Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke engång möjligt att genast inrätta detta kommunikationsmedel emellan de punkter, hvilka i polititiskt hänseende äro de vigtigaste, ty dertill erforderlige medel finnas ej att tillgå. Om R. St:r besluta att till K. M. ingå med någon underd. önskan i denna väg, så torde det i första rummet vara nödigt, att medel på samma gång anvisades för att kunna få en sådan önskan upfylld. I annat fall torde K. M. icke kunna fästa 190 Den 25 Januari. något afseende å Ständarnas framställning, ehuru Han, lika väl som Ständerna, insåge nyttan och angelägenheten af företaget. Hvad nu serskildt denna motion beträffar, så torde det tillåtas mig lemna den uplvsning, att uti den plan för elektriska telegrafers anläggande inom riket, som General Akrell på nådig befallning, utarbetat, ingår äfven telegrafliniens utsträckning till Gefle. Att låta linien uphöra vid Upsala, har aldrig varit meningen, och nyttan af endast denna linie är, såsom redan blifvit anmärkt, så ringa och inskränkt, att det ej rimligen borde kunna falla någon i sinnet, att företaget skulle stanna dervid. Denna linie är uprättad på försök, för att utröna kostnaden af dylika anläggningar, det ändamålsenligaste sättet all dem tillvägabringa samt huruvida allmänheten komme att deraf sig begagna i den utsträckning, att man kunde antaga, det inrättningen skulle bära sig. En annan omständighet, sorn man ville hafva utrönt, var den, om telegraftråden skulle vara fri för åverkan. Jag vill erinra eder, Mine Hrr, att man vid sednaste Riksdag, såsom ett hufvudsakligt inkast mot elektriska telegrafers anläggande anförde, alt inrättningen ej skulle kunna ega bestånd, derföre att den hlefve ett ständigt föremål för åverkan, hvartill man här i landet mer än annorstädes skulle vara benägen. Under den lid telegrafen lill Upsala nu varit i gång, har man emedlertid, och det med mycken tillfredsställelse, förnummit, att anläggningen ej varit utsatt för någon annan åverkan, än den sparfvarne möjligen göra, då de sätta sig pä tråden; denna farhåga torde således vara undanröjd.
December inhämtas, att å Carlskrona Arbets-hus ej kunnat inrym* mas Den i April. föäs mer än 200 så kallade Police-Arrestanter, och att omkring 400 sådana förvaras å Fästningarne. När dessa en gång antingen, genom rymning eller elter erhållit lagligt Näringsfång, återvinna sin frihet, huru kan rran val värta att de vidare skola blifva nyttige medlemmat j Samhället? 1 sällskap med de mäst fintlig» hofvar hafva de insupit deias grundsattser , gjort sig ett Studium af deras handtverk, och det första bruk de göra af friheten är art utöfva de lärdomar, de erhållit för att sorn brottslingar åier förverka den. Sådant är förhållandet ml och sådant mäste det alltid blifva, så länge man af brist på medel eller andra orsaker, saknar Arbets-Inrättningar, grundade på en Plan, som rättad efter den vilsefördés olika grad af vanart mera syftar på dess förbättring än på dess bestraffning. Då således, efter min öfvertygelse, andr» orsaker än lagom mildhet vållar stöldens tilltagande, återstår att tillse om ändamålet, att minska dessa brott, kati vinnas genom Lagens skärpande. Detta motsäges af all erfarenhet, och vid ingen Lagstiftning är dess röst meta gällande än vid den Criminella. Straiifiagarne äro visserligen ett af de säkraste kännetecken, som utvisa en Nations lynne, dess grofhet eller odling. Vanligen förändra de sig med sedet och" tänkesätt från Barbariska till mildare —* Sådan är alla tiders erfarenhet. 1 öfverensstämmelse häimed hafva ock Riksens Ständer uti en underdånig Skrifvelse till' Kongl. Maj;t Ridd. och Ad, Fröt. V B. 1 A/d. <j, 6. 3+ Den t April. af den n Julii 1815", yttrat den önskan, att Förslag måtte göras till sådana bestraffningar, som instämma med närvarande tids hyfsning, och som, skiljd från förra tiders Barbari, äro 3fpassade efter en bättre bildning till upplysning och till känsla hos hvarje Individu af dess eget värde.
S. D. Afslog Ridderskapet och Adelil Lag-Utskotlets den 20 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 64, i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet N:o 14, öfver väckt motion om rättighet för parter att deras till Domstol ingifna handlingar återbekomma. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottet den 20 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 63, i anledning af anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 25, i fråga om upphörande af spö- och risstraff för vissa brott m. m., biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets uti Betänkandet N:o 25 framställde förslag med den enda förändring, att utur 4:de punkten skulle utgå orden eller tolf dagars fängelse vid vatten och bröd. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet ett af Herr von Röök, Gustafj denne tlag afgifvet yttrande rörande förändrade föreskrifter, rörande de ställen, der spö- och ris-straff skola verkställas, tillika med ett i anledning deraf denna dag afgifvet yttrande. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Sedan Kongl. Majit i Nåder beviljat vice Talmannen, Biskopen m. m. Doctor Hedre'n 3:ne veckors permission, från denne dag räknad, har Contracts-Prosten P. P. Svedelius blifvit utsedd att, i hans ställe under frånvaron, såsom ledamot af Stats-Utskottet inträda. S. D. Som med Kongl. Maj:ts Nådigste tillstånd Biskopen m. m. Doctor Tegneér och Biskopen m. m. Doctor af Kullberg från Riksdagen afrest på en månads tid, hafva till ledamöter af Banco-Utskottet under deras frånvaro utsedde blifvit, i den förres ställe, Professoren m. m.
Ex Protocollo Carl von Schantz. STOCKHOLM, tryckt hos l. j. hjerta, 1847. JW 3. Ank. till Exp.-Utsk. d. 4 Dec. 1847, kl. 1 e. m. KONGL. MALTS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, med öfverlemnande af Rote rings-Verken för den tillökade ordinarie Bätsmans-rote ringen; Gifven Stockholms Slott den 8 Oktober 1847. Sedan Kongl. Majit redan till Rikels Sr 1840 sammanträdda Ständers fastställelse för deras del i nåder öfverlemnat, af Kongl. Majit i nåder gillade Båtsmans-roterings-verk för åtskillige Län, men Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den i5 Juni påföljande året tillkännagifvit, det Rikets Ständer ansett sig böra uppskjuta med pröfning och utlåtande öfver den nya roteringen, intilldess densamma öfver hela riket hunnit att försiggå; samt Kongl. Majit sedermera, uti nådig skrifvelse den 24 September 1844» underrättat Rikets då församlade Ständer, att ifrågavarande rotering icke innan utgången af den dåvarande Riksdagen hann bringas till slut; har Kongl. Majit, sedan sådant numera egt rum, samt alla båtsmanshållet rörande Roterings-verk inkommit och blifvit granskade samt af Kongl. Majit för Dess del, i nåder godkända, härmed velat till Rikets Ständers fastställelse jemväl för deras del samma roteringsverk i Nåder öfverlemna, med tillkännagivande, alt de tillökade ordinarie rotarne, enligt längderna, uppgå till följande antal, nemligen: Bih. till R. St. Proposition Nio 2. Indelning Rotering hela rotar ] styckade rotar liela rotar styckade rotar Stockholms Län, enligt af Kongl. Mai:t den 26 Oktober i838 fastställd längd __ 10 3 Gottlands dito dito den 10 Augusti 1889 6 197 350 Upsala dito dito den 24 Januari 1 84» • • • 4'J Läns rotering, iakttagas hvad rörande densamma, i anledning af Kongl.
Men h v a d är detta? Elise döljer ansiktet i händerna o c h hennes beklämning ger sig luft i våldsam gråt. H o n har därute sett en syn, s o m k o m m i t hennes hjärta att nästan brista. På den breda stentrappan till huset midt emot sitter en kvinna, höljd i lumpor o c h m e d af sorger o c h umbäranden härjade drag. H o n huttrar af köld, ty h o n har svept sin slitna schal kring ett litet barn, s o m hvilar i hennes sköte. V i d hennes sida sofver en större gosse — halfliggande på den kalla stentrappan — barndomens lugna, omedvetna sömn. De arma varelserna sakna tak öfver hufvudet för natten, under det hon, Elise, o c h många andra ha fullt upp, ja, mer än n o g för att lefva ett bekvämt o c h sorgfritt lif. Den tanken fyller Elise m e d smärta och förbittring. Ett ögonblick tycker h o n sig hata o c h förakta alla rika människor, ja, hela samhället o c h kanske mest sig själf. Men snart k o m m a åter förståndets invändningar; kalla o c h lugna k o m m a de liksom den världserfarnes kloka råd till det af hänförelsens heliga eld glödande ynglingahjärtat: » Oförnuftiga barn, vet du ej, att fattigdomens olycka oftast är själfförvållad o c h att det är att lägga hyende under lasten att hjälpa i själfförvållad n ö d? V e t du ej också, att det finnes fattighus o c h andra barmhärtighetsinrättningar i m ä n g d? Har ej G u d själf bestämt, att fattiga o c h rika måste iinnas bland hvarandra? Skulle H a n ej unna dig att njuta en smula af lifvet? För öfrigt, o m du skulle försaka något af denna världens goda för de fattiga; så vore det ju ändå blott en d r o p p e i hafvet. » — Så talar förståndet m e d tusende stämmor, den ena högljuddare än den andra, o c h den vaknande viljekraften slumrar åter in, o c h känslan lägger sig sakta kvidande till ro.
Utskottets hemställan bifölls, i följd hvaraf Ståndet antog till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag förslaget, enligt Memorialet N:o 14, oförändradt. N:o 25, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 15 framställda förslag till ändring uti 72 § Regeringsformen, angående inlösen af Rikets Ständers Banks sedlar. Med vidhlifvande af fattadt beslut, förkastade Ståndet den af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 15 framställda förändring. N'0 26, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande de af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 16 framställda grundlags-ändrings-lorslag, angående uppskof i Riksdag. Memorialet N:o 26 afslogs och Ståndet vidblef förut fattadt beslut. N:o 2 7, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 17 framställda grundlags-ändrings-lörslaig, angående tiden för dels öfverlemnande af Kongl. Maj-.ts proposition om stats-verkets tillstånd och behof, dels Utskolts-val. 486 Prot.-Utdrag den i5 Augusti i857. N:o 28, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 18 framställda förslag till ändring i 76 § Riksdags ordningen, angående den af Stats-rådet för dess åtgärder vunna decharge. N:o 29, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 19 föreslagna tillägg i 59 § Regerings-formen och 27 § 1 mom. Riksdags-ordningen, angående propositionen om stats-verkets tillstånd och behof; och N:o 30, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande Konstitutions utskottets i Memorialet N:o 20 framställda grundlags-ändrings-förslag, angående utländsk undersåtes rätt att i riket förvärfva oell besitta fastighet.
Directionernehvilka borde stå under BancoFullmägtiges uppsigt och tillsyn, samt utgöras af ett Banquens Ombud* jemte så många personer som Herrar Fullmägtige för ärendernes ordenteliga gång samt LåneContoirens behöriga säkerhet, kunde finna-nödigt»' dock icke flera än högst Fyra Ledamöter utom, Banquens Ombudsamt PresteSiändef förordnadt, att ”Fed arnö ter ne i Directioneme skulile tillsättas af BåncoFuSjmägtige på samma sätt och i den ordning BancoDiscontens Directeur utses eller med en Ledamot af hvarje Riksstånd", utom BancoOmbudef.' Ehuru således Två Stånd stannat mot två, antingen Directeurerne skola utses och väljas af Rikets Ständer sjelfve, eller af deras Fullmägtige i Banquen, anser likväl Utskott* tet enär Högvördig^ FrösteStåndet godkänt principen, att JDirectibnen vid hvart och ett Contoir bör bestå utaf Fyra Ledamöter, en af hvarje RiksStånd, utom Banquens Ombud, det vara ge* norn Tre Stånds beslut afgjordt att ett sådant förhållande skall vid utnämnandet af Direfteu - rerne iakttagas. Och då Högvordige PresteSt! dets yttrande mest haftnar sig. till Borgare» och BondeStåndets mening, anser Utskottet sig bör.?, hemställa till Högvordige PresfeStåndefs bepn > vande, >om icke Högvordige Ståndet kunde förena sig uti det Beslut sistnämnde T vänne Slån? fattat , hvarigenom deras utlåtande kotnme att med 3,’re Stånds Beslututgöra Riket»- Ständers £b 3lo Banco-Utskottets Betånkanden. ordnande* Men skulle åter Högvördige Ståndet icke vilja ingå j en sådan förändring, utan alla Stånden förblifva vid sine yttranden; så finner Utskottet icke något annat lämpligt sätt att afgöra skiljaktigheterne, än genom omröstning, hvil. ken, med afseende derå att Höglofl.
Sedan de med extra Stats-regleringen sammanhang egande frågor numera blifvit afgjorda, så är Stats-Utskottet i tillfälle att härmedelst till Rikets Ständers granskning aflemna förslag till de Reglementariska föreskrifter, som, för verkställigheten af de, vid denna Stats-reglering, utaf Rikets Ständer beviljade utbetalningar, böra Fullmägtige i Riksgälds-Contoirel meddelas; och Utskottet går nu att i korthet anmäla innehållet af de föreslagna föreskrifterne samt de beslut, hvarpå desamma sig grunda. 1 §. innehåller stadgandet, att de extra Stats-regleringen tillhörande utgifter skola från Riksgälds-Conloiret utgå. 2 §. grundar sig på Stats-, Lag-och Ekonomi-Utskottens Utlåtanden, N:ris 89 och 162, med uteslutande af Utskottens, efter omröstning i Förstärkt Statsutskott, förfallna hemställan om anslag till ett serskildt straff-fängelse. 3 §. innefattar de anslag, Rikets Ständer beviljat, i anledning af StalsUtskotlets Utlåtanden, N:ris 354 och 435 Litt. A., hvilka anslag Utskottet ansett äfven hädanefter böra utbetalas på samma sätt, som enahanda vid föregångna Riksdagar, beviljade och å Riksgälds-Contoiret anvisade utgifter. —• Enär Rikets Ständer genom bifallandet af Stats-Utskoltets förslag i Utlåtandet N:o 435 sid. 14, förklarat, att, der ej annorlunda vore föreskrifvet, borde de nu beviljade extra Stats-anslag utgå med en fjerdedel årligen under åren 1841—1844, har Utskottet i denna, likasom i de följande §. §., i stället för det i anslags-besluten förekommande uttrycket ”fyra år,” infört de bestämda åren 1841—1844, hvilket, utan att i någon mon inverka på tiden för anslagens begagnande, helst ”hvad som ett år reserveras, kan under ett annat år disponeras,” synes komma att leda till större enhet och reda vid de stadgade föreskrifternes tillämpning af Riksgälds-Contoirets styrelse.
Vällofi ige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag-Utskottet återremitterat ifrågavarande Betänkande, hvilket Högloflige Ridderskapet och Adeln samt HögvÖrdige Preste-Ståndet bifallit. De anmärkningar, som hos Välloflig» Borgare-Ståndet blifvit framställde och föranledt Betänkandets återförvisning, sammanstämma i det yrkande , att, då Lag-Utskottet betraktat frågan endast från den juridiska synpunkten , i hvilket afseende någon erinran mot giltigheten af de skäl, på hvilka Utskottets afstyrkande Utlåtande sig stödjer, ej förekomme, men Olof Olssons motion tillika bordt i oeconomisk hänsigt skärskådas , Lag-Utskottet måtte, i förening med Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskottet , å nyo taga ämnet i öfvervägande. W LagTJ t slottets Betänkande N:o 140, Hos Hedervärda Bonde-Ståndet åter är äf flera bland dess Ledamöter yrkadt , dels att, då Kungsadra ursprungligen är en det allmännas egendom , den alla äro berättigade att begagna , en sådan rättighet bör åter» ställas, och alla deri gjorda inskränkningar undanröjas, dels att en allmän oell noggrann undersökning måtte anställas , till utrönande af anledningen och grunden, hvarföre denna rättighet på vissa orter allmänheten förnekas, dels ock att Lag-Utskottet måtte i en enda Författning sammandraga och efter ti-j dens kraf lämpa de serskilda , spridda stad-j ganden , sora bestämma alla förhållanden er mellan egarne af flottbara strömmar, och dem,' som vilja trädvaror derå transportera.
Icke längesedan hörde vi talas om ett aftal om ett jernvägslån, men hvarest finnes detta lån? Kan icke utgången blifva densamma med nu föreslagna länet? Om Banken på så lösa grunder skall utgifva sedlar till ett belopp af 12,000.000 Rdr, så, om lånet icke utgår, blir följden, att realisationen går om intet; Bankens sedlar förlora sitt värde och landets kredit förstöres. Ett så oerhördt lättsinne i behandlingen af Rikets vigtigaste angelägenheter kan jag ingalunda gilla. Ett lån i silfver till förstärkande af Bankens kredit anser jag nödvändigt, men lika nödigt är ock att inga sedlar utgifvas förr än detta lån till sista specien kommit under Bankens vård. Ulsk. föreslår äfven, att K. M. skall blifva endast en slags mäklare för Fullmägtige och icke äga någon kontroll deröfver, att detta lån användes till Rikets sannskyldiga nytta, och ändock fordrar Utsk., att Statsverket i sista hand skall betala alla möjliga förluster. Sannerligen fordras det icke försynens synnerliga beskydd, om vi icke skola gå under genom sådana operationer i financiel väg. Jag anhåller om återremiss af hela Betänk. Frih. Paykull, Johan Gustaf; Af den som icke är bevandrad i finans-lärans irrgångar, kan det visserligen synas något !)GS Den 23 December. vågadt, att uttala sig i förevide ämne; men då man har en fast öfvertygelse, att Utsk:s förslag icke är tjenligt, torde det få anses som en pligt att med några ord gifva denna öfvertygelse tillkänna. Det var en tid då Sverige i allmänhet hyste mycken obenägenhet för statslån, och då man, oaktadt månget försök gjordes, icke ville ingå på en sådan bana. Förhållandena voro likväl då annotlunda än nu. Sverige ansågs då vara ett fattigt land, men kunde dock undvara lån, hvaremot nu, då det anses vara ett rikt land, man vill göra det ena stora lånet efter det andra. Vid betraktande häraf skulle man snarare komma till en motsatt slutsats ang:de Sveriges financiella ställning; ty det är icke den rike som behöfver låna, utan den fattige.
N:o 291, i anledning af väckt motion, angående vidsträcktare rätt till skatteköp af kronohemman på Öland. Bifölls. Från Yällofl. Borgare-ståndet. S. D. Borgare-ståndet beslöt att genom protokolls-utdrag vördsamt och vänligen inbjuda Högv. Preste-ståndet och Hederv. Bonde-ståndet att förena sig uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns samt Borgareståndets vid behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 97, fattade beslut, angående förändringar af 24 §. i handels-ordningen samt 28 §. i fabriksocb handtverks-ordningen, åsyftande, att de, som vinna burskap å handel, skola hvardera, erlägga till handels-föreningens kassa 10 rdr, och att de, som erhålla burskap å fabrikseller bandtverk, skola, hvardera, till fabrikseller handtverks-föreningens kassa utgifva 5 rdr, allt banko. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets utlåtanden: Bih. till R. St. N:o 116, i anledning af erhållna återremisser utaf betänkandet N:o 90. Med läggande till handlingarne af betänkandet N:o 90, biföll Ståndet utlåtandet N:o 116. N:o 117, i anledning af erhållen återremiss å utskottets betänkande N:o 96. Inbjudningen antogs, och i öfrigt lades utlåtandet N:o 117 till handlingarne. N:o 118, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 97. Härvid förekommo: Handels-ordningens §. 24. Ståndet lät vid utlåtandet bero. §.25. Lades till handlingarna. Fabriksoch handtverks-ordningens §. 3 mom. 6. Ståndet lät vid utlåtandet bero. §.28. Ståndet lät vid utlåtandet bero. §. 33.
Utskottet hade föreslagit, att, med bibehållande i öfrigt af 1 momentets nuvarande lydelse, deri omförmälda böter måtte bestämmas till: första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, andra gången från 60 till och med 120 R:dr och tredje gången från 120 till och med 240 R:dr. Detta förslag har blifvit bifallet endast af Borgare-Ståndet, hvaremot Bondelandet bibehållit nuvarande bötesbelopp, utgörande första gången från och med 15 till och med 30 R:dr, andra gången från 30 till och med 60 R:dr och tredje gången från 60 till och med 120 R:dr, samt Ridderskapet och Adeln jemte Preste-Ståndet, i öfverensstämmelse med Herr Olivecronas, uti en vid Utskottets Betänkande fogad reservation, framställda förslag, bestämt bötesbeloppen till: första gången från och med 30 till och med 60 R:dr, andra gången från och med 60 till och med 200 och tredje gången från och med 200 till och med 400 R:dr samt stadgat, att den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, skaU dömas till fängelse från och med tre månader till och med ett år. Enär alltså trenne Riks-Stånds beslut sammanstämma deruti, att bötesbeloppen i förevarande moment böra höjas, lärer Bonde-Ståndets särskilda mening om oförändradt bibehållande af de i detta moment nu förekommande bötesbestämmelser böra anses hafva förfallit. Då, enligt från Borgare-Ståndet ankommet protokollsutdrag, nämnda Stånd afslagit en från Ridderskapet och Adeln aflåten inbjudning att biträda Ridderskapet och Sammans Be»illn-, Lag samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsh. Uti)tande J/s 9.
Dest Nädiga Proposition widare till Riksens Ständers öfwcrläggning i Räder behagat framställa rörande sättet att hos Eder Kongl. Majit söka Nädig tillåtelse till ägtenstaps skillnad, hafwa Riksens Ständer till desi hufwudsakliga runehäll äfwen l undcrdänighet antagit Eders Majits derom afgifna Rädiga Förstamen uti en särskild omstän, stan. Den 11 April. 323 siandighet och i ett eller annat ordalag ansett nägon än, öring kunna wara lämpelig, att wid en Förordnings ut, fardande i detta ämne iagttaga; till följe hwaraf Riksens Stander anhälla att till Eders Maj:ts Nädiga ompröf, ning i undcrdänighet fä öfwerlemna följande Anmärk, ningar. i:o Att Agtcnffaps - skillnad pä grund af Laga kraft wunnen Dom, hwarigenom någon till lif eller ärans för, lust blifwit dömd, mä ankomma pä Kongl. Maj;ts owe, delbara pröfning, sinna Riksens Ständer fullkomligen grun, dadt; men emedan de uti Eders Kongl. Masits Nädiga proposition föreflagne ordalag: "Säsom näv den andra Makan blifwit genom Laga kraft wunnen Dom till kifwet eller ärans förlust skyldig känd, men genom Rongl. näd fäkt förskoning frän
Men som han detta icke gjort, måste jag, ehuru med all aktning för den ungdomliga och varma fosterlandskänsla, som röjer sig i hans förslag, äfvensom för hans ådagalagda rikhaltiga imagination och förmåga att upfatta hvad som kännes i luften rörande vederbörandes planer att nedlägga milhr i befästningar och stolta örlogsskepp, dock anhålla, att R. o. Ad. samt Stats-Utsk. ville något litet klippa vingarne på detta förslag, och se till, huruvida dess verkställande i hela sin vidd är förenligt med Statens tillgångar. För att vara betryggade emot en ockupation af den Ryska makten, råder Hr Brakel oss att i första rummet skaffa oss en stark ångflotta, i andra rummet befästa Stockholm och Carlskrona Den 1 December. 23 samt i tredje rummet fullborda fästningsbyggnaderna vid Carlsborg, såsom stödjepunkten för vårt central-försvar, ifall fienden ej kunde afhåIlas från att intränga i sjelfva landet. Nu frågar jag åter: är det då icke möjligt att försvara oss utan att behöfva uppoffra dessa 30 milbr på fästningar och flottan? Och har jag talat alldeles bufvudlöst, då jag i ett föregående plenum yttrade, att vi skulle kunna bereda oss ett kustförsvar genom att åter bringa vår skärgårdsflotta till det skick, hvaruti den i sina lysande dagar befann sig samt understödja den med mindre ångfartyg, genom att förskaffa oss tillräckligt manskap för dess bemannande, samt i synnerhet genom att skaffa detta manskap tillräcklig öfning?