Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:ko, då deri inberäknas utgifterna för de nya postexpeditionerna samt postiljons-beskickningar. 4:o Sedan det enskilda bolaget för diligensfart emellan Stockholm, Götheborg och Helsingborg beslutat att från och med 1854 års början låta bolagets diligenser taga vägen genom Wenersborg i stället för Sollebrunn, samt, i följd deraf, de af Svenska Postverket vintertiden underhållna paket-poster emellan Wenersborg och Sollebrunn samt Uddevalla och Götheborg, utan olägenhet för paket-befordringen till och ifrån Norrige kunde undvaras, hade General-poststyrelsen, till besparing för Postverket af en kostnad, som icke uppvägdes af influtne fraktafgifterne, vidtagit den af Kongl. Maj:t sedermera gillade åtgärd att från nämnde års böljan indraga dessa öfverflödiga paket-poster. 5:o Götheborgs post-kontor har, på grund af Kongl, brefvet den 19 Juli 1855, blifvit deladt uti 2:ne afdelningar, en för afgående och en för ankommande poster. 6:o Emellan Stockholm och Wisby samt Wisby och Kalmar har under sommarmånaderne regulier postgång underhållits 2:ne gånger i veckan fram och åter medelst ångfartyget Kronprinsessan Louise samt Fulton och Motala, med hvilka ångfartygs rederier kontrakt för detta ändamål blifvit uppgjorda. Likaledes har äfven emellan andra inrikes orter post icke allenast i breflådor, Utan äfven i sluten väska, till landtposternas lättnad blifvit under seglationstiden — 45 — med ångfartyg befordrad, såsom emellan hufvudstaden och Upsala, Waxholm, Södertelje, Westerås, Orebro, Norrköping m. fl.
Dessutom är det klart, att, då en ung man vinner inträde i ett embetsverk, serdeles om han är obemedlad, för honom upstår ett verkligt behof att erhålla stadig bergning. Han söker således gerna en kanslisttjenst, hvilken gifver honom en viss inkomst hvarje qvartal, huru ringa denna inkomst än må vara. Med nöje fördrager han det lunga arbetet, under medvetande af den utsigt han äger, att, om han är flitig och skicklig, kunna vinna 04 Den 11 A pril e. m. vidare befordran. Indragningen af dessa ijenster måste altså verka nedslående pä de unga e. o. tjenstemän, sorn derigenom se sig beröfvade all utsigt till en stadig bergning, förr än de hunnit mognare ålder. Man torde också böra besinua, att den som användt både tid och kostnad för att förvärfva en bildning, som berättigar till inträde i embetsverken och framför allt uti de juridiska, (och man vet att denna tid och denna kostnad icke är ringa), han äger också ett billigt anspråk på annan och värdigare upmuntran af Staten, än den som erbjudes honom genom anvisningen att blifva en notaries enskildta biträde, emot den vedergällning notarien kan finna godt att bestämma. Det må ursäktas den unge mannen, om han, i medvetande af det kunskapsmått han äger, och sorn berättigat honom att af Staten bättre behandlas, lemnar denna anvisning obegagnad ; och min öfvertygelse är, att, om den föreslagna förändringen vidtages, alla e. o. tjenstemän heldre skola aflägsna sig från HofR:ne än att låta förvandla sig lill dagsverkskarl, hvilka skola renskrifva emot viss betalning för arket. Hvilken osäkerhet ligger icke för öfrigt deruti, att Staten formligen bemyndigar en tjensteman att begagna enskildt biträde för att förrätta en Statens tjenst?
Frih. Klinckowström har anmärkt, att 1 million blifvit nedlagd å kanaliseringsarbetet mellan Hattefura och Stora Lee, men jag hemställer, huruvida ett sådant anslag kan kallas högst betydligt för en hel provins, då man tager i betraktande, huru många millioner blifvit nedlagda å arbeten inom nästan alla andra af Sveriges landskaper. Om Frih. Klinckowström vill göra sig besväret att genomgå Statens räkenskaper, skall han finna, att aldrig något statsanslag blifvit beviljadt till Dalsland. Man har sagt, att detta arbete kan uppskjutas, till dess det större arbetet mellan Hattefura och Stora Lee blifvit fullbordadt; men, Mina Hrr! det är att märka, att detta sednare arbete ledes af Frih. Ericson samt att, om det mindre arbetet nu utföres, äfven det skulle komma att ledas af honom, och naturligtvis skulle kosta betydligt mindre, om det verkställdes i sammanhang med ett annat. Om K. Mits Propos. nu afslås, är det icke troligt, att K. M:t åter framlägger förslag i denna fråga, På K. M:t s uu framställda Propos. svarar man, att trakterna äro glest bebygda, utan att hafva förskaffat sig kännedom, om förhållandet verkligen är sådant; och, om förslag framkommer på enskild väg, svaras, att inga andra än Kongl. Proposir bifallas. Jag frågar då, Mina Hrr! huru någonsin ett förslag om anslags beviljande för ifrågavide ändamål skall kunna vinna framgång. Såvidt jag kunnat erfara, har Utskit icke afstyrkt någon K. Propos. vid denna riksdag utom denna. Huru kommer det sig, att den rönt ett så oblidt öde? Jag tror, att den föll inom Utskit genom 2 röster, men detta är en otur, som K, o. Ad. möjligen kan reparera, ty anslaget är redan beviljadt af ett annat Stånd. Jag får på dessa skäl anhålla, att K. o. Ad. ville, med ogillande af Utskits hemställan, bifalla K. Mits Propos. Frih. Klinckowström: Det inträffade nog hvad jag hade väntat, då Gr. Sparre skulle tala för denna fråga. I hans förra anförande var
BorgareStåndet serskildt ingifne och derifrån till StatsUtskottet remitterade Memorial, angående ersättning för de förluster, som Svenske Medborgare under de sednare Krigsåren måst vidkännas genom Skepps-uppbringningar af de Utländska Magter med hvilka Sverige varit i fredligt förhållande. 3:o Af den 16 dennes, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande Medels utseende till bestridande af kostnaden till Högstsalig hans Maj:t Konung Carl NIII:s Begrafning. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 12 dennes afgifne, samt den 19 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, öfver Herr Landshöfdingen Friherre Focks Motion, örn Löners anslående för LänsNotarier och LandsContorister. Friherre Fock, Berndt Wilhelm, hade in lemnat - Den 2 4 Februarii. lemnat, etl Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Hos Ridderskapet och Adeln väckte jag Motion, om tillökning i Em bets-bi träd et vid Lands-Gancellierne och Lands-Contoiren. Detta Ärende remitterades till Rikets Högloflige Ständers Stats-Utskott, sorn i nu afgifvit Memorial förmält sig väl inse, att göromålen vid Landshöfdinge-Embelena de sednare Aren ganska betydligt förökats, men desto mindre kunna tillstyrka, att enLäns-Notarie och 2:neLandsContoii ister med löner på Stat kunde antagas, som Lands-Secreterare och Lands-Kamererare i allmänhet ägde emot sina många göromål svarande löner och inkomster, i jemförelse med deras vederlikar. Det är sant, Staten bar många och betungande utgifter att bestrida.
Då Hermione invände, att man av frukten måste döma trädet, samt att den senaste tidens rön på ett förskräckligt sätt visat, att kristendomens målsmän strävade att utbreda den mest oerhörda andliga och världsliga träldom, och att de kristnes inbördes förhållande, långt ifrån att framställa en tavla av kärlek och fördragsamhet, varit ett, som överginge vilddjurens i hat, grymhet och blodtörst; då svarade Teodoros, att dessa sorgliga företeelser härflöte ur en helt annan källa än kristendomen, att hierarki, kyrkomöten och dogmofelbarhet hade med kristendomen ingenting gemensamt, utan tvärtom vore hans största och farligaste fiender. Förvillelsen hade uppkommit, emedan man ville tillämpa filosofiens stränga begreppsbestämningar på tron. Men ur de blodiga och förskräckliga striderna, som alstrats härigenom, skulle en gång insikten av denna förvillelse dess klarare framträda. Teodoros kallade partikampen med dess olyckor för kristendomens födselsmärtor; han bad Hermione endast läsa urkunderna, och hon skulle då inse, att Jesu lära ej är roten till de kristnes fel och världens olyckor, utan roten till glädje och salighet i de enskildes hjärtan. När Hermione förebrådde de kristne deras förakt för människans skönhetsdrift och det raseri, varmed de förstörde konstens verk, svarade Teodoros, att då skönhetsdriften är av skaparen inplantad i människorna, så måste den en gång komma till verksamhet även hos kristianerna. Förtäljer ej, sade han, Tukydides, att atenarne vid en mäktig fiendes annalkande kullstörtade sina pelare och minnesvårdar för att använda dem till skansar? De gjorde det, utan att någon fördenskull har förebrått dem barbari. Kristianerna kunna icke hata konsten, utan endast de tillfälliga former, vari hon ännu uppenbarar sig för deras blickar. Hermione, fortfor Teodoros och pekade på den nedgående solen, som purpurfärgade hav och himmel, naturen, mitt i vilken vi leva, är ju en återglans av Guds skönhet. Vart vi vända våra blickar, omgivas vi av skönhet. Människan är sänkt i ett hav av skönhet, och hon måste blunda, om hon ej vill överväldigas.
På detta sätt äro många celler inrättade vid Corrections-inrättningarna i Stockholm, och jag ser således ingen omöjlighet att äfven göra på enahanda sätt vid våra Länshäkten. Beklagligtvis tillåter den trånga localen i allmänhet vid dessa häkten rätt ofta ej, att ett fängelserum upplåtes åt en enda fånge; men detta hör till bristerna inom fångväsendet, som böra afhjelpas, och det vöre kanske möjligt, att, i fall en Lag stiftades om enskildte fängelsestraff i mörkt eller ljust rum, i utbyte mot andra straff, nödige penninge-anslag till slika förbättringar äfven beslutades. Jag skulle önska, att denna åsigt kunde ingå i det beslut, som vid detta tillfälle kommer att fattas, 358 Den 2 3 Octo Ler e. m. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Jaganhåller, att få fästa uppmärksamheten derpå, att i vår nu gällande Lag redan finnes ett stadgande om den, som falskeligen å sig bekänner brott, nemligen sådant brott, som medför lifsstraff. I sådant fall utstakar lagen, att han skall straffas, och denna lag är åtskilliga gånger tillämpad; således ligger deruti ej något nytt. Äfven finnes ansvar utsatt för den, som missbrukar rättegång och .besvärar Domare och Embetsmän, utan att dertill hafva laglig anledning. Deruti finne vi äfven ett skäl att straffa den, som på sig sjelf bekänner brott, hvarigenom Embetsmän utan ändamål besväras, och kostnader förorsakas Staten. Tillförene saknades bestämda föreskrifter, huru förhållas borde, då en fånge, hvilken redan blifvit förvunnen om brott, som medförde högsta kroppspligt, på sig bekände missgerning, den der å annan ort skulle vara begången, Det hände då ofta, att personer gjorde sådane bekännelser på sig, att de forslades från ett ställe till annat för att undergå ransakning; och det vanliga var att, om de ej under tiden fingo tillfälle alt rymma, de sluleligen återkallade sina bekännelser, Detta har gifvit anledning lill ytterligare lagstiftning i detta ämne, och nästan hvarje Riksdag har fråga derom uppstått och nya föreskrifter blifvit meddelade.
* Kärleken höjer alltid den förälskade öfver genomsnitsmenniskans nivå, o c h j u m e r de ökade krafterna göra honom mäktig a f större uppgifter, dess mera vidgar sig hans synkrets, emedan han blir van att betrakta menniskor och ting från en högre ståndpunkt. Hvar och en a f oss har olika stor förmåga att höja sig upp till idealets rymder, men hvardagsmenniska eller snille, prosamenniska eller skaldesjäl, alltid höja vi osss m e d kärlekens tillhjelp u p p till en verld, som är skönare, renare, större än den, hvari vi framsläpa vårt hvardagslif. Huru många simpla, föraktliga naturer har icke kärleken förädlat, huru många tröga, overksamma andar har den icke fört in på ärans stråt; huru många banala varelser ha icke vid kärlekens hand svingat sig u p p till tankens gudaverld! spalt, petitrad ( Ingen annons införes under I krona. Afskedsföreställning å k. operans scen gifves nästkommande tisdag till förmon för hr Hanson. Härvid uppföres » Fregattkaptenen eller Salamandern », det bekanta lustspelet. Föreställningen får ett särskildt intresse derigenom, att hrr Knut Almlöf och Lagerqvist lofvat medverka. K. Dramatiska teatern. Till omvexling med » Galeotto », som fortfarande drager fulla hus, upptages fredagen den 16 dennes ett alldeles nytt program, nämligen 1) » En hofsven », skådespel i 2 akter, svenskt original. (De vigtigaste rollerna o c h deras innehafvare ä r o: Gustaf den 11 Adolf hr Palme, Jakob de la Gardie hr Hartman, Åke Tott hr Thegerström, Lennart Torstensson, konungens hofsven, fru Bundberg, grefve Kramotski hr Ortengren, en öfverste hr Hamrin o c h Jadviga fru Fahlman.) 2) » Bingarna », lustspel i 1 akt af Christoffer Boeck, öfversättning från danskan. (Personalförteckning: Anna Blicher fröken Sandell, Viggo Lund hr Törnquist, Axel Bonne hr Hillberg och mamsell Mikkelsen fröken Anländer.)
Den 28 October e. ra. icke får min propos. upptagen, så går likväl mitt förslag elier mitt mein. till Const.Utsk., som deraf ser alt jag icke kan för min del bifalla något förslag, deri man glömmer bort de rättigheter, som böra tillkomma Svenska konungamakten. Jag har nu intet annat all göra, än alt förena mig med dem, som vilja afslå alla härefter förekommande förslag, så att Frih. Sprengtporten förslag må ensamt afgå till Const.Utsk., hvars skyldighet det då ar att göra ett sådant förslag, sorn dess medlemmars fosterländska hjertan kunna uppfinna, och när det kommer igen, så blir det min rättighet och skyldighet att, ifall jag anser förslaget böra afslås, insistera på saken och bedja II. o. Adis ledamöter icke glömma bort livad fäderneslandet af dem har att fordra. Frih. Sprengtporten: Om det vid en representationsförändring vore nyttigt att bilda oss efter Franska eller Engelska mönster, så torde första frågan vara den, huruvida det är möjligt. Efter min tanke är det icke tänkbart såsom möjligt, att inom vår representation kunna få ett förslag antaget, som utgår från den principen att bilda en kammare, aldraminst om den ej skall tillkomma genom val, som vore sammansatt efter strängt conservativa grundsatser; ty den första följden af ett sådant förslag vore den, att de Stånd, hvilka nu hafva i representationen, och hvilka ej skulle få någon röst i denna kammare, sannolikt aldrig skulle lemna deras samtycke till en sådan förändring. Jag får föröfrigt gifva tillkänna, att, ehuru visserligen äfven jag är af den tanken, att ett conservativt element alldeles icke får förbises vid bildandet af en nationalrepresentation, jag deremot anser det icke vara en lag, utan helt och hållet stridande mot tidehvarfvets riktning att vilja tillskapa kamrar med alltför skarpa karaktersskilnader. Den conservatism, som kommer att bibehållas i en kammare, utsedd genom slåndsval, är, efter min tanke, alldeles tillräcklig. I fråga om Hr von Hartmansdorlfs och Frih.
Jemkningen blifver då svårare. Jag tillstyrker således, att vi hålla oss vid Den 18 Augusti m. 67 3 vid det förra Betänkandet, och tror att det förslaget står väl tillsammans med behofvet. Hans Excellence Herr Grefve Mörner: Jag ber fä erinra, att det lika väl kan hända hos de andra Stånden som här , att man antager jemkningar eller medelvägar. Den methoden att sammanjemka msniogame, är lika lätt där som här. Då tycker jag det rätta och det säkraste vara att följa det, som man anser vara det förnuftigaste. Herr Hjerta: Jag vill blott yttra, att jag trodde det vara det förnuftigaste, att hålla sig vid den procent, som Utskottet först föreslagit. Vid den fattiges sjuksäng är oftast en Citron det enda han kan skaffa sig till en dryck, som kan läska. Citroner måste i alla fall påföras oss, då deras bruk allt mera tilltagit. Jag tror således att IO procents tull är tillräckligt, hög för de samma. Herr Tham'. Jag får åter uppehålla med en anmärkning. Orsaken, hvarföre ledamöterne af BorgareStåndet gjorde anmärkning mot nedsättningen af Citroner, var, att Utskottet ej i samma mon nedsatt tullen på russin, mandel,' sviskon m. m. Då uppsatte man heldre tullen på denna artikel, än man nedsatte den på de andra Dat är blott detta jag i förhand velat anmärka , på det att, om Ridderskapet och Adeln nu antager io eller J5 procent på den Ridd. 0. Ad, Prof. VII Band. 43 674 ^>en *8 Augusti c. m. na artikel, det ej måtte blifva skäl att nedsätta tallen å specerier. Grefve von Schverin, Fredric Bogislaus: Jag får blott nämna, att skilnaden emelian 10 och 15 procent på 250,00© Citroner gör omkring 300 R;dr. Om tullen således är 10 procent, blir vinsten ej stor, och om den är 15 procent, blir förlusten ej stor för den sjuke. Friherre Cederjlröm:
Jörgen Bähr steg opp och slog några slag öfver golfvet. ”Ja, giftermålet är en säck med många ormar och en ål uti, huru hoppas att just få tag i ålen! Sådana äro qvinnorna! Bland tusende, hvar finner man en, som är foglig och icke träter emot i det sista? Sedan den der smulan ungdomsrosor är förbi, återstå blott taggarne. Dumt att gifta sig med en gammal qvinna. Då får man ej ens den der smulan fägring, och hvad är sen hela slägtet värdt. En hushållerska, som sköter mitt hus, kan jag köra bort när jag vill; en hustru kan jag ej slippa. Hvad vill man göra, man får väl lof att dra sitt kors med tålamod. Men visst skall frun lära sig lyda utan invändningar, dertill är jag herre i mitt hus.” Långsamt skrider tiden, men den går dock framåt äfven för fången. Om fru Margaretha trodde sig kunna reta fru Ebba, och sålunda vinna välde öfver henne, så hade hon alldeles missräknat sig. Fru Ebba syntes knappt märka de små förtretligheter, som hennes värdinna, eller rättare fångvakterska, kastade i hennes väg. Icke heller tycktes hon fästa sig vid de många umbäranden, hvartill hon var tvungen, då hertigen till de fångnas uppehälle icke bestod något, men deremot alla dyrbarheter blifvit dem fråntagna. När Fru Margaretha inför sin man ödmjukat sig och erkänt sig saker till alla möjliga och omöjliga förseelser, och i djupaste vördnadsfullhet jakat till allt, hvad han talat, då jäste ofta hennes sinne så, att hon velat i raseri krossa både honom och sig sjelf. Men hon skrattade då sitt hemska skratt och gick in till sina fångna gäster, för att ge luft åt den qväfda branden. Men i sitt höga, sorgsna lugn satt fru Ebba oåtkomlig för hvarje stickord och hvarje försök att reta henne. De unga voro dock mindre sansade, och isynnerhet Hebla grät ofta af förtret, när fru Margaretha lemnade rummet. Fru Margaretha lyckades mer och mer att behaga sin man.
Gloria Victoria, det vore då en affär, så briljant att jag aldrig gjort maken i hela min lefnad. RUMMEL. Hå-hå-hå! Jag kan skratta mig till döds åt den der tokfan på komedien derinne... Spelade han inte så naturligt den der Skeppar Rolf och Styrman Håkan ... det var som jag lifs lefvande hade kommit fram emellan ... kulisserna, ackerat ... Och den hederlige Herremannen, som har satt ihop hela muntrationen, det var en heder för mig att få dricka med honom ... Du har väl inte tagit in för mycket ballast, min heders Rummel, så att du slingrar ... här lär inte vara någon till hands att bogsera dig ... annars kan du hitta på att bli tagen som en kapare-schebec (hvisslar) Jo, si der ha vi det, blåser han inte upp ... och jag skulle kunna vara långt ute till sjöss, om jag bara sluppe ut ur denna parken. (Mel. « Per Svinaherde. ») Kajsa, blås du! För falleralle, ralleralle lej, rall lej, falle rej falla lej! Låt sorgerna bortflyga, allt ä' nu klart. För falleralle etc. För falleralle etc. För falleralle etc. Har du som i din flaska och segel uppå topp, Undan sorgen du styr, som i bränningen opp Och nu låt det gå med en fart, KEXÉL. (för sig.) Fader Bacchus sjelf sänder mig denna hjelpare i nöden... Den der gynnaren vet kanhända råd hur man skall komma härifrån. (högt) Skall herr Kapten segla snart? RUMMEL. Ser herrn, det är jag som rår om Fortuna, som 31 ligger vid Bomslupstrappan och ja ska' till S:t Ybes, förstår herrn? KEXÉL. Men när seglar Kapten? RUMMEL. Jag skulle lätta ankar redan i qväll, men här är jag instängd, som i en kajuta... Hon friskar på, Kajsa ... få se om vi inte få oss en körare till natten. KEXÉL. Jag skulle ha god lust att följa med, jag. RUMMEL.
— 101 — Utredning s-afdelningen. Hufvud böckerna, som för båda revisionsåren blifvit i Kongl. Kammarrätten granskade med anmärkningar, utvisa: Dell et. år år 1M9. Balans från föregående året: — Uppbörd: Andel i anslaget till försvarsverket i allmänhet 426,666: 32. — 429,226: 32. — Anslag till ved och ljus för fästningsoch garnisons-orter 14,000: 19,000: Dito till lifmundering för indelta infanteriet 71,000: 71,000: — Dito till reseoch traktamentskostnader - 6,666: 32. — 6,660: 32. Dito till traktamente för magistratspersoner och borgare - 800: — 800: Dito till skrifmaterialier och expenser m. m. för Krigskollegium m. fl. verk 4,776: 35. 4,777: 2J. Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Statskontoret: Till Kongl. Kollegii Fortifikationsafdelning: Anslag till kommendantskaps-utgifter 9,452: 9. 3. Dito till ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter 19,000: S:r 6^810: 15. & 35,042: 43. 4. Balans till påföljande året: Angående nedannämude, ännu vid 1849 års slut i Afdelningens räkenskaper och uti flera föregående revisionsberättelser omförmälda, 'äldre fordringar, hafva Revisorerne, dels utaf den hufvudboken bilagda balansrelation, dels af eljest tillgängliga handlingar, erhållit följande upplysningar: l:o fordran hos Fabrikören Fougts enka, återstoden af ådömd mellangift och vitesmedel för en ofullgjord lefverans, 3,910 Hulr 26 sk. 4 rst., anmäld till afskrifning den 23 Juli innevarande år. 2:o hos Handlanden O. Hellströms konkursmassa, återstående 690
Hon står - det ar alltjämt ininnestecknaren vi citkra - walldeles hapen inför kärlekens oiitgriindliga lieniliglietsfulla makt, nar den griper någon af hennes närmaste och gör dennas själslif till ett okandt land för lienne, som - med en till det otroliga gränsande naivetet - genom sin reflektion söker begripa huru de äro till mods och hvad som tilldrager sig inom deras kanslovärld w. Marlsligt förefaller det likväl den iiitanför stående, att med all sin » naivetet 9, all sin oerfarenhet af hvad son] tilldrar sig inom kärlekens ocli de .ömma känslornas värld, författarinnan samtidigt ej tvekade att skänka litteraturen en i afseende p&amp; karlelrens psykologi så wdjuptankt skapelse, som # Aurora Bnngew. wHennes själx (Aurora Bunges), sk analyserar frk. K. denna egendomliga psykologiska företeelse - livilken möjligen kan ha sin motsvarighet i lifvet -, fylld af sjalftillbedjan, lär dock icke känna kärleken, shledes ej heller kyskheten, ocli Iion röjer liela världslighetens korruption, när hon genom ett konvenansparti döljer följderna af den handling, som - i jämförelse med detta - varit siindIiet och sanning. » Frk. K: s förklaring, att den som, icke k h n t kärleken, ej Iieller äger kyskhetens, kiinna vi jii lämna åt sitt värde, den torde lika litet förtjiina att vederläggas soin påstkendet, att Aiirora Bunges Iiandling från någon sida sedd, kunde betecknas med orden ssrindliet~ och ssanningr. Hvad vi ined ofvan anförda citat ur frk. K: s bok afsett &amp; r att påvisa hennes tamineligen ologiska definitioner på skaplynnet hos ' frii Lefflers författareskap. Forf. står, enligt denna, frå- gande ocli tvekande inför kärleken, och ändock gå så många af hennes teckningar ur lifvet iit på att franiställa än den ena än den andra arten af denna allt behärskande känsla. Lika svår att saminanjämka med de.
Slöjdevaror, eller Fabriks-, Handtverkerioch Manufakturvaror, i taxan ej nämnda (NB. äfven om ämnet, hvaraf de hufvudsakligen bestå, kan bestämdt urskiljas), efter angifning. Socker: Mascovad, eller brunt och gult, ordinärt Terres och Tetes samt hvitt Pudersocker, 1 skålp. 8 sk. Krossadt Lump-, Havana Terres samt andra till socker-halten lika slag, 1 skålpund, 12 sk. ToppKandioch kak-, i skålp. 16 sk. Stearin, 1 skålp. 30 sk. Slen, arbetad, ej specificerad, efter angifning. Strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten: Slrump stick or, 1 skålp. 6 R:dr 12 sk. Stål: garf100 skålp. stäp. v. 15 R:dr. andra slag, 100 skålp. stäp. v. 6 R:dr. Svafvelsyra, 1 skålp. 6 sk. Svampar, ätbara: Murklor, 1 skålp. 25 sk. Tamarinder, 1 skålp. 10 sk. Tenn : oarbeladt, samt arbetadt, gammalt och sönderbrutet, 1 lisp. 8 R:dr 16 sk. Thermometrar, 1 st. 3 R:dr. Tjärbärma eller Vraktjära, 1 tunna. 3 R:dr 36 sk. Tobak: Blad, Marylands, 1 skålp. 18 sk. andra slag, 1 skålp. 8 sk. karfvad: Knaster, 1 skålp. 2 R:dr. Stjelkar, 1 skålp. 6 sk. Tråd: Kopparoch messings-, fin, oförsilfrad, 1 skalp. 3 R:dr. all annan, 1 skålp. stäp. v. 20 sk< Bomulls-, hvit eller färgadi nystad, 1 skålp. 2 Rsdr. 56 Förslag till Tull-Taxa. Tråd: Linne: oblekt, 1 skålp.