfmer en uiåitab, belö Dies fero
Den tillökning af Borgare, bland Stadens Taxeringsman, sou; af Wällofiige BorgareStändet blifwit begärd, finner Utskottet es stäl att yclt bestrida för de någorlunda folkrika Stäter, och förestår derföre den förändring, alt antalet Borgare ibland Taxeringsman i hwarje af r:sta Ciastens Städer blir 42 i stället för 9, och i 2:dra Clafens Städer 9 i stället för 6. - §. 5. i:o. Den ersättning, som för Ledamöter k Pröfning». Coinmittäen blifwit yrkad, tillstyrker Utffoktet, ina endast sträcka sig till skjutslega för 2',ne Hästar fram och ater, och hwilken betalning af Landshöfdingen utaf Bewillningsmedlen anordnas. 2:0. Att Stockholms Stad får sin särskildta Prösnings - Committse, sa till Personalen organiserad, som uti Borgare - Stander blifwit förestagit, an er Utstottet wara med ordningen öfwerensstämmande. §. 6. De Beswär öfwer Läne-Committöens algard i TaxeringSmal, som bade Höglost. Ridderstapet och Adeln och Wällost. Borgare-Standet, ansett di, recke hoS KonglMaj:t i underdånighet böra anmälas, tillstyrker Utskottet böra genom LandshöfdingeEmbetet tillställas Kammar,Collegium, som deröfwer sts Den 8 Augusti. 2451 sig utlåter, och öfwerlamnar Acten til! Konungens Nådiga afgörande, . 6 Alt, t §. Härwitz hafwa zme Ständ hwae för sig yrkadi dels att böterne more allt för högt uppsatte, dels att personlig inställelse wore öfwerflödig, da Ombud kunde begagnas, dels ändteligen, att utmätt
Genom alla Historiska facta framvisas, hvilken betydlig materieloch personalkraft finnes sluten och sammanhållen så till anfall som försvar inom hvarje slags Krigsfar» tyg, allt i proportion efter dess storlek, och bland mängden är sorn exempel Engelske Coj modor Sidney Smits Escader bestående af i Linieskepp och några mindre fartyg som undsatte St. Jean d’Acre och tillintetgjorde Franska Arméens attaque derå, genom deras Canoners och Besättningars transporterande i land: ett fullkomlig bevis. Då man sedt England under dessa sednare 30 åren med en Flotta af 180 Linieskepp af 500 större och mindre Fregatter , Briggar och armerade Fartyg, bemannad med högst 145,000 matroser och sjösoldater, bloquera hela verlden, inkräkta fasta punkter öfver hela jordklotet hvarigenom det är blifvit mästare på håfven, öka sine undersåtares antal från 30 till 80 millioner, så har man åter i tidernas häfder ännu ej sedt någon Continental-makt förmå kufva eller styra flera Folkslag än mindre få herra-5 välde i cn verldsdel. Detta vittnar om det Den 5 I\Iarlii. stora inflytande sjövapnet: baft på Folkslagens öden. Gamla verldens öde afgjerdes vid Actium & Salamis. Den nya verldens vid La Honge 1692, vid Trafalgar 1805. Härutaf vill jag draga bevis, hvad Scandinavien med ett antal af 20 Linieskepp i öppna sjön och ett tillräckligt antal små fartyg i skärgården, bemannade med 20 å 25,000 man sjöbesättnin• gar kan till sitt försvar åstadkomma; och jag tilltror mig yttra, att detta försvar sker heldre med denna Flotta än med 100,000 man'
Dessutom förmodar jag, att kärleken skall veta att häfva dessa dumma ojemnheter. Tror inte ni också detsamma, mäster Wolf?" "Er emellan kanhända", svarade den gamle pistolsmeden och aftorkade med afviga handen den svettiga pannan, "men det finnes andra, som också vilja ha sitt ord med i det laget, ska' jag säga." "Jag känner bara en, och det är Annchens fader, gamle Heinrich Mayer." "Men jag känner två till, jag", inföll mäster Wolf och betraktade Joseph von Bierich icke utan en djup farhåga. "Hvilka skulle det vara?" sporde löjtnanten och ryckte obehagligt till. "Mathias Gründler och hans son Franz." "Hvad ha de för anspråk?" utbrast löjtnant von Bierich häftigt och såg på mäster Wolf med genomborrande blickar. "Ar det gubben eller sonen, som ska' äkta Annchen?" "Sonen förstås", svarade mäster Wolf och kunde ej underlåta att le åt Joseph von Bierichs ifver. "Men, Annchen älskar mig!" "Det lär inte Heinrich Mayer bry sig det ringaste om", inföll gamle Wolf allvarligt. "Han och Mathias Gründler ha för länge sedan, ja så fort Annchen var född, kommit öfverens om, att Franz och Annchen ska' bli ett äkta par, och det lär nu inte kunna ändras", slutade mäster Wolf med en ton, som lät mer än vanligt sorgsen. "Hvad de båda gubbarne en gång sagt, det stå de vid, så mycket vet jag." Löjtnant von Bierich hade under mäster Wolfs tal gått ifrigt fram och tillbaka i verkstaden. En ganska lång stund var det tyst der inne. Endast ljudet af löjtnantens steg och mäster Wolfs taktmessiga hammarslag kunde förnimmas. Under den ifriga gången blef Joseph von Bierich allt mera lugn. Slutligen stannade han framför mäster Wolf och sporde: "Är detta allt ni har emot mig?" "Nej", svarade den gamle pistolsmeden med så lågmäld stämma, att det fordrades löjtnantens fina hörsel för att kunna höra den. Joseph von Bierich tog ett par steg tillbaka, under det han med sväfvande röst gjorde denna fråga: "Hvad annat kan det då vara?
Som Banco-Fullmägtiges förstnämnda beslut af den 5 October 1837, hvaraf de tvänne öfriga besluten endast varit en följd, emot klaganden vunnit laga kraft; hafva Revisorerne funnit afseende icke kunna hafvas å den klagan sålunda blifvit förd öfver Banco-Fullmägtiges beslut af den 3 Maj och 27 September i838, hvarjemte Revisorerne, beträffande Cronlands anhållan, att varda på Bankens Pensions-Stat förflyttad, funnit sådant vara ett ärende af den beskaffenhet, att Revisorerne, likmätigt 5 § uti Rikets Ständers för Revisorerne utfärdade Instruction, icke kunnat dermed sig befalla. Vid genomgående af Banco-Fullmägtiges Prolocoiler har det fästat Revisorernes uppmärksamhet, att sedan, redan år i83a, en af Verkets Tjenstemän, dåvarande Bokhållaren i Låne-Banken, Revisoren Pehr Anders Åhman, till sine Borgenärers förnöjande sin egendom afträdt, samt, af sådan anledning, jemnlikt stadgandet i 3 Art. 4 Afd. 29 §. uti då gällande Bunco-Reglemente af den 18 Mars i83o, förklarats böra från tjenstgöring i Banken tills vidare afhållas, och bemälde Åhman, som, genom Kongl. Majits och Rikets Svea Hof-Rälts
— Sekreterare, om ändring i 52:drn §:n Uegerings-Formen samt 24: le §:n Riksdass-Ordningen, angående tillförordnande af—: B. 1. 132, 133, 333, 394, A. 394. — Riksdags-Fullmiigtige, om ändring i 17:de §:n. 2:dra momentet, Riksdags-Ordningen. angående bestämmande af arfvode för dem: B I. 180, 194, 395. 417. A. 418. — Afskeds-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens slut: VII. 396. Borgare-Ståndets Protokolls-Utdrag: se Protokolls-Utdrag. — Afskeds-Deputation till Med-Stånden vid Riksdagens slut: VII. 397. Borgenärers rätt och företräde för hvarannan lill gäldenärs egendom, i anledning af motion om förklarings meddelande öfver Kongl. Förordningen den 8 Oktober 1861, angående ändring i vissa delar af 17:de kapitlet Ilandels-Balken och andra författningar rörande —: B. Vll. 360, 3C6, 385, A. 385. 36 — B — Borgerskapets om den ändring i 31 ista §:n Regerings-Formen, att äfven andra af städernas innevånare, än Borgersknpet, må esra att deltaga i val till Borgmästare: B. I. 132, 133, 333, 358, A. 358... Borgholm på Oland, i anledning af väckt motion om eftergift af 1857 och 1858 årens återstående arrende för Kungs-ladugården derstädes: B. III. 556, 628, A. 628. Borgmästare, om den ändring i 3!:sta §:n Regerings-Formen, att äfven andra af städernas innevånare, än Borgerskapet, må ega att deltaga i val till —: B. 1. 132, 133, 333, 358, A. 358.
Carolina hemtade sig först, och medan bruksbokhållaren och ett par andra personer upplyftade och lade unga herrn på gräsplanen, gaf hon hastigt befallning om en tältsäng, på hvilken den afdånade skulle uppbäras, gick sjelf emot gamla brukspatronen, för att bereda honom på hvad som inträffat, och uppmanade honom att genast låta ett ilbud afgå efter läkare. Under tiden använde hon, ehuru fruktlöst, både vatten, ättika och eau-de-cologne, med ett ord, allt hvad i en sådan förskräckelse på landet kan tillgripas. Först sedan den unge brukspatronen erhållit all den omvårdnad omständigheterna medgåfvo, erinrade sig Carolina, att han haft en reskamrat; ingen hade i förvirringen kommit ihåg den stackars ryttmästaren. Hon och bruksbokhållaren, jemte ett par gapande pigor, vände derföre hastigt om, och sedan de fortsatt sin upptäcktsresa en stund alldeles fruktlöst i flerfaldiga riktningar, förde dem slutligen ljudet af tysta, afbrutna eder åt andra sidan af det djupa diket, der vagnen stjelpt. ”Detta är åtminstone goda tecken,” sade bokhållaren och sprang ned på kanten af detsamma. Här, i detta sumpiga hål, i en högst obehaglig ställning, befann sig vår gamle bekante, baron v. K–. ”För tusan! aj, aj – f-n – oh – oh – ack! – tänker då ingen på mig? – Han bemödade sig förgäfves att få något fotfäste; ena armen var bruten ur led, och ena foten vrickad. Så ofta han i leran med den friska armen försökte stödja sig, gjorde smärtan i foten, att han gled tillbaka i samma ställning. Hans tålamod var nära uttömt; och der låg nu Martis son, den slagne hjelten, ur stånd att komma på egna fötter, der låg han, ett föremål för både medömkan och löje, då den redlige bokhållaren, ej utan en viss dragning på munnen, blef varse hans svåra belägenhet och fåfänga sträfvanden, en kanske träffande bild af mångens ständiga längtan att komma uppåt. Brink bad Carolina att gå förut, emedan han kunde hjelpa sig ensam med pigorna.
När är det fröken Ellen gifter sig? » — Och fröken Berta ser sig tvungen att upplysa majoren och på samma gång hela det öfriga bordsällskapet om att: » Förlofningen är uppslagen. » » Äh, jag ber tusen gånger — hade inte en aning därom — åh — hm —. » En angenäm situation, eller hvad tycken I, mina damer. — * * * » Inte en aning därom » — nej naturligtvis, det var ju ej så underligt. Sådant där berättas blott man och man, eller rättare kvinna och kvinna emellan, nästan som en liten pikant skandal, men om en god vän bor i Arboga och en annan i Falsterbo, så är det inte så alldeles säkert, att man får rätt på saken i behaglig tid, utan man går och » förplumpar » sig. Det är ju solklart, att en uppslagen förlofning är ett obehagligt ämne för såväl kontrahenterna som deras närmaste anhöriga, och vanlig grannlagenhet hindrar en därför att i deras närvaro välja det till samtalsämne. Det låter man nog bli — då man känner till förhållandet. Nå, men hvarför skulle man då icke kunna bringa saken till allmänhetens kännedom? — När två älskande hjärtan funnit hvarandra, eller en rik fröken — som gärna vill bli baronessa — funnit en baron — som gärna vill bli rik — och mamma och pappa sen gett sin välsignelse d å går genom nära nog hela prässen: » Förlofning är tillkännagifven mellan underlöjtnanten vid Lapplands dragoner, friherre Balthasar Svärdsköld, och fröken Constantia Pettersson. » » Lysning afkunnades » e t c, » Bröllop firarades » e t c, födelseannonser och skilsmässeprocesser — allt står i tidningarna. Men om en förlofning blifvit uppslagen — det kan man, gudbevars, omöjligt tillkännagifva. Och hvarför? Kanske f. d. fästmön tycker det skulle se ut, som om hon ville annonsera, att hon nu åter » är till äktenskap ledig »? Jag undrar just, om någon människa skulle tänka därpå, om det händt några gånger, om det bara blefve modernt. Så skulle det kanske till slut ej vara alls märkvärdigt att få se i Dagens Nyheter, Stockholms Dagblad eller Idun t. ex. som så: Att vår förlofning är uppslagen tillkännagifves härmed. Constantia Pettersson.
Då Nej således vunnit, är Inoch Utförsel-Tullen å gamla casserade Canoner och Bomber samt Jern skrot utsatt till 8 R:dr per SI®. 2Ö:o Den som bifaller BevillningsUtskottets förslag, att Ineller Utförsel-Tullen å Osmunds Jern skall bestämmas till 5 R:dr per Sk®, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer Inoch Utförsel-Tullen å närande Jern att utsättas till 8 R:dr per Sk®. Voteringen utföll med 53 Ja och 66 Nej. Nej har alltså vunnit, till följd hvaraf inoch UtförselTullen å Osmunds Jern är utsatt till 8 R:dr per Sk®. 26:0 Den sora bifaller BevillningsUtskottets förslag, att InförselTullen å Ankare, Ankarflyn och Draggar, Armbultar, Rodderjern och Smedjestäd, större eller mindre, skall bestämmas till 12 R:dr 24 sk. per Sk®, röstar Ja. Den det ej vill, röstar IN ej. Vinner Nej; kommer InförselTulIen å nämnde Artiklar att utsättas till 5 R:dr per SkS. Denna Votering utföll med 7g Ja oell 4° Och som Ja vunnit, är InförselTulIen å Ankare, Ankarflyn och Draggar, Armbultar, Rodderjern och SmedjeStäd, större eller mindre, bestämd till 12 R:dr 24 sk. per Skäf. 27‘de Voterings-proposition har, i följd af RiksStåndens bifall till BevilluingsUtskottets jemnkningsförslag, förfallit. 28:0 Den sorn vill, ätt, enligt BevillningsUtskottets förslag, för Kopparstick, Estamper och Lithögraphiska Arbeten, oinbundna, skall bestämmas en Tull, vid införsel, till 5 R:dr, samt vid utförsel till i R:dr Utaf 100 R:dr värde, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; komma ofvannämnda Artiklar att befrias från både inoch utförsel-Tu11.