Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle helt och hullet hafva misstagit mig om inotiverna för R. o. Ad:s beslut, att Konungen icke hädanefter må anvisa ,löneanslag på besparingarna, om jag skulle anse, att deri inbegripits, det godkännandet af de redan gjorda regleringarna borde blifva lösepenning för nämnde beslut. Jag fattade detta beslut helt enkelt så, att, som Regeringen företagit sig att uppgöra löneregleringar genom anvisningar pä besparingarna, hafva Ständerna ansett nödigt att medelst ett särskildt beslut sätta en gräns derför, att sådant hädanefter får ske; men att man i och härmed för alltid godkänt de regleringar, som skett, har jag icke föreställt mig. Man har här yttrat, det man icke borde sätta Regeringen i den obehagliga nödvändighet att återtaga de fullmagter, lion utfärdat. Jag medger, att sådant blefve obehagligt; men Regeringen har sjelf beredt sig denna obehaglighet, och som man bäddar, får man ligga, säger ordspråket. Detta obehag skulle dock i allt fall endast gälla lönerna för de embetsman, som erhållit fnllrnagter å sina tjenster; och då Hr af Billbergh här oflicielt upplyst, att a68 Dea 8 Augusti e. m. förhållandet är sådant med Kammarrätten, samt reorganisationen af detta verk har sin grund i Ständers begäran, medger jag, att det är svårt att komma ifrån att honorera dessa fulImagter. För att i detta afseende gå halfva vägen, och då i vårt land considerationssystemet är till den grad hylladt, att man anses, snart sagdt, som en Jacobin, om man icke vill bekänna sig till detsamma, vill jag också begifva mig derhän, det de sedan sista riksdag reglerade embetsverk, för hvilkas tjenstemän Konungen utfärdat fullmagter å de nya lönerna, må, så länge tjensternas nuvar. innehafvare desamma bestrida, utaf besparingarna utbekomma de löner, som blifvit dem tillerkända; men derutöfver kan jag icke gå.
Regerings-Formen förefanns, var fullkomligt enlig med sakens rätta förhållande och så myckel mindre kunde innebära någon afsigt alt detsamma fördölja, som Stats-Ministern den 7 i samma månad, uti underdånigt Utlåtande, föranledt af StatsUtskottets, redan före aflemnandet af förstnämnde yttrande, delfångne begäran om nödiga upplysningar angående Cabinelts-Cassan, uppgifvit, det samma cassa häftade för Cn betydlig brist och hvilket Utlåtande blef Stats-Utskottet meddeladt; äfvensom af Herr t. f. Stats-Ministern för Utrikes Årendena Ihre, att den omständigheten., att uti det Stats-Ucskot - Stats-Utsliottets Utlåtande, N:o 489'J tel delgifna sammandrag af Cabinetls-Cassans räkenskaper de der omförrnälde förslräckningar upptagits på ett sätt, som gifvit Utskottet anledning förmoda, att lånen omedelbarligen tillhörde Cabinetts-Cassan eller vore af benne upptagne, tillkommit derigenom, att de Stats-Utskoltet meddelde räkenskaperne utgjorde sammandrag af Cabinettels hufvudräkningar, men dessa senare åter, såsom endast ämnade till upplysning inom Cabinettet, angående beloppet af anslagne och utgifne medel, endast blifvit förde såsom ett fortlöpande cassa-conto, utan en sådan närmare specification och öfverföring af olika titlar, som eljest, vid ett annorlunda ordnadt bokhålleri, skolat iagttagas, hvilket föranledt dertill, att Cabinettet, som genast fått emottaga de upplånte medlen och sedermera jemväl godtgjort beloppet af de årliga ränteoch capital-afbetalningarne, uti Sins räkenskaper icke bokfört Colonial-Departementet, såsom del, hvilket lemnat de ifrågavarande förskotten, utan antecknat dem å de ursprunglige långifvarnes namn, ehuru Cabinetts-Cassan icke stått i affarsgemenskap med långifvarne, utan endast baft att skaffa med Colonial-Departementet samt derifrån-bekommit och dit inbetalt de omförmälde medlen; hvarförutan Herr t. f.
Ordförande i Biddarhus-Direktionen, angående Grefve Carl Göran Mörners anhållan att vid val lill nämnde Ordförande-plats icke komma i Ståndets åtanka: II. 321. — i Skolråd, i anledning af väckt motion om val deraf: B. VII. 23, 36, A. 36. Ordinarie räntan, angående: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, närande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Ordnande, veterinär-väsendets fullständiga, i anledning af väckta motioner om vidtagande af åtgärder derför: Ii. I. 573; II. 5, 18, A. 26, U. 322, 373, A. 373, E. 463. Ordnandet af Lazarettsoch Kurhus-väsendet i Diket, i anledning af väckt motion rörande —: B. I. Ordnings-Stadga för Ridderskapets och Adelns sammankomster, dess uppläsande: I. 4. Orlofs-sedel, angående ändring i gällande Lego-Stadga ifråga om orlofs-sedels innehåll; motion af Herr Mauritz Constantin Wolffelt: se Motioner. Oskarshamn, i anledning af väckt motion om stats-bidrag till nämnde stad för utlösen af tomtöre-algälden till egare af de hemman, från hvilkas områden stadens utmål är afsöndradt: B. VII. 83, 93, 96, A. 96. Ost-Indiska Kompaniets hus i Götheborg, angående upplåtelse till Götheborgs Museum af Kronans andel uti nämnde hus: 1. 486, 493, R. 493; B. III. 133, 178, 250, A. 250, E. 510. Oxenstjerna, Grefve Axel, dess yttranden: I. 8, 11, 449; II. 102; V. 242, 251. 180 — P — Oxenstjerna, Friherre Carl Gustaf, dess yttrande: V. 96. P. Palmcrantz, Johan Mauritz, dess yttranden: I. 42, 44, 45.
Ilr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Beträffande hvad den siste värde talaren har anfört i afseende pä arrendenas skadlighet i Irland, sä är det allmänt kändt, hvilka olyckor desamma hafva derstädes utbredt. Detta kommer sig dock hufvudsakligen deraf, att de gamla arrendena, som stodo på längre lid, nu hafva blifvit satte på kortare lid, att methoden derstädes är alt vissa entreprenörer i stora klumpar tillarrendera sig jord och sedan utarrendera dem i smärre jordlotter, som kunna vara af de der 10- r:drs värde, som här varit fråga om. Det kunde visst äfven här inträffa, såsom erfarenheten också visat, att utarrenderingar åstadkomma olägenheter genom högt uppdrifna arrenden och arrendatorernas oförmåga att dem utgöra; men svårigheten kommer alltid att ligga deruti, att bestämma huru boställsdirectionerna skola förfara. Börjar man en gång komma in på den vägen, att antaga den som har den bästa säkerheten, så kommer man slutligen till åborättskap, med rättighet att qvarsitta vid hemmanet, och hvaraf sedermera kunna uppkomma frågor om en större eller mindre besittningsrätt, som vi i sednare tider sett exempel af. Det är således verkligen icke utan sina vådor, alt gifva sig in på denna bana. Hvad som nu för första gången i detta afseende blifvit föreslaget, skulle således kunna i en framtid föranleda vådor, hvartill delta förslag från början ingalunda synes gifva anledn. Det finnes ett annat sätt, så väl att trygga sjelfva directionerne för arrendets utbekommande, som alt gifva en större säkerhet för att arrendena under en längre tid skulle bibehållas af samma personer; nemi. att det nuvar. stadgandet alt borgen skall ställas på 5 år visserligen bibehålies; men likväl med skyldighet för borgesmännen att, derest, inom året förut ny borgen icke blifvit anskaffad de förra borgesmännen stanna i ansvar för arrendet. De personer, som gå i borgen, komma då att se sig noga före, till hvad belopp summan stiger, för hvilken de borga.
Jag kail emedlertid icke föreställa mig, att det föreslagne I^agstadgandet kan få retroactiv verkan, emedan den orättvisan derigenom skulle begås, att de omyndige, för hvilka förmyndare under de i Lagen nu gällande förbehåll och villkor blifvit förordnade, skulle underkastas en förändring i deras redan existerande rätt; men jag anser i allt fall ett stort steg framåt vara taget, om med detsamma den tysta förmonsrätten upphör; ty alla de, hvilka, efter Lagens trädande i verksamhet, blifva myndige, sättas derigenom i tillfälle, att utan hinder begagna realcrediten. Beträffande åter det andra hufvudsakliga skälet, så inser jag visserligen, lika med Utskottets pluralitet, att Domstolarnes göromål skulle, genom det nya åliggandet, icke obetydligt ökas; men det är ock en naturlig följd, att deras inkomster i sportelväg skulle vinna tillökning och följaktligen till någon del ersätta förökningen i möda och besvär. Dessutom är det en vanlig följd af alla reformer, att man rubbas utur det förhållande, hvaruti man förut befunnit sig. Tillökningen lomme att bestå deruti, att Domstolarne skulle, jemte förinynderskaps-protocollet, föra ett förmyndare-diarium, som upptoge förmyndarens och myndlingens namn och förmyndareiorordnandels datum, hvaraf utan svårighet kunde förnimmas, när tiden för hvarje förmyndare vöre inne, att redovisa för det honom anförtrodde uppdrag, samt alt, om lian sådant underläte, hålla honom dertill, och jag fruktar för min del hvarken att ledamotsplatser i Hof-Rätterne, Borgmästerierne i städerne och Domsagorne å landet skulle, i anseende till de förökade göromålen, komma att stå obesatte, eller att någon Domare, med nit för saken, skulle eftersätta sine öfrige åligganden för det nya bestyret.
Länet utöfver det derföre faststäldte beloppet, icke kunna Herrar Fullmägtige till last förås, enär Herrar Fullmägtige, innan ett Beslut om inställande af detta Lån vidtogs, haft all anledning att, genom nödige upplysningars infordrande, göra sig noga underrättade om de tillgångar Herrar Fullmägtige haft att påräkna, så väl till inlösen af de förfallande Obligationerne, som till andre anslag, hvilka Riksgäkls-Contoiret hade bestrida: Äfvensom ej heller någon anmärkning förekommer dervid, att Herrar Fullmägtige, med hänseende till .de då tillgängelige Fonders otillräcklighet för inlösen af Obligationerne i Fem-proCents Lånet, tillåtit att sådane Obligationer fingo omsättas, Likväl och för att i möjeligaste måtto förekomma, det Staten icke belastas med en Gäld, som. tilläfventyrs nu mera skulle kunna , om ej alldeles indragas, åtminstone till någon del förminskas; håfve, med anledning Riksens Ständers af 8 Art. uti Reglementet för Riksgälds-Contoiret, vi ansett Herrar Fullmägtige böra anmodas, att af disponible Medel, genom vägran till omsättning vid förfallotiden af de utaf Riksgälds-Contoiret upptagne Lån, ej allenast återföra Lånebeloppet till af Rikets Ständer föreskrifvet förhållande, utan äfven, så vidt möjeligt är, genom Lånens betalning, minska den Gäld, som Staten nu med dryga Räntor betungar. 'Utaf de Utrikes Lånen, hvilkas liqvidation Kongl.
Leijonhufvud, Friherre Carl Hjalmar, yttrande: VII. 100. Leijonhufvud, Friherre Sten, yttrande: V. 5S0, Leijonmark, Evald Gustaf, yttrande: I. 484 Leksands socken, om ersättning åt jordegare inom 2:ne byar af, för liden skada genom vattenöfversvämning. Lembke, Johan Henrik, Ofverste, om pension åt hans efterlemnade Enka, född Reenstjerna. II. 364. R. 569- X. B. 79, 117, 134- A. 197. XI. E. 401. Lena Hansdotter i Sundsholm, om eftergift af dana-arf efter. Se Eftergift. Lerdals Stom. Se afsöndring. Lessing, M. L., Major, om pension från allmänna indragningsstaten åt. II. 693. R. 697. X. B. 79, 117, 134. A. 151. XI. E. 401. 118 — L — Leuhusen, Friherre Alexender Magnus, yttrande: I. 54. Lewenhaupt, Grefve Adam, yttrande: VII. 223. Lewenhaupt, Grefve Claes Magnus, yttranden. I. 319- V. 64. Lewenhaupt, Grefve Erik August, yttrande: VI. 178. Lewenhaupt, Grefve Mauritz, yttranden. VII. ICO, 101, 102, 104. Lewenhaupt, Grefve Patrik Adolf, yttrande: IV. 471. Lewenhaupt, Landshöfdingen Grefve P, A., om bibehållande af dess rätt till framtida pension från arméens pensionskassa. VII. 221. R. 224- IX. B. 67. A. 100. E. 250. Lewenhaupt. Grefve Sten, yttrande: II. 382. Lilljehöök, Carl Berthild, yttranden. I. 365, 473.
En värd talare har bestridt laglighcten af mitt påstående, alt Const.Utsk:s nu under öfverläggning varande inemot-, icke blifvit, enligt 56 §:n Reg.Ftn, i tillbörlig lorm uppsläldt, för att kunna af R. St. antagas utan förändringar eller tillsatser och i vidrigt fall återremitteras; och har den värde talaren till en början påstått, att det ämne, sorn afhandlas i detta betänk , icke skulle vara en sådan allmän fråga, hvarom nämnda § handlar. Men jag hemställer till honom sjelf och en hvar af detta Stånd, om någon fråga kan vara allmännare än denna, sora rörer just grannskapet af hela statskroppens bjerta. Dessutom, om detta ej antages för tillräckligt bevis för min åsigt i detta hänseende, hänvisar jag till 44 §:n Riksd.Ordn., der det heter i i:a morn.: '”Konungens propositioner, äfvensom a 11 m ä n n a frågor, hvarmed förstås ”sådana, som kunna eller höra komma under ”samtliga RiksSt:ns öfverläggning och pröfning.” Hvad som kan komma under samtliga Riks.Strns öfverläggning och pröfning är således, enligt denna definition, en allmän fråga. Och då den ifrågavar. både kan oell måste komma under samtliga Ståndens pröfning, är den följaktligen allmän. Vidare har samme talare sagl, att ötsktns förslag, hvarom talas i 56 §:n, afser blott sådana frågor, som blifvit väckta i Stånden; emedan orden lyda sålunda: ”Alllmänna frågor, som uti R. St:s plena väckas, må ej till ”ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfver”lemnäs till behörigt Utsk., som äge alt dem utreda och ”deröfver sig yttra. Utskottens förslag skola först i Stån”dens plena framställas till antagande eller föi kastande utan ”förändringar eller tillsatser.”
Stockholm den 9 Januarii 1829. 32 ExpedLtions-TJtskotteta Memorial, N:o 14* N:o 14- Memorial t angående j a Isning en och haftningen af de exemplar utaf Bihangét till Riks-Ståndens Protocollj som i Stånden successive utdelas. Uti aflåtet Memorial N:o 2, angående tryck-* liing och successiv utdelning i Riks-Stånden af Bihanget till deras Protocoll, har ExpeditionsUtskottet, bland annat, hos Rikets Högloft. Ständer föreslagit, att hvarje färdigtryckt handling, hörande lill nämnde Bihang, skulle, förr än den till utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter aflemnades, falsas och häftas, hvilket förslag, jemte de öfrige uti samma Memorial framställde, blifvit af Rikets Höglofl. Ständer gilladt och bifallet. Den omsorg Utskottet ansåg sig höra iakttaga, att bereda ali möjlig beqvämlighet för det tryckta Bihangets begagnande vid Ståndsöfverläggningarne, grundade och bestämde Utskottets i berörde afseende gjorda hemställan, utan alt det dervid undföll Utskottets uppmärksamhet, att den föreslagna falsningen och häftningen af hvarje successivt färdigtryckt och till utdelning allemnad handling i någon mon måste öka kostnaderne för det af Rikets Höglofl. Ständer beslutna antal exemplar af meranämnde Bihang till de respective Riks-Ståndens Protocoll. I saknad likväl af specifika uppgifter derom, kunde Utskottet vid ofvannämnda Expeditions-TJtslottets Memorial, 1V.-o ii. 33 förslags afgifvande icke ännu bestämdt känna beloppet för hvarje serskild del af dessa kostnader.
M:s pröfning att bestämma; men K. M. har ansett, att en Öfverstyrelse öfver skogarna i Riket borde finnas, och den föreslagna kostnaden derför af 25,000 Rdr är, efter min tanke, ej af tillräcklig D«n T Norembsr /. m. 453 betydenhet att böra föranleda ett afslag af K. M:s propos. Jag anliåller således, att K. o. Ad. mätte anse denna punkt ej föranleda till någon anmärkn. Hr Printzensköld: Jag mäste beklaga, att jag icke kan i allo dela den siste talarens åsigter om nödvändigheten af en särskild styrelse för skogshushållningen. Jag medgifver, att en sådan kan vara nyttig och nödig för såvidt det är fråga om sättet att indela skogarne till afverkning och vårda dem; men skiljer man den förvaltning af Kronans skogar, som nu tillhör K. M:s Befhale och KammarKoll. från dessa legala myndigheter, oell öfverflytta!- dea på en särskild styrelse, så tror jag man ieke gått tillväga med den försigtighet, som jag anser alltid bör iakttagas. Man inrättar åtskilliga myndigheter, som äro ett slags utväxter på de af Grundlagen och häfden erkända institutioner och embetsverk. Vi hafva en sådan myndighet i Fångvårdsstyrelsen, som ej eger makt att infordra en förklaring från K. M:s Befh:de, utan måste derom anlita KammarKoll. Deraf kan man se hvilka olägenheter upstå genom inrättande af särskilda styrelser, sorn icke erhålla de attributioner, hvilka äro nödvändiga lör att göra devas åsigter och beslut gällande. De måste då taga till hjelp RiksKolbna, som genom sin ställning hafva en slags rätt och myndighet öfver de andra auktoriteterna. — Jag tror således icke det vore välbetänkt att obetingadt bifalla första punkten, utan instämmer med Hr Bodell, som visat hvilket oformligt förhållande skulle upkomma, om en särskild styrelse inrättades, åt hvilken skulle anförtros vården och förvaltningen af Kronans skogar. Jag anser lika med honom ordet förvaltning böra utbytas, ty en särskild Styrelse bör hafva upsigt och vård öfver skogarne, men icke förvaltningen af dem.
Dillner gjordt ackordsanbud, bifölls; och Memorialet JVS 41, med hemställan om en gratifikation till Vaktmästarne vid Banko-d iskontverket, bifölls; hvarjemte de uti Banko Utskottets nu jemväl föredragna Berättelse, JVS 40, angående förrättad revison af Banko-diskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 1862, å sidorna 7 och 10 gjorda tillstyrkanden, att afskrifning måtte beviljas för ej mindre sex från Handelsoch Niiringsfonden utgifna lån å tillhopa 7,888 Rtdr 40 öre samt femtiosex af Allmänna Diskontfonden lemnade lån å tillsammans 47,488 R:dr 50 öre, än ock för balanserade öfverräntor å fyratiotre från sistnämnda fond beviljade lån, hvilka öfverräntor sammanräknade utgjorde 12,026 R:dr 62 öre, af Ståndet lif ollos. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedanuppräknade Utlåtanden, nemligen: JVs 38, i anledning af motioner om ändring af 12 Kap, 2 § Rättegångsbalken. Prot.-Utdrag den 11 Juli 1863. 455 Detta utlåtande blef till Utskottet återremitterade; i följd hvaraf protokollet om öfverläggningen i ämnet skulle till Utskottet affemnas; — hvaremot Ståndet biföll JY2 39, i anledning af motion om ändring af 12 Kap. 3 § Rättegångsbalken ; JV2 40, i anledning af framställda förslag, angående bestämmande af viss tid för doms afkunnatide i Rådstufvurätt; och M 41, i anledning af motion om skyldighet för Häradshöfding att inom viss tid meddela utslag och utlemna expeditioner. Den 11 Juli. Från Höglo fl.
Dessa undantagslagar hafva, oaktadt de hela vår historia igenom nästan beständigt förekommit, med otålighet och missbelåtenhet varit fördragne, hvarföre också Riksföreståndaren Sten Sture den äldre, af både nödig och klok omtanka, återkallade båda dessa ofvanåberopade stadgar genom en annan, daterad Telge år >49') uti hvilken föreskrifves: ”att ingen, hvarken andlig eller verldslig, rik eller fattig, ”skulle, emot vanlig ersättning, undandraga sig att vägfarande herbergera och forthjelpa.” Den store Konung Gustaf I fann sig föranlåten att, till hämmande af de inrotade missbruken i afseende å vägfarandes frigästning och skjuts, stadga: ”att äfven hofman, ”sorn i Riksens resor stadde voro och hos allmogen njöto hus ■”och nödtorft, skulle på samma sätt som andre vägfarande ”sådant för sig betala” ***). Friskjutsning och frigästning syntes nu vara nflyst; men under Eric XlV:s och Johan lills vacklande styrelser uppkommo å nyo frågor om undantags-lagar för vissa elusser, i synnerhet Konungens embetsman under deras embetsresor. De förändrade styrelseåsigterna i allmänhet, och särdeles i afseende å skjutsväsendet, väckte naturligtvis mycket missnöje, och Konung Eric XIV fann sig föranlåten alt söka tillfredsställa de olika intressena genom en pålaga för allmogen att utgöra så kallade ta vernepenningar, på det att de resande mätte för desto lindrigare kostnad kunna begagna de inrättade allmänna skjutsoch gästningsställena. *) Catraare recess i483, §§ 3 och 5. **) Cnlmarc recess *474» § *• ***) Gustaf I:s bref till Allmogen af den i5 Dec. iåija. i8S Dc 11 19 Petro a ri f, m. Men följden häraf hlef, alt jordbrulärne fingo vidkännas håde skjutsen och skjutspenningarne, och stadgandet hlef åter af Konung Johan upplläfvet.
Att det redan gällande stadgandet om ojördröjligl insändande af nu nämnda handlingar skall lända till mindre skyndsamhet, än en föreskrift om en månads rådrum dertill, har Utskottet svårt att föreställa sig, enär det knapt låter tänka sig, att giltiga skäl skulle kunna förebäras till ursäkt för ett dröjsmål af en hel månads tid med ett så enkelt bestyr, som att per posto befordra en samling till hands varande handlingar tili sin bestämmelse, och alltså med ordet »ofördröjligen» måste förstås en tidrymd af vida mindre utsträckning, än motionären föreslagit. Om derföre den af motionären antydda långsamhet med expedierandet af meranämnda handlingar verkligen äger rum, beror det icke af lagstiftningen att afhjelpa densamma, helst, på sätt Utskottet förut erinrat, ansvarsbestämmelser icke saknas, efter hvilka hvarje försummelse eller obehörigt dröjsmål af vederbörande kan beifras; och som inryckandet i Skiftesstadgan af särskilda stadgar härom icke kan vara på sin plats, föranlåtes Utskottet afstyrka alli afseende å Olaus Eriksons ifrågavarande motion. Under erinran derom, att innehafvare af kronohemman och boställen, jemlikt åtskilliga ännu gällande författningar, icke äga dispositionsrätt öfver den ekskog, som på sådana hemmans ägor befinnes, samt att det på många ställen inträffade, att genom laga skiften desse hemman erhölle andra ägor, hvarå ingen ekskog befunnes, i stället för den de förut innehaft, och å hvilka sådan skog växte; i hvilka fall, enligt bestämmelserna om sältet för skogsliqvider, det kunde inträffa, att den dyrbara skog, som förre åboen icke ägt vidröra vid åverkansbot, blefve inom kort tid afverkad, utan någon nytta för Staten, som deraf vöre rätter ägare; hvilket åter icke kunde vara öfverensstämmande med lagstiftningen rörande detta ämne; har Johannes Andersson från Elfsborgs län väckt motion, att antingen vederbörande Skiftesmän eller Kronoombuden måtte få sig ålagdt att tillse, det Kronans samt ofvannämnda hem - Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottcts Betänkande M 14.
1— om rättighet att utfärda enskilda, under 100 R:d. belopp; Motion, rem. tili Statsoch Banco-Utsk. s. 1243. Assigneringsfond, om en, för Hypothekseller Fastighets - Banker; Motion, rem. till Statsoch Banco-Utsk. s. Assistance-Contoiret, åren 1819, 1822. s. 445 775 - 780. • örn uppliäfvande af; Motion, rem. till Statsoch Banco-Utsk. s. i25i, 1284. Auctioner, om förseglade anbud vid KronoUpphandlings-; Motioner, rem. till Ekonomi-Utsk. s. 1282, 1269. — om inskränkning i Länsmans-rätt, att verkställa; Motion, rem. till Ekon.-Utsk. s. ia32. Auctions, om, förrättande genom uppslag; Motion, rein. till Lag-Utsk. s. 1208. •—• sätt, om föräiidradt med Kongsgårdars och andra Krono-lägenheters bortarrenderande ; Motion, rem. till Stats-Utsk, s, 1295, B. Bagare-Ämbetet i Hufvudstaden, fordran hos, för 6000 T:r Råg. s. 583- 585. Bancosedlar, att nu i omlopp varande, må inom viss tid af Banken inlösas, m. m.; Motion, rem. tili Banco-Utsk. s. i36i. Rem, till Stats-, qch Banco-Utsk, s. 1127, xi3i. till Banco-Utsk. s. 1138. Ränte-inkomster och utgifter, s. 751 ,- 752.