Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Ja, ers majestät, » bugade sig riksdagsmannen, » d e voro enkla naturbarn, på hvilka den moderna civilisationen icke haft någon särdeles påverkan. » Bacon. tog » M e n de hade god reda pä sin bibel, » återkonungen. » Ja, det är måhända o c k den enda b o k de studera; men den studera de grundligt o c h deras lif bär prägeln af detta stu .ium. » » B å d e j a g o c h min gemål tyckte mycket om deras ärliga, rättframma s p r å k, » fortfor konungen, — » känner du något närmare till den präst, de ville hafva till k y r k o h e r d e? » » Ja, eders majestät, äfven han är en äkta dalkarl. Han var smed, tills han fyllt tjugufyra år, då han började studera. E a n ser liten o c h obetydlig ut, men han har andens stål i sin karaktär o c h är fast i sin tro som den klippa, hvars malm han hamrat. » » G o d t — känner flesta r ö s t e r n a? » du den andre, som fått de » N e j, men jag är öfvertygad, att alla parter vinna, o m eders majestät täcktes gifva dem den pastor de begära. » » Ja, hälsa dem, att jag skall göra hvad jag såsom konstitutionel kung kan, o c h här har du ett par fotografikort, som du skall lämna dem från mig, ett till dem h v a r. » Det faller af sig själft, att de båda g u b - barne blefvo ytterst förtjusta ät den kungliga gåfvan, o c h när de återkommit till sitt hem bland Dalarnes åldriga fjällar, togo de sig för att skrifva till konungen för att på detta sätt lägga sina tacksamma, undersåtliga känslor i dagen. Ä f v e n härvid vände de sig till sin riksdagsman med begäran, att han skulle framlämna brefvet, sedan han först » rättat felen », såsom de uttryckte sig.
Enär uti 22 8. 1 mom. föreskrifves huru klagan öfver fattigvårds-styrelses beslut och åtgärder skall föras, kunna Utskotten ej annat finna, än att meningen med nu gällande stadgande är enahanda, som uti den föreslagna redaktionen är uttryckt; och då denna sistnämnda medför mera tydlighet, anse Utskotten densamma höra antagas; dock att, till åstadkommande af ännu större tydlighet, ordet närmaste må tilläggas näst framför befattning. Utskotten finna derföre lämpligt, att sista punkten af 1 mom. 8 8. må erhålla följande lydelse: ”Rättelse uti förment felaktighet af ledamot i fattigvårdsstyrelse eller andre personer, som vied fattighjonets försörjning haft närmaste befattning, må sökas hos fattigvårdsstyrelsen Laysamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N'.o 27. 11 10:o. Uti 9 8- af den Kongl. Förordningen stagas: ”Då någon intages i fattighus eller till full fattigförsörjning, skall allt hvad personen då eger, tillfalla fattigv arden, hvars styrelse eger oinskränkt rätt att det använda. Om någon egendom sedermera tillfaller fattighjon, vare lag samma, derest icke fattigvården för hjonet då upphör.” Serskilde förslag om tillägg härtill hafva blifvit framställde, nemligen: dels att der fattigvård för personen, af sistnämnde skäl, upphör, denne må vara pligtig att lemna kommunen full ersättning för det understöd, han längre eller kortare tid åtnjutit, dels att en dylik föreskrift må gälla jemväl i fråga om sådane personer, som, utan att hafva varit intagne i fattighus eller till full fattigförsörjning, för sig åtnjutit understöd, eller för hustru eller barn, antingen full försörjning eller understöd af samhällets fattigvård, samt dels att ersättning för dylika understöd skall, af de tillgångar, en sådan person möjligen vid sin död efterlenjnar, utgå, innan arfvingarne skola ega att å dessa tillgångar göra anspråk.
— Släpp mig, Ers nåd, för Jesu skull! Nu föll äfven bordet omkull och vinet sqvalade ned ur de kullslagna kärlen. Den stora rapphönshunden sprang tjutande efter väggarne. Ankaret med ölet föll med skräll i golfvet, och ölet fick göra sällskap med vinet. — Då hördes plötsligt ett hiskligt brakande och dån, åtföljdt af ett rassel, likt det som uppkommer vid snöras från höga tak. Derpå vardt det tyst. När halte Bertil en stund derefter inkom med ljus och facklor, fann han grefven liggande afsvimmad på golfvet. Och på platsen, der den stora dragkistan stått, såg han strax bredvid sin herre ett mörkt, djupt hål. En del af väggen hade rasat ned. Så mycket kunde han vid första undersökningen märka, att öppningen förde till källrarne under huset bredvid, och djupt der nere hörde han sorl af röster och såg han facklor blänka. Äfven Göran Grijs, den välaktade åldermannen inom krämareskrået, ärnade snart göra bröllop för sin dotter, den blyga Brita. Men flere af hans skepp hade seglat i qvaf under hösten. Hans förmögenhet hade derigenom smält betydligt ihop, och bröllopet hade uppskjutits den ena veckan efter den andra. Hade fader Grijs redan förut varit snål, vardt han nu en riktig girigbuk. Han gned det slitna runstycket lika ihärdigt, som den fullvigtigaste karolin. De medel han valde, för att återställa sin förmögenhet, sade hans grannar, voro dock icke alltid af bästa slag, och när ölmuggarne tömdes på “Hvita korpen”, kunde man äfven få höra, att den onde, som på sista tiden gjort sig så mycket omak öfver allt i staden, icke heller varit utesluten från fader Grijs spekulationer i lin och hampa. Det fanns emellertid en punkt, om hvilken grannarne sväfvade i dunkel, och denna var hans val af måg och arftagare. En gammal försupen qvartermästare, vid namn Haasenkampf, var nämligen dertill utsedd, hvilken troligen på många år icke på en gång haft i sin byxsäck så mycket som två daler kopparmynt. Sällan kunde man se ett trognare kompaniskap än mellan qvartermästaren och åldermannen.
Hvad 7 §* i det föreslagne Reglementet beträffar, der fråga är om fordrandet af skrifteligt betyg, i händelse den person, hvarå invigningen lyder vägrar att den godkänna, skulle jag förmoda, att dervid kunde lättare förfaras, såsom i växel-» Stadgan är stadgadt om protest mot växel, 8 § lyder sålunda: Nafver någon godkäni invisning, men betalar icke å rätt tid, fiunde tili honom, som invisning en fått t hvad han heldre vill, hålla sig till ut gifvaren dier betalning af ien andra söka. Vare dock pligtig inom 30. dagar, kraf i laga ordning mot endera anställa. Den andre häF torde vara svårt att utfinna, itali invisoingen är i första handen-Om den på hvilken invisningen är trasserad , den samma accepterar, men sedan icke betalar innehållet, måste efter mitt begrepp, han först hafva pro Grefve Spens-, Här har blifvit yttradt, atfc det vöre lättsinnigt, att utsträcka en credit-anstalt till den vidd, sorn den nu föreslagne, utan att derut d tillika fästa särskildte correctif. På det var jag , sorn först tog mig friheten nämna, att d«t rätta vöre, att blott borttaga undantags lagarne och låta 17$4 års lag vara grunden för rättsförhållandet, så utbeder jag mig att få i Protocollet intaget, hvad jag nu, torde böra upplysa, att nemligen min mening dermed visserligen var icke att åstadkomma ett mindre correctif, utan snarare att tillvägabringa, ett större emot missbruk af förberörda creditanstalt. Då det möjeligen skulle vara tillräckligt och lättare att söka detta corregtif i 6, •§. 4 Ctp. Utsöknings-Balken, så hemställer jag, om icke det kunde förtjena att närmare under* sUka, huruvida ej sistnämnde §. ensam är så god som alla de 13, hvilka Utskotten lern nät Oss.
I anledning af yrkad Låne-rättighet i BancoDiscontVerket för Götheborgs och Bohus Läns Innevånare: 2:0 om rättighet för Hemmansägare i Strömsholms Fögderi, att efter årlig Markegång få lösa dess Ränte-liö, som utgår så väl till Kongl. Hofstallet, som Räntetagare i allmänhet; 3:o Angående väckt fråga om ändring 1 Lef - Den 2 Martil. 141 vereringsstället af Kronans Ränte-IIö och Halm, som från Westmanland är anslaget lill Utfodring vid Kongl. Hofstallet. 4:o Angående CommerceRådet Björnbergs BränneriArrende. 5:o I anledning af gjord hemställan, så väl om lindring i allmänhet uti InqvarteringsBesväret för de Städer, der ständige Garnisoner äro förlagde, som serskildte för Städerne Malmö och Ystad gjorde. 6:0 om anslående af en Fond till godtgörande af framlidne Herr RiksRådet Friherre Adler Salwii Arfvingars Kronofodran. 7:0 I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå Lieutenanten L. Thorsells Ansökning om utbekommande af innestående ExspectanceArfvode. 8:0 Angående väckt fråga om ersättning till HofStallmästaren m. m. Grefve Frölich för Arrendet af Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. pro Om Löneförhöjning för Lagmännen i Skåne och Blekinge. 10:0 Om befrielse för Nora, Lindes och Ramsbergs Bergslager, att erlägga Vacanceafgift. 11:0 Om Accords-ersättning till Herr Öfversten C. Silfverskjöld. 12:0 Om Götheborgs Stads befrielse från In - lzj.2 Den 2 Mar t ii. qvartering åt den derstädes förlagde Escader af Armeens Flotta. i3:o Angående Segelleden genom BaggensSundet och Södra Stäket. i4:o Om förbättring i LandtRäntmästarnes Löningsvilkor. i5:o Om Arfvode för Herr ÖfversteLieutenanten Warberg, såsom Hydrograph för Sjön Wenern. 16:0
De skulle gerna få ta mitt hufvud med, om de hade lust.» — Han såg på klockan. »Men jag har brådtom. Farväl, farväl! Jag ska’ ner till Jönköping och häda ett tag, innan jag kryper i kaschotten.» Max stod och såg efter den lilla fattiga figuren, som aflägsnade sig med små, hastiga steg. Han trodde sig ha en lifsuppgift, den der. Att häda! Att upplysa menniskorna om, att det icke fans någon Gud! Från hädelse till fängelse och från fängelse till ny hädelse, sådant skulle hans lif bli — ty Krischan skulle aldrig ge sig; han hade prestblod i ådrorna, och längtan efter martyrkronan var honom medfödd. Han hade varit en fanatisk läsare innan han blef en fanatisk hädare Han var otvifvelaktigt en bärare af idéer, Krischan. En man som kommit på kant med lifvet, en man med ett stort hjerta och en liten hjerna, en ärlig Sven Dufva, som aldrig skulle vika en tum från spången, der han kommit att stå. Max kände en viss öfverlägsen sympati för personen, men saken lemnade honom numera fullständigt kall. Det var så armt att egna sitt lif åt detta negativa: att krossa dussinmenniskornas ideal. Dyningarne af det sinnenas uppror, som kvarstadsåtgärden väckt, hade lagt sig efterhand som tiden gick, månad efter månad. Vindstillan bredde sig åter ut, och atmosfären blef mera tryckande än någonsin förr. I denna tryckande atmosfär gingo en del unga män omkring och kände sig manade att uträtta något, de visste blott icke hvad. De väntade på en storm, som skulle bryta lös och rensa luften, sutto på sitt kafé och diskuterade tidens frågor, talade stora och djerfva ord, byggde och byggde på planer till diktverk, som skulle slå spik i det gamla samhällets kista. Max hade upphört att skrifva tidningsartiklar; hans entusiasm för den radikala rörelsen, i den form den mött honom, hade svalnat. Falkögas fruktansvärda hotelse hade gått i fullbordan; demokratien kunde icke bruka Röde prinsen, och Röde prinsen kunde icke bruka demokratien; derför hade han tagit sin hatt och aflägsnat sig.
I anledning hvaraf Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, enär flere Ledamöter förenat sig i begäran om Betänkandernes ytterligare hvilande på bordet, sådant, enligt 4g § Riksdagsordningen, ej kunde dem förvägras. Föredrogs ånyo och bifölls ExpeditionsUtskottets den 2 dennes under N:o 35o aflåtne, och den 4 derpåföljde på bordet lagde, Memorial, angående en underdånig skrifvelse om verkställd granskning af Lazarettsoch CurhusRäkenskaperna. Upplästes till justering och godkändes nedannämnde från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 357. I afseende å uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans spannemålsräntor. Angående Konstbränneriredskaps flerfaldiga sammansättning. Angående Nyeds Sockens Bergslagsfrihet. Angående någon jemkning i grunderne för Recognitionsskogarnes skattläggning, samt om åtgärders vidtagande till påskyndande af ännu oskattlagde Recognitionsskogars skattläggning. Angående verkställd granskning af Myntverkets räkenskaper för år 1826. D:o D:o af 1826 års redogörelse för Invalidinrättningen på Ulriksdal. D:o D:o af Tullverkets räkenskaper och förvaltning för år 1826. N:o 364- D:o D:o utaf Saltpeterfondens räkenskaper för år 1826. Angående det å Riksstatens 3:e HufvudTitel uppförde anslag till Durchmarschs-kostnader. Om åtgärders vidtagande till befrämjande af reglering med Tionde Conventionerne på Gottland. Angående ersättning till Rote och Soldat, enär den sednare under arbetscommendering skadas m. m. Den 8 Februarii e. m. 111 N:o 368. Rörande sammanbyggande af Kyrkor. Rörande ändringar och tillägg i allmänna Lagen och serskildta Författningars stadganden om hysättning. N:o 3jo. I anledning af Kongl.
Utskottet har alltid hyst den öfvertygelsen , att förbättrade anstalter erfordras till förekommande af Tullförsnillning, och tror införandet af dylika vara möjligt, om man vill , med åsidosättande af enskilda intressen, med alfvar söka det Allmännas väl; om man ej genom stadgandet af för hög Tull motverkar ändamålet och om man »lutligen icke till införsel förbjuder hvad mode Bevillnings Utskottets Betänkanden. 393 -oell vana eller ett verkligt behof befordra till allmänt bruk. Utskottets Ledamöter kunna icke förena sig med den smärtande åsigten , att Regerin. gen skulle i detta fall svika Nationens behof och önskan. Det tillkommer icke Utskottet att uti detta Utlåtande, som endast bör afse Tullbevillningen , upptaga förtlager angående förbättringar i Tullstyrelsen, Bevakningen, Varu-stämplingen och Förpassningen,5 men Utskottens Ledamöter, hvilkas sanna nit flir fosterlandets val icke är trot* tadt af klander eller motsägelser, äro beredde att, enär Rikets Högloft. Ständer fasrstäldt grunderne för Tullbevillniugen , med öfrige vederbörande Utskott ingå i öfverläggrtingar o.m alla nödiga, reglementarisk^ åtgärder, hvilka Riksens Högloft.
Ad. torde således finna, alt genom den återremiss, som jag ånyo vördsamt tillstyrker, har man alldeles icke åtagit sig alt bifalla omskrifning af ifrågavar. låne-banco-capital, ännu mindre att göra det vid denna riksdag, utan återremissen skulle blott föranleda en sådan undersökning af förhållandet, som satte Ständerna i tillfälle att antingen nu eller vid en kommande riksdag göra den viii villiga uppoffring, som Stalén kunde finna med de lidandes anspråk och med sin egen värdighet förenlig. Hr Mannerskantz: Hr von Hartmansdorff har fästat sig dervid, att om man ej vill återremittera för den sista punkte.n, så bör man återremittera för den första; men man har icke yrkat återremiss af första punkten annorlunda än såsom stående i sammanhang med den ?.:dra ; ty det är, om jag ej misstager mig, endast Hr von Hartmansdorff, sim yrkat återremiss af första punkten , och det var derföre, att man skulle få tillfälle att efterse hvilka låne-banco-capital innehafvas af fromma stiftelser, för att sedan fä veta hvad belopp i ersättningsväg skulle komma deni till godo. Otin D en io Juni f. w. nian således afslår återrcmiss af lia punkten, så afslår man äfven återreiniss af den aldra. För öfrigt är det säkert, alt det är slör skilnad oin ersättningen utbetalas af statsverket eller af banken, oell att Hr Rosenblad åsyftat, att ersättningen skulle komma från banken, bevisas bäst deraf, att han yrkat, att förbindelserna skulle honoreras efter deras lydelse, ined iakttagande af nödiga förvandlingar i enlighet med de förändringar, sorn myntet undergått, dervid motionären gått tillbaka ända til 1741- Efter denna grund för bestämmande af ersättningen, skulle således Ständernes under tidernas lopp fattade beslut, rörtde våra rnyntförhållanden, vika för de ursprungliga förbindelsernas lydelse.
Jag hemställer fördenskull, alt Hr Frih. o. Landtm, täcktes föreslå R. o. Ad. att uppskjuta pröfningen af denna § intilldess BorgareSt. fattat sitt beslut, och detsamma blifvit R. o. Ad. bekant. Hr Prytz: Af de otydliga ordalagen i BorgareSt:s prot.uldr. , kunde man ej veta, huruvida det var fråga om någon tulls åsättande eller ej; men som det är möjligt, att det varit fråga derom hos BorgareSt., så instämmer jag med Hr Den 5 April e. m. Hr von Hartmansdorff, att Ulsk:s yttrande i denna del må underkännas. R. o. Ad. ansåg, alt pröfningen af Utsk:s nu föredragna yttrande borde uppskjutas tills R. o. Ad. erhållit del af BorgareSt:s beslut derom. 27 och 3l §§:ne. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s yttrande härom. U t s k : s yttrande ronde förteckningen å hittills förbjudna v a r u a r I i k I a r, som från och med den 1 Jan. 184^ skulle få till Riket införas och från Riket ulfö ras. Hr von Hartmansdorff: Som detta inom. innefattar den föi budsfråga, hvilken af R. o. Ad. blifvit ogillad, och da PresleSt. äfven, för sin del, ogillat densamma, så hemställer jag till R. o. Ad., om icke denna del af Utskis betänk, borde förfalla. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den af Utsk. omnämnda votering under N:o 1 bade genom R. o. Ad:s frånträdande från sitt förut fattade beslut kommit att förfalla, hvarföre R. o. Ad. torde finna, att Utsk:s yttrande i den delen äfven komme alt förfalla, och hvad anginge Utskrs yttrande ang:de förteckningen, så torde R. o. Ad. dervid låta hero. Hr von Hartmansdorff:
VidKommande åter de anmärkningar Herr Doctor Hedrén framstäldt, får Utskottet erinra, att 1778 års Författning ej gör någon ändring uti Allmänna Lagens föreskrift om Lägersmans Skyldighet, att ckta häfdad Qvinna, när bä idan de t .skett under äktenskapslöfte; att 320 LagUtskottets Betåttknitdcn, i annat fall äktenskap ej kan såsom skyldighet honom åläggas; att samma hinder, som möta för laglig bevisning för lägermål inträffa i fördubblad mån, när fråga är ätt tillika öfvertyga Lägersmannen om gifvet äktenskapslöfte J au derf re LägerSmannerts godvilliga medgifvande nä-tan alltid erfordras, för att emelian honom och den häfdade Qvinnan knyta äkteriskapsbandet; att i der detta medgifvande eller å ömsesidig pligtkänsla, HeUgionens och Naturens röst, vana och Ekonomiska förhållanden medgifva personer, sorn haft oloflig beblandelse, alt hvarannan äkta, Presterskapets cch Domarens mellankomst är öfverflödig; att deremot, om icke Mannens medgifvande framkallas af tillgifvenhet för Q/innan och Faderskänsla för det barn, hvaråt han gifvit lifvet, eller han saknarutväg att försörja dem , ett af vederbörande Presterskaps förmaningar eller Domares beslut tilivägabragdt äktenskap emellan så beskaffade Contrahenter både i moraliskt ööh Siaös-ekonomiskt afseende tor le blifva menligare; än det afsteg från sedligheten, som tillåter Ovinnan att ~ v. obemärkt framföda sitt barn , utan att namngifva Fadren, åtminstone befarar Utskottet, att, om det någon gång skulle lyckas IleligionsLäraren, att tillvägabringa en lycklig förening, torde hans välmenta nit likaså ofta knyta äktenskapsband, dem han, sedan de beredt Makars och Barns timeliga olycka, åter måste upplösa; och i de fleste fall skulle forskningar efter förseelser af denna Lagutskottet* Bttånkandétt, 221 beskaffenhet, endast leda derhän, att
Pa detze, med flere dernied gemenstap ägande ssäl, hade Herrar Fullmägtige funnit sig föranlatne, att uvligen, genom afgifwit yttrande, söka afböja, det, medelst stedd Motion i Wälloflige Borgare-Standet, för Banken asyftade ytterligare engagement, till Riksgälds, Sedlarneö Realisation; hwiiken Motion der - Den 5 Augusti. 2Z7Z Derefter, enligt hwad Herrar Banco - Fullmägtige förmäla sig hafwa inhämtat, of samtelige RiksStanden blifwit afsiagen; och hwaraf de anse en förnyad skyldighet för dem hafwa uppstått, att den nu i lika ändamål stedde widsträktare framställning, med afstyrkande hemställan beledsaga. Herrar Banco, Fullmägtiges sa bestaffade öfwer detta ämne afgifne yttrandesinner Banco,Utskottet efter föregången öfwerläggning, sig ej i någor matto kunna frångå; man twertom bifall dertill pä det ömaste tillstyrka. Hwilket dock de Respective Standens närmare upplysta bedömning, wördsamt underställes. Orebro d. s Aug. 1812. ^Lcob ve 1» Lsräie. 1k. XVeiämsn. Lust. v. Wilcke. L. Ökman. Al. velslnZius.f Uppläst hos Ridd. och Adeln dcn 5 Aug. Prest-Ständet den 5 - Borgare-Ständet d. 5 - Bonde-Ständer den 5 Riksens Ständers Srats-Urskorr» utlärande, angående Riksens Gränders för deltagande i Qfwer-Rewisisn af Lrigs,Rätenskaperne utsedde Deputerades berättelse, rörande Rrigs,Redogörelse — och Rewisions, werket. ^enom meddeldte ProtocollsUtdrag har ifrån de Resp. Riks,Standen blifwit till Stats, Utstottet remitterad Riksens Höglofl. StanderS Deputerades, till 2Z74 Den ?
Maj:t, efter anmäldt missnöje och erhållet serskildt tillstånd; och följaktligen icke de mål, som genom besvär dragas under Kongl. Maj:ts pröfning. I dessa, likasom i de förra, qvarstanna dock handlingarne i Flofrätten, derifrån de infordras genom Justitie-revisionen, derest underdåniga besvär blifvit anförda, då de komma att förvaras först i sistnämnde verks arkiv och sist i Riks-arkivet. Hofrätterne neka emedlertid vanligen icke parter, då de sådan# äska, att emot qvitto få återtaga de af dem ingifna protokoll och beslut, åtminstone sedan de mål, till hvilka samma handlingar höra, blifvit afgjorda och besluten vunnit laga kraft; hvaremot andra företedda handlingar i allmänhet ej återfås utan emot afskrift, som jemväl fordras för rätt att återbekomma handlingar i mål, hvilka fullföljts hos Kongl. Mäj:l. Möjligtvis har man med denna försigtighet afsett att i öfver-rätten alltid böra finnas de bevis, hvarpå rätten grundat sin dom, och som ej äro att tillgå bland offentliga handlin - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 30. 3 gar, såsom domstolars protokoller och beslut; samt att parters säkerhet fordrar, att de handlingar, som för dem äro af vigt, ej må tillintetgöras. Denna försigtighet synes emed lertid ej vara behöflig eller rätt lämplig. Rättens dom bör innefatta skälen derför; och det måste vara partens ensak att sjelf förvara de handlingar, som för hans rätt kunna vara af vigt. Att hindra sådant vore ett alltför utsträckt förmynderskap å statens sida öfver medborgare. Vid bedömande af förevarande fråga måste afseende likväl göras å beskaffenheten af ingifne handlingar.
Bannlysningen kommit LagUtskottets Betätikauden. 44 6g6 LagUtskotnts Betthikanden. med ett tyst begifvande otur Bruk; att flere Capital äro genom den nya Kyrko» Handboken redan upphäfne, andre ämnen uti allmänna Lagen upptagne, samt att ehuru en förbättrad KyrkoÖrdnicg, redan vid allmänna Lagens utgifvande 1754, var så säkert förutsedd, att den deruti åberopas, och Förslag dertill genom förordnad Committé jemväl 1736 på trycket utkom» mit, arbetet likväl dermed afstannat; a£ hvilka anledningar Herr Beckman alltså hemställt: att Riksén Ständer vid detta Riksmöte måtte foga någon anstallt, hvarigenom KyrkoOrdningen i sammanhang med den nya Civiloch CriminalLagen samt RättegångsOrdnicgen, må blifva omarbetad och förbättrad, samt att det Juridiska och Ad» ministrativa uti KyrkoFörfaitningen vederbörligen åtskiljes, och i synnerhet det sednare ställes pä en enklare och bättre fot än för närvarande; i anledning af hvilket Memorial Herr Bagge till Yållofl. BorgareStåndets Protocoll yttrat, att ett förslag till ny KyrkoLag redan lårer vara af någon Committé utarbetadt, hvilket genom vederbörande borde infordras, och 2:0 Från HÖgv.
„ „ Göteborg — Lund „ „ Stockholm — Arboga ... „ 8,900. „ „ Hofva — Norska gränsen „ 11,400. tillsammans, enligt Bil. N:o 8 b R:dr 103,750. Förlusten å nuvarande paketposter, enligt Bil. N:o 8 a . „ 12,000. Beräknad kostnad, enligt Bil. N:o 8 a, för de genom Nådiga Brefvet den 23 sistlidne Alars anbefallda nya diligensinrättningar i förbindelse med jernbanorna å vägsträckningen mellan Stockholm och Göteborg 132,250 och återstår såsom kostnad för befordringsväsendet R:dr 421,500. Härifrån bör dock afdragas till Staten inflytande rotevakans-afgifter af roteringsfria posthemman, uppgående till omkring R:dr 18,800. samt värdet af gästgifverifriheter å post väglinierna, enligt Bil. N:o 7, omkring „ 6,400. 25 200 och blir Statsverkets kostnad således R:dr r:mt 396,300. b) De Denna utgöres af den här nedan beräknade förlust å bipostvägsbefordringen R:dr 612,227, hvilken, lika fördelad på de 53,617 skjutsningsskyldige hemmanen å landet och det hemmantal 5,645, hvarför städerna skola svara, eller tillsammans 59,262 hela hemman, belöper, sedan uppkommet mindre bråktal af öre än ett halft blifvit, jemlikt gällande föreskrift, uteslutet, på hvarje hemman med 10 R:dr 33 öre; blifvande alltså kostnaden för de skjutsningsskyldige å landet R:dr 553,863. och för de skjutsningsskyldige i städerna, med det belopp för hvarje särskild stad, Bil. Summa R:dr r:mt 612,175.