Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter det härmed under Augusti månad 1838 hunnit till slut, inkom Förste Landtmätaren i Länet till Konungens Befallningshafvande med protest emot förrättningens fortgång, hemställande, att det föreslagna hylet mätte förfalla, på det anförda skäl, att genom egendomarnes då fulländade affallning skulle blifvit ådagalagdt, att Bennebäcks boställe förmedelst dess vidsträckta ägovidd, serdeles i skogsmark, hade ett större värde än WestTerna, hvilken protest blef af Konungens Befallningshafvande anmäld hos Kongl. Maj:t, som i anledning deraf, under den 28 September 1838, behagade till svar meddela, att då det hinder för verkställigheten af de genom Kongl. Brefvet den 3 Oktober 1837 anbefallde skattevärderingar, som genom felande kartor och beskrifningar uppstått, redan i Augusti månad 1838 blifvit undanröjdt, hade desamma genast derefter med begagnande af den då gynsamma årstiden bordt företagas, och Konungens Befallningshafvande således varit obefogad att Kongl. Majit med nyssberörcle framställning besvära, helst anledning dertill jemväl saknats, enär den omständighet, att Bennebäck hade en mångfaldigt större areal än WestTerna, vid beslutets fattande om skattevärderingarne.redan var kändt; tillföljd hvaraf Kongl. Majit anbefallde värderingarnes skyndsamma företagande, så vidt frost och snöfall deremot icke ladehinder i vägen. Skattevärderingarne hade sedermera under nästderpåföljde Oktober månad blifvit verkställda, men ogillades af Krigsoch KammarKollegierna, i anseende till åtskilliga begångna felaktigheter, hvarefter och sedan, enligt dessa Embetsverks meddelade föreskrifter, förnyade skattläggningsoch värderingsåtgärder försiggått i Juni månad 1839, samt. skattläggnings-och värderingsinstrumenterna blifvit behörigen upprättade, Konungens Befallningshafvande och ChefsEmbetet, m.ed handlingarnes insändande till bernälde Kollegier, i underdånighet tillstyrkte lii fall till det föreslagna bytet.
Sv. förmälde att reversen icke återfunnits, ingaf bevis, att han hos en Polisöfverkonstapel anmält, det plånboken, hvari reversen förvarades, var tappad; yrkade ansvar på K. omb. för stämningens innehåll, enär K:den ej kunde skrifva. K:den sade, att han sjelf åtog sig ansvaret för stämningen, derunder han satt sitt bomärke. Sv. begärde uppskof för att forska efter plånboken. Det beviljades till den 23 September: Sv. hade icke funnit plånboken och ingaf nytt bevis, att den vore tappad. K. omb. förmenade, att Sv. innehade reversen, fastän han icke ville förete den. Sv. bestred det och begärde att få höra vittnen, att K:den verkligen tecknat sitt bomärke under en skuldsedel. Uppskof för dessa vittnens inkallande medgafs till den 30 September: Af tre stämda vittnen instälde sig blott två, hvilka lingö vittna. De hade hört talas om köp af en kärra och utgifvande af revers, men ej sett någon sådan. Uppskof begärdes för inkallande af tredje vittnet och ett fjerde, nu först uppgifvet. Det förra vittnet förelädes 10 R:dr vite och målet utsattes till den 14 Oktober: Vittnena voro ej tillstädes, när målet påropades. Det uppskjöts till se nare på dagen. Då åter voro parterna borta. Målet lemnades, beroende på anmälan. Sådan gjordes den 19 i samma månad och målet utsattes till R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag.
Utskotten egnat omförmälde motioner och anföranden, hafva Utskotten irihemtat, att, jemte det förslag till mer eller mindre omfattande ändringar, jemkningar och tillägg uti Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om fattigvården i riket den 25 Maj 18'i7 i öfrigt blifvit väckte, Herr Friherre Cederström åberopat det af Rikets Ständer vid sisthållne riksdag öfverlernnade förslag till förändrad redaktion af 3, 7, S, 9, 10, 14, 15, 16, 17 och 20 §§ i nämnde författning, hvilket förslag innefattar förändring af nu gällande bestämmelser, angående försörjningsort och flyttningsrätt; att Herr Lektor Wallman påyrkat nyssnämnde författnings omarbetande eller utfärdande ;.f ny författning i ämnet; att Petter Gabrielsson allemnat ett vidlyftigt förslag till dylik författning, hvilket förslag dock innehåller hufvudsakligen antingen sådana ändringar, som blifvit af andra motionärer påyrkade, eller förändrad redaktion af nu gällande stadgande!), eller reglementariska föreskrifter, hvilka sistnämnde, enär de, såsom icke lämpliga för serskilde orter, icke böra Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, Nio 27. 3 intagas uti allmän författning, Utskotten lemnat utan afseende; samt att derförutan Herr Hedenstjerna föreslagit meddelande af föreskrifter i afseende å kringvandrande Ziguenares och annat löst folks förpassande, samt Herr Kontrakts-prosten Holm påyrkat bestämmelser, angående behandling af sådana försvarslöse personer, som ej kunna hänföras under 6 § 1 mom. i Kongl. Stadgan den 29 Maj 1846, i hvilket sistnämnde afseende Herr Doktor Säve jemväl afgifvit förslag. Då frågorna om kringvandrande och försvarslöse personers behandling synts Utskotten ega nära sammanhang med de ämnen, som utgöra föremål för stadganden i fråga om fattigvården, hafva Utskotten ansett förstnämnde frågor böra komma under öfvervägande vid pröfningen af de bestämmelser, som röra fattigvården; hvarföre ock Utskotten öfver dessa frågor i étt sammanhang sig utlåta.
Hamiltons upgift vid den gemensamma öfverläggningen, att nämnde Dep. hade blott 5 00 mål, under det CivilDep:t hade 1,500 och Ecklesiast.Dep:t 1,300. Jag trodde derföre, att det kunde läggas litet mera på det förstnämnda, men afstår nu från ett sådant påstående, sedan Gr. Hamilton gjort mig upmärksam på vigten af mera ledighet för JustStatsMiuistern, som derigenom erhåller tillfälle att deltaga i alla beredningar och fungera som en slags KonseljPresident, likasom i andra länder eger rum. Hr Gr:n har som skäl för bifall till förslaget åberopat, att 261 Den IO December f. in. StatsKåden borde hafva någon ledighet, som nu ej kommer dem till del, emedan grundlagen ålägger dem att närvara vid alla konseljens sammanträden. Om så är, och om således ordet ega i § 8 R.F. bör tolkas på det sätt, han gjort, så gäller ju denna föreskrift lika väl för de 12, som för delo, och således vinnes ej härigenom det åsyftade ändamålet. Hvad beträffar det nya Dep:t, så behöfves väl egentligen en skicklig Byråchef, som kan besörja detaljarbetet, och Dep.Chefen finge väl ei annat att göra, än att inför K. M. föredraga vissa ärender. På samma sätt är det med Postverket, som väl bör ega en särskild Chef med detaljkunskaper. — Jag fortfar i min anhållan om afslag. Hr Dalman: I anledn. af den siste talarens yttrande, vill jag fästa upmärksamheten derpå, att, äfven om samtliga StatsKåden må vara skyldiga, när de ej ega förfall, att öfvervara hvarje föredragning i Konseljen, vinsten af ett nytt konsultativt StatsRåd dock onekligen vore ganska stor, med afseende på StatsRåds-beredningarne. Denna är en institution utom grundlagen, men alldeles oumbärlig, och det är isynnerhet arbetet der, som nu öfver höfvan uptager de föredragande StatsRådens tid och krafter. Om det nu diskuterade förslag blifver R.
LIV. U. 207. LVU. A. 3o. LX. E. 4. Fattigförsörjnings-anstalterne, i anledning af väckta frågor rörande. XXXIX. B. 285. XL. A. 256. LIV. U. 207. LVU. A. 3o. LX. E. 4. Fattigprocenten, angående fördelningen af, vid Auctioner å confiskerade varor. XIV. B. 14 f * XV. A. 282. Fattigvård, om straffbestämmelser fördem, som genom fylleri och en oordentlig lefnad förorsaka, att deras hustrur och 223 barn falla den till last. Se Straffbestämmelser. FemårsBerättelser, Landshöfdingarnes, om tryckning af. Se Landshöfdingarne. Fjerdingsmanstjenster, att de ej må afFrälset bestridas. XLVIII. 3. XLIX. R. 26. LIV. B. i65. A. 259. Fjerdingsmännens Löne-anslag, om förändrad reglering af. LIV. B. i65. A. 259. FilialDisconterne, f. d., om inlösen af några deras vid sista Riksdag presenterade Assignation er. LVIII. B. 396. LX. A. 23g. Financeplanen, angående några omständigheter som böra iakttagas vid uppgörande af den nya. Se Myntvärdet. Financereglering, vissa hnfvudgrunder för en blifvande. Se Myntvärdet. Finland. Se Ryssland. Fiskalstjenst, om inrättande af en i Consistorii-mål. Se Consistorii-mål. Fiskare, om medel lill uppmuntran för, att 224 bosätta sig i Bohus-Läns skärgård. XXIV. B. 396. XXVI. A. 99. Fiske, 0111 nedsättning i Bevillning för idkare af Storfiske, och om Statsanslag för upphjelpande af Skärgårdsfisket.
1816- förklarat, så fort sig göra lät, upphäfva Tullveds-uppbörden i Jönköping, Christianstad, Eandscrona, Carlscrona, Calmar, Carlshamn och Malmö, ökat till faStsäldt belopp det förrut på Stat uppfördta anslag till ved och ljus för Fästningsoch Garnizons-orterne; Alltså och då för Staden Halmstad, i afseende på Tulltägt af dit inkommande ved, ett lika förhållande eger rum, som för nämnde Städer, finna, Riksens Ständer det ifrågavarande Tull-uppbörd äfven i Halmstad må med nästa års början afskaffas; hvaremot och enär en inkomst, som från urminnes tider egt rum, och uti Kongl. Brefvet den 8 October 1783 blifvit erkänd för en Stadens 'tillhörighet, icke synes, utan motsvarande ersättning, kunna bil ligt vis Staden frånkännas, Riksens Ständer beslutit att, vid regleringen af Riks-Statens 8:de Hufvud-Titel, låta uppföra såsom ersättning åt Staden Halmstad , en emot den i sednare tider för Tullveds-uppbörden erlagde arrende-afgift svarande summa, eller 55 R:dr årligen; Och vilja Riksens Ständer för öfrigt vid anslaget för fångars underhåll och vård, taga i beräkning den tillökta utgift, som i följd af hvad sålunda blifvit förordnadt, hädanefter Underdåniga Skrif v el ser". 173 kommer att erfordras till inköp af ved för Krono-häktet i Halmstad. Hetta beslut få hos E. K. M. Riksens Ständer 1 underdånighet anmäla, med anhållan, att detsamma måtte i Nåder varda till verkställighet befordradt. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 11 Julii 1823.
Kasten, strålande stjernelågor, Återsken öfver tidens vågor, Från försoningens hembygd än! Bortom grafven i evig dager, Hvar förtjenst har sin egen lager, Hvarje täflan är väns med vän. Ja! det finnes ett stilla rike. Der en odödlig endrägt rår: Kärlek vid kärlek! like vid like! Älskar ej mest den, som mest förstår? Blomsterdrömmen af sommarns ängar, Stjernesången af lyrans strängar, Hoppets löje och minnets tår, – Alla tala ju samma mening: Alla trängta till den förening, Om hvars frid sjelfva striden spår. Allting åldras – blott Diktens panna Ristas aldrig af flydda år; Tidens hjul lockar hon att stanna; Sjelf är hon jordens och hjertats vår. Viljor gifvas, som aldrig hisna; Känslor gifvas som aldrig vissna: Bragd och sång deras tolkar bli. Lifvets makter må vexla, brista, Men dess första bli ock dess sista: Tro, och Kärlek, och Poesi! Atterbom. KELLGREN. Men hvad är skönheten af bildningsgåfvans drag, – Hvad är, af Sångens röst, det starka eller ljufva; Hon oss förskräcka må med dundergudens slag, Hon må förtjusa oss med suckningens behag Af myrtenskogens turturdufva: Om Himlen, unge man, ej skänkte dig en själ Med kraft att sig mot våld och dikt och flärd bemanna; Ljus, i sin flygt upp till det Sanna, Och brinnande för menskors väl? Leopold (i sin ”Sång öfver Kellgrens död”). JOHAN HENRIK KELLGREN. Du, som af Skönhet och Behagen En ren och himmelsk urbild ger! Jag såg dig – och från denna dagen Jag endast dig i verlden ser. Kring rymden nya himlar sträcktes, Och jorden nya skrudar drog, Och Bildningen och Snillet väcktes, Och Skönheten stod upp och log. KELLGREN.
Men lämpliga uttryck gifva åt en lycklig tanke dubbel styrka; dem får man, om man gifver akt på skillnaden mellan de ord, som kunna nyttjas i en högre stil, och dem, som endast passa i allmänt tal. Att iakttaga denna skillnad, utmärker ett öfvadt och stadgadt snille; och deruti består den egentliga konsten”. Derefter angifvas fem omständigheter, som göra ord låga; och på grund deraf utdömmas ur den högre stilen, såsom platt förkastliga, orden: vara sömnig, sjuk, äta, springa, narra, skrika, tjuta, gnaga, kämpe, kamp, slump, mysa m. fl. Han förklarar ock rentut, att den fransyska vitterheten är högsta mönstret för alla andra nationers, och att, utom de franska författarne, ingen mer än Pope haft smak. – Rigtigare är den anmärkning, hvarmed han börjar: om ett vitterhets-stycke (säger han) icke rör hjertat, så ligger bristen antingen i tankarna eller uttrycken. Man måste tillstå, att sjelfve Liljestråle, så skarpt förlöjligad af det Gustavianska tidehvarfvets kritik, men sjelf stående på samma kritiks grund, har i företalet till sin beryktade Lärodikt (”Fidei-Commiss till min Son Ingemund”) utlåtit sig öfver Poesiens väsende långt bättre, då han säger: ”Hon är passionens och imaginationens eldade tungomål, utfördt i de tanken enklast och naturligast bildande ord, afmätta i en viss behaglig nummer, hvars upprinnelse är menniskans medfödda lust för harmoniskt ljud. Hennes syftemål är, att, då hon kort och klart afbildar den vackra Naturen, tala till både förstånd och hjerta, för att anbringa sanna och sunda tankar. Men att väl utföra detta, dertill fordras den goda smaken, som är: en själens invärtes förmåga att fatta nöje af det Vackra i Naturen eller Konsten”.
Föreståndarinna, utom husrum och ved , . 1,500: — En Studie-direktör 500: — 5 Lärare (beräknadt efter 1 R:dr 50 öre per timma) 5,850: — Materiel oell diverse utgifter 1,050: — Summa R:ilr 9,500: — hvartill under första året kommer för Seminariets ordnande, inköp af möbler med mera, ett särskildt anslag af 10,000 Riksdaler Riksmynt. Den årliga kostnaden åter för ett Institut beror naturligen af åtskilliga omständigheter, hvilka i fråga om ett Seminarium föga eller alldeles icke behöfva ingå i beräkning. Sådane äro t. ex. lärjungarnes antal, den större eller mindre enkelhet, som antages kunna vid anstalten vara rådande, och i högst väsendtlig måtto, de afgifter, som eleverna erlägga. I afseende på dessa sednare måste tagas i betraktande, att ganska fä bland de fruntimmer, som egna sig åt lärarekallet, kunna för sin egen undervisning göra någon synnerligt stor uppoffring. Det må redan anses nog, om man antager, att flertalet förmå bekosta sitt underhåll under lärotiden. Vill man ej utesluta de öfriga från det öppnade tillfället till undervisning, måste Staten i någon män träda mellan med sin hjelp, lämpad efter behofvet och de förhoppningar, den medellösa lärjungen genom vid inträdet i läroanstalten ådagalagde kunskaper och anlag gifver anledning att vid sig fästa. Fiir att emellertid, oaktadt mängden af till en del på godtycke beroende förhållanden. kunna komma till någon slutsats, har jag såsom grund för beräkningarne antagit ett fullständigt Institut med treårig lärokurs och 45 vid inrättningen boende elever, af hvilka 25 betala en afgift motsvarande de utgifter, inrättningen för deras vistande derstädes har att bestrida, 10 betala half afgift, och 10 äro alldeles afgiftslria. De algifter, sorn möjligen böra erläggas af dem, hvilka utan att tillhöra Institutet, erhålla tillåtelse att bevista dess föreläsningar, äro icke tagne i beräkning, då de skäligen böra såsom en extra inkomst mellan lärare och lärarinnor fördelas. Utom alldeles oundgängliga utgifter äro endast uptagne Kongl. Maj Un Aud. Skrifvelse A’:o 4.
Hr von Hartmansdorff, A ug.: 57 § Riksd.Ordn. medgifver, att sådana särskilda meningar kunna afgå lill RiksSlm, men alt de skola kunna bifogas und. skrifvelse!- lill Konungen är ingenstädes medgifvet, hvarken af grundlagen eller af bruket. En und. skrifvelse afgår till Konungen allena, antingen såsom uttryck af det beslut samtliga Stånden eller något visst Stånd fattat. Vid förevarande tillfälle bar R. o. Ad. redan godkänt den und. skrifvelse, som skall till Konungen afgå; huruledes skall då, om man blott betraktar saken från den formella sidan, något sådant bihang, som bär yrkats, kunna dervid fogas? I sjelfva skrifvelsen kan intet tillläggas, och det passar icke att skicka prot.utdr. lill Konungen på samma sätt som till Stånden. När nu jemväl ledamöter, som i sjelfva saken talat för samma mening, som Frih. Cederström, redan förra gången förklarade sig anse det ifrågavar. hillänget olämpligt; så hoppas jag att han afslår från sitt yrkande. I annan händelse anhåller jag, att R. o. Ad. måtte afslå detsamma. Frih. Cederström, Jacob: Jag underkastar frågan R. o. Ad:s beslut. Den är nu af Hr Gr. o. Landtm, föredragen och det tillhör Ståndet att deröfver besluta. Gr. Spens, Jacob Melcher: Jag var icke närvar, i Ståndets plenum d. 8 sisth Fehr., då det beslut fattades, emot hvilket Frih. Cederströms reservation afgafs. Jag var icke eller närvar, vid det plenum, som derpå följde, och dä jag hort, alt ålskillige ledamöters begäran att få reservera sig emot beslutet då mötte invändningar, på grund af 20 § Riksd.Ordn., samt jag befarar alt samma invändningar med ännu mera skäl skulle nu kunna göras emot mig, så vill jag sorgfälligt afhålla mig från att lala å beslutet. Likväl måste jag äga rätt att tala om Frih. Cederströms reservation, och jag får då förklara, alt jag instämmer i densamma, hvad sjelfva saken beträffar.
Ständers delfående af Förslå-» get dertill • Krigs-Shcpp," försäljning deraf och medlens redovisning . Aterremiss i ämnet Memorial rörande skiljaktiga beslut Förstärkta Stats-Utskottets beslut • * Kronans hus och byggnader angående . Aterremiss • • ♦ Kronobergs Rungsgård, Dagsverken dertill (se lnhyseshjon). Kronobetjeningens i Jönköpings Län löner angående . Bandet. Pagina. cd n> ST: 13 P P l Riks-Ståndens Beslut 2 BorgareSt. äondeStånd. | Betänkar 1 dets. Riks-Ståndens Beslut. c/5_ KÖ 2.3 ^ p3 0 rt> ö sr c1 Riksdags 1 Beslut. K. a m rr (T 1 N:o N:o Ridd. 0. A. Prestestånd. BorgareSt. Bondestånd. Kronofogdelöner i Norra Länen, förhöjning derå (sc näst ofvan). — —• angående tvist om fardag och husesyn derå (sc Husesyn.) Kr onolefver anser och besigtningar derå, ändring i föreskrifterne derom .. 4 1 5 —. Kronolotsar och Lotsdrängar, angående lindring i Beyillningen för dem .. Kronotionde om sättet för densammas utgörande (se Grundränta). om den för Domkyrkan och Domprosten i Lund anslagna (sc Domkyrka). 101 b. 4/11 29. b. 5/10 29. rb. 7/10 29. Kronoutskylders utgörande med Spanmål Kungsöhrs 9/4 29. deras insändande till Just. Ombudsmannen (se ' Just. Ombudsmannen). — D:o till Just. Cancclleren (se Just. Cancelleren). Kyrkohemman i Halland, rörande dem (se Halland). Kyrkoherde-Boställen m m. angående ekonomiska Besigtning ningar derå (sc Besigtning). 8 K. Kyrkolagen af Sr 16S6, angående förtydligande af . Kyrko-Räd och Socknestäramor angående Aterremiss i ämnet ..
Bönder och mjölkbud beforo mest gatan, då de skulle in och ut från Hötorget. Likvagnarne som släpade ut till Nya Kyrkogården, slädpartier till Brunnsviken, ungherrar, som åkte till Norrbacka eller Stallmästargården, voro dernäst de mest synliga trafikanterna. Trädgården som omgaf det lilla envåningshuset var vidsträckt. Långa alléer med minst hundra äppelträn och otaliga bärbuskar korsade hvarandra. Täta bersåer af syrén och jasmin voro placerade här och hvar, och en väldig gammal ek stod ännu qvar i ett hörn. Der var skuggigt, rymligt och lagom förfallet för att vara stämningsfullt. Öster om trädgården höjde sig en grusås, som var bevuxen med lönnar, björkar och rönnar; och öfverst stod ett tempel från förra århundradet. Åsens frånsida var uppgräfven här och der efter en misslyckad grustägt, men erbjöd vackra partier af häggbevuxna dälder och snår af viden och törnen. Från denna sida såg man ej gatan eller huset. Vyen sträckte sig derifrån ut öfver Bellvy, Cedersdalsbergen och Lilljansskogen. Endast få, spridda hus syntes på långt håll, tobakslador och trädgårdar deremot i oändlighet. Man skulle sålunda bo på sommarnöje hela året om, och det hade barnen ingenting emot. Nu fick han se på nära håll och upptäcka sjelf växtlifvets hemligheter och skönheter, och den första våren var en underbar öfverraskningarnas tid. När jorden låg nygräfd med sin djupa svärta under äppelträdens hvita och skära soltält, när tulpanerna lyste i sin orientaliska färgprakt, då tyckte han det var högtidligt att gå i trädgården, högtidligare än på examen och i kyrkan, julottan ej undantagen. Men härmed följde ett raskt kroppslif. Gossarne skickades upp med skeppsskrapor att skrapa mossan af träden, de rensade landen och skyfflade gångarna, vattnade och krattade. Ladugården var befolkad med en ko, som fick kalf; höskullen blef en simskola, der det hoppades från bjelkarne, och hästen i stallet reds till brunnen att vattnas.
För b. 3 chilisk salpeter, eller salpetersyrad t natron, för skedvattenoch andra fabrikers behof, efter pröfning och tillstånd af Kommers-kollegium . 1 lisp. 6 — 12 — Salpetersyra och skedvatten 1 skålp. 1 6 1 16 Salt: berg1 tunna 12 _ 1 16 — glauber-, vattenfritt 1 lisp. — 8 3 kok1 tunna 36 — 10 koksalt för fabrikstillverkning af soda, efter serskilt anmälan hos Kommers-kollegium, och af detsamma lemnadt tillstånd 1 skålp. Fr i 1 11 — 2 8 raffineradt 1 skålp. —- 8 Räfkakor, eller räfkrvddor, hänföras under Apoteksvaror. Rödfärg; se Färger. Rothe; se Färger. Rötter för Apolhekares behof, ej specificerade, hänföras under Apotheksvaror. Sablar; se Gevär. Sacharum saturni; se Blysocker. Saffian; se Hudar och skinn. Sagogryn; se Gryn. Expeditions-Utskotlets Förslag till uncl. Skrifvelse, IV:o 212. Tullvärde. Banko. Saxar: öfverskärareandra slag Segel: införselstullen bestämmes efter den å väfnaden, hvaraf de bestå, med tillägg af 10 procent. Senap: omalen ... malen och preparerad Serpentinsten } arbetad Siktar Siktduky af metall, tullbehandlas såsom det ämne, hvaraf duken är förfärdigad. Silfver: arbetadt, förgyldt eller oförgyldt bok-, äkta oäkta mussiv-, målare-, puder eller unsenSilke färgadt Qvantitet för tullberäkningen. 1 sk alp. 1 skålp. 1 lisp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 lisp. 100 R:drv. 1 lod fl bok af 24 s\ \ 25 blad. f |l bundt af 121 \ böcker, j 1 lod 1 skålp. Införselstull. Banko. Sammetsband', se Baud. Sandel; se Färger.
studentexamen och fem år därefter filosofie En af Belgiens största juridiska auktorilicentiatexamen. teter, Paul Jansons, har i ett i dagarne i Till en början använde hon dock sina juridiska kunskaper blott på det fält, där hon först tänkt söka sitt uppehälle — så- som lärarinna vid ett flick-gymnasium, n e j, icke vid ett, utan vid fyra, vid hvilka alla hon undervisar i en elementär kurs i rättskunskap. Hon har själf utarbetat en lärobok i detta ämne för sina elever, en » Cours de droit ä l ' usage des jetmes filtes ». M. Colmet de Santerre, härvarande juridiska fakultets doyen, har härtill skrifvit ett förord, hvari han betecknar arbetet såsom » en juridisk Jag har något utförligt refererat historia, emedan den bör ha ett visst litetens intresse äfven i Sverige, då sedan några månader nu ock ha en denna aktuavi ju kvinn IDUN 1897 lig juris doktor • — och det dessutom en dam, som ej undervisar i en flickskola, utan redan från en af vårt äldsta statsuniversitets professorskatedrar. Ordningen kan snart komma till våra jurister att diskutera liknande spörsmål som de, m e d hvilka m:lle Chauvin nu oroar deras franska kollegor. Paris, oktober 1897. Esse. * " Postktfinnoi * ". Lux. (Forts. o. slut) an gjorde ingen hemlighet af sin ringaktning för kvinnliga posttjänstemän. Åke hade dock kommit rätt väl öfverens med honom, fast tvistefrön visserligen ej saknats. Hans närmaste man var artig och chevalieresk mot sina kvinnliga underlydande, men det var en artighet, om hvars innebörd man ej ett ögonblick misstog sig Den som bäst redde sig inför denna öppna och dolda ovilja, var fröken Verner, detta tack vare sitt goda hufvud och ett visst uppenbart förakt, som hon visade hvar och en, som ej behagade henne. Liksom sina manliga kamrater fingo flickorna tura om att ha kvälltjänstgöring. Det var en tjänstgöring, som var af skydd af alla, därför att den ryckte en bort från hemmet den tid det hade mest att ge. Men för Å k e var det den angenämaste tid, han tillbragte på postkontoret, ty hans kvälltjänstgöring inföll alltid samtidigt med fröken Verners.