Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
vi minnas ur Rydbergs diktvärld den atenske Dexippos - han, som i gossars själ viickte hvad som var ungt och vårligt. För mången bland Sveriges bildade ungdom var Yiktor Rydberg denne Dexippos. Hans inflytande ar, såsom det aninarktes i en vacker dödsruna, ännu oöfverskAdligt. Ty det mesta af hans sRdd har anni. icke skjutit u r jorden. Hans inflytande h u glitt djupt i själarna. Och likväl skymdes för m b g a hans stora stjärna under den gråhimmel, som 80-talets materialistislcn kulturriktning spiinde öfver tillvaron, och som iinnli ingalunda är bortsopad tir sinnena. Det kan synas egendomligt, att icke just den rydbergska idealismen, som vände sig till tanke och kallsla, mer &amp; n som skedde har motvägt denna tidsstämning. Orsakerna äro flere, men ett mycket väsentligt &amp; al ltr detta: vi nordbor skola ju ha allt utifrån. Hade Tiktor Rydberg till sitt öfrjga geni ähren haft det att lata sig födas i Paris och sedan alltjämt skrifva franska, skulle hans inflytande kanske blifrit större på kotterier och litteriira inode-entreprenörer an hvad som nu vm fallet - äfven om han möjligtvis kunde vara detta inflytande förutan. BIAhäuda hade från honom en ny-idealistisk strömnng gatt ut genoin den europeiska litteratiiren, en förnyelse af det positivas, af trons och entusiasmens malder, som nappeligen kran eröfra världen frhi ett litet sprAk uppe vid polcirkeln. Men den svenska ungdoin, för hvilken SO-talets riktning i stort sedt .var - motbjudande - och en sådan iingdoiii fanns verkligen - den s i g i Viktor Rydberg sin heros, och jag vill har antyda, kvad han i sjelfvn verket V W för några af oss ungs under denna tid. D# jhg tnger skildringen nr egen erfarenhet, kan jag Atminstone sva.ra för dess siibjektiva sanning, men jag tror ock&amp; fullt och fast, att den gltller för många af sainmn sliiktled hela Imdet öfver.
Eiksdag kan ett särskildt kreditiv anvisas, hvarigenom underhållskostnaden icke behöfver belasta byggnadsfonden, men förhållanderne vid denna och en kommande Eiksdag äro olika. Nu äro vi uti jernvägarnes begynnelse-stadium och kunna icke föreställa oss huru stor eller liten trafiken blir, ehuru den säkerligen blir minst i början. Medan jag har ordet vill jag lemna Gr. Frölich det svar, att jag anser ett särskildt conto obehöfligt, emedan jag är öfvertygad, att de särskilda banorna komma att hvar för sig redovisas. Jag förnyar min anhållan om bifall till 15:de punkten. Förev:de punkt blef, uppå härefter framställd propos., af E. o. Ad. bifallen. 16:de punkten. Denna punkt bifölls. 17:dc punkten. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: I denna punkt är omta lad skälig ersättning till befäl och manskap; men jag anser det icke vara så acceutueradt som jag skulle önskat. Visserligen har man all anledn. förmoda, att med skälig ersättning förstås den, som bestämmes i EeseEeglementet, men denna ersättning är för låg för befälet, och således skulle jag anse b> höfligt, att ersättningen till underoch öfverbefäl bestämmes i förhållande till den stegrade lefnadskostnaden. Med truppen är sak samma. Häremot invändes troligen, att truppen genom belings-arbete kan förskaffa sig ökade inkomster, men detta gäller likväl icke för alla, enär de icke alltid kunna åtaga sig sådant arbete i följd af ringare kroppskrafter o. d. Eotehållarne hafva tillräcklig kännedom om förlusten af manskapets 233 Den 13 Juni f. m. arbete genom deras frånvaro från roten, men denna förlust ökas genom den dem åliggande skyldighet, att under manskapets frånvaro sköta deras torp. Skola rotehållarne icke desto mindre dessutom vidkännas skillnaden emellan den ersättning Staten lemnar och den, som för manskapet i verkligheten erfordras, så blir tungan ännu odrägligare. Möjligen kan detta förekommas genom proviantering in natura; men jag önskar, att ersättningen måtte närmare bestämmas, isynnerhet för befälet.
Riddarhus-Directionen förmenade, att då KÖpeContractet, uti hvilket Aspeberg med underlydande år skiljdt från Rud, hvarå öek särskildt salubref år utfårdadt, beståmrher befäl, ningssått oell tid, utan förbehåll örn inteckning för återstående köpeskilling, samt köpebrefvet på Rud ej innehåller något derom, och de för återstående köpeskilling af Herr Majoren A. Printzenskjöld utgifne skiddebref ej eller lemnade tillstånd till inteckning, samt åndtligen det särskildta qvittencet, långt efter köpebrefvet Utfårdadt, sedan första afbetalningsterminen förlidif, uttryckligen bestämde, att Herr Majoren Printzenskjöld och Pierr Majoren von Matern betalt fulla köpeskillingen enligt köpebrefvet på Hemmanet Rud, hvilken dermed qvifterades; så hade, enär Herr Majoren von Matern å ett så lydande qvitto gifvit deri tydning, att det ej skulle innefatta annat erkännande af betalning, l6o Den \X Augusti e, m. ån sjelfva köpebrefvet, Herr Majoren, hvilken icke kunnat vara okunnig örn anledningen hvarföre Herr Majoren A. Printzenskjöld begårdt särskildt qvitto på köpeskillingen, ådagalagt antingen en obetänksam lättsinnighet, att utfärda en handling den han sjelf ansett betyda intet, eller ock ett så stadgadt uppsåt, att med en handling, som han med flit och efter eget begrepp tillskapat tvetydig, förleda RiddarhusDirectionen eller någon annan, att Herr Majoren von Matern i hvilketdera fallet som hålst, ej kunde undgå att derföre lagligen ansvara.
På grund häraf afstyrker Utskottet bifall å Herr Eneqvists ifrågavarande motion. Auk. till Exp.-Utsk. d. 4 Apr. kl. 3 e. m. Utlåtande, i frågan om Warbergs fästnings-byggnaders användande till Corrections-hus. (U. A.) Luder förutsättning, att nuvarande Corrections-änstalter behöfva ytterligare utvidgas, har Riksdags-Fullniägtigen Petter Andersson från Hallands Län uti en, af Bengt Gudmundsson från samma Län understödd motion föreslagit, att en dylik inrättning må anläggas på f. d. Warbergs fästning, der åtskillige för detta ändamål tjenlige, nu obegagnade byggnader skola finnas; men som Stats-Utskottet saknar all tillförlitlig upplysning om lämpligheten af Warbergs fästnings-byggnaders användande till Corrections-inrättning och, om äfven sådant vore ådagalagdt, icke är i tillfälle bedöma, huruvida ytterligare utvidgning af så beskaffade inrättningar kan vara behöflig, samt Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 4$- 13 på Kongl. Maj:t i öfrigt ankommer alt pröfva hvilka åtgärder, som i sådant fall äro de lämpligaste, — finner Utskottet sig böra tillstyrka, att Petter Anderssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Ankom till Exp.-Utsk. d. 4 Apr. kl. 3 e. m. Utlåtande, i frågan om be gärdt anslag till uppförande af Curdusoch Lazar etts-byggnad i Skellefteå m. m. (U. A.) Uti ett från Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitteradt memorial har Piiksdags-fullmägtigen Anders Normark från Westerbottens
Ständers Stats-Utskotts, uti Memorial af den «98 Den 17 April. den 4:de bennes, gjorde fluteliga hemställan, angäende det sätt och de grunder, hwarefter ledigblif,vande Kongsoch Kongs-Ladugärdar komma att försäljas. Illt Luprs. S. D. I anledning af Högloft. Ridöcrffapcts och Adelns inbjudande uti Protocolls-Utdrag af den L:dr« dennes , beftöt Prestc-Ständet, att de af HäradsBokhällaren bläst författade och Ständet communiccrade Förpäg till Formulaircr för Nedowisningcn af BewillningsUppbörden i underdånighet mä underställas Kongl. Majit Nödiga granstning och sanclionAk suprs. S. D. Efter uppläsande af Högloft. NidderskapetS och Adelns Protocolls-Utdrag af ben i2:te bennes, innehällande anmodan Kill Preste-Ständct och Wällofl. Borgare-Ständet att sig förklara, huru wida de jnstämma uti Högloft. Ridderflapets och Adelns samt Hedcrwärda Donde-Standets beflut, att det uttryck uti Högloft. StatsUstottcts FinansePlan, som stadgar: akt Riksgälds-Contoiret icke finge utgiswa nya Creditsedlar, till annat ändamäl, an utbyte af de förslitna sedlar, som i sädan afsigt ditlcmnadeS, ffulle sa förklaras: att Contoiret, nar bchofwet det fordrade, mätte fä ersätta den minskning i befi till andra ändamäl päräknade fond, som igenom den Contoiret älagde Realisationen kunde uppkomma, endast nied wilker att
Detta allt har Stats-Utskottet nu bordt anmäla och Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen underställa. Stockholm, den 13 Juli 1815- På Högl. Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. Dedamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Carl de Geer. Carl von. Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamoters Ståndets Xiedamöters vägnar vägnar Carl Fr. Landberg.. Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos Samtliga Riks-Stånden den 14 Juli. Riksens Höglofl. Ständers Stots-Utskotts Betänkande, i mledning af Kongl. Majit s Nådiga Proposition om Stats Verket, uti hvad sorn angår tredje HufvudTiteln, innefattande Försvars-Verket till Landsoch Sjös. Sedan Stats-Utskottet förut afgifvit Utlåtande^ till Riksens Höglofl. Ständer öfver hvad Kongl. *27 ä! Dm 14 Juli. Kongl. Majit i dess Nådiga Proposition af den 3 sist!. Mars i Nåder täckts framställa om 8*ats. ^Regleringen så vidt den rörer farsta, andra, sjette och åttonde Hufvud-titlarna; så återstår for Stats-Utkottet nu endast i afseende å StatsVerkets utgifter, att yttra sig öfver hvad i högstlierörde Nådiga Proposition förekommer angående tredje Hufvud -■ iteln , innefattande FörsvarsVeiket i allmänhet, hvartill Utskottet ej varit i tillfälle förr än Stats JRegleringen i anseende till inkomst-titlarna för sig gatt och blifvit af Riksens Höglofl. Ständer godkänd , emedan deruppå berodt hvad tillgång som för anslagen un* der -jidje Titeln kunde blifva att uppgifva. Kongl. Majit har i dess Nådiga Proposition täckts förklara, att Försvars-Verket i allmänhet Jcräfver vigtiga Regleringar, dem Rikets förändrade belägenhet samt tid och omständigheter med oundgänglig angelägenhet påkalla, och hvilka K°ngl.
Uti föreslående ämne hafva inom Hedervärda Bonde-ståndet motioner blifvit väckta, l:o af Riksdags-fullmäkligen E. J. Rudberg från Calmar län, hvilken anfört, alt på Oland utgjordes krono-brefbäringen på tvenne säll, nemligen i norra fögderiet af vissa personer som af härads-boerne derför erhöllc ersällning, hvaremot i södra fögderiet krono-brefposlen forlskaffadcs af hemmans-egarnc turvis, efter af Kronofogden uppgjordt förslag för hvarje år, som å sockenstämma skulle godkännas. Någon godlgörelse för deu sålunda fortskaffade posten hade de brefbärings-skyldige icke alt påräkna, oansedt de genom Kongl. Förordningen den 30 November (849, rörande krono-brelbäringen, blifvit ålagde att tvenne gånger i veckan fortskaffa denna post, och hvilket bestyr således upp toge för hemmans-egarne två dagar i hvarje vecka, oberäknadt de dagar som ålginge fiir extra brefs förskaffande, eller för den ordinarie brefbäringen 104 dagsverken om arel, i värde uppskattade, efter en Riksdaler för hvarje dagsverke, lill 104 R:dr, som belöpte sig på hvarje halft mantal. Såsom exempel på den tunga brefbärings-skvldigheten medförde har blifvit anlördt alt Glömminge socken, beslående af 20 hela mantal, deraf 4 vore genom serskildt Nådigt Rref befriade från krono-brefbäringen, vore så belägen, att de återstående 16 mantalen icke, i anseende lill det sätt, hvarpå krono-brefbäringen Bilt. tilt R. St. Pro t. 4856 & 4857.
G. af Leopold): Oupphörligt dag från dag, o natur, du dig förnyar, jordens grönska, luftens skyar, allt har ungdom och behag. Hösten framställes bäst af höstligt frostbrokiga blad på höggult glas; blommor af hvarje slag utelemnas helst. Arrangementet af halfkransen bör korrespondera med vinterkompositionens. Som inskrift föreslås följande vers (af F. Holmgren): Flydda äro sommarns korta dagar, höstens kulna vind kring fälten jagar, vissna blad han öfver marken strör. Ljuf är värmen då vid lugna härden, ljuft att i en liten vrå af verlden ibland vänner glömma tidens vexlingar derulanför. Vintern framställes af vintergröna, gran, jernek och möjligen några edelweissqvistar m. m. på isglas (kornigt eller flammigt, mattslipadt glas). Granqvistarne särskildt måste omsorgsfullt vidfästas, då annars barren lätt falla af. Som inskriftsspråk egna sig dessa ord (af A. Blanche): Väl är den lång, den kalla vinternatten, som land och haf till blodlöst bjerta sluter och andas is på jordens bleka kind. Men ej den evig är: — en gång skall solen sitt eldspjut rikta mot den grymmes panna och nordanvinden fly för vestanvind. Tänkespråken kunna naturligtvis af hvar och en efter behag utväljas .bland favoritförfattare, men de böra gifvetvis vara betecknande för de resp. årstiderna. Såsom en andra glasskifva (för att fasthålla de emellan befintliga blommorna) väljer man möjligast biåsfria fönsterglas, ej, som vi dock sett förekomma, spegelglas. En stilfull ekram gifver det hela en passande infattning. Vill man ej bekosta ram af ek, kan en vanlig fururam af en skicklig målare illusoriskt ekmålas. Plats för blommorna! Jet är småsaker, af hvilka husmoderns H&gt; vidmagthållande och skapande verksamhet är sammansatt, och detta är väl orsaken till, att så många anse en husmors arbete för obetydligt och underordnadt.
Vanligen söka dessa ensidigt liberale försvara sig med den anmärk:n: alt den eller den föreslagna partiela förändringen ej passar in i det af dem upgjorda systemet och att derföre, långt ifrån alt vara en förbättring, en sådan föreslagen förändring, om den anloges, endast skulle blifva ett binder för ett slutligt antagande af det aldra förträffligaste. Alt delta resonnemang är en förvillelse tror jag mig kunna påslå och tror att alla sansade dela denna min öfvertygelse om en föreslagen förändring är en praktisk förbättring af det närvaride; men denna förbättring ej skulle passa in pä det upgjorda idéela systemet, hvad gör det? Om införandet af en sådan allt genomgripande reform är svår från det närvar:de förvirrade tillståndet, icke blir den mera svår från ett tillstånd, som är något bättre? Eller skulle faran ligga deri, att en sådan partiel förbättring skulle väcka en så stor belåtenhet, att man ej sedan skulle vilja gå vidare? Men är dä ej en reform i praktiken redan rättfärdigad derigenom att den väcker belåtenhet? Och är det ej bättre, under det vi vänta på det albira bästa, att hafva ett bättre, med hvilken vi kunna vara någorlunda belåtna? Dessutom är sjelfva denna fruktan en förvillelse. Största hindret mot allt framåtgående är den vis inerius, som ligger i ett absolut och långvarigt stillastående, och kommer roan engång in pä (örbällringarnes bana, så långt ifrån att en delvis sådan skulle vara ett hinder alt gå vidare, är den deremot något, som påskyndar det slutliga förträffligas antagande. Dessutom finnes _det något menskligt, som med rätta kan kallas slutligt förträffligt? Ar ej delta en egenkär förvillelse? Det ligger lyckligtvis i menniskoslägtels natur att ej något någonsin så blir ansedt, utan att man knappt har hunnit en sådan yttersta förträfflighet, hvarom kanske sekler drömt, förrän oförmodadt en hel ny utsigt af ej förut anade förbättringar öpnar sig för blicken och sträfvande!. — Hvarje menskligt sträfvande och förbättring stor eller liten, delvis eller så kalladt genomgripande blir således ändå alltid i verkligheten blott en liten och en delvis förbättring.
Herr Uggla aflemnade derjemte en tryckt Berättelse, om den verkställda Bevision öfver Gö - Stats-Utskottets Betänkan den. 321 iheborgs och Bohus Läns Lazaretts och Curhus räkenskaper för år 4820» som på begäran upplästes och bland annat utvisade det förhållande, att på Länets Curhus hade, från 1819 qvarliggande och 1820 inkomne, till sammans 346 personer sistnämnde år blifvit skötte och vårdade, af hvilka befunnos friske ntgångne 276) döde 15 och qvarliggande 55. Berättelse Om den verkställda Revision öfver Götheborgs och Bohus Läns Lazaretts och Curhus räkenskaper för år 2620. Nedanstående vederbörligen utsedde och kallade Revisorer hafva, till underdånig åtlydnad af Kongl. Instructionen för Läns Lazaretterne af den 17 December 1817, 14 §, denna dag sammanträ t, för att granska detta Läns Lazaretts och Curhus räkenskaper för ofvannämnde år. Af Curhus Sysslomannens redogörelse inbemtas, att utbetalningarne voro följande: Ordinarie utgifter Aflöning enl. Kongl. Extra ordinarie utgifter. Directioneris beslut nq: Post-Rakning 5: 25 .Utringning af entrepepad auction. 32 Skrifmaterialier 23: 1 4 Utgifter för Lazarettet? tomt O.ch brandredskap 98;. 12 8 Skjutspenningar för utpolletterade personer 58: 14 Flyttningskostnad från gamla till nya Curhuset 3: 35 8, Tran sport af sjukhus inventariepersedlar från Götheborg till Uddevalla 129: 42 Sysslomannens lesekostnad till Götheborg enligt Di rectionens beslut.. 15: 12 ySgt 1 8, Upphandling Inyentarier 29: 44 1 Förbr ukningsper se diar till ett belopp af 35: 20 Bpco Rd. 6)319: 5 7 Stats-Utskottets De uppgifna intraderna yorp:
-Majrt föreskiifvit enahanda undersökning, som ock blifvit iakttagen, angående tillgången hos än lefvande Öfverste Bddts, sedan åren 1793 och 1794, löpande balans, stor 2,942 R:dr 19 sk. 2 r:st., och, uti nådig skrifvelse den 31 Juli 1829, nådigst förordnat, det en balans af 84 R:dr 16 sk, för ur Riket afreste Löjtnant Barck icke får afskrifva» förr, än til 1 - lörlitlig underrättelse ingått det Barck ulan tillgångar aflidit. Aflidne Uppbördsman Treslovs och dess kontrollant, äfven aflidne Major Wernbergs balans, 1,786 R:dr 26 sk. 6 r:sl., har varit under in - 69 drifning; men då Wernbergs enka hos Eders Kongl. Majit i underdånighet sökt att af gunst och nåd varda befriad från berörde, af Kammar-Rätten domfästa, summas utgifvande, hvaröfver Kollegium, under den 3o November nästlidet år, aigifvit infordradt underdånigt Utlåtande, beror vidare åtgärd uti målet å förväntadt Eders Kongl. Maj:ls beslut öfver nåde-ansökningen. Räkenskaperna för Extra Stat s-anslagen. Vid disposition af medel för gevärstillverkningen erinras, det Husqvarna Gevärsfaktoris ägare år 184 > utbekommit i förskott t<),ooo U:dr. Verifikalionshandl ingar ne för detta förskott utvisa behörigheten af utgiften, på grund af kontrakt för 2,000 st. gevär, hvilka påföljande året blefvo slutbesigtigade samt levererade.
De skäl, vi här ofvan sökt utveckla för vår önskan, att få undanröjda de hinder, som i grundlagarne förefinnas mot vår likställighet med öfrige rikets medborgare, torde vi äfven få göra gällande i afseende på det i allmänna lagen stadgade jäf för vittnesmåls afläggande. 2 H. 11 102 Den 23 December. Dä det mened förbjudande budordets gemensamhet för bekännare af Mose och Christi läror är allmänt känd, synes tydligt, att det i allmänna lagen utstakade hinder för vittnesmåls alläggande ej varit afsedt all å Mosaiske trosbekännare tillämpas, helst desse vid antagandet af 1734 års lag ännu ej i riket vunnit inträde. Likväl kan det ännu qvarstående lagrummet, till följd af sin ordalydelse, tydas, och har äfven någon gäng blifvit utlydt på eli för den Mosaiske trosbekännare!) kränkande sätt och i strid mot den förmän, som borde tillkomma rättsökande i allmänhet. Behofvet af en förändring i detta lagrum har ock redan af den utaf K. M. nedsatta Lagkomité blifvit insedt oell i dess förslag till Civiloch Kriminallag, genom förändring af ifrägavar. ordalydelse, erkändt. De förändnr i rikets grundlagar, konstitutionella institutioner samt allmänna lag, om hvilka vi derföre i djupaste underd:het bönfalla äro följande: att de hinder, som i R.F. och i Riksd.-Ordn. upslällas mot Mosaiske trosbekännare för erhållande af civile embeten och domarebefattningar, samt för deltagande i nationalrepresentationen, mätte uphöra; alt de eds-formulärer, sorn äro stadgade uti Riksd.-Ordn. och Tryckfrihetsförordn., äfvensom formulären för huldoch trohotssamt tjenstemanna-ederna måtte för Mosaiske trosbekännare göras tillämpliga; och att den behörighet för Mosaisk trosbekännare, alt bära vittnesbörd, som synes i R.B. ifrågasatt, mätte oss tillerkännas. Om dessa lagförändringar våge vi i underddiet anhålla, alt E. K.
•— Då min säkerhet, såsom innehafvare af Invisning, till stor del ligger i rättigheten, att genom bysättning göra min rätt till betalning gällande, så rubbas denna säkerhet blott genom Åssignantens dödliga frånfälle; meil huru mycket niel’, ja nästan helt och hållet förlorar en Invisning sitt Värde om utgifvaren gor Cession eller fråga derom vid bans dödsfall uppstår. Få lära underkasta sig kostnaden och afventyret att ingå i eil Concours för att erhålla Tjugo R:dr, och, vid uppstådt misstroende för en sedel, sorn man innehar, lärer mången heldre för ögonblicket söka att använda den huru som lieldst, än afvakta morgondagen, då densamma tilläfventyrs för intet gäller. Således, ju mera dessa Åssignationer lifvat rörelsen och, i anseende till sin delbarhet, inträngt i äfven dess yttersta grenar, ju mera skada och förderf skall den stagnation åstadkomma, Sorn följer på instäld betalning af desse papper och Betänkanden. 89 oell upphörande af Lagens functioner till befordrande deraf. Sådane händelser i stort hafva varit ganska skadlige; till äfventyrs icke ens medfört erfarenhetens nytta. Fördelen att genom Assignationer på enskildte kunna, utan penningar, med beqvämlighet verkställa liqvider, innehar man redan, emedan det är tillåtet, att till hvad belopp som heldst på Banken lemna invisning till viss man, hvadan detta icke kan anföras såsom skäl till utvidgad frihet, att utgifva löpande Invisningar på enskilde. Är åter ändamålet, att genom invisning på andra än Banken undgå den stränghet i accuratess, som förbindelser med detta Verk ingångne, vanligen medföra, så förtjenar åtminstone icke denna afsigt att genom någon Lag skyddas, äfvensom den i alla fall synes öfverflödig; ty Författningar om löpande Sedlar och Borgen, lemna ett öppet fält att genom sedelbyte utsträcka sin egen och begagna andras Credit så långt man behagar; och då desse
Å t de äldre herrarne syr m£a pallar, som de sparka undan, stolöfverkast, som förarga dem genom att ramla ned, just när de kommit sig i ordning i hvilstolen, och annat sådant mera. Åt de yngre, som man icke vill låta sitta alldeles lottlösa på julafton, köper man hos korgmakarn eller i tapisserihandeln någon ful och opraktisk borsthållare, kraglåda, frimärksask eller plånbok och tror sig förläna dessa något ästetiskt eller handarbetadt värde genom att förse dem med några tungor eller en liten remsa broderadt kläde eller med ett instucket monogram. Och herrarne kunna ändå prisa sig lyckliga, om de slippa en underhaltig klädesborste med broderad rygg eller en penntorkare, languetterad med silke, som fastnar i pennspetsen, och försedd med ett förgyldt handtag i form af ett fågelbo med små kulörta ägg. Och julbrådskan sedan, hvilken människa med sundt förnuft har ej försökt att predika mot den? Litet julfeber — ett eller annat litet nattvak för att lacka in eller hinna julklappar färdiga hör till stämningen — i synnerhet när bröder och kusiner äro med om att skrifva vers och koka kaffe i smyg. Men icke den kroniska julfebern, som brukar inträffa redan i början af december, med obarmhertigt jäktande, upprepade nattvak och ofelbart därpå följande bleka kinder och förstörda nerver. Och allt detta för att åstadkomma resultat, som icke en på tjugu sätter eller kan sätta något verkligt värde på, sedan känslostämningen på julafton väl är öfver! — Men hvad vill man göra, frågar man. Icke kan man väl heller gå och köpa julklappar till tanter och kusiner? Ånej, kanske icke till alla. Men man kan bestämdt betydligt inskränka de sydda julklapparnes antal. Hvarför skall man envisas tro, » att man visar mera vänlig omtanke » genom att sy en onyttig sak än genom att köpa nå- got, som man kunnat se — om man gjort sig litet möda att se efter — att mottagaren skulle ha nytta af? Nog skulle unga fruar göra hvarandra mer glädje sinsemellan genom att på utstyrselmagasinen köpa nätta moderna små- ^ I ... I-.IA SFÄ3G?K Moderata e - L 4- V - J^ -.