Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nya större ytterfönster äro insalta i 55 lufter och 46 dito innanfönster, 1 i lufter mindre utanfönster och 7 dito innanfönster, i5 par deux-battans dörrar med karmar äro nya insatte. Uti alla rum mer och mindre snickare-arbete. Trenne stora salar äro försedda med väftapeter, målade med oljefärg. Uti öfrige 5g runn äro papperstapeter uppsatte och träverket måladt med oljefärg. Ellofva stora nya kakelugnar äro uppsatta, och 3a större och mindre omsatta. En ny port på huset är anbragt och g förstugor och 7 trappor putsade och hvillimmade Åtta dubbla brädväggar äro uti några rum i huset anbragte, och nio latriner inrättade i vindarne. Möbler och inventarii-persedlar anskaffade till alla rum. Enligt de af Commissarien Ek, emot slutet af nästlidet år afgifne, serskilde räkningar, hafva reparationerne och in redningarne kostat B:co R:dr 15,096: 4r. 5. samt till anskaffning af möbler och inventarii persedlar åtgått „ 3,46o: 33. 8. eller tillhopa B:co R:dr 18,557: 27. f. Och då Commissarien Ek, med den omtanka och det nit fullgjort ifrågavarande uppdrag, att, utan ändamålets förfelande, en icke obetydlig besparing ofelbart vunnits i kostnaderne för ett arbete, som, efter entreprenad, icke I ämpligen kunnat verkställas, samt bemälde Commissarie dessutom ombesörjt de erforderliga inredningarne i f. d. så kallade Hessensteinska huset, sä har Utskottet, som ansett Commissarien
Dessa af Lagkomittén anförda motiver afse väl endast det uppsåtliga dråpet och tvifvelaktigt kan således synas, om Komitténs afsigt varit, att desamma äfven borde tillämpas vid bestämmande af begreppet mord, eller om dervid, såsom kännetecken, erfordrades ett ovilkorligt och på döden bestämdt riktadt uppsåt. Att ordet uppsåt vid mord skulle inom lagskipningen kunna gifvas en annan och mera inskränkt betydelse än vid dråp torde likväl så mycket mindre böra förutsättas, som derigenom ett våld i obestämdt uppsåt att döda skulle, i händelse det med berådt mod tillfogats, blifva mildare bedömdt, än om det skett i hastigt mod. Det af Kongl. Maj:t vid sednaste Riksdagen till Rikets Ständer framställda förslag till våldslag, enligt hvilket uppsåt att döda uppgifves såsom ett karakteristiskt kännetecken på så väl mord som dråp, men deremot för den, som genom uppsåtlig misshandel dödat annan, den lian ej dräpa ville, stadgas särskildt lindrigare bestraffning, är härutinnan, så väl hvad uppställningen, som de föreslagna straffen angår, öfverensstämmande med Lagberedningens och Lagkomiténs förslag; och med temlig visshet torde således kunna slutas, att den af Lagkomittén antydda, här ofvanomformälda uppfattning angående betydelsen af uttrycket »uppsåt att döda», såsom omfattande äfven det såkallade obestämda uppsåtet, legat till grund för Kongl. Maj:ts förslag. I det af Lagutskottet öfver detsamma afgifna utlåtande anföres dock, att med »uppsåt att döda» icke borde kunna förstås annat, än att gerningsmannens uppsåt varit bestämdt riktadt på döden, såsom effekt af handlingen.
I afseende på fordringar för insatte medel på Götha Canal Bolags Disconts AfskrifningsRäkning, bör Divectionen öfver denne D iscont meddela Fullmägtige en af Directionen undertecknad Uppgift och Förteckning på hvarje Capital-fordran, sorn, efter afdrag af utgifne och af Directionen attesterade Invigningar, skall liqvideras, jemte Räntan, som skall godtgöra* till den förste October 1817» 1 Morn. Alla hos Götha Canal Bolags samt Malmö Discont-Verk upptagne, oliqviderade Lån, (med undantag af CanalA-rbets Cassans kuld till förstnämnde Discont, hvilken, enligt Riksens Ständers serskildta Beslut, kominer att afskrifva») skola ovillkorligen infordra» titl fulla 1968 Stuts-och Banko-Utskottens Belilnkanden. ' beloppet, så framt ile icke senast inom sine månader efter förfallotiden med föreskrifven afbetalning anmälas -till omsättning, den Fullmägtige ega, att bevilja, derest säkerheten , den må bestå uti blotta Reverser med Cautioner eiler andre Hypothek-handlingaT , pröfvas rröjacktig, dock ej på längre tid hvarje gång, än Sex Månader; Hvaremot under de sista Nio Månaderne af den till fem Ar bestämde Utrednings* tid några Lån-Omsättningar icke tillåtas. i Mom. Vid hvarje Lån omsättning, aflemnas ny revers på det Capitaf-belopp, som skulle komma att qvarstå samt minst En Tiondedels afbetalning på den förra Lån-Summan, jemte ränta, beräknad för Sex Månader efter Sex procent om året för den återstod af Länet, som skall omsättas. Något undantag ifrån hvad sålunda, i afseende på Omsättningar af Lån, är stadgadt, får ej ega rum, med mindre, vid något tillfälle, omständigheterne skulle vara så beskaffade, att en annars sannolik förlust härigenom må kunna förebyggas; Rörandes, vid dylika tillfällen, serskilda ansökningar härom hos Eullmägtige göras, samt, i händelse de bifallas, skälen till Fullmägtiges Beslut i Protocollet noga utredas.
Jag tror derföre det vara orätt att vilja afhända Svenska Representationen all yttrande-rätt om coloniens angelägenheter; men jag vill icke för närvarande vidare ingå i detta ämne, utan blott hålla mig till Utskottets motiv, att en anmärkning mot åtgärder, som blifvit vidtagne under Riksdagens lopp, skulle ligga utom Utskottets granskningsområde, hvilket motivs erkännande som grundsats jag måste på det högsta bestrida. RegeringsFormens io5 § och 39 § Riksdagsordningen ej blott tillåta, utan äfven ålägga ConstitutionsUtskoltet vid hvarje Riksdag alt äska de i StatsRådet förde Protocoll, med tillägg att äfven de Protocoll, som angå Ministeriella ärender och Corn mando mål, likaledes kunna fordras i det, som rörer allmänt kända och af Utskottet uppgifna händelser. Och nu frågar jag, om det väl är tänkbart, att colonial-ärenderne icke innefattas i något af dessa Protocoll, eller om det'är tänkbart, att icke coloniens angelägenheter tillhöra någon af våra Styrelsegrenar. Jag kan åtminstone ej fatta annat, än att StatsMinistern för Utrikes Ärendérna Den 16 Mars f. n». måste hafva att skaffa med coloniens alla politiska förhållanden, och Konungens Rådgifvare i oommandomål med allt, som rörer öns försvar. Om det således är gifvit, att colonien sammanhänger med Sverige såsom Stat, ehuru den är skild från Sveriges uppbörd, kan jag ingalunda frikalla StatsMinistern för Utrikes Ärenderna från ansvarighet för öns förvaltning, likasom jag ej kan medgifva ConstitutionsUtskottet rättighet alt afhända Rikets Ständer granskningsrätten öfver de Styrelse-åtgärder, som under deras sammanvaro blifvit vidtagne, emedan en sådan granskningsrätt måste tillkomma Ständerne och äfven i sjelfva verket utöfvas, om någon samdrägt mellan Styrelsen och Representationen någonsin skall kunna tillvägabringas.
På Udrag af Protocollet, hullet uti Häglof. Lag-Utskottet, vid Urtima Riksdagen i Stockhom, den 21 Mars 1815« S. D. "Utskottet företog den del af Herr Friherrens och Jutitiaj-Ombudsmannens Berättelser, som röret' de Anmärkningar, till hvilka han ansett sig äga anledning i afseende på de för sysslolöshet och brist på lagligt försvar till Fästningsoch Spinhusarbete på behaglig tid dömde personer, samt hvad Herr Friherren och Justitise-Ombudsmannen i detta ämne funnit sig böra hos Kongl. Mant i underdånighet hemställa, jemte innehållet af de derå i Nåder erhållna svar, tillika med hvad i öfrigt dermed ägde oskiljaktig gemenskap, förmälte någre af Utskottets Ledamöter sig vara af den tänka, att hvad Berättelserna i samma ämne inne holle, 490 Den 29 Mars. holle, för det närvarande icke tarfvade närmare granskning och pröfning af Utskottet; Hvaremot Herr Kamrnarjunkaren och Protocolls-Secreteraren Hagelheim yttrade: att som bade 53 §. i Hege" rings-Formen och 33 §. i Riksdags-Ordningen uttryckligen stadga, att Lag-Utskottet äger att utarbeta Förslag till stiftande, ändring, förklaring eller up^käfvande af Allmän Civil-, Criminaloch Kvrko-Lag, samt upptaga de i sådana ämnen E iksens Ständer meddelade Konungens Propositioner, elier i Riksens Ständers Plena väckta frågor, hvarjemte Justitia;-Ombudsmannens vid hvarje Riksdag afgifvande Berättelse, rörande de från Konungen, genom Högsta Domstolen, sedan nästföregående Riksdag utgångne förklaringar af Ijagens rätta mening, tillhöra Lag-Utskottets befattning, dit Justitins-Ombudsmannens Berättelse bör for v'! sas; alltså och då ändamålet af en sä beskaffad i Grundlagarna anhefälld.
Man har yttrat det vara en olycka, att göra egendomarne till rörliga capitaler; men jag får erinra, att i Schlesien och Preussen gjordes, då förlägenheten der var som störst, egendomarne rörliga genom det alt liypotheks-systemet infördes, och jag tror icke, att dessa länder förlorade derpå; det bidrog tvärtom på det kraftigaste till deras återupphjelpande; och det är således att förmoda, det samma system skulle medföra lyckliga följder hos oss, Man har sagt, att Banken skulle förlora derpå, att gifva samma ränta, som den sjelf uppbär; men jag tror, att Banken skulle hafva full ersättning i användandet af afbetalningarne på de nuvarande lånen till amortering af de nya credilsedlarne; och om man föröfrigt anser det nödvändigt, att gifva Banken någon ersättning derutöfver, kan man ju bestämma, att räntan för de medel Banken utlånar beräknas till 5 procent, då Banken sjelf gifver blott 4| > samt en procent sålunda fastställas såsom capital-afbetalning i stället för i Man har talat om brist på penningar; men jag fruktar, att det snarare är brist på förtroende, och jag tror, att de capitalister, som till följd af närvarande förhållanden och författningar låta D c n 20 N o v cin ben i', in. sina capitaler ligga ofrugtbara, gerna skola nöja sig ra ed procents ränta, för alt derpå lefva i maklighet och lugn, utan bekymmer om räntans riktiga erhållande; ty det medgifver jag vara ett stort fel i förslaget, om man icke ställer så lill, alt långifvarne erhålla ali den säkerhet för räntan, sorn står i mensklig förmåga att gifva. Man har äfven sagt, att inga penningar skulle erhållas på sådant sätt, sorn förslaget nu är uppgjordt, emedan de, hvilka hafva några capitaler att aflåta, skulle vara i behof, att efter några månader åter uppsäga dem, för att använda dem på annat sätt; men efter min tanka är det icke sådana capitaler, med hvilka innehafvaren vill speculera, och hvilka han derföre efter 3 å 4 månader vill hafva rörliga, som skulle insättas i Banken , utan sådana, hvilka innehafvaren blott söker alt med säkerhet placera, för ali i maklighet lefva af räntan.
M:s pröfning, så synes den rätta åtgärden vara vidtagen. Inom den södra delen af Riket finnas trakter, t. ex. i Småland, hvilka äro lika vilda oell fattiga, som åtskilliga orter i Wonland. Det vore då ej skäl alt behandla de förra mindre väl än de sednare. Jag anhåller således, att Hr Landtm, först täcktes gifva oss propos. blott på 1 punkten af PresteSt:s förslag, sedan på den andra, och slutligen på den tredje. Frih. Boye: Med den fullkomliga kännedom jag tror mig äga om belägenheten och den ekonomiska ställningen i de orter af Småland, som nu äro i fråga, anser jag det för min skyldighet att understödja den af Hr von Hartmansdorff framställda tanke, att Liehofvet i de södra provinserna måtte vinna samma afseende, som behofvet i de norra. Genom de anslag, sorn blifvit begärda för Emmåns och Stångåns upprensning, skulle otvifvelaktig! framträda ej mindre än 12,000 tunnland odlingsbar mark, sora nu ligger fördränkt under vatten. Jag kan olyckligtvis icke här åberopa något sammanhang med jernbruksintresset, i hvilket fall min mening visserligen skulle få understöd af mera belydelserika talare, än jag; men jag hemställer vördnadsfullt, om icke äfven jordbrukets behof kunde någon gäng tillfälligtvis få göra sig gällande. Jag anhåller således om propos. till bifall på PresteStis beslut i denna del. Hr von Hohenhausen: Sedan R. o. Ad. beslutat att punktvis föredraga och afgöra Utsk:s betänk., så lärer den enda punkt, som nu utgör föremålet för discussionen, vara den om ett anslag af 10,000 r:dr för de norra länen, rnot hvilken jag förmodar, att ingen har något alt erinra, dock med förändring af hvad Utsk. föreslagit, att skilnad skall göras för de södra länen. Sedan beslut blifvit fattadt ang:de de norra länen, torde fråga förekomma om de vissa härader inom Wermlands län, hvilka ej genom Forshaga och Dejefors bruks anläggningar hafva fått någon förmån.
Den 17 Martii, e. m. 273 godt anmoda ConstitutionsUtskottet, att inkomma med uppgift å de Förslag , som af samtelige RiksStånden blifvit godkända, hvilka, elter verkställd justering, sedermera boide öfverlemnas till Exprditionsötskottet, för att, i afseende å Kongl. Majus Nådiga Sanction derå, uppsätta en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj.t; hvarom de öfrige Respective RiksStåni den skulle vänligen underrättas. Ut supra. SD. Vid förnyad föredragning af Stats»; och BancoUtskottens den 3. dennes afgifna , samt den 7. i samma Månad förmiddagen på bordet lagda Betänkande, i anledning af den del af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den 10 December 1817. om allmänna PenningeRö. reisen och Myntvärdets upprätthållande , som angår Malmö. Götha CanalBoiags samt Götheborgs Discont Verks utredning, blef samma Ber tänkande, på grund af åtskilliga dervid gjorda Anmärkningar, till Statsoch BancoUtskotten återremitteradt. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln ätskilj? des klockan half till 10 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. L,agerheinu Ridd* », Ad* Prof, IV. B. II. Thorsclagen den 19 Martii. Plenum klockan 10 Förmiddagen. Justerades Pleni-Protocollet för den 3. den» nes eftermiddagen. Herr Adlerbeth, Jacob, anförde skrifteligen: Sedan jag i Ridderskapets och Adelns Plenum den 2 Mars förgäfves yrkat Proposition på andra Alternativet af StatsUtskottets utlåtande, om medel för granskning och öfversättning af Isländska Handskrifter, förbehåller jag mig några ögonblick för att besvara de vid mitt Förslag gjorde Anmärkningar. Jag vågar göra mig försäkrad, att hvar och en, som ansett mödan värdt att af ämnet taga en närmare kännedom, skall instämma i mitt tänkesätt.
Åtnöjer han sig att blott då och då betrakta föremålen i en offentlig samling, kan man vara säker, att det blir föga allvar med hans naturhistoriska studier. Det förhåller sig icke annorluuda mod alla vetenskaper, för hvilkas studier samlingar erfordras, och således äfven med den antiqvariska vetenskapen. Men ynglingen förbjudes att bilda någon hithörande samling! Gör han det, så blir den honom fråntagen, och han blir dessutom ålagd att böta samlingens dubbla värde: orkar han ej böta, straffes med kroppsplikt ! ty författningen gör för honom intet undantag. Lusten hos honom att forska i antiqviteterna, och deraf samla något, kan dock vara större än begäret att få dess värde och J deröfver. Det synes hårdt och obilligt, att så förfara mot en yngling, som har håg och fallenhet för vetenskaplig antiqvarisk forskning. Att hänvisa honom till ett publikt museum, vore utan ändamål; ty hvar och en inser, att man behöfver hafva föremålen hos sig, för att jemt, när tillfället medgifver, granska och åter granska dem, för att bestämma deras forntida användande. Stora samlingar äro vigtiga för den mer försigkomne, för att med en blick kunna öfverse hela sviten af varierande former. Ännu ett exempel på orimligheten af sådana förbud: jag är förvissad, att äfven i Sverige finnes mången aktningsvärd man, som, för att angenämt tillbringa sina lediga stunder eller för tidsfördrif på ålderdomen, skaffat sig en samling af gamla mynt oller andra antiqviteter, hvilka han ämnar med tidon testamentera, sälja eller skänka till något publikt museum i riket. Men nu inträder till honom helt oförmodadt en länsman eller annan polisman, uppvisar den Kongl. Förordningen och lägger beslag på samlingen, drager egaren inför domstol, der han ålägges att böta samlingens dubbla värde, och om han ej godvilligt betalar den godtyckligt bestämda summan, blir den hos honom utmätt, och om han ej har tillgångar, inmanas han i häkte. Man invände ej, att sådant aldrig kan inträffa! Ty meningen är ju att kontrollen skall skärpas, så att författningen efterlefves; och skall detta ändamål vinnas, så måste hvad jag här framställt ovilkorligen inträffa.
Jag hemställer, att den föreslagna voter:spro'pos:n må bifallas. Hr Hjärne: Jag hade möjligen kunnat bedraga mig på Hr v. Hartmansdorffs opinion i principfrågan, om jag icke nu hört honom tydligen uttala sin tanka, den nemi., att Utsk. väl icke äger en sådan magt, som det velat tillegna sig, men dock den rättighet, att göra det afseende på RiksSt:ns anmärkn:r, som Utsk. finner för godt. Gillar man denna mening, så måste man ock gilla Utsk:s förfarande. Discussionerna och besluten hos Stånden i anmärknlsväg öfver Utsk:s förslag vore då endast ett oskyldigt tidsfördrif, enär påföljden deraf alltid skulle bero på Utsk. sjelf. Med ett sådant erkännande har man i sanning icke gjort mycket för att stäcka den myndighet, hvartill Utsk. velat upphäfva sig. Det vill ock synas mig, som skulle Hr v. Hartmansdorff hafva reserverat sin mening om grundlagens tvetydighet derföre, att han uti någon vigtig, framdeles förekommande fråga skall kunna öfvergå på försök till det motsatta alternativet af tolkningen mot det, han nyss antagit. Jag fortfar att yrka återremiss. Hr von Hartmansdorff: Jag beklagar, om Ståndets öfriga ledamöter så uppfattat mitt yttrande, som den siste talaren. Jag fruktar, att han deraf icke hört annat, än hvad som passar för hans mening eller för den ena af de grundlags-§§, som jag visat strida mot hvarandra; hvad den sednare innehåller och möjligheten att förlika bägge har han alldeles förbigått. Min mening är — jag får upprepa det för tredje eller fjerde gången —, alt såväl Constit.Utsk. som RiksSt:n äga veto i afseende å grundlagsförslag. De Den ii December f. ra. 155 Lafva båda samma och lika betydande rätt att vägra bifall. Obehindradt må Stånden göra anmärkntr emot Utsk:s förslag. Antager Utsk. dessa till efterrättelse, så är grundlagsförslaget beredt. Förkastar deremot Utsk. anmärkningarna, så blifver det dervid, och ingen magt kan tvinga Utsk. att ändra sin tanke. Frih.
Fem procent, eiler rabatt å obligationernas capitalbelopp medgifvas. Ant. till Exp. Utsi. den 3 Juni i&jr, kl. 12 mida. Utlåtande, i anledning af Prof essoren G eyer 3 motion örn anslag till Riks-Archivets Tjenstemän, (U. A.) Uti en inom Preste-Ständet, under åberopande af 56 §. Riksdagsordningen, väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion, bar Professoren Geyer anfört: att, sedan Kongl. Maj:t, i Dess Kådiga Proposition em Statsverkets tillstånd och behof, med afseende å nödvändigheten, att Riks-Archivets tjenstemän fördelas på två afdelningar, en för den dagliga tjenstgöringen och en för den historiska forskningen, föreslagit, att till aflöningar och arfvoden måtte för Riks-Archivets
Enligt min tanka bör således, vid Bankens invcxling af det nuvar. kopparmyntet emot det föreslagna nya, centen utvexlas emot precist 1|| styfver rgs, och rättast vore alt Utsk. antoge precist samma vigt af koppar på r:drn, som nu är fallet, hvarigenom centens värde alldeles motsvarade lff styfver rgs; men jag anser alt Utsk. hör vidblifva sin på goda grunder föreslagna kopparutmyntning, d. v. s., att skeppundet koppar stapelstadsvigt utmyntas, på sätt Utsk. föreslagit, lill 1725 r:dr rgs uti centstycken (med den skillnad, att ej | centstycken skulle slås). Om härigenom också ej vigtcn af koppar på riksdalern blir lika med den nuvar. (hvilket jag ej är i tillfälle att kunna granska, emedan jag ej känner, hvad en nuvar. r:dr ngs lili koppar väger), utan kanske understigande densamma, så erhåller Banken vid invexling af nuvar. kopparmyntet emot det nya, a raison af 1 cent emot 1|| styfver, såsom jag nyss sagt, en kopparvinst, som sä myckel mer bör förunnas den, som den enskildes (som vanligen äger ganska litet kopparmynt) förlust dervid vore högst obetydlig. Att mitt anförande måtte få åtfölja den möjligen blifvande återremissen, får jag äran anhålla om. Hr B osen blad, Bernhard: Då Hrr Lefrehs oell von Troils motioner i förevar, ämne remitterades, tillät jag mig fästa uppmärksamhet å behofvet alt bortbyta benämningen ”riksdaler” mot någon annan, som icke gaf tillfälle till den förvexling i begrepp, hvilket det högst olika värde, ordet riksdaler inom en mansålder uttryckt, så ofta föranledt. Men H. Utsk. har icke för godt funnit, att gifva någon uppmärksamhet åt detta af mig anförda skäl. Alt detsamma ännu qvarstår i sin hela vigt, det visar ett document, jag i detta ögonblick har i handens och troligen med mig de flesta ledamöter af Ståndet, nemi. StalsUtsk:s utlåt. rör:de reglering af riksslalens första hufvudtitel.
På grund häraf och då det dessutom torde vara skäl att, innan någon mera omfattande åtgärd för länens reglering eger rum, afvakta utgången och resultaten af frågan om jernvägs-anläggningarne, hvilken på detta förhållande sannolikt kommer att utöfva mycken inverkan, finner Utskottet sig böra för närvarande vördsamligen hemställa, det någon åtgärd i anledning af motionen icke må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm ,den 8 Januari 1857. A':o t. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Jan. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om förhöjning i traktamentet åt Magistratspersöner och Borgare vid hesigtningar och andra förrättningar för Kronans räkning. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har af Yällofl. BorgareStåndet blifvit remitteradt ett af Herr P. H. Hesselgren afgifvet memorial, hvari anförts, att, ehuru från långliga tider tillbaka klagomål hos Rikets Ständer för sports öfver det Städernes Magistratspersoner och Borgare ålagda onus, att biträda vid syner, värderingar, besigtningar och inventeringar in. m. för Kronans räkning, så innefattades dock allt, som dermed vunnits, uti Kongl. Kungörelsen den 2 Maj 1849, hvarigenom för sådana förrättningar traktamente af En R:dr Banko för dagen blifvit Magistratspersoner och Borgare tillagdt. Dessa förrättningar vore ej allenast af mycken vigt i anseende till värdet af de stora förråd, hvilka i synnerhet för landtoch ,sjö-försvarets räkning voro samlade, utan ock förenade med stort ansvar, enär, bland annat, uti 15 § af Kongl. Förordningen den 20 December 1825 om besigtningar och öfverbesigtningar för landtoch Bih. lill R. St. Besv. och Ekon.-Ulsk. Betänkande N:o 7. sjö-försvarets behof stadgades, att om
BorgareStåndets d. 7 dennes fattade beslut, att, åt Rikets Ständers Commirtera le till Tryckfrihetens vård, öfverlemna uppsigten öfver Grundlagarnes felfria tryckning. S. D. Efter förnyad föredragning af StatsUrskottcts Utlåtande I\;o 91, om medels anslående till kostnadernas godtgörande för Hans Kongl, Höghet KronPrinsens förestående förmälning och verkstälda utländska resa , blef detta Utlåtande af PjesteStåndet bifallet» Fröt. Vtdr. d. ll April 1823. is? S. D. Återremitterades: StatsUtskottets Utlåtande N:o 77, rörande väckte Motioner , orri Lönförbättnng lör Krono betjeningen på Gottland och i BohusLän, samt om befrielse för KronoBet jenmgen i allmänhet från deltagande i Tryckningskostnaden af Landshöfdingarnes Kungörelser} samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotfets Betänkande I\:o 13, i frågan om upphäfvande af föreskriften, att de af Allmogen utfärdade Kungörelser om Auctioner m. m. böra af vederbörande KronoBetjent påtecknas, innan de från Predikstolarne uppläsas. S. D. Föredrogos ånyo och bifölios nedannämnde Utlåtanden, nemi. Stats Utskottets N:o 70, om medels anvisande till kostnadens bestridande för tryckning af vissa Committerades förslag till en förändrad organisation af åtskillige Styrelseverk. N:o 71, i frågan om Allmogens arbefsskyldigheter vid särskildte Kongsgårdar och Boställen. N:o 72, rörande väckt fråga, om aflöning lör Uppbördsskrifvare 1 No ra Oiterne eller löntillökning för Länsmän till Kronologdarnes biträdande i Executions-mål. 128 Trot TJtdr. d. 11 April 1823- N:o 74, om äskad förhöjning i den Pension Registratorn, i f. d. Kongl. CancellitCollegium, F. Berndtson af StatsVerket innehar.