Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 öfrigt delar jag den af tvänne Ledamöter framställda tanka, att Lagutskottet må få utlåta sig öfver de Lag-stadganden, som kunna bli nödige, i händelse något, eller alla Stånden, skulle vilja införa offentlighet vid sina öfverläggningar. Hvad policen inom Riddarhuset beträffar, så lärer Ridderskapet och Adeln finna, att deröfver endast RiddarhusUtskottet kan höras. Fullkomligen öfvertygad är jag, att Ridderskapet och Adeln utan att åsidosätta vördnaden för Majestätet, kan lägga den Kongl, skrifvelsen till handlingarne, emedan den ingen, alldeles ingen åtgärd påkallar, utan så vida Ridderskapet och Adeln önskar offentlighet vid sina öfverläggningen. Men om andra önska det, vill jag ej bestrida remiss till Lagutskottet, hvad Lagstadgandet beträffar, i händelse i en framtid offentlighet skulle beslutas. Herr Montgommerie, Gufiafi En liflig Den *3 Ma.ji e,' m. discussion har uppstått i afseende på rälta behandlingen af denna grannlaga fråga, o h många olika tankar hafva blifvit yttrade, huruvida remiss bör äga rum eller ej, och i förra fallet, om den bör ske till ett Särskilt Utskott, till LagUtskottet eller till RiddarhusUtskottet. För att lemna tillfälle att utveckla ännu flera åsigter i detta ämne yrkar jag, som liar mig bekant, att BondeStåndet remitterat frågan till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, att hon kanske hellre må hänskjutas till ConstitutionslJtskottet, för att der till sin rätta beskaffenhet bepröfvas, och äfven i afseende på handläggningen, om något mot min förmodan skulle anses nödig, få en sann och således Constitutions-enlig bestämmelse. Herr von Hartmansdorff: Jag glömde förra gången vid besvarandet af Friherre Cederströms yttrande, att, i afseende på 56 §.
Man säger visserligen att Carlstad är en obetydlig stad, men den är dock provinsens hufvudstad och förtjenar verkligen att erhålla en jernbana. Jag vill blott påpeka att de skäl, som gjort sig gällande hos Utsk:ts majoritet, varit af både ekonomisk och politisk natur; äfven tror jag att om nian betraktar, hvad som är rätt och billigt utan hänsyn till andra motiver, så skall man inse den södra sträckningens företräde. Jag är fullkomligt fri från alla enskilda intressen; samt har med min röst bidragit till Utsk:ts beslut, och yrkar dertill bifall. Många ledamöter hördes nu ropa på propos. Hr R osensvärd, Johan Henrik: Tiden är långt fram skriden, och jag finner ganska naturligt att R. o. Ad. börjar tröttna vid en öfverläggning, som upptagit hela dagen. Det är emellertid icke mitt fel, att jag så sent fått ordet. Jag anmälde mig redan i början af förmiddagens sammankomst, men många hade hunnit före mig och dessa hafva haft mycket att säga. Min ställning till denna fråga ålägger mig att yttra några ord, men jag skall icke länge upptaga tiden, då det mesta af hvad jag har att säga, redan af andra blifvit anfördt. Någon har här anmärkt, att striden i denna fråga, antingen den förts af södra eller norra liniens anhängare, hufvudsakligen vändt sig kring den norra linien, hvars fördelar man förnekat eller förfäktat, och man har deruti velat se ett bevis för vigten af denna sträckning. Om det verkligen ligger en sanning i att striden tagit en sådan rigtning, har detta sin naturliga förklaring deruti, att från första gången det var fråga om en stambana genom Wermland allt intill sednare tider, har den blifvit å kartan utlagd och af vederbörande myndigheter förordad i hufvudsakligen enahanda rigtning, som K. M:t nu föreslagit, eller från Christinehamn genom Carlstad till Arvika. Hvarje annan sträckning af banan är således en afvikelse från den ursprungliga och deraf följer äfven, att afvikelserna måste blifva det egentliga föremålet för öfverläggningen. Man har mycket fäst sig vid att den södra banans sträckning utgjorde ett undantag från den allmänna regeln, att jernvägar borde dragas genom det inre af landet och undvika grannskapet af vattenleder.
— För att nu återgå till Constructionen af den uppgifna Tabellen, så finnes första Columnen vara upptagen af XJtsnclet. Detta bör förut genom de årliga Tabellerna någorlunda vara kändt, och lärer för öfrigt innebära minsta syåirighetsn, att efter några års Besv. och Ekon. TJtsk. Betänkanden. samlingar och anteckningar säkrare bestämma. Den andra innehåller Skörden. Många år gå säkert ännu förbi, innan Landtmannen torde vilia uppgifva skördens belopp, hvartill äfven kommer, att, efter sakens natur, han icke helier kan göra det, då uppgifterna, om de skola vara gagneliga, måste lemnäs vid en tid, när äringen ännu icke är aftrösfcad. Man måste derföre söka denna qvantitet uti Ziffertal, derigenom att man multiplicerar utsädet med korntalet, hvarföre äfven nedanföre den 5:te Columnen är anbragt, som visar medeltalet af af kastningen beräknad uti korn efter utsädet. Ehuru det rätta vora efter Arealen, synes likväl icke vara rådligt att sådant föreslå, då denna beräkning pä de flesta ställen är okänd och skall troligen ännu en lang tid blifva obegagnad. Att efter hvad beräkning som heldst mäta afkastningen efter korn, blir väl aldrig fullt pålitligt 5 men bör likväl närmast upphinna verkeliga beloppet, då den anställes på så liten Areal, Som en Sockens område, och efter jemförelse melian de proftröskningar, som denna Årstid af de flesta sädesslagen merändels äro verkställde. Den tredje Columnen utsätter ÅrsbehoFvet, hvaruti ingår utsäde, brödföda, samt egentlig Husbehofsbränning till egen förtäring, men ej till afsalu. Då salubränningen vanligen beror på Orternas läge, och tillfälle till afsättning, samt varierar i mon der. Bihang till RihsSt Prot. iS‘7'18j8j fade Sami. N:rQl. 82. £>4° Besv. och Ekon. JJtsk.
Ytterligare Utlåtande, YII 1. s 858—■ 865, bif. af PresteStåndet, IX s 727. förkast, med fattande af särskildt beslut af BorgareStåndet, IX s 812, afsl. af Adeln, IX s 843. — Domsrätt, om upphäfvande af, i Enskiftes mål. Motioner, remitt. till Lagoch Ekon.. Utskotten, II s 1192, 1268. Utskottens Utlåtande, YII 2. s ii47 — 1152, afsl. af PresteStåndet, IX s 984* återrem. af BorgareStåndet, IX s 1000. r75 Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 36 ■—46, lagdt till Handlingarne af PresteSlåndet, IX 3. s 218, i anledning hvaraf BondeStåndet fattat särskildt Beslut, IX 3. s 246, bif. med någon förändring af BorgareStåndet, IX 3. s 255. Förslag till sammanjemnkning af Ståndens olika beslut, VII 3. 2, s 98—100, i anledning hvaraf PresteStåndet accederat till BorgareStåndets beslut, IX 3. s 348, bif. af BorgareStåndet, 1X3. s 38o. Underd. Skrifvelse, X. 2.2. s 17—32. RiksdagsBeslutet, §. 44* LandsKamererare, om tillökt skrifvarelön för; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s 23 — 27, bif. af PresteStåndet, IX s 36, af BorgareStåndet, IX s 37, af BondeStåndet, IX s 3q, af Adeln, IX s 80. Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, X 1. s 34 — 37.
Utlåtande, dels i anledning af Rikets Ständers år iS.f’] församlade Revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående Jonders tillstånd, styrelse och Jörvallning för åren i8J4 oc^1 tSjd, dels rörande åtskilliga, vid behandlingen aj 1845 års revisorers afgifva enahanda berättelse, jemlikt Utskottets utlåtande N.o 3a, uppskjutne frågor. (I. A.) Stnts-utslcottet, som frän samtliga Riksstånden erhållit remiss å Rikets Ständers år 1847 församlade revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra at allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 184 4 och 1845, tillika med vederbörande förvaltande verks och embetsmäns, i anledning af samma berättelse, till Kongl. Majit afgifna underdåniga utlåtanden, får nu, elter tagen kännedom af dessa handlingar och inhemtande af de upplysningar, som i öfrigt för ärendenas utredning funnits erforderlige, härmedelst i ett sammanhang underställa Rikets Ständers vidare pröfning, ej mindre sådane uti berörde revisions-berättelse förekommande ämnen, hvilka Utskottet ansett från dess sida påkalla yttrande eller förslag, utan ock de frågor, Utskottet vid behandlingen af 1845 års revisorers afgifne enahanda berättelse, uppskjutit af skäl, som uti Utskottets betänkande N:o 3o omförmälas. § »• Uti frågan om en mera enkel och ändamålsenlig uppställning af Rikshu, fvud-boken hafva Rikets Ständers åren i845 och 1847 församlade revisorer gjort åtskilliga framställningar och förslag, öfver hvilka Kongl. Statskontoret jemväl afgifvit utlåtanden. I sammanhang härmed har ock af re - Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 206.
Återstående utgifter, till följd af statsregleringen vid 1840—1841 års riksdag 170,612: 95. under 1847—1848 års riksdag beviljade stats-utgifter .. 3,350: — « 1850—1851 dito dito 27,900: — « 1853—1854 dito dito 177,401: 86. « 1856—1858 dito dito 1,696,696: 5. « sednaste riksdag beviljade stats-anslag 146,827: 61. innestående anslag för folkundervisningen 506,183: 82. afsatt fond för folkskole-lärares pensionerande 101,940: — 2,830,912: 29. hvartill kommer: Andra hos Riksgälds-kontoret deponerade medel å 62,886: 67. De skuldposter, som, till följd af särskilda beslut, blifvit förda inom linien i Riksgälds kontorets räkenskaper, och hvilkas sammanlagda belopp vid 1859 års slut uppgick till R:dr 6,696,451: 26. hafva under loppet af år 1860 ej undergått annan förändring, än att från Kongl. Stats-kontoret blifvit aflemnade depositions-medel å 1,827: 92. hvarmed den inom linien balanserade skulden ökats; och uppgick alltså sistnämnde skuld vid 1860 års slut till R:dr 6,698,279: 18. För att fullfölja den i flera föregående revisions-berättelser införda utredning af hvarje särskild, i Riksgälds-kontorets räkenskaper balanserad, skuldposts belopp och beskaffenhet vid revisions-årets början och slut, hafva Revisorerne ansett sig böra här intaga följande uppgift på: Riksgälds-kontorets utbalanserade Skulder. vid vid Räntebärande: 1859 års slut. 1860 års slut. AnnU obetalde Trollhätte Slussverks s. k. lottsedlar
Jag är viss, att Du, liksom tillförne här, skall äfven der möta mig med en glad blick, ett hjertligt handslag, en omfamning som inviger för evigheten. FÖRORD. Flerfaldiga hinder, till större delen omedelbart föranledda af min tjenstbefattning såsom akademisk lärare, hafva vållat det långvariga uppskofvet i denna fortsättnings längesedan började, men gång efter gång afbrutna, utgifvande. Då den nu ändtligen framträder, hyser jag blott en enda önskan: att ingen må tycka den vara blifven längre eller vidlyftigare, än den borde. Kan den likväl i slik hänsyn ej sjelf rättfärdiga sig, så skulle äfven det vältaligaste förespråk endast tjena till att förvärra olyckan. De materialier, med hvilka jag blifvit utrustad dels af Thorilds vördnadsvärda, ännu i hög ålder qvarlefvande Enka, genom hans Måg, Professorn vid Greifswalds universitet Florello, dels af min bortgångne vän Geijer, dels af åtskilliga andra Thorilds beundrare och för svenska minnen nitälskande samlare, äro så ymniga, att jag hvarken kunnat eller ansett mig böra öfvervinna frestelsen till den utförliga bearbetning, hvilken mina läsare härmed emotlaga. Vid tecknandet af den märkvärdiga personlighet, som på denna nya tafla är hufvudgestalten, blef jag alltså oemotståndligt dragen till det mål, att framställa lika mycket en tidsbild, som en personbild; att, med detsamma, gifva en fullständigare – och, såsom jag smickrar mig, objectivare – litterär-historisk skildring af hans och den Tredje Gustafs tidsålder, än hittills någonsin varit gjord; och detta på ett sätt, hvarigenom äfven allt det, som af den tidens häfder är i politiskt afseende vigtigast, skulle framstå i mången ny belysnings dager. Deraf åter har den följd uppkommit, att denna fjerde del, som ämnades att vid uppfyllandet af det på titelbladet gifna löftet bli den sista, nu gör en femte nödvändig; der, tillika med afslutandet af den Thorildska målningen, Lidners och Bellmans bilder, jemte några tillägg om Kellgren och Leopold, skola inrymmas.
Alser den tilltänkta nya lagen del enskildta, borgerliga lifvets rätt, är det den civila lagstiftningsmakten, som handlägger frågan, äfven om den inmiefattade allmänna, ovilkorlig» Konstilutions-UUlioltets Memorial, N:o 4. föreskrifter af ekonomisk eller administrativ natur. Afser den rent administrativa ärenden, laller den under den ekonomiska lagstiftningsmaktens befogenhet. Hvad nu vår allmänna civilrätt vidkommer, framträder detta förhållande, bland annat, äfven uti lagarne rörande krediten. Lagarne angående vexeldragning och vexlars form och innehåll, motiverade ur synpunkten af nödiga rätlsgarantier, hafva, exempelvis, alltid såsom civillag blifvit behandlade, emedan deras verkningar yttra sig egentligen uti det enskilda borgerliga lifvet, ehuru de lill sitt begrepp äro af ekonomisk natur. För krediten, såsom en af cirkulationens stora häfstänger, äro nu ock enskilda bankbolag vigliga inrättningar. Men den vexelverkan, de underlätta och befordra: genom upplåning och utlåning, mellan kapitalerna och deras användare: genom diskontrörelsen, mellan enskildes kreditsedlar och alltid tillgängliga realisaliousfonder: och genom kassa-kredit iver jemte assiguationsrörelsen, mellan affärsmannens dagliga behof åf utbetalningar och den del af hans förmögenhet, som, ehuru ej lämplig för verklig cirkulation, dock till siLt värde, medelst kreditens mellankomst, kan mobiliseras; allt detta, med alla de rättsfrågor, som deraf mellan enskilde kunna uppkomma, ställer dem i så nära förening med det borgerliga lifvet, att icke blolt reglorne för bolagens bildande och deras medlemmars inbördes ansvarighet, ulan ock garantierne för den kredit i öfrigt, som de sjelfve taga i anspråk, utgöra så väsendtligt vilkor för de enskildes allmänna rätt i dessa afseenden, att alla dessa punkter i ett sammanhang bordt, enligt Konslituiions-ulskottels tanke, uti civil-lagsliftningsväg, i öfverensstämmelse med 87 § Regeringsformen, behandlas. Sålunda hafva ock Rikets Ständer betraktat frågan, då de, jemte underdånig skrifvelse af den 24 Maj 1845, till Kongl.
Tänk dig deremot ett bestämdt kall att fylla; tänk dig omgifven af menniskor, stora och små, hvilkas lycka och trefnad bero af din ordnande hand; tänk dig konsten att med ett soligt leende — • fast än dagen varit en Tycho-Brahe-dag — möta din hemkomne » a n; tänk dig fröjden af att vid din egen hemkomst mötas i dörren af kära små väntande armar, som vilja omfamna dig — skulle detta och än mycket mer vara trivialt och enformigt? Nej, min kära vän, detta är allt mera afundsvärdt än att sitta dagen i ända med en bok eller ett broderi och när qvällen kommer uppsöka alla möjliga föreläsningar och dylikt allt för att slå ihjäl tiden. » » Åh, nu är du orättvis! Men du målar bra, Elise! Det låter något, när du får beskrifva det! Tror chi, att du skulle kunna lära mig göra ett hem lyckligt? » » Nog skall jag åtaga mig att hälla föreläsningar i ämnet, men du måste sjelf ha klart för dig, att håg och kärlek till ämnet äro nödvändiga — du är en sådan liten opponent, och jag vill ej predika för döfva öron. » » Ja, kära Elise, jag ser så många lyckliga fruar, som alldeles ej bry sig om det der allvarliga i husmoderskallet, och derför tänker jag, det går nog för mig också. Tänk dig bara Ebba Dufva — hvad gör hon för sitt hem, och ändå förefaller hon så lycklig! » » Kan hända hon är lycklig! Hon är nu så helt och håhet upptagen med sin egen lilla näpna person, att hon hvarken märker, hur vanvårdadt hemmet ser ut, eller hur olydiga oeh bortskämda barnen äro, oeh säkert är, att nog vore hennes man mer i hemmet hos de sina och gladare till lynnet, om hon gjorde litet mer för trefnaden i hemmet. » » O, han är då så tråkig, så jag undrar ej på, att hon inte bryr sig om honom!
Hade inte Petterkvist, vice häradshöfdingen, trots sitt simpla namn och sitt begynnande månsken gått och kapat åt sig en arftagerska i Marstrand, en riktig liten sötunge, nitton år och med minst ett par hundra tusen — kalla pengar. ' Var inte det också en pyramidalisk flax, hvafalls? — Förstås, Petterkvist var nog en elegant karl, verkligen nobelt utseende, valsade briljant och hade något visst bedårande i sitt hälft blaserade sätt att sköta konversationen. Men i alla fall. Nånå, så fanns det andra, som inte rosade marknaden. Gamle Q, kamrern, hade j u rest till Medevi och tagit hela kullen med sig, alla fem flickorna. Men äktenskapsmarkna 1890 I den var genomgående flau, för deras del åtminstone. Så pr ekade familjen in och reste till Strömstad på sensommaren. Inte ett enda allvarsamt napp, trots de många fisketurerna och båtfärderna. På sin höjd litet flirtation. Nog ä ' sådant hård t. Gubben har säkert en smula på kistbotten — åhja inte så lite — men de äro j u en så förskräcklig svärm, som ska ' dela prisen. Det förslår ingenting. * * * Ja, på det här sättet få vi, som gått här hemma och » vaktat staden », i oss sommarens krönika bit för bit. Den ena scenen har utspelats här, den andra där, men i hufvudsak äro de hvarandra tämligen lika. En smula kärlek, en smula poesi, mycket allvar och icke obetydligt fåfänga — se där inslaget i lifvets väf. Mönstret kan bli helt olika, kvaliteten också, meu det må vara siden eller blaggarn, så saknas icke penningfrågans röda rand i någondera. * Och här i Stockholm, hvad har händt här? Åh, just ingenting ovanligt. Rollafebern och Lagerlundens stängning äro kanhända sommarens mest märkvärdiga tilldragelser. Den förra ska ' vi alldeles låta bli att tala om, ty farsoter äro i allmänhet intet angenämt samtalsämne, och hvad särskildt denna beträffar, så föreställer jag mig nu, att den måste förefalla en smula genant för dem, som varit mest angripna.
Ridderskapet och Adeln samt Ronde-Ståndet hafva återremitterat, men PresleStåndet bifallit § 5, hvilken jemväl af Borgare-Ståndet godkänts, med undanlag af punkterna 2:o och 5:o, ,i afseende å hvilka Borgare-Ståndet beslutat ålerremiss. Emot de i denna § framställda förslag har i allmänhet blifvit anmärkt, att uppgifterna skulle vara alltför minutiösa, samt att då en del af desamma skulle äfven allemnas till Bevillnings-beredningen, den skattskyldige onödigtvis besvärades med dubbla uppgifter. Dessutom har, hvad särskildt angar punkterna 2:o och S:o, inom Borgare-Ståndet blifvit erinradt, dels att det skulle vara obehöfligt, att den skattskvldige skall å mantalsskrifnings-orten lemna uppgift å sin på annan ort belägna egendom samt der idkade rörelse eller innehafvande befattning, dels att det vore omöjligt för egare eller huvudredare för fartyg alt uppgifva styrmän och maskinister å samma fartyg, enär dessa personer vanligen antagas af befälhafvareo, samt efter hvarje fullbordad resa afmönstras. Då emellertid
Och af allo der I icke med kunden rättfärdige varda, uti Mose lag; men hvilken som tror på denna, han varder rättfärdigad. Så ser nu till, att eder icke öfverkommer det som sagdt är i Propheterna: Ser till, I föraktare, och förundrer eder, och varder till intet; ty jag skall verka i edra dagar ett verk, det I icke tro skolen, om någor det eder förtäljer. När nu Judarna voro gångne utu Synagogon, bådo Hedningarna, att de ville hafva dessa orden för dem på nästa Sabbathen. Då folket var åtskildt, följde Paulum och Barnabam månge Judar och gudfruktige Proselyter; till hvilka de talade, och rädde dem, att de skulle blifva stadige i Guds nåd. Men på nästa Sabbathen derefter församlade sig så när hele staden, till att höra Guds ord. Och när Judarna sågo folket, vordo de fulle med nit, och sade tvärtemot det som Paulus sade, emotsägandes och talandes hädelse. Då togo Paulus och Barnabas tröst till sig, och sade: Eder borde man först säga Guds ord; men efter det I drifven det ifrån eder, och hållen eder ovärdiga till evinnerligit lif, si, så vilje vi vända oss till Hedningarna. Ty Herren hafver så budit oss: Jag hafver satt dig Hedningomen för ett Ljus, att du skall vara salighet intill jordenen ända. Och Hedningarna hörde detta med glädje, och prisade Herrans ord; och trodde så månge, som beskärde voro till evinnerligit lif. Och Herrans ord vardt utspridt öfver alla den ängden. Men Judarna togo till att egga gudeliga och ärliga qvinnor, och de öfversta i staden; och uppväckte förföljelse emot Paulum och Barnabam, och drefvo dem utu sina landsändar. Men de skuddade stoftet af sina fötter på dem, och kommo till Iconien. Och Lärjungarna vordo uppfyllde med fröjd och den Helga Anda.
Betänkande, i anledning af väckt motion derom att hällandet af såkallade Nykterhets-värdshus må blifva en fri näring. Uti en inom Wallof!. Borgare-ståndet vackt och till Utskottet remitterad motion, har hr L. Henschen, med erinran om nödvändigheten att vidtaga åtgärder till nykterhetens befrämjande i landet, i sådant afseende föreslagit: ”att hvar och en väl“Irejdad och myndig person efter blott anmälan hos magistrat eller kronofogde samt “således utan afvaktan af magistrats eller konungens befallningshafvandes tillstånd, “skulle ega rättighet utminutera öl, vin och mat, hvartill äfven må läggas svagdricka, “kokt kaffe, thé och chocolade, d. v. s. att hållandet af såkallade nykterhets-värdshus “skulle blifva en alldeles fri näring, som hvarje medborgare finge idka lika obehindradt, som man nu får anlägga tryckerier eller börja andra näringsiösetag, till hvilda myndigheters bifall ej erfordras-. Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, finner det af motionären föreslagna medel till nykterhetens befrämjande icke leda till detta mål. Det, är, enligt Ltskottels åsigt, till förekommande af öfverträdelse utaf författningarne om ulminutering af starka drycker, af högsta vigt, att, för idkande af sådan näring, motionären omförmäler, vederbörande embetsmyndigheters tillstånd måste sökas och erhållas, ty derigenom kan åtminstone vinnas den säkerhet, att inga andra än för red Bih. lill R St Petit. 1853 $ 1854. 8 Samt. 4 Haft 1 2 Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Memorial, N:o 26. barhet ansedda personer erhålla slik tillåtelse, förutar» hvilken mångfaldiga, för sedligheten vådliga missbruk, utan tvifvel skulle uppstå, så mycket svårare att hamma, som en dylik näringsidkare uti sina lagliga rättigheter egde ett medel att dölja brottet. Få grund häraf hemställer Utskottet vördsamt, att motionen må lemnäs utan afseende. Slockholm den 21 Januari 1854.
I detta i um b o r en personlighet, s o m är en produkt af den tredje republikens arbetsanda, denna demokratiska makt, s o m midt under alla partilidelsernas stormar, alla de politiska skolornas sammandrabbningar m e d hvarandra, alla revolutionsansatser lyfter och bär Frankrike öfver afgrunderna, o c h s o m skyddar nationen från att sjunka tillsam2 Och så berättade de båda herrarne o m den stora aéronauttäflingen, s o m i somras anordnats af AéroClub. Sex ballonger stego den 12 sistlidne juni u p p från Tuilleriträdgården. Alla voro af ingeniör Mallet förfärdigade för klubbens räkning. Den gången förde grefve de La V a u l x den ballong, Le Centaure, hvilken nyligen gästade Sverige. Det var den största af alla. Hans vän, grefve de Castillon de S:t Victor, förde ett mindre luftskepp m e d endast 650 kub.-meters gasbehållare. M e n icke desto mindre höjde den sig redan från början öfver V o l g a, den näst största ballongen, o c h följde tätt efter de L a V a u l x ' Centaure, ända till dess de samtidigt sänkte sig. De båda vännerna lyckades ej besegra hvarande. Om jag till fots tillryggalägger vägen mellan mitt h e m o c h herr Mallets bostad här i Paris, så behöfver jag knappast mer än 25 minuter, o c h en droska hinner dit på hälften af denna tid. Grefve de Castillon b o r u p p e i Champs Elyséeskvarteren, o c h jag får n o g räkna en halftimme till hans h e m, ifall jag åker. Man finner att distanserna äro betydligt kortare än mellan Stockholm o c h Västervik. Likväl måste jag använda nära på två dagar för att hitta de båda luftseglarne. Och ändå befunno de sig icke i luften, utan på terra firma, icke fjärran i någon landsort, utan i eller alldeles invid själfva Paris. Iduns läsare skulle helt visst finna endast ett måttligt nöje af en beskrifning öfver min odyssé i alla riktningar, mina spaningar efter de båda älskvärda herrar, s o m gjorde våra småländska b y g d e r en fransk visit i förra veckan.