Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deraf har följt, att insigtsfull och erfarne underdomare icke, såsom den naturliga ordningen tyckes fordra, sträfvat till öfverdomare-beställningar utan till en bättre domsaga eller en bättre borgmästarebefattning. Det finnes tvärtom exempel att öfverdomare sökt och äfven någon gång erhållit underdomareplats. Visserligen kan det sägas, att rättsskipningen i viss mån härpå ieke lidit eller lider, i anseende till den utomordentliga vigt och betydenhet, underdomarens kall äger, derigenom, att han från begynnelsen handlägger alla rättstvister och brottmål och på dem trycker stämpeln af sin uppfattning, den må vara riktig eller oriktig; att han står i omedelbar beröring med folket och, der han är utmärkt genom insigter, redbarhet och sjelfständighet, utöfvar medelst sin personlighet, sitt råd, sitt omdöme, äfven utom domstolen, ett omisskänneligt inflytande på den ort, der han har sin verksamhet; men hvilken vinst skulle det icke vara för lagskipningen i sin större allmännelighet, om en så utrustad man, efter att hafva i sin nyss beskrifna verksamhet 140 under några år samlat erfarenhet, förflyttades till en öfverrätt, der han i ännu högre grad och ännu större omfattning finge verka för sitt fosterland — Och efter den sålunda bortflyttade lomme en ny domare för att samla erfarenhet, vinna anseende, utöfva ett nyttigt inflytande på orten och derefter ingå i en vidsträcktare och högre verksamhetskrets. Detta skulle vara en naturlig och för rättskipningen, så i undersom öfverdomstolarne, helsosam ordning. Ofvannämnde missförhållande emellan öfveroch underdomarens löneförmåner har numera blifvit till någon del minskadt, genom den reglering af domsagorna, som snart gått i verkställighet öfver hela riket. Denna reglering, om hon ock i särskilda fall gifvit grundad anledning till den klagan, att en och annan domares aflöning blifvit så knappt tillmätt, att under missgynsamma omständigheter hans oberoende utkomst äfventyras, kan dock anses, i förening med den tillökning i aflöningen, som på senare tiden kommit öfverdomarena till godo, böra blifva uti det i fråga varande afseendet nyttigt verksam.
Borgare-Ståndets protocolls-utdrag af sistnämnde dag, innefattande inbjudning till Med-Slånden att förena sig i de af Borgare-Ståndet, i anledning af ifrågavarande utlåtande, N:o 39, fattade beslut, biföll Ridderskapet och Adeln meranämnde utlåtande, N:o 39, utan annan förändring än, alt 1 mom. i 2 punkten af Utskottets förslag till reglementariska föreskrifter i och för vexelhandel ansågs böra erhålla följande lydelse: ”Banco-fullmägtige bemyndigas likaledes att, under den tid, då ångfarten emellan Stockholm och Tyska orterne är i gång, efter ett pris af minst 129 sk. samt, under den tid, då ångfartygs-communicationen med nämnde orter är afbruten, efter ett pris af minst 130 sk., afgifva vexel eller vexlar å Hamburger banco, 67 dagar å dato, enär genom attest styrkes, att ett belopp, motsvarande minst 500 R^dr Hamburger Banco, blifvit, för sådant ändamål, i Banken insatt.” S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 160, i anledning af Kongl. MajUs Nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med ogillande af Utskottets förenämnde utlåtande, antaga den vid detsamma fogade, af Friherre Palmstjerna afgifne, reservation. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda utlåtande, N:o 161, i anledning af ifrågastäldt under stöd för enkeoch pupill-cassan vid Riksgälds-Contoret. Från Ilöglofl. Ridderskapet och Adei.n. S. D.
Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Dac. Utlåtande, i anledning af Ii i ksdagsFullmägt igen j rån Elfsborgs Län Anders Danielssons förslag till upptagande af inhemska lån. för att till Jordbrukare utlånas. (RGS. A.) Med föranledande af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, afgående upplagande af lån till befrämjande af Hypotheks-Föreningar, liar Riksdags-Fullmägl igen från Elfsborgs Län Anders Danielsson, vid reinitteringen af högst berörde Nådiga Skrifvelse, till Bonde-Ståndet afgifvit ett till Utskottet remitteradt Uppoch Utlånings-Förslag, så lydande; 1:0 ”Att Riksgälds-Contoret uppdrages upplåna capital emot Contorets obligationer, utställde på ett lån till tre års förutgående uppsägning å 5oo och jemna i,ooo:tal R:dr, samt innebärande skyldighet, att, vid hvarje balfårs slut eller ultimo Junii och December, betala 2 och en fjerdedels procents ränta; varande dessa obligationer för alltid befriade från del för andra capital stadgade Bevillnings-afdrag; 2:0 Denna upplåning verkslälles i den mon lånsökande emot intecknings-säkerhet bos Contoret anmäla sig och aflemna eller erbjuda antagliga säkerheter, enligt serskilda stadgade grunder. 3:o Riksgälds-Contoret utlånar de sålunda upplånade medel emot goda och antagliga intecknings-handlingar å jordegendom, inom halfva laxerings-värdet, dock icke utöfver 20,000 R:dr, samt ej mindre än5ooR:drpå hvarje serskild egendom och i jemna 100 eller 1,000 Ridrtal. —. Serskild borgen bör ställas för räntans ordentliga betalning. 4:0 För dessa lån uppbär Riksgälds-Contoret sex för hundrade årligen samt a fd ra gas 2 procent i ett för allt, vid lånets utgifvande, såsom lånepåkostnader. Af årliga inbetalningen användes en procent till amortissement af capitalet och 5 procent anses såsom ränta.
Naturen har danat Svenska folket att vara fritt; hon omgaf vår jord med fjällar och haf mot inkräktnings-lystnaden och förtrycket. Hvarföre skola vi då inom oss sjelfva, i skötet af en eljest orubbad borgerlig frihet, bära de monopoliska bojor , hvarigenom icke allenast hela landets välmagt motarbetas, utan äfven de af landets söner , sorn med sitt hjerta och sin arm äro närmast fästade vid fosterjorden, så oförrättas, att deras välstånd blir omöjligt? Ali Financeklokhet skall förgäfves bemöda sig att rädda detta urgamla Rike från vanmggt och nöd, så länge de rika produeter af Träd-I varor, vi äga att föryttra, dels alldeles icke få utföras med främmande skepp, dels icke utan 75 procent utgående Tull af varans värde. Man har på detta sätt betagit jordägaren dispositionsrätten öfver sia egendom. Den styrka han af sin skogs afkastnings förmonligaste afyttring kunnat, till jordbrukets kraftigare driivande, till nya odlingars företagande, till sina utskylders afbördande, till egen, samt families föda, hämta, har blifvit honom beröfvad , för att3 614 Den ri Junit e. m. efter Skrå-principer, gynna vissa inrättningar, på allmän och enskild bekostnad. Orättvisan häraf kännes med smärta af hvarje Fosterlandets vän. Det är i stöd af dessa sanningar, som jag vågar tillstyrka antagandet af Utskottets meddelade Förslag, och får vördsamt anhålla om Eders Excellences Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall af Betänkandet, Herr af Wingård, Johan: Jemte det jag till alla delar instämmer uti hvad Friherre Cederström och Herr von Törne anfört, får jag anhålla att de upplysningar, rörande Trädvarutillgången i Wermland, jag bifogat Utskott tets Betänkande, måtte uppläsas I anledning häraf upplästes Herr af Wingårds vid Bevillningsutskottets Betänkande bilagde yttrande, hvarefter Herr af Wingård anförde skrifteligen:
Jag högaktar de personers ädla motiv och ändamål, som uti vår nya förbättrade eonstitution infört en väsenteligen förändrad organisation af Rikets adel, äfvensom den värda Ledamots, som nyligen i detta Utskott, emot 2 motioner till det gamlas återställande, den samma med vänna försvarat. Jag erkänner derjemte de stora 1 Edelcrantz’ anförande ingår ej i den löpande texten utan är såsom bilaga n:o 14 fogat vid protokollet; yttrandet är undertecknat av Edelcrantz; överst på första sidan är antecknat: Till Constitutions Utskottets Protocoll i Örebro den 1 Aug. 1812. Den 1 Augusti 1812 819 olägenheter som åtfölja hastigt förändrade beslut, den verkeliga förödmjukelsen, såväl för personer, som Stater att genom återtagandet af en nyligen öfvergifven ordning, kasta en skugga af obetänksamhet eller lättsinnighet på sina handlingar. Men dessa betragtelser böra vika för den mägtigare inflytelsen af erfarenhet, uplysning och öfvertygelse. Jag vågar således för Högloft. Utskottet framställa de betänkligheter som äfven hos mig upstått, i afseende på adelns förändrade inrättning. Jag ämnar först framställa ändamålet af adelns inrättning och dess bestämmelse, och sedan undersöka huruvida fölgderne af den nya förändringen dermed öfverensstämma. Första ändamålet af adelns inrättning i samhällen är onekeligen att lemna en belöning åt utmärkta förtjenster. Jag kan dock ej bifalla den yttrade mening att belöningen skulle bestå uti ett genom adelskapet den adlade lemnadt anseende i opinionen. Detta anseende gifver förtjensten sig sjelf och måste äga det förut, antingen adlad eller oadlad. Om det möjeligen skulle hända att en person utan förtjenst erhöll denna uphöjelse, blefve säkert icke dess anseende i opinion derigenom ökadt; ty jag förstår icke med allmän opinion de oförståndigas omdöme.
' j Det ar i detta syfte Fredrika-Bremer-FCrbundet uppstalt sisoni ett af de främsta målen för sin verksamhet bildandet af fonder för yrkesoch studiestipendier St svenska qvinnor, hvarigenom de kunna sättas i stånd att i framtiden bereda sig er: någorlunda oberoende bergning. l) S e härom en uppsats om yrkesoch studiestipeiiclier för fickor, intagen i Tidskrift för Henimet 26: te 8rg5ngen. samt Fredrika-Bremer-Förtlundetc meddelanden för år 1885. I mars månad innevarande ar tillsatte Fredrika-Bremer-Förbundets styrelse en komité för att utarbeta ett förslag till stipendieidéns förverkligande. Komitén utgjordes af fruarna Thé- rese Gyldén och S. L-d Adlersparre, fröken Lilly Engström, ledamoten af riksdagens första kammare, d: r J. A. Leffler och t. f. revisionssekreteraren hr H. liohtlieb. Sedan komiténs medlemmar vid dess första sammanträde blifvit ense om en motivering af företaget, i den riktning som här ofvan anförts, fördelades det grundläggande arbetet medlenirnarna emellan. Vid följande sammanträde framlades ett af hrr Leffler och Rolitlieb uppgjordt förslag till stadgar. Häri föreslås, att blifvande stipendiernedel skola fördelas i tvänne fonder, nämligen: Donntioizsfoizden, omfattande de t il1 förbundet ' för sådan t ändamål donerade medel, med bifogade bestämmelser rörande deras förvaltning och stipendiernas fördelning, m. m.; samt Allman~za stlipendiefonde~z, bildad af förbundet genom insamling, enligt här nedan närmare omtalad ' plan och genom gåfvor, samt i framtiden genom möjligen uppstående öfverskott af räntor och årliga medlemsafgifter. Förslaget iniieh5ller vidare betryggande bestämnlelser angående fondernas förvaltning, styrelsens sammansättning och sam ' mantraden, fondernas placerande, räkenskapernas granskning, stipendiers utdelning m. m., hvilket allt vore för omstandligt att här i detalj meddela, hvaremot bestammelser om sättet, tiden och grunderna för stipendiernas utdelning äro ämnade att fastställas genom sarskildt reglemente, derom beslut skulle fattas af förbundets styrelse.
"Dä libväl Ilibets 8tänöer viö forrs IlibsösAen loreslgAit en viös bäZre införsels-tull, oeb en slltför bet^öli^ neösättnin^ öeruti sbulle bunns bo8 inl,em8l<6 proöueenter färsnleös öen föreställnin», stt öers8 interesse rebe blifvit bel,öriken isgtts^et, sn8er äfven jsZinförsels-tullen bunns be8tämms8 till 33 ^:öels proeents bäzre belopp, än öet, 80m, ps förut snförcle Zrunöer, sn86tt8 tillräebligt; äfven8om js§ sn8er I<on»I. Nsj:ts lXsöiZs åsigt i äronet bärs Ilibets 8tänöer meööels8, sä stt öen lull-slgift, 80in be8tämme8, ms bomms stt i 'bull-tsxsn inlorss, oeb blifvs i ssmmsnbsng meö öen8smmss öfrige bestämmelser gällsnöe." Zm/rg/. /'/-oposrZro/r ^V:c> Z l. /V5 ^a^r-/u?z/6^, //e/v F/v/rs/^s -Z/re^/r/e/z-r.- "zktt genom någon allmänt verkande åtgärd kunna kereda ett jemt ocli killigt spanmals^zris, en fri afsättning al detta födoämne ock en kekofvet motsvarande tillgäng deraf inom landet, sa under ymniga, som under svaga skördar, är ett frodlem, som ännu icke är löst.''
emedan jag, enligt hvad jag förut mångfaldiga gånger yttrat, anser det vara högst principvidrigt att, i stället för att förenkla, intrassla och utvidga Bankens functioner. Hvad sjelfva principen af cassa-creditiv angår, tror jag, att BancoUtsk, ej gjort sig redig tanka öfver hvad dermed bör förstås. Efter hvad jag hört yttras af persouer, som känna förhållandet i andra länder, gör jag mig det begrepp om cassacreditiv, att i de länder, der guld och andra ädla metaller utgöra det egentliga rörelsemyntet, och der man således ej utan mycket besvär kan medföra stor cassa, nedsätter man denna cassa hos en bankier och erhåller deremot en assignation. Att äfven den öfverenskommelse göres, att man får öfverassignera, är visserligen möjligt; men det sker med skyldighet att, vid första tillsägelse, återgälda den crediterade summan. Det är således en beqvämlighets-anstalt för köpmännen; men jag betviflar, att någon statsbank finnes i hela verlden, der sådana creditiv beviljas, som de här ifrågavar, hvilka icke kunna indragas på flera månader eller skola räcka från riksdag till riksdag och grunda sig på reverser, fastighetsinteckningar m. m. Sådana creditiv lunna ej öfverensstämma med en väl ordnad banks organisation. Men då jag är vän af hypotheksföreningar och ej ser någon egentlig fara vid att bifalla dessa creditiv, sedan plu - Den 3o Juli e. m. raliteten inom RiksSt. satt en gräns för sedelemissionerna, vill jag ej motsätta mig det förslag, som Frih. Ehrenborgh framställt. Hvad creditiven för enskilda personer angår, kan jag icke underlåta att yttra min förundran deröfver, att då Utsk. på ena sidan framställt såsom princip, att man borde uppmuntra privatbanker, har TJtsk. å andra sidan icke allenast beviljat enskilda personer assignationsrätt på Banken, utan äfven önskat lemna dem rätt att, emot hypothiserande af inteckningar &e., få röra sig med stalsbankens credit.
Hedervärda BondeStåndet har lill detta Utskotts handläggning remitterat ett, af Riksdagsmannen från Ölands Södra Mot Jon Göransson ingifvet Memorial, deruti han yrkar: att Utmarken Alvaret måtte få förblifva odeld, på den grund att delningen af Ölands Norra Mots andel i berörde utmark skall förorsakat vissa hemmans undergång, dels derigenom, att de blifvit utslängde frän vattentillgång och bete, dels ock, att hägnadskostnaden uppgått till flere hundra Riksdaler på hemmanet. Derjemte tillägger han, hvad Södra Mötet beträffar, att, om delning af Utmarken derstädes skulle för sig gå, skall vattutill gången för en delaf hemmanskreaturen blifva alldeles stängd, hvilket icke skall kunna ersättas genom brunnars gräfvande, då Allvaret är beläget på en Stenhäll, der en sådan utväg är omöjlig. Utskottet, som tagit detta i behörigt öfvervägande, har val funnit, att vissa olägenheter och ömmande omständigheter möjligen kunna förete sig för en del åboer genom ifrågavarande Utmarkers fördelning; men, då KonglMaj:t tydeligen behagat stadga uti 15 §. af den för Comitterade till Utmarkernas fördelning på Öland i nåder utfärda - Besv* och Ekon. Ut sk. Betnnkanden. 649 de Instvuction: Att hemmans innehafvare på Oland, med de flere, hvilkas rätt vid denna förrättning kan komma i fråga, äga hos Committerade begära och emot lika lösen till Secreterarne, som jer Lands Canzlierne bestås, genom Frotocollsutdrag erhålla del af Comitéens beslut i förefallande mål.
Allt måste jordbrukaren anskaffa, lika som denna näring vore den enda räntegifvande i samhället; ehuru man nästan kan säga, att hon nu mera är den enda icke räntegifvande. Hvad fiir en högst underordnad röle spelar icke indelta Soldaten vid frågan om Armeens numerär. Blott en enda obetydlig Campagne, der i5 å 20,000 man gingo förlorade, och hela Indelta Armeen vore sprängd! Då rättighet dessutom är medgifven för Rotarne att lega bland Beväringen, skulle ganska säkert, under en fortsatt Campagne, indelta Soldaten de facto endast komma att bestå af Be vä ringsfolket, hvarifrån knappast Befälet torde kunna undantagas. Hvartill då under fredstid underhålla denna dyra Armee, för att vid ett inträffande krig vid första Bataille icke äga annan tillgång till dess ersättande än genom Beväringen, hvars skyldighet det i alla fall är att möta fienden! Att då bland dem betala vissa, för det att de skola ingå bland indelta Armeen med icke större skyldigheter, än de, hvilka icke blifva legda: innefattar ej detta en orättvisa och en onödig tunga för dem sorn skola betala legan? Vöre det då ej förmonligast att, med afkastningen af Indelningsverket, underhålla i:sta Glassens Beväring under gevär och i militairscholor, för Den 10 Augusti e. m. alt hos dem inplanta krigstjensten med sådant alfvar, att Nationen med tiden derigenom vann den esprit, intelligence oell disciplin, som nu mera för en Amme är oumbärlig? Ammen borde då utgöras af Nationen emellan 20 och 3o år med rättighet att lega bland dem som fyldt 3o år, men först sedan den legande i 2o:de året genomgått den militaira öfningen. Med tiden danades sålunda inom Svenska Nationen ett outtömmeligt förråd på skicklige krigare. Tvenne månaders tjenstgöring, förenad med fullkomlig militairisk undervisning, skulle mer utbilda våra Svenska Ynglingar till Militairer, än några dagars möte för indelta Arméer förmår åstadkomma.
IS:o 121. * A Ankom lill Exp. Uts'. den Sep1. ^Betänkande, i anleda ng af vackt motion, att Allmogen ic~ ke, utan eget medgifvande, mätte besvaras med underhållet af sådana vägar, :sum .blifvit j ä Statens bekostnad anlagd e. Uti ett lill Jlögvördige -Preste-SlTmdet ii gifvet memoria’, sorn till detta Utskotts .handläggning är vordet remilteradl, har ileir Piosten Doctor Ruus aldort, att, då ibland de flera onera, sorn besvära jordbruket, brooch vväghålltungsskyldighelen ieke är ibland de minsta, i synneihet i de norra pro.vitieerne, hvarest landels naturbeskaffenhet i hög grad försvårar fullgörandet deraf, så hade denna skyldighet derstädes blifvit ännu mera tryckande, del igenom, att n va väganhiggningar pä Statens bekostnad verkställts, utan att man förut iböil 01 tens invånare örn desammas nödvändighet, och ulan att det blifvit påtänkt ‘hvilken det .skulle åligga, att undei hål la dessa vägar, sedan de blifvit luppbrulna oell iståndsätta. För flera år tillbaka hade eli ny väg, emellan Voxna och Dalfors Bruk i .Dalarne, blifvit upptagen, och alltsedan hade ,tvister fortgått 0111 denna vägs underhållande i fram liden, hvarunder en tiel af vägen -kommit att förfalla. Under de sistfdrllulne lim åren hade likaledes en ny väg börjat anläggas ,p;i Stålens bekostnad emellan förstnämnde Bruk, på gränsen af Dalarne, lil! Kårböle i Fät ila Socken .titi Helsingland, af omkring 5 mils längd. Deli allmänna opinionen 0111 denna viig vöre, alt ilen är obehöflig och icke en gång nyttig i andra fall, än om krig skulle uppstå. Dan vore duck redan (ill ojTjulefar uppbruten, och, vid vppad (låga
Den, som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, Ved, alla slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja | Den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer införsels-tullen å Ved att bestämmas för »Björk» till 12 sk., »Bok och Ek» till 18 sk. och »andra slag» till 8 sk. famnen. I afseende på de delar af Utskottets förslag, rörande artikeln Väfnader, som icke Väfnader. blifvit af samtlige Biks-Stånden bifallne, innefatta Ståndens beslut följande skiljaktigheter : * »Helsiden-: alngods: Felb och Peluche.» Utskottets förslag upptog införsels-tullen härå till 1 R:dr 24 sk. skålp. Borgare-Ståndet har bestämt denna tull till 1 R:dr, men de tre öfriga Stånden godkänt förslaget. »Helsiden-: alngods: Flor, Gaze, Tyll, alla slag.» Införsels-tullen härå, af Utskottet föreslagen och af tre Stånd fastställd till 5 R:dr skålp:det, har af Bonde-Ståndet blifhalvit bestämd till 4 R:dr. »Helsiden-: alngods: andra slag.» Ridderskapet och Adeln har gillat Utskottets förslag att bestämma införsels-afgiften härå till 5 R:dr skålp., men de tre öfriga Stånden hafva beslutat nedsättning häraf till 4 R:dr. »Helsiden-: Shawlar, Shawletter och andra dukar, äfvensom genom fasonering , till förkläden utmärkta tyger». Borgare-Ståndet har bestämt tullen härå till 5 R:dr skålp:det, med de öfriga Stånden hafva gillat Utskottets förslag att antaga denna tull till (i R:dr. »Halfsiden-: alngods: Felb och Peluche.» Införsels-tullen härå, af Utskottet föreslagen till 1 R:dr 24 sk. skå!p:det, har af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit antagen till 1 R:dr.
N:o 37r.) S. A. K. E. K. M. har beliagat till Rikets Ständers Stats-Utskott i Nåder Öfverlemna en af E. K. M. Befallningshafvande i Kronobergs Län insänd underd. Skrifvelse, hvart omförmäles, att, genom ett den 2:dra sistlidne September inträffadt oväder med hagel uti Åsa Socken af berörde Lätt, sädesgrödan på mera än 11 hela hemman, med underliggande torp och lägenheter, blifvit antingen helt och hållet förstörd, eller ganska betydligt skadad, så att den derigenom tillskyndade förlust uppgått enligt skedd uppskattning till 38 tunnor inskeppa Råg, 437 tunnor 3 skeppor Korn, 289 tunnor 2 skeppor Blandsäd, 566 tunnor 2 skeppor Hafra, samt för diverse artiklar såsom Halm, Potatoes, Kål, m. m. till 2,224 Rtdr 33 sk. Banco. I anledning hvaraf E. K. M:s Befallningshafvande, med anmälan, att ibland dem, som lidit skadan, de fleste voro så fattige, att de, för deras lifs-bergning, icke haft annat att för vintern påräkna, än den förstörda grödan; att de lidandes belägenhet jemväl försvårades deraf, att kort derefter ali grödan uppbrunnit vid Åsa Herrgård, hvarifrån de behöfvande i orten vanligen fått köpa spanmål, och att ingen förening om ersättning af dylika skador blifvit inom Åsa Socken och Norrvidinge Härad träffad, i underdånighet hemställt, det E. K. M. måtte täckas för de nödlidandes bispringande anordna en summa penningar; dock har E. K. M:s Befallningshafvande tillika upplyst, att flere torde finnas, hvilka troligen icke kunde anskaffa någon säkerhet för de lån, som dem möjligen beviljades.
Befallningshafvande i Gefleborgs län under den 24 April 1863 blifvit genom nådigt bref förständigad. l45io af den 11 April 1863 angående förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning. (72.) 1 underdånighet anmäldt den 24 i samma månad, då Kammar-kollegium anbefalldes att inkomma med utlåtande och förslag angående de åtgärder och föreskrifter, som i anledning af ifrågavarande utaf Rikets Ständer för deras del vidtagna beslut kunde af behofvet påkallas. — 31 — Efter inhemtande af Kammar-kollegii sålunda infordrade underdåniga utlåtande, har detta ärende under den 30 December 1863 blifvit ånyo inför Kongl. Maj:t föredraget, hvarvid’Kongl. Maj:t, med bifall till den af Rikets Ständer för deras del beslutade förändring i afseende å beskattningssättet för mjöloch sågqvarnar, funnit godt i nåder förklara, att räntan för dylika inrättningar skulle från och med år 1864 upphöra att utgöras, samt rustningsskyldigheten för så beskaffade verk af frälsenatur i följd deraf jemväl försvinna, hvarom under'sistnämnde dag utfärdats nådig Kungörelse, innefattande jemväl de af Kongl. Majff, i anledning af Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, meddelade föreskrifter angående sättet för räntornas afskrifning och de särskilda åtgärder, som för öfrigt påkallats af så väl nämnda förändring, som Rikets Ständers beslut om ersättning till indelningsoch ränteinnehafvare för förlusten af räntornas upphörande. Slutligen och med anledning af det likartade förhållande, som, enligt hvad Kammarkoilegium upplyst, i beskattningshänseende för närvarande jemlikt äldre författningar eger rum mellan mjöloch sågqvarnar samt åtskilliga med dessa jemförliga vaikoch stampverk, har Kongl. Majff i nåder anbefallt