Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag inser fullkomligt riktigheten af hvad som Gr. af Ugglas yttrat, men som jag nyss yttrade, att jag skulle mening för mening, ord för ord, bokstaf för bokstaf bemöta de Hrr och män, som upträdde mot min motion, så ber jag E. o. Ad. om ursäkt och om tillåtelse att med några få ord svara på Frih. Eaabs yttrande. Frih. Raab bar först frågat mig, hvarföre jag icke upskjutit min motion till den stund, då den af mig önskade och förespeglade föreningen skulle inträffa. Jag får då derpå lemna Frih. Raab det svar, att orsaken dertill är, att för att denna förening skall kunna åstadkommas, för att kunna förena Sveriges och Danmarks kuster, så måste man hafva en flotta. En flotta är grunden till denna förening, och derföre anser jag icke allenast mig, utan äfven alla andra, som vilja denna förening mellan Sverige och Danmark, böra söka åstadkomma denna flotta. Frih. Raab har vidare sagt, att sjön icke vore vårt element, oell att det vore lättare för oss att möta Ryssland till lands än till sjös. Jag får då fråga Frih. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 P r o t o c o 1 ], hållna hos Högloflige Ridderskap^ och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1854. Sjuttonde Häftet. stockholm. Tryckta hos Johan Hörberg , t 835. Måndagen den i December 1834- Plenum kl. 10 f. m. Justerades i prot.utdi-. för den 26 sisll. Nov. e. m. Justerades nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag lill R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: JX:o 215. i fråga om städerna Stockholms och Götheborgs befrielse från erläggandet af sterbhusafgift; N:o 216. i fråga om lån af allm. medel till segelfartens skyndsamma förbättrande å Götha Elf och en hamnanläggning vid Götheborg; ]V:o 217. i anledn. af K.
En annan talare, som, efter hvad vi hört, lifligt och på ett särdeles rörande sätt uttryckt sig för Polen, och som säkert varmare, än de flesta, intresserar sig för detta olyckliga land, har likväl kommit till ett resultat, sorn icke synes stå i öfverensstämmelse med hans premisser, emedan det skulle vara det som minst alsåg Polens förmån. Han har nemi. kommit till samma resultat, som Frih, Sprengtporten, att R. o. Ad. skulle ogilla motiverna och låta vid Utsk:ts beslut bero. Hvad skulle väl detta innebära? Jol att man icke skulle uttrycka något deltagande alls för Polen. Man ogillar motiverna till Utskffs förslag och ogillar äfven ma - 30 Den 2 Maj f. m. tionerna, sorn blifvit framställda till Polens förmån. Jag kan icke tro annat, än att något misstag af den värde talaren härvid blifvit begånget, ty att frågan här skulle få en sådan utgång, kan omöjligen vara hans önskan. Hvad Utsluts förslag beträffar, så anser jag att det till sin slutmening kan bifallas, men att det innehåller i motiveringen en punkt, som icke bör godkännas. Det är nemi. den strof, som äfven Gr. Sparre har påpekat, så lydande: »Men i hvilket fall som helst anser Utslct, att såväl frågan om, som sättet, hvarpå Sverige lämpligast må ingripa i främmande länders angelägenheter, är och bör vara öfverlemnad åt regeringen, som ensam har tillgång till de för vidtagande af åtgärder i detta hänseende erforderliga upplysningar.» Till följe af hvad jag i början af mitt anförande yttrade, instämmer jag visserligen med Utsk:t i den åsigt, att det i allmänhet bör öfverlemnas åt Regeringen att fatta beslut i dessa frågor; men jag anser äfven, att undantagsfall kunna gifvas, då representationen både kan och bör uppträda. Detta skulle man förneka, om man godkände den nyss upplästa strofen af Utsk:ts motivering, hvarföre jag ock vill föreslå att den måtte utgå.
med entusiasm mot svältfodringen, mot fågelmorden, hvilka dock icke i norden ännu blifvit så allmänna som exempelvis i Italien, » detta orangernas land med en lukt af blod ». Kapplöpningarna vore äfven ett raffineradt djurplågeri, som väl dock blefve svåra att utrota, så mycket mer som det försvarades med, att man under krigstid för kurirer behöfde en stam snabblöpande springare. Men i vårt humanitetens tidehvarf kunde icke ens för krigsbehof ett dylikt djurplågeri försvaras, som låge i hästars användande för kurirbud. * Norska kvinnor besöka Stockholms folkskolor. Fru Sophie Borchgrevink, föreståndarinna för den kvinliga industriskolan, fröken Laura Lie, föreståndarinna för Eugeniastiftelsen, samt fröken Caroline Halvorsen, alla från Kristiania, besöka för närvarande Stockholms folkskolor för att vid desamma studera handarbetsundervisningen. Teater och musik. Kungl. operan har denna vecka framfört ej mindre än två repriser, nämligen på måndagen » Jessonda » af Spohr och på onsdagen » Den svarta dominon » af Aubert. Vi hinna i detta nummer endast nämna några ord om den förstnämda. » Jessonda », hvilken ej uppförts sedan många år tillbaka, gafs som sagdt i måndags. Vi våga beteckna denna repris som en af k. operans mest lyckade under spelåret. Också rådde under hela aftonen en den angenämaste stämning i den väl besatta salongen. Och den som älskar denna klassiskt rena och sköna musik med ljufva melodier och smältanda harmonier, som Spohr så väl förstår att framföra, han har i » Jessonda », rikt tillfälle att njuta däraf, helst som den vackra operan här erhåller ett i allmänhet synnerligen godt utförande. Beträffande detta senare bör i främsta rummet framhållas fru Ostberg, hvilken i titelpartiet lägger en ny triumf till sina många föregående. Hennes härliga, klockrena stämma passar förträffligt till detta mer än vanligt melodiösa, innerliga och smältande parti, och den entusiastiska hyllning, fru O. i måndags fick mottaga i form af lagerkransar, buketter och talrika inropningar, var mer än välförtjänt. Fru Edling var likaledes förträfflig som Jessondas syster Amazili.
De argumenter, som här af mina värda motståndare blifvit anförda, hafva egentligen gått ut på att visa olämpligheten af rättigheten att lega. Jag instämmer deruti helt och hållet, och skulle genast gå in på . alt taga bort denna rättighet, om derom nu vore fråga; men när denna rättighet finnes, kan jag ej finna annat än orimligt, att icke denna rättighet skall vara fullkomlig, d. v. s. att, då man legt annan person, den legde inträder i samma skyldighet, som den beväringsskyldige, hvilken deremot bör vara fullkomligen fri k allad från sin förbindelse; och på denna grund tillstyrker jag bifall å betänk., tills Jegningsrältigheten blir borttagen. Hr von Hartmansdorff: Om legningsrättigheten blefve fullkomlig, såsom Frih. Tersmeden åstundat, så skulle också odugligheten hos de legda beväringskarlarna blifva större än hon redan är. Jag har blott ett år haft befattning med beväringsmönstring, men liar dervid haft tillräckligt tillfälle att erfara huru dålige desse beväringskarlar aro, hvilka så till sägande äro entreprenörer för legningen. Den 256 Den iG Januari c. tn. som ingen vill hafva i sin tjenst eller hysa i sitt hus går till heväringsmötet och söker der af någon blifva legd. Är han icke till sin kropp otjenlig för krigstjenst eller inför lagen vanfräjdad, så nödgas man antaga honom. Jag anhåller också 0111 afslag å Utsk:ns betänkande. Frih. Då detta betänk, är afslaget af anie Stånd, torde all discussion derom vara öfverflödig, emedan betänk., huru det än bär må blifva afgjordt, kommer att förfalla. Jag skulle likväl vilja till de herrar, som här velat påstå att så mångå vanfräjdade personer finnas bland dessa legda karlar, hemställa, huru sådant kan vara möjligt utan försummelse hos vederbör., emedan författningen stadgar att ingen vanfräjdad får till beväringskarl legas eller antagas. Hr von Rosen: Jag får åberopa hvad Frih.
— Haf den godheten att noggrannt uppteckna hvarje ord, som jag vill säga er; men tiden skyndar, jag har endast några timmar, som tillhöra mig, och min berättelse är lång. — Men, min fru, ni ser mycket sjuk ut, jag fruktar, att ni icke skall uthärda denna ansträngning, vill ni icke vänta? — Vänta! — sade qvinnan, med någonting liknande ett leende. — Vänta! Ha, det är just det jag gör. Ser ni icke att döden redan håller mig omsluten, och att själen genom viljans makt dröjer qvar på gränsen mellan tvenne verldar, för att låta en redan stelnad tunga frambära sitt vittnesmål om den lefnad, som redan är förbi, på hvars skuldregister den första gryningen från en annan sol redan börjat falla, men skrif ... skrif och låt mig ännu en gång begagna minnets hemlighetsfulla makt, för att genomflyga dessa flydda år, der kärlekens luftiga rosenfärgade molnflockar jagas och betäckas af brottets och qvalens tunga mörker! Ja brottet och qvalen, ty de följas åt, båda hafva inrymts i mitt hjerta, men upptäckten, att qvalen äro brottets ovilkorliga följder, att de härflutit deraf, har jag gjort blott för några timmar sedan, det är denna upptäckt, detta slutliga medgifvande, som fört mig hit, icke för att urskulda mig eller begära förlåtelse af menniskor, men för att ett ögonblick skingra mörkret och lyfta tystnadens tunga slöja ifrån min själ, innan döden gör denna tystnad och detta mörker ännu djupare, för att låta den sjunkande anden uttala sin förkastelsedom öfver det lif, som redan är slut, öfver det misstag, som låtit mig tro, att sällheten någonsin kan köpas genom brottet. Ah, vi undgå menniskors dom och rättvisa, men den eviga rättvisan reser inom oss en långt fruktansvärdare schavott, der vi hvarje dag lida dödens ångest, i den hemlighetsfulla skymningen af vår egen själ. En hastig onaturlig rodnad, hemsk som skenet ifrån glödgadt jern, brände på den sjukas kinder i detta ögonblick, och den stackars prosten, intagen af en sällsam bäfvan och kufvad af ögonblickets makt, gjorde icke flera invändningar och hade icke annat
FEMTE SCENEN. LAURA (in förlägen.) RYTTMÄSTARN (sätter sig vid chiffonierklaffen). RYTTMÄSTARN. punkt. Sitt ner! Det är sent på natten, men vi måste tala till [Paus.] FADREN. Jag har varit på postkontoret i qväll och hem tat bref! Af dessa framgår att du undanhållit både afgående och ankommande bref. Följden deraf har närmast blifvit att tidspillan förstört det väntade resultatet af mitt arbete. made din tjenst för det andra arbetet. Det var välvilja från min sida, ty du försum LAURA. visshet om, att jag en dag skulle vinna mera ära Det var nog icke välvilja, ty du hade haft RYTTMÄSTARN. på det andra än på min tjenst, och du ville framför allt icke att jag skulle vinna någon ära, emedan det tryckte din obetydlighet Derpå har jag uppfångat bref stälda till dig. Det var nobelt gjordt RYTTMÄSTARN. LAURA. kallas. Af dessa framgår att du en längre tid samlat alla mina fordna vänner emot mig genom att underhålla ett rykte om mitt sinnestillstånd. Och du har lyckats i dina bemödanden, ty nu fins det chefen ner till köksan. Nu förhåller det sig inte mer än en enda som tror mig vara klok, från med min sjukdom på detta sätt: mitt förstånd är orubbadt, som du vet, så att jag både kan sköta min tjenst och mina åligganden som far, länge viljan är temligen oskadad; men du har Ser du, du har högre tankar om mig, som det mina känslor har jag ännu något i min magt så gnagt och gnagt på den att den snart släpper kuggarne och då surrar hela urverket opp baklänges. Jag vill inte vädja till dina känslor, ty sådana ANDRA AKTEN. saknar du, det är din styrka, utan jag vädjar till ditt intresse. Låt höra? LAURA. RYTTMÄSTARN. min misstänksamhet, så att mitt omdöme snart är grumladt, och mina tankar börja gå vilse. Detta är det annalkande vanvettet, som du väntat på, den frågan för dig: har du mera intresse af att
Man säger, att Banken småningom, eller Staten genast genom återbärande af hela skulden, skulle kunna återföra Bancosedeln till dess rätta värde; men jag hemställer, om icke en ännu större orättvisa derigenom skulle ske, då kanske 3oo Millioner Svensk egendom D e n 6 J u I i i f. m. livilar i skuldsedlar, stälda i Banco. Landet skulle blifva ruineradt, och rättvisan vore i synnerhet då bruten. Detta hafva Utskotten velat förekomma; och jag hemställer äfven till dem, som göra anspråk att få sina Bancosedlar fullt inlöste, eller åtminstone till högre värde än nu är i fråga, huruvida de icke finna det mera tillfredsställande, att nu genast få något, än alt ao eller 3o år härefter möjligen kunna få mer, men också mindre. Jag har hört här yttras, att det enda rätta sättet för en myntförbättring, skulle vara ökad industri; men jag hemställer, huru långt man kunde hoppas komma på denna väg, så länge näringarna äro i saknad af det första medlet för deras existence, nemligen ett säkert mynt. Man har ock lagt mycken vigt på myntfoten, att den skulle vara hög, men detta är en småsak. Jag hemställer, hvad den verkat i de Länder, der industrien är störst. Engelska myntet var bättre före Elisabeths tid, ehuru näringarne nu äro bättre; ty det är för näringsidkaren likgiltigt, om myntfoten är en franc eller £ sterling; men det är ej likgiltigt, att myntet är orubbligt eller coursell vacklande, så att den står till 138 sk. det ena året, då landtmannen nödgas införskrifva sina behof, men till 117 sk. det nästa, då lian, såsom förlidet år, har öfverflöd.
Banco må med detta år upphöra och Canzli-Rådet sedermera på Pensions-Stat åtnjuta ett med de pensioner, hvilka vanligen tillkomma embetsman af samma tjenstegrad, mera öfverensstämmande belopp af i,333 R:dr 16 sk. Svenskt Banco årligen. § 58. Revisorernes anmärkning, rörande Commendeur-Capitainen C. Lagerberg beviljad afskrifning af 56l R:dr 28 sk. 1 r:st, utgörande af honom bestridde extra utgifter under en år 1833 verkställd expedition till Brasilien, är, i Utskottets tanka, af Kongl. Convoy-Commissariatet nöjaktigt förklarad, hvarföre Utskottet hemställer, att samma anmärkning må förfalla. § 59. Förkl. i3.) Utskottet instämmer visserligen i den af Revisorerne gjorde anmärkning, i afseende å den nog betydliga qvantitet ved, hvilken för ConvoyCommissariatets behof ansetts erforderlig; men anser likväl denna fråga Stals-Ulskottets Utlåtande, 2V.-0 76. 21 icke vara af dea vigt, att pä kalla serskild underdånig skrifvelse i ämnet, hvarföre Utskottet hemställer, alt berörde anmärkning må förfalla. § 60. Förkl. 140 I afseende å den af Revisorerne gjorda hemställan, rörande Kongl. Con voy-Commissariatets indragning, får Utskottet tillkännagifva, alt Utskottet skall i detta ämne afgifva serskildt utlåtande, i sammanhang med handläggningen af en utaf Herr Halling väckt och till Utskottet remitterad motion, angående upphörande af afgifter till Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt anslaget till Con voy-Commissariatet. Kongl. Mynt-Verket. § (Pag. 121. Förkl. 17.) Hvad Revisorerne anmält, i afseende på Kongl. Myntverkets förvaltning åren i832 och 1833, upptages nedanföre uti § 158, i sammanhang med i83y och i83g årens Revisorers i detta ämne framställde anmärkningar.
Om Svea Folk för närvarande icke har att befara något utom sig hotande, och inom sig sjelf icke eller orsak att klaga öfver en förlorad bergning af Jordens gröda, eller något hinder i fortgången af våra öfriga Närings-grenar, är det likväl en del Penninge-Verk, som föranledt en vis och mild Konung till Rådplägning med Riksens Ständer, om medel och utvägar mot en, af ofvannämde orsak, oförmodeligen inträffad kränkning af Medborgarens säkerhet. — Borgare-Ståndet delar med sina Respective MedStänder tyngden af dessa oredor, och önskar de mäst skyndsamma åtgärder för återställandet af de nu rubbade financiella förhållanden. Borgare-Ståndet går de förestående bekymmersamma och granlaga öfverläggningar till mötes med säker tiliförlit, att den vishet och upplysta rådighet, hvarmed Högloft. Ridderskapet och Adeln alltid förelyst sina Med-Ständer, skola leda denna vigtiga sak till en snar och lycklig utgång. — BorgareStåndet utbeder sig emedlertid att uti Herr Grefvens och LandtMarskalkens, samt Högloft. Ridderskapets och Adelns oafbrutna gunst och välvilja få vara in« Besluta». X 6 Den 2 6 November. Detta tal besvarades af Herr Grefven och Landt Marskalken på följande sätt: Med högaktningens och vänskapens oförställda språk besvarar Ridderskapet och Adeln det Vällofl. BorgareStåndets lörsta hälsning vid detta Riksmöte. Om än dess sammankallande har sin närmaste orsak i bekymrande anledningar, hämtade från bsydsamma omständigheter, föreser dock Ridderskapet och Adeln för dess stora allmännyttiga syftemål de helsosammaste följder af Riks • Ståndens endrdgtiga sammanverkan. Ridderskapet och Adeln lyckönskar sig då , att blanc! sine Med.Ständer kunna räkna det Vällofl. BorgareStåndet, om hvars patriotiska anda , förllutne Riksmötens erfarenhet icke lern nät något tvifvel öfiigt.
Statsoch Banko-Utskottets Utlåtanden: — N:o 41, i fråga om vissa föreslagna ändringar i de för Rikets Ständers Revisorer af Stats-, Bankooch RiksgäldsVerken gällande särskilda instruktioner: B. VI. 185, 211, A. 211. — N:o 42. angående väckt motion i fråga om grunderna för belåning i Rikets Ständers Bank, publika verk och inrättningar af vissa fastigheter på Gottland: B. VI. 185, 211, A. 211. — N:o 47, i anledning af väckt motion om ändring af remedium i vigt och finhet för hela, halfva och fjerdedels Specier, m. m.: B. VII. 23, 34, A. 35. — N:o 48, i anledning af väckt motion om tillökning i kopparhalten af nu brukliga 10-öre-stycken: B. VII. 23, 36, A. 36. Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets Betänkande och Utlåtande: — N:o 33, i anledning af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverknings-afgift för exporteradt bränvin: B. V. 197, 254, 280, A. 284. — N:o 51, i fråga om förhöjning af folkskole-afgiften: B. VII. 97, 135, A. 135.
I t 2 e n li 6 i - m , klavist, yttrade stg gerna wilja ätaga sig att sjelf upräts ta en sädan förtekning; i anseende till hanö sysselsättning i Ståts-Utskottet kunde wäk detta enskilda arbete kosta honom nägra nätter, och han wille äfwcn gerna af egna medel förskaffa sig utur Kongl. StatsContoiret de nödiga uplysningarom hau dermed kunde - Den 6 September. 135 de wara Ridderffapct och Adeln till tjenst och förkorrta denna öfwerläggning. Ganska mänga pltrade härtill sitt bifall; men Friherre von IchoIIttein yttrade sig, att han ansäge ej rigtigt att emottaga Herr von LckuiiLsnkeims generolitö, att af egna medel bcstä kostnaden till nödiga uplysningarS rrhällande. Herr Grcfwen och Landt-Marsk alk cn hcmstäldc, om icke Ridderskapct och Adeln biföllc, att af samteligc Electorerna mätte utwäljaS twännc Ledamöter att uprätta Tabeller öfwer Tjcnsteoch Lönings-Staterna ifrän 1696 och till närwaran» dr tid. BiföUS. Herr Lnoiiskze, 6'akak, utbad sig i anledning af ett för nägra biene-dagar ingifwit Me» morial rörande uphandlingar för Kronans räkning ge» nom auction, fä upläfa följande. Ödmjukt Memorial! Den frägan: om Auctioner altid ärg det för» delaktigaste uphandlings-sättct har oska blifwit wäckt, länge warit omtwistad, och torde ännu länge blifwa oafgjord. Kronan bchöfwer ofta köpa, stundom sälja, eller bortarrendera. I alla bestå fall tyckes behörigen publicerade auctioner böra giswa ben mästa täflan LAS Den 6 September. och derigenom förskaffa de förmonligaste wslkor. Sä hqr dct kan hända i förra tider inträffat; men i de sednare bär erfarenheten ofta visat motsatsen.
Äfven till händelserna har han försvenskat allt, fullkomligare utbildat teckningen af hufvudpersonens karakter och gjort en mängd tillägg, genom hvilka både handling och samtal vunnit en förhöjd liflighet. Framförallt är hans mästerskap i språket berättigadt till uppmärksamhet: samtalets art och gång förenar den största finhet med den ledigaste frihet. Han är, kort sagdt, lika förträfflig i den komiskt-dramatiska stilen, som i stilen af sina bref; och är derjemte i den förra mera rent svensk, än i den sednare, – der han ofta (liksom i sina ”Anteckningar”) inmänger fransyska ord öfver allt behof och all höfva. Väl speladt, skall detta stycke än i dag ses och höras med synnerligt nöje: särdeles om en ypperlig skådespelare föreställer sjelfva hufvudpersonen, Landtrådet Gyllenfjäsk, – en egenkär men högst godmodig hedersman, som, genom sin oombedda allbeställsamhet, sin i allt sig läggande välvilja och allestädes påträngande tjenstfärdighet, föranleder det helas inveckling. Särdeles dråplig är den sjelfmålning, som han i första aktens tredje och femte scen gör af sin mångartade tjenstaktiga verksamhet och af alla sina kapaciteter dertill; äfvensom (kanske höjdpunkten af hans narraktighet) monologen i andra aktens sista scen, der han i sin föreställning uppgör alla de möjliga farorna af en på Strömsborg utbrusten eldsvåda, hvilken han ämnar skynda sig att afhjelpa genom sin nyss uppfunna ”sprängkista”. – Mig tyckes blott, att författarn hade kunnat draga större fördel af ÖfversteLöjtnanten Puff (Kexéls Kapten, som här avancerat), genom att skänka honom något mera utrymme, och ställa hans narraktighet i ett förhållande till Landtrådets, hvari klarare framstode både dess frändskap och dess motsats. Ej utan betydning synes vara, att just ”Optimisten, eller Allt är Bra”, utgjorde, under hans lefnads dunkla qvällskymning, hans sista vittra arbete.
Desiderias hofstat anställde personer, som deraf finnas vara förtjente och i behof, och hvarom Kongl. Maja vill i sammanhang med Nionde hufvudtiteln här nedan närmare sig yttra, den del af samma pensionsbelopp, som bör utbetalas för tiden intill nästa statsregleringsperiod, eller från och med den 1 Maj 1861 till 1863 års slut, måtte här anvisas såsom extra anslag för en gång med 32,45.6: —• Summa extra anslag R:mt R:dr 231,531: — Nu och som, efter hvad Statskontoret upplyst, å anslaget till Deras Kongl. Högheter Kronprinsens och Kronprinsessans hofhållning enligt den åren 1858—1860 gällande riksstat en besparing å Första hufvudtiteln uppkommit af R:dr 46,750: — och då vidare, til! följd af Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias i December månad 18,60 inträffade frånfälle, annan utbetalning från den i nu gällande riksstat för Hennes Maj:t uppförda hofhållningssumma 120,000 R:dr årligen icke egt rum, än att, på grund af Kongl. Brefvet den 9 Februari 1861, ett belopp af 13,962 R:dr blifvit anordnadt såsom aflöning och kostpenningar för de 4 första månaderne af samma år till vissa vid Hennes Maj:ts hofstat anställde personer, och härigenom en ytterligare besparing å Första hufvudtiteln under nu löpande statsregleringsperiod uppstår af 346,038: — eller tillsammans 392,788: — så uppkommer i allt fall, om från nyssnämnda sammanlagda besparingar afdrages summan af nu äskade anslag för tillfälliga behof 231,531: — en behållning å dessa besparingar af R:mt R:dr 161,257: — att till Rikets Ständers Riksgäldskontor levereras. Kongl. Maj:t» Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 11 Slutligen vill Kongl. Majit i nåder föreslå Rikets Ständer, att Rosersbergs slott, som, enligt Kongl.