Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan i sammanhang härmed, Statskontoret, uti särskild underdånig skrifvelse fästat Kongl. Maj:ts uppmärksamhet å behofvet af dylikt anslag för bestridande af enahanda slags ersättning till innehafvarne af åtskilliga andra här nedan uppräknade boställen, vid hvilka utgörandet af dagsverken in natura, på grund af Kongl. Brefvet den 8 Sept. 1854 upphört; och i sådant afseende tillika förmält att, efter inkomna reqvisitioner, de belöpande ersättningarne till dessa boställshafvare, enligt föreskriften i Kongl. Brefvet den 3 Febr. 1860, blifvit af Statskontoret under förskottstilel anordnade och dels sedermera vore af Rikets Ständer godtgjorda, dels framdeles komme att i sådant ändamål hos Kongl. Majt i underdånighet anmälas, hade Statskontoret, för vinnande af enkelhet och reda härutinnan äfvensom på det att Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag fattade och af Kongl. Majt genom merberörda nådiga Bref den 8 Sept. 1854 gillade beslut måtte i afseende å de boställen, vid hvilka utgörandet af dagsverken in natura hittills upphört, befordras till verkställighet, i underdånighet hemställt, att Kongl. Majit täcktes aflåta nådig Proposition till Rikets Ständer om uppförande å Riks-Statens 4 Hufvudtitel under anslaget till Kavallerioch Infanteri-regementena, jemväl af följande ersättningsbelopp nemligen: inom Skaraborgs län: till innehafvaren af bostället vid Westgötha Regemente Lilla Bjurum, enligt Kongl. Brefvet den 8 Sept. 1854 inom Malmöhus lån: till innehafvaren af förste Majorsboställe vid Skånska Husarregementet, Kungsgården Hjelmshult, enligt Kongl. Brefvet den 8 Juli och den 25 Sept. 1856 n • oindelt spanmål Pennm«ar i räg o. | korn. R:dr öre.
Jag erkänner, att det är med förvåning jag betinner mig uti minoriteten vid den votering, hvilken i förmiddags ägde rum, emedan jag ansåg helt naturligt, att Grefve af Wetterstedt, som var majoritetens Talare, icke med så svaga skäl som de, hvilka af honom anfördes, skulle kunna draga många med sig. Jag är förundrad, att det lyckats vinna denna strid, ty den del af Ståndet, som, under Grefve af Wetterstedts baner, trottsat Grundlagen, borde hafva mötits af förbud att trottsa den. Jag tror att Nationens samt Ridderskapets och Adelns Den ii F e b r u a r i i e. rn. 247 ära vid detta tillfälle är sviken. För kommande tider måste man vara betänkt på, att, genom andra åtgärder, än de som hittills begagnats, förekomma dylika händelser. Friherre Cederström j Anders: Jag förenar mig lill alla delar i den reservation Grefve Horn nu afgifvit. Herr mon VegesackErnst: Jemte det jag till alla delar förenar mig i Grefve Horns reservation får jag förklara, alt jag anser beslutet så hafva kränkt Lagen, att det ej kan undgå medföra betänkliga följder. Herr af Ekenstam Israel: Jag har begärt ordet för att anmäla närvarande beskaffenheten med ett mål, sorn håller på att antaga en ganska kinkig art, vid dess behandling inom de sammansatta Bevillningsoch Ekonomi-Utskotten. Kongl. Majrt har nemligen, under den 10 April sistlidet år, till Rikets Ständer aflåtit en nådig proposition om upphörande af den moderation i Postporto, som nu äger rum för bref öfver 8 lods vigt.
B:ko R:dr 3oo: samt åt 12 yngre kammardrärtgar, lön åt hvarje , „ 220: hvaremot de så kallade skooch ”källargångs-penningarne” äro indragne, har Bankens Understyrelse, uti afgifvet utlåtande, hufvudsakligen anfört: att af berörde jemförelse visade sig, hvad de äldre kammardrängarne beträffade, att desse genom löneregleringen icke erhållit någon förhöjning, utan tvertom fått vidkännas en, ehuru ringare, nedsättning uti de årliga bestämda afiöningsviikor, sorn derförut voro, genom Banko-reglementet, dem tillförsäkrade, samt, i afseende åter på de yngre harn mardi ängarne, alt den åt dem meddelade löneförhöjning endast utgjort något olver 8 r:dr för hvardera om året; att, om derjemte tages i betraktande, att Bankens vaklbeljening, intill 1828—i83o årens riksdag, åtnjutit den fördelen, att af Bankoutskoltet vid hvarje riksdag och af Rikets Ständers revisorer , så ofta de voro församlade, varda hugnade med serskilda gratifikationer, hvilka ulgingo med det betydliga belopp, att hvar och en af kammardrängarne erhöll 4o r:dr och hvarje husdräng 3o r:dr, allt banko, måste det erkännas, att vaktbetjeningen , genom den skedda löneregleringen, på det hela blifvit, i afseende å inkomsterna, sämre lottad än förut; att görornålen för denna klass af Bankens betjening, lill sin beskaffenhet lika mödosamma som tillförene, icke elfer genom den nya organisationen blifvit till omfånget förminskade; att det åråge livar och en af så väl äldre sorn yngre kammardrängarne, med några få undantag, att, på serskilda tider, min sainmanlagdt under mära en fjerdedel afåret, förrätta ständig vakthållning inom bankohusen, hvarest de således under berörde tider måste vistas både natt och dag, samt att de under den återstående delen af året vore hvarje $öckn ed a g upptagna af tragen tjenstgöring från tidigt på morgonen; och arisågeUndcrstyrelsen, i betraktande häraf och med fästadt afseende derjemte å nuvarande stegrade lefnadskostnader, sig böra tillstyrka, att ett arfvode, ungefärligen motsvarande de upphörde skooch ”källargångs-penningarne”, eller 33 r:dr 16 sk. banko årligen, måtte anslås åt hvar och en af Bankens äldre och yngre kammardrängar.
Utstottet tillstyrka en sadan ny redacrion af den ette punkten, hwarigenom hela stadgandet, rörande Bewäringsmanstapels rätt, att idka handtwerk, förswunne; anseendes Utstottet allt hwad härom kunde behöfwa förestrifwas, tillhöra de reglementarista författningar KonglMast Sjelf lärer utgifwa. Den ?:te punkten skulle efter denna för, ändring lyda som följer: Att Bewäringsmanstapet äger lika rätt till Pension och underhall, som ordinarie Soldater och Sjömän i lika belägenhet. För att något närmare bestämma de undantag, som i den 6:te punkten förekomma, förestår Utskottet, att efter ordet, Lotsdrängar, skulle tilläggas, och Lotslärlingar pä Stat, och efter ordet postförare, med Beställmngsbrrf, saint att orden: jemte arbetare i Lronaus färräd och werkstäder, emedan de redan äro i tjenstgöring och stående under KonglMajus ordres, alldeles skulle utgå. Af den ?:de punkten har Utstottet förestagit följande nya redaktion: För hwar och en, som wid denna Författnings antagande ej ännu fyllt 20 ar, eller är emellan 20 och 2; ars alder,gälle, att han ej tili något Statens eller af Kongl. Maj:t erkände allmänna inrättningars ordinarie Embete eller tjenst befordras, eller erhåller Burskap eller Borgarerätt, eller i något handtwerkeri till mästare antages utan att wara intill fyllda 25 ars alder instrifwen t National-Bewäringen och pa ettdera sättet hofwa fullgjort alla dermed förenade skyldigheter, eller ock enligt denna stadga behörigen blifwit derifrån undantagen. Den 12 Maji. Ä den 8:de punkten får Utskottet till alla delar tillstyrka bifall. Den 9:de punkten ater tror Utskottet sig böra tillstyrka akt den alldeles matte utgå, enär hwar och en skulle äga rätt akt wälja om han wille leja eller ej.
"du mitt hjertas blomma, jag vill vaka för dig, jag vill lida för dig, dö för dig. Ack, hvad äro vakor och mödor, dem räknar jag ej". Barnet säger: "moder du bör vaka för mig, lida för mig, dö för mig! Hvad äro väl vakor och mödor, dem må du ej räkna på". Hvarföre är modren vacker, hvarföre är barnet fult, de tala ju båda detsamma? Ser du ännu mera? Jag ser en man och en qvinna. Qvinnan säger: "du är min konung och min herre, din är jag. Du är mitt ljus, mitt lif, hvad är väl jag utan dig. Se huru god du är, att du icke försmår den ringa. Du är min kraft, min starkhet. Gif mig blott din kärlek, och jag behöfver intet annat i verlden. Dig vill jag lyda, det är min pligt; jag vill böja mig i stoftet inför dig och vara din slafvinna, det är min ära". Mannen säger: "min är du, jag är din konung och herre, ditt ljus, ditt lif. Se huru god jag är, att jag icke försmår den ringa. Jag är din kraft, din starkhet. Hvad kan väl du utan mig? Du behöfver intet i verlden utan genom mig. Lyd, det är din pligt; böj dig i stoftet för min fot, du är min slafvinna, det är din ära". Se, båda tala samma ord, och dock huru ful är han icke för mig och huru vacker hon! Då orden äro så lika, huru blir genom dem den ena så vacker, den andra så ful? Vingarne föllo af hennes skuldror, och hon fick söka ett svar på jorden. Lilla Isgumman. Det var en gång en liten gumma, så liten att hon ej var fullt en tum lång; men hon var så fin och grann, mer än någon fröken eller prinsessa. Hennes klädning glänste som silfverskir och midt i pannan hade hon en blänkande demant, som lyste i alla färger, när vintersolen stundom kastade en stråle derpå. Hon bodde i en trädgård, en vackrare har ingen sett.
Vid 1853 och 1854 arens riksdag aflat K. M:t en Propos. af det innehåll, att då, i stället för införselseller utförsels-förbud tullafgift bestämdes, det skulle vara R. St:r obetaget att sådan afgift stadga för en tid af högst tio (10) år. Detta förslag afstyrktes emedlertid af att R. St:r skulle, genom borttagande för längre tid af förbud, bereda Staten en fördel. Konst.-Utsk:t alstyrkte detta förslag, med förklaring, ibland annat, att genom detsamma en väsendtlig rubbning i det genom grundlagarne utstakade förhållandet mellan de begge statsmakternas ömsesidiga rättigheter i fråga om tull-lagstiftningen skulle inträda, och detta Utsk:ts Retänk. bifölls af alla fyra Riks-St:n. Jag har ett lifligt minne af detta ärende, ty jag var då en af Konungens rådgifvare, och sökte äfven på detta rum gifva skäl för min emot Utsk:ts motsatta åsigt, men jag mötte då som motståndare jemväl en af Konungens nuvarande rådgifvare, Hr Gr. von Platen, hvilken då bestred fattandet af ett beslut, öfverensstämmande med K. M:ts Propos. Jag medger villigt, att det icke föll ledamöterna af den dåvarande Den 8 Februari e. m. 467 konseljen in att en sådan stabilitet i tallsatserna, som eftersträfvades, skulle kunna vinnas genom anlitande af Franska kejsarens eller någon annan utländsk makts biträde. Vi trodde rättigheten att förordna om tull-bevillningen vara en helig rättighet för R. St:r, hvaruti rubbning eller inskränkning icke kunde dem genom förbund med någon annan makt lagligen påtvingas. Jag öfvergår nu till en kort granskning af sjelfva traktatens bestämmelser. Jag skall dervid icke besvära eder, Mine Hrr! med några vidlyftiga sifferuppställningar, utan endast nämna några förhållanden, som icke förut äro framhållna. Man har sagt, att denna traktat utgör priset för den sjöfartstraktat, man önskat erhålla. Det är då skäl att närmare betrakta den vara, vi erhållit i utbyte mot handelstraktaten. Vi hafva fått en nedsatt tonnage-afgift å Svenska fartyg i Frankrike.
Angående Hr Carlsunds bok, hvarom Frih. Boye nämnt, får jag säga, att jag äfven har läst densamma. Författaren är en ung man, med mycken kunskap; men hvad lian sagt pm flottorna grundar sig helt och hållet på en hypothes, den nemi., att ångfartyg skola införas till uteslutande hufvudvapen pä sjön. Då detta sker, skall jag medgifva företräde åt den lilla flottan; men det lärer icke inträffa hvarken i min eller någon nu lefvandes tid. Frih. Boye, Ludv.: Då jag uti mitt yttrande trodde mig uttryckligen förklara, att jag, då jag talade för det ena vapnet, derföre icke talade emot det andra, och jag derjemte så tydligen undantog flottans närvarande styresmän från all delaktighet i den stjufmoderliga behandling, armeens flotta vederfarits, så tror jag mig hafva gjort rätt för mig i afseende å det förhållande, deri jag nu blifvit motsagd. Jag ber att till Hr Frih. Lagerbjelke, jemte förklarandet af min fullkomliga högaktning, få uttrycka den öfvertygelse, jag lifligt äger, att stora flottan för närvarande berömvärdt fyller sitt ändamål. Men då jag troclde, att Sverige en dag skulle kunna falla för brist på tillräcklig skärgårdsflotta, och jag icke visste, att denna flotta så vida emotsvarade behofvet,som Frih. Lagerbjelke synes förmoda, kunde jag icke låta min högaktning för den värde talaren hänföra mig från mitt begrepp i saken. Och, om än vapnet är tillräckligt, hvar finnes väl truppen och officerarne? Jag önskar svar på denna fråga. Man säger mig: i stora flottan; men detta svar är ingalunda tillfredsställande, ty officerare, sorn äro vana vid stora flottan, äro okunniga för skärgårdsflottan. Så‘säger åtminstone Carlsund och bevisar det. Oell än en fråga vill jag göra: Var det väl nödvändigt, att den utmärkelse,1 Gustaf III gaf åt arme'ens flottas officerare, att på hattplåten bära den 29 Juli 1790, äfven skulle försvinna?
Dessutom hysa Utskotten för sin del den öfvertygelse, att lika principer vid undsättningars meddelande böra iakttagas, och att följaktligen Invånarne i en Province eller Stad, icke må vederfaras större förmån, än hvaraf en annan ock kan komma i åtnjutande, helst all rubbning i denna princip 3092 Statsoch BesvfirsUtskottens Betänkanden. synes stridande både mot rättvisa och billighet. Annorlunda än i enlighet med dessa skäl och grunder Synes, efter Utskottens tanka, Stockholms och Rikets öfriga Städers framtida rättighet tili undsättnings-spannemåls erhållande, då en verklig nöd sådant fordrar, ej böra medgifvas, och efter andra förhållanden lärer ej eller Magazins-Inräitningen anses böra kunna med denna medverkande åtgärd sig befatta. Sedan nu Utskotten haft äran meddela sitt yttrande i hvad som med sjelfva hufvudsaken och ett framtida förordnande derom äger gemenskap, hafva Utskotten ansett sig ej böra underlåta, att serskildt taga i betragtande de skäl och omständigheter, som för närvarande synas påkalla, att Råg, till nedsatt pris, än vidare någon tid må Hufvudstadens Bagare-Embete i förut berörde ändamål från Magazins Inrättningens härvarande förråd tillhanda hållas. För att i Stockholm kunna bibehålla det grofva brödet vid ett jemnt pris, utan förhöjning, har ej allenast Kongl. Maj:t, såsom af Hess Nådiga Proposition inhämtas, fått vidkännas en ganska betydlig uppoffring, utan ock Allmänna Magazins-Inrättningen en ungefärligen lika stor förlust å det anslag af 1000 Tunnor oriad Råg i Månaden, som till 8 R:dr Bco Tunnan från Inrättningens förråd utgått och blifvit, jemte de 1000 Tunnor, som genom Kongl. Majus egen höga försorg, rnånadtligen anskaffats, till Bagare-Embetet utlemnade. Verkningarne af dessa anstalter hafva ock för Hufvudstadens mindre bemedlade folkclasser varit Stat§- och Besvärs-Utskottens Betänkanden. 1093 ganska välgörande: attnu då tillgången på
— Hvad åter det angår, att ena könet skulle undantagas från kroppsvisitation, under supposition , att fruntimmer ej skulle låna sig till befrämjande af insmuglingar, så anser jag ett sådant undantag orättvist och kan ej instämma i denna tanka. Jag ingår ej i reflexioner öfver denna fråga och den nöjsamma .44 Den 22 Januarii e. m. och muntra discussion, hvartill den gifvit anledning, utan inskränker inig till att ytt» ra den mening, att allmänna lagarne böra gälla för begge könen. Beträffande slutligen Herr Tharas förslag, att Ridderskapet och Adeln skulle förblifva vid förra beslutet i saken, i anledning af Utskottens Betänkande Wto 18, så lärer detta icke nu kunna ske, sedan samma beslut är upphäfvet genom senare Utlåtandet, såsom Herr Grefven och LandtMarskalken äfven förklarat, och vi föl j a k teligen redan företagit ny pröfning af ämnet. Jag förnyar min anhållan om proposition till bifall å ifrågavarande punkt med Grefve von Fersens af Herr Cederschjöld i redactionen ändrade tillägg. Friherre Cederström'. Jag skulle ej hafva begärt ordet, och trötta Ridderskapet och Adeln med vidare yttrande i denna fråga, om icke Herr Cederschjöld för sin mening citerat nuvarande TullFörfaltnings-ingress, hvars innehåll likväl i sjelfva verket vederlägger honom sjelf, men icke mig. Jag kunde ej förmoda, det Herr Cederschjöld så misstog sig, att han ansåg förevarande ämne höra till de i 87 §. RegeringsFormen omförmälde lagfrågor, och att nu gällande Författning således blifvit af Rikets Ständer och Konungen gemensamt beslutad. Ordalagen i ingressen gifva ju tvertom tydligt tillkänna> att saken blifvit, såsom ekonomisk fråga Den 22 Januari i e. m. i45 fråga, behandlad enligt 8g §. RegeringsFormen, och Författningen på grund deraf utfärdad.
Stjernstedt, Johan Wilhelm: Af Utsk:ts utredning vid denna punkt inhemta», att det anslag, som vid 1840 och 1841 års riksdag beviljades till understödjande af inyrutdikningar och vattenaftappningar, bestämdes icke blott för de i förevule punkt mom. a) uppräknade delar af landet, utan jemväl för Elfdals, Frykdals och Jösse härad i Wermland; dessa härader ansågos nemi. i afseende å frostländighet slå i samma förhållande som Stora Kopparbergs län. Vägoch vattenbvgg - Den 7 September. 705 nads-stvrrlsen har i autlåt, omnämnt Wermland såsom äfven hörande få del af anslaget, oell livar och en, som känner förhållandet i denna provins, vet alt frosten der anställer stora förödelser. Vid sådant förhållande hemställer jag, om icke 15. o. Ad., i likhet med Preste-St., ville besluta att nämnde trakter af Wermland äfven måtte lå del af anslaget. Frih. af Ugglas: På Stals-Ulsk:ls riksgäldsafdelning fattades det beslut, alt ifrågav:de anslag skulle användas endast för Norrbottens, Vesterbol tens, Vester-Norr lands och Jemtlands län; och för min del ansåg jag alt, enär detta anslag hufvudsakligen alser att genom utlappning lörminska frostländigheten på den odlade marken, anslaget med största nylla kumle användas för nämnda 4 län. Men då Stats-Ulsk:t in pleno tillagt jemväl Gefleborgs och Slöra Kopparbergs län, och jag har skäl förmoda alt det vinner It. Sl:rs bifall, samt de af Frih. Stjernstedt uppräknade härader lida af samma olägenhet, sorn sistberörda 2:ne län, anser jag den gjorda framställningen icke sakna skäl, utan anhåller att II. o. Ad. ville bifalla densamma.
Församlingen är väl icke liten eller fattig; men dock 86 Den 4 Mars e. m. lärer den icke kunna åläggas, att i tillbörligt skick underhålla ofvannämnde, på visst sätt, allmänna byggnader. Visserligen skola några tunnor spanmål årligen vara anslagna af kronobonden, i egenskap af kyrkans vinoch byggningssäd, men 0111 dermed är förenad någon skyldighet för församlingen, att på annat sätt, än som sker, underhålla, jemte den vackra i göthisk form byggda kyrkan, jemväl de vidbyggda grafehoren, vet jag icke. Af prebendepastor, biskopen i Linköping, kan man ej heller lagligen begära det, — blott litet mera tillsyn, än som hittills synes hafva ägt rum. — För Staten synes en uppoffring af några hundrade r:dr på dessa monumenters iståndsättande icke vara främmande eller på det stora hela af något inflytande. Man ser ofta från utländska orter berättadt, huruledes minnesmärken af förflutna märkvärdigare händelser och per» sonel’, icke blott skyddas mot tidens härjning och förskönas, utan ock från nyo upprättas. Vårt land kan väl icke jern» föras i rikedom med nämnde lander, men så är den ifråga-' satta utgiften ej heller på något sätt att jemföra med ut» landningens depenser på sådana föremål, Jag dristar derföre föreslå, att, vid bestämmande af det statsanslag, som bör utgå till underhåll af Kronans offentliga byggnader i landsorterna , äfven mätte afsättas en viss summa till reparation af konungagrafvarna i Wretakloster» församlings kyrka, till det belopp R. St. kunna finna lämpligt; samt att antingen någon oegennyttig och kunnig man af Öfverintendents-embetet eller Landshöfdingen i Linköpings län måtte få sig uppdraget, att på bästa sätt de anslående medel för ändamålet snarligen använda. Lades på bordet. Hr Rosenqvist, Fredr. Leonhard, anförde skriftligen till prot. följande: Redan i många år, men isynnerhet sedan folköningen i sednare tider så betydligt tilltagit, genom odlingar, hem» mansklyfningar och allmännings-delningar m. m., har högljudd och grundad klagan låtit höra sig, öfver brist på tillräckligt antal mjölqvarnar.
För att undvika vidlyftighet, hafva Rikets Ständer endast gjort tillämpning af detta senare för Stockholms Post-Contoir; men då erfarenheten visat, att inkomsten derstädes utgör något mindre än tredjedelen af bela Rikets, och förstnämnda inkomst, efter nya förslaget, är calculerad lill R:dr65,i54- 24 s^*> eller 7688 R:dr ip sk. 6 r:st mera, än det belopp, b vartill den, efter nu gällande Taxa, år 1826 uppgått, eller 07,816 R:dr 4 sk. 6 r:st; så kan deraf den slutsatts hemtas, att, om correspondancen blifver ungefärligen densamma, det uppkommande öfverskottet torde i det närmaste motsvara den Ökade Post skjutslegan af omkring ir,ooo R:dr samt de ersättningar, hvilka Rikets Ständer, i sammanhang dermed, äfven beviljat. Härvid böra Rikets Ständer, likväl i underdånighet upplysa, att, ehuru Wisby endast är beläget omkring 70 mil ifrån Stockholm, Porto-afgiften likväl blifvit bestämd lika med den högsta eller 12 sk., af Exp.-Utsk. Förslåg till tind, Skrifv. N:ö 437. il3 af den anledning, att postens transporterande öfver hafvet, till och ifrån Wisby, fordrar en serskild icke obetydlig kostnad, Åfgiften år äfven i nu gällande Taxa fastsLälld efter samma grund, och sådant bör behörigen iakttagas vid upprättandet af de speciela Taxorna i fråga om Porto-afgiflen från och till Wisby. Jemte det Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet få anmäla, att de, uppå här ofvan angifna skäl , icke kunnat ovilkorligen antaga de af Öfver-Post-Directeuren upprättade Post-Taxor för inrikes brefvexlingen, utan af sådana anledningar bestämt den Porto-afgift, som omförmäld finnes, samt, till undvikande af vidlyftighet, tillämpat densamma endast i Taxa för Stockholms Post-Contoir, anhålla R.
St:rs förslag, till K. M. blifva öfverlemnadt. Hr Cederschiöld: Ett par talare hafva förebrått dem, som yttrat sig för återremiss eller afslag, att hafva talat förklenligt om hierarchien. Jag vet icke om denna förebråelse var riktad mot mig, men om det var händelsen, så kan jag icke neka, att jag för min del icke med särdeles nöje skulle kunna åse, att presterna tillerkännas envåldsmakt i alla religiösa frågor. Efter hvad Ordhden i LagUtsk. uplyst, så har till grund för hans åsigt icke legat någon hierarchisk afsigt; men en annan ledamot af Utsk. har enskildt till mig yttrat, icke allenast att han grundat sitt tillstyrkande på den förutsättning, att presterna vid kyrkomötena skulle alltid bestämma besluten, utan äfven att han ansåge hela Statskyrkan hufvudsakligen böra betraktas såsom en politisk, eller snarare polis-inrättning, ämnad att, genom inverkan på menighetens samvete, hålla tukt och ordning inom samhället. Då det föreställnings-sätt, som sålunda af berörde Utsk:s ledamot blifvit antydt, möjligen skulle kunna vinna ytterligare utsträckning, i händelse kyrkomöten, så organiserade som Utsk. föreslagit, komme att anlagas, så och då mitt organisationsförslag icke tycks vinna understöd, afstår jag från min begäran om återremiss, och förenar mig med de Hrr, som yrkat afslag. Jag Den 4 November e. m. 409 får bedja Gr. Sparre observera, att uti det förslag till organisation af kyrkomötet, som jag framställde, uteslöt jag ingalunda presterna; ty de skulle vara sjelfskrifna till -i^del och sedan berodde det på de väljandes förtroende, huruvida några flere blefvo valda.