Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dessa Assignationer gå till En Million. För att få denna Million betalt måste ju Banquen sätta sig i besittning af Disconternas Hypoteker, följer icke då, af sig sjelf att Banquen måste förnöja Innehafvarne af Discontemes 3 proCent-Sedlar, och vore icke öfverflyttningen af Disconternes affairer uppå Banquen gjord, innan ännu sjelfva Hufvud-frågan om de skola af Banquen öfvertagas eller ej, hunnit Riksens Ständers pröfning föreläggas. Se der, mine Herrar! hvad som vore följden utaf det förtidiga medlidandet, med Discont-Assignationernas Innehafvare hvartill man velat uppmana eder. Och fins det inga flera berättigade till Riksens Ständers medlidande än Discont-Assignationernas Innehafvare? Än dessa åldriga Tjenstemän, dessa utarbetade Närings Idkare eller deras efterlemnade Enkor och Barn, som lefva af sina under förra tider sammansparda små Capitaler, hvilka genom Sedelförökningen år 1808 och 1809 sett sina Capitaler till hälften försämras, hvilka, om 7 | Million Filial-Disconternas skulder, utan motsvarande reel fond, på Banquen öfverflyttades, skulle se dem ytterligare falla 30 proCent i värde5 äga de ingen rättighet till Riksens Stängers medömkan? Om de qväft sin klagan öfver hvad som hände dem år 1809, då Rikets frälsning från undergång tvang Riksens Ständer att vidtaga det enda räddnings.medel som då fanns-, skola de det nu, då Riksens Ständer hafva tid att pröfva innan de besluta och då den våda, sorn det är fråga om att afböja, gäller blott några Banqueroutterade Disconter och i Den 37 December. 525 Innehafvarne af deras Sedlar. Vore det genom orättvisa, begången emot den Generation som snart nedstiger i grafven , som vi kunna hoppas att hafva beredt välsignelse åt de ofödde?
2: o Änkor och barn till delägare, som stupat under träffning, dött till följd av blessyrer och sist sådana som omkommit under fälttåg har företrädesrätt. 3: o Därefter de vilkas män dött under fredlig tid. 4: o Sist kommer de i åtnjutande som har män som dött som pensionärer. Änkor med barn har företräde framför barnlösa änkor och de med flera barn framför dem med färre samt de som varit änkor längsta tiden. § 9 Förvaltningen av änkeoch pupillkassan skall skötas av direktionen för Arméns Pensionskassa utan särskilda arvoden. Ombuden får inte tillgodoräkna sig några medel. § 10 Det är ännu för tidigt att upprätta reglemente för kassan. § 11 Interimsstat varefter änkor och barn erhålla pension efter 9 klasser. Första klassen får 250 riksdaler, nionde klassen 15. § 12 Då Arméns änkeoch pupillkassa är en enskild stiftelse kan änkor och barn få underhåll, utan att förlora rätt till statlig pension. Stockholms slott den 20 maj CARL. Kungörelse angående arvode för gruvmätningar och gruvkartors författande. Stockholm den 3 juni 1817. En markschejder, som kallas att verkställa gruvmätningar och författa kartor skall åtnjuta 4 riksdaler banco av gruvägaren om dagen. Arbetet kan bestå av avfattningar, avvägningar eller inläggningar ovan eller under jord. Han får inget extra för att överföra på karta, varken till den som ägaren skall ha eller den som skall förvaras hos Kongl Bergskollegium. Markschejder som är avlägsnad från sin hemvist, skall av gruvägaren bestås med nödvändigt husrum och föda av husmanskost eller 36 skillingar om dagen i traktamente. Han skall också ha reseersättning för resa fram och åter. Geschvornern, som inte är sysselsatt med andra stadgade ärenden kan gå markschejdern tillhanda och få samma arvode som han. Stockholm den 3 juni 1817. SALOMON LÖFVENSKJÖLD Plakat om en allmän tacksägelsefest, som över hela Sveriges rike högtideligen hållas och begås skall den 31 oktober innevarande år. Stockholms slott den 4 juni 1817. Texter på den allmänna Jubelfesten den 31 oktober 1817.
Uti serskildta från H. BondeStåndet till Utskottet remitterade Memorial , hafva Peter Petersson från Christianstads Län, Johan Andersson från Upsala Län, Olof Månsson fran Blekinge Län och Anders Nilssou från Lilla Isie Malmöhus Län hemstält, att legan för Kronoskjuts, i anseende till de olägenheter och förluster som med utgörande af samma sk jutsningsskyldighet äro förenade, måtte lämpligen förhöjas; hvilken förhöjning blifvit föreslagen dels till tö å 20 sk. Banco 546 Stats-Utskottets milen eller till lika belopp som för Hulloell Reservskjuls erlägges samt dels ock ej till något utsatt belopp uppgifven; hvarjemte någre af Motionärerne yrkat, att de Kronoskjuts-skyldige måtte befrias från all transport af Ekevirke, såsom tillhörande de personer hvilka sådant virke till K. M:t och Kronan försållt. Med bifall till Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets under N:s 84 och 142 afgifna Betänkande, i fråga om Forväsendet samt GästgifveriSkjutsanstalterne, hafva R. St:r beslutat, att Kronoskjutsen hädanefter skall betalas lika med allmän Gästgifvareskjuts så val för hästar som vagn; hvarjemte R. St:r i anledning af samma Betänkandens vidare innehåll, stadgadt jemväl hvad i afseende på väntningstiden och vid Marche-routers uppgörande för KronoTransporter ansetts böra iakttagas. Och sorn härigenom frågan om Kronosk jutslegans belopp redan är af R. St:r pröfvad och afgjord; alltså finner Utskottet icke lämpligt, att något vidareförslag i detta ämne, på grund af Pehr Pehrssons j Johan Anderssons j Olof Månssons samt Anders Nilssons ofvanberörde motioner, R. St:r underslälles. Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 18g, angide Anslag af Medel N:o 310, Betänkan (len, N:o 3io. 547 för tryckning af Landshöfdingarnos EmbelsKungörelser. (U.-A.)
Svenskt Banco., utom de ganska drj^ga afgifterne enligt expeditions-taxan, då deremot ett Norrskt skepp •f »imma storlek, för lika många resor, endast erlägger, efter 4 pence för läst, 6 Statssamt Allm. Besvock Ekon.-Utskottens Utlåtande, No 127. to C Sterling, motsvarande efter samma cours 118 R:dr 16 sk. Banco; hvaraf ock blifvit en följd, att de Svenska fartygen ej kunna med fördel täfla om fragt på Stora Brittanien med de Norrska. Med föranledande häraf och då derförutan icke allenast handeln och sjöfarten synes höra tillgodonjuta Entingen lindring eller fullkomlig befrielse från Consulad-afgifler å de orter, der Consuler redan äro med löner å Stat försedde, utan äfven den till Consulatet i Helsingör undantagsvis utgående afgift af 2 R:dr for däekadt och 1 R:dr Banco för odäckadi; fartyg, oagtadt detsamma derstädes hvarken lossar eller intager last, icke eller bör belasta de Svenska fartygen, då de Norrska icke äro densamma underskastade, tillstyrka Utskotten, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla: 1:0 alt Kongl. Maj:t mätte i Nåder anbefalla Consuladafgifternes uppbärande å alla orter i fullkomligaste likhet för Svenska och Norrska fartyg, så alt för Svenska fartyg, sorn betala Consulad-afgift, ingen lösen eller expedilions-afgift för erforderliga documenter derjemte må få uppbäras, samt den hitintills i Helsingör utgående serskilda afgift af 2 R:dr för däckade och 1 Ridr Banco för odäckade fartyg komma att alldeles upphöra ; 2:0 att, der löner på stat äro för Consulerne anvisade, Consulad-afgifterne måtte komma, att, i nion derefter, antingen nedsättas eller alldeles upphöra; 3:o att, med serskildt fästadt afseende å Svenska sjöfartens betungande å de orter, der Consulad-afgifterne ännu beräknas efter äldre serskildta Författningar, Kongl.
Föredrogs ä nyo Stato-Ulskottets, den 77 Jnnii pä bordek lagda, betänkande, angående ersättliiNst af kvstnadernetill capotrer för extra Rotei ingsmanskapet, Ere M körner, ^clolpk 65rnn, wille allenast, j anledning af hmad som » betänkandet sä« ges om besisttnjngar pä capolterua. erinra, art de redan »vid astämnandel. bliiwit besigigrade, qtk de sedan blifwit mycket stima och akt det more obilligt, om nu cn ny besigtning skulle werkställao, att eftee deras närwarande beskaffenhet bedöma deras »värde, Grefwe Ika la Qrrrttie, fade sig haf ina mekar göra nasta» samma anni ärfnkng och önskade allenast den ändring alk i betänkandet mä'*e införas: enligt den besiglning^sorn redan blifvit gjord. Grefwe Leyonstecst, Lars, uplystc all i Werm, sand ingen besigtning blifwit gjord. Aerr lkrufvtz, Ururk, meddelade samma NN» 'öerrättelse rörande Upland. Grefwe iölöraer, Lars, förklarade att detta warit Stals-!.!isko ret w I bekant, men att dek ocksä stlitrig warit Srattz-Uchkosles meninst ark etter Len 678 Den 2v Junti. den bcsigtningen som nu skulle anställas, bestämma -rfäktningrpriser uran endast au utröna hwad Ledas werkeliga wärde kunnat wara. Grefwe l)s la 6ar6ie, sacob, förklarade sig för sin del inilkomligen nöjd med denna meddelade uplysning, men trodde, akt för mera ordentlig. Het de öniVade orden w'.i> den skedde besigtningeu mätte införas såsom ländande kill mera tydlighet och undwrkande af all mchtydyjng utaf Utlkoetets werkeliga ranka.
Då detta är min tanka, kan jag ej annat än på andra sidan betrakta deras ställning, B*n lo Julli e, m, 4JS '»fållning. Deras pligt år att genom upplysningar verka, leda och inflyta på Konungens beslut. Konungens person år helig, men det oaktadt, vill man ändå, och det med råtta, ntt Rådgifvarne skola vara ansvarige för Konungens beslut. Men, mine Herrar! om jsg å ena sidan jfrimodigt yttrat detta, får jag ock å andra sidan lika frimodigt förklara, att det ofta år lått att såga och "till och med att utföra en sale, som under andra förhållanden, icke år lika lått. Man verkar icke lika lått på den Hjelten, sorn slog Europas första krigare Vid Dennewitz och vid Salend stränder till jorden, sorn på den Konung, hvars rtamiståmpel sattes urtdeb besluten, når så erfördrades Jag tror således icke, att man endast bör föja bokstafven; örn man vill lågga mig det till last, må man göra det. Under sådana förhållanden och då jag nu fritt yttrat thilia tankar och uria motiver, ansåg jag min skyldighet Vara,', att ta? i betraktande flera andra omständigheter, innn jag gick att bedönima en Styrelse, sorn i 5 årédt mitt Fädernesland. Det ligger uti. menniskiaturen, att vi hoppas mera ån vi kunna vinne att intet år fullkomligt, och då jag står hår énofullkomiig menniska, bör jag ej fordra af adra att de skola Vara fullkomlige. Jag gå' vidre, oell ehuru jag vål hört sågasi att vi i«ke aöra bry oss dm politiska förhållanden aiser jag dem dock böra betraktas. Jag Vill de,ta afleende tjörn min tros-bekännelse. jag Hille anse cleo lUget irigsFörm och den Laggiifing f/Vigst ofullkomlig, »örn ej komrrie ihåg, äffi tillböra en samling af fjorton j femton tidd. o. Ad. Prut. Vl Baud. a8. 434 Den i o Ju lii e, m. Stater, att vi bland dem kunna
Den ena, för släglen N:o 1129 Edelfelt, var utgifven af en person , som enl. genealogien icke är hufvudman. Uti enskildt bref har väl blifvit uppgifvet, att hufvudmannen år 1818 afgått med ett skepp till Lubeck och sedermera icke afhörts, men detta blef icke genom några lagliga documenter styrkt, och Utsk. fann sig således icke kunna meddela pollett. Den andra fullmakten var för ätten, N:o 1100 Jägersköld, och utgifvaren Under-lieutenanten vid 2:dra Gardesreg:tet Lars Mauritz Jegerskjöld, hvilken ej heller finnes vara hufvudman. Enl. uppgift skall hufvudmannen bo i Finland, och man trodde, att den enl. genealogien närmaste ättemannen hade dött. Vid denna fullmakt är ytterligare att anmärka, att utgifvarens ätteledning icke finnes i genealogien upptagen , utan är han endast antecknad å en vid genealogien Fästad lapp, med uppgift att hans ätteledning är osäker. Jag får följaktligen till H. R. o. Ad. öfverlemna, att sjelfve afgöra dessa frågor. Uppå derefter af Hr Frih. o. Landtm, framställda U e n 5 Februari. 231 Särskilda propos:r, godkände R. o. Ad. Ridd.Utsk. i afseende på båda de företedda fullmakterna fattade beslut. Gr. Horn, Claes Fredr.: Enl. 5y §:n Riksd.Ordn. åligger det Exped.Utsk. att öfver samtliga Utskottens betänkandens utgifvande på trycket hafva uppsigt, och det bar äfven vid sista riksdagarna varit brukligt, att Exped.- Utsk. föranstaltat om tryckningen af alla belänktn från XJtskotten.
Men fulländad form är hvad vi kalla Individuum; och detta är just ”das Quantum des Quale”, genom plus eller minus på det vis, som ock verkligen hvart och ett ting visar oss. Icke sjelfva viset eller arten, det allmänna första Så, det råa ursprungliga Datum, är eller gifver vetenskap; dertill fordras det insedda måttet af arten, eller föremålets bestämda Så Mycket; ty endast detta gör föremålet till det speciella, som det verkligen är. I följd häraf är den vid hvarje speciellt fall återkommande vetenskapliga hufvudfrågan: huru långt Så? eller: quantum Dati? Allt är visserligen, från begynnelsen, för Sinnet – genom dess känsla – uppfattligt, emedan det är, från begynnelsen, ett både för och i Sinnet Gifvet: men detta Gifna skulle, i hvarje sin rigtning eller yttring, alltid för oss vara en dimmigt böljande ändlöshet, en måttlös storhet, en obegränsad kraft, om ej i Sinnet innebures en förmåga att märka och urskilja, att från blott sinning höja sig till be-sinning eller Förstånd, som gör att det nyssnämnda dimm-tillståndet upphör. Ingenting verkligt eller sannt är någonting Mindre, än det är; men det är icke heller någonting Mera. Detta, ehuru allt sundt förstånd ser det, är hvad all transcendent spetsfundighet förgäter: trogen sin gamla method, att ”alltid se så litet som möjligt, och alltid det ena utan det andra”; hvarigenom, när det ändtligen uppnådda ”minimum af sedt” (än hvilket ingenting ”idealare” eller ”renare” kan finnas) sedermera skall genom hvarjehanda tankdikter utvidgas och utdanas till ett metaphysiskt verldsallt, ganska rigtigt uppkommer ett nytt chaos – men ett artificiellt. – För den verklige tänkaren är och förblifver derföre ”Tantum” allt förnufts noggrannaste perception, all sannings exactaste uttryck.
Hr von Hartmansdorff: Enär tillåtelse för syskonbarn att gifta hvarandra aldrig nekas, då de uppfört sig väl, och enär den ingenting kostar; så innebär ifråga var. förbud intet hinder för de syskonbarn, mot hvilkas förhållande intet kan erinras, att med hvarandra ingå äktenskap. Hinder äger rum blott för dem, som uppföra sig osedligt, och att detta band får qvarstå, mätte väl en hvar önska. Jag anhåller nu att fä uppläsa hvad Hr Biskop Holmström i ett annat Stånd anförde år 1829. Han sade nemi. bland annat: ”Härtill torde mig nu tillåtas endast tillägga, alt bifall till motionärens begäran synes mig så mycket mera betänkligt, som erfarenheten vid sisth riksdag redan ådagalagt, alt LagUtsk:s förslag till upphäfvande af 3 § 2 cap. Giftermälsbm genast föranledde ett nytt, till borttagande äfven af 58 cap. Missg.bm om ansvar för lägersmål med syskonbarn — ett stadgande, som, åtminstone enligt min åsigt, dock ganska skäligen skulle kunna qvarstå, äfven om det förra upphörde. — Sä upplöses det ena bandet efter det andra till oberäknelig — om ock af tidens s. k. liberalitet icke beräknad — våda för seder och religiositet. Må dä den häfdvunna stadgan fä orubbad fortfara, såsom åtminstone ett värn mot det växande lättsinnets iukräuktningsförsök på det heligas område.” För min del vill jag fästa uppmärksamheten på en annan omständighet. Sä länge lagen, genom villkorligt förbud lill äktenskaps ingående, underhåller den tanken, att syskonbarn 352 Den 20 November f. ni. äro nära beslägtade med hvarandra, så kunna fattiga syskonbarn utan förödmjukelse både begära och emottaga understöd af hvarandra. Detta åstadkommer ett samband emellan slägtingar, hvilket uti ett fattigt land såsom vårt icke bör försvagas. Mången torde erinra sig, huru han under sådana förhållanden antingen gifvit eller emottagit understöd. Om förhållandet mellan syskonbarn skulle blifva sådant, att de ansåges främmande för hvarandra, så upphörde också dessa ömsesidiga understöd. Annu ett annat förhållande bör man taga i betraktande. Månne äktenskap mellan sliigtingar äro så önskliga?
Mäjtt i Nåder äskat en rättighet i detta afseende, som instämmer med förr gällande grunder, hafva Riksens Ständer ansett, att dessa 100,000 R:dr förut böra afsättas och såsom en gifven , säker och ständig fond under berörde Nionde Hufvud-Titul för Jordbrukets, Handelns och Näringarnas understöd anslås ocl* uppföras! hvarefter det, som Stats* regleringen medgifvit att derutöfver till .ziflYari påräkna, bör upptagas och tilläggas 3'dje Hufvud-Titulns anslags Summa. I följe häraf kommer 3:dje Hufvud-Tituln att ökas med tillsammans 941,005 R;dr io rst. , hvaraf 219,394 R:dr 32 Sk. 7 rst. blifva att Femte Banch. Fjerde Afdeh 9, 10, p.å 66 Den 23 Juli. påräkna vid Bevärings inrättningens fortfarande behof och militaire penninge-löntagande Embetsoch Tjenstemäns Lönförbättring, samt tillökade underhalls - vilkor för värfvade arméen. Regleringen häraf tillhörer enligt Grundlagen Eders Kongl. Maj:t; men Riksens Ständer göra dock härvid den underdåniga anhållan, det Eders Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta vidtaga Eone-regleringen så snart, att Militaire Staterna måge, lika med Civile, med nästa års början komma af förhöjningen i åtnjutande, samt att så väl i afseende å dem bland Militären, hvilka år 1810 ej erhöllo tillökning, som ock i öfrigt, enahanda grunder härvid måtte följas, som för Civile Etnbetsoch Tjenstemäns Lönförbättring blifvit föreslagne.
Uti den af fullmäktige, på sätt sednast församlade revisorer anmält, beslutade och numera Utskottet tillhandakomna skrifvelse, hafva de omständigheter, som i fråga om eganderätlen till nämnda trymåer förekommit, blifvit fullständigt anförde; och då det nu tillkommer Rikets Ständer att förordna, huruvida den af revisorerne tillstyrkta rättegång angående ersättandet af dessa trymåers värde skall anställas eller om allt anspråk å en sådan ersättning får förfalla, har Utskottet, oaktadt den bäri - 32 S/ats-Utslcottets Utlåtande, N:o 78. genom ökade vidlyftigheten af detta utlåtande, ansett sig böra för Rikets Ständer omförmäla hufvudsakliga innehållet af de Utskottet rörande denna fråga meddelade handlingar. Vid fullgörandet af det fullmäktige, då sistförflutna riksdag slutades Jemnade uppdrag alt ofördröjligen afsluta köpet om hofmarskalken friherre G. Ridderstolpes arfvingars vid Skeppsbron här i bufvudstaden belägna bus, uppstod hos fullmägtige fråga, huruvida någre i samma hus, då försäljningsanhudet för Rikets Ständer anmäldes, betintliga och deruti icke undantagna trymåer borde anses inbegripna under det, med anledning af detta anbud, beslutade köp eller icke. Enligt nyssberörde anbud, skulle nemligen huset, i det skick det befunnes, emottagas den Irsta Oktober 1843, och skulle en samma anbud bifogad beskrifning upplysa, om alla de rum och apartinentier, som med huset voro förenade, dock undantogos de uti beskrifningen upptagne trymåer. Men utom desse trymåer, eller dem, hvarmed, såsom i beskrifningen uppgafs, tvenne rum i stora våningen en trappa upp voro försedda, funnos afven trymåer i andra rum, hvilka sednare, likasom de förra, efter riksdagens slut blefvo af sterbhusdelegarne försålda.
Om du lofvar att du inte sviker mig, vill jag hjelpa dig. Stig upp på den höga stenen, och ropa: Alla mors såe-karlar komme fram! Alla mors ärje-karlar komme fram! Alla mors harfve-karlar komme fram! Alla mors plocke-karlar komme fram!» Prinsen gjorde som sagdt var. Genast kom der fram en otalig mängd små, små gubbar, och de till att så, och ärja, och harfva, och plocka, och så många voro de, att de slogos om hvart enda korn. När nu all säden var samlad, bar prinsen in den i berget; men den unga mön tog undan trenne korn, utan att någon visste säga hvad hon aktade göra dermed. Någon tid derefter, sade troll-qvinnan: »jag skall nu rida till bröllopps. Gack derföre bort och hemta min gångare, som jag red på när jag sjelf var brud, för fyra och tjugo år sedan.» Då blef prinsen mycket bedröfvad, för han visste aldrig hvar han skulle finna troll-käringens häst. I detsamma kom tärnan åter gåendes, och frågade hvarför han var så ledsen. »Jo», sade prinsen, »käringen har befallt mig gå efter hennes gångare, som hon red på när hon var brud, för fyra och tjugo år sedan; och jag vet aldrig hvar jag skall finna honom.» Flickan tog till orda: »Om du lofvar, att du aldrig sviker mig, vill jag hjelpa dig ännu mer.» Ja, svennen lofvade att aldrig svika henne. Då sade flickan: »gack först efter det betslet, som hänger närmast dörren i stallet.» Prinsen gjorde så. Tärnan fortfor: »här har du en limpa. När du kommer långt, långt bort i skogen, skall du rysta hårdt på betslet; då får du höra ett stort gny och gnäggande. Stig så upp i det högsta träd du kan se. Men när du kommer halfvägs i trädet, skall du rysta betslet ännu hårdare, och skynda dig upp aldra öfverst i toppen. Då kommer hästen rännandes i full flöj, och frustar, och är mycket vild.
Vi påträffa här till en början de s. k. främre etappsjukhusen, hvilka skola upptaga alla från hären eller dess åtföljande sjukvårdsanstalter komna sjuke för att på särskilda sjukhuståg eller sjuktåg eller båtkolonner afsända dem från krigsskådeplatsen och sprida dem i hemorterna; vi möta vidare de oundgängliga reserverna af sjukvårdspersonal med materiel, hvilka måste finnas till hands att aflösa de flyttande sjukhus, som icke kunna utrymmas, att upprätta sjukhus vid etapp vägarna och att ersätta afgången vid alla sjukvårdsformationer; och slutligen komma vi till de bakre etapp-sjukhusen i hemorten, där de hemsände sjuke mottagas och fördelas på hemortens fasta sjukhus, på provisoriskt anlaggda dylika eller i enskildes hem. Man finner, att apparaten är storartad men väl behöflig, och man inser lätt, att den icke i en handvändning kan skapas af intet, äfven om den frivilliga sjukvården aldrig så mycket hjälpande träder emellan. Vid etappväsendets och hemortens sjukvårdsanstalter kan denna frivilliga sjukvård emellertid utöfva en välsignelsebringande verksamhet. Om man också tror och möjligen hoppas att af en ringa utbildad beväringsyngling helt hastigt kunna dana en soldat, så har väl ingen ännu kommit på den tanken, att man genom ett maktspråk skulle kunna erhålla en läkare af en person, som aldrig sysselsatt sig med läkareyrket, lika litet som man kan använda hvilken soldat som helst till sjukvårds-soldat. Och utan läkare eller sjukvårdssoidater är naturligtvis ingen sjukvård möjlig. Det tolfte komitéförslaget, som efter vårt lands motgångar 1809 år 1888 afgafs rörande den militära sjukvården, påvisade allt för tydligt bristerna i detta afseende och sökte medel att åtminstone nödtorftigt afhjälpa dem, ehuru mycket litet ännu gjorts i den vägen. Ehuru antalet läkare nedprutats till det allra minsta möjliga och ehuru medicine kandidater, som fullgjort sin första tjänstgöring vid sjukhus, upptagas såsom läkare, räcker det vid hären tillgängliga antalet icke ens att fylla hälften af det vid fälthären och etappväsendet erforderliga läkareantalet, och då äro anstalterna i hemorten och depoterna icke alis medräknade. Nu kan, man väl säga, att i krig komma nog läkare själfmant, och det bör man
R:dr öre R:dr 1 och för banvallens utjemnande erfordras 108,226 kub.-f:r skärningar och 101,248 kub.-f:r fyllningar. Af skärningarne utgöra: 6,959 kub.-f:r berg, å 25 R:dr 21,298 kub.-f:r jord, som uppläggas, å 4 R:dr 50 öre 15,475 kub.-f:r jord, som forslas 500 fot, ä 5 R:dr * 14,167 kub.-f:r jord, som forslas 1,000 6 R:dr * kub.-f:r jord, som forslas 2,000 7 R:dr jord, som forslas 3,000 fot, å 14,445 fot, å 14,816 fot, å 21,068 fot, h kub.-f:r 8 R:dr kub.-f:r 9 R:dr jord, som forslas 4,000 Som i fyllningarne fela 21,279 kub.-f:r, mäste 12,019 kub.-f:r tagas ur diken, å 4 R:dr 50 öre samt 9,260 kub.-f:r från längre häll, å 9 R:dr 22,276 kub.-f:r, hvaraf: 6 R:dr 7 R:dr 8 R:dr 9 R.dr Tillägges ballasten ar mötesplatser beräknadt för stationer och 50 Transport R:dr R:mti — 1,142,519 50 114,251 95 R:dr öre 1,256,771|45 1,256,771 45 Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 7 R:di löre. Transport R:dr R:mt BroSijggnader. Bro öster om Tibble. Brons längd 46 fot med ett 50 fots spann. ■ Landfästenas höjd öfver rustbädden 12 fot, j tjocklek 8 fot och bredd 26 fot.