Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag blef då så grufligt glad – mins du icke det, Rika?” ”Åh, jo, visst kommer jag ihåg det; men det är stor skilnad på dessa begge tillfällen. Du var ju kär i Rosenberg!” Nu blef Gabriella riktigt förtretad – Erika missförstod ju allting – och blott i harmen deröfver hade hon så när utbrustit: ”Är jag icke kär nu också?” men hon kufvade lyckligtvis sin rörelse, och sade blott halfhögt: ”Du har blifvit bra retsam, Rika! ”Och du bra sticken, lilla Ella! Vi skola dock undvika att synas, hvad vi aldrig kunna bli, ovänliga emot hvarandra. Jag försäkrar dig att jag ej menade det minsta ondt med det jag sade.” ”Icke jag heller. Jag kom att tänka på Rosenberg, och det var väl ej då så underligt att jag föll i gråt; men så kommer du och vänder både ord och tankar. Du skall vara snäll emot mig, Rika, annars får du aldrig se mig göra annat än gråta!” ”Kära min lilla Ella,” sade Erika smekande, ”var icke barnslig, utan kom nu ned, och tag ej illa vid eller låtsa någon så stark förvåning, om du finner jaktlöjtnanten litet förändrad. Saken är, att han legat i nerffebern sedan före jul, eller straxt efter han var här sist. Och detta är hans första resa.” ”Och så har han likväl varit ute i natt!” sade Gabriella med oförställdt bekymmer. ”Ja, det är just illa! Han hade några göromål i tjensten, som tvingade honom att begagna natten; stormen tog till, och det var en lycka att Tistelön så låg till hands.” ”Gå du förut, Erika! jag kommer snart efter.” Alla tankar på Rosenberg voro nu borta; och så fort hon vunnit så mycket lugn, att hon tyckte sig kunna uthärda Antons skarpa blick – ty den fruktade Gabriella – gick hon ned. Men verkligen behöfdes det nästan mera sjelfbeherrskning, än Gabriella hunnit förvärfva sig, att icke förråda sitt deltagande, då hon fick se Arnman. Hans utseende var i hög grad förändradt.
Jag önskar, att hvad jag nu anmärkt, måtte föranleda återremiss af denna punkt, och hoppas alt StatsUtsk. derå skall fästa det afseende, alt ändring i hvad föreslaget blifvit måkomma att äga rum, lill öfverensstämmelse med innehållet af K. M:s nåd. propos. Frih. Palmstjerna: De förhållanden, som af den siste ta - 34S Den 25 Octo b er. laren blifvit omnämnde, hafva visserligen icke undgält StatsUtsk» uppmärksamhet, då denna fråga der var under öfverläggning. Utsk. har likväl trott, att de betänkligheter som nu äro yttrade, skulle vara af mindre vigt, än dem som kunde anföras mot uppförande af exportpremier eller s. k. drawback bland utgifterna. Utsk. har nemi. ansett, att drawbacke», ehuruväl den icke för hvarje är kan komma att utgå till det belopp, hvartill tullafgifterna uppgått för den vara, som, fastän förädlad, sedermera re-exporteras, sä står likväl dessa exportpremier i ett visst förhållande till tnllinkomsterne, men utan lika beräkning och lika förhållande till tullstatens omkostnader och utgifter i öfrigt; att exportpremiernes belopp icke kunde calculationsvis beräknas, hvaremot Utsk. ansåg att Tullverkets omkostnadsstat i allmänhet borde kunna i det närmaste bestämmas till något visst belopp; derjemte, att då fabrikanten af en vara här i Sverige, för hvilken exportpremier betalas, funne sin räkning vid att importera mycket, som sedermera förädladt exporterades, skulle drawbacken derför kunna uppgå till 3, 4 ä 500,000 r:dr; men en sådan tillökning i Tullverkets stat skulle medföra ett oriktigt begrepp om Tullverkets inkomster i allmänhet, hvilka derigenom skulle visa sig större än de äro, hvaremot om förädlaren af en vara icke funne sin räkning vid att utskicka den, så införskrefs också betydligt mindre af sjelfva råämnet, tullinkomsterna minskades och drawbacken försvann ifrån Tullverkets omkostnader. Då visade sig omkostnaderne hafva stigit mer eller mindre, ehuruväl de verkliga förblifvit oförändrade.
Det ändamål, som genom en dylik uppskattning i första rummet åsyftas, är visserligen icke ett till siffran fullt riktigt värde på hvarje boställes afkastning, något som omöjligen kan ernås, men väl en med jemnhet och efter samma grunder inom olika orter verkställd beräkning af boställshafvarnes inkomster utaf ifrågavarande lägenheter. Hvad angår sjelfva sättet för verkställigheten af boställsuppskattningarna, så är det exempel man erhållit af 1827 års här förut omnämnda uppskattningar, hvilka förrättades af 17 särskilda kommissioner, visserligen efter samma föreskrifter, men tydligen dock med olika tillämpning derutaf, egnadt att tjena till upplysning i berörda afseende; ty, oaktadt de jemkningar af bemälde kommissioners beräkningar, hvarigenom 1830 års löneregleringskomitée sökte finna en rättvis grund för sina arbeten, framkallades dock, såsom ofvan är nämndt, stora missförhållanden inom arméens aflöningsväsende, genom de olikheter, som vid de särskilda sins emellan fristående boställsuppskattningarna uti olika orter gjorde sig gällande. Beträffande den nu ifrågasatta nya uppskattningen af arméens boställen hafva krigsoch kammarkollegierne den 11 Februari 1857 till Eders Kongl. Maj:t afgifvit gemensamt underdånigt utlåtande jemte förslag till instruktion för den blifvande uppskattningskommissionen, hvarefter Generalmajoren B. Hall samt Öfverstarne friherre Kappe, Fleetwood och Stjerngranat fått sig i underdånighet häröfver yttra. Af dessa i ämnet särdeles upplysande handlingar, af hvilka komitéen erhållit del, framgår ovedersägligt, att jemnhet och likformighet 28 i boställsuppskattningen icke kan vinnas genom densammas verkställande af flere olika från hvarandra skiljda kommissioner elier embetsmyndigheter, utan att en enda sådan myndighet är för vinnande af detta ändamål nödvändig.
Saliven är af stor vikt vid smältningen af alla mjöloch stärkelsehaltiga ämnen — de s. k. kolhydraten. Sedan födan tuggats och blandats med saliven, föres den genom svälj ningen ned i matstrupen och vidare i magsäcken. Magsäcksväggen består af t r e lager, innerst slemhinnan, därnäst muskellagret och ytterst bukhinnan. Tarmväggen h a r samma byggnad, som jag redan h ä r för korthets skull vill på- peka. I magen stannar födan en längre eller kortare tid allt efter måltidens storlek och art samt undergår en väsentlig förändring. Jag nämnde nyss, att maten under tuggningen blandades med saliven och redan i munhålan börjar denna sin lösande verkan på stärkelsen genom dess öfverförande i sockerarter, som kunna upptagas i blodet. Denna omvandlingsakt fortsattes sedermera i magsäcken, så länge syregraden där ej öfverskridit en viss punkt, då den minskas eller hämmas. Magslemhinnan består af rörformigt, tätt vid hvarandra lagrade körtlar, som afsöndra magsaften, hvars uppgift är att smälta en annan viktig grupp af närande ämnen, ägghvitan i vidsträckt bemärkelse. Till ägghviteämnenas stora grupp höra äggen, vidare kött, fisk, mjölk, ost och en stor mängd vegetabilier, såsom ärter, bönor och mandlar. Magsaften afsöndras i riklig mängd — under ett dygn 800 — 1000 gram — och innehåller såsom sina viktigaste beståndsdelar pepsin och saltsyra, som förenade med hvarandra i lämplig styrka hafva till uppgift att öfverföra de i födan ingående ägghviteämnena i peptoner, en löst form af ägghvita, som kan upptagas i blodet, hvilket icke är fallet med ägghvitan, sådan den ingår i våra vanliga födoämnen. Utom den direkta inverkan, som framkallas genom magsaften, undergå födoämnena i magsäcken en uppluckring och finare fördelning, innan de lämpligen öfvergå i tunntarmen. Denna akt utföres af magsäckens muskellager, som försätta födan i en jämn fortgående s. k. peristaltisk rörelse, hvarunder hon intimt kommer i beröring med magsaften och delvis löses, men äfven mekaniskt fördelas till en vällingtjock massa, kallad chymus.
Det nr alldeles samma förhållande som nu; men här är frågan 0111 borttagandet af dylika löften, att man framdeles skall få lån vid infeninnudet, och ett sådant borttagande anser jag helsosamt. Hr Printzensköld har vidare sagt, att mången låntagare på ett sådant löfte skulle få låna på annat håll. Jag hemställer likväl om det är någonting efterföljansvärdt. Den som icke har någon annan säkerhet än ett gifvet löfte hos en bank på lån, månne den är så qvalificerad, att han bör få låna på annat håll? Jag anser icke att detta löfte är öfverensstämmande med god ordning; tvertom är jag öfvertvgad att nu föreslague stadgande skulle både för den trafikerande allmänheten, d. v. s. den ordentliga delen deraf, vara välkommet och nyttigt samt åstadkommande reda för såväl banken som diskontrörelsen, ty nekas kan väl ej att en låneanstalt ej bör bevilja flere lån, än hvartill medel finnas inne. Någon annan mening har icke med stadgandet åsyftats, än en bättre ordning, och jag anhåller derföre örn bifall till detsamma. Hr Lilliehöök: Hr Frih. Tersmeden hav förekommit mig i en sak, som jag velat vidröra, nemi. att det skulle medföra reda i affärer, om icke något löfte på erhållande af lån afgafs en längre tid förut. Det är ganska sannolikt att man mot fullmakt att lyfta ett i diskonten beviljadt lån kan få pengar genast, för hvilka man erlägger både 6 och 12 proc. Det förslag, som af lånekontoret i Götheborg framställes, att man skall annonsera, då pengar icke finnas iuue, tror jag skulle leda till betydliga svårigheter och möjligen oordeutligheter vid bankodiskonten och lånekontoren de dagar då handlingarne skola emottagas. Exempelvis vill jag blott nämna, att här i diskonten utfalla lån lin 4 veckor efter sedan de äro beviljade; 120 till 140 låneansökningar inkomma i veckan, således skulle 4 gånger detta antal lånesökande inkomma på eli dag med sina anmärkningar, och livar och en vara angelägen att komma bland de första, så att det möjligen, för att kunna uprätthälla ordningen, blefve nödigt att de lånesökande formerade kedja vid diskontdörren. Hr Flach:
Maj:t ingifven skrift liar Direktionen för Nya TrollhälteKanal-Bolag i underdånighet anmält, att vid förehafd fråga om lämpligaste sättet att begagna den genom Kongl. Brefvet den 10 Sept. 1840 bemälda Bolag i Nåder medgifva rättighet att använda Gamla Slussen vid Lilla Edet, hvilken af Bolaget, emot en årlig afgift af 300 Rdr Bko, på perpetuellt arrende innehafves, till anläggning af sådana vattenverk, hvarigenom inga ämnen till uppgrundningar i Götha Elf skulle uppkomma, Direktionen funnit det vara mest öfverensstämmande med ortens fördel, att den i nämnde sluss befintliga vattentillgång begagnades för någon större fabriksanläggning, enär Lilla Edet, jemförligt snarare med en köping än med en by, egde betydlig folkmängd, som vore i behof af arbetsförtjenst, och dessutom en icke ringa fördel skulle tillskyndas den kringliggande orten, om tillgång å lönande arbete kunde i någon vidsträcktare mon beredas dervarande befolkning, helst flera enskilda arbetare, hvilka under de sednare åren funnit sysselsättning vid Trollhätte Kanalverks ombyggnad, flyttat till denna trakt och måste befinna sig i svår belägenhet, derest icke, efter fulländadt byggnadsarbete vid Trollhättan, någon annan utväg till arbetsförtjenst för dem öppades; — att, då Direktionen likväl ansett det vara mindre förenligt med det ändamål, för hvilket Bolaget blifvit bildadt, att Bolaget för egen del inginge i så beskaffade industriella företag, som en större fabriksanläggning, Direktionen varit betänkt att med någon enskild spekulant kunna träffa öfverenskommelse i ämnet; — att det äfven lyckats Direktionen att med en för serdeles drift och redbarhet känd fabriksidBih. till R. St. MojUs JYåd. Proposition, N:o 5. kare i Götheborgträffa provisoriskt aftal om afstående till honom af Bolagets lätt till
Det är 3;ne Fenninge-verk, hvilkas åliggatjdpo, jemte deras förhål länden till hvarandra, dervid böra betraktas, nemligen i Stats-Verket, Riksgäjös-Contoret och Banken. Ben 20 Juni'. i. Stats • Verket. Det är sant, att vi ännu icke hunnit utarbeta de särskildta ämnen, efter hvilkas afgörande den Summa först kan bestämmas, sorn, under vanlig Titel af Stats-brist, bör af Bevillningen fylla»; men vi kunne dock till grund för eu preliminär summarisk beräkning antaga: a ena sidan, att Inkomst Tallarne lemna något Öfverskott jnot det belopp, hvartill de i Rik-Staten finnas beräknade; öfverskott, hvilka kunna anses svara mot de utgifter, sorn förekomma till en fullständigare reglering af Rikets Försvars-väsends och Ijönernas förhöjande inom Militaire - Staterna, samt till några tillökningar inom en del af andra Titlar, framställde uti Kongl. Majit? nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behpf. ■i , V ’ Det blefve således egente ligen fråga om deri af Riksens Ständer allmänt erkända nödvändigheten af någon betydligare förhöjning för de penninge-löntagande Emhetsmännen, samt o ra. hvad sorn uti Kongl. Maj:ta och de öfriga Kongl. Personernas Hofhållnings-Summor kunde anses be. höfva tillökas, sorn kornme att verka till någon, förändring uti Statsbrist-summan, mot det belopp, hvartill den nu uti Riks Staten finnes uppförd. I en bilagd Calcul har jag beräknat denna tillökning, med den åsigt af ämnet föröfrigt, att StatsVérkets reglering, af Utskottet fullbordad i sina detaiiler, så vidt omständigheterna medgåfj’o och det nyttigt pröfvades, kunde »teana inom - om ett sådant Maximum af Anslag\ eoift jag uppgifvit. 2. Riksgälds-Contoiret.
Maju sä nödige pröfwar, finge öfwas pä sätt som i Finland stedde med Reserven, wid Michaeli-tiden, sä agde Riket'härigenom en Armide fastän mindre än den nn föresiagnc, dock brukbar, icke allenast pä papperet, utan att werkligen uti behofrvets stund kunna anmanda DL - Jemte oet jag anser den af Oecoiromie,Utskottet till-, styrkta und-rdaniga anmälan om nödiga förändrin» dringar af Krige-Lagarne och Tjcnstgöringe-Neglemcntet m. m-, kunna medföra största nytta, sär jag tillika wörofammast underställa, om icke i förenng dermed, hos Kongl Mast äfwcn kunde i underdånighet nnhällas, att Konungen AucrN'digst täcktes rvidtaga sädane anstalter, som ku:Oe undanrödja den högst 0- rimliga ffillnad, som i Militairen äfwen utom tjnistcn, är gansta synbar mellan Öfwer - och Uuder-Befäk. — Eifwes nägon ting orimligare, än att Swensta Underofficerare pä hwilkas duglighet oftast gansta mycket beror, och pä hwilla tyngden af den Mckitairista Tjenstgöringen egentligen hwilar, äro ansedde icke stort bättre än cn liderlig, eller Åtminstone onyttig HerrskapsBetjent. Den fordran torde icke wara för wida utsträckt, att uti ett wäl inrättadt Samhälle, hwar Medlem bör äga anseende efter dest personliga wärde, dest uppfostran och conduite, samt den större eller mindre'nytta han gör det allmänna. Kamman dä utan harm tänka derpä, att en Under-Officerare, hwilka förtjmster han ocksä mä äga, icke stall kunna wisa sig i bättre sällskap, fastän en Csntoirs-Btjcnte Den 13 April.
(Gerningsman odj ©odrne^an&tvncrfare på lanDet, af bmaD hanDtmerf font fanit ^an&fågare, Stampare od) ©odemSyggmåftare, i gpra klamer: görfta klajjen, meD öfwer tre mantaléjfrifne arbetare SlnDra D:o meD tre D:o D:o — 3: — SreDje D:o meD twå D:o b:o . — 2: — $jerDe D:o meD en eller ingen — i: — (Slas# odj porcellains^Sotfaljare, i £wå Elaner: §örfta Slaten . 3vd)r 10: — SlnDra D:o * ♦ — 5: — (Båröfari&an&lanöe på lanDet, äfroenfom fåDane kontingent# od) anDre SBor# gare ifrån ©täDerne 23oråö od) Ulricehamn, font tDca gårDfarif>anDel, få framt Denna IjanDel fommer att fortfara, t ©ep klamer: §örfta klaren • • . 0v:Dr 30 — SlnDra D:o — £reDje D:o . ♦ • . _ 20 — $jerDe D:o — 15 — gernte D:o . • ♦ . — 10 — ©jette D:o ♦ . — 5 — $warförutan
Jag (inner Gr. Frölichs emot mig riktade anmärkning grundad, och anhåller derföre, att mitt förslag må anses och behandlas såsom ny motion. Hr Rosenblad: Det är visserligen obehagligt att behöfva borttaga R. o. Ad:s tid för att borttaga Gr. Cronlijelrns onödiga farhågor; men jag finner mig i anledning af hans sednaste yttrande nödsakad att ånyo erinra, att enligt mitt förslag det endast är Fullmägtiges öfveriäggningar och beslut, d. v. s. deras prot., som skola hållas hemliga, icke räkenskaperna och den öfversigt al' Bankens ställning, som bokslutet utvisar, ty huru det skall se lil lär Bancostyrelsett icke kunna bestämma. Ilr Hegardt: Jag skulle för min del tro, att Hr Rosenblads redactionsförslag kan antagas med någon förändring, hvarigenom man till närmare bestämmande af de ärendei', som böra hemliga hållas, borttager det obestämda i de orden: Bankens åligganden, och i stället insätter: si 1 fverntvexlingens oafbrutua fo r t g å n g. Hr Lefre'h: Till bevis på oantagligheten af Ilr Rosenblads förslag är, att hvar och en, som yttrat sig deröfver, har en särskild tanka om hvad förslaget innebär. Då man meddelar föreskrifter, måste man uttrycka sig så bestämdt, att stadgandet icke af hvar och en kan förstås på olika sätt; det är angeläget att icke skrifva som domaren, om hvilken anccdoten berättar, att han skref en så lång och combinerad dom, att han vid genomläsandet efteråt sjelf befarade, att den icke skulle kunna begripas, och derföre skref inunder: meningen med domen är, att hustru Carin förlorat processen, Hr Rosenblad: I händelse anccdoten om hustru Carin liar någon tillämplighet på mitt förslag, återfaller den på Utsk:s eget förslag, Ur hvilket jag lånat ordet åtgärder, som Gr. Cronhjelm ansett väcka Största farhågan. Jag vill emedlertid gerna medgifva, att detta ord, om man så vill, må Utgå, och jag fogar mig jemväl villigt efter Hr Hegardts önskan. Förslaget skulle då komma att lyda sålunda:
hvad mitt hemland äger högst af fägring, allt hvad mitt folk dåraf har undfått — allt jäg åierspegladt ser som. i en hägring i hela din jungfruliga gestalt. N. * Söderberg. 1897 D e, som behöfva hjälp och tröst, De höra bäst den milda röst, S o m v i s a r dem tillrätta. Magdalena Thoresen. Sl^iljsmässa. ch nu skall det verkligen bli skiljsmässa af? » » Inser du icke det? Till ingen samvetsgrannare och mera opartisk domare kan jag vända mig än till dig, farbror Otto; säg att du inser det! » » O m jag också skulle inse det — vi kunna ju förutsätta något sådant — så inser jag icke, hur lifvet därefter skulle gestalta sig för dig. » » Och du tror icke, att ett arbete i frihet, vore det än så tungt, skulle vara lättare än denna nesliga slafboja med sin tunna fernissa af ärbart sken öfver sargande länkar af nesa och skam? » » Och du tror inte, att jag vet hvad som väntar en frånskild hustru i en värld, som icke vet af misskund? Men jag säger dig, att ett stolt, känsligt sinne sådant som ditt missräknar sig på sin styrka gentemot det tysta föraktet, det öppna hånet och den oförsynta närgångenheten, som dock ufcestänges af denna fernissa, men som, där den ej finnes, hackar och mal, sticker och marterar en frånskild hustru till döds, emedan den hittar världen rundt till de gömdaste vrår. » » Under det att mannen med orubbadt anseende får njuta sin brottsliga lycka oantastad af samhället. Är det icke en skriande orätt i detta? » » Ja, det är, men tyngdlagen är oeftergiflig: ju högre ställning, dess djupare fall. Kvinnan är ställd högre, och där hon icke förmår bibehålla sin ställning, där bär det utför med fart. » » Förmår bibehålla! — ' Det tysta föraktet ' skulle således vara lättare att bära i det så kallade egna hemmet, där man spelar en nollas roll gent emot tjänstfolk, barn och umgänge? Och ligger det icke ett ' öppet hån ' i frågan: ' Frun vet väl inte, när herrn kommer h e m? '
Ridderskapet och Adéln, som Hogvördige Prest-Ståndet har i öfrigt, emot Banko-Utskottets afgifne Betänkande och den deruti föreslagne Adviseiing af på Banken utställde Assignarioner, hufvudsakeligen blifvit anmärkt: att en såbeskaffad inskränkning uti tättigheten att Assignera på Banken då man der Sanko-Utskottets Betänkanden 413 äger fordringar, skulle medföra de mest skadeliga följder så väl för rörelsen i allmänhet som för alla enskilda Närings företag i de från Huf vudstaden aflägse Provincer: att någon ö kad controll ej eller derigenom vore vunnen, då, utom det Banken redan i författningarne äger sig tillerkänd den bästa och säkraste controll, genom rättigheten att öfverkorssa och icke till betalning antaga en Assignation hvarföre fördran i Banken ej finnes, Banko-Styrelsen dessutom, så ofta den sådant nödigt pröfvar, kan infordra Förteckningar å de på Banken ställde Assignationer: att den Allmänna Crediten skulle betydligen minskas genom antagande af Utskottets förslag, enär en Assignation på Banken i sådant fall icke kunde med säkerhet emottagas af någon, utan påskrift från Bankens Cancellie om Adviseringen, och således borde från Landsorterne först afsändas till Stockholm för att blifva gällande: att Advis-brefven vore utan allt ändamål, dä Banken ej behöfver förberedas att hålla Penningar tillhands, utan hvarje Trassents skyldighet är att besörja tillräckelige medels insättning; helst Banken icke, på sätt emellan private Personer ofta eger rum, ingår uti något förskott till Assignationers inlösen: att af nyssnämnde skal, Bankens säkerhet för ingen del kan anses påfordra en dylik formalitet: och att emottagare af Assignationer ej eller blefve derigenom mera tryggade än förut, då de, så framt nemligen påskrift hos Banken ej skulle föregå, alltid måste vara i ovisshet huruvida samma Assignationer verkeligen blifvit Adviserade.
— N:o 194, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om kostnads-ersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i Ijenste ärenden: B. VII. 98, 142, 156, A. 159, B 229, 238, 244, A. 245, B. 288, 289, A. 289, E. 387. — N:o 195, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposilion, i fråga om de till åtskilliga stads-skolor inom Lunds Stift äfvensom Hallands — N:o 197, i anledning af vackt motion om inlösen för Statens räkning al Hebbeska egendomen på Riddarholmen: B. VII. 94, 96, 134, A. 134. — N:o 198, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om anslag för National-Musei-bvggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader: B. VII. 98. 142. 159, A. 160, 161, B. 229, 234, A. 238, B. 260, 261, A. 261, E. 363. — N:o 199, om anvisande af de i Regerings-Formens 63:dje § föreskrifna kreditiv-summor: B. VII. 98, 143, 161, A. 161, E. 366.
I anledning häraf hade Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af deri 7:de Juli 1841 förmält, att, ehuru de i allmänhet delade den af tullkommittéen yttrade och af Kongl. Majit godkända åsigt om antagande af en oinskränkt handelsfrihet såsom hufvudgrund för tulltaxan, så att förbud mot någon varas ineller utförsel icke vidare skulle äga rum, i enlighet hvarmed redan vid 1823 års riksdag Rikets då församlade Ständer beslutat att, med afvikande från de dittills vid tullregleringen följda grunder, öfvergå till ett friare system i afseende å handeln och näringarna, hvilken grundsats vid de bägge näst derpå följda riksmötena ytterligare blifvit fullföljd, ansågo Rikets Ständer likväl betänkligheter möta för tillämpningen af denna åsigt i så vidsträckt mån, som kommitterade föreslagit, hvadan Rikets Ständer, jemte det de, enligt deras då aflemnade förslag till ny tulltaxa, borttagit dittills gällande förbudsbestämmelser för införsel af ej specifceradt jernmanufaktur smide, jernskrot, ej specificerade slöj denar or, samt oarbetadt stål andra slag än gjutoch garfstål, samt för utförsel af tackock barlast jern, af sjö- och myrmalm samt tjärbärma eller vraktjära, ansett förbuden böra bibehållas å öfrige dittills dermed belagde artiklar, så att fortfarande borde till införsel förbjudas: bränvin af säd eller potates, utom holländsk genever, samt af frugt utom fransk konjak; — garn, kardulis-, klädmakare-;—jern, gjutet, tackoch barlast-, samt smidt, alla slag, utom ankare, draggar, armbultar, hammare, roderjern, skeppsknän och smedjestäd, kettingar samt förtente plåtar och oförtente öfver 6 lispunds Kongl. Maj:ts Nåd.