Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfverkontrollör lyde under den af nu befintliga embetsmyndigheter, åt hvilken Konungen sådan öfverstyrelse uppdrager. Efter förslag, som nämnda embetsmyndighet upprättar, varde öfverkontrollörer, till ett inskränkt antal, förordnade af Konungen, som deras arfvode och resekostnadsersättning bestämmer. § 57 (51). Öfverkontrollörer och kontrollörer ställe sig lill noggrann efterrättelse den särskilda ordningsstadga, som varder utfärdad. § 58 (52). I hvarje Större bränneri skall finnas en eller två sprithållare, uti hvilka, vid bränvins tillverkning, spriten eller bränvinet genom ett rör från imkylaren inledes. Dessa kärl skola vara stående i särskildt rum. De böra vara fullkomligt täta, enkla och fristående, så att, genom besigtning å deras bottnar och sidor, med lätthet kan utrönas, att hemliga afledningar å dem ej finnas, skola vara af den storlek, att i hvartdera rymmes minst ett dygns tillverkning, samt inrättade med tätt slutande och med lås försedda lock. 16 Vid bränneriet skall jemväl hållas en, efter faststäldt formulär upprättad, anteknihgsbok, utvisande beloppet af så väl de sädesslag, jordfrukter och andra ämnen, hvilka till bränvinstillverkningen användas, sorn det bränvin, deraf erhålles. Bränvinstillverkare ställe sig derjemte till efterrättelse, hvad ofvannämnda ordningsstadga om hans åligganden innehåller, samt de föreskrifter, kontrollören i en lighet med densamma meddelar. § 69 (35). Med undantag af endast det i 38 § omnämnda, från imkylaren till sprithallaren gående, afloppsrör samt ett alledriingsrör för luften, får å redskap i Större bränneri någon afledning för branvinsångor ej finnas och således något särskildt rör för länkens aftappning å redskapen icke anbringas. På alloppsröret få ej finnas kranar eller ventiler, eller annan öppning än den, hvarigenom bränvinet inledes i den såkallade lyktan, om hvars beskaffenhet ordningsstadgan innehåller närmare föreskrifter. Nämnda rör skall omedelbarligen ledas från imkylaren till lyktan och. derifrån i sprithållaren.
Worå 45 Dfthatnmat 30 (transport 11,125 ©uttima S3:co W:br 111,285 $ o r m u (a 11 e. Uppgift till iTTöttt«l0< od? ©Eattj^utfntngen i H. VI. ©ocEett fou åu 18« 9?atttn. Unöertednab . Jpttflru Snbpfeöbion 91. 9?. öjtärförutan ttppgifroe Å':rö Söräntöinépanna, eniel ©ilo ttieb 9)fäff maritta re ©ito itteb eniel Sftectiftcator ©ito ttieb babbel bito ©ito meb 9J?affroärinare otft eniel Slectiftcafor . ©ito tneb bito od) bttbbel bito ittréi bubbel spiftorif? Ditt ttågott af ben fl mar od) ?ägenl)eter, 2Berf od) Jriiräfttiingar n>ib namnet; odf>, om någon af bent ar gift göbelfe - & Snnebafroanbe
Jag mcdgiflver att min anmärkning egentligen endast borde äga rum tvid en protocolls-justcring, men den hastighet, hwarmed ivid wista tillfällen, fastän icke ivid alla, wära beslut under hwarjchanda fbrewändningar blifwit tagne, wäcker hos mig den farhäga: at min, torde hända i mängas tanka onödiga crindran wid en justering skulle förkastas, och dä medförde tvärt swar till det hcdcrwärda Bonde - Skändct kan hända en annan wcrkan än Högloft. Riddcrskapct och Adelns tänkesätt och redan till Rikets hjelp gjorde upoffringar förtjena, efter desta altid anses minst betydliga af dem som dem emottaga. Jag ber ännu en gäng Ridderskapct och Adeln om förlätlse för det ögnablick jag bcröfwat dem af en dyrbar tid; men hoppas deremot at min »välmening ingalunda illa uttydeS, dä säkerligen de fleste med mig inse hwad jag äsyftat, ehuru hwarken tiden eller min owana att sä oförtänkt härstädes yttra mig, medgiftvit att sä utlägga fåken, som jag kanske en annan gäng nödgas göra och hoppas att ett swar afgifwes, som sammanstämmande med det för en tid sedan tagne beslut, icke bchöfwer förhatligas, att jag sä mä säga, genom uttrycken. Gref - Den 16 October. 42Z7 Grefwe Dels Gardie, ^»cob, ausäg för sin del ordek bifall ännu mera särande. Herr Grefwen föreslog för öfrig! att swarck kill BondeStäudet mäite besiä en ost j ett upprepande af Ridderskapek och Adelns, linder den 28 Junii och 8 Julii sågne beslut, jemte en fö klaring att deri ingen förändring kunde äga ruin, hwarigenom Bonde - Ständer erhölle ett fullständigt swar pä bägge dest meddelade ProlocollSUtdrag. Grefwe Oöwsnlljelm, Larl:
— Under det att indelta befälet, med samma boställen, tack vare jordvärdets stigande, ännu befinner sig i ekonomiskt vilkor fullt jemnlörligt med dess föregångare under Carl XI, hafva 11. St:r deremot omkring’ hvarje 20:de år nödgats öka de värfvade officerarnes penninge-löner, på det att dessa skulle kunna hållas i jemnbredd med de indeltas. Ar icke delta ett talande bevis på sanningen af hvad Utsk:t sagt, Den 11 M ars. 85 att penningen icke här kan anses som värdemätare, blott som medel att förvärfva hvad man behöfver. Jag anhåller om bifall till Utskits Betänk. Efter härmed slntad öfverläggning och uppå framställd propos. , blef Utsk:ts hemställan i förevarande punkt bifallen. FÖredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Konst.-Utslcts den 4 dennes bordlagde Menur: N:o 8, med förslag till ändring i lista §:n 12:(e mom. samt 4:de §:n lisie mom. Tryckfrih.-Förordn., i fråga om anmälan hos Justitie-Statsministern af bokhandels idkande m. m.; samt N:o 9, med förslag till ändring i 4:de §:n 10:de oell ll:te mom. Trycklrih.-Förordn., ang:de utrikes ifrån hit inkomna skrifter.
För att undvika de missförstånd, och deraf följande förluster, som kunde för en och annan upkom ma deraf, att endast ordet R:dr användes för detta mynt, har K. M. i min tanka ganska rigtigt föreslagit alt någon serskild benämning skulle för den nya myntenhelen antagas, på det att den må kunna skiljas ifrån alla andra Riksdalrar, som hittils begagnats. Jag är öfvertygad att om det namnet nu antages, så kan i en framtid ordet Riksmynt komma alt falla bort, utan någon olägenhet när de orsaker som föranledt dess införande uphört och hvilket i tidens längd mäste inträffa, likaväl som nu de gamla benämningarne af Daler Kopparmynt och Daler Silfverraynt uti transaktioner hafva försvunnit, ehuru de förr voro så allmänna. Att det namnet riksmynt skulle vara en tavtologi utaf R:dr, kan jag icke finna, ehuru tillägget Riksmynt visserligen vore öfverflödigt och olämpligt, så vida ordet R:dr uttryckte ett bestämdt begrepp, men då detta begrepp nu kan variera på tre olika sätt, så anser jag ett tillägg till Den 22 Februari f. m. 213 den nya myntenhetens benämning vara nödigt eller åtminstone ganska nyttigt, det vågar jag påstå. Hvad beträffar den siste värde talarens påstående att man i Danmark bar Riksbankdaler eller något dylikt, så vågar jag bestrida att så är fallet, ty enl. hvad jag bort, lärer man hafva utbytt Riksbanksdaler emot Daler Riksmynt. Detta exempel bar likväl icke varit af något serdeles inflytande på det här framställda förslaget, men hnfvudsaken är alt få en benämning, som skiljer rayntenheten bestämdt ifrån alla andra. Värdet af en R:dr Riksmynt skulle vara lika med 1 R:dr Rgs och öfverensstämmer med det begrepp, som hvar och en dervid f. n. fäster. Jag tillstyrker antagande af Utsk:s förslag. Frih. Tersmeden: Sedan R. o. Ad. bifallit
Konungen frambära Nationens underdåniga önskan, att något tillfälligt och temporairt Bränvinsförbud endast må kunna komma i fråga. 3:0 Försvinnande af all tillsten Pannerymd utöfver 90 kannors belopp på Landet vid egendomar af 15,000 Rds. värde och derutöfver uti en ägares hand, på sätt och med vilkor, sjelfva Betänkandet utförligare detaillerar; samt i Staden uti ett och samma Verk eller Hus. 4:0 Kronobränneriemas indragning i 32j Ees v. och ]&kon. Utsk. Betänkanden, Götheborg och Carlskrona, eller dessa Städers försättande i lika tillverkning srättighet och skattskyldighet med de öfriga Svenska Städernas, så vidt da sådant sjelfva åstunda. Sedan samtelig» RiksStånden, 1 följd af dervid gjorde anmärkningar, återreoiittat detta Bstänkande; så afgaf Utskottet, under den 3 derpå följande April!, sitt förnyade Utlåtandei ämnet, hvaruti det, utan ändring i sina förut gifna tillstyrkanden, uppgaf såsöm det andra alternativet för blifvande beslut, att alldeles oförändrade bibehålla ofvannämnde 'Nådigst utfärdade och nu gällande Författningar, såsom en utväg att förena allas önskningar, så vidt, nämligen, och i ■.J ' * O < den mon de kunna förenas. Med beslut häröfver hafva inkommit: Hög!ofl..IUdderskapet och Adeln uti Protocollsötdrag af den 8
Vi undertecknade, för detta Svenske Bankierer uti Genua intyge, att ibland de på särskilta tider, 9« Deri l Martil, inköpt*1, och uppå dåvarande Svenske Chargé des affaires uti Italien och Riddaren , nit mera Commendeuren Herr Lagersvårds namn Öfverförda andelar uii Svenska lånen, följande poster uti våra böcker finnas iniörde på Herr Lagersvårds räkning: P:d Sterl, 4ooo, afstådde den 29 Mars 1800 af Laurent Ant. Pareto, 45oo, afstådde den 26 April 1800 af Et. Palla vicine, 10,750, afstådde den 1 April 1800 af Bröderne de la Rue, Sooo, afstådde den 24 Dec. 1800 af Gabriel Ruffinesque. Till bestyrkande hvaraf vi uthåndiga närvarande betyg. Genua den 3 Augusti 1S22. Bröderne de la Rue. I Hans Majrts Carl Felixis namn, med Guda Nåde, Konung i Sardinien, Cypern och Jerusalem, Hertig af Savojen och Genua samt Prins af Piemont &C. & c. &c. År Ett-tusende åttahundrade tjugutvå i dag den tredje Augusti, på eftermiddagen, uppå requisition af Hr Andre de la Rue, Son till Herr Antoine, Handlande och till Nationen S< hweizare, född och bosatt uti Genua, vid torget Em» briaci, häfver jag undertecknad, Kongl. Notarius Publicus ben i Mariii. Publicus uti Genua, Pierre Marie AsSoreto in-» stillt mig uti Bröderne de la Rues HandelsContoir uti nämnde deras hus, hvarest, afföreuåmnde Hesr André de la Rue mig företeddes Firmans böcker öfver Svenska Lånen, och efter det jag noggrannt undersökt dem, befunnit, att de uti Herrar de la Rue freres betyg ofvanuppiåknade poster, hemligen: Livres 4ööo, afstådde den 29 Mars 1800 af Laurent Ant.
Slutligen har Utskottet ansett sig böra hemställa, att samtelige för här ofvan omförmälda enkor tillstyrkte pensioner, måtte komma att utgå endast och allenast så länge dessa personer förblifva i enkostånd. 40:o. Genom till Statsverket numera ingångna indragne fjerdingsmans-löner hafva, på sätt närlagde tabell visar, ifrån Riks-staten blifvit uteslutne indelda Slals-Ulskotlels Ullålande, Jt? 71. 27 räntor, med kronovärdi 353 R:dr 41 sk. 6 r:st. och upptagna efter markegång på förslag till 5,746 R:dr 4 sk, 6 r:st. samt 7 tunnor 22 kappar indeld spannmål; kommandes i följd häraf utgifterna å denna titel att med motsvarande belopp minskas. 41:o. Under åberopande af hvad Utskottet, vid regleringen af utgifterna under Riks-statens 8:de Hufvudtitel anfört i 9 punkten af dess betänkande J\s 73, får Utskottet tillstyrka, att de å Allmänna Indragnings-staten uppförda 6 Professors-Emeriti löner vid universiteterne, deraf 2 vid universitetet i Upsala och 4 vid det i Lund, må från deras nuvarande belopp 1,600 R:dr till 2,000 R:dr hvardera förhöjas. 42:o.
Mig synes det således hafva varit bäst, om förslag gjorts å statens vägnar till bolaget om en sådan inlösning på billiga vilkor nu, du detta vägstycke kan inpassas i ban-systemet. Det borde ock hafva synts klokast för bolaget alt ingå på ett sådant förslag, emedan i en framtid, om statsbanorna bestämmas annorlunda, det ej vidare kan vänta sig ett sådant anbud. Men visserligen hade, om denna afhandling kommit till stånd, ett skäl för banans dragning söder om Mälaren med detsamma bortfallit. Pu det sätt, som saken nu blifvit betraktad, lära vi väl länge nog få alt göra med detta utländska bolag, hvilket synes mig hafva varit bäst att så fort möjligt blifva qvitt på antagliga vilkor. Att söka tvinga det till försäljning på obilliga vilkor, synes mig ej vara rätt hedrande. Jag föreställer mig att staten i sådana affärer bör handla såsom den enskilde, öppet och bestämdt, ej genom konstiga omvägar, prejande och småaktigt. Först då ett sådant ärligt och, såvidt det med nödigt afseende på det allmännas fördel kunnat ske, liberalt sätt blifvit försökt och misslyckats, hade man bordt taga sin tillflykt till den utvägen, hvarmed man nu börjat, nemligen att alldeles utelemna denna bana ur räkningen och söka en annan riktning för stambanan. I öfrigt instämmer jag hufvudsakligen i den utförligare motiverade reserva tion, som Professor Carlson afgifvil.» Af Kontraktsprosten Melander: »Hufvudsladen uti ett land är eller åtminstone bör vara hjerlat i stats kroppen; och liksom blodet i en organisk kropp strömmar från och till bjertat, så böra ock uti statens kropp lifsfunktionerna hafva uti hufvudsladen sin 48 Bil. lill Slals-Vtskollels Utlåtande M 62. medelpunkt. Men ehuru pulsädrorna i grannskapet af bjertat svalla fullast, så breda de dock ut sig till alla kroppens delar; och om cirkulationen hämmas i någon del, så lider hela kroppen af tvångsbandet. Äfven de mindre ådrorna, sorn gå från och till de större, äro till den grad nödvändiga för kropps konstitutionen, att saknaden af dem skulle beröfva de sednare förmågan att uppfylla sin bestämmelse.
32. c) att, vid omsättning på nyegares namn af förut utgifvet lån, insändes, jemte de kontanta medel och handlingar, som för omsättningens beviljande erfordras, ett belopp af 2 R:dr banko, hvarmed, utom ersättning för postporto och breflösen, som sökanden serskildt bör gälda, alla öfriga med lånets omsättning förenade kostnader äro godtgjorda; d) att, då låntagare önskar la sitt lån slutbetaldt, bör, jemte det för sådant ändamål erforderliga och medelst upprättande uträkning bestämda belopp, åtfölja en afgift af 1 R:dr 16 sk. banko samt ersättning för breflösen och postporto för lånehandlingarnes återsändande; c) alt den föreslagna nya ordningen täger sin början med nästkommande år 1852, hvarförinnan underrättelse derom, genom Bankofullinäktiges föranstaltande, bör, medelst utfärdande kungörelse, allmänheten meddelas; skolande samma kungörelse-åtföljas af uppgift öfver hvad för fastighetslåns erhållande i Banken är att iakttaga; och torde Banko-fullmäktige få sig uppdraget, att åt någre af Bankens embetseller tjenstemän öfverlemna att, under tjenstemanna-ansvar och den kontroll, som anses nödig, samt i enlighet med af Fullmäktige utfärdad instruktion, utöfva alla med lånehandlingars komplettering, inbetalningars verkställande, lånemedels och qvittensers afsändning under uppgifna adresser, räkenskapers förande m. m. gemenskap egande bestyr; och berättigas bemälde embetsoch tjenstemän att, såsom godtgörelse för dessa bestyr samt lill bestridande af utgifter för postporto och breflösen i det fall, der dessa icke af låntagarne skola serskildt ersättas, äfvensom af öfn~ 16 Banko-Utskottats Memorial, N:o 60. ga kostnader, uppbära, utan vidare redovisning, ofvan bestämda afgifter, enligt den fördelning dem emellan, sorn, med afseende å omfånget och vigten af hvar och en tillkommande göromål, af Fullmäktige fastställas. Stockholm den 4 Juli 1851.
Vanvårdar smed dyrk, så att missbruk deraf ske kan, eller anförtror han dyrk åt annan, än säker person, då han om uppdyrkning af lås anlitas, eller verkställer han eller låter verkställa uppdyrkning på anmodan af annan, än den be hörig är att sådan åtgärd äska; böte högst etthundra Riksdaler. 22 §, Den, som gjort sig förfallen till straff efter 7, 8 eller 13 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig, och den. som gjort sig förfallen till straff för stöld efter 1, 3, 4, 5, 6 eller 11 §, varde till förlust af medborgerligt förtroende på viss tid dömd. 2/ Kap. Om rån. 1 §. Hvar, som medelst våld å person eller användande af hot, som innebär trängande fara, af annan tager gods eller penningar, dömes, för rån, till straffarbete från och med fyra till och med tio år, der ej annorledes här nedan stadgas. Öfverfaller man annan, på sätt nu sagdt är, men gitter ej rånet genom tillgrepp fullborda; varde för försök till rån, dömd till straffarbete från och med två till och med sex år. 2 § Med straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år skall rån beläggas i dessa fall: 1. om två eller flere sällat sig samman att rån föröfva och dylikt brott begått; 2. om man rånat egendom, som åt allmänna posten förtrodd var; 46 3, om rånet skett å någon, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbron, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara, var i den belägenhet, att han sig och sin egendom svårligen värja kunde; 4. om rånet skett nattetid i bebodt hus och rånaren dit inkommit genom inbrott, som i 20 Kap 11 § sägs. Har, i dessa fall, försök till rån skett, på sätt i 1 § sagdt är, dömes gernings mannen till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. 3 §.
Olof Persson från Blekinge län väckt och af Hedervärda Bonde-Ståndet* till Lag-Utskottet öfverlemnad motion, samt detta återupptagande måste tydas såsom en mera allmän mening om det mindre lämpliga uti omförmälda ed, anser sig Utskottet ega giltig anledning till sitt vördsamma tillstyrkande, alt Rikets Ständer måtte besluta, det skall 16 § i 17 kap. Rätlegångs-balkeu erhålla följande förändrade lydelse: Vittnen skola i begge delomännens, eller deras ombudsmäns, närvaro denna ed, med hand å bok, svärja: Jag N. N. lofvar och svärj vid Gud och hans heliga Evangelium_, att jag skall vittna och gifva tillkänna allt hvad jag vet. i denna sak händt och sannt vara, sä att jag ej något förtigertillägger eller förändrar för hvad orsak det vara må; så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ. Reservation af Herr Doktor Säve, med tillkännagifvande, att han icke deltagit i Utskottets beslut. JUT:© 16. Ä.nfc. till Exp.-Utak. d. 29 Mars 1854, kl. 1 e. m. Betänkandej i anledning af väckt motion om Urtima Tings hållande för handläggning af civila mål. Uti ett till Lag-Utskottet al Hedervärda Bonde-Ståndet remitteradt memorial har Riksdagsfullinäktigen Lars Gustaf Sandberg från Westerbottens län hemställt, om icke det i 4 kapitlet 2 § Rätlegångs-balken innefattade förbud för häradshöfding att, utan Hofrätts tillstånd, vid Urtima Ting handlägga civila tvister emellan enskilda parter bör upphöra. ”Tvista män" heter det i nämnde lagrum, ”och äskar käranden särskildt Ting; söke då Hofrätten. Vill han kostnaden hålla; tilläte det Hofrätten, ändå att dem ej derom särnjes. Tappar den svarande; gälde ej annan kostnad, än den å laga Ting göras skulle. Ej må häradshöfding i thy fall af egen godtycko Urtima Ting stämma. Är någon sak så vidlyftig, att den ej kan å laga Ting slitas, och sämjas Parterne inför rätten om särskildt
Herr Doctor Grevillius: alt svårigheter ofia möta vid tillämpning af stadgandet i Kongl. Kungörelsen den 5 Dec. 1788: att den socken, der tjenstehjon sist varit skaltskrifvet, skall vidkännas dess vård, helst det icke sällan skall inträffa, att osäkerhet uppstår, hvarest tjenstehjon, som olla ombytt vistelse-ort, verkligen varit sist mantalsskrifvet. I öfrigt har Herr Doctorn, för att trygga socknarnes rättighet att emottaga eller afvisa gamla och mindre arbetsföre tjenstehjon, yrkat, alt i den förmodade nya Författningen må bestämdt uttryckas skattskrif varens pligt att, påen socknens, i laga ordning tillkomen och anmäld protest emot ett inhyseshjons eller äldre bräckligt och mindre arbetsför dt tjenstehjons inflyttning, fästa behörigt afseende; hvarförutan, till undvikande af godtycklig tolkning, det vore 4 vigt, att den ålder bestämdes, som berättigar till bestridande af 8 Lagsamt Alun. Besv. och Oecoit.-Xät,kottens Betänkande Nio 54. tjenstehjons intagande, såsom 4°j 5° eller 60 är; Herr Biskop Wallin, att i händelse ny faltigvårds-stadga komme att utfärdas, densamma icke borde utsträckas att gälla jemväl lör hufvudstaden hvarest, i händelse en församling betungas genom ett större antal fattiga , dess omsorger lättas genom en störi’e andel i de medel, som under namn af fattigafgift af stadens invånare uppbäres och församlingarne emellan fördelas; Herrar Contracts-Prostarne Örnberg och Afzelius, att viss tid horda utsättas, inom hvilken hvarje församling, sorn tillåtit någon kringvandrande person att der bosätta sig, skulle anmäla protest emot en sådan inflyttning, vid påföljd för församlingen att eljest ombesörja hans yård och underhåll.
Länings sätt, säsom högst grawcran. de, och till flere för Riket menlige följder ledande, nu mätte äterkallas? Banco. Utffottet, under noga öfwerwägande af alla härwid förekomne ffäl och omständigheter, funnit tillräckelig anledning, att uti den senare meningen instämma. Banco Utskottets i sä mätto hyste, och till Högloft. Stats. Utffottet yttrade öfwer, tygelse, har Utffottet ej bordt underläta, att hos de Respectiwe Ständen wördsamt anmäla. Orebro den 4 October 1810. K. Kurk. I-ars kl. blinosväer. pullm^ri^. O. 6^IIer>sKöIä. k. I-unZröl, ^:soo. L. Öbman. kl. lUsIsiazius. Utdrag A Den 4 October. 2ZZ Utdrag af Högloft. RidderssopetS och Adelns V-orocoll tvid Urtima Riks. dragen i Orebro den 4 Ocrob. 1810. S. D. oö-edrogs ä nyo och gillades Stats. Utffotlets den 2 sistl. October pä bordet lagda Memorial, angäende m af Borgmästaren Arsenius wäckt sräga om upphäswande af pröf. ningsrätt i frägor om eftergift af gunst och Näde i Balance och ersgttningsmäl, hwilken Riksens Ständer wid sistledue Riksdag sig för behällit. Ot supra. blx ?rotoco!Io. 6. 8iltvsr8tolps. Utdrag af Högloft. RidderssapetS och MelnS Protokoll tvid Urtima Riksdagen i Arebro den 4 Octob. »giv. S D. (§tats Utffotttts, den 25 sistledne September, pä bordet lagda Memorial, röra >de LLnförhöjningens werkställande för Ciwile Em. betsmän. blef, efter förnyad föredragning, af Ridderffapet och Adeln bifallit.
Summa 6:ko R:dr 4,789,357: 5. 4. — 48 — Under år 1857 har i afseende på dessa skuldoch fordrings-postcr den förändring egt rum, att skulderna minskats från nyssnämnda belopp, 4,789,357: 5. 4., till 4,299,623:26. 8, deraf obligations-skulden utgjorde i kapital och ränta 190,668: samt skulden till Riksgälds-kontoret 4,108,955:26. 8. Då Riksgälds-kontoret för bestridande af utgifterne till jernvägs-anläggningarne under år 1857 förskjutit icke mindre än 4,327,777: 37. 4. samt dess fordran för förut lemnade förskotter utgjorde 4,599,lil: 5. 4. skulle väl skulden till Riksgälds-kontoret för dylika förskotter vid 1857 års slut hafva utgjort - B:ko 8,926,888: 42. 8. men som afskrifning, till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut, egt rum till så stort belopp utaf de vid 1853—-1854 års riksdag för jernvägs-anläggningarne anvisade 5,000,000 R:dr, som icke genom upplåning anskaffats, eller 4,817,933: 16. — har skulden till Riksgälds-kontoret vid 1857 års slut utbalanserats med endast ofvanstående B:ko 4,108,955: 26. 8. Tillgängarne hafva deremot under år 1857 undergått den förändring, att fordringarne för lånen till jern väga rne emellan Fahlun ock Gefle samt emellan sjöarne Norra Barken och \\ ressman ökats med hvad under året blifvit å dessa lån ytterligare utgifvet, nemligen för dep förra vägen från 640,000
Enär emellertid de af Domhafvanden anförda åsigter om fördelningen af ansvar för begånget våld syntes, vid alla de tillfällen der flere varit till ett vålds utöfvande i en vilja och gerning, sakna all giltighet, äfvensom bevisningen skulle utmärka den andel deri, som en hvar af dem tagit, samt den af Domhafvanden ifrån nämnda dess åsigt dragna slutsats, om rätta lagtillämpningen i det fall, hvarom nu vore fråga, att någon utredning om hvarderas delaktighet icke kunnat vinnas, ansågs än mera strida emot lagens på flera ställen uttalade anda och mening, såsom i 24 Kap. 6 § och 6 Kap. 3 § Missgerningsbalken, har Justitie-Ombudsmannen uppdragit åt Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Götha Hofrätt att, för berörda oriktiga lagtillämpning emot Domhafvanden anställa åtal. Advokat-fiskalens yrkade, att Kongl. Hofrätten, med ogillande af Häradsrättens uti ifrågavarande beslut gjorda lagtillämpning, mätte för densamma döma