Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 96, öfver Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående sökt creditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drälsel-Commission, samt N:o 97, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående rättighet för Directionen af Arméens Pensions-cässa till ett räntebärande creditiv i Riksens Ständers Bank. Från Högloft. Riddersicapet och Adeln. S. D. Ånyo föredrogs Bevillnings-Ulskottets den 23 och 26 sistlidne September på bordet lagde Utlåtande N:o 27, i anledning af anmärkningar mot Betänkandet N:o 12 angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Då Grundlagen föreskrifver, att grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen först skola uppgifvas, och att derefter: sedan, Bevillningsssummans belopp blifvit fastsläldt, det tillkommer Bevillnings-Utskotlet att, med tillämpning af dessa grunder, författa förslag Lill Bevillningens utgörande, kunde Riclderskapet och Adeln nu icke ingå i någon annan slutlig pröfning af Bevillnings-Ulskoltels förslag, än i afseende på förenämnde grunder, hvarvid Ståndet, under förbehåll alt det, när Bevillnings-Ulskoltels slutliga förslag till Bevillningens utgörande inkommer, eger alt, i förhållande Lill den bevillnings - Troi. Utdr d. 3—>4 Oct, 1840. summa, sora Sländerna'finna nödigt att sig åtaga, rätta och slutligen bestämma afgiflernas belopp, stannade i följande beslut: i:sta Artikeln. Afgiften skall erläggas af hvarje mansperson och hvarje qvinna från och med fyllda 18 Lill och med fyllda 60 år, samt skall fortfara alt årligen utgå äfven efter fyllda 60 år af alla dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, eller genom undantags-beting vid afhandlingar om öfverlåtelse af egendom ega 100 R:dr årlig inkomst, äfvensom af dem, hvilka efter 2:dra Artikeln utgöra bevillning för fast egendom af öfver 200 R:dr värde.
Af aktning för den ädle bortgångne krigarens minne, har visserligen den enskilla välgörenheten visat sitt deltagande genom in sam - Dell 23 December e. m. 465 samlingar för den efterlemnade familjen; men, t. o. m. den djerfvaste förhoppning kan ej sträcka sig derhän, att i räntebeloppet af den blifvande insamlingssumman påräkna något säkert bidrag för familjens framtida bergning. Det är med anledning af hvad jag i det föregide haft äran yttra om den aflidne krigarens förtjenster, som jag vördsamt vågar väcka motion om en årlig pension af 500 r:dr b:co, att af statsmedel utgå, till öfverste Aminoffs efterlefvande enka och omyndiga barn. Jag anhåller om remiss häraf till vederbör. Ulsk. Remitterades till StatsUtsk. Upplästes följande af Hr Stjernsvärd, Gust. Maur., iugifne motion: Fordringarne på en officers bildning, så väl i hvad sorn rörer dess yrke, som i humanistiskt hänseende, hafva onekligen betydligt ökats i sednare tider, och med begärlighet omfattas äfven af individerne dé tillfällen som dem erbjudas att förvärfva kunskaper utöfver de oundgängliga fordringarne. Anslag och stipendier, att i utlandet öka dessa kunskapsförråd och att laga kännedom om andra länders institutioner och upptäckter i militärväg, meddelas visserligen äfven stundom, men ali bereda officeraren af landtarmeen tillfälle utbilda sig i den vigtigaste delen af krigareyrket, teoriernas praktiska tillämpning under aktivt fälttåg, deråt synes mig hafva blifvit lemuadt nog liten uppmärksamhet. Sverige har nu njutit af en mer än 30-årig fred och det faller således af sig sjelft, att om fredstillståndet fortfar ännu några år, så kan den tid ej vara aflägsen, då icke en enda hvarken af befäl eller trupp bevistat fälttåg, den för krigaren bästa af alla skolor.
Utan att vilja ingå i pröfning af frågan, huruvida dessa resor hittills uppfyllt sitt ändamål och gifvit resultater, motsvarande de betydliga kostnader, som i följd deraf blifvit statsverket tillskyndade, kunna Revisorerne likväl icke undertrycka den anmärkning, att nämnde ändamål bör kunna vinnas utan uppoffringar af den betydenhet, som nu förekomma. Revisorerne föreställa sig, att den inspektion, som nu af cheferne för vissa embetsverk verkställes, ofta skulle med mindre kostnad kunna utöfvas, och anse Revisorerne sig icke böra lemna oanmärkt att, efter hvad de inhemtat, endast 2:ue i sednare åren utfärdade instruktioner, nemligen den för Kongl. Fångvårds-styrelsen af den 16 December 1859 och instruktionen för Kongl. General-poststyrelsen af den 6 November 1863, lemna vederbörande chefer rättighet, den förre att till biträde vid mönstringseller inspektionsresor antaga en mönstrings-kommissarie, och den -ednare att låta en tjensteman såsom sekreterare medfölja. För det biträde, hvaraf öfrige inspek - 13 — terande chefer kunna vid de af dem anställda besök vara i behof, och hvilket i de flesta fall synes kunna pä ort och ställe erhållas, torde således den kostnad, som bör drabba statsverket, i allmänhet kunna inskränkas till det arfvode, hvilket för dylikt biträde må befinnas erforderligt. § 13. Vid granskning af de utgifter, sorn blifvit påförda de på 6:te hufvudtiteln reserverade medel för jordbruk, handel och näringar samt af de på 8:de hufvudtitelns besparingar uppförda utgifter, hafva Revisorerne anmärkt, att kostnaderna för vissa ständiga eller årligen återkommande behof blifvit anvisade å dessa medel och besparingar, som icke kunna anses vara för sådant ändamål afsedda. Bland sådane utgifter förekomma exempelvis å förstnämnde reserverade medel 1,500 R:dr såsom bidrag för utgifvande af Kongl. Landtbruks-akademiens tidskrift, samt å 8: le hufvudtitelns besparingar 1.500
Siulle likväl Eders Kongl. Maj:t finna en så organiserad centralstyrelse för dyr eller för kollegialt sammansatt, hemställer jag i underdånighet, om icke Eders Kongl. Maj:t, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad skolrevisionen föreslagit, skulle täckas åt ecklesiastik-departementet utverka ett årligt anslag af 3,000 r:dr banko, att användas till arfvoden åt serskildt för beredandet och behandlingen af undervisningen rörande ämnen utsedde personer med speciel kännedom och erfarenhet af desamma. Stockholm den 9 November 1847. F. O. Silfverstolpe. STOCKHOLM, trtckt hos Isaac Marcus, 1847. T A HEIL öfver läroämnenas timmar., sä väl i hvarje klass„ som i alla tillsammans, i hvarje veckaJ enligt den exempelvis uppgjorda läse-ordningen (Schema Lectionum). I (för B & D) Högre skola. 2 (för C & D) Högre skola. 3 (för C & E) Högre skola. 4 (för C & F) Högre skola. Medelskola. A. B. C. i ii ni IV v VI VII Vill Summa. in IV v VI VII VIII Summa. in IV v VI VII VIII Summa. m IV V VI VII VIII Summa. 1 11 ni IV Summa. in IV Summa. Religion. Till ofvanstående lärotimmar komma ytterligare för hvarje skola, af hvilken ordning som helst, följande timmar i veckan, nemligen: för bön en halftimma före undervisningenå början hvarje morgon, tillsammans 3 timmar; för gymnastik 3 timmar t P , „ n . } efter läsningens slut på middagen eller pa altonen. „ sang 2 timmar j ° r ° Anm. 2. För lärjungar, som sådant önska, beredes tillfälle till särskild undervisning i hebreiska språket, utan betalning, 2 timmar i veckan, samt uti instrumentalmusik, mot betalning, 2 timmar; Anm. 3. Flyttningslörhör hållas Onsdags och Lördags eftermiddagar kl. 3—6. Hör till Bilagan N'.o 5 af Kongl. Maj.-ls Propos. 1S47. Huft l. Li äs e - O v d ning (att tjena såsom exempel.) Matidag.
Riksdagsordningen uttryckligen rnctlgifven, få fördenskull hos E. 3t54 Den G April f. m. ”K. M. i underdånighet anhålla, att, vid ”framdeles blifvande Riksdagar, meranämde ”RiksStånd måtte af denna rättighet kom”ma i obehindrad utöfning, och således ega, ”att hädanefter äfven sina Notarier utse.” Herr Grefve Mörner, som, efter hvad jag förmodar, biträdt med sin tillstyrkan de rådslag, hvilka legat till grund för den Kongl. Propositionen, har således antingen icke tagit kännedom om ofvanberörde underdåniga skrifvelse, eller ock jäfvat sig sjelf vid åberopandet deraf. Herr Crusenstolpej Magnus Jacob: Det är egenteligen för att meddela Höglofl. Ridderskapet och Adeln sista portionen af de emot Utskottets Memorial gjorde Reservationer, jag begärt ordet. Det är nemligen Borgmästaren Richerts Reservation jag önskar att få uppläsa, emedan sådant vid de flera uppläsningarne ur förevarande Memorial ej skett. Reservationen lyder så bär: ”Jag önskar den anteckning i Protokollet, att jag, då hufvudfrågan afgjordes, ”var frånvarande; men jag ber, att äfven ”för framtiden få i Protocollet förvaradt ”mitt bestämda förklarande, att, om jag ”varit i tillfälle att deltaga i Utskottets öfverläggning och beslut, jag alls icke ”bade med min röst biträdt till det slut, ”sorn fattats, emedan jag anser allt tillägg ”i 24 §• Riksdagsordningen snarare för - Den 6 April f. m. 255 ”mörka än förtydliga denna §. I öfrigt, ”enär hufvudsaken emedlertid blifvit af Utskottet afgjord, är jag ej emot, då det sy”nes grundlagsenlig!, att Ridderskapet och ”Adeln underrättas om den af öfrige Stån”den vidtagne åtgärd, med förfrågan, huruvida Ridderskapet och Adeln behagar ”foga sig efter dem.
St. bifalla Utskins hemställan om undersökning i ämnet, det just genom denna undersökning blir utredt, huruvida Hr Rosenblads skäl äro riktiga eller icke. Denna undersökning tror jag vara af sådan beskaffenhet, att den väl kan medföra nytta, men aldrig kan blifva skadlig. Den strider icke mot K. M:s beslut i detta ämne, utan är dermed fullkomligt öfverensstämmande, och då tankarna äro mycket delade om hvad i denna fråga kan vara rätt, synes det mig icke vara ur vägen, att allmänheten genom en undersökning i ämnet blir upplyst och ser, att den antingen misstagit sig eller att rättelse sker. Skulle en sådan undersökning, såsom Hr Rosenblad sagt, redan vara verkställd, så lemnar den und. skrifvelsen ett ypperligt tillfälle för Styrelsen att tillkännagifva, att den skett, och att meddela allmänheten resultaterna deraf; och skulle undersökningen ej vara verkställd, är väl dess anställande bästa sättet att ådagalägga, hurudant förhållandet är. Jag tillstyrker således bifall å förevar, betänk. Frih. Raab, Adam Christ.: Då äfven jag biträdt att handlägga detta mål i sammansatta TJtskm, begärde jag or*- det för att besvara Hr Rosenblads anförande; men sedan hafva flera varda ledamöter så fullständigt vederlagt Hr Rosenblad, alt för mig ej återstår annat, än att förena mig med Grefvarne Gyldenstolpe och Posse. Jag vill blott tillägga, att jag tror, det man ej kan anse som annat än ett missförstådt nit att vilja hindra en undersökning af den beskaffenhet som den ifrågavar., hvarom säkerligen, så länge Den ai Augusti. den vägras, motion vid hvarje kommande riksdag skall väckas. Jag tillstyrker bifall till Utsk:ns betänk. Frill. Boye, Ludv.: Jag bar icke begärt ordet för att bestrida ifrågavar. undersökning; tvärtom anser jag den angelägen för att gifva en bättre upplysning, än den måhända förhastade öfvertygelse, enligt hvilken livar och en för sig bedömer målets beskaffenhet. Jag har egentligen uppstigit för alt föra R. o.
Den *26 November f. m. af Jernvägslånet, nära 14 millioner, af Banklånet » 8 » samt af nya lån uptagne af Hypotheksföreningar, efter sannolikhetsberäkning 1 » eller tillsammans 23 millioner rdr. Men oaktadt dels härigenom, dels deraf att Stockholms så kallade GarantiFörening utfärdade obligationer för omkring 5 mill. till betäckande af utrikes gäld, en opåräknad tillgång för bestridande af våra liqvider i utlandet upkom af tillsammans 28 mill. rdr, var Bankens silfverförråd, som den 31 Dec. 1857 utgjorde, evalveradt i riksmynt, 23,076,312 rdr, den 31 Dec. 1858 endast 22,454,303 rdr och således vid sistnämnda dag 622,009 rdr mindre än samma tid föreg:de året. Vid beräkningen af silfverförrådet vid slutet af 1858 uptogs dock såsom réel valuta protesterade vexlar för ett sammanlagdt belopp af 499,475 rdr. Häraf lärer vara klart, att hela ofvannämnda, genom lånen upkomna vexeltillgång åtgick till betäckande af ett, väl ej på en gång, men småningom upkommet för oss missgynsamt förhållande emellan införsel och utförsel, äfvensom att detta ogynsamma förhållande måste med ökad kraft motarbetas, enär, för att åstadkomma en jemvigt i våra handelsförhållanden till utlandet, vår varuntförsel mäste ökas derhän, att värdet deraf icke allenast betäcker införselns, utan äfven hvad derutöfver erfordras till godtgörande af ränta och årlig amortering, ej blott af ofvannämnda utländska skuld, utan ock af de skulder i utlandet, hvarå våra HypotheksFöreningar i följd af äldre uptagna lån häfta, och hvilkas återstående belopp sannolikt föga eller intet understiger den år 1858 åsamkade utländska skuld. För att ernå detta nödvändiga resultat, gifves endast ett medel, som bör eftersträfvas, det nemligen, att öka vår produktion på samma gång som konsumtionen minskas; d. v, s. att vi arbeta och spara.
I sanning, det vore besynnerligt, om, genom en sådan frågas rättvisa behandling, missnöje skulle finnas inom hela samhället. Jag tviflar härpå, men personer kunna likväl finnas, som icke inse vådan af att för nära träda hvad som rätt ar, samt önska, att för slem vinning ernå hvad för ögonblicket, på grund af sken fagra skäl samt med åberopande af Statsrådets yttrande, kan blifva beviljadt. Sådane personer kunna önska bifall till detta betänk., men ångren skall icke länge uteblifva, och missnöjet skall komma att allmänneligen och rättvisligen låta höra sig af de classen, hvilka för andras vinning blifva lidande. Hr Reutersvärd, Pehr Adam: Det har af 3:ne talare blifvit yltradt, alt denna fråga för tidigt framkommit. Jag tror ej detta, på sätt jag äfven i min motion utvecklat, Nästa lagtima riksdag inträffar först i Januari månad 1845j det visste man icke under motionstiden; den bade kunnat likaväl blifvit bestämd till slutet af år 1845. Således tror jag det ej varit för tidigt att begära detta vid denna riksdag; ty åtskilliga förberedelser äro redan tidigt på året behöfliga för de instundande öfningsmötena. Frih. Cederström, och jag tror äfven, Hr von Hartmansdorff, hafva sagt, att mötesunderhållet vore en grundskatt, som ej kunde borttagas. Jag får' dock påminna, att likasåväl kunde saltpetergärden ansetts vara en grundskatt. Denna har dock blifvit borttagen vid en af föregående riksdagar. Det var blott detta jag velat säga. Hr Lagerhjelm: Man har i den ställning, som inom de särskildta Stånden ägt rum vid denna riksdag, velat finpå det egentliga skälet till bifall för detta betänk., och en talare har äfven i försonlighetens väg velat finna den riktning, hvarefter detta Stånd borde gå, som vore att bifalla betänk., för att åstadkomma enhet och samdrägt inom samt liga RiksStm och således äfven en fördelaktig sinnesstämning.
Chartae-Sigillatse-medlen ingå till Kongl. Stats-kontoret, men lidningsstämpel-afgiften, liksom kortstämpel-afgiften, inflyter till Riksgälds-kontoret, lära båda sistnämnda afgifter vara att anse för sä beskaffade bevillnings-afgifler, att desamma böra i Bevillnings-stadgan omnämnas.. Utskottet, som ansett mindre lämpligt, att föreskrifterna om lidningsstämplingen qvarstå i Stämpelpappers-förordningen, kommer ock att underställa Rikets Ständers pröfning förslag till en särskild författning angående tidningsstämplings-afgiflen, hvarigenom denna afgift helt och hållet erhåller samma bevillnings egenskap, som kortstämpelafgiften. § 24. Denna §, som motsvarar 29 § i Kommitterades förslag, innehåller föreskrifter angående stället, der bevillning för bankbolag, samt af testamente, arf och fidei-kommiss bör påföras och erläggas. Några särskilda föreskrifter angående stället, hvarest öfriga under 3:dje Artikeln upptagne afgifter skola påföras och erläggas, har Utskottet icke ansett behöflig! här införa. Lika med Kommitterade och pä de uti deras Betänkande pag. 93 anförda motiver, har Utskottet icke funnit skäl föreslå bibehållandet af den i nu gällande Bevillnings-förordnings 3:dje Artikel stadgade afgift för karaktersfullmagter, i följd hvaraf Utskottet ock anser sig böra afstyrka bifall till den af Herr Friherre Creutz väckta, förut omförmälda motion.
Ridderskapet och ddeln, Presteoch Bonde-stånden hafva deremot härutinnan vidblifvit gällande taxa; hvarigenom mäste anses afgjordt, att jerntråd fortfarande skall under bufvudrubriken ”tråd” i taxan upplagas. Beträffande Ater den införselstull, som å jerntråd må antagas, sä hemställer Utskottet, att Borgare-ståndet malte frånträda sitt beslut och i. de öfriga Ståndens sig förena. Eljest föranleder skiljaktigheten följande omröstning: l87:o Den, som anser, att, på sätt 3 Stånd beslutat, införselslullen å jerntråd bör bibehållas vid 6 sk. per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, nedsättes tullen lill 4 sk. 6 r:st skålpundet. Borgare Bevillning/,-Utskottets Memorial; K.-o 33. 17 Borgareoell Bonde-stånden hafva gillat Utskottets förslag att nedsätta införselslullen å ”spik af 2 tums längd och deröfver” från 10 r:dr till 7 r:dr 24 sk. skeppundet; äfvensom alt dela rubriken ”ali annan spik samt allt manufakturoch handtverks-smide, ej specificerad! ” i opoleradt och poleradt, hvarjemte Borgare-ständet godkänt den å ”opoleradt” föreslagna införselstull 12 sk. skålpundet, hvilken lull Bonde-ståndet deremot bestämt till 18 sk.; och hafva Borgareoch Bonde-stånden, i stället för den af Utskottet å rubriken ”poleradt” föreslagna införselstull 18 sk., derå antagit 24 sk. sådan afgift per skålpund. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva härutinnan bibehållit sällande bestämmelser oförändrade.
Efter dessa upplysningar och då med fattande af beslut angående borttagandet af den ifrågavarande bröstbilden lämpligen synes kunna anstå till en blifvande riksdag, har Utskottet funnit den väckta frågan lör närvarande icke böra föranleda till någon annan åtgärd, än att åt Riddarhus-Direktionen uppdrages att till nästa riksdag afgifva förslag, ej mindre å kostnaden för modellering och gjutning af en bröstbild af Konung Gustaf II Adolph, än, derest beslut om förfärdigandet af en sådan skulle af Ridd. o. Adeln fattas, huruvida icke denna lämpligen bör intaga platsen i Riddarhus-salen under Wasa-vapnet, samt i sammanhang härmed före slå den plats inom Riddarhuset, dit bröstbilden af framlidne Landtmarskalken Ribbing må kunna förflyttas. STOCKHOLM, TYPOGHAFISKA FÖHEMJNGENS BOKTHYCKKÄ1, 1868. Utlåtande i anledning af Riddarhus-Direktionens memorial om förändring af sittplatserna i Riddarhus-salen. Hörsamt Memorial. Till Riddarhus-Utskottet har, jemlikt 15 § i den för Riddarhus-Direktionen utfärdade instruktion, Direktionen ingifvit bifogade till Högloft. Ridderskapet och Adeln ställda memorial (Litt. A) innefattande hemställan, att den af Högloft. Ståndet beslutade förändring af Riddarhus-salens inredning, hvarom åt Direktionen uppdragits att gå i författning, må på det sätt anordnas, att bänkarne göras kortare och förses med ryggstöd, hvarigenom sittplatser i salen skulle kunna utan olägenhet beredas för omkring 340 och i nödfall för 400 personer och derutöfver; varande likväl skiljaktiga meningar anförda af trenne Direktionens ledamöter, enligt hvad ett Direktionens memorial följaktigt protokoll (Litt. B) utvisar. Då det efter nyssnämnde § i Instruktionen nu åligger Utskottet att öfver Direktionens förslag meddela utlåtande, har Utskottet först ansett sig böra fästa Högloft.
Tre böra hafva förvaltat Civilt Embete j skall Ett kallas Hof-Cancelleroch äga de särskildta befattningar, som i Grundlagarne vidare bestämmas. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde uti den af Grefve Löwenhjelm vid ifrågavarande §. gjorde anmärkning, att Krigs - Ärenderne borde föredragas af 2:ne personer , nemligen : En Krigs-Minister för Landtförsvarets och en Sjö-Minister för Sjöförsvarets Ärenden. Ropades starka Ja , jemte några Nej, I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Mar skal ken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, J a öfverröstat Nej, Den 3 Deeernhcr c. m, >4g Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr von HartmansdorffAugust: Den anmärkning har vid ifrågavarande §. blifvit gjord, att de öfrige Ministrarne , utom Justitiae-Ministern och Utrikes Ministern, skulle hafva namn namn af Stats-Råd, Herr Grefven oell Landt-Marskalken yttrade , att anmärkning äfven blifvit framställd derom, att Förvaltnings - Cheferne eller StatsSecreterarne måtte erhäila benämning af StatsMinistrar. Herr Cederschjöld: Ehuru gerna jag vill upphöja Konungens Rådgifvare , tror jag likväl det vara för mycket, att på en gång upphöja dem ifrån värdighet af General-Major till Excellence. Mig synas de således icke heller böra kallas Stats-Ministrar. Grefve Löwenhjelm Gustaf: För att riktigt behandla de för oss åliggande ämnen, måste vi nödvändigt raisonnera i Hypothesen af det nya föreslagne Systemet; vi kunna förkasta detta : ej raisonnera om det nyas corollarier, som om fråga vore att ympa desse på det System vi nu ha. Fråga kan således ej uppstå om att upphöja , eller icke nuvarande Stats-Secreterare till General-Lieutenanter. Vi ha att tillse, om vi vilja tillstyrka, i dessas ställe , Embeten med mera anseende och magt.
Då man tviflar på möjligheten för människor att bli goda, är det den bästa tröst och det, som ingifver det största mod, att känna en god människa. Och om man tviflar på att en konstnär kan hålla sig uppe och fängsla och behaga endast genom sin konst, utan att ett ögonblick offra till något af publikens slappa eller simpla smak, då är det väl att kunna visa på de konstnärer, som verkligen haft mod och förmåga därtill. En af dem, som då framträder för oss i allra första led, är Wilma Neruda-Hallé. Lady Halle är ett af de underbarn, som blifvit en stor konstnär, och de äro få. Redan 8 — 9 år gammal gaf hon stora offentliga konserter, och sedan dess har hennes konst vuxit med henne själf, stilla, säkert, mognande till den största fullkomlighet. — Därtill har nog i första rummet hennes fader bidragit, en man, som måtte hafva varit likaså klok som han var musikalisk, ty samtidigt med att han ledde sina förunderligt begåfvade barns musikaliska utveckling, ledde han också deras uppfostran på ett sådant sätt, att deras personligheter fingo en så normal och organisk utveckling, att intet af de stora löften, de gåfvo, blefvo besvikna genom ett missbruk af att vilja se en för tidig mognad. — Wilhelmina Neruda växte och hennes ton växte med henne. Hennes förstånd och känsla utvecklade sig och med det samma hennes musikaliska uppfattning. Allt gick så sannt och sundt tillväga, utan någon öfver-anstängning, så att hon också nu är ett uttryck för allt det sannaste och bästa, som människorna sträfva efter. För att börja med att tala om hennes teknik, så har hon violinen till den grad i sin makt, att allt det materiella vid instrumentet försvinner för åhöraren. Det är icke tal om stråke eller strängar, det är endast ton, — en ton som är så fri och själfull, som om den kom från ett människobröst, och ett bröst med goda lungor. — Man kan verkligen undra Öfver hur lång denna stråke egentligen kan vara, som kan få en ton till att stiga från ett piano till ett fylligt forte och så dö hän i ett p — pp., så sjungande till det sista, att det nästan förefaller en, att det sjunger ännu efter att det upphört.