Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan härefter, uppå förfrågan af Hr Tersmeden, Nils, underl. Riddarh.-Sekret, uplyst att Borgareoch BondeStm bifallit förevar:de Betänk., men att underrättelse om delsammas pröfning hos PresteSt. ännu icke blifvit R. o. Ad. meddelad, yttrade: Hr Tersmeden: Jag vill icke ingå i pröfning af allt, hvar till så väl detta Betänk, som de föreg:de lalarnes framställningar kunde lemna anledn., ej heller deraf, huruvida en lithurgisk enhet är behöflig ■— att den är önskvärd, deruti delar jag Utsk:s åsigt.—. Jag vill endast nämna, att jag anser den af Utsk. behandlade motionen icke hafva blifvit vackt i en för densamma lycklig tidpunkt, enär det är kändt alt, just lill föl je af det yppade missnöjet emot den nu begagnade kyrkohandboken och katcchesen, nya sådana äro under omarbetning. Man synes då först böra afbida verkan af hvad K. M. i största välmening gjort för all tillfredsställa Sina undersåtares önskningar härutinnan. Jag skulle icke tro, att den af den sista talaren föres.peglade våda är så stor, som han förmenade; ej heller är det mig bekant att våra Separalisler' blifvit belagda med borgerliga straff, derföre att de begagnat den gamla kyrkohandboken och katechesen. Det har skett, af helt andra skäl, hvilka jag bär icke behöfver framdraga; jag nämner blott att de hafva ställt sig i uppenbar strid med vår lära och vår gudstjenst. Jag anhåller således hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på bifall lill detta Betänk., isynnerhet som en återremiss icke skulle tjena till någonting, då uplyst blifvit att 2:ne Stånd bifallit detsamma. Den 1 Juni. 29 Frih. Cederström, Rud-: Äfven jag anhåller vördsamt om bifall till Utsk:s Betänk.
Män torde äfven böra taga i betraktande den omständigheten, att astronomiska instrumenter för ö - 584 Den 17 April f m. gonblicket kunna erhållas från den ryktbare Reichenbachs verkstad i Munchen, till en förut okänd godhet: att denna möjligen kunde med honom försvinna, och att hans instrumenter åro så efterfrågade, att beställningar deraf måste göras flera år förr ån de kunna erhållas. Men så långe WettenskapsAcademien icke år såker oin att hafva medel till instrumenternas betalning, kan hon ej heller bestämma dem. Hufvudsakligen har jag ej något vidare att tillägga, ån att vördsamt anhålla, det Högl. Ridderskapet och Adeln ville behjerta äfven denna del af vettenskapernas kraf, och nu, likasom då frågan om högre anslag åt Kongl. Bibliotheket förevar, återremittera StatsUtskottets Betänkande. Finner man ej tillgångar åt Observatorium för ögonblicket, så kunde frågan få blifva hvilanda intill dess Statsregleringen i allmänhet vöre afgjord, då en överskjutande eller besparad summa vål torde någorstädes blifva att för detta ändamål tillgå. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag skulle o nödigtvis upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om jag vidlyftigare sökte utveckla de grunder, på hvilka jag stöder .min anhållan om återremiss af Betänkandet. Jag får således blott förena mig med hvadH err af Uhr uti sin, Betänkandet åtföljande, särskildta mening anfört, och vågar hoppas, att Ridderskapet och Adeln bifaller återremissen. Herr Den 17 April f, m, 385 Herr von Heijne, Georg: Såsom Ledamot af StatsUtskottet liar jag “både öfveryarit ärendets handläggning inom Utskottet och deltagit i det nu upplästa Beslutet; men jag tillstår uppriktigt, att jag al hvad Herr af Uhr vid justeringen af Betänkandet yttrat och Herr von Hartmansdorff i dag anfört, blifvit öfvertygad derom, att frågan tål närmare öfverseende, hvarföre jag ock förenar mig med de Herrar, som anhållit om återremiss.
Herr Grefven och Ordföranden yttrade sig härefter: (inseratur)1 hvarefter utskottet åtskilljdes kl. 1/2 12. 1 Ordförandens tal, som bort föreligga såsom bilaga, finnes ej i protokollsbandet. Hofkanslerens skrifvelse vid aflämnande första gången af statsrådsprotokollen. Örebro d. 8 Aug. 1810. Högvälborne Herr Grefve, Cabinets Kammarherre, Riddare af Kongl. Nordstjerne Orden! Jag får härmedelst den äran till Herr Grefven öfversända: l:mo. Det uti Justitise ärender etc (samma förteckning å protokollen, som den å sid. 9—10 ofvan upptagne) .' til och med den 28 Junii innevarande år. Alla de ännu felande protocoller skola, så snart Högloft. Utskottet det äskar, meddelas. De hafva ej nu på en gång blifvit aftemnade, i anseende till nödiga upplysningar, som derutur borde hämtas. Särskilte förteckningar medfölja å alla de protocoller, jag nu har den äran att öfversända1. Jag torde få anhålla om Herr Grefvens påskrift och quitto på dessa förteckningar, som derefter benäget torde mig återsändas. Med fullkomlig högaktning Jiar jag den äran vara Högvälborne Herr Gref vens och Kammarherrens ödmjuke tjenare G. ap Wetterstedt. 1 Förteckningarna äro bilagda, men hafva ej ansetts här behöfva åter gifvas. 94 Bilagor 1810 2. Protokollsutdrag angående infordrande af protokoll i kommandomål. Utdrag af profocollet, hållet hos Riksens Högloflige Ständers Constitutions Utskott vid Urtima Riksdagen i Orebro den 13 Aug. 1810. S. D. Beslöt Högl. Constitutions Utskottet, i stöd af den 105 § i Reg.
För egen del har Krigs-Kollegium, med anmälan att Kollegium, uppå Grundals ansökning, under den 10 Juli 1833 entledigat honom från hans då innehafvande Regements-Kommissarie-befattning. i underdånighet anfört, att då nämnda befattning icke varit förenad med lön på stat utan endast med arfvode, Kollegium väl ansåge Grundal sakna rättighet att vid sådant arfvode efter afskedet bibehållas; men då efter det Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref den 27 Mars 1830 förklarat, att de dåvarande MötespassevolansKommissariaterna borde upphöra, den förmån beviljades samtlige vid Kommissariaten anställde Intendenter, Kamererare, Kanslister och Kammarskrifvare att blifva med innehafvande löner och inqvarterings-penningar förflyttade å Indragnings-stat, hvaremot Kommissarierne och bland desse Grundal placerades till fortfarande tjenstgöring vid Regementena utan rätt till lön eller pension vid afskedstagande!, kunde Kommissarierne i jemförelse med Passevolans-Kommissariatens öfrige tjenstemän anses särdeles vanlottade; hvarföre, i betraktande häraf och i anseende till öfriga för Grundal förekommande bevekande omständigheter, Kollegium i underdånighet hemställde, att Grundal, som varit i åtnjutande af vanligt Regements-Kommissarie-arfvode, 266 R:dr 32 sk. Banko om året från Indelta Arméens nya Mötes-fond, måtte med samma belopp för sin återstående lifstid uppföras å Förenade Mötespassevolans-fondens Indragnings-stat för f. d. Passevolans-Kommissariatens tjenstemän.
— När nu undersökning om Extra Roteringens mer eller mindre jemna fördelning skulle ske, ansåg Kongl. Majrt nödigt, att äfven undersökas borde, hvilken oprivilegierad jord ännu var oroterad, emedan en sådan undersökning, på samma gång verkställd, då kunde ske utan kostnad för StatsVerket. Jag kan ej begripa, att någon skada härigenom skedt, utan tror tvertora, att denna åtgärd blott var hvad man kunde vänta af en omtänksam Styrelse, att nemligen undersöka och utreda för - Den 8 Maji. 23 hållandet, innan Saken för Ständerne framlades, äfvensom jag finner det vara af nytta för Rikets Ständer, att veta, innan de för deras del besluta, huruvida en eller 5oo Rotar kunna blifva att påräkna. Grefve Posse: Vid sista Riksdag beslöto Ständerna att en jemkning skulle ske i Extra Roteringen, och att de hemman, sorn. voro af den natur, att de borde draga Ordinarie Rotering, skulle från den Extra undantagas. Om Ständernas beslut hade innehållit, att de från Extra Roteringen undantagne hemman skulle vara frie från all Rotering, då hade Grefve Horn rätt i sina påsLåenden, men när afsigten.ej kunde vara sådan, tror jag att Styrelsen handlat ganska omtänksamt, då den på förhand låtit Extra RoteringsCommissionerne utreda förhållandet, och uppgöra förslag, samt såmedelst besparat den kostnad, som icke kunnat undvikas, om serskildte Commissioner efter denna Riksdag dermed skulle sysselsatt sig. Någon skada och tunga har icke härigenom blifvit lagd på någon Medborgare, emedan icke någon Rotering går i verkställighet förr, än Ständerna derom beslutit. Hvad misskrifningen angår, har den verkligen ägt rum, ty om man tilltror Utskotten äga sundt förnuft, måtte väl icke utan misskrifning Utskotten kunna hafva svarat på saker, hvarom aldrig fråga varit. 24 Den 8 Maji. Grefve Horn:
Bovillnings—utskottet då yttrade och Rikets Ständer gillade, anser Utskottet äfven nu någon tull å böcker till skydd för förläggare och boktryckare inom landet icke vara behöflig; men enär, efter hvad Rikets Ständers Justitieombudsmans till riksdagen afgifna berättelse gifver vid banden, Kongl. Majit vid föredragning nästlidne år af frågan om den reciproka tullfriheten emellan Sverige och dess grannländer för svenska böcker, i nåder beslutat, att denna fråga skulle förekomma i sammanhang med reglering af ny tulltaxa, och ärendet sålunda ännu hvilan oafgjordt, samt det vid sådant förhållande synes Utskottet mindre lämpligt, alt ensidigt medgifva den genom underhandlingarne afsedda reciproka tullfriheten, eller att med förnyad skrifvelse i ämnet till Kongl. Majit ingå, hemställer Utskottet, att hvad omförmälda motioner i nämnde hänseenden innehålla, icke må, för närvarande, till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Enär det likväl icke kan vara med tulltaxans mening öfverensstämmande alt med afgift belägga böcker, tryckta inom landet, då dessa, efter export, åter till riket införas; men, efter livad i herr Rosenblads taxeförslag finnes upplyst, betydliga svårigheter för undvikande af tull vid återinförsel hittills mött, tillstyrker Utskottet, i nära öfverensstämmelse med nämnde taxeförslag, att i förteckningen öfver varor, som vid införsel åtnjuta tullfrihet, må under hufvudrubriken »böcker» införas följande underafdelning: från Bevillnings-Ulskottets Betänkande, M 3. 17 från utrikes ort återkommande i Sverige tryckta, dd de reklameras af författaren eller förläggaren, eller då två besigtningsman, af hvilka minst en lör vara boktryckare, intyga att böckerna äro i Sverige tryckta. Artikeln caffe, hvarå tulltaxan nu bestämmer införselsafgiften till 3 sk. 4 rst.
3:ö/epunftetu* * * 3 bett orbning t f roffe fåmtligeSébamo* terne/ matt för man nteb flutna feblar, t t < * 6f. §. 2-:braptmften: *» *» * ©efje (Eommitcerabe roffe fåmfalöt, *■ t f *■ 73. §. febnare punften: * * + ©fullebetta fdrfof till /emfräng #- * + Ifmitfe famfalöt roffe, * * **• 79• §- 3ngen af OvtbberfEapet odf) Bibeln * *• * t tcfe geller någon lag# ligen fallab eller tralb Ovifdbagdman för annat ©tånbmå funna, af Ijmab anlebning forn Ifelff, förmenad att Öiifdbagen bemiffa, * * * * §. r (ffter profning af ett utaf å\ongf. 9)?a;:t, mebel)! 9ufbtg flfrifroeffé’ bett* 22 januari) 1829, till D§ ofmerlemnabt forfTag till fornpaö Smffructiorr för ^Bare SReoiforer, i affeenbe. på beråd befattning meb ©tatdmerfetd granjT* ning, Ifafroe öJÖi, i IjufroubfaElig dfroerendftåmmelfe bertneb, men meb be för*? anbringar, forn i jtabganbenad fpecielaIpbelfe anfelt» bora egn rttitt , foråXBar bel, be|Iutot ben Snffruction för Sfleoiförerne, fjmilfen, uti frtfroelfe af beit r f! jf l i bne gebruarii, blifroit till Äongl. 9)taf:td Sftåbiga ftabfåftelfe i um berbåntgljet ofmerlemnab, för att t/ena till efterråttelfe., i (tallet för,ben förra Snffructionem af ben 10 - 3mmi 1812.. §■: 6. ©onr, i affeenbe på ben, mib 1823 ård fRifdbag, af Ovifetd ©tanber, för beråd Oteöiforer ofmer 23anco*- cd) Otifdgålbdmerfen, faffffållbe od) af £ongl. Want,. mebel)!
St:r gemensamt tillhörige rätt, att vara vårdare af GrundLagen, och den sammanstämmelse i åtgärder, sorn inåste finnas i R. St:rs uppdrag åt sine Revisorer samt Konungens deraf blifvande nödige befallningar till sine Embetsman, Instructionen för Reyisorerne borde, oaktadt den R. St:r ensamt för - 216 Stats-Utskottets behållne rätt att en sådan uppgöra och fastställa, öfverlämnäs till Konungen att utfärdas på samma sätt som Instructionen för R. St:rs JustitiacOmbödsman; att, ehuru man än förstode 68 §. Riksdagsordningen, en tolkning deraf måste äga rum, om, utöfver de föreskrifne 2 åren, som hvarje Revision må kunna om~ fatta^ granskningen af Handlingar och Protocoller skulle sträckas till den dag, då Revisorerne sammanträdde, -—en utsträckning, hvartill icke kunde hemtas något stöd af nämnde §. samt ej eller af GrundLagens innehåll i öfrigt, som väl föreskrefve, att Stats-Utskottet egde att erhålla alla upplysningar, men ej stadgade något sådant i afseende på Revisorerne, hvilkas befattning, jemnlikt 2 §, i [812 års Instruction, deremot inskränkte sig till de i Riksdagsordningen bestämd-a vissa år, och hvilkas rätt atte,ihälla upplysningar och handlingar likaledes vore i samma §• ultrycheligen bestämd; skolande en deröfver sträckt granskning kunna, gifva anledning till anmärkningar, sorn granskningen af Räkenskaperne hade gjort öfverflödige samt att Protocoller, Bref och Handlingar skulle antingen läsas a gånger eller icke läsas, utan att vara förenade med Räkenskaperne; att fastän ordet Rikshufvudbok blifvit användt i stället för Räkenskaper, derföre att en sådan nu blifvit införd i stället för det förra Bokslutet, meningen likväl icke varit att gifva anledning till en sådan tydning, att icke till och med de speciella räkenskaperne borde framläggas: att, hvad benämningen af Allmänna Cassör anginge, sorn i det nya Förslaget blifvit utbytt emot det i R.
Den lyder sålunda : ”Utskottet har funnit sig desto mindre ”böra frånträda dess i första Betänkandet ”gjorde tillstyrkande, att den föreslagne för”höjningen för StatsSecreterarne bör få ti 11- ”godonjutas blott af de ordinarie, men ej ”af de på kortare tid tillförordnade, som ”de, hvilka till desse Embetens förvaltan - \qi Den a5 September f. m. ”de på obestämd tid kunna constitueras, ”äga rättighet att bibehålla den lön de för”ut innehafva, och det i öfrigt icke synes ”lämpligt, alt, om på kortare tid en ordinarie StatsSecreterare skulle komma i be”hof af tjenstledighet, han derföre skall ”sakna den lön, som för honom blifvit på ”Stat anvisad.” För mitt begrepp står det tydligt, att Kongl. Majit icke häraf är hindrad, att, när han har behof deraf, tillförordna en person att bestrida StntsSecreterare-tjensten; men ]ag tror, att det i alla tjenstegrader hör till en gifven regel, att den ordinarie lönen tillkommer den ordinarie tjensten. Den, som endast är på prof anställd, bör åtnjuta den lön han haft förut; och i händelse han finnes skicklig, lärer han snart blifva befordrad till ordinarie. Jag kan således icke undgå förnya min begäran, att Ja-propositionen måtte blifva till bifall å Utskottets Utlåtande i denna punkt in totum et tantum. Hurudan contra-propositionen skall blifva, tillhör dem att besvara, som yrka ett annat förhållande. Jag anhåller likväl, att härvid få nämna ännu en omständighet, den nemligen, alt om man skulle föreslå HofCanzleren till lika lön med StatsRåden och intet deraf anses för taffelpenningar, så skulle han vid afskedstagande med pension, komma i bättre vilkor, än StatsRådets Ledamöter. Herr Den a5 September f. ra. igj Herr Roos, Jonas Emanuel:
Det andra äler, at förekomma, det den flags förmögenhet, hwilken, icke bestående i Fastigheter, är mera undangömd för en säker kännedom, icke mätte kunna fördölja»» och säledes den mera fdrmögne undandraga sig ek deltagande, hwartil han är pligtig, samt thymedelst lata tyngden'deraf falla endast pä Fastighetsägaren. I det förstnämnda afftendet hade wäl Hem» liga U'st ottel önstat, at kunna någorlunda bestämma ännindstone et medelwärds för alla fastigheter pä Lanoet efter Hemmantalet, hvarigenom afven ' - 129 2026 en grund kunnat kuggås, för at i dek närmaste Aträkna den fastställda afgisteriS belopp lll större eller mindre proO-nr; men enar Hemliea U kottet Lftersinnat a, hwao marfe.iga ffilljakstghe er, i anseende til godhet och alkastiiing, desta fastigheter öro, icke allenast berraktade inom hwarje
Låne-bankens tillgångar understiga således dess skulder med 1,680,000 R:dr, och Banken borde år 1844 hafva svarat Rikets Ständer: det är för trug, sorn för hvarje annan, lika omöjligt att med 30,000,000 Hulr i tillgångar honorera förbindelser till ett belopp af 31,680,000 Hulr, följ den, om ni, oaktadt denna min försäkran, låta dessa sladganden stå oförändrade qvar, blir att jag af den vinst, sorn jag genom min lånerörelse kan förskaffa mig, nödgas för egen räkning behålla 1,680,000 Hulr; endast hvad jag derutöfver af kastar kan jag afstå och öfverlemna åt er att efter behag disponera; eller med andra ord: ni komma ali, så länge dessa stadganden slå qvar, betrakta hvad jag eger utöfver 10,000,000 Hulr såsom vinst, da jag deremot endast kan betrakta hvad jag eger utöfver 11,680,000 Hulr såsom sådan. Det är nu denna uraktlåtenhet å Rikets Ständers sida vid 1844 års riksdag-, att förse Banken med nödiga tillgångar, som vållat hela Bankovinsl-oredau vid innevarande. Förhållandet mellan låne-bankens förbindelser å ena sidan och dess tillgångar ä den andra, reducerar sig nemligen till besvarande af följande enkla fråga, sorn man kan föreställa sig Ständerne hafva bordt göra till Banken vid 1844 års riksdag: Utom din skyldighet att upprätthålla myntvärdet, vilja vi att du nu skall öppna en lånebank-rörelse; Uu skall med denna tillhandahålla allmänheten i låinerörelseväg 26,680,000 Hulr, för hvilka dock allmänheten skall lemna dig säkerhet; Du skall låna ut 5,000,000 Hulr mot en särskild slags säkerhet, sorn består i räntebärande obligationer; i i lemna dig för dessa ändamål en scdelemissionsrält af 20,000,000 Hulr, och fråga nu, med huru stort förlags kapital eller med huru stor grundfond vi dessutom böra förse dig?
Ständer uttalade åsigt, att den akademiska jurisdiktionen är mindre lämplig, enär de förhållanden, hvarunder denna särskilda institution uppkommit, sedermera blifvit helt och hållet förändrade och den således icke verkar välgörande. Utskottet anser följaktligen den återstod deraf, som ännu finnes qvar jemväl böra undanrödjas, hvilket mål synes kunna uppnås genom upphäfvamle, pä sätt motionären (öreslagit, af det stadgande, som förbjuder åtals anställande vid domstol emot studerande för brott, begångna inom det, på sätt nämndt. är, bestämda området, innan saken blifvit till domstolen af Konsistorium öfverlemnad. Deremot och dä i sådant fall 1750 års Kongl. Bref endast har någon tillämplighet i afseende pä universiteternas disciplinära myndighet, samt Kongl. Majit icke lärer underlåta att i de rörande denna myndighet utfärdade föreskrifter göra den ändring, som kan vara af nämnda stadgandes upphäfvande påkallad, finner Utskottet, för sin del, hvad motionären i öfrigt föreslagit icke förtjena afseende. Utskottet får alltså, i anledning af ifrågavarande motion, hemställa, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånig skrifvelse anhålla, att det i Kongl. Förordningen angående upphörande af universiteternas domsrätt den 2 April 1852 förekommande stadgande, att studerande ej må för brott, begånget i uni versitets-staden eller inom en mil deromkring, tilltalas vid dom stol, innan saken blifvit dit utaf vederbörande Konsistorium öfverlemnad, måtte upphäfvas. Stockholm den 24 Juli 1863. heservationcr: af Grefve Sparre, E.: »Den genom lista och Hulje §§ i Kongl. Förordningen angående upphörande af Universiteternas domsrätt, Rektor och Konsistorium förbehållna myndighet synes mig, om den med behörig urskiljning användes, vara gagnelig. Konsistorii disciplinära magt öfver de studerande är afsedd att ersätta den för dem behöfliga tillsyn af föräldrar elier målsmän, som, till följd af dessas frånvaro, ej kan af dem utöfvas.
Genom en person derom upplyst, har jag fått veta att det skulle dröja mycket lång tid att förändra fartygen, och önskar derföre att motionen måtte få borttagas. Den 23 December e. m. 479 Hr Prytz, Lars Adolf: Jag uppträder icke för att på något sätt taga motionen i försvar, och bedömer den alldeles icke, men tror, lika med Frih. Haab, alt remiss till Utsk. icke bör vägras, om också grundlagen icke bestämdt förbjuder det. En sådan praxis skulle kunna föranleda dertill, att motioner, som vore mindre behaglige, skulle kunna undertryckas; och jag tror derföre bättre vara om samma regel följes, som vid föreg:de riksdagar blifvit följd, nemi. att hvarje motion blifver remitterad. Jag anser således att man vid della tillfälle icke heller bör vägra remiss och anhåller att den af R. o. Ad. måtte bifallas, på det alt motionen må i vederbör, ordning af behörigt Utsk. blifva kasserad. Frih. Raab: Sedan Hr Bruce, om jag hörde rätt, återtagit sin motion, så synes mig nu all vidare diskussion derom böra förfalla. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då, såsom Frih. Raab nyss yttrat, Hr Bruce afstått eller medgifvit att hans motion må förfalla, ty han begär nemi. att den mätte borttagas; så torde all vidare tvist om remiss äfven förfalla. Exempel på vägrade remisser af framställda förslag hafva vi visserligen från föreg:de riksdagar, men nu torde all vidare öfverläggning derom vara öfverflödig, sedan Hr Bruce visat Ståndet den uppmärksamheten att återtaga motionen. Hr von Hartmansdorff: Om Hr Bruce återtagit sin motion, det jag icke hörde, så afstår jag. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Såsom jag uppfattat llr Bruces anförande, så har han återtagit sin motion, hvarföre jag icke anser någon vidare öfverläggning derom behöflig. Frih. Cederström: Jag har för min del icke hört att Hr Bruce återtagit sin motion, utan jag vill blott yttra mig i afseende på sjelfva saken.
Så slet han sig lös från henne och gick tillbaka ut mot hafvet, men stannade snart, såg sig omkring åt alla håll, hvarpå han började gå i en annan riktning, men endast för att snart åter stanna. Det var lönlös möda, de befunno sig på en liten ö af is, och rundt omkring dem gapade den breda, svarta afgrunden ur en flere meter vid remna. Så kom han tillbaka till henne, vände sig mot stranden och började ropa på hjälp. » Hjälp, hjälp! » klang det ut i den skym — 4 — EN LANDSSORG I BLOMMOR. E NDAST E T T FOLK, som under långa år vant sig att nödgas uttrycka sina tankar och känslor på nåsot sätt, som är oåtkomligt för dem, som makten hafva, torde kunna falla på den tanken att genom hyllningen åt en af sina monarker ådagalägga sin missräkning med en annan. Alexander II var den mest afhållne af alla Finlands storfurstar. Han tryggade dess konstitutionella frihet genom att sammankalla landtdagen och utfärda en landtdagsordning, och vid alla tillfällen gaf han prof på den särskilda tillgifvenhet, hvarmed han var fästad vid sitt finska storfurstendöme. Till åminnelse däraf restes för några år sedan på Senatstorget hans staty. Det är denna, som nu varit föremål för en i sitt slag enastående blomsterhyllning. Hvarje dag komma från alla delar af Finland nya friska blomsterskördar. Där ligga jättekransar, som kostat nere hundra kronor, och där stå små enkla blomkrukor, för hvilkas inköp » änkans sista skärf » måhända gifvits ut. Ty sådan är stämningen nu i Helsingfors inom alla samhällsklasser, att ingen vill stå utanför den medborgerliga opinionsyttringen. Det sägs, att det var en ung arbetaredotter, som en natt fäste den första kransen på laggudinnans sköld. Sen dess ha kransarna blifvit flere för hvar dag som gått. Och kring statyn står — snart sagdt dygnet om — en tät krets af åskådare med allvar i minerna. Här om dagen växte skaran i en hast till åtminstone tio tusen. Ett rykte hade kommit ut, att studenterna skulle sjunga vid stöden. Och på några timmar fylldes hela Senatstorget med folk, som med blottade hufvuden åhörde sången.