Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är den satsens inskärpande som utgör den tydliga afsigten med skådespelet Fru Edgrens » Hur man gör godt » är således ett afsigtsstycke, ett s. k. » tendensdrama », som syftar åt åskådliggörandet af en sats, hvilken förf. anser vara af stor vigt. Afsigten märker man, det är obestridligt, men låt oss se efter, om man deraf också känner sig förstämd, om det Goethe ’ ska » So ftihlt man Absicht, und man ist verstimmt » verkligen kan tillämpas i detta fall. För att göra den därtill nödvändiga undersökningen, borde man se stycket från scenen, ty ett skadespel fordrar ovilkor-ligt att spelas och skådas, och » Hur man gör godt » är ingalunda ett » läsdrama », hvilket är ett oting, egentligen en estetisk orimlighet, utan det är ett konstverk, som fordrar lefvandé konstnärer, hvilka förmå försänka sig i de skildrade personernas karaktäreroch framställa dem för åskådare. Men då detta ännu icke, af ofvan anförda orsakef, låter sig göra, måste vi nöja oss med det tryckta ordet, så ofullständigt det än är för undersökningen af ett för scenen ämnadt arbete. Första akten för oss till en af dessa barmhertighetstill-8tällningar, som är ett mycket eftersökt nöje för de högre klasserna och medelklassen, då man under skämt och lek samt uppvisande af eget öfverflöd, ofta under anlitande af mycken behagsjuka och allehanda flärd samlar ihop större eller mindre summor för att afhjelpa nöden hos personer, som anses deraf förtjänta. Det är en valgörenhetsbasar, ett af de sätt, på hvilka man, enligt författarinnans åsigt, » gör godt », utan att taga i betraktande,. om man också gör rätt. Framställningen är onekligen verklighetstrogen och * därför träffande. Om det också är sant, och det lär val ingen opartisk vilja neka, att många deltagare i sådana basarer äro lifvade af de bästa afsigter samt att basarerne skaffat flere välgörenhetsanstalter och äfven mera samhailsnyttiga inrättningar ej ringa understöd, så är medlet dock för sig själft föga riktigt och kan icke adlas af ändamålet.
Om, som jag förmodar, detta förhållande skulle utgöra de ”frön till missämja mellan universiteterna och institutet”, hvarom Utsk:s betänk, förmäler, så torde R. o. Ad. (inna, alt skulden dertill åtminstone icke ligger på detta sednares sida; och om institutet än verkligen hade haft en tendens, sådan som den så bittert klandrade, vore härmed dock icke värre, än hvad man dagligen ser och ett framåtsträfvande samhälle till och med bör önska, eller alt olika åsigler blifva uttalade för att underkastas offentlig pröfning, på det att det rätta slutligen må göra sig gällande till det allmännas båtnad. Olikhet i åsigler förljenar under sådana omständigheter icke att rubriceras såsom ”missämja”, och jag tror mig icke begå ett misstag, dä jag yttrar den öfvertygelse, att mellan fakulteterne och institutet någon sådan icke är till finnande, såvida man icke lyssnar till en eller annan enskild persons mer eller mindre afvoga utlåtelser; men det är icke på sådana R. St. skäligen kunna grunda en underd. framställning till sin Konung. I förbigående torde det tillåtas mig anföra, att hvad beträffar det af Frih. Berzelius åsyftade ”lysryekandet af den medicinska undervisningen från universitetet” jag, som aldrig gillat ett sådant förslag, numera börjar tro, att detta icke heller legat i botten af den store vetenskapsmannens planer, hvilka jag har anledn. förmoda hafva varit vida mera omfattande, i det han, med blicken in i framtiden, genom Carolinska institutets bringande lill en sjelfständig fakultet, velat lägga första grundstenen till ett universitet i hufvudstaden; en plan, hvilken, värdig Sveriges och tidehvarfvets berömdaste vetenskapsman, säkert förr eller sednare kommer att göra sig gällande, om än tidepunkteu för dess sättande i verket, ännu icke torde vara förhanden. Utsk., alltid fästande sig endast vid Carolinska institutet, har rätteligen anfört, att detta tid efter annan af R. St. erhållit ökade anslag för utvidgandet af sin verksamhet. Tacksamt erkännande den välvilja läroverket sålunda af R. St. fått röna, har jag dock icke kunnat finna huru Utsk. kommit till den uppgifna slutsumman.
För sådane fordringsägare talade biliighefen att blifva ihågkorane, vid ett tillfälle, då deras lidande gifyit Sverige anledning filt afskrifva mer än 6 millioner R:dr H, B. skuld, och på dem borde l8ro §rs skrif-s veise tillämpas. Helt annat är förhållandet med de personer, hvilka aldrig haff några erkände fordringar hos Utländska Regeringar , påen sorn förlorat genom de condem11 a ti o ner dessa gjorti kraft af egne författningar , visserligen obilliga, men sorn de egde full rätt att vidtaga. Jag medgifver väl , att då continental-systemet var så strängt* bunde någon billighet tala för, att man. lemnade ersättning åt dem, som (derigenom blifvit lidande, men då Ständerne under 1 århundrade nästan vid hvarje Riksdag afslagit verkeligen lagliga anspråk på betalning för försträckningar till Svenska Stats-Verket och vid innevarande Riksdag nekat tili och med undersökning i afseende på Gyllenstjernska arfvingarnes fordran, då vi ej ansett oss kunna vidtaga någon åtgärd till liqviderande af den verkliga Svenska Stats-skuld, sorn kringlöper under form af mynt, då kan jag ej tillstyrka liqvid af hvad som icke är vår skuld , äfven om något sken af billighet skulle tala för fordringsägarne, Skulle likväl några lagliga anspråk ega rum, hafva naturligtvis vederbörande en obestridelig rätt att göra dem i laglig ordning gällande. I öfrigt får jag, med åberopande af hvad Herr von Den S5 November f, ra. 501 Hartmansdorff anfört, tillstyrka bifall ä Betänkandet. Härefter ankom en Deputation från Högvördige Preste-Ståndet, anförd af Biskoppen öfver Linköpings Stift, Ledamoten af Kongl. Nordstjeroe Orden Herr Doctor Ma reus Wallenberg, som tillkännagaf, att Preste-Ståndet instämt uti Bonde-Ståndets, denna dag fattade beslut, i afseende å Hennes Maj:t Drottningens kröning.
Maj 1845 om förändring i vissa delar af lagens stadgande, angående arfsoch giftorätt blef till efterlefnad kungjord, skall hädanefter förhållas efter hvad förut stadgadt var.” Hvad sålunda blifvit invändt och anmärkt har Utskottet tagit i öfvervägande; och hvad först angår frågan huruvida nyssberörde författning eger retroaktiv verkan och således bör tjena till rättesnöre vid bestämmandet af makars rättigheter i de äktenskap, som blifvit ingångna innan författningen till efterlefnad kungjordes; så enär de talare, hvilka yttrat sig för en så utsträckt tillämpning af samma författning, och följaktligen bestridt den af Utskottet härutinnan hyllade åsigt, yrkat afslay å Utskottets i öfverensstämmelse dermed framlagda förslag, hvaremot de, som delat berörde åsigt, men ansett den ifrågaställa lagförklaringen böra blifva mera omfattande än den af Utskottet föreslagna, röstat för frågans återförvisning till Utskottet för utarbetande af förslag till en så beskaffad vidsträcktare förklaring; — lärer, då återförvisning af ärendet skett, äfven kunna antagas att Utskottets åsigt, som uttryckligen vunnit ett Riksstånds bifall, jemväl blifvit af öfrige Riksstånden godkänd. Men om än de emot principen i Utskottets förslag framställda anmärkningar, vid sådant förhållande, ej synas påkalla vidare svar, har likväl Uiskottet ansett sig ej böra underlåta att deråt egna en närmare uppmärksamhet, serdeles som sådant tilläfventyrs kan bidraga till frågans ytterligare utredning och skingrande af de tvifvel, hvilka anmärkningarne kunnat hos en och annan uppväcka. Utskottets egen öfvertygelse har emellertid deraf ej i någon mån blifvit rubbad.
Herr klkrendorH, Lisper Willielm, erindrade att orden, sedan han behörigen stprckt att han är Riksdagsman, här borde införas. Åtskilligt ropade emot, och Erefwcl.örv6r>lrjelm knwände, att en Adelsman som dertill ej är bcfullmägtigad alldrig kunde sädant styrka. Herr Loek: Han nödgades dä medföra A« dels - brefwet - 4563 Den 2Z Octobee. 77 Z Friherre 8tsel vonkkollst^in: Här kan wäl c) wara fräga vin andra skrifter än tak och yttranden inför Riksens Ständer. Jag ber dock att bet mätte noga dctermineras. I fl,t Ständ bör Hwar och en wara fredad för hwab han yttrar: men om en Riksdagsman serskildt lätcr trycka nägot, är han blott Ane,or och under Auctors answar. Jag är ej Författare för det jag talar här, eller inlcmnar Mcinorialer. Jag önskade att denna Z tydligare bestämdes Grefwe kl örn er: Conftitutions-Utlkottets tanka har warit alldeles densamma som Friherre 8cae!s, och har derföre för att freda hwar och en säsom Riksdagsman infört orden: nägon Lid; men för St! skilja graden i answarightt upprepat hwad i 2y § stadgadt är om dea som trycker en till ConstittttionsUtikoltct inlämnad skrift. Friherre Stael von kstoiiftoin önskade bock mera tydlighet. Friherre Lnäerktröm ansäg en tilläggning nödwändig. Denna § som i tvista fall tilläter att en Riksdagsman sär ställas under ransakning, kunde, när han ej annat än ä bar gerning fär gripas, illuteras derigenom att han ej pä kallelse sig inställde. Det bör derföre tilläggas attoni han ej lyder kallelsen, Domaren dä äger att hämta honom med tjenliga mebel. Herr st. o t K i is b instämde i denna anmärkning. PS Den 2Z October. 4569
Som rättigheten att upptaga bodmerilåu, i förslaget icke är inskränkt till endast befälhafvare!), men förmånsrätt för sådant lån, enligt 17 Kap. 7 § 2:dra punkten Handeisbalkeu, icke eger rum utan att befälhafvaren tagit länet, har i § 275, som angår ordningen och företrädet emellan vissa deri uppräknade fordringar, det i 2:dra punkten förekommande ordet “bodmerilån“ blifvit utbytt mot bestämmelsen: lån, som befälhafvare på bodmeri tagit, äfvensom då 4:de punkten jemväl synes afse lån, hvarom i § 7 förmäles, orden eller upptagna lån blifvit i sistberörda punkt införda. § 277. Då enahanda förhållande i afseende å pant och förmånsrätt till fartyg och köpeskilling derför, måste ega rum, ehvad fartyget försäljes utmätningsvis eller af sådan orsak, som i § 47 förmäles, (nemligen att fartyget blifvit förklaradt odugligt) hafva Rikets Ständer ansett nödigt att i § 277, som afscr upphörande af pantoch förmånsrätt till fartyg då detta utmätningsvis försäljes, införa bestämmelsen eller på sätt i § 47 omförmäles, hvarjemte sista orden '■Hill dess liqvid skett" blifvit, såsom mindre behöfliga, uteslutne. I Utte Afdelningen. Om preskription i Sjörättsmål, har någon anledning till ändring icke förekommit. 12:te Afdelningen. Om brott i tjensten af befälhafvare och besättning. § 209. I § 299 innehåller förslaget straffarbete på lifstid för deri af besättningen, som i öppen sjö medelst våld eller hot som innebär trängande fara, öfverfallet befälhafvaren eller någon annan för att bemäktiga sig fartyget elle)1 något af dess tillhörigheter, eller lasten eller delar deraf, men tdjest till sådant arbete från och med sex till och med tio år. För att bringa dessa stadganden i öfverenstämmelse med de åsigter Rikets Ständer vid innevarande riksdag uttalat i anledning af E. K.
Då, till exempel, någon till ett civilt eller militairt Embete med indelt lön, blifver befordrad, och dertill erhåller Fullmagt, ovilkorligen innehållande: ”o</ han skall komma i åtnjutande af alla detta Em~ bete åtföljande löneförmåner”, beröfvas han likväl: 1) Tvenne så kallade Ligg eller Vacancemånaders lön, som till Statsverket indragas, om också tilltrådaren blifvit utnämnd samma dag aftrådaren afgått. 2) Sex månaders indelt lön, under benämning af begrafningshjelp, hvilket afdrag likväl i händelse ännu innehafvande samma Embete, han med döden skulle afgå, återstålles hans Enka och Barn, men om han medelst afsked, eller transport till annat Embete bortgår, behåller StatsVerket hela denna i de högre graderne för honom icke obetydliga afgift. 5) Om han förut vid annat Embete innehaft en stundom ringa lön, och till den nya beställningen blifver, till exempel i Februarii månad, utnämnd, får han, äfven för de sista 2 månaderne af året, fortfara att blott uppbära ein förra löpj och differensen indrages till Stats - Den I Martil. Verket, och når härtill lågges, att i följd af IndelningsVerkets inrättning, han får vänta i ännu i4 månader derefter, på uppbärandet af sin lön för följande året, kan lätteligen bedömmas i hvad belägenhet, just vid början af dess tjenstetid, och under nödvändigheten af en-ny bosättning han sig befinner, Öfvertygad, att Riksens
Kammar-kollegium utfärdade kontrakt, äfven mantals-penningarne af de sex nedre socknarne "till vidare öfverenskommande framdeles" äro bergslaget under arrende upplåtna, emot skyldighet alt dem efter de årliga mantals-längdernas innehåll betala, med undanlag likväl af mantals-penningarne utaf de, Upsala Akademi förlänia hemmans åboer med barn och tjenstefolk, såsom varande Akademien anslagna, samt att berörde mantals-penningar, som förut skolat till bergslaget utgå med ett stafrum ved af hvarje person, numera utgöras på delta sätt endast ifrån de skog-egande hemmanen, emot godtgörelse till de skattskyldige för den sålunda levererade veden efter skäligt pris, som utaf allmogens och bergslagets deputerade inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande årligen bestämdes; börande, efter kommitterades åsigt, äfven denna disposifions-rätt upphöra, så att de skattdragande ipke längre blifva förpligtade att utgöra ifrågavarande utskyld annorlunda än i andra delar af riket, eller med det fastställda kontanta beloppet; och hade kommitterade ansett kontraktet icke lägga hinder j vägen för en dylik förändring, hvars vidtagande ej eller borde kunna föranleda ersätlnings-anspråk å bergslagets sida, enär den ved, som af de skattdragande levereras, skall efter dess värde dem ersättas och således behofvet för grufvedriften på enahanda vilkor borde genom upphandling kunna anskaffas. Med anledning af hvad kommitterade sålunda i förevarande ämne anfört, anbefallde Kongl. Majit Kammaroch Bergs-kollegierna, att, sedan Sala silfververks delegare blifvit hörde, om och under hvad vilkor de skulle vilja afstå ifrån uppbärandet af de uti kommitterades betänkande omförmälde Kronans räntor och utskylder, som af silfververket disponeras, underdånigt utlåtande i detta ämne afgifva; men, sedan bemälda Kollegier, under den 13 December 1849 till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna!
IrLZäräk» Herr Grefwen och Landtmarstalken proponeradc bifall til denna frägas hänwisande til Baneo-Utstottet, i likhet med hwad af Bonde Ständet redan blifwit belutit, samt at Utdrag af Protocollet mätte til de öfrige Ständen ezpedieras. Bifölls. Högloft. Ridderstapet och Adeln ätstildeS klockan ' til 2. Tis - 87» Den 15 Augusti. Tisdagen den i5 Augusti. kienum klockan ^ 9 förmiddagen. Öppnades Herrar Electorernas af Andra ClaHen Lista til Wal af Ledamot i BewillningsUtffottet efter Herr von kck8teät, i hwars ställe befanns wara wald N.o 2Lo Herr UilinZliotl, Occo^, Capitaine. Justerades följande: v Utdrag af Protocollet. bältet i Högloft. Rldderskapet och Adelns Plenum den 11 A UMA 1809. S. D. Uppä Bonde-Ständcts wänliga inbjudande genom Utdrag af Protocollet den z j denne mänad, bestöt Riddcrskapet och Adeln at förena sig i den af Bonde-Ständet widtagna ätgärd at til Banco Utskottet remittera det af Fullmägtigen för Afta Harad i Östergöthland ^ncter8 ^onclnm580n ingifna Memorial, angäende den ändring af det bittils brukliga omröftning 6 - sä t tet hos B anc o - Fullmäatige, Banco - Utskottet och hos Riksens Ständers til Banco - Wcrkcts öfmerseende tilsärcrdnade Revisorer, at Bonde-Ständet mätte äga lika röstnings - rätt med sina respective Med-Ständcrs Fullmägtige; och skulle detta be ' flut Den 1Z Augusti. 971 flut genom Utdrag af Protocollet med de öfrige respective Ständen wänligen communiceras. Ut supra.
Då uti ifrågavarande författning blifvit medgifvet att, om, för utgörande af de tillskott, hvilka för fattigvårdsbeholvens afhjelpande, kunna utöfver de bestämda personela bidragen erfordras inom något fattigvårdssamhälle, annan än i författningen stadgad grund redan var antagen och fastställd vid den tid, då författningen började tillämpas, den finge gälla, så länge samhället dermed åtnöjdes, borde det, enligt Rikets Ständers åsigt, ej heller sedermera varit faltigvårds-samhällen betaget, att om antagande af sådan serskild beräkningsgrund öfverenskomma, så vidt alla, som skola i nämnda tillskotts utgörande deltaga, öfverenskoinmelsen bi träda, och hafva Rikets Ständer derföre funnit det stadgande böra i författningen inlagas, att då annan grund för utgörande af tillskott till fattigvården, än den i 1 mom. 10 §. bestämda, varder af fattigvårdssamhälle enhälligt antagen och fastställd, den skall gälla så länge samhället dermed åtnöjes. Enär stadgandet derom alt hvar och en skall tillhöra det fattigvårdssamhälle, der han, efter fyllda femton år, sist under tre på hvarandra följande år stadigt ExpeditionsVtskottets Färsing till und. Skrifvelse, N:o 215. 70Ö vistats, icke allenast, då det mången gäng måste medföra mycken svårighet alt erhålla kännedom om hvar en person, som ofta omhytt vistelseort, förut vistats, och huru länge han å hvarje ort sig uppehållit, lätt påkallar långvariga och besvärliga utredningar samt förorsakar tvister emellan försa ml ingari) e angående personers rätta försörjningsort, utan ock, såsom erfarenheten visat, föranledt att personer, som, sedan de uppnått femton års ålder, aldrig vistats inom det samhälle, hvilket de vid nämnda ålder tillhört, omsider vid en långt framskriden ålder, sedan de, under en ombytlig lefnad, kortare tider vistats inom serskilda samhällen kommit att betunga fattigvården i förstnämnda samhälle; så hafva Rikets Ständer funnit berörda stadgande hvarken lämpligt eller med billighet och rättvisa öfverensstämmande.
Föredrogs ånyo Särskilda Utskottets Betänkande N:o 10, j anledning af väckt motion om inställande af prässjest-beredning i sammanhang med bränvinstillverkning under innevarande år, äfvensom Hederv. Bonde-Ståndet* genom Protokolls-utdrag Nto 280 af den 1 dennes till de öfrige Riks-stånden aflåtna in - Prot.-Utdrag den 8 Juli 1884. 283 bjudning att deltaga uti det af Bonde-Ståndet vid pröfning af berörde Betänkande fattade beslut. 1 likhet med Bonde-Ståndet beslöt Preste-Ståndet att, med ogillande af Utskottet» yttrande i Usta mom. af förevarande Betänkande antaga och godkänna det i Herr Hjärnes vid Betänkandet fogade reservation framställda förslag till underdånig skrifvelse i ämnet, till följd hvaraf Ståndet ansåg hvad Utskottet i sednare momentet föreslagit, hafva förfallit; och lades vid sådant förhållande Bonde-Ståndets ofvan omförmälda inbjudning till handlingarne. Frän Vällofl. Bor gare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden och memorial: N:o 101, i anledning af väckta förslag om vidtagande af förändringar inom den •konomiska förvaltningen vid universitetet i Upsala, bifölls; N:o 102, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, i fråga om förändrade föreskrifter rörande åtgärder till förekommande af kolera-sjukdomens införande och spridande i Riket m. m. För 6:te punkten vidblef Borgare-Ståndet den af Ståndet förut antagna redaktion: ”att, beträffande lossning och lastning af gods å karantäns-skvldigt fartyg, fortfarande må gälla, hvad Kongl. Maj:t genom nådigt Bref den 4 Oktober 1853 löreskrifvit. I öfrigt godkändes Utskottets förslag; och beslöt
Men Fullmägtige i Riksg.cont. trodde sig icke kunna vägra penningarnas utbetalning, och Constit.Utsk. fann olämpligt att dervid göra någon anmärkning, sedan upplyst blifvit, att vid detta tillfälle en af Statsrådets ledamöter varit, om jag rätt minnes, med Konungen stadd på en resa och en annan legat på sjuksängen. Då laga förfall kunde galla vid brytnin-. gen af lilla creditivet, mäste det förmodligen äfven gälla vift j4 H. 20 Den 7 Octobcr. afgörande! af de högst obetydliga mål, som tillhöra den vanliga ordningen för dagen. Hr von Hartmansdorff: För min del afstyrker jag att göra någon förändring i Utsk:s förslag, och her att få fästa Ståndets uppmärksamhet på följande ordalydelse i 8 § Reg.F.: ”Ej må Konungen fatta något beslut i de mål, hvar”öfver Statsrådet höras bör, derest icke tre af Statsråden, ”jemte vederbörande Statssecret., eller den hans tjenst förrättar, tillstädes äro. Statsrådets samtliga ledamöter, der de ”icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade ”föredragningslistor, i Statsrådet förekomma och Rikets allni, ”säkerhet röra. Sådana äro” &c. Då ingen af de talare, som yttrat sig emot Utskts förslag, anmärkt någon olägenhet af detta stadgande, vet jag i sanning icke, hvarföre man skall äflas med förändringar, de der ej leda till någon påföljd. Man bör dessutom ihågkomma, att detta stadgande galler nu, under det Statsrådets ledamöter, Statssecreterarne inberäknade, äro 13, hvaremot de framdeles skulle blifva blott g. Förslaget, att flera ledamöter ständigt borde vara tillstädes i Stätsrådet, skulle endast försvåra ärendernas skyndsamma gång. Ilvad för öfrigt angår Hr Stuarts anmärkning emot ordet Statsråden i stället för Statsrådets ledamöter, finnes samma ord i gamla §, utan att något missförstånd deraf uppkommit. Anmärkningen är likväl så oskadlig, att jag ingenting har deremot, om R. o. Ad. vill förklara den för sin gemensammatanka. Hr‘Cederschjöld:
Så hafva, enligt uppgift, stäf blifvit utförd från Halmstad 1856: 1,173,635 st. af bok och 575,961 af ek; 1857: 1,803,834 af bok och 266,481 af ek; 1858: 1,118,710 af bok och 177,910 af ek; 1859: 1,451,421 af bok och 497,140 af ek; 1860: 1,321,665 af bok och 361,360 af ek; samt från Warberg 1856: 15,568 af bok och 40,558 af ek; 1857: 13,018 af bok och 105,808 af ek; 1858: 2,990 af bok och 187,897 af ek; 1859: 2,622 af bok och 212,379 af ek; 1860: 115,708 af ek, äfvensom från Warberg under nämnde fem år utskeppats sammanlagdt 162,662 st. så kallade nedslagne tunnor af bok. Till hvarje sådan tunna åtgå 2 bottnar och 25 stäf. Upplysning om arealen af skogsmarken i länet har icke kunnat vinnas i vidsträcktare mån, än Tab. Litt. b. beträffande boställens, kyrkors, läroverks och fromma stiftelsers, i fråga hvarom följande tab. Litt. B. åberopas. Såsom ett väsentligt hinder för skogsväxten framstår, jemte obenägenhet för en ordnad vård, den ännu icke utrotade förderfliga seden att afbränna ljung för beredande af tillfälligt bete. Under Maj 1856 och 1859 härjade skogseldar på tre olika ställen inom Halmstads fögderi, hvarvid flera hundra tunnland dels bokoch dels växtlig barrskog förstördes.
Julii', angäendc huru med Ve til Kongl. Mast i krigstid inkommande General-Auditeurs Ärcnder förhällas ma, samt afven 27 i samma manad om uphäfwande af Kongl. Förordningen den 26 Januarii 1.^02 om answar för den som afsäger sig Adelffap, eller dermed förenade rättigheter, har Preste Ständet til Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskott remitteradt, äfwensom Kongl. Maj ts Nädiga proposition af den 3 innewarande Augusti, om bestämmande af en wist underhälls summa för Konung ^.clol r. Dest Gemäl och närmaste Bröstarfwingar. blrfwit til Riksens Högloft. Ständers Statsutskott remitterad; Hwilket genom Utdrag af Protoeollet skulle til de öfrige Respective Ständen inberättaö. Ut supra. Lx kiotocollo, P 17. 7^Imgui8t. Utdrag af Protoeollet, hallit hos Högwördige Preste-Ständet den 9 Augusti 1M9. S. D. Efter upläsande af et ifrän Högloff. Ridderstapet och Adeln ankommit project til den undcrdäniga Skrifwelse, rörande Deras Exelleneer StatsMinistrarnes samt Herrar Statsoch JustitiäRädens Löner, hwilken til Hans Kongl. Maj t expedieras bör, har PresteStändet detsamma sä mycket häldre bifallit, som Ständet icke kunnat taga Statsutskottets afgifna yttrande, eller uttrycket i denna expedition i annan mening, än att denna pensionsberäkning endast har afseende pä de Herrar StatsMinistrar, Statsoch Justitiä-Räder, hwilka wid afskedstagandet/ efter nu gällande Pensionsstadga eller 636 Den 11 August!. Regeringsformens loZ §. til pensions erhällande äro berättigade. Hwilket genom Utdrag af Protocollet ssulle de öfrige Respective Ständen wördsamt och »vänligen meddelas. UL supra. Lx protocollo, P O.