Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter Expedilions-Utskotlels Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 194. 33 Efter tagen kännedom af den utredning angående sältet och grunderna för den föreslagna utsträckningen af Bevärings-manskapels vapen-öfningar, hvilken innefattas i Departemenls-ehcfens betänkande, hafva Rikets Ständer, i anseende till otillräckligheten af den tidrymd af 12 dagar som öfningarne hittills omfattat, funnit skäligt ali, ulan hinder af hvad i afseende på Bevärings-manskapels uppbådande till tjenstgöring är stadgadt i 11 § af Kongl. Kungörelsen den 27 Oktober 181 2, angående allmänna Bevärings-manskapets inrättande, sådan denna § lyder i Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849, för utsträckning af Bevärings-manskapels exercis lill 30 dagar, förhöja det i nu gällande Riks-stat uppförda Förslags-anslag lör nämnde manskaps vapen-öfning med 278,333 R:dr årligen under nu inträdande stats-reglerings-period, dock med förbehåll att berörde exercistid fördelas på 2:ne år i lika terminer, samt all de två Bevärings-klasser, som sålunda komma alt årligen sammandragas, icke samtidigt exerceras. 1 sammanhang härmed hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande frågan om de af Eders Kongl. Maj.t. äskade anslag af 3,783 R:dr 25 öre lill lega m. m. för 70 stycken hästar, afsedde för exercis med det åt Artilleri-regementena anslagna Beväringsmanskap, såvidl della manskaps öfningar komme att utsträckas, samt af 981 R:dr 27 öre lill fouragering för samma hästar; och då Rikets Ständer förmoda, alt dessa anslag icke torde, för den af Rikets
Att Kongl. Maj:t äger magt att meddela Den 14 Martti. 421 Privilegier för uppfinningar och förbättrade methoder i Konst eller Näringsfång, synes vara fullkomligen erkändt genom 89 §. Regeringsformen, hvilken omförmäler Konungens rättighet att vidtaga alla Lagar och Författningar, som röra Rikets allmänna Hushållning och Inrättningar af alla slag. Frågan om förändrad riktning af exclusiva Privilegier, hvarom Rikets Höglofl. Ständer tillförene gått med underdånig önskan till Kongl. Maj:t, har alltid varit behandlad som oeconomisk; och äfven under detta Riksmöte är Allmänna Besvärsoch OeconomiasUtskottet, genom till detsamma remitterad Motion, uppdragit att bereda grunderna för dessa Lagar på ett sätt, att de må blifva en uppmuntran och ett befordringsmedel för Konstfliten — icke en ynnest, beviljad åt någon enskilt. Andan af den 60 §. tyckes innebära ett ogillande af Monopolier; och det är i följd af denna anda, som man icke kan tillintetgöra hoppet, att de förut varande Monopolier och Skrålnrältningar en gång skola komma att upphöra. Den tillsats, som den nya Redactionen innehåller, skulle, utan att på något sätt öka den magt Konungen innehar, att vidtaga Författningar till Konst-flitens uppmuntran, blott stå i motsats med den syftning, som i §. förut råder; och kanhända blifva ett hinder för de enklare Stadgander, som andra Länders erfarenhet tillräckligen bevisat vara de enda sanna, för alt befordra täflan och framgång i Idoghet och Konstflit. 422 Len 14 Martil. Jag vågar med dessa grundsatser vördsammast anhålla, det täcktes Hög väl borne Herr Grefven och LandtMarskalken göra Proposition om afslag för antagandet af §:s nya Redaction. Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af den nya Redaction en. Ropades Ja och Nej.
År 1847 levererades till Kronan 6,873 LU. 3 U. Salpeter, en del renad, hvarigenom rabatt för tillverkaren undvikes och transportkostnaden underlättas. Genom Salpetersjuderi-direktörens i orten nitiska bemödanden hoppas jag, att leverering af renad salpeter årligen kommer att öka sig till Kronans och tillverkarnes gemensamma fördel. Pottaskeberedning har visserligen, medan tillgång på tjenliga ämnen funnits, utgjort en god inkomstkälla för orten, men dessa tillgångar äro på de flesta ställen mycket medtagna, i följd hvaraf denna näring, äfven i anledning af de förflutna årens goda skördai’, är i aftagande. Linné och Ylleväfnader verkställas af allmogens qvinnor i enkla väfstolar, mest af köpt bomullsgarn, endast för husbehof, hvaremot produktionen i det närmaste svarar. Men mechaniska spinnerier eller förbättrade väfnadsmetoder äro ännu ej här i bruk. Hushållnings-Sällskapet har dock bekostat en elev, som lärt den såkallade dubbelspinniugsmetoden, för att sedan allmännare sprida insigten härutinnan; hvilket dock ej velat lyckas. Förtjensten med foror och körslor tillskyndas i synnerhet den närmare intill en del jernoch sågverk bosatte allmogen, hvars vinterslöjder bestå uti snickareoch smidesarbelen för husbehof samt träkärls förfärdigande för landets produkter, smör, lax, strömming, pottaska, tjära och salpeter. Sjöfart idkas i allmänhet icke såsom särskild näringsgren, men åtskilliga sågverksoch bruksägare samt ortens handlande äga fartyg, deraf några gå i utlandet på fraktförtjenst och de öfriga begagnas för transporterande af landets produkter dels till hufvudstaden och dels till inrikes ortei', hvarifrån spanmål, salt och andra förnödenhetsvaror återföras. Berättelse öfver Westerbottens Län för åren 1843—1847. ^ 10 Handel.
Likaledes hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte uppdraga åt Riksgälds-Contoret att till Kongl. Stats-Contoret utbetala hvad, som svarar emot den brist, som kan uppslå, antingen å förslags-anslagen, eller derigenom, att de ordinarie Stats-inkomsterne understigit beräkningen. Slutligen får Utskottet hemställa, att det beslut, Rikets Ständer må kunna fatta i frågan angående de extra oi’dinarie inkomsternes inleverering måtte öfverlemnas till! Kongl. Maj:ts Nådiga bifall, med underdånig anhållan derjemte, att de i följd häraf erforderliga förändringar uti de rörande uppbörden af dessa medel utfärdade författningar måtte varda till framtida iagttagande förskrifna, äfvensom att, uppå Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret tillgörande framställningar, Kongl. Maj:t täcktes i Nåder meddela de ytterligare stadganden, som Kongl. Maj:t pröfvar nödige för merberörde Stats-inkomsters behöriga redovisning. Stockholm den 14 November 1844- Reservctlioner. Af Friherre v. Kramer: ”Hela åtgärden är i ekonomiskt afseende ett misstag; i administrativt i många fall overkställbar och i twlitiskt afseende oklok.” Häruti instämde Herrar v. Celsing, Lode, Lagerborg och Ekströmer samt Doctorerne Gumalius och Hallbeck. Af Friherre Palmstjerna: ”Jag instämmer uti Friherre von Kramers reservation. Att åtgärden i ekonomiskt eller financielt hänseende är ett misstag, inses ganska lätt, om man eftertänker, att Riksgälds-Contoret, sorn hittills årligen blott hållit Stats-Contoret tillhanda beloppet af Slats-bristsumman, vid pass i,5oo,ooo R:dr, och kunnat påräkna, att denna ej uttagits förr än på sednare delen af året, då Riksgälds-Contoret redan uppburit bevillningen samt baft rättighet att begagna sitt i Banken egande creditiv, samt således undvikit all ränte-förlust, hädanefter, om förslaget vinner bifall, blir nödsakadt att hålla större summor ständigt tillreds åt Stats-Contoret.
Det torde nemi. vara klart för hvar och en — och jag tror att det just var Hr Sandströmer, som här i landet mest bidragit till denna klarhet, hvarföre jag ock anser landet stå till honom i stor förbindelse —, att om man blott får sina skatter utsatta i en bestämd penningesumma, i st. f. i flera skattepersedlar, så kan man utan synnerlig olägenhet betala något högre skatt, enär en bestämd penningeskatt icke trycker så mycket, som då skatten är satt in natura och således fluktuerar efter de omvexlande varuvärdena. Ty, mine Hrr, det qvarstår såsom ett faktum, att de skatter, hvarom här är fråga, trycka den Svenska jorden med ett kapitalvärde af 120 milhr eller med en årlig ränta af 6 milhr, hvilken dessutom är i stigande, till följd af de stigande varupriserna. Om man nu så småningom ville lätta jorden från denna tyngd, genom att tillåta de skattskyldige att under en tid af 40 år amortera dessa 120 milhr, skulle de, enl. min öfvertygelse, med tacksamhet emottaga ett sådant anbud, och utan någon särdeles svårighet fullgöra afbetalningen och Staten skulle ingenting äfventyra, vare sig att den skattskyldige valde den ena eller den andra af de nu föreslagna metoderna för grundskatternas inlösning. Hvad nu den af mig först föreslagna metoden särskildt beträffar, så tycker man visserligen det vara öfverdrifvet mycket, att från egarne till den skattskyldiga jorden årligen taga 10 mill.-r. Men jag beder de af Eder, mine Hrr, hvilka äro jordegare, att icke se saken från denna allmänna synpunkt, utan gå till Eder sjelfva och fråga Eder, huruvida Ni skulle vilja och kunna under loppet af 12 år lösa Eder jord från grundskatterna. Jag har sjelf gjort mig denna fråga, jag har besvarat densamma med ja och jag tror, att en stor del af E. o. Ad:s ledamöter skulle göra sammaledes. Jag har äfven framställt denna fråga till en mängd af den skattskyldige allmogen och af dem fått samma svar. Jag tror derföre, att om man ser frågan ur sin enskildta synpunkt och ej låter skrämma sig af de 10 milhrna, så skall man ej finna det vara så omöjligt för hvar och en särskildt jordegare att anskaffa några tusen
Gillades ; ■ - N;o 22, i anledning af väckt motion om ändring af 61 och 63 §§ uti instructionen för jägeri-betjeningen af den 16-Martil 1838: Gilladev; N:o 23, 1 anledning af vackt motion om förenkling af de militaira och civila uniformerna: Gillades; N:o 24, i anledning af väckt motion om sammanslående af tvenne länsmanstjenster, inom Östra härad af Jönköpings Län till tvänne sådana: Bifölls; N:o 25, i anledning af vackt fråga om inköp till kyrkorna i Riket af en ny upplaga af psalmboken, med choral-melodierna och mässan: Bifölls; N:o 26, i anledning af väckt fråga om den Kongl. Theaterns utarrendering tili enskild ta personer: Gillades; N:o 28, i anledning af väckt motion om sättet för lumpsamlingen: Afslogs; N;o 29, i anledning af väckt motion, att fullmagter å namn, heder och värdighet, utan verklig tjenstebefattning, icke måtte meddelas: Återremitterades ; Prat-Utdrag, den 9 October i844■ 215 N:o 30, i anledning af väckt motion, att förslags upprättande och vals anställande till regal» .pastorat matte upphöra: Gillades;\ ]N:o 31, i anledning af väck t motion om ändring af 16 § uti 1336 års Militiaa-bostälis-ordningi Gillades; och \:o 32, i anledning af vackt motion om förändring af föreskrifter na, rörande militioe-boslällens utarrendering: Godkändes. Från Hederv. Bonue-Ståndet.
Denna sednare anmärkning torde först böra till besvarande upptagas, såsom innefattande en principfråga, pa hvars afgörande förklaringen af det i förra afseendet anmärkta förhållandet till en del beror. I sådant ändamål, får embetet nu först i underdånighet erinra, hurusom embetet för hvarje år uppgör och till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och godkännande öfverlemnar ett s. k. generalförslag till byggnadsanslagets användande för året, hvarvid i allmänhet afses, att de föreslagna arbetena må kunna för tillgängliga medel verkställas. Ofvannämnde år, 1849, var emellertid forhållandet, att flera större byggnadsoch reparationsarbeten borde, enligt Eders Kongl. Majits derom meddelade nådiga befallning, verkställas; hvadan embetet ock, uti underdånig skrifvelse af den 23 Januari 1849, fästade Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet derpå, att, om alla de i generalförslaget upptagna arbeten skulle utföras, en ganska betydlig brist af nära 27,000 Ridr skulle uppkomma, hvarföre embetet dels i underdånighet hemställde, att vissa af de föreslagna arbetena mätte uppskjutas, och dels begärde nådigt tillstånd att anticipationsvis lä lyfta sä stor del af följande årets anslag, som kunde vara nödigt för bristens betäckande tilldess anslagets tillgångar komme att motsvara utgifterna, hvilket embetet förmodade åter böra inträffa sednast år 1852. Genom nådigt svar härå af den 6 Mars samma är, 1849, meddelades em - — 255 — betet det begärda tillståndet att uppskjuta en del af de ifrågaställa byggnadsarbetena, hvarjemte Eders Kongl. Majit förklarade Sig vilja, uppå särskilt skeende underdånig framställning, i nåder förordna om anvisande af nödiga medel för de utgifter, hufvudsakligen för inredningen af f. d. mynthuset, hvartill årets statsanslag ändock ej lemnade full tillgång. Dylika medel blefvo ock sedermera i nåder beviljade, men, detta oaktadt, uppstod vid årets slut ofvannämnde brist af 2,465 Ridr 32 sk. 7 rst.
Anar du ej det qval jag lider, att ifrån den lyckligaste varelse under solen, känna smärtan i dess högsta vidd! Ser du icke huru jag med dunkla förgråtna ögon, går en brud, hemförlofvad åt sorgen, och åt en varelse, den min blick ännu ej skådat, den jag alldrig alldrig kan älska; emedan mitt hjerta evigt tillhör honom, hvars namn jag numera ej vågar uttala, hvars minne är ett brott att tänka. Som du ju visste, var min alfvarliga föresatts att upptäcka för Friherrinnan min kärlek till S. Jag hade i anledning deraf, morgonen efter det jag sednast tillskref dig, mera tidigt uppstigit och gick nu med väl något klappande hjerta, men likväl i själen glad och nöjd, att ostörd i hennes sköte få öfverlåta mina känslor; jag hade knappt hunnit inträda, då hon med emot mig uträckta armar utropade: "Ack! min Mathilda! du kommer ju verkeligen som ett vänligt budskap, jag har hela morgonen otålig väntat ditt uppvaknande, för att ändteligen en gång blifva i tillfälle för dig yppa en önskan den mitt hjerta länge hyst, och hvars uppfyllande kommer att göra din mor en himmelsk glädje, men som äfven naturligtvis helt och hållet beror af dig sjelf." Vid dessa ord, hvilka fullkomligt tycktes henne förestafvade utur mitt eget hjerta, kände jag mitt bröst liksom krampaktigt sammanpressas; jag behöll dock min fattning och nedsatte mig vid hennes vink, med spänd uppmärksamhet vid hennes sängbrädd. "Säg mig nu såleds först, mitt älskade barn", fortfor Friherrinnan, "älskar du din mor ännu beständigt med samma dotterliga tillgifvenhet, hvilken du en gång sade, att gjorde dig så innerligt, så öfvermåttan lycklig?" "Ja! vid Gud! lika beständigt!" "Nå väl, vill och kunde du för hennes önskningars uppfyllande, som endast och allenast åsyfta ditt eget väl, uppoffra, om så fordrades, några ringa fördelar, eller till och med flygtigt förgående ömhetsrus, hvaruppå du dock alltför osäkert kunde bygga din lycka, för att på hennes mera erfarna och bepröfvade råd, stöda din kommande framtid?"
För att noga uppgifva anlednlngarne till mitt votum, beder jag få anföra, det jag å ena sidan inser många fördelar af den tillstyrkta publiciteten, och deremo' icke ens kan fatta någon tänkbar olägenhet deraf, i sakernas närvarande skick. Förhållandet med Banco-Sedelstocken under kommande åren kan hufvudsakeligen icke utfalla på flera än tvänne sätt. Ettdera varder den samma i behörig ordning genom anslagna amortissementer mindskad, elier blifver han det icke. I förra fallet skall densammas regelbundna indragning till ett för Bankens och Samhällets sanna - »7§q jDen 19 Junit lia fordel val beräknadt belopp, gifva den stör» sta möjeliga credit åt BancoSedlarna; i andra händelsen skall den kände storleken af Sedelmassan varna för ytterligare tillökning, och afböja möjligbetln 9tt Nationen genom saknad kännedom sknllé yrka en riksförderflig anstalt. Ont ett inköp af silfver skulle göras och Sedelstocken derigenom Äcas, uppstår visserligen ingen elak verkan på opinionen, då en slik operation efter att vara val öfverlagd, lemnäs till allmän kännedom; förtroendet för Banco-Sediarn skall må h inda på intet upptänkligt sätt säkrare kunna be^ redas, ■Men om alla fördelar härflyta af en förnuftigt inskränkt publicitet, så ser jag deremot stor olägenhet genom fortsatt bevarande af ifråga va-, rande hemlighet. Den var, örn icke nyttig, åt-, jnindstone likgiltig den tid, då hvar man efter önskan erhöll silfver för sina sedlar, ty ingen anledning fanns då för Rubliken att begrunda Se, delstockens storlek och följderna deraf för allmän* na säkerheten. Riksdagar inträffade sällan, och så val vid gom emellan dem var man vand, att åt Regeringen och Bancp-Styrelsen öfverlemna vården om Realisationens vidmakthållande.
På grund af hvad jag nu anfört måste mitt total-omdöme örn hela förslaget blifva att detsamma, derest det kunde antagas, skulle, långt ifrån att, på sätt motionären åsyftat, bereda ökad aktning åt detta Stånd, tvärtom helt och hållet beröfva detsamma den aktning hvaraf det ännu såsom Riksstånd är i åtnjutande. Det torde nemi. kunna för visst antagas, att, efter en så beskaffad förändring, ingen Adelsman, sorn ämnade sjelfständigt uttala och följa sin egen öfvertygelse, skulle vilja begära representationsrätt på Riddarhuset och såmedelst blottställa sig för möjligheten af en fullkomligt godtycklig, men dock skymfande uteslutning derifrån eller blotta ifrågasättandet deraf. Riddarhuset skulle derföre sannolikt komma att inrymma, om icke li. o. h., åtminstone till mer än j endast liofvets högre och lägre functionärer; — och, med all högaktning för dem, både såsom representanter och såsom enskildte personer, lärer dock en hvar inse att Riddarhuset, så sammansatt, ej skulle, såsom Riksstånd betraktadt, kunna bibehålla sitt anseende. Mycket vore visserligen att än ytterligare anföra i denna maktpåliggande fråga, men då jag redan måhända allt för länge pröfvat R. o. Ad:s tålamod, inskränker jag mig till att endast påpeka hurusom 60 kap. M.B. torde lägga ett oöfvervinnerligt hinder i vägen för den af motionären åsyftade planens genomförande. Jag slutar med att upriktigt beklaga om inom detta hus någon skulle hafva tagit inträde, som rättvisligen gjort sig förtjent af föraktets stämpel, men i ännu högre grad måste jag dock beklaga att från någon af R. o. Ad:s aktningsvärda medlemmar kunnat framkomma ett förslag af beskaffenhet sådant som detta. Härtill gåfvo många ledamöter bifall tillkänna. Hr Björnstjerna: Jag kom olyckligtvis för sent upp för att höra mer än slutmeningen af Hr von Kraemers anförande, men jag får besvara den med de orden, att jag icke kan anse mig föranlåten att i min motion göra de förändringar han föreslagit eller h. o. h. återtaga densamma.
Dalelfven, det långa afståndet till hafvet, samt ortens tunga produkter och varubehof. Om emellertid Gefle-Dala jernväg komme i viss mån, eller åt sitt håll, att underlätta varutransporten, så måste dock medgifvas, att en jernväg från Westmanland, hvilken finge sin ändpunkt någorstädes vid Siljans dalgång, skulle icke allenast ännu bättre lätta denna transport, utan äfven vara för öfre Dalarnes stora befolkning och utveckling af dess industriela anlag ändå gagneligare. Denna åsigt, som äfven vid näst föregående allmänna landtbruksmöte nästan enhälligt gillades, kunde anses i allmänhet vara länets invånares; och hvad beträffade sträckningen af denna väg, så syntes, som skulle både i handelns och rörelsens intresse, äfvensom i den större befolkningens, bäst vara, om ifrågavarande väg från Westmanlands-gränsen leddes åt Avesta, Hedemora, Stora Tuna och vidare till Insjöns och Siljans vattensystem. Skulle dernäst en sammanbindning mellan Westmanlands-gränsen och GefleDala-banan ifrågakomma, ansåge utskottet alldeles obestridligt, att Korsnäs blefve rätta sammanbindningspunkten, och detta icke endast med afseende på de fördelar, som derigenom skulle tillskyndas södra Dalarnes industriela utveckling i alla rigtningar, utan kanske ännu mera genom den oafvisliga nödvändigheten af jernvägens utsträckning från Falun till Insjön. Den oförnekade sanningen, att 9 66 de fördelar, som Gefle-Dala jernväg beredde andra delar af länet, blott i ringare mån kunde komma Oster-Dalarnes stora och folkrika bygd till del, så länge denna jernvägs ändpunkt icke uppnått Siljans vattensystem, föranledde utskottet att från ännu en synpunkt betrakta sträckningen af de jernvägslinier, som inom Dalarne kunde förekomma. Utskottets åsigt, att en jernväg från Westm anlandsgränsen till Korsnäs snart skulle åskådliggöra nödvändigheten af Gefle-Dalabanans utsträckning från Falun till Insjön, hade kommit utskottet att jemväl bedömma frågan under omvändt förhållande, det vill säga: Falu-Insjö-vägen såsom den föregående, och Falu-Westmanlands-vägen såsom den efterföljande.
Hr Lagerhjeltns, Pehr, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om användande af bankens öfverskottsmedei, dels lill lån emot viss ränta, dels till lättande af communicationerna inom Riket, ra. m. Till Lagutskottet remitterades Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. m. på bordet lagda motioner: 1:0 om ändring i prsescriptionstiden för räkningar å borgade varor, samt om bevisningen i sådana skuldfordringsroål; 2:0 0111 ändring i föreskriften rör:de besvärs fullföljande öfver Konungens Bef:li:des och Öfverståth embetets utslag i polissaker, m. m.; 3:o om införande af offentlighet vid alla underdomstolar och poliskamrar. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. mi på bordet lagda motion, 0111 lifgifvande af en samling af alla polisförfattningar. Före - Den 18 Mais e. ni. Föredrogs ånyo Hr Hjertås, Lars, den 7 dennes e. in. på bordet lagda motion, om upphäfvande af Öfverslålh.- embetets kungörelse af år 1815, angrde förlmd emot tryckta skrifters försäljning på allmänna platser. Frih. von S c h u 1 zen lie im, Da v i d: Anledningen till Öfverståth.-embetets nu ifrågasatta kungörelse, likasom i allmänhet lill alla dylika reglementariska sladganden, rör:de boktryckerierna och bokhandeln i Riket, igenfinnes i behofvet af reglementariska controller, så beskaffade, att Tryckfri hets-förordn:s sladganden i sak mätte blifva efterlefvade i verkligheten. Skulle det ofog, som denna författning åsyftar att förhindra, nemi. att bokhandel skulle öppet på gator och torg, utan control! eller anmälan, fritt få äga rum; så skulle det förhållande uppstå, att, i händelse en skrift befunnes brottslig och med qvarstad belädes, denna qvarstad i sin verkställighet blefve omöjlig.
Det går nemligen så till, att Konungens Befallningshafvande uppdraga HäradsRätlerne att höra vittnen om fylleribrott, som blifvit hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande åtalade; och det är exempel på, att desse vittnesförhör, af mellankomne omständigheter, uppskjutas flere Ting. Då sålunda vittnena skola inställa sig först vid HäradsRätten, och kanske sedermera äfven till confrontation inför Konungens Befallningshafvande, måste naturligtvis målens pröfning uppehållas och alltför mycket dragas ut på tiden. Ett sådant dröjsmål är onekligen ganska skadligt; och om Konungens Befallningshafvandes domsrätt i fyllerirnål skall fortfara, synes det mig vara angeläget, att bestämma någon föreskrift till förekommande af desse måls långsamma behandling. Herr Hjerta., Gustaf: Det ifrågavarande ämnet anser jag förtjena Ridderskapets och 7* IOO Den 4 Ju n ii f. m. Adelii6 synnerliga uppmärksamhet, emedan det lärer vara på Ridderskapet och Adeln, som frågans utgång egenteligen beror. Det bör ej döljas, att här står två Stånds intresse i strid med de två andre Ståndens; och det är derföre af vigt, att Ridderskapet och Adeln noga öfverväger ämnet, för att rigtigt bedöma, på hvilkendera sidan Ridderskapet och Adeln bör gå. Brån vinets historia i Sverige har på de sednaste 5o år blifvit af stor vigt för Lagstiftaren alt känna; ty det har allt mer och mer inverkat på jordbruket och landthushållningen, och tyckes nu hafva hunnit den punkt, att hela Nationens välfärd står på spel genom misstag i systemet. Jag skulle nästan våga påstå, att de åtgärder, som vid 1800 och 1809 årens Riksdagar vidtogos i afseende på Bränvinsbräuningen och försäljningen, icke kunna anses annorlunda, än såsom en till öfverdrift gående reaction af missnöjet med KronoBrännerierne.