Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid väckt fråga om sättet att verkställa de åliggande räntebetalningarna hade, enär låntagarna sjelfva voro boende i nämnde provins, den dåvarande aktningsvärde Presidenten i KrigsColkm gifvit, jag behöfver icke säga det, i den renaste afsigt det råd, att räntemedlen skulle directe tillsändas Cassören i Collegii KrigsmanshusContor, P. A. Landin, hvars embetsqvittenser borde försäkra låntagarna, att de inbetalda räntorna behörigen crediterades dem tillgodo. Olyckligtvis följdes detta råd; och erhöll ÖfversteLieut. Eneskjöld, efter hvarje verkställd pcnningeremiss, qvittens derå, skrifvet och underskrifvet af bemalde Cassör samt, till och med 1817 års utgång, samtliga försedda med KrigsmanshusKamererarens annotation, hvarom äfven i sjelfva texten af qvittenserna ditintills erinrades; men i de flesta sedermera, från början af år 1818 t. o. m. d. 4 April 1822, utgifna betalningsbevis visade sig, ehuru de till form och innehåll för öfrigt liknade de föregående, den skillnad, att Kamererarens annotation, jemte erinran derom, å desamma saknades. Likväl och sorn äfven under sistnämnde tid Hr Öfverste Lieuten. lanåt emottog några få qvittenser, försedda med Krig,smanshusKamererarens påskrift, kunde misstanka om svek med de öfriga så mycket mindre uppstå, som de controllerande annotationerna å dessa få qvittenser tycktes förutsätta, att Krigsmanshus Kamererarens uppmärksamhet måst följa äfven de derförut förfallna ränteliqviderna. Om redan å den tiden Cassörens betalningsbevis expedierats, såsom nu sker, å "tryckta blanketter, deri föreskriften om annotation funnits intagen, hade låntagaren ej, på sätt som nu inträffat, kunnat missledas. Emedlertid färg ingo flera år, hvarunder hvarken anmaning från KrjgsCöflun förspordes ellert låntagarna ägde minsta anledning förmoda möjligheten af kraf för ordentligen insända räntemedel.
De af Utskottet föreslagna 6, 7, 8, 9 och 10 momenten antogos, betecknade med N:ris 7, 8, 9, 10 och 11. 11 momentet, enligt Utskottets förslag, afslogs. och e) Utskottets yttranden, pag. 50, i Utlåtandet, N:o 354, Litt. C., och pag. 63 och 64, i Utlåtandet, N:o 435, Litt. C._, i afseende på det vid 1840 års slut odisponerade beloppet af det extra Stats-anslag, som af Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag beviljades till vatten-eommunicalioner och allmänna arbeten. Godkändes. Derefter företogs pröfning af följande uppskjutna frågor i Stals-Utskotlets Utlåtanden, N:o 3o4, Litt. C.j och N.'o 435, Litt. C.j nemligen: 1:° Förslag till aflöning för en ny Styrelse för allmänna arbeten, med derunder lydande Dislrict-chefer. Ståndet beviljade ett anslag af 8,000 R:dr årligen under 4 år, att ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att, såsom arfvoden användas till dem, som med allmänna arbeten få befattning, med uttryckligt förklarande, att Ståndet härvid afser, att något nytt Embetsverk ej må för ändamålet inrättas. I öfrigt lades Stats-Utskottets omförmäldta Utlåtanden, i denna punkt, till handlingarne. Trot. TJtdr. d. a4 Mars 18/^1. 2:o Yttrandena, i afseende på reseoch undersöknings-kostnader samt expenser vid den nya Styrelsen.
På det kunde peka både styckets parodiska element, riktadt mot operacomiquen Deserteuren af Sedaine, hvilken just var på modet, liksom äfven det fantastiska greppet med Gasten, kanske också språkliga drag – uttryck som »vest du hvad» – det komiska namnet Cedernoll (Cedermes hos Hallman) med mera erinra om vår största burleskförfattare, men penselföringen i La Desertrice är dock genomgående tunnare, flyktigare än i Hallmans så exempellöst saftiga stycken. Ett styrkande af Hallmans författarskap finnes kanske dock i en notis af Lars v. Engeström, hvilken säger auktor vara C. J. H—G—H (Carl Israel Hallman—Gustafsson—Hallman?). Tonen erinrar egentligen mer om Kexél, hvilken som anställd vid teatern kanske fått lust att hopskrifva detta kotteriaktiga lilla skämt. Eljes skulle man förr vara böjd att gissa på någon af hofvets litterära dilettanter – Schröderheim eller Armfelt – men häremot talar, att ingen enda allusion på stycket i trots af ifrigt efterforskande funnits i den dåtida breflitteturen. Summa summarum blir, att stycket bevarar sitt incognito, intill dess möjligen något nytt dokument kan röja det. Att stycket skildrar m:me Hus’ rymningsförsök har sedan gammalt varit klareradt. Särskildt har den om vår teaterhistoria så förtjänte Birger Schöldström i detalj verifierat pjesens innehåll. Den ryktbara m:me Superlative är naturligtvis m:me Hus, Langlauri, hennes kammarjungfru, Thérèse Charles, Trippsnapp dennes man franske lakejen Charles, Hector en major Aminoff och Saxo Squirre en i det dåtida Stockholm beryktad skräddare vid namn Bauman. På grund af ett polisprotokoll har samme författare korteligen skildrat rymningsförsöket – men med hjälp af hittills obegagnade dokumenter, några af polismästar Liljensparres rapporter i gustavianska handskrifterna skall jag söka att i detalj rekonstruera gången af divans flykt. Den gifver en liten kulturbild i smått, ett förverkligande af någon humoristisk och spännande sida i en af sjuttonhundratalets äfventyrsnoveller.
Tili följd af samtlige Riks-Ståndens Remiss, under den 26 sistlidne Februarii, å en af Stats-Utskottet, i Memorial N:o IO, uppgifven anmarknings-anledning mot föredraganden af Handelsoch FinanceÄrendena, får Consti tutions Utskottet härmedelst vördsamligen mlåta sig öfver detta ämne, iunefattadt i Stats-Utskottets särskildt aflemnade Protocolls Utdrag, af den 22 i nämnde Månad, deruti, med åberopande af hvad Riksens Ständers Revisorers Berättelse bland annat innehåller, angående en, genom influten ränta å de, jemlikt Kongl. Brefven den 2r och* 29 November 1815 samt den 14 Maji 1817, åt dåvarande Filial-Discon t verken i Malmö och Götheborg samt Wermlands Bruksegare beviljade penninge-försträckningar, vunnen och till 36,904 B:dr 39 sk. 5 rist. belöpande Stats-intrads användande för Hufvudstadens Theatrars understöd intill näst Constitutions-Utskottets betänkanden. 10g infallande Riksdag, Stats-Utskottet, enär denna Räntetillgång egentligen bort öka öfverskotten å Stats-Inkomsterna och till Riksgälds-Contoiret levereras, förmält sig äga desto större anledning att anmärka tillstyrkandet af förberörda disposition, som Riksens Ständer, uti underdånig skrifvelse den 8 Julii 1818, om anslåendet af 30,500 R:dr för enahanda ändamål, härvid fästat det uttryckliga vilkor, att Staten skulle för alltid frikallas från vidare utgift för Theatrarnes behof, än dertill årligen bestådda 5,900 R:dr.
Slutligen har förhöjning af skjutslegan till 32 sk. på de ställen, der entreprenader äro eller blifva föranstaltade, och till 24 sk. för öfriga stationer, att i’äkna från den 1 nästkommande Juli, blifvit föreslagen af JVils Magnusson från Calmar län, med yrkande derjemte, ”att, der skjutslagen och entreprenören i följd af denna förhöjning i skjutslegan skulle kunna öfverenskomma om för skjutslagen fördelaktigare vilkor, nya öfverenskommelser, utan hinder af de andra, må blifva gällande samt den förhöjda legan entreprenören tillgodokomma.” C.) Inskränkning i nämndemäns skjutsningsfrihet. Hårom bar motion blifvit väckt inom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr A. A. Berger, hvilken anfört, att, som, enligt gällande författning, hvarje nämndeman egde njuta befrielse från utgörande af skjuts ”för det hemman, han brukar och bebor,” samt den ene kunde bruka en liten hemmansdel, för hvilken vid skjutsning ej ens belöpte sig en häst, under det den andra kunde under bruk hafva flera hemman, som vid skjutsning skola uppställa 6, 8 ä 10 hästar eller derutöfver, uppkomme härigenom en ojemnhet i förmåner och stundom en dryghet i skjutsningsbesväret, som gränsar till betryck, hvadan motionären, som ansåg författningens anda och mening hafva varit, att hvarje nämndeman borde från skjutsning undantaga en häst, hemställt, att till berörde stadgande måtte föreslås såsom tillägg: ”Innehar eller brukar nämndeman så stor hemmansdel eller så många hemman eller hemmansdelar, att från den eller dem tillsammans vid skjutsning skall utgå mera än en häst, åtnjute han dock ej befrielse för mera än en häst.” 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N.o 121. 3:o Att samtlige städe r nas s k/ u tsnin g s s ky Idig het mätte pä gemensam kostnad utgöras m. m.
»De gå naturligtvis under. Så är ju verldens gång. Det nya måste undantränga det gamla. Hvad som ansågs förträffligt i går, förlorar i värde i dag och är i morgon fullkomligt odugligt. Har ni några värdshusaktier, så sälj dem genast. Jag tror att det ännu finnes några aktier i de nya lifsmedelsfabrikerna. De som ej redan hade sådana aktier, skyndade sig att anhålla om fördelen att få köpa dem, och genom värdens vänliga tillmötesgående kunde deras anhållan beviljas. Innan middagens slut voro alla närvarande aktieägare i det nya företaget. Belåtenhet lyste ur allas ögon. Man stod upp från bordet, nästan lättare, tyckte man, än då man börjat måltiden. »Det är också en fördel,» anmärkte värden. »De nya fabrikerna lemna en äfven storartad måltid till billigare pris än den minsta gaffelfrukost hittils, och man erfar likväl ingen obehaglig tyngd i underlifvet, såsom förut ofta varit fallet. När måltiden är slutad, vet man ej ens af att man ätit. Blott det angenäma minnet stannar kvar och förljufvar återstoden af dygnet. De gamla kalaserna i enskilda hus kunna åter komma i bruk, men med huru olika, huru mycket behagligare påföljd än i gamla tider!» »Snillrikt!» utropade gästerna ännu en gång. »Vi lefva i framåtskridandets tidehvarf.» »Men det säges nu åter,» yttrade en af gästerne, »att försöken för att komma i beröring med inbyggarne på planeten Mars nu igen förklaras omöjliga.» »Det är bara prat, tror jag,» förklarade en annan. »Vill man blott på fullt allvar använda cirkulär-eterströmmar, så skall försöket nog lyckas.» »Otvifvelaktigt!» instämde flera. »Marsboernes kroppsbeskaffenhet känner man ju redan, men nu gäller det att få reda på deras inre förmögenheter, något som måste vara af ofantlig nytta för Jordens invånare.» »Jag har satt upp förslag till ett aktiebolag som skall taga den saken om hand,» förklarade bankdirektören. »Kanske herrarne och damerna skulle vilja teckna sig som aktieägare. Bolaget kommer att heta Cirkuläreterströms-aktiebolaget för upptäckandet af marsboernes sinnesförmögenheter.
y 41 försäljning deraf och beskattningen derå .agttagas bör ,,,,, hvar pa återremiss ,,,, — 5 5 4 1 96 8-10 b. 8 40 b. { 40 4 40 b. y 40 r, . , 1 anledning af olika beslut , , , 5 Branvinsbrannings-förordning, om tiden för iil7 1 163 1-6 b. y 41 b. 85 40 b. Y 4i b. 4J 40 lämpningen af den nya Brunvins-konsumtions-afgift, om bestämmande af en sådan Svar på återremiss ,,,,,, 5 — 5 5 7 2 8 14 b. y 40 b. y 40 b, V 40 b. y 40 Bränvins-käril, om upphäfvande af den i Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1836 föreskrifne förseg— 7 1 12 3 S 40 a. a. y 40 i 40 a. y 40 ling deraf vid transport i saltsjön ,,,, 5 7 1 60 9 a. a. y 40 1 a. a. f 40 a. a. V 40 a. a. 4 40 Bränvins-redskaps försegling, om ersättning till Länsmän för verkställighet deraf , , , , , Svar på återremiss \ byggnader, publika i Hufvudstaden, till bo.täils48 5 5 1 338 « n &: : a; V 41 I 41 g. V 41 b. V 40 b. V 40 a. a, 40 b. i 41 a. V 40 ■ ■ a. {f 40 Prés teStåndet. BorgareStändet. V 40 a. a. A 40 a. a. 1 40 a. a. A 40 9 B. hus anslagne, om reparationer derå; se Anmälan 54.
Den vinst 731,947 r:dr, som genom förslagets sättande i verket ansetts skola uppkomma, torde således, om icke helt och hållet försvinna, åtminstone i högst betydlig mån förminskas.” Genom hvad i föregående blifvift anfördt, anses fullkomligt vederlagdt, hvad Utsk:n yttrat angående inkomsternas för höga beräkning. I afseende på den uppgifna besparingen af 731,947 r:dr för statsverket, hänvises till hvad i föregående blifvit anfördt. (Se pag. 247). ”Men dertill kommer att i förslaget icke blifvit framlagd den ringaste beräkning öfver alla de kostnader, som åtfölja öfvergången från det nuvarande lill ett med detsamma så fullkomligen olika system, som det i förslaget förordade, — kostnader, så myckel betydligare, som större delen af nu tjenande personal endast kan successivt förafskedas. Ej eller finnas några kostnadsförslag öfver den mängd kaserner, stallar och öfriga etablissementer, som för den nya kasernerade stamtruppen skulle erfordras. Temligen summariskt föreslås väl, att dertill använda krigskollegii kassor och arméens pensionskassas samlade fonder.” Att uti förslaget upptaga huru öfvergångssättet skulle komma att ske, från den närvarande till den föreslagna organisationen, har jag ansett obehöfligt till dess systemet komme att antagas. Det en - 254 Den 2S Juni f. m. da som jag trott härvid bordt åtgöras och tagas i betraktande, är anvisandet af ett för detta ändamål erforderligt penningebelopp, hvilket äfven blifvit gjordt med en, efter mitt förmenande, tillräckeligen stor summa, nemi. 3,394,692 r:dr. ”Men Utskrn hafva den mest grundade anledning att förmoda, det arméens personal, äfven emot förespegling af ökade pensioner från statsverket, likväl icke skulle medgifva, alt en fond, samlad under snart ett sekel, genom kännbara afdrag å egna och företrädares löneinkomster, öfverlätes till annat ändamål, än som dermed är afsedt.”
En af drängarne hade hela handen öfversållad af stora vårtor, höga, grå, spruckna på ytan. Om de kunde smitta och hon skulle få sådana på sina händer! Hon hade velat ge till ett skrik, när hon såg ned, och draga handen till sig, men hon vågade icke för Börje, som stod vid sidan om henne och såg ut som om allt vore som det skulle. Dessutom märkte Marianne att det här var fråga om en icke mindre sträng etikett än i de kretsar hon var van vid, fast den här var annorlunda än der. Och hon vågade icke resa sig upp emot någon menniskas mening om det riktiga. Börje märkte att hon var till ytterlighet förlägen, men det endast roade honom: – Marianne, som annars var så säker! Han kunde vara färdig att skratta; han var så belåten. Men när den siste gått med sitt »tack, fru» och sina förfärliga näfvar, då var det slut med Marianne. Hon var så nervös att hon skälfde i hela kroppen, och utan att säga ett ord gick hon in i sängkammaren, der hon dök ned i ett handfat och alldeles förtviflad gned sig med vatten och tvål. I ett kök, bland menniskor, liknande oskäliga djur, så klumpiga i hvarje rörelse, var detta det lif han bjöd henne! Upprörda, vexlande stämningar hade under de sista dagarne fylt hennes sinne till brädden; minsta anledning var nog att låta hennes tårar flöda öfver. Och som en svallvåg slog det in öfver henne igen, allt ifrån gårdagen: skrämseln under hemfärden, ödsligheten vid det första inträdet, den främmande känsla, som lurade bakom hvarje möbel i detta hus, för att gripa henne, så fort icke Börje var tillreds som ett värn, sist dessa obekanta ansigten, obekanta seder och så dessa händer, dessa händer! Känseln af dem och åsynen af dem förföljde henne som ett kräldjur, man icke kan bli qvitt, och för hvilket ens vämjelse växer till en vanvettig fruktan. Hon grät af harm eller skrämsel, ty man hade begärt någonting orimligt, öfvermenskligt. Börje fann henne i det lilla arbetsrummet, uppkrupen i soffhörnet och stridande mot sina snyftningar. Det klack till i honom, och han gick fram till henne.
Ty för att veta mer, än som lagligen är bevisadt, behöfde en samhällsmyndighet äfven kunna veta mer än som i allmänhet kan inhemtas utan öfverträdelse af sjelfva vetandets lagar, då hvad till dessas tillfredsställande erfordras, hvarken är mer eller mindre än hvad laglig bevisning behöfver innehålla — och det vore blott till uppenbar skada för rättvisan, om den lagliga bevisningen fordrade någonting mer. Detta är hvad jag funnit mig böra anmärka vid Consiståi Acad:i beslut, så vidt det grundar sig på tryckfrihetsbrott eller medverkan dertill. Beträffande det andra skälet för samma beslut, eller att klaganden medelst ett i allmänhet högeligen tadelvärd upförande emot universitetets lärare och öfrige medlemmar gjort sig ovärdig att vidare en akademisk medborgares rättigheter åtnjuta, så hade väl äfven uti ett ärende, sora i disciplinär väg behandlades, de sakförhållanden, hvarom beslutet handlar, bordt vara till tid och beskaffenhet bestämdt upgifna, med de bevis, som verkligheten deraf styrkte. Men detta har ej ens i förklaringen skett annorlunda, än att klaganden säges hafva äfven mundtligen vid ett tillfälle, då han såsom sökande till en juridisk adjunktur speciminerade, på akademiskt auditorium och inför så väl en talrik församling af studerande, som de professorer, hvilka å embetets vägnar tillstädesvoro, bevisligen fällt smädliga yttranden om både Consist. Academicum och enskild namngifven Consistorii ledamot. Någon giltig grund till Consist:ii beslut lärer således icke heller från denna händelse kunna hemtas. Lika litet lärer någon grund ligga i den vidare åberopade önskan, som en större del af den studerande ungdomen till akademiens Rektor framställt om klagandens förvisning från lärosätet. Onekligen synes det vara en för ordning och fred vid nniversiteterna vådlig makt, hvilken enligt de flesta nationslagar skall kunna utöfvas af studerande ungdomen, att från nationsföreningarna utrösta sina medlemmar. Men denna makt, om än lagligen erkänd och gällande, är dock ännu icke densamma, som den här inträffade företeelse. Ty när verkan af den upgifna, från nationslagarna hemlade maktens utöfning skall sträcka sig, enl.
Maj:ts disposition för ifrågavarande ändamål ansia öfverskottet å Post-Intraderne intill nästa Riksdag. Af Herr Friherre Carpelan, Vilhelm, som till granskning upptagit åtskilliga delar af Herr Rosenblads anförande, och i anledning deraf gjort flera anmärkningar, saint meddelat upplysningar. Af Herr Rosensvärd, A. R., med yrkande, att Postmästare borde åläggas att, emot arfvode, tillhandagå de från Post-Contoiren aflägse boende Gorrespondenter med emottagande och expedierande af deras Bref och Lösväskor, dem Postförarne borde till och från Post-Contoiren fortskaffa; hvilka åtgärder Herr Printzensköld, Axel, äfven ansett behöllige. 4 Bevillnoch Oec.-U tsh. Bet. NYo.aa, Af Herr von Vegesack, Ernst, som, på anförde skäl, anser lämpligare och yrkar, att de emellan Ystad och Pommern gående Post-Ångfartyg ma anlöpa Stralsund i stället för Greifswald, Af Herr Anckarsvärd, August, hvilken sa vida instämt med Herr von Vegesack, att han, intill dess an, som fran hafvet leder fram till Greifswald, blifvit uppmuddrad, tror Stralsund vara en tjenligare landningsort, men för öfrigt anmärker, att communicationen genom nuvarande Postfarten fran Ystad i synnerhet vore beqväm med Berlin, ehuru vära coinmerciela företag vore mest rigtade på Hamburg och att, vid sådant förhållande, Lybeck syntes vida mer passande Post-station, än både Greifswald och Stralsund’; och hafva i dessa frågor åtskilliga upplysningar blifvit meddelade af Herrar Grefve af {Vetterstedt, von Schulzenheim och af Lundblad. Af Herr Löwenström, Johan Jacob, med yrkande, att Post-författningarne måtte granskas och erhålla en för nuvarande förhållanden passande ny redaction, hvarom Motionen, sedan Jjag-Utskottet, i anledning af skedd remiss, icke ansett sig behörigt att dermed taga befattning, blifvit från samtlige Riks-Stånden till Oeconomie-Utskottet öfverlemnad.
När vi hunnit litet längre fram, mötte oss landtluften med sin friska flägt af strändernas vegetation. Man kan ej föreställa sig, hvilket intryck denna angenäma helsning ifrån land gör på alla nerver, då man länge legat till sjöss. Nu var det tredje veckan sedan jag lemnat hemmet, och vi voro nu nära Bornholm. Väderleken var vacker och behagligare segling kunde man aldrig göra. Det enformiga melankoliska hafvets molndigra horizont hade, liksom på en gång, dragit sig tillsammans till en grönskande ring, och molnen voro förbytte till yppiga lundar, under hvilkas skuggor man såg de täckaste boningar skymta fram, för att spegla sin halfgömda fägring i det stilla klara vattnet. Seglare gingo och kommo. Små båtar rodde emot oss med fisk, bär, mjölk, o.s.v. Ack! då kände jag mig genast liksom mera hemmastadd. Jag var uppvuxen bland fogelsång och löfträn och derföre betraktade jag äfven dessa taflor med intresse, såsom påminnande om lekplatserne från en lycklig barndom. Ack, hvad denna dag var obeskrifligt skön! Vi hade hunnit öfver ett i mitt tycke obegränsadt haf, som låg bakom oss, himlen var ljusblå, sommarsolens gyllene strålar lekte med böljorna på hafvets purpurskimrande yta; allt rörde sig liksom uti dans, vid kamraternes glada sånger. Efter hela dagens "ror i lä, klart att vända" befunno vi oss vid Köpenhamn och det föreföll mig nu, som skulle jag redan i tiden nått paradisets portar. Utom det, att alla nationers flaggor korsade hvarandra med skiftande färgor, anlände på samma gång en rysk eskader, bestående af två fregatter och en korvett. Skott på skott knallade, musiken dånade. Ack, hvilken herrlig tafla! Solen strålar från en högblå himmel och luften är klar och mild, som på en nordisk sommardag. Seglare, som legat och väntat på vind, sväfva nu fram i tjogtal från de olika ankarplatserna, blänkande i sin hvita skrud och så höga, så stolta, som hade ingen storm kunnat böja deras toppar, och ingen klippa vågat sätta sina falska, spejande huggtänder i deras gungande bogar.
BorgareStändet skulle till swar wänligcn meddelas, att alla de still Stats - Utskottet inkomne uppgifter, rörande Stas-Wcrket och Krigs-Fonden samt dep inkomster och Utgifter, dels redan äro tryckle och ibland Lcdamöter«e af de Respcctive Riks-Ständcn utdelte, samt finnas - Den iz September. zyz tias för Allmänheten till köps uti härwaranbe Bakläder, och dels äro under trycket, och skola , sä snart tryckningen hinner fullbordas, pä samma sätt ukdelaS och hällas Allmänheten tillhanda; men Stats-Utskottet bör dock härwid erindra, att om till Utskottet skulle inkomma sä beskaffade specifique uppgifter och redogörelser, hwilka innefatta flere Band och Dolumcr med tillhörande Derificationer; sä anser Stats-Utskoktet tryckningen deraf wara utan alt ändamäl, och derutom hwarken lämpcligt, att belasta Kongl. Ma):k och Kronan med en dryg tryckningskostnad derföre, ej eller rimligt, att under närrvarande Riksmöte en sä» dan tryckning skulle kunna möjligen medhinnas; Och hwarom Protocolls-Utdrag skulle de öfrige Rcspective Riks-Ständcn wördsamligcn meddelas. Är och dag som förut stör. Pä befallning kröäelius. Utdrag af Protocollct, hällct i Riksens Högloft. Ständers Skats-Utffott d. 12 September 1809. S. O. Uti till Wällofl. Borgare-Ständct ins gifwit, och derifrän till Riksens Hbglofl. StändcrS Stats - Utskott remitteradt Memorial hade RiksdagsFullmäktigen för Hjo Stad, Borgmästaren bänstquist: anhällit, att till uppbyggande eller reparerande af Stadens förfallna Rädhus mätte anstäs twänne af Pastor i Fogeläs innehafwande och nära Staden belägne öftverloppsstommar, Grinseryd och Systratorp, det ena ett hett och det andra ett halft Mantal, hälst denna Pastor Z74 Den iz September.