Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutmeningen i i83o års reglemente lyder så bär; "Särskildt uppdrages och autoriseras Bancofullmägtige att till K. M. i utid. öfverlemna en afskrift af detta reglemente; börande derjemte fullmägtige, i händelse flera eliev färre utaf de j 2Ö2 D c n 23 M a j. detsamma befintliga stadganden, som äro af den egenskap, att nåd. kungör, för deras allm. tillämpning och verkställighet bör föregå, icke vid riksdagens afslutande hunnit blifva från R. St. sjelfva i 7ind. anmälda, då hos K. M. göra und. anhållan i berörde hänseende.” Antagandet häraf skedde i följd af dåvar. BancoUtsk:s betänk. N:o 1445 hvars slutmening jag får anmoda Hr Ridd.secret. att uppläsa. — Hr Stuart har likaledes misstagit sig, då lian sagt, att Gr. Frölichs motion blifvit afslagen af två Stånd; ty Uiskrs tillstyrkande i betänk. JV:o i3?. lyder sålunda: ”att R. Ii. St., sedan stadgar och reglemente för Bankens rörelse och förvaltning hunnit fullbordas, måtte dem till K. M:s nåd. kännedom i und. öfverlemna, innan R. St. åtskiljas, och i vidfogad und. skrifvelse anhåila, det K. M., i händelse han finner förenämnda stadgar och reglemente icke strida med de i banklagen af d. t Mars 1800 fastställda grunder, i nåder täcktes desamma, i hvad de röra allmänheten, låta på vanligt sätt kungöra. Detta återremitterades af 3 Stånd, och Utsk. afgaf derefter följande yttrande: ”att i likhet med hvad vid sista riksdag ägt rum, enligt dåvar.
Fjerde d:o » k k — 20: —■ Femte d:o k . k — 12: — Sjette d:o • — 8: Sjunde d:o . k k ** — 6: Mästare, vid Sockerbruk, Manufacturier och Fabriker, i Fern Classer: Första Classen k k k k Rtdr 25 — Andra d:o • k k • — 15. — Tredje d:o k 9 k — 10: — Fjerde d:o c k k k — 6: — Femte cbo k k k B — 4: —- Mäslersvenner, och Gesäller, vid Dito Första Classen Två Clas6er: R:dr 4 Andra d:o , k k . — 2 — Mätare. k ♦ — 2 — Packare och Packhuskarlar . — 2 — Parmmätare, i Sex Classer: Första Classen i R:dr 40 — Andra d:o _ 30 — Tredje d:o _ 20 __ Fjerde d:o _ 12 — Femte d;o — 6 — Sjette d:o . _ 3 — Provisorer, se Handels-Expediter. K:cfcr 4: — Andra d:o • . • k — 2 —. 20 liil. till Ber.' Utskottets Betänkande, N:o II. Under-Styrmän och Conslaplar, samt Matroser och Timmermän m. fl. . Skeppare, Coopvaerdie-, med tillämpning af föreskriften uti f.6 § 3 moni., lika med Handtverkare i den stad, dit Fartyget hörer, § 11. Skeppare, Skutoch Båt-, som icke äro Borgare i Fem Ciasser: Första Classen .. Ega flera del i Skuta eller Båt, påföres förenämnde afgift den, som förer Skutan eiler Båten. Skollärare, som antingen hafva egna skolor, eller Biträda vid sådane inrättningar, lika med tjenstemän, se 2 §. Spisqvarters-, Värdshusoch dylika Närigshållare, se Krögare.
Enligt tullkammarens handlingar har tulluppbörden härstädes, inberäknadt lastpenningar, nederlags-rekognition, transito-afgift, fyroch båkaf - 35 gift samt afgift till Handelsoch sjöfarts-fonden, men utom konfiskationsmedlen, ulgjort: Banko. åren 1816—20 i medeltal 1,083,918 2 » 1841—45 d:o 1,332,631 20 år 1846 1,590,743 12 6 I afseende å de för förstnämnda 2:ne Femårs-skiften upptagne summor bör anmärkas, alt deruti inbegripes äfven den tull, som enligt 1816 års tulltaxa utfått i Hamburger Banko och hvilken här beräknats till Svenskt Banko o r» efter en antagen medelkurs af 128 sk. Den betydliga tillväxt, som Götheborgs tulluppbörd enligt förestående sammandrag vunnit, är så mycket mer bevisande om rörelsens förkofran, som under den tidslängd, hvilken sammandraget omfattar, åtskillige i tulluppbörden ingående afgifter, såsom Konvoy-afgiften å utgående varor, lästetals-afgiften och stämpel-afgiften, upphört, samt tullafgifterne å utgående varor till största delen försvunnit eller blifvit betydligt nedsatte, och å en stor del inkommande varor dels alldeles upphört, såsom för Bomull och Stenkol, dels i mer eller mindre mån blifvit förminskade. Angående Götheborgs vexelrörelse upplysa meddelade officiella uppgifter, att vexelslulen härstädes utgjort: £ Sterling. Hamb. B:ko m:k. Francs. Gulden. Frakterna hafva i allmänhet under ifrågavarande 5 år varit mer än vanligt lönande. Stadens Skeppsrederi-r'örelse har ock i anseende dertill vunnit någon förkofran, dock icke i den mån, som kan anses svara emot den utrikes handelns tillväxt.
Då Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorer, enligt hvad deras från trycket utgifna berättelse innehåller, genomläst de hos Fullmäktige i Riksgälds-kontoret förda protokoller till och med den O Augusti 18110, hafva nu församlade hevisorer läst och genomgått protokollerna från nämnde dag till och med den 8 Augusti innevarande år, då Fullmäktiges till Revisorerne afgifna och vid deras första sammanträde mottagna berättelse är daterad; hvarjemte Revisorerne, sorn vid revisionens början äfven emottagit berättelser af Riksgälds-kontorets Kommissariat och Ombudsman, tagit kännedom om det hos Kommissariatet under sagde tid förda protokolls-diarium; och hafva Revisorerne granskat ej mindre Riksgälds-kontorets hufvudbok med dertill hörande räkenskaper för sistlidet år, än den för samma år upprättade särskilda redogörelse för de till fortsättningen af statens jernvägsbyggnader upplånte medel. På sätt Rikets sednast församlade Revisorer i sin berättelse uppgifvit, utgjorde Riksgälds-kontorets skulder, enligt 1859 års hufvudbok, vid slutet af berörde år, oberäknade de inom linien förda skuldposterna, ett sammanlagdt belopp af R-dr 9,038,258: 5. hvilken skuldsumma under sistlidne år minskats med » 248,412: 32. sä att skulderna vid 1860 ars slut utgjorde R:dr 8,789,845: 73. De å dessa skulder vid samma tidpunkt upplupna, obetalda räntor uppgingo till 154,090: 42. och utgjorde öfrige ränte fr ia skulderna tillhopa 4,194,0l0: 95. Riksgälds • kontorets skulder. Bland de råntefria skulderna voro följande outtagne anslagssummor inberäknade, nemligen:
Verkeligen, dessa offentliga försvar och recommendationer af en tilltagande yppighet äro något fremmande för Svenskars eiron, äro helt olika vår visa och goda Öfverhets oförställda och oförgätliga grundsatsatser och tilltal till Svenska Folket i ÖfverflödsFörordningen af år 1794. och den Kongl, anmaningen i samma ämne af år 1817, der det inträngande öfverflöds* och yppighetsbegäret anses förstörande den fordna manlig - 444 Besv. och Ekon. XJtsk. Betänkanclen. heten och arbetsdriften, utsugande och förtärande nationalvälmågan, jemte de mest kraftiga och faderliga uppmuntringar till motsatta tänkesätt. Och huru t.an man väl för sig sjelf eller någon annan dölja den tillvexande njutningsoch praktlystnadens alltför synbara verkningar inom ett af naturen fattigt land, der man af fruktan för mr sta ökning i nödvändiga Statspålagor, hafvar för hvarje Riksdag, der man för våra ödemarker odling, för undervisningsverkets rigtiga organisering ej har hehöfliga understöds medel, men utbetalar millioner för fremmauö yppighetsarticlar, der penningvingleri och rörelse förlägenhet, concurser och utsökningsmål, pappersmynt, brist och misstro i handelsaffairer öfverflöda —- och år efter år fruktansvärd öhas, der genom det öfverflödiga Iefnadssättet ingåendet i lagliga äktenskap allt mer och mer försvåras, hvaraf följderne på sederna äro tydliga? Staten är ett hushåll i stort, Den som blott vill tillåta sitt husfolk obegränsad frihet och njutning, skall snart se följderna. Den, sorn i tid varnar och hämmar oseder och öfverdrift genom ordning; ns band, plägar icke vara den, som ser sitt hus i obestånd. - Det är likväl icke dessa vppigIvetens yttre bedröfliga verkningar, sorn mest böra bekymra.
Sjelfva England, huru begränsadt skulle icke det blifva, inskränkt till dess natura produkter? Ifrån att vara det land, som förser verlden med alla möjliga slöjdalster, skulle det då inskränkas till sitt jern och sina stenkol. Det är alltså klart, att ju mångsidigare industrien är för fyllandet af behofven, ju fullkomligare är den och underlättar i samma mån utbytet, besparar dyra transportkostnader och lemnar förädlingsvinst och arbetsförtjenst; och ligger det i sakens *) se Ljungborg, pag. 433, 2:dra delen. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 197 natur att man icke kan utbyta många produkter, om man ej tillverkar för godt pris. Men må vi här tillägga, att ett sådant afsedt utbyte icke endast lättas af ensamt priset. Handeln, handelsgemenskapen med andra nationer och folk, kommunikationsväsendet, utgör den största drifkraften för en verksam produktion. Englands vimplar, som svaja på alla haf och i alla verldens hamnar, äro symbolen af dess storhet oell rikedom. De bringa Englands intressen på platser, der de bäst bevakas och salderas. Priset kommer ofta här mindre i fråga. Nyplöjda fåror på verldshafvens fält öppna nya utsigter, knyta nya intressen. Och intill dess vi egna mera uppmärksamhet åt våra handelsintressen, blifva, hvad vi ursprungligen hafva varit, en handlande nation, som uppsöker nya förvärfskällor, öppnar nya utvägar för vår arbetsliv och omtanka, intränga i andra folks ställning och förhållanden, fylla deras behof och återföra till oss deras oarbetade natura rikedomar, för att i förädlad form återbringa dem; intill dess skola vi gå i samma snäckgång, som vi i många år hafva fortsatt, förblifva visserligen ett högsinnadt, men tarfligt folk, stolta i vår fattigdom och fattiga i vår stolthet. Huru ofta hörer man icke personer döma om vår lott, som skulle den ensamt bestå deri, att plöja åkerns tegar och uppodla våra träsk och kullar, lemnande fabriksindustrien och handeln åt andra dertill mera lämpliga tolk; personer, hvilka påstå Englauds verldshandel och utvecklade fabrikssystem vara det landets stora olycka, som skall bringa fall öfver det.
Då nu, enligt hvad ofvan blifvit ådagalagdt., skil naden i produktionskostnad till men för den Svenska fabrikanten utgör 7\ öre, visar sig häraf, att minskningen för de inhemska fabrikerna är mera än hälften samt att arbetslön och profit för dem skulle vid samma försäljningspriser inskränka sig till 6j öre pr rtb. Detta förhållande torde tillräckligt ådagalägga, att om man vill att den Svenska inessingstillverkningen skall ega bestånd, så måste den hafva något skydd. 2:o Det andra hufvudsakliga momentet, som grundlägger den Engelska fabrikationens öfverlägsenhet, är Englands starkt utvecklade handel och sjöfart, sora förskaffar detta lands industrialster afsättning i nästan alla verldens länder, i sammanhang hvarmed må nämnas fördelarne af gynnsammare klimat och kreditförhållanden samt deraf beroende kortare magasineringsoch omsättningstid. Att andra Europeiska länder, ehuru med vida högre industriel utveckling än Sverige, icke ansett sig ännu kunna för ifrågavarande näringsgren umbära ett skydd emot Englands öfvermagt, skola följande sifferuppgifter bevisa: Enligt Tyska tullföreningens “Zoll-Tariff“, gällande från den 1 Juli 1865, äro följande tullsatser stadgade: för manufakturvaror af messingstråd 3 Thaler pr Tysk centner, eller nära 7 öre pr Sv. “ andra manufakturvaror af messing 2 Thaler 20 groschen pr Tysk centner, eller 6 öre pr Sv. 'tt\ “ plåt och tråd af dito 1 Thaler 22| groschen pr Tysk centner, eller 4 öre pr Sv. S\ Enlist Frankrikes sednaste allmänna tulltarif var införseltullen under 1864: 10 francs pr 100 kilogramm för messing, valsad eller hamrad i plåtar eller stänger, trådband och latun, då importen sker med Fransyska eller Engelska fartyg; och denna import-tull är i taxan förhöjd med 1 francs pr 100 kilogramm, då importen sker med andra fartyg, För att nu icke tala om denna förhöjning, utan endast om den lägre tullsatsen, utgör densamma emellan 3 och 4 öre pr Sv.
§ enom ett yttrande, som biskop Martensen har om kvinnan i sin Etik — han säger nämligen där: » kvinnans stora konversationslust sammanhänger utan tvifvel med hennes naturbestämmelse att sysselsätta sig med de små barnen och att jollra med dem » — har j a g kommit att beakta, hvilken utomordentligt hög ställning den har blifvit tilldelad, som på sin lott har fått att jollra med de små. » D e små », dessa små, som en gång skola blifva de store, den kommande generationen, som skall gå ett steg högre uppåt än vi, och det i högsta mening. Ä f hvad slag detta joller, den näring består, som vi bjuda dem på, måste tvifvelsutan ligga mycken makt uppå. Det är omöjligt att kunna utforska, huru långt på höjden, djupet och bredden af lifvet de i de tidigaste barnaåren erhållna intrycken kunna gå. Man talar mycket i dessa dagar o m hypnotism, ja till och med om suggestion i vaket tillstånd. Sålunda skulle man ock g o d t kunna benämna den fullvuxna människans inflytande öfver det späda barnet. H v e m af oss har väl ej observerat, huru gossen, som stött sig, tvärtystnat i sitt skrik v i d utropet: » en duktig karl gråter aldrig, om det också gör ondt »; eller vid » inte slå hunden, klappa snälla hunden » — hvem har väl ej då hört sina ord som ett eko upprepas: » klappa snälla hunden » och därvid sett den lilla handen, som nyss var färdig att slå till, nu smeka? Det späda sinnet är såsom mjukaste vax, och de bilder, som draga genom barnasjä- lens alltid vidt öppnade öga, fastna ofta så troget, att tidens skråmor, huru djupt de härs och tvärs än inskära, sällan likväl kunna omgestalta dem. Naturens företeelser såsom blommans färgprakt, stjärnans glans, tonens välljud o. d. uppfattar barnet vanligen utan någons förmedling. Men hvad dess inre lifs utveckling beträffar, behöfver det hjälp af sin omgifning.
Om det är orimligt, att andra slag än Marylands betala 6 sk., då värdet är 8 sk., är det ännu mera, att höja tullen å Stjelk från 2 till 3 sk.; deremot hade den å karfvad och malen bordt höjas, såsom på Negrohead; deremot sänkas å Knaster, såsom å Stänger och Carotter. Tågvirke: Borde betala 1 R:dr per lisp., derutöfver är orimligt. Anmärkningen vid Inventarier åberopar jag derjemte. Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande> N.-o 21. 3i Ull: Då nu fabrikerna så väl förskansat sig, bör väl behofvet af utländsk Ull ökas; och på den grund inser jag icke skäl att öka tullen, så länge inom landet productionen icke motsvarar behofvet. Vagnar oell Åkdon: Monne ej den af Afdelningen föreslagne redaction, Rese-, Kongl. Personers samt Diplomaters utgår; det hela blefve då: Resandes, af dem sjelfve medförde, synbart brukade — fria — var, tyckes mig, vida bättre. Väfnader, af alla slag, förbigår jag. Afdelningen hade åt dessa egnat den största uppmärksamhet, och med all omtanka, i afseende på ett billigt skydd för inhemska näringarne, gått med den största opartiskhet till väga. Så är icke nu förhållandet; det är partiskheten, som redigerat det nu föreslagne, och det är emot denna jag reserverar mig, med anhållan, att Afdelningens redaction må få åtfölja Betänkandet. Vid Tariffen för Credit-upplaget och Transito-afgiften har jag intet annat att anmärka, än att jemte Korn också andra spannmåls-slag, så väl som Mjöl och Gryn, må få på Credit-upplag uppläggas och derutöfver alla sådane i Tariffen icke specificerade varor, som icke äro föremål för Svensk slöjd. Vid underrättelserna om hvad vid Taxans verkställighet iagttagas bör, har jag några anmärkningar att göra.
N:o 27. om anvisande af det till filialbankerna utgående anslag till dess förstärkning. Motion N:o 8. Banko-Utsk. Betänk. N:o 10, Mern. Distriktsläkare, om anslag för anställande af en särskild sådan i Neder-Luleå socken. Motion N:o 211. Stats-Utsk. Utlåt. Distriktsläkare, om anslag till lön åt den vid Tumba pappersbruk. Motion N:o 259. Stats-Utsk. Utlåt. Domkyrkooch kyrkohemman i Lunds stift, om skattelösen af alla derinom varande. Motion N:o 117. Stats-Utsk. Utlåt. Drawback, om åtnjutande af sådan, motsvarande skatten, för allt bränvin, som blifvit till utländsk ort affördt. Sammans. * Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-UtskBetänk. N:o 9 och Utlåt. N:o 12. R. St. underdån. Skrifv. Dyrtids-tillägget, om det s. k. dyrtids-tilläggets upphörande i vissa fall, m. m. Motion N:o 295. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Död mans bo, angående ändring i 2 och 3 §§ af Kongl. Förordningen den 24 September 1861, om vård af. Motion N:o 12. Lag-Utsk. Betänk. Dödsstraff, att alla stadganden om sådant måtte under viss tid icke tillämpas. Motion N:o 98. Lag-Utsk. Betänk. Döfstumma och blinda, om förhöjning i det af Kongl. Maj:t äskade anslaget till understöd åt undervisningsanstalter för. Motion N:o 328. StatsUtsk. Utlåt. N:o 66, Mern. N:o 95 och 116. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. E. Egendom, om förlängd betalningstid för sådan, inköpt på utmätningsauktion. Motion N:o 3. om bouppteckningsarfvode för fast sådan. Motion N:o 97.
Enär någon af de i 1 § omnämnde Embctsmän tilltalas, som redan utur tjenste» blifwit entledigad eller afsked tagit, och warder till straff skyldig förklarad, skall hwad^ han i pension eller andra förmäncr af publiciue medel kan innchafwa i sadan händelse för dä och alltid honom frändömas; ätnjuter han ej sädane förmäner, swarc ett halft ärs fängelse mot Embetets förlust. 8 11. Hwad emot Stats-Näds Protocoller intill den dag, dä Riksdagen börjas, under dä pägäende Riksdag icke anmärkt blifwer, derä mä sedan wid päföljande Riksdagar ätal icke ske. 342 Expeditioner till Riks-Ständen. N:o 20 Z ättledning af gjorda anmärkningar tvid Utflottcts förslag till SucceSsions-Ordning. Wördsamt Memorial. I anledning as Högloft. Nidderskapets och Adelns samt Wällofl. Borgare-Standets ätcrremist af Constitntivns-Utskottets förslag till SuccessionsOrdning, får UtskoMet wördsamt afgifwa följande Yttrande: Jcinlikt hwad ivid tredje ^ bliswit crindradt, tillstyrker Utskottets att i stället för ändock de ma utsättas: ändock desse. Widare har den anmärkning förekommit, att i förslaget ej uttryckligen finnes stadgadt, det Swensk Prins, hwilken förmenas att taga Gemål af Swensk Ätt utom Konungahuset, ej tillika, under samma wilkor af en sörwerkad thronföljd, förklarats oberättigad att ingä ägtcnfkap med privat utländsk mans dotter. Med skyldigt afseende hära förestår Utskottet den förändring i Successions-Ordningens 5 Z, att efter orden med eller utan Konungens samtycke ma införas: tager till Gemål enskild Swensk eller Utländsk mans dotter. De öfrige paminnelserne synas, i Utskottets omdöme, ej werka till någon förändring eller tillsats. Hwad särskildt beträffar det as en Högloft.
Enär en sådan förutsättning i Ut-, Skottets tanka icke lämpligfen kan äga rum, särdeles som i 5 Cap. 8 §. stadgas, att om Gäldenär icke genast kunnat fullständig förtekning författa, honom åligger att vid förhöret Uppgifva hvad mera till boet hörer, samt berörde tillägg ar desto mera öfverflödigt, som det faller af sig sjelf, att ny upptekning icke kan tarfvas, så framt ej något ouppteknadt finnes; alltså och då g ga Lag-Tftskottets Betänkanden. för öfrigt förenämnde föreskrift egentligen syneä lämpad till de fall, då Gäldanären till Concours tvingas och sålede oftast icke sjel^ uPPgjorl: s‘n tillgångs-förteckning, hvilket ännu tydligare inhermas vid jemförelse med stadganderne i 5 Gap. 8 §., anser Utskottet ofvanberörde Förslag icke förtjena afsseende. Deremot gillar Utskottet för dess del den ,vid sista perioden af berörde 3 §. gjorda anmärkning, att den Borgenärer derstädes tillagde förmån att tillse det deras rätt genom förvaltningen ej varder förnärmad, ligger så klar och gifven i sjelfva sakens natur, att den ej behofver fästas genom Lagens positiVa föreskrift; LagFörslaget utmärker väl i 12 §. att gode män efter inställelsedagen böra göra redo, och stadgar derjemte huru de dertill kunna förpligtas, men om Borgenärernas rätt, derest gode männen under sjelfva förvaltningstiden icke uppfylla dem åliggande pligter, saknas all anvisning. Betraktar man vidden af de befattningar, som derunder af gode männen skola besörjas, måste likväl en sådan anvisning finnas af vigt. l/tskottet tror, att Borgenärernes rätt i detta fall ändamålsenligt uttryckes om emot försumlige och motvillige gode män en lika beskaffad utväg lemnäs dem öppen, som i 15 §. af detta Capitel stadgas i hänsigt till Syssloman, och föreslår derföre, att utur 3 §. berörde period må utgå och antingen i dess ställe, eller heldre i en särskild §., sättas ett stadgande af följande lydelse:
D e n lilla Vilhelmine visade redan tidigt ovanliga musikaliska anlag o c h ägnade sig åt deras utbildning m e d ett allvar långt utöfver hennes år. H o n erhöll f ö r öfrigt en särdeles vårdad o c h allvarlig uppfostran, ägnad att öppna blicken f ö r människans plikt att ställa sig ett mål före i lifvet och att framför allt blifva sann. E n sådan uppfostran måste, i förening m e d den stora begåfning, hvarmed naturen utrustat V i l h e l m i n e H o l m b o e, bilda en karaktär, ett harmoniskt helt. Denna hennes egen personliga erfarenhet af hvad kvinnan kan blifva, när hon får tillfälle att rätt utvecklas, har nog i sin mån bidragit till att hon alltid varmt omfattat den s. k. Sedan Vilhelmine H o l m b o e blifvit konfirmerad, k o m hon till K r i - stiania, där hon fick till sin första lärare Halfdan Kjerulf i pianospel och den tyske orgelnisten Magnus i sång. K e d a n vid sitt första uppträdande på en konsert, som fru Erika Lie-Nissen gaf i Kristiania, och vid hvilken V i l h e l m i n e H o l m b o e, på Kjerulfs ifriga uppmaning, biträdde med den stora arian ur » F i g a r o s B r ö l l o p », tilldrog hon sig såväl publikens som kritikens uppmärksamhet genom sin präktiga, sympatiska röst, sitt själfulla föredrag samt den lugna säkerhet, hvarmed hon u p p - trädde. K o r t därefter fick den unga Vilhelmine anträda en studieresa till Paris, där först Kristina Nilssons bekante lärare, monsieur Vartel, o c h sedan m:me Pauline Viardot-Grarcia blefvo hennes handledare. V i l h e l m i n e H o l m b o e tog emellertid ej sin uppgift så lätt som många andra unga sångerskor, hvilka ofta tro sig fulländade, när de knappast ens börjat studera sångens konst på allvar; hon fortsatte under flere år m e d all sin naturs energi sina grundliga sångstudier.
Jag känner ganska väl, att RiddarhusOrdningen bjuder, det intet beslut inom Ridderskapet, och Adeln får fattas, innan andra anteckningen för sig gått, och att således ingen discussion i ämnet nu kan äga Turn; men jag anser mig emedlertid böra reservera de ätters rätt, som, till följd af den nu uppläste RiddarhusOrdningen, ej finna sin representations-rätt sådan, som den borde vara. Det är blott såsom en reservation jag nu velat göra denna anmälan. Den 12 November f. m. *9 Grefve Horn, Claes Fredrik: Det är tned oro och bekymmer jag vid början af denna Riksdag ser eli tillstånd framställa sig, som jag icke bade väntat, då Herr Grefve De Geer å nyo åtagit sig ledningen af Ridderskapet och Adelns öfverläggningar. Det är utan all fråga, att den nu nppläste RiddarhusOrdningen icke är tillkommen med Ridderskapets och Adelns bifall. Tvärtom beslöt Ståndet, vid slutet af sista Riksdag, att den då föreslagne nya RiddarhusOrdningen skulle komma alt gälla i bela sin vidd, eller ock att den gamla borde blifva oförändrad. Alt Ridderskapets och Adelns då fattade beslut ej ansågs vara lagstridigt, bevisas deraf, att Herr Grefven och LandtMarskalken ej vägrade att derå göra proposition. Jag instämmer för öfrigt i den reservation Friherre Anckarsvärd H3rss afgifvit. Upplästes Stadgan lill ordnings vinnande vid Höglofl. Ridderskapets och Adelns sammankomster m. m., af den 16 November i8?.3. Friherre Anckar swärd, Carl Henric: Tiden utbildar formerne. och vanorne grundlägga oformligheter. Jag tager mig friheten att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett bruk, hvarvid förr intet afseende blifvit gjordt. Bruket har förr 20 D en 12 Nove ni b e r f. m. varit att, vid återkomsten af Riddersiapets och Adelns HälsningsDeputation lill de öfrige RiksStånden, anmoda den Ledamot, som anfört densamma, att inför Ståndet upplåsa de tal han hållit.