Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den interessanta discussionen i Thorsdags har säkert hos hvarje fördomsfri man rotfästat den öfvertygelse, att Canalförétaget är enskildt, och att Staten uppfyllt alla Contractets vilkor, och långt derutöfver, men att Bolaget deremot ögonskenligt brustit i sine åtaganden; och då det redan 1815 uppger sig som långifvare, och Staten som Gäldenär, vågar jag ännu en gång hemställa till Eder mine Herrar! hvad man skall tänka om detta Bolag, och huru ett FolkOmbud med godt samvete kan tillåta sig, framför fyl i3* - Den 3o Mars f. ra. landet af alla Statens egna behof, bifalla, att den sjelf skuldsätter sig, eller tillverkar nya sedlar, för att tillfredsställa detta Bolags eviga pretentioner. Ett Bolag, som, under missagtning för sista Ständers beslut, ej ens vårdat arrangera sig så, att åtminstone början af detta årets arbeten, löner, o. s. v. skola kunnat bestridas. Är det skäligt, att belt simpelt anse Staten såsom sin Banquier, och utan erbjudande af någon garantie yrka ej blott desse 845,ooo R:dr B:co, utan låta tydligen påskina kostnader af Ångflotta, nya Fästen och Hamnar, Trollliätte-Canalens ombyggnad och dylikt, hvilka blifva i en framtid i o gånger dyrare agregater. I en societé, der jag desse dagar varit, och hvarest såsom öfverallt den vigtiga Canalfrågan i främsta rummet blef talämne, yttrades, som mig synes, sannt och sinnrikt: Skulle, enligt Grefve von Plåtens benämning, Canalen vara årsbarn med Svenska ' Folkets frihet? Nå väl! men låtom oss dock ej neka, att det är ett sorgebarn, att dess uppfostran faller sig något dyr för så fattiga föräldrar, som Svenska Folket, hälst då det kära barnet synes vara mot sina fostrare särdeles trotsigt och olydigt.
Utsökningshalken; hafva Högsta Domstolens fleste ledamöter, hvilka i ämnet blifvit hörda, på anförda skäl afstyrkt berörde hemställan; att uti den af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer derpå aflåtna nådiga proposition ett med nämnde hemställan öfverensstämmande stadgande intagits, och hvilken proposition sedermera blifvit, till dess hufvudsakliga delar, af Rikets Ständer antagen, dervid erinran endast skett vid tvenne mindre omständigheter, åsyftande förändring i redaktionen; samt att Högsta Domstolen, hörd öfver sistnämnda erinringar, och anseende föremålet för Högsta Domstolens yttrande dåmera endast vara omförmälde tvenne redaktionsjemkningar, i underdånighet tillstyrkt deras antagande, såsom till deras grund öfverensstämmande med den aflåtna nådiga propositionen; hvarefter och enär Kongl. Maj:t å rikssalen täckts dertill lemna Sitt bifall, Förordning är vorden utfärdad, hvaruti, såsom orden lyda, med upphäfvande af 10 $ i 5 Kap. Utsökningshalken j, jemte andra uppgifna lagställen, särskilda stadganden meddelats, när hysättning borde äga rum.
Som hvardera afdelningen erhölle sitt kansli, har under-styrelsen ansetts kunna undvaras, oeh de göromål, tillhörande nämnde styrelse, hvilka, i följd af deras egenskap, icke kunna öfveriålas åt afdelnings-styrelserna, skulle besö-rjas af bankens öfver-styreise. Banken, som för närvarande, Jiskals-kontoret oheräknadt, har en öfveroch en under-styrelse , jemte låne-kansliets styrelse, s arnt y af delningar, komme sålunda alt erhålla en öfver-styre/se och tillika med elt generalbokslntsoc/i revisions-kontor, direkt stående under nämnda styrelse, tre af delningar med serskilda styrelser, samt åtta derunder lydande kontor. Att öfver-styrelsens expedition ovilkorligen skulle behöfva ökad personal, en naturlig följd deraf, att ärenden, hvilka understyrelsen handlägger, öfverflyltades lill öfverslyreisen, är uti förslaget förbisedt; och utom del, att sistbernälde styrelse, enligt dess sammansättning, hvilken icke kan ulan föregående grundlags-lörändring rubbas, svårligen skulle kunna i vederbörlig ordning besörja de göromål af mångfaldig art, som lämpligen ej1 böra de serskilda afdelnings-slyrelsernas behandling underkastas, måste Utskot tet fästa uppmärksamhet derå, alt, genom öfverlålande åt 3:ne serskilda styrelsers handläggning af ärenden, nu tillhöriga en styrelse eller understyrelsen, göromålen, i stället att koncentreras, komme att splittras på ett sätt, verkande motsatsen af hvad genom reorganisationen afselts, eller vinnande af ökade kontroller i förening med förminskade förvaltningskostnader; hvilket Utskottet torde komma i tillfälle att närmare utreda, då Utskoltet nu öfvergår lill skärskådande af några hufvudsakliga omständigheter, hvaruti förslaget afviker från närvarande organisation. Uti banken föres en så kallad fortgående kassa 1 åkning, utvisande för dagen icke allenast kassans samtliga behållningar i guld, silfver och sedlar, utan ock de egentliga hufvud-afdelningai nes, nemligen låne-afdelningens, depositions-afdelnrngens och sedel-konlorets förhållanden till kassan.
Och Iduns läsekrets, som väl nu uppgår till 50,000 qvinnor och män, skulle, om hvar och en offrade sin anspråkslösa 10-öring, åstadkomma den ingalunda anspråkslösa summan af 5,000 kr. — » Siffror tala ». Sedan jag gjort dessa beräkningar, fann jag det vara min oafvisliga pligt att göra min lilla insats i den allmänna understödsfonden. Iduns Redaktion har räknat som jag, i det hon säger; D e minsta bidrag mottagas med tacksamhet. Ärade läsare eller läsarinna! Låt samma eftertanke, som drifvit mig att skrifva dessa rader och att nedlägga min skärf som ett ringa offer på barmhertighetens altare, äfven drifva dig till samma handling! Paulinus. * S e n: r 1 5 o. pågar fortfarande. De Red. kära Idun, har jag sqvallrat om för dig ler man i en ljus butelj och slår ' / 2 liter vatten derpå. I samma ögonblick hafva bitarna upplösts och hela Fettfläckar på tapeter försvinna, om vätskan blifvit af en vacker mörkgreman bestryker dem med en grötaktig delin färg. Väl korkad kan man förblandning som man gjort af benzin vara lösningen i flere år. V i d användoch hvit (bränd) magnesia. Har benningen behöfver man blott hälla några zinen afdunstat, borstar man bort den droppar i ett fat med ljumt vatten, torra magnesian och fläcken fins ej så att detta senare antar en rosenröd mer. Ibland får man dock upprepa förfarandet flere gånger, helst då fläcÄndamålet med kalit är, att det karna äro mycket gamla och inbitna. skall borttaga all sorts skämd och obeStenia. haglig lukt, både inom hemmet samt på matvaror. Huru ofta händer ej t. ex. om sommaren, att färskt kött Att rengöra hvita pelssaker. Då min får en anstrykning af förskämd lukt. gosse ännu begagnade en liten hvit Lägger man nu detta i en ljum löspelsmössa, rengjorde jag den allt emelning af öfvermangansyradt kali, så förlanåt på följande enkla sätt.
Vid Förslagets Upprättande betaltes, enligt 1808 årsMarkegångsTaxa, för Östergöthland , ett öke - dagsverke med 26 skill8 r:st. ; år 18 1 2 betaltes det, enligt samma Fäns Markegång, ined 1 R:d ; 1813 med 1 R:d 6 skill., och 1814 likaledes ined 1 Ral 6 sk. "Den 13 April. Transport '357,806.38. 7.1,465,103. 5. *; utbetalte, är således halfva summan att anse sorn en kostnad, hvilken, atmindstone till en så hastig förhöjning, ej kunnat förutses: 35.90a. aö. 8> IV. Förändring af Canaiens Dimension. Vid Förslagets upprättande var Cånalens bredd i botten bestämd till 42 fot, hvilken dimension, i Eders Majrts Nådiga Privilegium } förändrades till 48; denna skilnad, jemte den afsats å Canal-bankarne vid vattenytan, hvilken under arbetet pröfva Transport 393,709.17. 3. 3,465,103. 5. a. des Den 13 April* Transport 393,70g. 17. 3. 1,465,103; 5. des nödig, har okat gräfningen med något mer än en tiondedel, och utföres ined 559784.'16. 8»' V. Upprensa ningen nid Stegeborg , och den derstädes anlaggde Färj-inrättningeri, har kostat S,738.34. 7.' Ät sednaré slaget, eller de som tillhöra hela Canal-Bygg. naden, och dessutom vid andra arbeten af samma beskaffenhet blifva - nyttige, kan räknas: a) Hamn - anläggningar vid Eökneöarne och upparbetning af Sandsten sbrottet vid Vesterlösa , 627. 24. Den 13 April.
Utskottet får till en början meddela den upplysning: att, enligt Ex* peditionstaxan af den i5 Maj 1821, lösen vid Rådstufvu-Rätt utgör: för Dogmar, hvilka vid denna domstol utfärdas med rubrik: i:sta arket /p sk-> a:dra arket 24 sk. samt för hvarldera af de öfriga arken 12 sk.; för Resolution så ock Protocolls-utdrag, sorn innefattar ett eller flere Utslag: i:sta arket 3o sk., 2.:dra arket 18 sk. samt för hvartdera af de öfriga arken 12 sk.; alt vid Härads-Rätt, hvarest domar ej utfärdas med Rubrik, utan alltid i sammanhang med Protocollet, lösen för Protocolls-utdrag, ehvad det innefattar definitiv dom eller annat beslut, utgör för i:sta arket] 36 sk., 2:dra arket 18 sk. samt för hvartdera af öfriga arken 9 sk.; att, genom Kongl. Förordningen den 2 Februari 1842, 4:^e Morn., blifvit föreskrifvct, ”att lösen hos Kämners-Rält, äfvensom der sadan ej finnes, hos RådstufvuRätt i de mål, som efter lag icke i allmänhet till Rådstufvu-Rälts omedelbara upptagande höra, skall utgöra lika belopp, som för Ilärads-Rätten stadgadt är.” Då således vid Härads-Rätt och Kämnärs-Rätt enahanda lösen finnes bestämd för Protocolls-utdrag, ehvad det innehåller dom eller annat beslut, inträffar det af motionären anmärkte förhållande, att lösen för i:sta arket af Iiämners-Rätts resolution med 6 sk. öfverstiger lösen för i:sta arket af en så beskaffad expedition från Rådstufvu-Rätt, ehuru detta missförhållande i någon mon minskas, så snart expedilionen öfverstiger 2:ne ark, emedan lösen hos Rådstufvu-Rätt för 3:dje och påföljande arken är 12 sk., då deremot denna lösen lios^ Härads-Rätt och Kämners Rätt är bestämd till endast 9 sk.
Till vidmagthållande af ordning och polis inom hvarje Socken äro byordningar och bya-rätter fastställda; äfvensom, hvilket redan nämd t är, vid fiskelägena äro tillsatta hamn-rätter. Arbetshuset i Wisby som år 1839 af Eders Kongl. Maj:t erhållit ett förnyadl reglemente och året förut ett stats-anslag af 1,114 R:dt16 sk. till lokalens reparation, hvilken nu befinner sig i godt stånd, har under de förflutna fem åren uppfyllt sin bestämmelse, ehuru med en årligen stigande svårighet dertill, härflytande af stegrade pris på ved och lifsförnödenheler, lika - 25 likasom till högst betydlig grad genom den tilltagande svårigheten att, utan allt för stor förlust, kunna afsätta arbetshusets tillverkningar. Å arbetshuset hafva varit intagne sedan 1826, då stiftelsen sattes i verksamhet: Qvinkön 26. utgångne: „ Qvinkön 25. qvar vid arbetshuset: Mankön » 7. *, Qvinkön 1. Fattigvården handhafves inom Socknarna enligt gällande författningar, och yppas sällan några klagomål deröfver från de fattigas sida; särskild redovisning härföre blef, jemlikt Kongl. Brefvet den 5 Maj 1837, den30Nov. berörde år afgifven. Hvarje Socken försörjer sina orklösa fattiga och handhäfver noggrannt förordnandet att Socknarne skola ersätta hämtningskostnaden för deras kringdrifvande tiggare, som icke frun Socknen blifvit efterlyste.
StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående ändring i Kongl. Placalet den 27 Augusti 1723 rörande vilkoren för BergsBruks anläggande. XXXII. B. 2o5. XXXVIII. A. 124. XLI. E. 119. — i anledning af väckt fråga om belöning för Fabrikören Godlund. XXXII. B. 2o5. A. 285. — angående anslag af allmänna medel till tryckning af Landshöfdingarnes EmbetsKungörelser. XXXII. B. 2o5. Å. 285. XLIX. U. 280. L. A. 63. — i anledning af väckt fråga om ersättning till framledne BergsRådet Friherre Hermelins Arfvingar. XXXII. LIV. U. i65. A. 260. — angående anslag af medel till Stockholms Stads Storkyrka. XXXII. B. 2o5. A. 3o3. XLIV. B. 394. XLVIII. A. 182. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Utlåtande angående inrättning af en PaketPost. XXXII. B. 205. XLIX. A. i53. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss uppå en underdånig ansökning om upplåtelse af en Örebro Slolt tillhörig Tomt, för uppförande af ett nytt Skole - hus i Örebro Stad. XXXII. B. 2q5. A. 3o6. XXXIX. E. 225. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i fråga om GästgifveriHemmans vid stora Landsvägarne i Norra Upland befriande från Rotering och KronoTiondes erläggande. XXXII. A. 3o6. — i anledning af väckt motion om rättighet för en del Hemmansägare i WesterNorrlands Län, att, med andras uteslutande, få idka fiske af hvad beskaffenhet som helst, vid egen strand i ÅngermannaElfven. XXXIV. B. 167. XXXVI.
N:o 104, öfver väckta motioner om upphäfvande eller ändring af K. förorda, den 24 Aug. i8i3, emot fylleri och dryckenskap ; N:o 149, i anledn. af väckt motion om ändring af sättet för verkställighet af fängelse vid vatten och bröd; N:o i5o, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af K. förorda, den 7 Oct. i8o5, ang:de ansvar för mjlitärljenslemans öfverfallande, samt om ändring af 18 cap. g §:n Missg.-b:n. Gr. Horn, Claes Fredr., begärde, att StatsUtsk:s nyss bordlagda mern. N:o 361, såsom rörrde ett ämne, hvarom i snart sammanträdande förstärkt SlatsUlsk. borde voteras, matte få ställas främst på föredr.listan lill morgondagens plenum. Denna begäran blef, uppå framställd propos., bifallen af R. o. Ad. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 11 om aftonen. Iii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den i4 November i84o. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2tne prol.utdr. för förliden gårdag. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. S(:s und. skrivelser till K. M., nemi.:
Jag tror med Herr Hjerta, att det varit önskligt, om Herr Grefven och LandtMarskalken ägt det inflytande i Talmans-Conclaven, alt propositionen om tidens utsättande för nästa Riksdag nu, såsom förr, utgått från densamma och icke från Exjieditions-Utskottet; men då det numera icke är möjligt att på denna väg, eller genom Talemännens åtgärd, vinna någon rättelse, hvari jag fullkomligt instämmer med Herr Grefven och LandtMarskalken, vågar jag vördsamt hemställa: om icke, i händelse Ridd. och Adeln, såsom jag förmodar, fattar sitt beslut i enlighet med Herr Grefvens och LandtMarskalkens åsigt, och en inbjudning sker lill de öfrige Riks-Stånden att dermed förena sig, Herr Grefven och LandtMarskalken då skulle täckas i Talmans-Conclaven utveckla grunderne för Ridderskapets och Adelns beslut och, derigenom, åtminstone bereda en'möjlighet att de öfrige Tal - Den ii Februarii f. ra. männen inom sine respective Stånd ej vägra proposition på inbjudningen. Jag förenar mig med Grefve Frölich i begäran om proposition på nästa Riksdags utsättande till den 5 November 1833. Grefve Frölich: Då flere talare redan upptagit och besvarat en stor del af hvad Grefve af Wetterstedt under så många synpunkter framställt, är det min skyldighet att inskränka mig till upptagande af sådant, som jag anser ännu icke vara till fullo besvaradt. Grefve af Wetterstedt har, såsom jag tyckt mig finna, mot slutet af sitt anförande medgifvit, att det resultat af RegeringsFormens föreskrift, som å min sida blifvit yrkadt, väl skulle kunna uppstå, endast Grundlagen utan tolkning tillämpades, men tillika frågat, om icke föreskriften kunnat vara klarare. I anledning häraf får jag först förklara, att jag anser all tillämpning af Lag omöjlig, utan att den som tillämpar, i ögonblicket af tillämpningen, gör en tolkning af det sätt), hvarpå Iian uppfattar Lagen; ty en
Måhända är det nödvändigt uppskjuta pröfningen af berörde punkter, ty det synes föga tillfredsställande att, efter ett års sammanvaro, sysslosättas med granskningen af ett blolt och bart löst project. Friherre Boje, Ludvig: Då ännu ingen röst höjt sig till motsägelse af påståendet, alt de ifrågasatte punkterne höra till omfånget af det beslut, sorn Ståndet sist fattade, och då vi väl icke äro tillsammans för att den ena dagen upprifva, hvad vi den andra beslutat, hemställer jag, att pröfningen af dessa punkter matte uppskjutas tills företagandet af den fråga, hvartill dé rätteligen utgöra appendix. Herr Tham: Jag delar fullkomligt Grefve von Schwerins åsigt af ämnet, men ber att få fästa uppmärksamheten på ett likar - Den 27 November. '99 tadt förhållande vid 1823 års Riksdag. Herrarne torde påminna sig, att vi då en afton beslutade deså kallade silfverlånen, oell derefter kommo uti en lång discussion om beloppet af dessa lån, hvilkas minimi-summa Utskottet föreslagit till 2,000 R:dr. Åtskillige Ledamöter ville hafva den till 6,000 R:dr och Herr Hjerta deremot till 1,000 R:dr; hela discussionens resultat blef, att frågan skulle anses af reglementarisk art. Då ifrågavarande punkter visserligen måtte Innefatta reglementariska stadganden, torde 'det vara bäst, att uppskjuta pröfningen af Utskottets så kallade lösliga förslag, tills reglementet för Lånerörelsen i allmänhet förekommer, "Friherre Cederström, Jacob: Då Grundlagen stadgar, att enär ett ärende tredje gången föredrages, det 'ovillkorligen skall afgoras, hoppas jag, att något otillbörligt försök, att ytterligare 'uppskjuta detta ämne, icke skall lyckas. Herr Rosenblad: Enär Utlåtandet ej kan i dessa punkter bifallas, anser jag att-, derest uppskofvet ej beviljas, något annat beslut, än frågornas läggande till handlingarne, icke kan logiskt fattas.
Man har, såsom skäl emot 18 lo års Bevilld nings-Systeme, anfört dess overkställbarhet3 men detta skäl måste kunna vederläggas dermed, att samma Systeme visserligen blef verkstäldt, och med lika mycken säkerhet, som det nuvarande. Den Bevillnings-brist, som uti den efter förra BevillningsSystemet påräknade Summan uppkom , härrörde alldeles icke af något fel i principen eller i d-ss verkställighet, utan deraf, att Tabellerne blifvit uppgjorda innan BevillningsSumman blifvit förhöjd med en half Million utöfver det, i början påräknade belopp. Man har framställt svårigheten för Taxeringsmännen, att bedömma hvarje Medborgares behållna Inkomst; men det torde härefter blifva lika svårt för dem att bestämma hvarje Egendoms rätta och behöriga värde. En Ledamot har yttrat , att Capitalisterne de senare åren blifvit plundrade på hälften af sin förmögenhet; men jag får anmärka , att Cipitalernes värden för närvarande äro högre än hvad de voro för några år tillbaka, i syn-’ nerhet i deras förhållande till fast Egendom utom Stockholm. Hvad åter angår de Capitalister, hvilka, 382 Den 2 4 Martti, /. innan den allmänna Penninge-förlägenheten inträffade , realiserat sina Capitaler genom Fastighetsköp samt nu befinna sig i en särdeles brydsam belägenhet, så böra väl Riksens Ständer på något sätt behjerta deras belägenhet. Denna Class af Fastighetsägare äro för en stor del jast de Capitalister, som först iörforat genom iSoe års Realisation och i 309 års SedelJ utsläppning; och som, af farhåga för ytterligare Myntförsämring, förköpt sig på Egendomar. Herr af Brinckman har förmodat, att om 1810 års Bevillnings grunder antogos , en ganska liten behållen Inkomst, och i förhållande derefter , otillräcklig Bevillning skulle uppkomma. Men resultatet torde då endast blifva, att desto större Bevillning ålades den behållna Inkomsten , eller att Bevillning på andra Artiklar infördes
Behofvet deraf är allmänt »kändt och det förslag Utsk. här framställt är, efter min tanke, riktigt, då Utsk. sökt uppställa detsamma så, att det ur formulär» uteslutit sådana stadganden, som icke inpassa på alla förhållanden. Men då jag således önskar en förändring, måste jag dock förklara att jag icke kan gå in på den åsigt, som af Gr. Lagerbjelke och efter honom af Frih. Alströmer uttalats. Del påstående den sistnämnde af desse talare anfört eller att en jordägare, som vill bevaka en fordran i sin arrendators konkurs för obetaldta kronoutlagor, skulle vara hindrade från en sådan bevakning genom det nu föreslagna edsformuläret, tror jag icke håller streck. Den fordran, som jordägaren i delta fall bevakar, är visserligen tillkommen före konkursen, och d» är derpå egentligen han allägger Den 27 September. 491 ed, om också denna fordran vid konkursens början ännu icke är förfallen, hvilket är alldeles likgiltigt. Denna fordran är nemi. tillkommen genom det arrendekontrakt, hvarmedelst arrendatorn förbundit sig att erlägga de af egendomen utgående kronoutskylder. Jag tror således att detta exempel icke är passande såsom bevis emot förslaget och tviflar för öfrigt på att mina värda motståndare kunna finna något annat lämpligt exempel för alt bevisa olämpligbeten deraf. Hr Printzensköld: I händelse man vill uppställa ett edsformulär, som passar in på alla de serskildta förhållanden, som för fordringsägare kunna uppstå, så torde annan utväg svårligen finnas än den af Gr. Sparre i hans första yttrande uppgifna, nemi. alt borgenären helt kort och enkelt förklarar vid sin salighet ali hans fordran är riktig, och jag vill medgifva att man då fått eli edsformulär, som vid alla möjliga tillfällen kunde tillämpas. LagUtsk. har likväl sjelf ansett betänkligheter möta mot införande af en så kort borgnärsed, hvadan Disk., oaktadt del förkortat det gamla edsformulåret, likväl bibehållit en del deraf. Disk. har således i premisserna erkänt den sats jag drifver, men i förslaget har det frånträdt densamma.
(Pag/C>.') Inom Preste* Stån det har. uppå förment grund, dels att Danviks Hospital skall njuta befrielse från Busttjenstsbevillnings erläggande för de dit anslagna Frälseräntor, och dels med hemtad anledning af Utskottets i denna §. förekommande förslag, att från Bevillning må befrias Scholae-inrättningar för den afkomst, som de, i följd af Gåfva eller Testamente, åtnjuta från Egendomar på Landet, så länge den för dessa Egendomars fulla värde belöpande Bevillning af deras egare betalas, blifvit yrkadt af Pierr Frosten Anjou, att alla Scholor, som hafva Frälseräntor, finge åtnjuta en sådan lindring, om den icke kunde till alla ad plös usu< cii dagna Inrättningar utsträckas, hvaruti flera Ledamöter instämt, under anförande tillika af exempel derpå, huru tvister uppstått emellan Frälse-Bäntegifvaren och Bäntetagaren, om hvem som borde vidkännas Bevillningen.
Från ålder, det vill säga något som sträcker sig tillbaka in i tidernas natt, gick i Bohus län en sägen, poetisk och egendomlig, såsom många af de gamla sägnerna äro. Denna berättade att förr än den stora Digerdöden ödelade hela detta landskap syntes flera månader, från midnatt till hanegället, en hel hop små underliga barn, försedda med stora tunga qvastar, gå och sopa framför alla hus, och deras trägna möda, från hvilken de aldrig syntes hvila sig, hade den betydelsen att de sopade väg för alla de själar som från hvarje hus snart skulle begifva sig på den stora utvandringen. Denna siareblick ligger icke blott allmänneligen i det nordiska folklynnet, den ligger särskildt inom vissa skaldenaturer, och breder ofta öfver deras rosenröda färgton en dunkel slöja, som insveper allt hvad rosor heter, rosor utspruckna i det fulla solljuset, i nattsvart dunkel. Man observerar detta synnerligen på sådana naturer, hvilka inom sig bära hypokondriens olyckliga frö. Wilhelm von Braun hörde till dessas antal. Midt under glädjen och lifvets fulla njutning kom plötsligt öfver honom en oemotståndlig tungsinthet och ett hemlighetsfullt begär att förbinda det timliga och eviga. Ville han då skämta bort sina ingifvelser, blef tonen falsk eller sången färdig att slå öfver den gränslinie, der poesien öfvergår till något icke poetiskt. Under loppet af denna skildring (hvilken jag meddelar lika enkelt som de öfriga, det vill säga, allt som minnena uppträda och nästan af sig sjelfva ordna sig) skall det synas att Braun flera gånger lät den breda framtidsskuggan kasta sig öfver hans väg. Mina läsare torde väl snart hafva tröttnat vid scenerna från huset midt emot Humlegården. Men vi bodde der under 20 år, och det utgjorde en samlingsplats eller tillflykt för den tidens litteratörer och derför har jag ofta nödgats förlägga minnena dit.