Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen den Cour, hwarefter wäxlar titt Slö, Tulls clarering singe emotkagas. - General TM-Dwectionens ätaärd war Medes ingen annan än att förständiga Tu»- kamrarne till behörig rfterlefnad ben Cours som af Kongl. Fmance-törwaltningen blifwtt Dlreckionen meddelt. Utskotten tto ock, att nägon annan befattning icke elier nu bör General Tui! - arrende Socie,stens Fullmägtige öfwerlemnas, utan äro Utskotten af den tanka, att Herrar Fnittnägtige uii Riksens Ständers Riksgälds-Contoir böra deremot fä sig uppdragit, att esker oswanförmälde grunder bestämma dwarje månads Cours, och att Herrar Fullmägtige böra deraf ofelbart sä tidigt lemna General Tull, arrende Societetens Herrar Fullmä-ttige del, att ordres strän dem till wederbörande Tu»kämrar böra expedieras innan den föregäende mänadens stut, pä det att Tullkamrarne wld hwarje wänads början mä kunna kätt - Den 27 Jamrnrtl. 1082 känna den Cours, hwatester Sjö - Tulls clareringrn under den löpande mänaden sär skie. I afseende pä Utskottens hemställan, akt dä för exporleurer t Stockholm, Götheborg och Gefle den utgäende Sjö - Tull som klareras stall, . icke uppgär till fulla ett hundrade Riksdaler Banco densamma mä fä erläggas utt Swenstt Banco efter samma arund och Cours-beräkning, som för de öfrige Stapel-Släderne blifwtt föresiagtt, har jsrän det Höglvördiga Preste-Ständer blifwit anmärkt , att sädanl ställe kunna medföra den oberga följd, att den, hwars Tullafgift utgjorde lämna loo R:dr, ffulle, om Cvurhen »vore zo procent emellan Swn stt Bwcv och Hamburger Wäxel, komma att betala
Jemte det jag får gifva tillkänna, att jag inom Utskottet röstat för bifall till Konungens Nådiga Proposition, ehuru jag icke genom någon reservation sökt göra min mening gällande, har jag nu egentligen begärt ordet, för att upplysa ett missförstånd, som uppkommit under discussionen, och föranledt yttranden, så väl af Herr Munck af Rosenschöld som Herr Hjerta. Dessa Herrar hafva nemligen trott, alt Tulltaxan vore utsatt i vissa procent af varans värde, och 33a Den 28 O c l o b e r e, tn. alt tullen således skulle ändra sig efter värdet. År i8a3 sattes Taxan i procent af värdet, och då funnos artiklar, som buro en maximi-lull af ända till 200 procent. Under sådane förhållanden var del obehöfligt, att lemna Konungen rättighet till förhöjning; ty vid ett dylikt orimligt maximum kunde blott nedsättning komma i fråga. Men erfarenheten visade, att man icke med säkerhet kunde beräkna tullen efter procent, emedan många missbruk deraf uppkommo, och delta föranledde Konungen att år 1826 låta omarbeta Tulltaxan, samt sätta fix tult å hvarje artikel efter mått, mål och vigt. Denna grundsatts har Utskottet nu äfven följt, och i dess närvarande förslag finnes således icke, såsom förut, något correctif mot tullens olämplighet vid varors stigande och fallande i pris. Konungen nödgades efter sista Riksdagen nedsätta tullen på 3S artiklar, till följd af deras betydligt fallna pris, och följden blef större förtullning och ökade inkomster. Men detsamma kan Ilända i motsatt förhållande, eller alt varor stiga till ett vida högre pris än Taxan utsätter, hvarigenom ett missförhållande uppstår mellan varans värde och tullen, hvilket af Ständerne aldrig varit afsedt. Herr Hjerta har sagt, alt Tulltaxan endast åsyftade alt bestämma ett maximum för Tullbevillningen; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, alt ett af Tulltaxans hufvudföremål jemväl ur, att lemna behörigt Den 28 October c. m. skydd åt inhemska näringarne.
Bonde-Ståndet bifallae tillstyrkan, inbjuda Höglofl, Ridderskapet och Adeln samt Vallöf]. Borgare-Ståndet, alt jemväl för deras del besluta, att hvartdera af de serskilde Departementen och Contoren, i hvilka Banco-Verket, enligt den nya organisationen, kommer att fördelas, skall slå under en afFullmägtige omedelbart tillsatt Chef; men skulle icke någotdera af sistnämnde 2:ne Riks-Stånd denna inbjudning antaga, hemställes vördsamt, att denna fråga må i förstärkt Banco-Utskott afgöras, genom anställande omröstning öfver följande proposition: Den, som biträder den mening, att Chefen för hvartdera af de serskilde Departementen och Contoren, i hvilka Banco-Verket, enligt den nya organisationen, kommer alt fördelas, skall vara af Fullmägtige omedelbart "tillsatt”, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Ney; Vinner Nej, anses beslutadt, alt Cheferne blott skola af Fullmägtige omedelbart ’’tillförordnas.” Slockholm den 27 Januarii 1835. Ankom till Exp.-Utsk. den 28 Januari! 1835. Memorial, med förslag till åtskilliga förändringar uti 1 Art. af i83o års Banco-Reglemente. Enligt §. 9, i den för Banco-Utskottet nu gällande Instruction, & ligger det Utskottet, att, vid uppgörandet af det Reglemente, som intill trästa Riksdag bör tjena Banco-Styrelsen till efterrättelse anmäla, till Rikets Ständers stadfästelse, sådane reglementäriske föreskrifter, som innefatta speciela förordnanden för tillämpning af Rikets Ständers all - 4 Banco-Utskottelt Memorial N.-o 88. manna beslut, eller nya föreskrifter för Styrelsen, hvilka ej förut blifvit hos Ständerne anmälde och pröfvade. Utskottet har i anledning af detta stadgande nu mera genomgått b Art. af i83o års Banco-Reglemente, för att tillse örn och hvilka förändringar kunna erfordras i der förekommande stadgunden.
Det stadgades först, att Skattens beräknande efter hemmantalet skulle upphöra, och afgiften i stället påläggas tillverkningen. Jag skulle icke hafva någonting deremot, om icke afgiften uppgick till det betydliga beloppet af 45,ooo R:dr, efter summan af Ileminansvärdet circa 27^ millioner. När man nu borttager denna beräkningsgrund, torde det icke blifva så lätt att indela hela denna summa på de i gång varande pannorna. Det bar dessutom en annan olägenhet med sig» nemligen den, att om Kongl. Majit fann sig föranlåten att för någon tid förbjuda bränvinsbränningen, gick SLaten helt och hållet förlustig dessa 45,000 R:dr, hvilket vore så mycket kännbarare, som ett sådant förbud icke lärer komma i fråga utan både krig och missväxt. Skulle denna förändring bifallas, kan jag icke underlåta att anmärka mycket emot sjelfva tariffen. Utskotten hafva bibehållit 1823 års tariff för de enkla pannorna, men gjort en ny för de pistoriska. Dessa stå icke i sammanhang eller paralléle med hvarannan, af den orsak, att 1823 års tariff på de små pannorna är så låg, att man för de pistoriska fått lof att gå ut från en 9° Den 4 Junii f. m. helt annan synpunct. Om således Ridderskapet och Adeln skulle förena sig om borttagandet af Bränvins-Bevillningen för Hemmansvärdet, mäste jag förena mig i Friherre Sprengtporten förslag angående förnyad tariff för de enkla pannorna, och jag anhåller, att denna fråga måtte öfyerlemnas till BevillningsUtskottet, för att, i enlighet med 70 §. Regeringsformen, uppgöra ett förslag, hvari böra inräknas de 4^,000 R:dr, som bortgå, om Rikets Ständer besluta, att jorden icke skall betala, utan tillverkningen. För öfrigt är jag ense med Utskotten i det yttrande, att det är redskapen, som mäste taxeras, och icke tillverkningsqvantiteten, emedan det ännu icke kunnat uppgöras något förslag, som gifver en säker controll på uppbörden i Landet.
Efter hvad Utskottet sålunda anfört, är altså förbållandet det, att det först 18 månader efter årets utgång kan utredas, hvilka Statsutgifterne under redogörelse-året varit, och, att med Rikets financer imedlertid under loppet af i± år skulle kunna hushållas efter godtycko. Är sådant rätt och skäligt? Om Rikets undersåtare voro aldrig - Den 12 Ju n i i e. m. drig så rika, så vöre ett sådant system i alla fall högst origtigt, och ännu mera förkastligt och förhatligt måste det vara i ett fattigt land, der folket dignar under Statsbördor och utskylder af alla upptänkliga namn. Nationen måste ju, i följd af ett sådant förvaltningssätt, ligga 2§ år i förskott för alla utgifterna. Bör sådant få fortfara, och skola mörka, obegripliga och konstigt sammansatta, förklaringar i evighet undanrödja all möjlighet att få reda och enkelhet i redogörelseverket? Månne man ej kan hit applicera en viss Tygvaktares förklarings hvarföre i oo st. filtar, som i det ena qvartalsförslaget upptogos såsom nya, uti det påföljande antecknades såsom odugliga, fastän de icke varit brukade; det kom, sade han, af omöjlighetens egen verkan öfver möjlighetens högsta förmåga. Frånvarande, då Ridderskapet och Adeln beslöt, att omförmälte Utlåtande skulle läggas till Handlingarne, återstår för mig endast att vördsamt anhålla, att detta nu afgifne yttrande må, såsom min serskilta reservation, få dela Utlåtandets afgjorda öde. Upplästes Högvördige PresteStåndets ProtocollsUtdrag af den 4 dennes, hvaraf 28 H. 8 Den 12 Junii e. ra. inhämtades, att PresteStändet beslutat, att, med bifall till hvad af Prosten Anjou blifvit föreslagit, anmoda ConstitutionsUtskottet, att, utan afvagtan af Rikets Ständers beslut, rörande den ifrågaställde förändringen i 68 §•’ Riksdagsordningen, ofördröjligen inkomma med fullständig redaction af de i samtlige RiksStånden gillade Grundlagsändringsförslag, på det underdånig skrifvelse derom till Kongl.
Sådan var äfven hela den långa stranden af Normandiet, längs hvilken vi seglade, och tycktes vara en af naturen bildad fästning mot England, som syntes på andra sidan; men det sednare med sitt Dover förekom mig dock högre. Isynnerhet gladde jag mig tisdagsaftonen, då jag midnattstid stod på däcket och i det vackraste väder under en stjernklar himmel betraktade det i kölvattnet af vårt fartyg perlgnistrande hafvet, till höger tvenne båkar som lyste från England, till venster tvenne blinkfyrar från Frankrike och ofvanom mig de tindrande stjernorna, bland hvilka tvenne lyste framför de andra, nemligen nordens och söderns stjernor. Men till Havre igen sjelfva den egentliga staden, som ej är särdeles stor, ligger i djupet af en sådan sluttande Normandisk strand, genomskuren af kanaler fulla med skepp och fartyg från alla verldens ändar, hvilka man här har det sällsamma nöjet att se ligga än i fullt vatten, än på torra landet. Här är nemligen stark ebb och flod, så att vattnet hvarje sjette timma faller ut och fyller sig igen. Ehuru jag var beredd derpå och redan i Hamburg sett dylikt, ehuru i ringa grad, var jag dock högeligen förundrad då jag om morgonen steg upp och genom fönstret, som vette utåt hamnen, tittade ut och såg fartygen ligga i gyttjan så att kölen syntes; men hvad än mer roade mig voro pojkarne och gubbarne och gummorna, som stego och trampade omkring till knäs i den djupa gyttjan för att söka skatter som möjligen förlorats i den. Derunder hemtade den här så kallade la bonne, det vill säga qvinnan som städar rummen, in mitt kaffe, som här och öfverhufvud öfverallt i Frankrike smakar helt annorlunda och tusendefalt bättre än annorstädes, der jag haft tillfälle att smaka det; jag har redan här fått en försmak af det äkta Mokka-kaffet och blifvit en stor älskare af detsamma.
Det är i denna tafla en hög fläkt, en storformad blandning af skolastik och religiositet, om också man ej får öfverdrifva kompositionens originalitet, som det synes af en jämförelse med den antagliga förebilden: den yttersta domen i Köln af Stephan Lochner. Ej mindre ståtligt är det nyligen afbildade triptykon öfver Kristus och hans änglar, som i sekel lefvat bortglömdt på orgelläktaren till en spansk klosterkyrka, och flera andra af konstnärens verk, som rundt om i gallerierna – Berlin, Paris, London – fängsla med sin ljusa och smältande harmoni. Och dock, trots detta, är Brügge Memlings stad. Den gamla legenden berättade, att målaren efter slaget vid Nancy kommit till staden, svårt sårad, utarmad, nersölad af marodörlifvets nöd och utsväfningar. Då hade de goda systrarna i Johanneshospitalet i Brügge gifvit honom hem och vård, och till tack för kroppsligt och andligt tillfrisknande hade han prydt kyrkan med sina konstverk. Arkiven hafva tillintetgjort denna legend, som för öfrigt ej stöddes af något spår af hetsighet eller lidelsefull ruelse i hans taflor med deras klara och ogrumlade skönhetshelgd. De gamla papperen visa honom i stället som burgen borgare i Brügge, ryktbar ej blott som Flanderns, men som en af kristenhetens yppersta afbildare. Men i alla fall är Johanneshospitalet ännu den dag i dag Memlings egentliga hem, det ställe, där man har det rikaste stämningsintrycket af hans konst. Själfva hospitalet är märkligt gammaldags, där det ligger i Brügges åldrigaste gatuvinkel. För att komma till det lilla museet går man öfver hospitalets trädgård, en äkta medeltida örtagård, där den blommar i det orörliga solljuset. Svartklädda med hvita hufvor gå systrarna på sanden, både drömmens bleka sömngångerskor med de sväfvande rörelserna och ögonen så långt borta och de resignerade och gladlynta, flamländskt fylliga och skrattsjuka.
Collin i Banko-Diskont-Verket uptaget lån. A. 326. — af räntan å anmärkningsmedel ådömde förre Regemenlsskrifvaren, Fältkamereraren P. A. Arell. Se vidare SlatsUtskottets Utlåtande N:o 283. Afsägelse alt vara Ledamot i Talmanskonferenserne. VIII. 268. Afsägelser att vara Bänkman. I. 16. III. IX. 79. — all vara Suppleant i Riddarhus-Direklionen. V. 286. — alt vara Revisor i Revision af Stals-, Bankooch Riksgäldsverken. IX. lil, 113. Akademiska jurisdiclionen, angående väckt motion om uphörande af. Akrell, Cari, yttrande. II. 305. Aklie-bolag, angående väckt motion om allåtande af en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit i fråga om behofvet af närmare bestämningar rörande de ändamål för hvilka sådane må stiftas. VI. 386. VII. 44. A. 47. Allmogen, läseböcker för, angående beviljandet utaf eli anslag af 1000 R:dr banko för ingifvande af. II. 198. R. 200. VIII. B. 297. A. 356. Allmogens valfrihet vid tillsättande af Klockare i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, angående bibehållande af. Allmänna Arbeten, angående framlida undei håll af sådane, som med statsbidrag blifvit utförda. II. 261. R. 264. IX. B. 289, 311. A. 315. — angående sättet, ordningen och vilkoren för afbetalning af Statsbidrag till. Allmänna Barnhuset i Slockholm, ang. anslag lill. Se Barnhuset. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Ledamöter. Se Lista. ( 5 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. — Nio 1. angående tillökning af Utskottets tjenstemanna-personal. I. B. 99. A. 157.
Finnes i Länet ej sädan Adelsman som i Z. uptager, kalle Landshöfdingen af Indelningshaswande eller obesntkne Adelsmän efter eget ival. De ware ej något wile vnderkastade för Uke« blifwanbe. 11 §. Kommer pä något af förestkcisne sätt utsedd Deputerad ej tillstädes tvid sammanträdet, gänge förrättningen likafullt obehindradt för sig. 12 §. Landshöfdingen ware altiö de Depute. rades Ordförande, dock utan rättighet att Med Vent rösta, eller akt lägga hinder för fattandet af deiÄS beslut. Landshöfdingen föreläggs altid Deputerade, de hittills wanlige och af honom ifrän wederbörande infordrade uplysninggr, äge rättighet att göra förre ställningar, och att lara intaga sin mening i prS» toeollet. Hwilket alt Ridderstkapet sch Adel» tvclat ge* nom Utdrag af Prokocollek, de öfrige Respektive Ständen »vänligen tillkännagjfwa. Ot tuxru. Utdrag af Protoeollek hällit i Högloft. Nidderstkapet och Adelns Plenum den 22 November 1809. S. D° Sedan Ridderskapct och Adeln till pröfning företagit Zämknings.UtffollelS den 18 No vrm - Den 27 Asvemberr?Z9 oember pä bordel lagde förslag till förening äfRikS» Ständens meningar, rörande den af ConstilutionsUtjkottet föreflagne Riksdags-Ordningen - och derwid ätjkilliqe anmärkningar blifwit gjorde, beflöt Ridderstapet och, Adeln, att berörde förflag skulle till Jämknings-Utskottet, ätföljdt af betza anmärkningar, äterförwisaö: och skulle, genom Utdrag af Protokollet, de öfrige Respektive Standell derom rvänliM underrättas; (7k fuxrä. Utdrag af Protokollet hällllit i Höglofl.
Alla kontributioner upphör och Pommern skall vara utrymt inom 20 dagar och Rügen inom 25. Art V. Kungen av Sverige erkänner de donationer som gjorts av kejsaren i de nu återställda länderna. Egendomen skall fritt kunna njutas utan inskränkningar av dem som fått donationen. Art VI. Kejsaren samtycker till att återställa de svenska fartyg, som blivit förvandlade till statens egendom, samt de varor som finns ombord. Art VIII. Handelsrelationerna skall återställas, som de var innan kriget och Frankrike skall ha rätt till nederlagsplats i Göteborg. Art IX. Alla krigsfångar skall i massa återställas senast inom 3 månader. Art X. Ratificeringen av fredsfördraget skall ske i Paris inom 50 dagar helst tidigare. Undertecknat von Essen, Lagerbjelke och greven av Champagny. Vi vill detta fredsfördrag gilla med alla dess artiklar och punkter och lovar och förbinder Oss att uppfylla och fullborda fördraget. Vi har med egen hand undertecknat i Stockholm den 2 februari 1810. CARL. Vi har sett och granskat den traktat, som blivit avhandlad i Paris den 6 januari 1810 och undertecknad av Herr Johan Baptist Nompere, greve av Champagny och von Essen och Lagerbjelke från Sverige vilka med fullmakt varit försedda. Vi gillar förenämnde traktat i alla delar och förklarar den antagen och lovar att den oryggligen skall efterlevas. Med egen hand undertecknad i Paris den 21 januari 1810. NAPOLEON. Hans Kungl Höghets Prins Christian August av SchlesswigHollsteinSonderburgAugustenburg försäkran till Svea rikets ständer sedan hans Kongl Höghet genom deras val och förening blivit förklarad för Svea rikets kronprins. Sedan Svea rikets ständer genom fritt val och upprättad valakt av den 28 augusti 1809 utkorat och förklarat oss som kronprins att efter Carl XIII: des död tillträda regering och styra landet. Detta efter den regeringsform som antogs den 6 juni 1809, andra grundlagar och allmänna lagar och stadgar. Våra bröstarvingar har rättighet till svenska tronen efter oss enligt den successionsordning som upprättades den 18 december 1809.
Jag finner, att jag så vida misstagit mig om Hr Dalmans yttrande, att det blott var ad notitiain han meddelade oss den underrättelse, att om man några vissa aftnar inställde sig på klubben, bade man tillfälle trä/fa nolabiliteterne inom de andra Stånden; och med den connaissance Hr Dalman äger, kan man icke tvifla på riktigheten af denna uppgift. Men då BorgareSlJs inbjudning innefattar alleuust ett tilikännagifvande, att de öfriga Ståndens 164 Den 19 Februari f. m. ledamöter äro valkomne, anser jag icke att någon propos. kan behöfvas; ty den som vill begagna sig af Hr Dalmans notice, inställer sig på de aftnar, då man träffar dessa mera betydande personer, och andra infinna sig, då de sjelfve finna lägligt. I afseende på saken instämmer jag med Hr Anckarsvärd, att, då denna inbjudning ej innefattar annat än ett tillkännagivande att det ena Ståndets ledamöter äro välkomne bos det andra, blir förhållandet detsamma som tillförene; och jag hoppas, att de öfriga Stånden äfven äro öfvertygade derom, att de äro välkomna på R. o. Ad:s klubb, utan att ett sådant tillkännagivande behöfver lemnäs. Slutligen och då Borgare.St. ej erbjudit sin local till en allmän klubb, anhåller jag, att Gr. Horns motion må i sin helhet före tagas. Frih. Hamilton, Hugo: Jag är hufvudsakligen förekommen af Hr Anckarsvärd, och instämmer med honom till alla delar. Äfven jag trodde och ansåg, att med Gr. Horns motion 0111 en allmän klubb afsågs något vida vigtigare, än en partiel inbjudning från ett Stånd till MedStånden. Jag trodde, alt dermed afsågs en närmare föreningspunkt för de olika elementerna inom Representationen , hvilka så mycket mera behöfva sammansmältas, som jag hoppas och tror, att vi gå den dag till mötes, då den nuvar. fördelningen i 4 Stånd kommer på ett eller annat sätt att upphöra, genom öfverläggningarnas hållande på ett eller tvänne rum. Det var ur denna synpunkt jag understödde motionen, och jag gör det ännu.
Elr bejkatlningssätt för hemmansägare, enligare med i förra tider antagne och begagnade, och pä taxeringsmälMens godlycke mindre beroende hade likwäl, om rådrum warit, äfwen icke kunnat upfylla äudamälet sch bereda jemnaee rätlwisa i beskattningen, dä man borde hamm tagit i beräkning de flersaldige serstilra onera heminancn mäste widkännas, såsom rotering, skjutsningar, wäaHMning, allmänna byggnader m. m., som i amre 646 Den io Augusti. länder höra tili allmänna bördor, men i der-ta land, med största tyngden träffar jordbrukaren, och hwari mänga medborgare-clasier taga liten elter ingen del, men deremot icke som nu stedt, i förestrifterne för bewillninqen, öpna Mwägar till hemmansägarens ytterligare betungande utöfwer proportionen emot andre stattffyidige. Hwad räktlvisa i delta afseende pakallat, synes för grigherrn astren hafwa bordt understödja, att nemligen mia hemmansägares be» statlande man bordt lemna afseende ät de i detta land ofta inträffande misiwäxrer, dä ägaren af landtegendom stundom ej allenast saknar inkomst af sin egendom, utan ästven af andre tillgängar mäste komma sine underhafwand-k och äfwen andre behöftvande till undsättning i länbitradcn och arbetsför, tjenst, och som da allmänna arbetsinrättningar pä landet saknas, hufwudsakeligen lindrar Regeringens bekymmer, genom en allmännare hjelpsamhet; om, som nu ar sannolikt, ståndspersonen a landet, mera beiungad än andra, kommer att blifwa sä utblottad, att han i längden ej förmär hjelpa sig sjelf än mindre andra, sa stola följderne i härda är blifwa betänke ige, och den tid är förhanden dä de torde wisa sig i eit snart aftagande -ordbruk, och en allwärmare fattigdom bland folket pä landet.
Då Utskottet i anledning af denna motion säger sig bålla före, att ett folk, som vore så nogräknadt om sin arbetsvinst, alt det icke hade tid att frukta Gud snart äfven skulle sakna tid till myeket annat, lä - Den 9 Mars e. m. rer Utskottet anse den egentliga Gudsfruktan bestå uti dessa yttre offentliga högtider, som Utskottet sjelf upgifvit till en del tillkomne i det andra och senare seclet. Således lära ej allenast de af våra samtida Christna Nationer, som ej hafva dessa Helgedagar, nu vara, utan äfven det första seclets Christna, Religionsstiftarnes närmaste efterföljare, hafva varit ganska bristfällige i sin Gudsfruktan. Men det blefve för vidlöftigt att upptaga alla märkvärdiga yttranden, som finnas i Utlåtandet. Jag underlåter det så mycket heldre, som de nästan alla tyckas hafva enahanda syftning. •— Innehölle Utlåtandet blott, att frågan om Helgedagarnes indragning för det närvarande måtte förfalla, skulle jag ej bestrida bifall derå, men då jag ej kan medgifva de många andra satser, hvaraf det är uppblandadt eller, rättare sagdt, egentligen beslår, nödgas jag yrka återremiss och anhåller vördsammast om proposition derå. Herr Uggla, Carl Wilhelm: Jag förenar mig med de Herrar Ledamöter, som begärt återremiss, på de skäl de anfört, och anhåller att ett annat Utlåtande måtte af Utskottet redigeras, deri jag må sakna vissa öfverflödiga ord såsom t. ex. HögAltare och HelgeRån. Det första är icke mera någon Svensk benämning, efter vi ej mera hafva några Högaltaren; det mäste derföre anses som en öfversättning från något annat Den 9 Mars e. m. språk eller ifrån de Catholska länderna. Helgerån kan ej heller mera begås hos oss, sedan vi icke mera hafva några Helgon. Ingen Motionär kan således straffas som Helgerånare derföre, att han föreslår borttagandet eller förflyttandet af några i hans tanka öfverflödiga Helgedagar. Äfven önskar jag, att följande ord måtte uteslutas, såsom: