Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Elliot på konungens vägnar kommit, allt för prisernas skull – såsom verkliga vänner; och i det ögonblicket, då prinsen med sin armé började återmarschen och ministern steg i vagnen för att återvända till Göteborg, saluterades Storbrittaniens representant af danskarne med en tredubbel gevärssalva Den 11 november befanns högqvarteret åter förlagdt nära Strömstad. Staden reflekterar och följer artigt fienden å väg. – Staden sopar sina hus och gator, gör bal på rådhuset och känner sig helt behagligt hemmastadd i sin återtagna ringhet, Klockan var mellan 11 och 12 på förmiddagen. Danske generalbefälhafvaren hade med sina trupper nyligen ankommit till Blomsholm, der han på återvägen tagit högqvarteret och der han jemte kronprinsen inväntade sista underskrifterna från hans svenska maj:t. Men icke väntade prinsen af Hessen med större otålighet göteborgskuriren, än borgerskapet afvaktade göteborgsavisornas ankomst. Avisorna hade lyckligt anländt aftonen förut, och apotekssessionen hade nu hållit ut visst tvänne timmar, medan den ene medlemmen kom och den andre gick, medförande och utspridande dussintals nyheter. Det rådde en aktningsvärd jäsning bland ledamöterna, ty posten hade just medfört de tvänne famösa brefven, jemte allt annat stortal om krigets bråk och slut och om hans maj:ts nåd, vishet, huldrikhet och faderliga omvårdnad. ”Jaså, borgmästarn gick sin väg!” sade apotekaren, småskrattande och slängande tidningsbladet åt en nykommen. ”Nånå, mina herrar, en borgmästare har aldrig den frihet som en annan att sjunga ut sina tankar. Ni inser väl, att då han på sätt och vis representerar solen, så är det hans oeftergifliga pligt att skina efter högstdensammas sken och gå i moln, då den anlägger sorgflor. Ta mig sju granater, bomber, dunder, blixt och hagel, om jag ville vara borgmästare, mina herrar, för tre gånger den lön, som vår hedersman har – hellre vatten och bröd än bunden tunga!”
Härvid måste dock anmärkas, att, till vinnande af likstämmighet med Riksgäldskontorets för år 1883 upprättade hufvudbok samt deraf genom trycket offentliggjorda och med allmänna tidningarne utdelade Utdrag, nu icke upptagits Riks gäldskontorets skuld vid sistnämnde års slut för dessförinnan till jernvägsanlägg ningar upplånte medel. I afseende på den betydliga skuldtillökning, hvilken under år 1834 uppkommit, anse sig Fullmäktige böra upplysningsvis erinra, att densamma förorsakats genom den, med afseende å Krediti vet för neutralitetens upprätthållande, då företagna upplåning samt genom de under sednaste riksdag, såsom anslag utan återbetalningsskyIdighet, beviljade och till utgående frän Riksgäldskontoret under sagde år eller utan särskild tidsbestämmelse anvisade statsutgifter. Dessa sålunda beviljade och derföre i 1834 års räkenskaper uppdebiterade anslagssummor uppgingo nemligen, oberäknadt hvad som anvisats i egenskap af kreditiv, till ej mindre än 2,201,884 R:dr 7 sk. 4 rist., hvaraf under årets lopp endast 812,061 R:dr li sk. 8 r:st. reqvirerades och utanordnades, så att, vid dess slut, häraf i Riksgäldskontoret innestod ett belopp af 1,389,822 R:dr 43 sk. 8 r:st. Beträffande särskildt de räntebärande skulderna, få Fullmäktige upplysa, att dessa skulder under år 1833 minskades från Under år 1833 hafva ifrågavarande skulder, enligt Riksgäldskontorels Hufvudbok, deruti då utgifno fonderade statsobligationer likväl icke finnas upptagne, återigen minskats och utgjorde vid sistnämnde års slut » 3,820,398'. 33. 4. Utan beräkning af sagde obligationer, hafva således nu ifrågavarande skulder under sednast förflutna trenne år ökats med R:dr 670,939: 20. 5. Undantagande ränteliqviderna för merberörde obligationer, hafva de al
Edeby hemman, arrendet deraf . , , 161, Ehrengranat, Stallmästare, om Lönförhöjnin ar ö i47^ Ek, Commissarie, Gratilication för honqm . 67. Ekevirke för Flottans behof, angtde . i5i. Electricitets-Machin, medel för dess underhåll 128, 237. Elementareller Prof-Scholan i Stockholm, fortfarande anslag . ... , 1^1, 245. Elers, Arairalitets-KammarRåd , dess Lön angtde 162. Ersättningar, Danska Fyringsmedlens upptagande nnder denna InkomstTitel , \5-j. Ersättningsoch återbetalnings-frågor, Kronan och enskilde emellan , angtde deras afdömande 372. Eskilstuna Stad, anslag af jord till ökadt utrymme derför 85, 166. — fortsättning af arrendet å Eskilstuna Kungsladugård .. 164. — Statsoch LancJtForsamlingar, Jord till en Begrafningsplats . 86. — KungsLadqgårds-egor, om upplåtande ef en plats derå 163. Evers, Kamererare, dess arfvingars ansökning om eftergift af ådömd ersättning af Bevillningsmedel , 16, 112, ExercitiaeEsqvadronernes UnderhållsSumraa, angående 102, 23g. 12 Bet. JV:o Expeditions-lösen vid LandshöfdingeEmbeten, ang:de 128. ExpeditionsXJtskottet, om biträde vid Correctur läsning ... go. ExpectanceArfvoden, om förhöjning i anslaget dertill i52. Extra Utgifts-anslaget, angcde Fabriks-redskap angtde 200, 201. Fahlu BergsSkola, anslaget derför 128. Familjen, f. d. K:gh, om liqviden af dess fordran 62. Farsoters och smittosamma sjukdomars botande, anslaget derför 128, 237.
I afseende här å får Utskottet upplysa, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref till Kammaroch Bergs-Collegiei ne af den 12 Januar i 1802, förklarat, alt, sedan de så kallade Wester-Dalsskogarne blifvit frånskiljde och utbrutne från Allmogens enskilde hemmansskegar, hemmansegarne så mycket mindre kunde betagas en med allmänna Författningarne öfverensstämmande fri disposition öfver deras enskilda skogar-, på sätt de för sig förin o n 1 i g a s t finna, som det understöd bergverken är förunnadt, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Resolution den 26 Mars 1782, icke kan sträcka sig till andra, än Kongl. Majrts och Kronans Allmänningsskogar, men icke lill den skog, skattehemman med rätta tillhörer och till deras bestånd erfordras; hvarjemte Kongl. Maj:!, genom Nådigt Bref af den 17 October 1798, förordnal, att då Allmogen i Wester-Dalarne kan hafva anledning alt söka tillåtelse till försäljning af ved och timmer från allmännings-skogarne, de då dermed böra vända sig till Kongl. Maj:t, för att erhålla det utlåtande, som efter målets beskaffenhet kan i Nåder meddelas. Häraf synes således, att de socknar af Wester-Dalarne, hvarest afvittringarne redan försiggått, hafva full dispositionsrätt öfver deras skattehemmansskogar, äfvensom att å de ställen, hvarest sådant ännu icke skett, Allmogen har sig öppet lemnadt, att i ansökningsväg vända sig till Kongl. Maj:t för erhållande af tillåtelse att från allmännings-skogarne sälja ved oell timmer; och lära de olägenheter, hvilka af sistberörde förhållande uppkomma, icke kunna på annat sätt afhjelpas, än att, genom påskyndande af afvittringarne derstädes, hvarje skattehemman erhåller sig tilldelad den detsamma tillkommande skogsandel.
Oberoende af de åtgärder, Fullmäktige hafva att vidtaga till förstärkning af Bankens metalliska kassa, åligger det Fullmäktige att, när Bankens säkerhet det fordrar, eller penningeslällningen i landet, genom sedelstockens betydliga ökning, för öfrigt sådant påkallar, a) minska utlåningen genom Handelsoch Närings-diskonlerne, afslå ansökningar om kassa-kreditiv samt uppsäga till inbetalning inom 3:ne månader redan beviljade dylika kreditiv; 4 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 56. b) alldeles inställa nämnde utlåning samt indraga större eller mindre del af utlåningen på namn oell reverser med omsättningsrätt genom Banko-diskonten och Lånekontoren; egande Fullmäktige samtidigt med de i morn. a) eller b) omförmälda åtgärder, att antingen försälja innehafvande obligationer, eller upptaga lån emot lägsta ränta, som kan betingas; c) till inbetalning: inom den i hvarje särskildt fall bestämda lid uppsäga de, åtskilliga verk, inrättningar och associationer beviljade kredi tiv ; samt d) genom vägran af nya lån, efter hand, minska öfriga grenar af Bankens lånerörelse, den på fastigheter dock i sista rummet; börande dessa för metalliska kassans bibehållande, medelst lörminskning af Bankens vid anfordran betalbara förbindelser, anvisade utvägar begagnas i den ordning, de här ofvan äro uppräknade. Stockholm den 30 Juni 1851. K e s e r v a t i o » e r : af Herr F. A. Rinman, mot andra punkten, rörande förändring af ingressen till Bankoreglementets 121 §, under åberopande af sin reservation till Banko-utskottets betänkande N:o 37; samt af Herr L. Bergman: ”Jag förnyar min reservation vid betänkandet N:o 37, emot tillägget uti ingressens andra punkt, äfven hvad den nu beslutade förändrade redaktionen innehåller, rörande ”penningeställningen i landet genom sedelstockens betydliga ökning”, hvilka ord jag anser böra utgå.” STOCKHOLM. Östlund & Berling, i 851. Banko-Utskottets Memorial. Ank. till Exp.
Jag anser mig derföre i underdånighet böra föreslå, att hofjakt-varfvet må indragas, samt de der nuvarande fartyg förflyttas till flottans varf på Skeppsholmen och Djurgården. Sedan jag nu sökt fullgöra den första delen af Eders Kongl. Majrts ofvanberörde nådiga befallning, eller upprättandet af ett förslag till ordnan - 11 de af sjöförsvaret, vägar jag i underdånighet anhålla alt, i afseende på den andra delen deraf, eller uppgifvande af hvad, sorn kan blifva föremål för nådig Proposition rörande detta försvar, lill Stander, härmed få anslå, intilldess Eders Kongl sluta, huruvida Eders Kongl. Majit täckes gil hvarefter mig torde, enligt hvad jag äfven här ofvan haft nåden antyda, tillåtas att uppgifva sättet och beräkna kostnaderne för den sålunda fastställda planens utförande, hvilka uppgifter oell beräkningar sedermera kom - Rikels nästsammanträ dande Maj:t behagat i nåder bedet nu afgifna förslaget, ta ma lagts att alt lägga grunden lill det förslag till nådig Proposition, som mig å1 underdånighet uppgöra. Stockholm den 21 April 1847. C. A. Gjllengranat. Uppgift: pä de besättningar, sorn ungefärligen erfordras för nedan - nämnde antal och certer Farty o* i 1 Antal. • 90 l 3 dito • • « 231 »4 1 Chefs-fartyg * > 29 15 dito • 4 435 *•70 \ 1 Bataljon kanonslupar • . 720 721 5 dito dito • • 3,600 1201 1 Bataljon kanonjollar • 270 9 dito dito • 2,430 S:a 272| Summa 121,628 Utdrag af Protokollet öfver Sjoför svar s-Depart emmi et tillhörande Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den 9 November 1847. Närvarande:
Den sedeslöshet i åskådning och framställningssätt, som är det utmärkande draget i detta opus, är i minst sagdt lika hög grad det utmärkande draget i de båda sjelfbiografierna. Men just derför, att dessa innehålla så mycket annat, märker den mera tanklöse läsaren detta mindre. Hr Albert Bonnier hade således icke något skäl att undandraga sig förläggareskapet af Giftas N:o 2, hvarken på grund af nitälskan för sedlighet eller på grund af fruktan för obehaget af åtal enl. Strafflagens 18:de kap. § 13, då han icke hyst några betänkligheter för att förlägga »Tjensteqvinnans son» och »Jäsningstiden». Något nytt i hufvudsak innehåller icke Giftas N:o 2. Författaren rasar här blott ännu ursinnigare mot äktenskapet såsom den eländigaste tillställning på jorden, såsom »kärlekens» strypinrättning, och mot den lagliga hustrun såsom mannens värsta plågoris i jämmerdalen. Raseriet börjar med flegmatisk resignation i berättelsen »Höst», men utvecklas sedan i crescendo och kulminerar i sista berättelsen, »Familjeförsörjaren». Att dessa aderton äktenskapshistorier äro skildringar ur verkligheten påstå naturligtvis de sannskyldige Stindbergs-realisterna och det tror förstås också den del af publikum, som nu en gång för alla har fått i sig att, »hvad man för öfrigt än må säga och kunna anmärka mot hr Strindberg, nog är han vår förnämste verklighetsskildrare, som med fotografisk trohet återger lifvet sådant det är». Det kan ju också hända, att detta är verklighet, ty hvad kan icke hända? Men då är jag glad öfver att lyckligtvis icke hafva sett maken till verklighet. Nog har jag sett olyckliga äktenskap, men inga i denna stil. Att hr Strindbergs teckningar, såsom på något sätt typiska, skulle ega någon bevisningskraft för riktigheten af hans äktenskapsfiendtliga idéer vågar jag derför bestrida. Alla hr Strindbergs Giftas-hjeltar, »Johan» visst icke undantagen, äro ena fasliga ynkryggar till karlar.
GREFVINNAN. BERTHEL (upprörd). 65 GREFVINNAN (ser sig omkring). Ingen nöd? Ni bor ju i ett uselt lusthus, kära Berthel. Men säg, hvem delar er torftiga boning? BERTHEL (förvirrad). Åh, det ä' det ä' (sakta) Gud hjelpe mej i min ångest. (högt) Jo, det ä' en (för sig sjelf) Ah, det skall bortleda hennes tankar! (skyndar till sängen, framtager skrinet) en skattgräfvare. Se här ha vi i dag i trädgården hittat en skatt, som kanske gör oss till rika karlar. Ack, hjelp mig, fru grefvinna, att tyda inskriptionen. »Une parure dans la fortune, une ressource dans la détresse.» En prydnad i lyckan, en hjelp uti nöden. De orden äro kanske betydelsefulla. Det anar mig, att min hustru har någon del i hemligheten. Säg, fru grefvinna, får jag be er gömma det här fyndet, tills jag hunnit spionera litet? Ni har säkrare lås och reglar än jag. Mycket gerna, min kära Berthel. (ropar i dörrn) Magdalena! (Magdalena inkommer.) Göm detta skrin i vagnen. Ja, fru grefvinna. MAGDALENA (går). GREFVINNAN. BERTHEL. GREFVINNAN (läsande). Men, Berthel, ni besvarade inte min fråga. Hvem bor här mer än ni? Kanske den unge mannen, som nyss gick härifrån? Åh nej, fru grefvinna det ä' Hvarför är ni så förvirrad, Berthel? Förvirrad, jag? Nej, jag tänker på det rika fyndet. Hvem är den der unge mannen? Der borta står han nu, lutad mot trädet, och ser så sorgsen ut. Ser ni, Berthel? Ja, jag ser. Åh, det är det är en fattig gosse, som som jag lärt att rita lite. Ha, Berthel! Om jag skulle ana rätt. O, min Gud! hvilken glädje: (skyndar till dörren.) BERTHEL. BERTHEL (utom sig af oro). GREFVINNAN. BERTHEL.
npplyst s i m läsare om att Iivad som, liiif viidsakligen efter I) iodorus, iiiecldelas aiigieiide Siciliens öden under forntiden icke alldeles, förtjenar namnet p&amp;litlig historia. Så torde de iiihnga anekdoteim om tyrannen Dionysios (icke Diorysos, soni förf. ständigt skrifvei.) hafva f öga historiskt vlii.de. Detsainiiin galler förniodligeii iippgif teriia oin slaget vid Hiniera (icke Hiinaera, soin förf. staiidigt sk, ifver). Förf. teck1ia.r flere lifliga bilder af folklifset. Hon har fattat en niycket förniinlig tanke. on1 den sicilianska folkkarakteren, ocli vi vilja geriia tro, att lioii liar riitt. Det bör dock icke förbises, att resande liitt löpa fara at.t misstaga sig i dylika, vare sig berömmande, eller Idandimide, omdömeli, d i ila ickeo ai.0 griiiiclade pL ialrttagelsei ' iiiiclei: liiiigre tid iiii t. ex. eii vinter. A.tskill.iga föi: fattare, soin lange vistats p i Sicilieii, gifva en icke fullt s&amp; I ' iMelalttig skilc1i: ing a f iless iiiiiev&amp;ii; li: e. De synas ega en naiv ooli o~itvecklad befolkiiiiigs bide dygder ocli fel. Deras secler aiau elilila; deras redbarl.iet i handel och vandel Ofve.ri: aslrai * aiigeniiiiit cleii f~: Bii Italieii lioiliinancle, iiieii deras passioner aro liiiftiga, och Ii&amp;llac: endast föga i tygel genoiii ~.eligioiieli, soin. egentligeii lim formen af den krassaste vidskepelse.
Men om denna åtgärd i och för sig sjelf var. nödvändig, så torde det ytterligare böra tillses, huruvida verkställigheten blifvit på sådant sätt ordnad, att ej saken blef dyrare än behofvet fordrade. Jag får då fästa upmärksamheten derpå, att det i ordning ställda fängelset, som är afsedt att rymma 400 fångar, jemte arbetsrum, sjuk-lokaler, kyrka samt serskilda straff-rum, hvilket allt är oundgängligt vid ett 21* 3 24 Den 7 Maj e. m. val ordnadt fängelse, med boslälls-rum för embetsman och vaktbetjent, med kasern för garnizon, likväl sammanräknadt ieke medtagit större kostnadssumma än några och 30,000 r:dr. Jag betviflar att någon, som bar kännedom om byggnader, skall kunna föreställa sig, att ett nybyggnads-förelag, af den omfattning som nyss blifvit nämnd, som skall fylla så många serskilda behof, skall kunna verkställas mot en ringare summa, utan skulle tvertom föreställa mig alt det ej kan bestridas ali saken både varit nyttig och nödvändig, ulan och blifvit utförd på det för riket minst kostsamma sätt, — men säger Const.Utsk. ”det å andra lnifvudliteln uptagna anslag för fångars vård och underhåll, är ett förslags-anslag, som icke för annat, än det vid dess beviljande bestämda ändamål bör kunna användas” (häruti har Utsk. fullkomligen rätt) tilläggande vidare: ”att bland de statsbehof, som med detta anslag skola beläckas, behöfliga kostnader hvarken för byggande af nya fängelser eller nyinredande af de gamla blifvit afseddc”. Delta är Const.Utskrs premiss: men för densamma är Utsk. beviset skyldigt, och jag tror att Utsk. i den har fullkomligt orätt.
M:ts särskilda Nådiga remisser, dels ock, på grund af framställningar inom Riks-Stånden, blifvit öfverlemnade till Stats-Uiskottets handläggning, vidtagit följande Beslut, som Riksens Ständer härmed få hos E. K. M. t underdånighet anmäla: i:ol Sedan E. K. M., uti Nådigt Bref till Stats-Contoiret af den 37 October 1820, förord - 032 Underdåniga Skrifvelser. nät: att, elen 4 Julii följande året, en nv HofBätt öfver Skåne och Blekinge skulle i Christianstad inrättas* hvilken lomme, att bestå af en President, 2:ne Hof-Rätts-Råd samt 4 Asses»* sorer, och hvarvid, till nödig Betjening, en Secreterare, en Advocat-Fiscal, aine Fiscaler, 3ine Notarier, 1 Actuarie, 3:ne Cancellister, » Waktmästare och s:ne Hof-Rätts-Poster borde anställas; att till desse Embetsoch Tjenstemän samt Betjente enahanda löne-belopp, som deras vederlikar vid E. K. M:ts och Rikets Götha Hof-Rätt uppbära, skulle utbetalas, likväl med de undantag, att Actuariens lön komme, att fastställas till lika numeraire, med hvad en sådan Tjensteman uti E. K.
Vaktstugor och postkurar 1,938: 12. Anmärkning. Utgifterna för jernbanan hafva uppgått år 1858 till 260,173: 23. efter afdrag af uppdebiterade värdet af vaktstugor och postkurar, som redovisas bland behållningen »_ 1,880: 16. 258,293: 7. »arnt år 1859 till 346,281: 73. De för jerirvägsarbetenas oafbrutna fortgång, till disposition af Herr Öfversten m. m. Friherre N. Ericson, under revisionsåret från Kongl. Stats-kontoret utbetalde medel utgjorde ett sammanlagdt belopp af 6,120,000 R:dr R:mt, och från det bsrörde arbeten år 1855 påbörjades hafva dertill utgått 26,300,000 R:dr samma mynt 1 § 1. Under den tid, som förflutit sedan förlidet års Revisorer besökte statens jernvägar och togo i ögonsigte den då färdiga delen af vestra stambanan emelian Stockholm och Södertelje, har å denna stambana ytterligare blifvit fullbordad en sträcka af 2,6 mil, med stationer vid Jerna och Gnesta samt deremellan, vid Mollen, en mindre gods-station. Nu församlade Revisorer, som, efter inbjudning af Chefen för statens jernvegsbyggnaden företagit en färd utåt liela denna linie, hafva dervid, i den mån sådant kunnat ske, tagit kännedom om arbetets hufvudsakliga detaljer äfvensom om de förråder af inventarier, jernvägsmateriel m. m.. hvaraf större delen förvaras vid Liljeholmens invid hufvudstaden belägna station.
Då nemligen Förordningen den 13 Juni 1800, angående lagfart och börd, äfvensom Intecknings-Förordningen den 13 Juli 1818, 13 §, innefatta, att den, som köper fast egendom, kan, utan något sitt äfventyr, dröja med lagfarten, i stad intill slutet af tredje månaden, och på landet till det Ting, som infaller näst efter sex månader, från det handeln slutad Lief, och att icke, med mindre den lid försummas, förre egarens borgenärer hafva rättighet taga inteckning i fastigheten; så följer häraf, att de inteckningar, som för den förre egarens skuld ske under tiden emellan köppt och lagfarten, icke äro gällande, änskönt köpet vore för rätten och borgenären okändt, då inteckningen gafs. Det kunde således hända, att inteckning, ehuru meddelad med iagttagande af alla lagliga formaliteter, ändock måste återgå och blifva kraftlös, utan att någon möjlighet gåfves att sådant förese, vid den tid, då lånet sker. Detta borde förebyggas, genom fullständig tillämpning af den grundsats, alt, vid uppkommande stridiga anspråk egare och inteckningshafvare emellan, skall företrädet bero deraf, antingen lagfarten eller inteckningen skett först; likväl så, att, om flere sökt lagfart och inteckning vid samma rättegångstillfälle, inteckningssökanden må vika för den nye egaren. För öfrigt och då Förordningen om städsel och lego af jord på landet den 13 Juni 1800 ej utesluter den tolkning, att arrende-contract, hvilket intecknas sist vid det Ting, som infaller näst efter sex månader från det contractet slöts, icke skall rubbas af köp, som under tiden sker, äfven om köpet lagfares, innan arrende-contractet till intecknande uppvises, hvarigenom köpare, som icke afslutat contractet, kan blifva lidande; så funnes, alt äfven i detta hänseende erfordras förändrade och på ofvannämnde grundsatis byggde stadganden. E. K. M. har således, efter Siats-Rådets och Ilögsle Domstolens hörande, i Nåder föreslagit Rikets Ständer alt, med ändring af 4 § i 4 Cap. Jor - Expedilions-Utskottets Förslag till lind.
Som följaktligen ja vannit, är införselstullen å gevär, alla slag, eller delar deraf, bibehållen vid 33 f procent af värdet. 5:te voteringen: (22:o) Den,- som bifaller Utskottets förslag att, med förändring af rubriken bomullsylleoch linneband till andra slag, nedsäita införselslullen derå från i r:dr till 24 sk. skålpundet, röstar Förstärkta Stals-Utskottets Memorial, N.o ifS. 3 Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, förblifva gällande bestämmelser härutinnan oförändrade. Voteringen har utfallit med 47 ja och 72 nej; och som alltså nej vunnit, komma de i afseende på ifrågavarande artiklar nu gällande tullbe slämmelser att oföräudrade bibehållas. 6:te voteringen: (23:o) Den, som bifaller Utskottets förslag att å ekbark bestämma 16 sk. utförselstull per tunna, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bibehålies nu gällande Ql sk. utförselstull tunnan. Omröstningens resultat har varit 6l ja och 58 nej. Som alltså ja vunnit, har utförselstullen å ekbark blifvit fastställd till lo sk. per tunna. y:de voteringen: (26:o) Den, som bifaller Utskottets förslag att å elfenben, arbetadt, bestämma 1 r:dr införselsafgift per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nei> Vinner nej, bibehålies å denna artikel nu gällande införselstull, 1 rtdr 24 sk. skålpundet.
Jag vet ej, hvartill Indelningsverket och de åberopade Contracterne skulle tjena, om Konung och Ständer kunde med ett penndrag upphäfva dem. till ökadt förtryck för landets brukare. Mig synes Grundlagen vara ett skydd emot Styrelsens försök till öfverträdelser och förändringar, sorn Lagstiftande Magten ej godkänt. För mig ligger det klart, att då en serskild klass af Rustoch Rotehållare finnes inom samhället, skola deras rättigheter äfven af Grundlagen vara skyddade, helst detta mål, såsom grundande sig på enskildta Contracter, icke tillhör Ständernas beskattningsrätt. Samma Talare har äfven yttrat, att PassevolanceContractet vore ett Contract emellan Armeens högste Befälhafvare samt Rustoch Rotehållare. Utan att medgifva, det Armeens högste Befälhafvare, i egenskap af sådan, haft sig uppdraget att ingå Contracter, ber jag dock att få veta, när frågan är om ett Contract, hvilka äro Contrahenter. Hvad portionspriset beträffa, vill jag ej ingå i pröfning deraf. Jag har ansett det böra uppgå endast till 8 sk. Presidenten i KrigsCollegium har uppgifvit priset till 13 sk., och deri har GeneralAdjutanten för Armeen instämt; Jag vill äfven godkänna detta sednare pris. Föremålet för mitt bemödande har ej varit att bevisa, huruvida portionspriset varit för högt eller lågt beräknadt. Det må Den 26 October f. m. i37 blifva 16 sk. eller 24 sk., blott det blir efter rättsgrunder, så att Rustoch Rotehållare slippa gifva soldaten annat än hvad lian behöfver till de möten, hvilka dessa efter indelningsverkets grunder äro skyldige att bekosta, och så, att det icke går till taffelpenningar åt Generaler, och uppbyggande af Pavilloner, samt andra otaliga behof, hvilka jag nödgas förbigå för att slippa det obehagliga af deras uppnämnande. GeneralAdjutanten för Armeen har yttrat, att, genom det gamla underhållssättet för soldaten, var kostnaden vida högre, och att Rotehållarne säkerligen voro benägne att antaga Kongl.