Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af alla dessa skäl yrkas återremiss af StatsUtskottets Betänkande. I anledning af dessa anmärkningar blef Betänkandet till StatsUtskottet återförvisadt. Vidare föredrogs å nyo StatsUtskottets, sistlidne Plenidag på hordet lagda, Betänkan, de om anslag af allmänna medel till understöd för Carlscrona Fattigvårdsoch Arbetshus Inrättning. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde; Den 3 Juul. e. ni. Dn jag anser mig böra fasta uppmärksamhet vid Högloft. StatsUtskottets tillstyrkande af 3000 R;dri Statsanslag årligen till nästa Riksdag för Fattigvården i Carlscrona, undfaller mig icke det obehagliga att med en erinran möta Utskotters välgörande afsigt, och derigenom möjligen lägga ett hinder i vägen för verkställigheten deraf; men vid närvarande förhållande, då Statsverkets utgifter böra inskränkas till det allranödvändigaste, och det nyttiga måste stå efter för det oundgängliga, anser jag den yttersta grannlagenhet böra iakttagas vid föreslående af Statsanslag, som jag önskade kunde till granskning alla i ett utredt sammanhang framställas, och, ehuru mycket jag örnar för den nödställde, anser jag likväl betänkligt tillstyrka ett prejudicat af anslag till andra orters fattigvård, hvarigenom, under ökade anslag och betungande utskylder, man kunde bereda ett allmänt behof af Fattigvårdsanslag i andra orter, som med lika rätt kunde fordras. Hvad nu Carlscrona. Fattigvårdoch Arbetshusinrättning angår* så enär det är upplyst, att densamma, i grund af Kongl.
Jag måste dock anföra, att såsom följd deraf inträffade, att största delen af dem som gjort fälttåg, fingo ätnöjas med betydligt lägre och nu mera än förr, otillräckliga pensioner, under det deras yngre vapenbroder gynnades med högre. Väl beviljade Rikets Ständer till understöd åt behöfvande ur tjenst varande officerare, under-officerare och civila tjenstemän, hvilka deltagit i sednaste fälttåg, ett årligt anslag af 20,000 R:dr R:mt, men huru otillräckligt det var, oaf sedt att det endast kom den del af Arméens pensionärer till godo, som befunno sig i denna kathegori och som dessutom kunde styrka sitt berättigande dertill med fattigdoms—intyg, bevisas deraf, att det högsta beloppet som kunde beviljas hvarje sådan af kapitens eller högre grad, endast utgjorde i00 R:dr, hvaremot subalternofficerare bekommo 80 och under-officerare 50 R:dr,|en tillökning i den förra pensionen, svarande ungefär emot £:del af hvad deras, efter den 9 Februari 1858 afskedade yngre kamrater, kommit i åtnjutande. Stats-Utskottet, som väl funnit billigheten af ifrågavarande] motion, har grundat sitt afstyrkande på tväune skäl: l:o att den be - 260 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 90. viljade pensions-förhöjningen ej uteslutande afsedt pensionärernas intresse, utan mera att befordra Arméens tjenstbarhet; 2:o att den skulle för Statsverket medföra en alltför betungande utgift af nära 140,000 R:dr årligen. Ehuru denna summa är ganska betydlig, så bör dock icke förbises, dels, att det billiga och rätta, ej bör stå tillbaka för financiela skäl och dels, att detta anslag icke skulle blifva ständigt fortfarande, utan årligen förminskas och inom få statsregle ringsperioder alldeles försvinna.
Den mot min inom Utsk. stridande åsigt, som lyckades att vinna majoritet, yttrade sig mindre för afslag å de af K. M. begärda anslag, hvilka allmänt tycktes vara af behofvet påkallade, som icke mera mot principen att, innan Statsregleringen i sin helhet kunde uppgöras och innan ännu StatsUtsk. hade sig bekant de inkomster, hvarpå de blifvande utgifterne kunde grundas, fatta något beslut i en Statsregleringsfråga. På grund deraf stannade Stats-Ulsk:s majoritet i det beslut, att tillstyrka R. St. att, intilldess StatsUtsk. hunnit laga alla anslagsfrågorna i öfvervägande, till K. M:s disposition öfverlemna ett så tillräckligt anslag, att icke de ifrågavar. arbetena kunde under tiden behöfva afbrytas; derföre står det äfven uti Utsk:s utlåt, ”på det förenämnde fäslningsbyggnader må kunna oafbrutet fortsättas”. Detta uttryck tyckes vara lugnande, hvarför jag tillstyrker, att R. o. Ad. utan återremiss eller afslag måtte i öfverensstämmelse dermed fatta sitt beslut, ty i händelse af ett motsatt förhållande skulle tiden gå förlorad och K. M. lemnäs i ovisshet, huruvida anslag af R. St. beviljas eller icke lill de Den 22 December f. m. 307 ifrägavar. arbetena. Ytterligare får jag hemställa om icke det är anledn. förmoda att 2:ne Stånd, Borgareoch BondeShn nemi., icke lemna mera än hvad Ulsk. tillstyrkt. Skulle nu B. o. Ad. och möjligen äfven PresteSt. stanna uti olika beslut, kommer frågan att uti förstärkt StatsUtsk. afgöras, hvartill ledamöter ännu icke blifvit valde. Det torde således komma att dröja, innan denna fråga kan afgöras och blir den der afgjord i enlighet med K. M:s nåd. propos., hvad blir då följden? Jo, att K. M. för ett år har det äskade anslaget, men definitivt är frågan icke afgjord då 2:ne år återstå.
Ad. fattat sitt beslut rörande redskapens försegling, så mycket mera som man ej vet, huruvida icke detta beslut skulle möjligen stå i strid med det, hvartill man kommer, då den upskjutna g:n skall afgöras. Hr Hjärne: Gr. af Ugglas har onekligen rätt att, i fall lt. o. Ad. skulle antaga Borgare8t:s inbjudning i fråga om redskapens försegling, så har It. o. Ad. likasom på förhand beslutat sig för en punkts antagande, hvilken ej, enl. R. o. Ad:s eget beslut, skall företagas till behandling, förrän alla §§ blifvit genomgångna. Jag skulle derföre vilja hemställa, att R. o. Ad inskränkte sig, i afside på förutnämnde inbjudning, till bifall till den delen deraf, sorn är förenlig med det beslut, R. o. Ad. fattat med hänseende till rubriken för den 3:dje artikeln, d. v. s. att orden »»(örre fcrdnnerter» skulle ur rubriken utgå Gr. Lagerbjelke: Mot det af Gr. af Ugglas gjorda förslag aitgide upskof med antagande af BorgareSt:s inbjudning, i hvadden rörer 22:dra §:n, till dess R. o. Ad. sjelf deröfver uttalat sin åsigt, haT jäg ingenting att invända. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att BorgareSt:ts uti förevarande prot.-utdr. gjorda inbjudning afsåge 2 särskilda frågor, i afseende hvarå olika yrkanden blifvit framställda, hvarföre de ock skulle blifva föremål för särskilda propositioner. Den första frågan rörde 4:de mom. af 22:dra §:n uti det Sammansatta Utskds förovdhingsförslag, ifrån hvilket mom. BorgareSt:t uteslutit orden: »och redskapen förseglad»; och hade yrkats upskof med denna frågas afgörande, intill dess R. o. Ad. genomgått hela förslaget och beslutat ang:de de tre artiklar af nu gällande Förordning, hvilkas uteslutande från den nya Förordningen Utsk:t föreslagit.
Redan följande året fick han en s. k. akademisk kondition i dåvarande kirurgieprofessoren Törngrens hus, som för honom blef ett andra hem och hvars medlemmar äfven framgent omfattade honom med så mycken vänskap, att han ännu som medelåldersman under sin tjenstledighet och ända till tiden för sitt giftermål (år 1849) alltid om vintrarne flera månader å rad vistades hos de åldriga gamle på deras egendom Laukko i Vesilaks socken, der bland annat äfven företalet till andra upplagan af Kalevala är dateradt våren 1849. Huruvida Törngren särskildt hjelpt honom äfven med penningbidrag och under hvilken form, kan jag ej uppgifva, men alldeles dålig tyckes ej hans ekonomiska ställning hafva varit, när han lemnade konditionen, eftersom han just då på egen bekostnad företog sin första färd för runoinsamling och kort derefter med egna medel bekostade tryckningen af "Kantele", 1:a häftet. Hvad som åtminstone är säkert, är att försakelserna ej hos honom qvarlemnat de elaka spår, hvilka rätt ofta på äldre dagar i form af nidskhet och girighet anträffas hos personer, som i barnaoch ungdomsåren måst lefva i brist och fattigdom. Lönnrots ädla karaktär kunde ej besudlas af detta lyte. Tvärtom var han ända till sin lefnads slut gästvänlig, gifmild och hjelpsam, och många äro de, som han på ett eller annat sätt bistått med sina tillgångar. Derjemte tog han vård om sina föräldrar och lemnade ej heller utan hjelp dem af sina syskon och deras barn, som voro i behof deraf. Sina föräldrar tog han till sig i Kajana, när deras långt framskridna ålderdom ej mera tillät dem att sköta Paikkari torp, hvilket nu öfvergick i deras äldste sons händer. Några verst från Kajana hade Lönnrot af en händelse kommit att lägga sig till med ett mindre kronohemman, och hit förflyttade han de gamle. Polvila detta var ställets namn är beläget vid stranden af det sjödrag, som medels Koivuoch Ämmäkoski tömmer sitt vatten i Uleåträsk. Kajana stad är belägen midt emellan dessa två forsar.
Yid nu upplysta förhållanden och enär inom de Riks-Stånd, hvilka återförvisat frågan i hvad den rörer Låne-kontoren, åtskilliga Ledamöter yttrat sig för bifall till Utskottets förslag för så vidt detsamma anginge tiden för pröfning vid Låne-kontoren af ansökningar om diskontering eller lån från fonden för handel och näringar; hvaremot andre Ledamöter förmenat rörelsen i de orter, der Låne-kontor äro inrättade, icke påkalla pröfning af låneansökningar två eller flera gånger i veckan; så har Utskottet, som, för sin del, icke funnit anledning vara för handen att framlägga olika förslag, beträffande Låne-kontorén i Götheborg och Malmö, skolat, på grund af hvad nu anfördt blifvit, — och under anmälan att, sedan Rikets Ständer förordnat, att Banko-Diskont-Direktionens af Fullmäktige understödda förslag, rörande föreskrifter i afseende på liqviderinom Banko-Diskont-verket, skall tjena till efterrättelse samt detta förutsätter behofvet för Direktionen att städse innehafva ett kontant förskott, Utskottet ansett ett tillägg behöfvas i Momentet 7 af punkten 3:o här nedan — hemställa, att de föreskrifter, som skola motsvara 4:de Artikeln l:sta Afdelningen i Banko-reglementet, måtte få lyda, som följer: 2:o. Banko-Diskont-Direktionen består af åtta Ledamöter, nemligen fyra Fullmäktige, en af hvartdera Riks-Ståndet, två Banko-Kommissarier samt två af Fullmäktige, inom eller utom Banko-verket och dess Öfverstyrelse, för hvarje år valde Ledamöter, af hvilka sistnämnde den ene bör ega lagkunskap och den andre kännedom om näringarne och den större rörelsen. Af de Fullmäktige, hvilka äro ledamöter i BankoDiskont-Direktionen, utgår en vid hvart års slut i stadgad ordning. Det lediga rummet tillsättes af Fullmäktige genom omröstning per capita, och kan den afgångne dervid ånyo inväljas. De två Kommissarierne äfvensom Direktionens begge öfriga Ledamöter ombytas allt eftersom Fullmäktige pröfva för verket och det allmänna gagneligt. Bih. till R. St.
Jag har väl hört invändas de olika interessen j som inom Socknarne skulle äga rum; men då det egentligen är för de Norra ProJ vincerne , der få större Possessionaten finnas, görn desse DistrictMagajsiner äro i fråga, så kan Den 2 4 Oclober f. ml 'jag ej tro, att dessas interesse si skulle strida e3 mot Allmänhetens, att de önskade resultaten ej skulle kunna tillvägabringa». Jag bör således endast yttra mig om det, som här utgör största tvifvelsmålet. Jag tror det vara nödvändigt , att genom vart beslut nu betaga Styrelsen all disposition af den säd som blifver öfver, sedan DistrictMagazinen blifvit fonderade, eljest kunna dessa Magaziner ej hafva framgång; ty oaktadt jag tänker mig styrelsen sådan, som roan alltid bör tänka sig den , nemligen utan allt interesse , skall likväl dess underordnade auctoriteters interesse inverka på den, Jag har hört framställas, äfven i våra dagar, huru styrelsen skall vara landsfaderlig, och en fäderne-myndighet. Detta origtiga, samt för vår tid och upplysning opassande, system verkar ännu mera på de små samhällen, der hvar och en Embetsman, om han ej får kalla sig fader, åtminstone vill göra sig till Förmyndare. Derföre bör man säga, att man anslår fond till DistrictMagaziner i de orter, der sådana inrättas, men ej på annat sätt hjelper de öfrige. Om ej detta beslut nu fattas, så skola vi i de Norra Provincerne kanske allt framgent se FänsMagaziner, i stället för DistrictMagaziner, oaktadt dessa Provincer säkerligen äro bäst tjente med de sednare, hvarigenom deras tid och kraftödande transporter upphöra emellan fjellen och hafvet 30, 40 mil för att bereda Spannmålen. Den bör således finnas i DistrictMagazinen,' och när de en gång hafva dem, så måtte de sedan genom omtanka och hushållning vara tryggade.
Det återstår ännu att säga något om de sannolika financiella resullaterua af de föreslagna åtgärderna. Hufvudsyftet med desamma är mera rättvisa och befordrande af den allmänna moraliteten derigenom alt man icke genom snart sagdt oemotståndliga frestelser att undandraga sig den orimligt höga beskattningen tvingar pluralileten af de skattskyldige till osanna upupgifter, än att vinna någon särdeles betydlig minskning i skatterna. Skatleminskning skulle nemi. komma egentligen mindre jordbrukare, arbetare och tjenstemän till godo. För kapitalisterna komrne en skatte-förhöjning alt ega rum, så att de blefvo ställda i likhet med andra medborgare i afseende å bevillningens utgörande. Om ock till hvad grad den tillgodokommer fastighetsägare eller den som varit taxerad för inkomst, beror på huru beskaffade deras upgifler till taxeringarna och taxeringsmännernas åsigter hittills varit. Ju mindre hvar och en hittills undandragit sig i lag stadgad skatt för hvad han ägt eller förtjent, ju större nedsättning skulle han nu vinna. Men alla vinna derigenom att de, såsom nämndt är, befrias från den lockelse till osanning som ligger i en skatt utgörande 5 proc. eller af hela inkomsten i ett fattigt, men dock skuldfritt land, då man i det rika, men högt skuldsatta England knolat öfver en inkomstskatt af 7 pence per £ eller (2,9107 proc.) icke fullt 3 Den 31 December e. m. 347 proc. Ifrån densammas erläggande har dock hvar och en som ej ägt 150 £ eller 1800 R:dr b:ko årlig inkomst varit befriad till dess nyligen detta belopp blifvit minskadt till 100 £. Inkomstskatten minskas år 1855 i England till 6 pence per £ ( Jag har försökt att verkställa en beräkning angående det san nolika sifferresultalet af ett bifall lill de här ofvan framställda förslag. l:o Den till Staten ingående hälft af skydds-afgiften utgjorde år 1851 *) ett belopp af 316,914 R:dr 19 sk. 4 rst. Afgifien erlades af 1,745,195 personer.
— N:o 4i. i anledning af vackt motion, om å t sk i 1 lige förändringar i Jude-Reglementet. VI. B. 93. Å. 3g5. IX. A. 235. E. 271. — N:o 42. i anledning af väckt fråga om Artillerihästars begagnande i stället för kronoskjuts, till forsling af kronans spannemålsoch mjölförråd för vissa Garnisonsorters behof. VI. B. 94. Å. 4n. X. B. 3g5. XI. A. hi. E. 281. — X:o 43- i anledning af vackt motion, att jordoch strandägares rätt till hafsfiske mätte uti den under utarbetning varande nya Fiskeri-stadgan blifva bibehållen. — N:o 44- * anledning af väckt fråga 0111 utsättande af belöning för författandet af en ny Cateches för menige man. B. gtj. Å. 4'3- IX. A. 236. X. E. 4- — jXo 45- i anledning af väckt fråga om uttryckligt stad gande derom, att mäldägare ei må anses pligtig, att till mjölnares biträde hålla folk vid qvarnen under förmalningstiden. VT. B. 94. A. 4‘6- — N:o 46. i anledning af v;ii kt fråga om utfärdande af Författning med förbud emot monopoliers stiftande till menigheters förfång. VI. B. 94- A. 4'8. — N:o 4?* i anledning af väckt motion, derom, att åtskillige i Elfsborgs Län kringspridde Rusthålls-numror under Westgötha afsuttne Cavalleri mätte derifrån afsöndras samt med Elfsborgsoch WestgölhaDahls Regementetförenas. VI. — N:o 48. i anledning af väckta motioner derom, alt spridda Roteandelar måtte i möjligaste män sammandragas. — N:o 4g. i anledning af väckt fråga, om Frälsehemmans skyldighet att utgöra kronobrefbäring. VI. VII. E. 79.
Men innan man öfvergår till denna princip, sorn jag nu anser icke kunna tillämpas, bör man tillse, att sådant icke försvårar saken allt iller och mer, eller alt man icke gör denna princips antagande omöjligt i eri framtid, d. v.'s. gör omöjligt, att den af sig sjelf kan utbilda sig. Skulle man nu derigenom , att nian ökar skatten till en öfverdrifven böjd och vidtager restrictioner för näringens bedrifvande, lyckas att för några år höja priset på brännvinet, så mätte det inträffa, att denna brännvinsbränning blir för de mindre jordägarne af större vigt, än den förut varit. De, sorn nu bränna endast af gammal vana eller fördom och oriktigt begrepp om fördelen för ladugården, skola börja att drifva bränningen såsom en verklig näring. De skola snart lära sig dess fabrication, och deras små pannor skola mångdubbla sin tillverkning; ty det är lätt beräknadt, att de endast på sådant sätt kunna skörda någon vinst. Det fordras således blott att göra brännvirispriset högt, derigenom att, såsom Utsktn föreslagit, skatten okas, för att tvinga, snart sagdt, alla de mindre jordägarne att lära sig denria handtering och blifva, hvad de nu icke äro, flitiga brännvinsbrännare. Derigenom skall tillverkningen ökas, så att priset sänker sig, och för att sedermera kunna fortsätta bränningen, skola de allt mer och mer inveckla sig i denna olyckliga näring, så att deras jordbruk blir ännu mera eftersatt Och deras begrepp mera förvillade. Jag inser endast olyckliga följder deraf. Deremot anser jag, att rätta utvägen vöre att, om möjligt, nedsalta bränvinspriset till så lågt belopp, ali ingen med fördel kunde i smått tillverka det till afsalu, Jag kan omöjligen öfi5 II, *5 Den ao Oetoberf. a. vertygas derom. att ett högre pris kan bidraga tili fylleriets afsknfFande. Jag tror icke, att fyllerilasten och sjelfva bränn vinsnäringens bedrifvande stå i samband med hvarandra.
Nå, det går an att jag ej känner mig dess värre, och den döde söker ingen efter. Godsen, nå, det måste väl så vara, det kan ej hjelpas. Mina armar äro ännu starka. Men mor Metta, det är allt bra tungt för henne, och du, kära barn! Herr Enevald måtte dock väl icke rygga, för det du är fattig. Nunnans lilla gods lär väl bli allt, hvad du äger. Det kostar på högmodet att ej ha något att lemna dig. För mor måtte väl någon utväg bli; så må vi dock tacka Gud att det gick så, som det gick, för mig. Men visste hon intet säga om våra vänner, som lemnade qvar i faran?" "Ack, fader, rysligt sladdrade hon tillsammans om blod och mord. Jag bäfvar att säga det hon sade. Jag vet ej om man bör tro henne." "Dödade?" frågade herr Erik dystert. "Alla", svarade Sigrid, i det hon sammanknäppte sina händer. "Johan Fleming?" "Fader, äfven han." En lång tystnad rådde. Ingendera sade ett ord. Slutligen bröt Sigrid tystnaden. "Fader, här är ett papper, som mor Annika gaf mig, det lär innehålla närmare upplysningar." Tyst uppsökte Sigrid de elddon, hon försett sig med, för att stundom få ljus upptändt. "Läs, mitt barn, hvad det är." "Det tyckes vara uppsatt af gamle Johan Bertilsson, som det synes, för fru Ebbas räkning." "När hans herredöme blef tillsagd om fredagsaftonen, att han om lördagen skulle gå till döden, svarade hans herredöme, att han vore väl villig dertill och ville bereda sig, och eftersände magister Grels, kyrkoherden i Åbo, att följande morgon besöka honom. Om morgonen, sedan kyrkoherden afhört hans herredömes skriftermål och meddelat honom det rätta vägapasset, den heliga nattvarden, och min unge herre efter slutad bön steg opp, sade han till mig: "Ännu må du dessa få stunder tjena mig, sedan är du fri", och då jag i yttersta bedröfvelse föll i gråt, fortsatte han: "Nej icke så, Johan Bertilsson.
Det är i min tanke oförsigtigt, att genomen, ifrån lagstiftningen oflicielt litt ryckt önskan, att regeringen måtte inblanda sig uti de Rysk-Polska angelägenheterna, så tillsägandes hafva tagit på handen, såsom redobogne att vid möjligen inträ fia nde eventualiteter äfven stå stridsfärdige, för att annorlunda än genom (ilott deklamationer understödja en sak, som man förskottsvis så mycket medelst ordet förfäktat. Jag erkänner villigt min obekantskap med de diplomatiska irrgångarne; men det förekommer mig. sorn om Weiner-kongressens förfoganden, genom sednare inträffande verldshändelser, vore omintetgjorde, och likasom garantierne endast uti histo - 180 Den 16 Mari. rien qvarstode såsom tilldragelser sedan ett halft århundrade tillbaka. Det Napoleonska kejsaredömets återupprättande; Hollands skiljande från Belgien; Neufchålels återinträdande i Schweitzerförbundet; republiken Krakaus införlifvande med den Österrikiska monarkien; — alla dessa tilldragelser synas utgöra lika många praktiska protester emot Wiener-kongressens förfoganden. 1 afseende å Polen afpjorde 1831 års, lör det Polska folket olyckliga revolution dess frånskiljande ifrån de fördelar, som tillerkändes det vid Wiener-kongressen, och stormakterne hafva icke anfört, och må hända icke heller statsrättsenligt kunnat afgifva någon protest emot det kejserliga Ityska organiska statutet i fem afdelningar och G9 §§ af den 26 Februari 1832, som införlifvade Polen under den Ryska autokralien. Mera än 30 år äro likväl sedan dess förflutne. Men, Mina Hrr! mig förekommer ännu ett förhållande, och i min tanka måhända ett ibland de vigtigare, som manar till betänklighet i afseende å den, af den värde motionären föreslagne åtgärd. De diplomatiska förhållanderne äro de enda, som förete en verklig gemensamhet inom det Skandinaviska förenings förbundet. De diplomatiska förhållanderne äro de enda, inom hvilka det icke ännu lyckats att inom den Skandinaviska föreningen frånrycka Sverige dess förstfödslorätt. De diplomatiska förhållanderna äro de enda inom den Skandinaviska föreningen, som åt
Brefvet den 24 Maj 1841, blifvit antagen den grundsats, att fångvårdstjensteman, som i och för tjensten blifvit genom af fångar begånget våld skadad till lemmar eller helsa, samt dymedelst oförmögen till vidare tjenstgöring, må, utan afseende å ålder eller tjenstetid, behålla hela sin ordinarie löneinkomst, samt billigheten syntes fordra, att Sergeanten Jonasson, hvilken under fångbevakningstjenstgöring inom straffängelsets i Landskrona inre område lidit ifrågavarande skada, som nödgade honom att från tjensten afgå, må af motsvarande förmån komma i åtnjutande, har Styrelsen, med tillkännagifvande, att lönen till de vid nämnda fängelses inre bevakning anställde Underofficerare, med hvilka Jonasson befinner sig i jemlik ställning, utgör 500 R:dr Riksmynt, i underdånighet hemställt, att Sergeanten Jonasson, hvilken, på sätt ofvan är lörmäldt, efter afskedstagande har att från Arméens och Regementets Pensionskassor förvänta en årlig" pension af sammanlagdt 300 R:dr, mätte i nåder tilläggas pensionsfyllnad med ett belopp af 200 R:dr Riksmynt årligen, att utgå från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från Sergeantsbeställningen vid Vendes Artilleri-Regemente honom beviljas, äfvensom att dessutom, i händelse Jonasson icke genast från samma tid skulle få uppbära den från Regementets enskilda kassa honom tillkommande pension, ett deremot svarande belopp. eller 120 R:dr Riksmynt för år. måtte, intill dess sådant kunde komma 14 Bil. JW 1 till Kongl. Maj:ts nåd. Prop. J\s‘ 1 om Statsverket 1S62, .9 hufvudtiteln. att ega rum, få, likaledes från och med månaden näst efter afskedstagandet. till Jonasson af allmänna medel utbetalas.