Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men genom särskilda Nådiga Resolutioner har Eders Kongl. Majit bestämt, att inom Åkers fögderi dels Frötuna och Rådmansö församlingar skola delas i 2 pastorater, dels Ljusterön, jemte åtskilliga från Wermdö och Kulla socknar skiljda hemman bilda ett särskildt pastorat, dels ock hemmanen Rindö, Skarpö och Tynningö, om tillsammans 7 mantal, förläggas från Wermdö till Waxholms pastorat, allt i mån af nuvarande Kyrkoherdars och Komministrars afgång från sina befattningar. Städernas antal är 6; och utgöras de af uppstäderna Sigtuna och Södertelge samt sjöstäderna Waxholm, Norrtelje, Östhammar och öregrund. Någon annan ändring af förekommande oregelbundenheter i den administrativa indelningen har icke under perioden blifvit fastställd, än att ett halft mantal Ricksätra, som i kyrkligt afseende förut tillhört Hillersjö socken, men i alla öfriga hänseenden Sånga socken, till följd af Eders Kongl. Majits Nådiga föreskrift i bref af den 4 December 1857, i allo förlagts till förstnämnde socken. Landshutdinge-Embelcts uti Stockholms Län und. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Stockholms Län. Oregelbundenheter i indelning. Innevånare. Byggnadssätt. Klädedrägt. Födoämnen.
Huru många exempel gifvas oss icke dessutom derpå, att en lagförd persons egendom blifver, under den tid lian undergår sitt straff, i hög grad vårdslösad, der - Den 21 Januari. »»enemi att slägtingar, sora enligt Hr Ehrenheims förm en a nite verkligen hafva rätt dertill, utse förmyndare. Ty det finnes ju personer, i hvilkas intresse det kail ligga, att förmögenheten under långens inepärrningstid handhafves så, att det icke blir till fångens fördel. Jag anser att lagen bör tillse, att den rätt, vi alla framför allt önska njuta, nemi. skydd för vår egendom, äfven hålles i helgd för dem, sora sjelfva äro oförmögna att sköta sina angelägenheter, och derföre röstar jag på bifall A Utskis gjorda hemställan. Hr von Ehrenheim: Motionärens syfte är tydligen, att fästningsfångar ovilkorligen skulle vara omyndige och förmyndare för dem alltid förordnas. Ett sådant förslag, som vöre en LagUtskits fråga, har han emellertid ej framställt, utan blott begärt en Komité för ämnets utredande, oeh synes mig väl vara tvifvel aktigt, om det förslag, Ekon.U(skit framställt, är af natur alt i önskningsväg böra till K. M:t framställas. I sjelfva saken tillägger jag blott, att om något skall göras, bör det ske mera omfat tande oeh Betänkit således återremitteras, men för min del anser jag hela åtgärden öfverflödig och uprepar min anhållan om afslag. Sedan öfveiläggningen härmed ansetts afslutad samt H Exc. Hr Gr. o. Landtm yttrat, att derunder yrkats dels bifall till oeh dels afslag A förevide Betänk., framstälde H. Exc. propos. först å bifall till och sedermera på afslag å Betänkit, hvilka' proposir besvarades med blandade ja och nej; hvarefter och sedan förnyad propos. å bifall till Betänkit blifvit framstäld och med många ja jemte flera nej besvarad, H. Exc. förklarade sig nu hafva funnit, det ja haft öfvervigten.
Det vore under sådana omständigheter och då de här i landet redan befintlige tekniska undervisningsanstalter saknade inbördes sammanhang, som rätta tidpunkten nu syntes Kongl. Maj:t vara inne, att åstadkomma nödig enhet dem emellan, samt ordna den tekniska undervisningen efter en hela riket omfattande plan, hvarigenom ifrågavarande läroanstalter kunde medföra åsyftad nytta och vedergälla de af staten och enskilde derå nedlagde kostnader. Detta mål ansåge Kongl. Maj:t säkrast ernåddes genom inrättandet af tekniska elementarskolor, hvarest åtminstone till en början ynglingar kunde, sedan de genomgått den lägre folkskolan, kostnadsfritt inhemta de allmänna kunskaper, som för dem, hvilka egnade sig åt de industriela yrkena, oundgängligen erfordrades i matematik, linearritning, frihandteckning och modellering, mekanik jemte mekanisk teknologi, maehinarbete, fysik, kemi med mineralogi och eeologi, språk, historia och geografi, botanik och zoologi, bokföring och handelsvetenskap. En dylik skola borde alltså vara ett helt för sig, i det industriidkare!! hör finge en visserligen mindre omfattande, meri dock, så vidt ske kunde, allmän teoretisk och praktisk bildning. För erhållande af en sådan, vore, bland mycket annat, de insigter i matematik och lefvande språk, som fordrades vid inträde i teknologiska institutet, oumbärliga, hvadan alltså utgångne elever, sorn det åstundade, borde från den tekniska elementarskolan kunna direkte afgå till nämnde institut.
Utsk. och alla de öfriga råkade i strid med hvarandra, och Stånden måhända med hvarandra. Man kan likväl icke med blotta ord afhjelpa penningebetrycket. Skulle detta Utsk. kunna något uträtta, så borde det, i min tanka, l:o hafva makt alt förmå främmande länders innevånare att köpa och väl betala vårt jern; samt 2:0 äfven förmå våra landsmän att ej lefva öfver sina tillgångar d. v. s. att icke köpa mera utländska varor, vin, socker, caffe, m. m., än vi förmå att, med Sveriges utförselsvaror, betala. Kan det särskilda Utsk. icke åstadkomma detta, så blifver af dess verksamhet ingenting annat, än hvad jag ifrån början sade, nemi. vanmäktiga ord. Jag tillstyrker derföre, lika med Hr von Hohenhausen och Frih. Cederström, att R. o. Ad. icke måtte antaga förslaget om ett särskildt Utsk-.s nedsättning, och jag önskar, att detta beslut måtte snart fattas, på det att vi på detta ärende icke måtte förlora ännu mera tid. Gr. Frölich: Då jag nu åter uppträder, så anhåller jag, att R. o. Ad. icke måtte anse det för en envishet af mig att förfäkta en mening, som här synes oundvikligen falla, efter icke någon ännu instämt uti mitt förslag. Jag har begärt ordet, endast för att få vederlägga sådana yttranden, som tydligen bevisa ett groft missförstånd af motionens syftning. Jag finner nu, ehuru jag verkeligen ifrån början icke gifvit akt derpå, att det hufvudsakligen är ordet skatteväsende, som dels satt åtskillige ledamöter i förskräckelse, dels andra i förhoppning att derpå kunna bygga en argumentation, hvarigenom hela motionen kunde nedslås till grunden. Min mening har alldeles icke varit, att detta särskilda Utsk. skulle befatta sig med något förslag till en omreglering af skatteväsendet.
Då, på de fleste ställen , efter verkställd tröskning, det bekräftas, att brist i många Orter är för hand, och att förmodade Öfverskott nu redan knappast förslå att jemna de andras behof, än mindre att undsätta -Jldelar af de Jordbrukare, som innan nästa Skörd behöfva köpa 282 Den 24 Januarii. Spannmål till Brödfödan; så borde omtankan fästas på det helas Interesse, hvarmed ej torde vara förenligt eller Riksgagneligt, att lemna Brån vinsbränningen i ostörd ro, och hvarje Hemmansägande Medborgare, ett Privilegium att med oqvalt samvete, till Bränvin och Drank consumera, hvad behöfvande Landsmän, Näringsoch Bruksidkare samt Stadsboer i de fleste delar af Pöket, hoppas blifva af Fosterlandskänsla och Broderlig kärlek, lemnadt, den hungrige till Bröd, emot skälig betalning. Under dessa omständigheter gifvas blott tvenne Alternativer: Deteria, att genom Bränvinsbränningens inställande, på någon viss tid, minska SpannmålsConsumlion, och det andra: Att låta Bran vinsbränningen vara ostörd, men deremot öppna Hamnarne för Utländska Skeppsladdningar af Spannmål, till ersättning för den vi förslöst och uppbrändt. — Tvekar man i valet, så frågar jag tryggt: Kan det för den som fäster sin blick på det helas Interesse, finnas vara Riksgagneligt, eller ens billigt, att under sådana omständigheter lemna Bränvinsbränningen till en trafiquerande Näring? — För öfrigt instämmer jag fullkomligen med Allmänna Besvärsoch Oeconoinieötskottet, deruti, att ett möjeligast skyndsamt Beslut i detta vigtiga Ärende, är högst nödvändigt, äfven i afseende på, framtida inskränkning. Att Ridderskapet och Adeln, såsom det första Stånd, örn ock med egna uppoffringar, vid beslutet af delta högt vigtiga Mål, lia det Allmännas val Den 34 Januarii. 285 till föremål, derom är hela den öfriga delen af Nationen försäkrade. Herr Skjöldebrandj Pehr Eric _, anförde skrifteligen:
Derföre böra vi, särdeles vid det första skiftet, visa vår egen beredvillighet och kraft lill dess utförande, och vi kunna då säkert påräkna utländskt biträde till detta, som ock till alla de andra skiftenas fullbordande. Detta första skifte bör, enligt min åsigt, blifva det, som bildar en förening emeliam Hjelmarens och Wenerns bassiner, med Orebro och dess hamn Skebäck till utgångssamt Hults lastageplats till slutpunkt; hvilken linea utgör i längd något mindre än mil, med en beräknad anläggningskostnad af omkring 3 millioner r:dr b:co, och för hvilken ett icke obetydligt antal aktier redan är preliminärt tecknadt. Ofver vigten, i alla hänseenden, att först utföra denna linie behöfver jag icke här särskildt anföra något, då angelägenheten och behofvet af en lättad kommunikation mellan dessa 2:ne stora insjöar och kringliggande orter äro, sedan lång lid tillbaka, kända och erkända, samt projekter i afseende derpå blifvit längesedan bragte å bane i samma riktning, som blifvit för jernvägslinien bestämd, samt afståndet mellan Stockholm och Götheborg dessutom derigenom så betydligt förkortas. Jag vill blott nämna, att såväl planen för densammas sträckning, som beräkningen af kostnaderna, varit underkastad granskning och bedömande af en ibland Englands utmärktaste jernvägs-ingeniörer Sir John Rennie, samt att vårt såsom särdeles kuperad! i allmänhet ansedda land företer, hvarken i hänseende till stigningar och lutningar, eller krökningar på den undersökta sträckan emellan Slockholm och Götheborg några lokala hinder för en jernvägsanläggning, eller ens några svårigheter af den betydenhet, att de, vid ett sådant företag förtjena att såsom i någon mån anmärkningsvärda anses. Då jag sålunda håller före, att jernvägar måste bär bos oss utan tidsutdrägt anläggas, och att början bör göras med en linie mellan Hjelmaren och Wenern, är jag tillika af den öfvertygelsen, att staten bör, både med afseende pä företagets politiska vigt, såsom ett medel till nationalförsvar, och för den allmänna nytta landet och dess näringar deraf hemta, verksamt deltaga i dess utförande, samt tillika äga kontrollen öfver rörelsens framgena underhållande.
N.-o 1. fullföljas, men att Kammar-Collegium deremot, jemte inseendet öfver Kronans Domainer, handlägger alla mål angående Kronoräntors på Skattläggning beroende belopp, och att Stats-Contoret utöfvar den Summariska Controllen öfver indrifvandet och lc~ vereringen af löpande Krono-uppbörden för året; så har Kongl. Maj:t låtit till allmän efterrättelse kungöra de förändringar i fö;rnt gällande Författniygar och Instruetioner, som af ofvannämnda fördelning blifvit en följd. Till förenkling af Landt-uppbörden, har Kongl. Maj:t, under den i5 sistlidne October, i Nåder förordnat, att ifrån och med första uppbÖrdsstämman för 1829 års Krono-utskylder, den af Regements-skrifvärne hittills bestridda Uppbörd utafKneckte-vacance-afgiften vid de afsuttne Cavalleri-Regementena, Rustoch Rothållares Vacanceafgifter, indragna Indelnings-räntor och Arrenden af indragna Boställen, Militias-Bor ställs-Cassans Reserve-hemmansräntor, Krigsmanshus-Cassans Beneficii-liemmans räntor , samt Roteliållarnes bidrag till Indeldta Cavalleriets beklädnad, skall af Kronofogdarne vid de vanliga Uppbörds-mötena för andra Krono-utskylder förrättas, och de inflytande medlen, på samma gång med den öfriga Uppbörden, till Landt-Ränteriet in - Kongl. Maj.ts Nådiga Berath. N.o 1. 85 sändas, samt att ifrån och med nästa år alla Indel.nings-hafvare, äfvensom alla serskilda Uppbördsman, hvilka ej ega executiv rättighet, böra hålla sina Uppbörds-möten på de för allmänna Uppbördsrstämmormorna utsatta tider och ställen, Kongl. Maj:t, som redan erfarit fördelarna af Uppbörds-verkets förbättrade skick, och de dervid införda skyndsammare Controller, har iakttagit hvarje tillfälle att deruti befordra ytterligare reda och enkelhet.
63 vissa fall medförde äfven för den lofliga sjöfarten, samt sedan Generaltullstyrelsen vitsordat, att erfarenheten icke ådagalagt några särdeles frugter af denna kontroll, blef densamma i följd af de framställningar, som i delta ämne gjordes af den år 4839 nedsatta Handelsoch sjöfartskommitte, ej intagen i den förnyade seglationsordning, som utkom år 4843 och ännu är gällande. Då senare årens erfarenhet icke heller gifvit anledning dertill, att den genom 1843 års seglationsordning i herörda afseende medgifna lättnad lernnat rum för missbruk, hvilkas motverkande kunde påkalla återupptagandet af ifrågavarande stadgande, torde tillräckliga skäl icke förefinnas att bifalla fabrikssocietetens framställning i denna del, för hvilken någon grund icke heller kan, på sätt fabrikssocie teten velat antyda, från norska tullagstiftningen härledas. Genom 9:de § i underrättelserna vid nu gällande tulltaxa är det inhemska fabriksidkare medgifvet, att sjelfva eller genom ombud öfvervara tullbehandlingen af utländska fabriksvaror, dock att förrättningen ej må hindras af sådant omhuds frånvaro. Detta medgifvande synes höra i en förnyad tulltaxa bibehållas, men skäligt afseende å de trafikerandes beqvämlighet och aktning för tulltjenstemannens kall bjuda att icke utsträcka fabriksombuds kontrollerande rätt så, som fabrikssocieteten föreslagit. Den i fjerde punkten framstälda önskan torde lämpligen kunna pröfvas i sammanhang med de frågor om fabriksoch tullstämpling, som redan äro till Kongl. Majtts afgörande i underdånighet öfverlemnade.
Förordningen den 19 Augusti 1762. XIII. B. 197, 296. A. 5og B. 715. XIV. A. 314. XVI. U. 203. XVII. A. 77. XVIII. E. 177. — N:o 1 13. i anledning af så väl Kongl. Maj:ts nådiga proposition, med förslag till förändrade stadganden rörande bysättning, som ock särskildt i delta ämne väckta motioner. XIII. Handels-balken, angående ränta af försträckta penningar eller varor. XIII. — N:o 115. i anledning af väckta motioner otn stadgande af skyldighet för gäldenär att, i brist af annan tillgång, med arbete aftjena sin skuld. XIII. B. 197. A. 296. — N:o 1 16. i anledning af väckta motioner om nedsättning i underhållet för bysatt gäldenär. XIII. B. 197. A. 296. — Wto 1 17. i anledning af väckt motion angående villkorliga ntmätnings-resolulioner. XIII. U 46, 168. XIX. A. 236. E. 355. — N:o 1 18. i anledning af väckt motion, angående en närmare förklaring öfver lagens stadganden, i fråga om skyldighet att särskildt lagfara med hvarje öfverlåtelse af inköpt fast egendom. XIII. B. 56o, 622. A. 647. — JN:o 1 ig. i anledning af väckt fråga om förändring af stadgandet, angående fördelning af böter för försummad lagfart. XIII. B. 56o, 622. A. 648. XIV. E. 101. — X:o 120. med förslag till sammanjemkning af de inom BiksStånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets, genom betänkandet N:o 26 och utlåtandet N:o 70, framställda förslag, rörande den uppenbara kyrkopliktens afskaffande. XIII. B. 56o. A. 622. XVI. U. 2o3. XVII. A. 77. XVIII.
Jag skulle nemi. anse det vara en lycka, om den ifrågav:de bestämmelsen försvunne, äfven derföre att i densamma ligger förborgadt ett frö och en frestelse, att, vid något möjligen inträffande tillfälle af betryck, man ännu en gång skulle kunna förmås att ingå på den väg, som jag innerligen önskar att vi aldrig mer måtte beträda. Men då jag sålunda anser det vara hvarken nyttigt eller nödigt, att vidare bibehålla någon tvångskurs på Riksbankens sedlar, tror jag likväl, att vissa bestämmelser ang:de dessa sedlars giltighet såsom betalningsmedel för särskilda fall, t. ex. vid krononpbörd, juridiska depositioner o. s. v., skulle vara af behofvet påkallade. Men att på sådant sätt gifva Bankens sedlar vissa företrädesrättigheter, grundade på nyttan och beqvämiigheten, detta är något helt annat, än att, såsom nu är fallet, sammanbinda hela landets eganderätts-förhållanden och hvarje enskild mans välfärd med uprätthållandet af dessa sedlars värde, och den lagstiftning, som derom bestämmer. Jag har gjort mig till ett slags föresats, att aldrig öka motionernas antal, genom väckandet af nya förslag; eljest skulle jag verkligen vara frestad att försöka, om ej tiden kunde vara inne, då det i grundlagen förekommande stadgandet, att Bankens sedlar må såsom mynt i Riket erkännas, borde anses uphöra. Hr Akerman: Jag ber, att till en början få uttrycka min erkänsla för den välvilja, hvarmed min motion blifvit bemött af de talare, som i dag upträdt. Det är för mig så mycket angenämare, som det underlättar bemödandet att söka vederlägga de anm:r, som framställts. Den förste talaren ansåg sig förpligtad att, till följd af min framställning om vår handels ställning och vårt förhållande till utlandet, reservera sig i afseende på Sveriges finansiela ställning i allmänhet. Jag ber, att med ani. häraf få erinra om hvad min motion innehåller, och att jag alldeles icke ingått i någon undersökning om landets ställning i fråga om våra inrikes förhållanden, ulan blott talat om förhållandet till utlandet.
Där voro dynerna, men hafvet hade gått öfver dem förr och kunde göra så än. Där voro också några dammar, men de voro förfallna och hopsjunkna. Där såg hon igensandade hamnar, där såg hon marschländer, så vattensjuka att endast vass och starr ville växa där, där såg hon stormrifna fiskarhyddor, byggda nedom dynerna, liksom utkastade åt hafvet, och där såg hon fattiga, gamla kyrkor, som flyttats undan hafvet långt bort bland flygsand och strandhafre i oåtkomliga ödemarker. Den stora kejsarinnan satt en hel dag ute vid hafvet. Hon lät berätta för sig om öfversvämningar och om bortsköljda byar. Hon lät visa sig platsen, hvarest en hel landsträcka sjunkit i hafvet. Hon lät ro sig dit ut, där det stod en gammal kyrka på sjöbottnen. Och hon lät räkna upp för sig de människor, som drunknat, och den boskap, som gått förlorad, då hafvet sist var innanför dynerna. Under hela dagen tänkte kejsarinnan för sig själf: Hur skall jag hjälpa detta arma folket på dynerna? Jag kan ju ej förbjuda hafvet att höja och sänka sig, jag kan ej förbjuda det att undergräfva stranden. Icke heller kan jag binda vinden eller förneka den att stjälpa omkull fiskarenas båtar. Och alls icke kan jag föra fisken i deras garn eller förbyta strandhafren till närande hvete. Det är ingen monark i världen, som är så stark, att han kan hjälpa detta fattiga folk från dess olycka. Nästa dag var en söndag, och kejsarinnan hörde mässan i Blankenberghe. Då var allt kustfolket ända från Dünkirchen till Sluis kommet dit för att se henne. Men före mässan gick kejsarinnan omkring och talade med folket. Den första hon råkade var hamnfogden i Niéuport.
Jag suspenderar mitt omdöme , derom, tills den frågan förekommer. Ku är endast i fråga, antingen man blott skall bestämma de allmänna benämningar på departementerna eller dem emellan utpartera de olika målen. Contrapropostn kan således ej blifva annan än den, att om R. o. Ad. afslår, hvad jag föreslagit, skall särskild öfverläggning äga rum i afseende på de göromål, sorn komma att tillhöra det ena eiler andra departementet. Jag kan således blott till hälften gå Hr Le finns önskan till mötes, i det jag försäkrar, att jag såväl i detta sorn i andra fall endast på öppen väg vill söka det ändamål, jag åsyftar. Frih. Ehrenborgh: Jag har redan tillräckligt gifvit tillkänna, att jag ej är af den mening, att ledamotskapet i Konungens Högsta Domstol bör skiljas från Just.ministerns befattning, och ej heller anser, att han, derest sådant bcslutes, icke bör Vara chef för allm. åklagaremagten. Hvad jag nu går att säga kunde derföre synas strida emot min mening; men jag tror, att man kunde undvika den votering, som blifvit yrkad. Då jag haft någon del i uppgörandet af ioä Den 6 October f. ra. det förslag, som nu ventileras, har jag likväl icke hyst den tanke, att med de gränslinie!’, som i förslaget aro uppdragna, man antydt de fullkomligt riktigaste, sorn kunde önskas, och jag tior, att vid verkställigheten manga subdivisioner blifva nödiga, hvilka alltid mäste öfverletnnas åt Styrelsens afgörande. Jag tror derföre, pt.l det ej vore så farligt att, såsom Hr Dalman föreslagit, gå den medelväg att endast gifva allm. attributioner pt departementscheferna, och jag stödjer denna mening derpå, ptl om man kunde gifva ett allmänt namn åt hvad man lin kallar Kammar-expedition, Eeclesiastik-expedition m. m., hude inan lika lätt antydt göromålens fördelning, som genom benämningarna Armeens och Flottans Departement, hvilka gifva ett klart begrepp örn dertill hörande äreuder, emedan man vet, hvad med arme ocn flotta menas.
Amiralitets-Krigsmans-kassan, er sättning för armoch last penningar från Pommern Ytterligare i ämnet . » dess inkomsters utbyte mot stats-anslag, se Stats-anslag, pag. 24. » nedsättning i rusthålls-afgif ten till Svar på återremiss Andaktsöfning ar, angående upphäfvande af Kongl. Plakatet den 12 Januari 1726 emot ololliga sammankomster till andaktsöfningar, jemte öfrige i samma ämne utfärdade författningar Anders Eriksson, ^befrielse fråu arrendet af Astorp Svar på återremiss Angarns sjö, sänkning af Anmärkning, anledning dertill i fråga: l:o om disposition af anslaget för fångars vård och underhåll till inredande af ett strafffängelse inom Warbergs f. d. fästning Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. Samling. Afdelning. Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 5 prat CL OS 09 l tt fD 03 C I Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o Sid. CD cnr 5» a CL 3 <ra eller jmorial. Da: oso 3 <-» pr o* Q» 3 3 a, a. » 0 Biks-Ståndens Beslut. -» a. a; cd C/l — CD ' era 03 CIO ÖS CD C Ridd. 0. PrestcBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Slåndet. ståndet.
Hilard, men nu för tiden måhända blifvit ändrad, nemi. att icke gifva svar om mera än som blifvit frågadt — icke tillfälle att för egen del tillkännagifva, det omskrifning af Riksgälds-Contorets Obligationer till Banken vore, i min tanka, en ännu återstående och på Rikets Ständers beslut då beroende garantie. Jag inskränkte mig alltså till den yttring jag ansåg af nliet påkallad, och jag skulle nu gerna vilja undvika att offentligen framkomma med gissningar. Men äfven detta blir en pligt — att uppföras på de öfriga argumenternes conto, som Ordförandeplatsen i Utskott medföra, S5 vjda man tror sig kunna visa en bättre väg åt ett nit, sorn ej allena äfventyrar sitt eget syftemål, Riksdagens slut, utan äfven förbiser, att en förnyad underd. skrifvelse från Rikets Ständer, med uppgift att de vöre förhindrade besluta om Bankens sedelfabrication, vöre en mconstitutinnel bon, sorn roan tillstyrkte Rikets Ständer att sjelfve pålägga sina bänder Janödgas derföre uttala hvad jag en tid bortåt gissat möjligen vara anledningen till uteblilvandet af Nådigt Svar å Rikets Ständers und. skrifvelse om ett nytt system för silfvermyntet. Och jag måste tillika ge tillkänna, i hvilken tankegång gissningen tillkommit. ”Till en början framtog jag Regeringsformen tor att uppfriska mina äldre reflexioner, att dess Stiftare väl uti 79 §. tillerkänt Konungen rätt it med Rikets Ständers bifall, bestämma silfvermyntet till skrot och korn, roen deremot ingenstädes inskränkt R. St i den sedelfabrication, som är en naturlig följd af dess enligt 73 §.