Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att du kan säga så, mamma! FRU SEGERSTEDT. Ser du , när jag sitter så här och tänker, blir j ag emellanåt så klart medveten om att j ag är ett simpelt nådehjon. Och det käns så underligt att komma underfund med det på gamla dagar. EMMY. Du är för besynnerlig...! Ja, det är väl otacksamt mot general en, som stält det så bra för oss. Jag är väl otacksam af naturen, jag vet inte annat. Men det s äger j ag dig, Emmy, att den dag j ag såg e dig väl försörjd, skulle jag med glädje lämna Sätra, och aldrig mera komma hit igen. EMMY. FRU SEGERSTEDT. Har då g amle baron låtit dig känna af det där, det där, som du kallar att vara nådeh jon? Nej, nej , tro inte det! Men, s er du, vi ha ju inte alltid haft en sådan ställning som nu. Först vid din s tackars fars död för tolf år sedan tog jag emot den här platsen f ör att kunna sörja för Viktors och din uppfostran. Men nu tror jag att gaml e baron g ärna skulle bli af med oss, om h an bara kunde det för folks skull EMMY. FRU SEGERSTEDT. Bli af med dig , mamma, som sköter s å godt som ensam om hela Sätra! FRU SEGERSTEDT. Ja, k anske är det bara mitt gaml a, oböjliga sinne, som inte l ärt gifva med sig tillräckligt ännu. Jag har aldrig riktig t kunnat fördraga generalens godhet, och ändå måste j ag tag a emot den af honom både för min och din skull. Senast var det han, som med sitt förord skaffade dig skilsmässa f rån din oduglige man. Det var också han, som sedan bad mig taga dig hit ut till Sätra. Men det är alldeles för mycken godhet, j ag har inte gjort mig förtj änt af den, och därför plågar den mig. EMMY. (vårdslöst) Så låt oss flytta härifrån! Alltid fins det möjlighet till u tkomst för oss på annat h åll. FRU SEGERSTEDT. (bittert) För oss ! Med våra vanor! Ånej du ! Vi kan inte arbeta.
Måhända vore det för dem som hafva större rörelse här i hufvudsladen, fördelaktigt nog om denna maximisummå höjdes; men vida angelägnare är, alt denna fond blifver fördelad på ett större antal kreditivtagare, emedan den kommer att göra oändligt mera nytta, än om den blifver på blott få händer fördelad, Hr T) t n 17 Juni. I 45 Hr Aminoff: Äfven jag instämmer uti livad de sista värde talarne tillkännagifvit, samt anser att Disk. gatt ganska försigtigt och med beräkning, tillväga, då det bestämt endastj| 10,000 r:dr såsom varande det högsta belopp, som af en person i kreditivväg kan fä begagnas — ty anslaget är verkligen så ringa i anseende lill behofvet och den stora nytta affärsmännen kan draga af en kreditivrörelse, att denna summa bör så mycket som möjligt komma den stora allmänheten lill nytta, och ej af några få större affärsmän ensamt begagnas. På dessa af mig anförde skäl, motsätter jag mig, på det aldra högsta, Frih. Raabs förslag, alt maxinvisumman förhöjes till 20,000 r:dr. Hade R. St. för en 10 ä 20 år tillbaka beslutat alt kreditivrörelse med banken fick äga rum, och derjemte tillåtit den såkallade uppoch afskrifningsräkningen, om ock med en ringare ränta än 3 procent; så skulle enligt min öfvertygelse inga privatbanker uppstått, och all fiendskap med dem således upphört. Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag, att maximisumman bestämmes till 10,000 r:dr b:eo. Frih. Raab:
Jag finner således att ConstitutionsUtskottet ej Grundlags-enligt behandlat målet och ej Grundlags-enligt Framställt sine tankar. Om Riksens Ständer vid förra Riksdagen funnit sig föranlåtne, att emot constifutionens ordalydelse bifalla en förändring, så har det kanske skett af politiska grunder och andra skål * så giltige , att mari'ej har något dervid att anmärka. Mert jag hemställer huruvida förhållandet nu år lika; och huruvida det år enligt med princip , att eri Kongl, person , som redan i Vissa fall har högsta makten kan insättas ibland Konungens ansvarige Rådgifvare, blott med rösträttighet. Det år öfver denna princip som Utskottet hade bordt yttra sig, om den år i öfverensstämmelse med Grundlagens anda Och om den ej deruti medför rubbning. På denna grund föreslår och yrkar jäg återremiss. Jag anser ieke någon betänklighet för Ridderskspet och Adeln uppstå att besluta en sådan, om ock tre Stånd skulle annorlunda" afgöra målet. Jag tror ingen derutaf kunna draga någon obehaglig slutSatts, då KronPrinsen redan år beklådd raed en högre makt, och vi ålla säkerligen i likhet med hvad Herr von Hartmansdorff föreslagifj äfven 548 Den IQ Mar lii. för detta tillfälle gerna skulle vilja lemna fickuoin den högre. Jag kan eller ej inse behofvet deraf, att KronPrinsen någonsin i Regeringen intager annat runi ån Regentens person , ty om han ej som sädsn kan deltaga i Regeringen, ser jag ej hvarföre han deruti skulle vara röstägande. Jag tror att den §. som bestämmer Regegrringen under Konungens frånvaro , år så tydlig, att ej den kan vara underkastad något tvifvelsmål. Det år möjligt, att jag ej fattar det goda sorn derigenom skulle kunna uträttas, meri aå långe jag ej inser det, måste jag bestrida .detsamma.
Angående Riksdags-orten stadgas i §. 5o RegeVings-Formen; angående de fall, då Stats-Rudet eller, i brist deraf, andre myndigheter ega att sammankalla Riksdag, i §§. 91, 92, q3 , 94, 98 Regerings Formen; om tiden till Riksdagens begynnelse, så väl i dessa fall, sorn i allmänhet vid Urtima Riksdag, i §§. 5r och ()5 Regerings-Formen; och om tiden, då Riksdag afslutas skall, i §. 109 Regerings-Formen. §. 41 • Riks-lörsamlingens Öfre Kammare består af Sjuttiofem Rikadags-fullmägtige, hvilka väljasj bland sådane Svenske män, de der, enligt §. 7, till Riksdag valbare äro, af Landskaps-tingen på de sammankomster näst före Riksdagen, som i §. 27, mom. 1, omtalas. Valet sker för tre Riksdagar, och så, att en tredjedel afgår efter hvardera af dem. Antalet af Riksdags-fulimägtige, som hvarje Landskaps-ting väljer, äfvensom ordningen, i hvilken ofvannämnde afgående sker under de tre första Riksdagar, då denna Grundlag gäller, bestämmes på samma Riksdag, som den sistnämnde antagen blifver. §. 42. Riks-församlingens Nedre Kammare består af Etthundrasjuttiofem Riksdagsmän, hvilka för hvarje Riksdag serskildt väljas af de valherättigade inom val-districten, på sätt denna Grundlag och Landskapens Val-stadgar föreskrifva. Bil till Constitutions-ZJlskotlets Memorial, N:o 58. 27 §. 43. Dör Riksdags-fullmägtig, medan han denna befattning innehafver, eller upphörden, på grund af §. 7, eller afgår iian, med stöd af §. 8., välje Landskaps-tinget en Extra Riksdags-fullmäglig, som för den återstående tiden innehafver den förres befattning med samma skyldigheter och rättigheter, som hvarje annan ledamot af Riks-församlingens Öfre Kammare. Mom. 1.
Artikeln 2. ® § a) Föremål för Läns-nämnds verksamhet äro frågor, som angå folkbildningen, sedligheten, sundhets-tillståndet, skogarnes vård, allmänna hushållningen och fattig-försörjningen inom Länet; egande Läns-nämnden derjemte att, å Länets vägnar, hos Kongl. Maj:t framställa underdåniga önskningar i dessa ämnen, efter det vederbörande blifvit derom hörde, om ämnets beskaffenhet dertill föranleder; Dom-kapitlen likväl förbehållne tillsyn och vård öfver barna-uppfostran och folk-undervisning, i enlighet med gällande författningar. b) I förenämnda afseende eger Läns-nämnden att såväl af Härads-nämnder, som af embetsman och myndigheter erhålla de upplysningar, som på en hvar kunna bero; äfvensom Länsnämnd skall afgifva de yttranden, som kunna påkallas uti dess omvårdnad tillhörande ämnen. c) Läns-nämnd eger taga kännedom om befintliga inrättningar, som af Länet gemensamt bekostas, såsom lasaretter, kurhus, landtbruks-skolor, arbets-anstalter, m. fl., och derom, om så pröfvas nödigt, på vederbörlig ort göra framställning. 9 § a) Förete sig behof af nya eller utvidgade inrättningar för Länets gemensamma räkning, med afseende å de angelägenheter, som stå under Läns-nämndens omvårdnad, eller visar sig tillfälle till ökade närings-utvägar eller förmånligare begagnande af utvägar, som redan finnas, eller lättade kommunikations-medel för trafikens befordran, såsom ström-rensning, båtleders öppnande, 14 Allm. Besv. och Ekon Utsk.ls Bet. JU 127. omläggning af vägar m. ni., då skall nödvändigheten eller fördelen af sådana företag, efter inhemtade noggranna upplysningar, af Läns-nämnden pröfvas. b) Gillas företaget, skall fullständigt förslag öfver kostnaden dertill, jemte sättet att det verkställa, af Läns-nämnd ombesörjas, samt, åtföljdt af fullständig framställning om de synbara svårigheterna vid företaget, å den ena sidan, och fördelen deraf, å den andra, jemte de vilkor för företaget, som Läns-nämnd föreslår, meddelas Härads-nämnderna i de menigheter, som ärendet rörer.
Och till dess måste du hjelpa mig med att arrangera en försoningsscen, en skenbar förlikning... En försoning! HERRN (förtjust). FRUN (iskallt). FRUN. HERRN. FRUN. HERRN (lifligt). Skenbar. Bara han ser, att jag tar första steget, att jag erkänner mig haft orätt... Vill du verkligen det? HERRN. FRUN. Jag vill låtsas! Vi sluta ett stillestånd på den här vigtiga aftonen! Så snart Oskar friat, kunna vi börja om igen. Men, dyra Alma... (En häftig ringning höres.) Det är han! Han lyssnar. Då vill jag be dig om förlåtelse... FRUN (lyssnar, sänker rösten). HERRN. Min söta lilla Alma, jag... Säg ingenting! Jag ser ju i dina ögon, att du förlåtit mig! (Oskar öppnar fonddörren, men tillsluter den genast.) I mina ögon? Men vet du, när du ser på mig så der, så blir jag rigtigt underlig till mods. Da håller då ännu en smula af din oförståndiga, nyckfulla, egensinniga lilla hustru? Jag tillber dig! Men du får aldrig påminna mig om min orättvisa. Alldeles utmärkt! Gå på så der! Tror du, att det är för att föra någon bakom ljuset, som jag... (vill omfamna henne). FRUN (hviskar hastigt, i det hon HERRN (höjer rösten). FRUN (sakta). HERRN. FRUN (mycket inställsamt). HERRN (förvirrad). FRUN (ifrigt höjer rösten). Tala inte så högt! (höjer rösten) Allt är då godt igen! Jag törs knappt tro på min lycka! Du är en engel! Tala inte så sakta! FRUN (hviskande). HERRN. HERRN (afbryter, ömt hviskande). drar sig undan). Jaså, sa' du inte sjelf nyss... Ja, då ja! Men det der andra skall du säga så det hörs! FRUN (som förut). Ack, jag bryr mig visst om Oskar nu! (kysser henne). Vänta bara! Det ska' du minsann få igen! Ja genast, om du vill! (kysser henne ånyo). Du missbrukar situationen!
Efter denna Artikel må Bevill-; ning icke påföras Handlande, SkeppsRedare, Fabriqueurer och flere, hvilkas rörelse i hufvudsaklig måtto beror på utrikes handel, under nedanstående belopp, nemligen: Stockholm och Götheborg'. R:dr. Sk. Grosshandlare i . .30: — Handlande , Mäklare, SkeppsClarerare och Apothekare .20: — Fabrikqueurer och Manufacturister ♦ 15: — SkeppsRedare för hvarje egande svår East I Första Handlande 8cc. Fabriqueurer SCc. I Andra Handlande SCc. Fabriqueurer 8Cc. I Tredje Handlande 8Cc. FabriqueurerScc. SkeppsRedare SCc, • •• — ' 8* dassens Städer: 20: — . 15: _ . — 7. Classens Släder: i . ; 15: — i 12: —. 666 JitvlUnings-Utskottets Betiinkanden - I 1'jcrde Clause ns S eider: R:dr Sfr. Handlande SCc 13: 16. Fabriqueure r 8Cc .10: — SkeppsRedare &c — 5> 1 hernie dassens Städer. Handlande 8Cc , : 10: Fabriqueurer 8cc .8: — SkeppsRedare Scc , — 5* och alle andra Fartyg, tillhörige Kö~ pingar, lastageplatser eller Landtman, däckade eller odäckade, af fern svåra Lästers drägtighet och derutöfver , —• 4. Ega flere del uti skepp påföres den för detsamma sig belöpande Bevillningsafgift Hufvudeller CorrespondensRedaren. Intill dess uppmätning af Fartyg hunnit verkställas, böra sådane, som äro ouppmätte, af Taxeringsmännen anses till den drägtighet, i lästetal beräknadt, som efter egares uppgift, jemförd med de upplysningar, hvilka derjemte kunna erhållas, kan bestämmas. 3. Morn.
Den gamla grundlagen har åtskilliga stadganden, som i fall man skulle skrifva en ny grundlag bort på annat sått upställas. Del hade måhända varit lättare att skrifva en helt ny grundlag, men Utsk. ansåg lämpligare att insätta dessa stadganden i den gamla för att derigenom praktiskt visa att Ulsk:s mening var alt endast förbättra den grundlag vi nu äga. I afseende på Gr. Mörners anmärkn. torde böra ihogkommas, att i den gamla grundlagens 24 §, hvilken motsvarar den här föreslagna 25 §, omtalas Utsk:n, innan del är i grundlagen definieradt, hvad som menas med Utsk. Frih. Raab: Jag gifvet' allt det värde, som vederbör, åt de skäl, som af Gr. Lagerbjelke blifvit framställda, och som kanske kunna hafva sin riktighet, nemi. alt Utsk. har, så mycket som möjligt, undvikit att göra onödiga förändringar; men här förekommer i 3:dje mom. en stor nouveauté', som jag icke kan gilla i sak; det heter nemi., Granskningsnämnden. Hvarföre kan det icke så gerna beta GranskningsUtskottet? Hvarföre skall det deremot när vi komma lill 29 § heta Utskott och icke Nämnd? Man kunde ju i 25 § undvika att ens vidröra denna Granskningsnämnd Dea 28 Maj f. m. 277 eller della Utskolt intilldess man kommer lill den § der GranskningsUtsk. egentligen bör hafva sin plats då andra Utsk:n omnämnas. Jag förnyar min vördsamma anhållan om propos. till gemensam lanke, att 3:dje och 4:de niomina må utgå. Gr. Lagerbjelke: Den anmärka., Frih. Raab nu gjort om Granskningsnämden torde egentligeiL höra till 30:de §:ti och när vi komma dit, skall jag icke underlåta att besvara densamma. Härmed förklarades öfverläggningen om 25 § vara fulländad. § 28. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag anser det vara af högsta vigt att lika termer antagas för att uttrycka lika begrepp i samma grundiagsparagraf.
* 9, Huf viidorssken till inotst %nclet mot samskoleiddn hos en mängd iipplysta ocli. rättänkande personer &amp; r den, att man fruktar att sainundervisningen skall 1iaf1-a ett mindre godt inflytande p i tonen och den sedliga andan inom liiroverken. Denna farhhga är helt naturlig och sknlle helt visst komma att besannas om så illa skdie hända., att samskolefrkgan komme att lösas på det primitiva satt, hvarmed den i sitt första stadiiim hotats, d&amp; det nämligen föreslogs, att flickorna utan vidare anordningar måtte insättas i gosskolan, skdaii denna i ett visst ögonblick befann sig. Det kan dock näppeligen Iiafvs varit nagons allvarliga mening att så skulle ske, om ock orden i en hast s&amp; kunnat falla sig. Helt visst liar hyarje klok sainskoleviin alltid tänkt sig, att skolan, om den skall grundas på flickors och gossars samarbete, ocksk mbte stå under ledning af fiillkomligt samarbetande lirare och liirarinnor. Blir detta arbete val nfvägt och troget iitfördt så att samskolan kommer att st % iiuder inflytande af samina niakter so111 det goda hemmets - fadersväldets allvarliga men vanliga tukt samt det moderliga sinnets renhet, ömhet ocli takt - s&amp; skall man icke fb anledning till dylika f arhhgor. Mycket frnktar man ocksi, att flickorna i samskolan kuma blifva lika eller ännu mera öfreranstriiiigda och lefnadströtta af det myckna tankearbetet och den i skolan deni påtrugade lärdomen som gossarne &amp; ro. Denna farhkga delas säkert af alla som tänka sig liela samskoleiddn best; däri, att flickorna insläpptes i gossarnes eleinentarläroverk.
Det exempel Herr Beckman anfördt om en Fältjägares anvärfvande som förut skolat blifvit afstraffad, kan jag ty värr ej neka Mea då Herr Beckman så tjenstvillig att uppsöka allt hvad lorn möjligtvis kan gifva Regemen - Den 7 Julii f. m. 9i tet någon skugga, endast kan anför» ett exempel, jag vågar påstå att detta är i sitt slag det enda som pä många år, ja kanske sedan Corpsens uppsättning inträffadt; vågar jag smickra mig med att alla opartiska skola finna, att ett misstag vid anvärfningen en gång handt, som genast blef rättadt så snart det upptäcktes, och således aldrig kan gifva anledning att beskylla CompagnieChefs för vårdslösad värfning. Då jag nu hoppas hafva för Riksens Ständer tillräckligt vederlagt Herr Beckmans anklagelse, anser jag mig hafva upplylt min pligt, att förvara ett Regementes heder , som lika med resten af Svenska Arméen alltid skall finnas värdigt att uppfylla antalet af Fäderneslandets försvarare. Friherre Ankar/värd, Carl Henric: Tredje HufvudTitteln lämnar alltid ett vidsträckt fält för granskningen, och då man eftersinnar huru anslaget för denna Tittel sedan 1810 blifvit ökadt , ifrån 1,596,000 till 3,267,000, så häpnar man verkeligen öfver att Sverige kan bestå, under så tilltagande utgifter, och när man dertill lägger, att detta anslag blott är en ringa del af hvad sorn ifrån Riket och dess innebyggare till Försvarsverket utgår, så finner man säkerligen en ganska alfvarsam påminnelse, att som Representant vid 92 Dm 2 Di ii /. m, vid ett sådant förhållande efter yttersta förmåga fästa uppmärksamheetn.
Herberts ansökning om eftergift af öfveränta å ett af källarmästaren A. O. Nicodemi i bankodiskonten upptaget lån; N:o 68, ang:de förrättad revission af bankodiskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1847; N:o 69, med hemställan att en gratifikation måtte få utanordnas till vaktmästarne vid bankodiskontverket; samt N:o 70, angale en verkställd omröstning. H. R. o. Ad. åtskildes kl. J till 4 e. m. In fidem prolocolli, Albert Munck. Thorstlagen den 13 Juli 1848. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. 14 sisth Juni e. m. samt d. 15 i samma månad. 42 Den 13 Jul i. Fortsattes pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 96, i anledn. af väckte frågor om förändrad reglering af presterskapets löningssätt, om prestboställenas utarrenderande, om delning af de större pastoraten, om indragning af åtskilliga ecclesiastika beställningar, om upphörande af förhöjd årsberäkning, om förändrade bestämmelser i afseende på adjunkters missivering och lönevilkor, om klockares och kyrkovaktares löner m. fl. sammanhang härmed ägande ämnen. Punkten litt. D, om upphörande af rättighet för prestman, att till folkskolelarare hädanefter varda antagne, äfvensom om indragning af vissa ecclesiastika beställningar. Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf, att detta mom. blifvit af de 3 öfriga Stånden bifallet. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Emot dennu ifrågavar. punkten har jag visserligen ingenting att i sak anmärka, men skall likväl anhålla att någon af Utsk:s ledamöter behagade upplysa på hvad grund Etsk. har fattat sitt beslut i denna punkt.
Hela världen är hypokondrisk, och det finns ingen som kan afgöra hvar verkligheten slutar och fantasien tager vid. Vi ha en kort tid trott på realiteten i lif och konst, men när vi höllo på att drunkna i dess platthet, togo vi luft under vingarna igen, och nu hålla vi, som fordra något mera af lifvet, nu hålla vi på att söka vår lycka där uppe i det blå igen, alldeles som om realismens tidehvarf aldrig varit.» »Jag vet inte,» svarar Klercken förströdt, »jag har aldrig förstått mig på och intresserat mig för edra litterära skolor, än mindre har jag bekänt dem som min religion. Jag har lefvat mitt eget, tunga lif ensam för mig, och jag har kommit till besynnerliga erfarenheter om mig själf ...» »Ert ensamma lif och edra tunga erfarenheter äro, utan att ni vet det, delade af hundratal andra moderna människor, fast ni aldrig kunnat tro det eller bekymrat er om att taga reda på det. Det finns ingen som är ensam – ingen!» »Tror ni det?» frågar Klercken med plötslig ifver. Han erfar en inre glädje, som gör honom otvungen igen, och hans ögon få glans. »Det är alldeles visst,» fortsätter fru d’Ottange, »men det är högst barnsligt af mig att spela lärarinna för er, som säkert gjort edra slutsatser ur lifvet och kanske har er tro långt klarare och fastare utarbetad än jag min.» »Nej, nej ... tala inte så! Jag har egentligen ingen tro alls, det vill säga jag har alltid sträfvat efter att nå en, som skulle tillfredsställa mig, men tillsvidare är det bara min kritiska, negativa skepticism, som utvecklat sig ... Ja, kanske har jag en tro likafullt, men den har jag först under de senaste tiderna tillkämpat mig, och det är tron att döden är en välsignelse » »Hm – det är så lätt att tänka sig den ljuf, när den ännu bara hägrar som det oundvikliga slutet på lifvet » »Ånej – jag har allt varit i närmare gemenskap med döden under min senaste vinter. Tanken på den har varit mitt dagliga sällskap » »Och likafullt ser ni alls inte ut som en dödssjuk, så mycket jag kan förstå af ert yttre.»
RegeringsFormen , hvarest stadgas: att då ett Betänkande första gången t-ll pröfning förekommer, skall det utan förändring antagas eller återremitteras. Hans Excellencei Herr Grefven och Landt. Marskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade ifrågavarande Utlåtan. de, i anledning af de dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremittera; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo BansoUtskottets dén 15 dennes aflåtne samt den 19 i samma månad på bordet lagda förnyade Betänkande, angående förändring af de innom BancoVerket gällande Befordringsgrunder, enligt hvilka tredjedelen af Banquens Commissarier vid inträffande ledigheter tillsättes endast af Frälsemän.' Herr Rothlieb, Carl Fredric, anförde skriftligen: Den fråga, som innefattas uti BancoUtskottets nu upplästa Betänkande, härleder sig från en nog oväntad Motion innom det Hedervärda BondeStåndet, hvilken bör betragtas utur tvenne Synpunctert 1:0 Om den, så’ som innefattande förslag till afstående å Ridderskapets och Adelns sida, från en genom Författningar och gammal häfd, ägande rättighet, beror ensamt på Ridderskapets och Adelns afgörande, och 2:0 Om Ridderskapet och V Den 25 Maji. Adeln bör ingå uti ett afstående från en allt hittills oqvaldt åtnjuten rättighet. Hvad den första frågan angår, så har Presidenten, Friherre Wirsén och Herr Doctor Hedrén, uti deras till Bancofjtskottets Protoeoll afgifna särskildta yttranden grundligen ådagalagt, att den beror af Ridderskapets och Adelns afgörande och begifvande3 så att i detta fall icke något kan vara att erinra och tillägga: Anmärkande® Herr Doctor Hedrén, enligt min tanka, ganska rigtigt, att Banquen är att anse såsom ett Bolag af flera Interessenter, af hvilka den ena ej kan, utan den andras begifvande, honom något påtruga eller afhända.
Revisorerne, sora på förekomne anledningar infordrat de vid HandelsDisconlens utlåning förda föredragnings-listor, hafva vid granskningen deraf funnit, dels att Lån blifvit beviljade åt personer, som ej kunna hänföras under den rubrik af Handeln och den större Rörelsen, som utgöra föremålet för denna Låne-inrättning, såsom till exempel åt Civile Tjenstemän samt tvänne Stadsmäklare; hvaremot det befunnits, att vid andra tillfällen den häremot stridande grundsatis blifvit följd, alt Lånsökande erhållit af - _ 42 - slag på det skäl, att de ej visat sig vara Borgare; dels ock, att BancoReglementets föreskrift i 4 Art. Jattj, vid antagande af Hjpothek för Lån^ gemensamt afseende bör göras på Låntagarens samt de öfrige j såsom ansvarige för Lane-Summan, hvar och en för sig ägande fulla vederhäftighet för Låneticke alltid blifvit iakttagen, enär deri ena af bemälde Stadsmäklare, efter att hafva afstått sin egendom till sina Borgenärers förnöjande, genom Stockholms Rådhus-Rätts Dom blifvit ålagd, att, med hvad han framdeles kunde ärfva eller förvärfva, sin skuld gälda, och således icke bordt kunna anses för det erhållna Lånet vederhäftig. Sedan Handels-Discont-Directionen öfver berörde anmärkte omständigheter sig förklarat, hafva Revisorerne icke desto mindre funnit sig äga anledning att genom Banco-Fullmägtige låta erinra Direclionen, att vid Låns beviljande hädanefter sorgfälligare pröfva Lånsökandes samt öfrige för Lånen ansvarige personers hvar för sig ägande fulla vederhäftighet för Låne-Summan. 14-° Angående uppstådd fråga, om närmare controll å de inbetalningar_, som ske till Malmö LåneContoir, och i sammanhang dermed, om Directionernes vid Låne-Contoiren beroende af Banco-Stjrelsen.