Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slu - Den zo Mars. 1425 Sluteligen och som Herr Baron tunells Nemonaler icke omförmäla något miftbruk wid Jndelnings-Werker, som ej wid någon Riksdag förut warit aklagadt, och igenom en eller flere Kongl. UesoluoonLi , antingen pä Allmogens, Rustoch Rotehällares eller enstildtes beswär, blifwit til fortfarande förbju. dit; men defte Uesolmionei? dels kommit i glömsta, dels för deras alder blifwit ansedde kraftlöse, sa får jag underställa, om det icke wvre lämpeligt:ak Riksens Högloft. Ständer hos Kongl. Mahr göra underdånig anhållan, at et sammandrag af Vefta och alla andra Författningar, rörande Jndelnings-Werket och Rustoch Rorehallares styldigheter och rättigheter, blifwer författadt och til wederbörandeS efterrättelse allmänt kunnigt gjordt. Herr 8iIverstoIpe, foklin Oa vill, yttrade sig: Uti de frän Allmänna Befwärs-och Oeconomiss-Utstottet äterkomne Friherre kuncks ivismorjgler är nämndt om Embetsiuanna-wäld. Detta kan endast hafwa afseende pä Konungens Befallningshafwande eller pä Ol-iocrarne af den indelte Armeen, emedan inga andra Embetsmän äga befattning med wederbörande Jordägares Rustningsoch Roterings-styldigheter. Dä således genom 0- bestämda bestyllningar en stugga för wäld och egennytta kastas pä indelta ORcerarns, och sedan iag öfwer zo är warit tjenstgörande wid er indelt Regemente, anser jag för en skyldighet, ar ti! Högloft. Ridderffapets och Adelns ompröfwande hemställa, huru obehörigt det är, at genom obestämda bestyllningar kasta ffugga pä en witz Oass Medborgare, dä man deremot har tilfälle, at, enligt de nu gällande Författningar, stalla för laga answar den 1426 Den Zv Mars.
Erinrom oss, att alla åtföljande reservationer först efter sista Plenum blifvit tillgängliga, att skrifna, och att större delen af de i Bilagorne utvecklade resultaterne af HufvudBetånkandet ännu ej tryckt blifvit öfverlemnad till Den 14 Juli i t, m. mogen granskning. Nu till saken. Jag erkän ner med skyldig aktning det nit och den ömhet för allas rätt och allmänt båsta, sorn utmärkt Utskottens mödosamma arbete, och sorn så klart ådagalågges i de vigtiga grundsanningar, som innefattas i premisserne af Betänkandet, men jag måste tillika bekänna, att min öfvertygelse ej kan finna resultaterné dermed öfverensstämmande. Utskotten afdela sitt ämne i tvårme delar, den första om Rikets allmänna pehnihge-rårelfe; den andra, om den enjldltd penningerörelfen; Utskotten mena förmodligen capitalrörelsen, fd vidt den fathma åf allmänna anfaller och forfattningar år beroende. Då den första endast år ett medel för den sista, så skall jag först upptaga denna. Deska allmänna anstalter och författningar kunna anses hafva afseende på: i3 ägande-rättens helgd. Bland första vilkoren för nyttan af samhållsbandet, såledesfbiand Lagstiftningens och Styrelsens förstå pligter, år skyddaiidet af Hvarje medlems ägande rått. De skakningar, de orättvisa rubbningar, denna hittills har undergått, kunna beklagligtvis nu mera icke hjelpas. Men det är en pligt, att försäkra hvar och en vid besittningen af hvad han nu åger, att icke fordringsägaren kan komma att få för sina lagliga fordringar. mindre, eller gåldenåren att betala mer, ån hvad de nu gälla.
Debelsedlarne, noga jemföras och med underskrift besannas, hvarefter det ena Exemplaret af Förteckningen, jemte Debetsedlarne, återställes Pastor för att förvaras, men det andra insändes, jemte t vänne af Consistorierne eller ContractsProstarne upprättade Förteckningar, i Stockholm till Vårt och Rikets StatsContoir, inom Martu Månads slut, och i Landsorterne till LandsContoiren, före påföljande Maji månads utgång, vid vite af Tre Riksdaler 16 sk. för den sådant försummar, och emot Recipisse å Dupplet-förteckningen, som genast återställes; och att ytterligare LandsContoiren författa ett sammandrag öfver sistnämnde Förteckningar, med bifogande af alla ifrån Prosterien inkomne Förteckningar samt Lysningssedlar, och insände dessa Handlingar med möjligaste skyndsamhet till Vårt och Rikets StatsContoir, som remitterar dem till ChartasSigillatae-Contoiret, att upprätta behörig HufvudBok, hvilken, med tillhörande verificationer, slutligen till Vår och Rikets KanxmarRätts granskning öfverlemnas. 3:o För hvarje halft år skola LandsContoiren, inom slutet af Julii månad af det löpande, Exp. Utsi. Förslag till und. Slrifv. N:o 275* 155 och Januarii månad af dét påföljande året, till StatsContoiret insända Förslag öfver uppbörd och försäljning af Stämpladt Papper uti hvarje Län, samt årligen, inom Martii månads slut, verificerad Räkning för det föregående årets, vid Åtta Skillingars pligt för hvarje dag, som derutöfver, under En månads tid, med dessa Förslags och Hufvudräkningars afgifvande fördröjes, hvarefter Vederbörande ega att, likmätigt påföljande moment, genom utsatta vitén derom besörja.
T lill underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse den 22 December 1848, hvarigenom Öfverståthållare-Embetet har sig ålagdt, att hvart femte år till Eders Kongl. Majit inkomma med underdånig berättelse angående Stockholms studs tillstånd i ekonomiskt och statistiskt afseende, får Öfverståthållare-Embetet, sedan uppgifter och utlåtanden ifrån vederbörande blifvit infordrade och inkommit, i underdånighet afgifva en sådan berättelse för åren 1851, 1852, 1853; 1854 och 1855, uppställd i den ordning och under de rubriker, Eders Kongl. Maj:t medelst utfärdade formulärer anbefallt till iakttagande. l:o. Om Stadens allmänna beskaffenhet. Den beskrifning om hufvudstadens läge och allmänna beskaffenhet, som i Öfverslåthållare-Embetets tvänne första femårsberättelser finnes meddelad, får Öfverståthållare-Embetet i underdånighet åberopa, tillika med hvad de följande berättelserne innehålla, angående sédermera vidtagne åtgärder för stadens förskönande och allmänna förbättringars införande. Under de år, som denna femårsberättelse omfattar, har fortfarande omtanken för hufvudstadens förskönande och förbättrande i flera riktningar, så väl å det allmännas sida som hos enskilda, gjort sig gällande.
Genast efter det Jemtland eröfrades och tillföll Sverige, uppgjordas åren 1686, 1688 ogh 1695, emellan Svenska Kronan å ena sidan och provinsens jordägare å den andra, ett contract,^hvarigenom jordägarne förbundo sig att ständigt hålla en bevarad trupp af 1000 man infanteri och ioo man cavallen; hvaremot Kronan, å sin sida, förband sig att årligen gifva en ersättning af 20 d:r sunt för hvarje infanterist pcb 4° d:r fö*' hvarje häst pch karl, samt vidare att denna trupp aldrig skulle commenderas utom provinsens gränsor. Ersättningen anslogs visserligen till största delen i räntor; men af handlingarna vill det synas, att också någon del utgick i penningeanslag, och af vilkoret, att truppen ej kunde commenderas utom provinsens gräns, följde också, att jordägarne, sorn i alla fall skolat freda sin gräns emot Norrige, kunde gå sjelfva i ledet och behöfde icke hvarken lega eller underhålla ordinarie soldat. Under tidernas längd hade likväl detta contraet undergått väsendtlig» förändringar, till provinsens lidande. En rotering verkställdes, men med den olikhet i jeronförelse till alla andra provinser, att då i de sednare endast hvar ig:de mantalsskrifven mansperson är soldat, så är i Jemtland hvar g:de man soldat; samt att då i de andra provinserna jordvärdet, sorn underhåller cn soldat, uppgår till 8,200 r:dr, ar detta onus i Jemt - iand fästadt vid ett jordvärde af blott 1,200 rtdr. Jemuförelsen med andra provjnsers rotering utfaller förvånande, då roan erfår, att i Jemtland räknas på hvarje helt hemman ej mera än 6 tunnland åker, roen att likväl t, ex. Hallens by, om 9 tunnland och 12 kappland åker, har 6 soldater att underhålla, och att Bångsta hy, om tunnland åker, samt (Österskrika by, oro 3a tunnland åker, hafva hvardera 3 soldater att underhålla.
Sodan Eder Kongl. under den 12 nästlidne Februarii, behagat till Dess SundhetsCollegii åtgärd öfverlemna ett Transumt af Rikets Ständers Revisorers år 1850 afgifne Rcrättelse i hvad den angar granskningen af räkenskaperne för de under Kollegii förvaltning arén 1827 och 1828 ställde StatsMedel, oell den handläggning Kollegium ansett berörde Nådiga ineddelande åsyfta, att nemligen jemföra trausumtets uppgifter med vederbörande fonders räkenskaper, nn mera blifvit behörigen besörjd; så får Kollegium i underdånighet anmäla, att transumtets framställning rörande de förvaltade fondernas tillstånd, i allt öfrigt öfverensstämmer med Kollegii räkenskaper, undantagande den enda omständighet, att den brist, som transumtet, pag. 6, upptager för år 1828 till R:dr 6,055: 44 sk. 1 r:st. å anslaget till farsoters och smittosamma sjukdomars botande, enligt Kollegii Räkenskaper uppgått till R:dr 0,824: 2 sk. 5 r:st., eller R:dr 211: 41 sk. 10 r;st. mindre än Revisorerne beräknat, hvilken difference till dess orsak af Kollegii räkenskaper icke kunnat upplysas, hvarföre Kollegium varit föranlåtet, alt derom annorstädes bereda sig underrättelse och således inhämtat, att den anmärkte skiljaktigheten härrörer från en, Revisorerne meddelad, af Kollegii förre Kamererare författad calcul, som orätt, förmodeligen genom missskrifning, upptager ofvannämnde från Kollegii räkenskaper afvikande summa; och är Kollegium, i anseende till bemalte Kamererares sedermera timade död, icke i tillstånd, att närmare förklaring åstadkomma, men bör i underdånighet erindra att ifrågavarande difference icke innebär något mot riktigheten af de granskade Räkenskaperne. Den Nådiga remissen återföijer, och Kollegium framhärdar med all vördnad, nit och trohet Stormägtigste, Allernådigste Konung Eders Kongl M a j : t s
Herr Laron och Landtmarskalken förmälte sig inse angelägenheten af Llectorernas ffyndesamma wäljande, men hemstälde om icke Ridderffapet och Adeln skulle finna ordentligast, at dä detta wal i eftermiddag icke kunde medhinnas/och morgondagen more en helgedag, nästa ickenvm kunde utsättas til fredags morgonen kl. 8, dä efter LlecrorernL8 utwäljande och walets kungörande in pisno, desie genast pä eftermiddachen kunde sammanträda för att wäija Ledamöter till Lon8tiMtion3-Utskottet. Bifölls. Herr Laron och Landtmarskalken hem» fiälde til Ridderffapet och Adeln af huru stort antal Ledamöter con8titution8-Utffottet borde bestä. Atffillige olika tankar yttrades i detta ämne. Fri - 74 Den iv Mas. Friherre ivian nerllsiiri, Uars ^uAU8tr Herr Laron och Landtmarstalken och Högloff. Ridderstapet och Adeln wägar jag ödmjukast underställa, att den till de respcLtive Med-Ständen förestagne Deputation för att lemna dem del af Ridderstapets och Adelns bestut, rörande den ära min person är wederfaren, ej mätte äga rum. Riks Ständen hafwa pä et högtidligt sätt ädagalagt sin erkänsla och tacksamhet, emot de Herrar och Män, hwilka kraftigt merkert til Fäderneslandets frälsning, och man kan ej dölja sig den skillnad, det afstånd, som wisar sig mellan'deras högst wägsamma tiltag, deras ärofulla föremäl och et anförande pä Rikssalen, hwars bifall ej kunde wara twetydigt. Friherre ilanner lleims salunda yttrade begäran blef uppä gjord proposition bifallen.
Denna mäste mer eller mindre winna Allmänhetens bifall, och i samma mon uppkommer nödwändigheten att sörswara eller förklara den. Deras kan äter lätteligen härröra en Corporationsstrid, som blir as helt annan wigt än den som skulle gifwas emella»» enskilda; och Allmänna Opinionen, otälig wid en sädan behandling, skulle karr hända snarare deraf retas till motständ och under en sörhatelkg synpunkt anse hwad sorn, af en blott äterhällande beskaffenhet, annars möjligen snart nog wrrnnit detz bifall. Om »vi dehutom betragte hwad »verkan »vise Academier haft pä de Länders spräk, som de warit ärnade att darra, torde wi finna huruwida de gjort nägot mera, än hyfsat och polerat, och om de icke kan hända med detsamma inskränkt och bundit dem. Frägan torde wara, om Tyska och Engelska spräken under en Academies ledning nägonsin wunnit den rikedom och energie, som Litteraturens obehindrade gäng nu mera i detza Länder förwärfwat dem, och med skäl torde man kunna pästä, att Fransta spräket icke förr än sedan Academiens tuktan upphört, tagit den utflygt som, ehuru i början oordentelkg, är ärnad att i framtiden giswa det all den styrka, sorn det är skickligt att emottaga. Om således Corporationers bidragande uti den »vittra werlderr, utom wid stora och sammansatta arbeten, torde »vara af föga betydenhet, hemställer jag, om icke en beredning sädan som den föreslagne stulle »vara öfwerflödig, om icke den möjligen skulle kunna blifwa skadlig äfwen karr hända igenom mihbruk, hwilka, stridande emot afsigtcn nied Bilaga till Mern. 475 Letz inrättning, likwäl i följe af densamma swärligen torde kunna i alla fall sörekommas.
Maj månad 1830 med särdeles nit bestridt läkarebefatlningen vid fängelset i Malmö och derunder ådragit sig sjukdomar, hvarföre han ock då mera åtnjöt tjenstledighet, samt dessutom befunne sig i torftiga omständigheter, i underdånighet hemställt, alt Kongl. Maj:t måtte täckas hos Rikets Ständer anmäla sökanden till erhållande af rättighet att, efter afskedstagande! från läkaretjensten \id förenämnde fängelse, få under sin återstående lifstid å Allmänna Indragnings-staten åtnjuta det belopp, han i aflöning för samma tjenst egde uppbära, nemligen dels i stat bestämdt arfvode 400 R:dr och dels ett Andersson lör lemnad läkarevård åt garnisonen personelt beviljad t arfvode af 66 R:dr 32 sk. eller tillsammans 466 R:dr 32 sk.; och Kongl. Stats-kontoret, i ämnet hördt, fastän, vid frågor om pension, personela arfvo - StalsUtskoltets Utlåtande, JYs, 74. 11 den i allmänhet icke togos i beräkning, likväl, med hänseende till de för Andersson förekommande bevekande omständigheter, funnit sig böra i berörda hemställan hufvudsakligen instämma, har Kongl. Majit, enär Rikets Ständer, enligt hvad deras underdåniga skrifvelse den 2 Ju,ni 1848 innehölle, ehuru de icke funnit godt lemna bifall till gjord framställning derom, att vid fångvården anställde Läkare skulle få bestämd pensionsrätt sig tillagd, likväl i sammanhang dermed förklarat sig benägne att, i händelse en eller annan biand desse
– Ser j Lena! – skrek han – hurvulet Gunnar dansar med söster-er! Den tror jag han tycker bra om, och rasande söter ä’ ho’ med, så det vore väl just intet så mycket att undra på, om han tyckte mer om ’na än er, Lena. Ha! ha! ha! Akta er, j Lena! det kan bli er en fuler fisk att fjälla. Söster-er kan snart bli mattmor i huset och befalla öfver er, och j få gå som piga under ’na, i vrärna.5 Ha! ha! ha! Jag ville väl se er hur arg j skulle vara, när söstera stack ut er, och det tror jag, tame hin onde, hon re’n har gjort! ha! ha! ha! Se hur di svänga! Se hur di glor på hvarara! Och nu tror jag för visst att han kösste ’na innan han släppte ’na, för så såg det ut, teminstingen! ha! ha! ha! Lena behöfde icke höra mera, för att ett af svartsjuka alstradt raseri skulle upplåga inom henne, och hon flög genast opp från sin plats, och vände sig till Elin så som man anfört. Man har äfven sagt att Elin stod stum och stilla der Gunnar lemnade henne efter dansen. Det gjorde hon äfven. Hon sprang nu icke bort till trädet, mot hvilket Gunnar stod lutad, hon vaknade nu först till full besinning. Hon kände nu först denna råga, detta öfvermått af tillgifvenhet, som man kallar kärlek och som ingen qvinna får känna för någon annan än den, som försynen bestämt till hennes make, och som annars är ett brott, helst när en annans make är föremålet derför. Allt detta stod nu först klart för Elin, och hon kände på en gång hur outsägligt hon älskade Gunnar, och hur illa hon med detta gjorde. Hon hvarken hörde eller såg eller tog afsked eller tilltalade någon, utan följde mekaniskt med Lena när denna gick bort till Gunnar, ryckte honom i armen och frågade om han stod vid trädet och sof, om han intet hade nog af detta «flänget», och om de intet skulle få ro hem nu. – Jo bevars! – svarade Gunnar, rusade bort från trädet, och ilade ned till sjöstranden der båten låg, alldeles förgätande hela Abraham.
Då vi läsa den nu gällande Tryckfrihetslagen, skola vi lätt tinna, att den innehåller ganska tillräckliga stadganden för de fall, hvaruti vi så lätt kunde falla idet misstag, att tro ändringar nödiga; jag menar de personliga förhållanderna. 3 §. r r mom. lyder: ”Angripelser emot enskild man, ”hvilka å ära gå eller för dess borgerliga ”namn och rykte förklenliga äro; brottet ”straffas efter 6o Cap. Missgernings-Balken, ”och varde dessutom skriften confiskerad.” Skulle detta ej vara nog af lagen? Blifver detta bud ej tillräckligt, i samma molm våra seder göra smädelsen föracktlig och \ Den 25 Januari i e. m. 347 obevisliga beskyllningar förhatliga? Och, då jag betraktar hela samhällets väl, huru skulle jag för hvarje enskilds dåsiga lugn kunna uppoffra fördelarne af en lag, som lemnar tillräcklig säkerhet för den, hvilken, såsom en god Christen, heldre förlåter än hämnas. Och, mine Herrar, akten oss att fästa för stor vigt på dessa utrop, att de mest verksamme medborgarne — så, tyckte jag, de förvaltande embetsmännen kallades — äro mest utsatta för smädelser. Yi och de sjelfva böra ihogkomma, att missbruken af magten och misstagen om den ringa inagtutöfning, som det allmänna för sin sanna fördel af dem endast behöfde fordra, hafva redan vållat, att de kunna förtrampa; de böra väl då någon gång kunna hejdas af klagoropen! Men om i 1 mom. är nog för säkerheten i de enskildta förhållanderna, låtom oss tillse, om ej 12 mom. är nog för de allmänna. Dervid behöfves allenast betraktas den del af yttranderättens utöfning, som afser berättelser och opinionens yttringar; ty att den tillräckligt är skyddad i fråga om politisk handling, det utvisas tillräckligt af de 10 första momenterne i 3 § ; der all hädelse mot Gud, allt förnärmande af Konungens Majestät, all uppmaning lill uppror m. m. finnas med stränga straffbestämmelser belagda.
Lassans gjorde skuld för tryckning af t829och 1812 ärens Riksdagars Pleni »Protocoller: 1 Del. ZZy. — Om löneförhöjning för Adeliga Jungfru» Stifts Directionens Secreterare, Ombudsman samt Waktmästare: 1 Del. Agy. Om Riddarhus,ärcn» bernes förwaltning: i Del5^9. —. Om fkrwaltnin» gen af Wadstena Adeliga Zungfru-Stists ärender: r Del. 540. — Om Genealogiernas complcttcrande: r Del. 6g2. 678 — Om Riddarhus.Kammererare», Commerce - Rädet StrZIez redogörelse för uphurne expence medel för Riddarhus-Cancellict i och för 1810 ärs Urtima Riksdag i Orebro: 1 Del. 6Z2. Om Friherre tts-rtss upmamng till Riddcrstapet och Adeln att göra Kronan en gafwa af i deras ägo bcfintelige studfare-gewär: i Del. 706. Om capitations up« tagande inom Ridder stapel och Adeln i och för repa. ration af Riddarhuset i Stockholm: ! — Om förs ljninq af Niddcrstapct och A« K dekns Protocoller: i Del 707 2 Del. ZZ2 — Om rättighet för Riddar hussDirecti-onen att, efter godtfinnande, nedsätta priset ä Riddestapet och Adelns Protocoller, samt Bokhandlaren Wiborgs ägande andel uti desse Protocoller wid I8oy och i8ro ärens, i Stockholm hällne, Riksdag: 2. — Förstag till arfwsden för Riddarhus - Fistalen och de 2-ne ordinarie Canccllisterne: 2 " l 4Z5. Om honorarium för Iustitia-Rädet lArrlrs von Wurtonb°fZ: 2 Del. 4Z5. — Om Riksdags - arfwoden för Riddarhlls-Cancellisterne: 2 Del. 722—724.
De öfriga, skulderna utgjordes af: deponerade undsättningsmedel „ 954,179. 39. — åtskilliga andra deponerade fonder och medel , 28,845: 46. 9. samt återstoden af den s. k. brud gåfvofonden „ 20,669: 2, 7. äfvensom följande, i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna, men före sistberörde tidpunkt icke re - qvirerade eller ut bekomna anslagssummor, nemligen. innestående extra eller tillfälliga statsanslag, beviljade under 1840 och 1841 års riksdag, - „ 332,220: Transport: 4,523,988: 4. 4. 4. beviljade under 1844 och 1845 års riksdag, R:dr 1,000: „ under 1847 och 1848 års riksdag, „ 60,471: 19. 4. „ under 1850 och 1851 års riksdag, „ 1,422,456: 25. 8. innestående anslag för folkundervisningens befrämjande, med tillägg af den summa, 80,000 R:dr, som blifvit afsatt till fond för Folk skole-lärares pensionerande, „ 126,410: 11. 5. återstoden af den till stats-behofvens fyllande för år 1852 anvisade summa, och hela statsfyll nadssunnnan för innevarande är, „ 1,867,760: samt detta års ränte-anslag till Hans Maj:t Konungen „ 200,000: äfvensom några äldre förfallna obligationer och räntoskulder •- „ 10,515: 10. 5. Vid samma tid, skulle Riksgälds-kontorets fordringar och öfriga tillgångar utgöra . 4. nemligen : fordringar för meddelade lånebiträden till nedbrunna städers återuppbyggande, kyrkooehhamnbyggnader samt vatten-aftappningar, jemte åtskilliga andra byggnadsoch arbetsföretag, äfvensom för beviljade förlagslån, med flera dylika understöd, R:dr 1,811,497: 22.
Att nu här i Sverige år 1863, under en regent, som visat sitt folk det högsta af allt förtroende, som lemnat hela befolkningen vapen i händerna, som icke fruktat, och — hvad mera är, då fruktan för honom säkert är en främmande känsla — icke behölt frukta, att hufvudstadens eller Masthuggets jernbärare och schåare bilda sig till väpnade trupper, att nu rädas för en obeväpnad bildad ungdoms vistelse i iiufvudstaden, det förekommer mig alldeles orimligt, och, må uttrycket förlåtas, nästan barnsligt. Andra invändningen mot universitetets förflyttning från Upsala, är, att man då skulle förlora de Gustavianska arfvegodsen och sannolikt andra donationer. Afven denna invändning framställdes den 15 Juli 1857 af Hr Gr. Björnstjerna och en annan ledamot (pag. 320, 330). Då var jag icke närv.de, men jag ber att i dag få förklara, att detta är just en af de omständigheter, som bör utredas, innan man beslutar när — ty frågan är emellertid endast en tidsfråga — och huru flyttningen skall ske. Den 20 April. 581 Jag önskar och hoppas, att härvid iakttages samma varsamhet, pietet och aktning lör gifvares vilja, som, linder de nära 20 år jag haft lill ernbetspligt att yttra inig och derföre löija alla dylika frågor, så vidt jag känner, vår Kegering alltid iakttagit. Man har under hela denna lid antagit såsom regel, i afseende å donationer till det allmänna och fromma stiftelser, att gifvares vilja samvetsgrannt skall iakttagas, när den icke strider emot lag och goda seder, eller sådana förändrade förhållanden inträdt, som göra föreskriftens verkställighet omöjlig. 1 sistnämnde fall åter hafva de donerade medlen blifvit använda så i möjligaste måtto nära gifvares uttryckta eller förmodade afsigter, som de förändrade förhållanderna medgifvit. Beslutas flyttning af universitetet från Upsala till Stockholm, så bör emellertid, för hvarenda donation, tillses om den då bör medfölja eller frångå universitetet, på grund af något förbehåll eller vilkor af gifvare.
Måhända kan afsigten vara att vid denna riksdag icke få något förslag hvilande till indragningsmag„ tens upphäfvande, och jag anhåller derföre om propostn på Hr v. Troils förslag, såsom innefattande ett sätt att hjelpa pig till slut, Utsk, förutan, Jag skulle tro, att allt vidare Den 12 Februari f. m. bemödande att skaka känslorna, eller argumentera konstfärdigt eller okonstladt, endast tjenade tili att uttrötta It. o. Ad. utan ändamål. Hr Hjärne, Harald: Den ende ledamot af Utsk.,som hittills i dag blandat sig i duscussionen , har isynnerhet yttrat sig för sitt eget rättfärdigande; men jag tror, att den värde ledamoten misstagit sig om R. o. Ad:s tänkesätt, om han trott, att ett sådant rättfärdigande var behöfligt, ty lika med Gr. Horn tror jag, att man kan tillerkänna hvar och en af Utsk. all aktning enskildt och likväl säga, att Utsk:s majoritet genom sitt handlingssätt förverkat Ståndens förtroende. Huru kan man nemi begära förtroende för elem, som handlägga sådana frågor som den förevar., då de visa sig antingen öfverträda grundlagen, eller ock icke förmå uppfatta densamma; och då den enskilda öfvertygelsen så oaflåtligen åberopas, är det kanske lämpligt att fasta uppmärksamheten derpå, att, om man studerar sig in i andan af Utsk:s betänk:n, det vill synas, som hade öfvertygelscn något jemnkat sig och tonen blifvit något nedstämd hos Utsk:s majoritet. Uti detta sednare betänk, t. ex. har Utsk. gjort en betydlig concession, då Utsk. anvisat Stånden att handla, huru de för godt finna, i stället för att Utsk. i det föregående betänk, förklarade, att huru än RiksSt:n derom måtte besluta, Utsk. likväl ansåg sitt förslag hvi la till gr lindlagsenlig behandling. Utsk. har också nu begifvit sig till vissa aktningsbetygelse!' för R. St:s beslut, ehuru de icke velat ställa sig dem till efterrättelse.