Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af det gjorda yrkandet, att, äfven af solidarisk Bank, nedsättningen borde ske i allmän vård, må erinras, att Utskotten ansett delegarnes solidariska ansvarighet uppväga den garanti för slutlig betalning, sorn, hvad Actie-Bank angår, är med nedsättningen under allmän Yård åsyftad, 3o §. För en del af de här nämnde fall stadgades redan i 7, 8, 21 och 27 §§. af förra förslaget privilegii förlust. Ansvarsbestämmelserna på dessa ställen äro nu sammanförda; och för öfrigt hafva Utskotten dels tillagt enahanda äfventyr för sådane lagöfverträdelser, hvilka till deras orsaker och följder äro för allmänheten af en serdeles hotande caracter, dels ock till Kongl. Maj:t öfverlemnat, att, derest Bank i annat hänseende bryter emot denna Lag, efter omständigheterna, förelägga vitén eller förlust af privilegium. Ännu återstår att redogöra för några af de beslut, hvarifrån ofvanberörde lagförslag utgått. De stadganden som i 14» >5 °ch 26 §§. af förra förslaget finnas Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N 0 4- 35 intågne, ii ro icke i senare förslaget bibehållne. Hvad 14 §• angår, så förmoda Utskotten hvarje stadgande i detta ämne vara af beskaffenhet, att svårligen kunna utaf Domstol tillämpas, och dessutom mindre behöfligt, så snart Banken är underkastad behörig offentlighet. Den Bank, sorn, genom lidna förluster, råkat på veterligt obestånd, och icke genom delegarnes tillskott erhåller nödig förstärkning, måste ofelbart, i saknad af credit, nödgas upphöra. i5 §. åter blir öfverflödig, derest, enligt Utskottens gjorda hemställan, en serskild Författning kommer att utfärdas i det ämne, hvarom denna §. handlar; och 26 §. synes äfven kunna och böra utgå, uppå de i reservationerne emot förra förslaget i denna del upptagne skäl. Det är vordet påmindt, att Actie-Banker och solidariske Banker borde i denna Lag upptagas såsom ett enda slag, utan all skiljaktighet.
Detta är likväl tvertemot all logik; ty detta R. o. Ad:s beslut innefattar visserligen, att Const.Utskrs förslag, i dess nuvarande skick, vore oantagligt, men det utesluter ingalunda derföre andra förslag, hvilka innefatta sådane modificationer, som kunna leda till en förbättring deruti, hvarigenom det kunde blifva antagligt. Dock, orsaken hvarför jag nödgas motsätta mig en pröfning af Gr. Lagerbjelkes förslag är den, att detta förslag är nytt och i grundlagsvidrig väg tillkommet. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Jag önskar att denna på en gång obehagliga och öfverflödiga discussion snart måtte upphöra. Den är obehaglig derföre, att en stor del af R. o. Ad. ansett frågan redan afgjord och sålunda icke förmodade att man nu skulle framkomma med ett tredje förslag till gemensam tanka, då af de 2:ne, hvilka redan utgjort föremål för R. o. Ad:s pröfning, och af hvilka det ena innefattade, i de termer, som äro tillåtna vid behandlingen af Cons!.Ulsk:s betänk., ett rent afslag ä Const.Utsk:s förslag, hvaremot det andra åsyftade ändringar i detsamma, då, säger jag, R o. Ad. af dessa 2:ne förslag genom votering beslutat, att det, hvilket innefattade det enkla afslaget, skulle till Const.Ulsk. såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka hänvisas. Denna discussion är äfven öfverflödig, då II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig kunna framställa propos. å Gr. Lagerbjelkes förslag. Jag tillstyrka derföre på det högsta dess upphörande. Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke behagade till Const.Utsk. hänvisa det af Gr. Lagerbjelke afgifna förslag, ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå H. Ex. förklarade, det han funnit nej hafva öfverröstat ja. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Hr Cederschjöld: Jag får vördsamt hemställa, huruvida icke i voter.propos. borde utsättas, att, i händelse Gr.
Vid 1847 års slut utgjorde Barnhus-inrättningens fordringar för oredovisade andelar i sterbhus-procent bos Sterbhus-notarierne Jancke och Rundqvist tillhopa 131 Rdr 47 sk. 3 rst. samt hos Sterbhus-notarierne Wahlberg och Bergman tillsammans 293 Rdr 43 sk. 10 rst. Då särskilda räkningar öfver dessa medel ej blifvit för år 1847, såsom för de föregående åren, afgilna, samt någon balans-relation icke heller finnes räkenskaperna bilagd, till upplysning om och hvilka åtgärder äro för medlens indrifning vidtagna, hafva Revisorerne allt skäl afl förnya föregående Revisorers i enahanda afseende gjorda erinran, att ifrågavarande, till största delen från äldre år tillkomna, fordringar böra antingen indrifvas eller till afskrifning befordras. § 5. Till följd af 1847 års Revisorers yrkande, hafva i samma års hufvudbok blifvit upplagda särskilda fastighets-, inventarie-, beklädnadsoch proviant-conti, uti hvilka — 168 — Barnhus-inrättningens, till dessa conti hänförliga, egendom redovisas, och uppgick, enligt hvad Direktionens berättelse innehåller, fastigheternas antagna sammanlagda värde, vid 1845 års slut, till 129,885 Rdr 29 sk. 5 rst., men vid 1846 års utgång, efter tillägg af kostnaden för verkställd nybyggnad under samma år, utgörande 36,590 Rdr 23 sk. 11 rst., till 166,476 Rdr 5 sk. 4 rst., med hvilken summa fastighetsvärdet ock i 1847 års hufvudbok uppdebiteras; varande detta värde, under sistnämnde år, genom nybyggnad ytterligare ökadt med 27,816 Rdr 43 sk. 3 rst., så att detsamma vid 1847 är slut utgjorde 194,293 Rdr 7 rst. § 6.
Då emellertid Betänk, lärer vara af 3 Stånd bifallet, anhåller jag att R. o. Ad. ville göra detsamma. Utsk:s förev:de Utlåt, blef uppå härefter framställd propos. af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo LagUtsk:s den 16 och 26 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 42, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de ogift qvinnas rätt alt vid viss ålder vara myndig. Hr Cederschiöld, Gustaf: Den fråga, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, är af största betydelse: det gäller att förändra hvad som bestått sedan urminnes tider. Man har sökt göra den till en partifråga, men efter min tanke är den dertill alldeles för vigtig. — Principen, eller att qvinna kan blifva myndig, är antagen i Svenska Lagen, som medgifver denna rätt åt enka och frånskild hustru. Likaledes kunna ogifta qvinnor genom VIII H. 28 434 Den 30 September /. m. K. M:s Nåd vinna detsamma, en rätt, hvaraf äfven ett stort antal begagnat sig. De invändningar man gjort mot denna rättighets utsträckning till alla, anser jag i det bela obetydliga, och vill icke inlåta mig på något besvarande deraf. Jag vill dock anmärka, att det är nödvändigt att göra skilnad mellan en vigtig princip i och för sig sjelf, och dess tillämpning i ett visst land. Den princip, hvarom här är fråga, är visserligen antagen i de fleste civiliserade länder, men modifierad efter hvarje särskildt folks olika lynne och karakter. England och Frankrike, der qvinnorna äro myndiga, åberopas såsom exempel och mönster i detta afs. Men då man vill i lagstiftning åberopa främmande länders exempel, är det icke tillräckligt att framställa ett isoleradt factum, man måste betrakta det i sammanhang med öfriga derpå inverkande momenter.
trofasthet, all sanning, all heder vore borta ur verlden, om de kunde svika min tro på dem. Och så, föreställer jag mig, har Lissi trott på dig. WILHELM. Det har hon inte. BERTA. Inte? WILHELM. Hon är inte så där öfverspänd hon ser lifvet mer praktiskt. BERTA. sig med dig hon kände inte lifvet. Jag glömmer aldrig hur förtjusande söt hon var, när hon stod brud. Jag mins hur jag tänkte inom mig, så ung Åh praktiskt! Hon var 18 år, då hon gifte jag än var då: det fins ingen man, ingen människa, som är henne värd. Hennes man må vara hur bra som hälst han kan ändå aldrig motsvara den bild, hon gjort sig af honom. Det är inte honom, hon älskar det är en idealbild, som hon utrustat med alt det rena och fina, som fins i hennes egen natur. WILHELM. Prat! Det skulle du tänkt då! En 15 års flicka! BERTA. säger det men i alla fall det var dock en Jag tänkte det väl inte så klart, som jag nu känsla af detta slag, som gjorde att jag blef som utom mig, då du satte ringen på henne och hon lofvade att bli din för hela lifvet du mins kanske, att jag brast i gråt och sen inte ville visa mig på hela aftonen. WILHELM (skrattar). BERTA. ändå inte väntat. Skrattar du åt det, Wilhelm? Det hade jag WILHELM. som du nu talar om, hade jag råkat i då jag först att hon var mycket för god för någon man Ja, ser du, just en sådan elegisk stämning, blef förälskad i henne. Jag tänkte alldeles som du och mycket, mycket för god för mig. Och då vi blefvo förlofvade och jag kysste henne första gången åh, jag glömmer aldrig den blygsel, som i den stunden grep mig öfver mitt förflutna lif jag vet inte, hvad jag inte då hade velat ge för att stå ren inför själfförakt usch! Och likväl hade jag visst inte lefvat värre än de fleste. Åh, ni ana inte, hvad en göra af en man i en sådan stund! BERTA. En verkligt oskyldig, säger du.
Irenne serskilda anstalter för medicinsk uppfostran, nemligen den medicinska fakulteten i Upsala, den i Lund samt det Carolinska mediko-kirurgiska institutet i Stockholm, men dessa inrättningar icke vore ense i fråga om den medicinska undervisningens ordnande, samt härtill komme, att det af professorerne vid nyssnämnde institut år 1833 afgifna förslag till reglemente för detsamma åsyftade hela den medicinska undervisningens förflyttning till samma institut, hvilken förändring åter af de båda universileternas konsistorier och medicinska fakulteter i deras öfver förslaget afgifna betänkanden bestreds; så och enär E. K. M. uti detta ärende ännu icke fattat beslut, har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å det skick, hvaruti denna fråga sig befinner samt deras medverkan påkallad till rättande af de anmärkta missförhållandena, helst det vore en oeftergiflig fordran, synnerligast i ett så fattigt land som Sverige, att de för ifrågavarande ändamål befintliga tillgångar blefve plan-messigt använde, så att det Expeditions-Utskollcts Förslag till lind. 361 det afsedda ändamålet ernåddes och hvilka tillgångar, under sådane förhållanden, förmenats, utan vidare tillskott från det allmänna, vara tillräcklige att underhålla en god och för vårt land lämplig medicinsk undervisning, hvilken borde så ordnas, att hvart och ett af dessa splittrade läroverk finge sig anvisad en verkningskrets, lämpad efter dess natur och omständigheter, samt såmedelst komma att arbeta för det gemensamma ändamålet. 1 anledning häraf och då erfarenheten gifvit vid handen, att de till medicinska bildningens befrämjande tid efter annan vidtagna åtgärder icke medfört den nytta, som med dem varit åsyftad, hvarföre angelägenheten synes påkalla, att denna undervisning varder ju förr desto heldre på ett ändamålsenligare sätt än hittills reglerad, hafva Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underd. anhålla, det en kommitté af sakkunnige män må blifva nedsatt, med uppdrag att utarbeta förslag till den medicinska undervisningens ordnande samt att E. K. M. derefter täcktes vidtaga de åtgärder, hvartill detta förslag kan föranleda* och hvilka kunna anses för ändamålet tjenliga.
Proposition beviljat nytt Lånebiträde till Canal-byggnaden, förklarades, att det väl skulle åligga Bolagets Actie-ägare, att inbetala de återstående 10 procent af Aclie-teckningen, men att vidare ränta frånkändes dem, på grund deraf, att Bolaget icke mera hade några medel. 37.6 Den a3 December. Tåligt hafva Actie-ägnrne dragit sitt lidande. De hoppades att år 1828 se Rikets Ständer samlade och Canalen färdig, enligt den i8a3 förelagde plan. De väntade alltså, att då få påkalla en så väl förtjent uppmärksamhet af de hegge Samhällsmagter, hvilka inledt dem uti uppoffringarne, och genom sina åtgärder underhållit deras hopp, under det de begagnat deras medel, till deltagande i det så kallade Riksgagneliga företaget. Men hvad finna de? En ännu ej öppnad Canal, som fordrar ännu nära 1 million, för att blifva segelbar. Och en Nådig Propossition, utan allt afseende på deras belägenhet. I detta sakernas skick, kan jag ej såsom Riksdagsman underlåta, att påkalla Rikets Ständers och Utskottets uppmärksamhet å detta förhållande. Jag vet, huru föga den enskilte Riksdagsmannens röst betyder. Jag vet, att min ej torde kunna uträtta det ringaste. Men jag skall dock ej tveka, att höja den, nu och alltid, till de värnlöses, de förföljdes och alla oförtjent lidandes försvar. Min röst skall icke ensamt höjas emot den ministeriella slösaktigheten; hon skall lika mycket anropa alla ädla känslor och Rikets Ständers rättvisa emot den ministeriella niskheten. Den a3 December. 327 Jag går derföre att, oaktadt det motsatta förhållandet af sjelfva de Rådgifvare, som jag enskilt vördar och så gerna ser gagna mitt fosterland, söka tjena dem. och Rikets Ständer samfält genom afböjandet af ett handlingssätt, som skall förr eller sednare tungt återfalla på gerningsmännen. Mine Herrar! Det är Representantens pligt, att se framför sig på samma gång lian måste se omkring sig. Misstag äro allas vårt öde.
Med desia anförda skäl til ett icke förhastadt wal af Sweriges Tronföljare, anser jag likwäl för en icke mindre nödwärujghet, at sädant afgöra, innan Riksens Ständer ätffiljas Men dä desi förinnan andra wigtiga Besiut böra ta. gas; sä tror jag ock at frägan om Thronföljare fordrar det minst skyndesamma; ty möjligen kunna innan Riksdagens stutflera Politiska händelser tildraga sig och af den wigt som qifwa mera ljus ät Sweriges framtida ode. Med rättighet at pä detta rum fä säga mina tankar, har jag säledessökt, at säkorrt om möjligit yttra den, uran egenkärlek til eget omdöme, men en. ligt öfwertygclse och i den afsigt, som är wäc gemensamma: Fädlrmöianders wäl. Friherre kurck, knut, anförde til Protoeollet: Utan at iniäta mig r nägon Politisk Af. handling eller söka at utreda Cabinets hemligheter, som jag hwarken inser eller warit satt r ständ at känna eller fatta, wägar jag ändock, säsom Medlem af ett Riksständ, til hwars afgörande kommit ett öfwerläggmngs - ämne af den wäsendtlrgaste wigt för Land' och Rike okonstladt yttra mina tankar. Detta ämne som rorer Thronföljden och desi reglerande, ett det ömtäligaste, det betänklr. gaste Den 18 Julik. 3oi gaste som förewarit under detta Riksmöte; detta ämne fordrar wär största upmärkjamhet. Säledes och för at betragta det frän den synpunct jag i sädant fall förmodar wara den rätta, tyckes mlg ordningen derwid böra följas, för det första, i anseende til tiden, och för dec andra, i anseende til person, som derwid kan komma r fräga. Hwad tiden beträffar, och dä wi ät Försynen öfwerlemna omsorgen för wär älskade Konungs dyrbara dagar, at de til allas glädje mäga förlängas; och .Mrgl.
Delin sig förenat, att de vid Clara och Maria högre lärdomsskolor i Stockholm anställde tvänne dupplikanler, hvilka i aflöning för närvarande åtnjöte allenast 225 r:dr hvardera om året, måtte, med hänsigt dels till beskaffenheten af de dem åliggande skyldigheter, som fullkomligt motsvarade konrektorers vid rikets öfriga lärdomsskolor, dels lill lärjungarnes betydliga antal och den drygare lefnadskostnaden i hufvudstaden, få sig tillagd en årlig lönetillökning af 335 r:dr -för hvardera, alt beräknas från innevarande läsårs början, hvarigenom desse dupplikanters löneförmåner komme att motsvara dem, som af öfrige konrektorer åtnjutas; b) af Prosten Schröder, som, under åberopande af den i Christinehamn befintliga, med allenast tvänne lärare försedda, pedagogies otillräcklighet för staden och kringliggande folkrika landsort samt enär fullständigare undervisningsverk ej funnes att tillgå på närmare afstånd än i Carlstad eller Örebro, föreslagit, att, till beredande af en sådan utvidgning utaf förstnämnde skola, att densamma erhölle 4 lärare och omfattade både apologistoch lärdomsskolans undervisnings-ämnen, med ämnes-läsning, öppna klasser och fri flyttning efter lärjungarnes framsteg, ett årligt löne-anslag af 1,500 r:dr måtte af Rikets Ständer beviljas, under vilkor, att
Lades på bordet nedannämnda från Utskjn inkomna mern. och ullåttn, nemi. från Consli tutionsUtskottet: N:o 116, med förslag till ändring af Riksd.Ordnts §22; 44 P De ii a Juni. Förstärkta StntsUlskottetl Nio 564, angide verkställd omröstning i anledn. af RiksStlns skiljaktiga beslut rörlde ett ifrågastäldt anslag för uppbyggande åfelt straff-fängelse efter PensyIvania-metoden; StalsUt.skottet: N:o 544, me<l förslag till ytterligare föreskrifter att intagas i reglementet för Riksg.contls framtida förvaltning5 N:o 545, med förslag till expectanceoch pensionsstater vid Riksg.conloret; Nio 546, i anledn. af återremiss å mern. N:o *5tg, med förslag till en voteris-proposit ion; N;o 547, i anledn. af återremiss å de i mern. Nio 494 föreslagna reglementariska föreskrifter för Riksg.contls framlida förvaltning; Bevill ni agsoch LagUtskotten: N;o 21, i anledn. af erhållen återremiss af betänk. N:o 13, angide väckta motioner, dels om conlroller emot missbruk vid fribrefsrättiglietens utöfvande, och dels om fribrefsratt för länsman; Bevill nings-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon. Utskotten:
Man har vidare erinrat, att då samtlige delegarne sjelfve önska egornes läggande i flere än 3 skiften, så bör sådant icke förvägras. Ehuru denna invändning icke egentligen är lämplig till denna fråga, som endast afser, hvilken som eger att bedöma, huruvida 3 eller 4 skiften erfordras, vill jag dock dertill svara, att hvad oeconomiska Lagstiftningsfrågor beträffar, kan det icke vara Regeringen eller Staten likgiltigt huru de afgöras. Regeringen har en slags moralisk förbindelse att befrämja det oeconomiska välståndet; detta verkar också direct på Staten, som derigenom erhåller större tillgångar till behofvens fyllande, liksom landets försämrande i oeconomiskt afseende verkar, att de annars med lätthet utgående skattebördor icke kunna fullgöras. Hvad slutligen beträffar de kostnader, som äro en följd af att underställa Egodelnings-Rätteus pröfning jordskiftenas antal, så anser jag dessa kostnader vara obetydliga i jemförelse med ändamålets vigt och allmänt nyttiga syftning. — Dessutom torde ofta vida större kostnader derigenom förakompaas, nemligen de, som blifva en följd af nytt laga skifte, sedan man hunnit öfvertyga sig om behofvet att i färre jordskiften sammandraga egorna, och den åsyftade besparingen kommer i allt fall icke att ega rum, så vida någon jordegare skulle se sig föranlåten skjuta frågan om jordskiftenas antal till Egodelnings-Rättens pröfning. Man bör icke heller förbise, att de fall, då 4 skiften erfordras, äro, med undantag af de norra provincerne, ganska sällsynta. Jag har trott mig på dessa skäl böra reservera mig emot hvad Utskotten i ofvannämnde afseende tillstyrkt.” Med Herr von Strussenfelt förenade sig Herr Hessle. 2:0 Af Herr Rubin: ”Hufvudsakligen på de skäl Herr v.
Från många 1iå11 har man hört klagomål öfPver denna afdelnings undangömda belägenhet, och visst är, att om genom ett lyckligare arrangement af de framför interiören placerade stora montrerna, denna presenterat sig så som afslutning af ett perspektiv, skulle hela svenska afdelning en vunnit ofantligt; men för den lilla utställningen sj elf syntes det afskilda läget ingalunda hafva någon menlig inverkan. Hade man väl kommit förbi de stora kanonerna och allt det öfriga svenska jernet, så öfverraskades man angenämt att derbakom finna en vrå der ett st eke svensk hemtrefnad tycktes ha slagit upp sina bopålar, cer man omgafs af idel rika och harmoniska färger och former, alster af en fint bildad qviiilig konstfärdighet och der det qvinliga elementet på ett än angenämare sätt gjorde sig gällande i de damers personer, hvilka med den största alskvärdhet och aldrig tröttadt intresse gjorde les honneurs i det vackra rummet, besvarade alla frågor och gåfvo alla begärda upplysningar om utställningens enskildheter. Också blef det “ Svenska rummet ” snart ett slags centralpunkt för umgänget mellan konstintresserade af olika nationer. Den vackra interiören och de rikt fylda montrerna tilldrog sig så väl landsmännens som främlingars uppmärksamhet, och det sägs att Handarbetets Vänner ha alla skäl att, vara tillfredsstälda med dat ekonomiska resultatet af sin utställning. Af långt större vigt torde emellertid det konstnärliga resultat vara, till hvilket föreningen genom denna utställning kommit. Dess sträfvan att förädla det qvinliga handarbetet har blifvit känd och erkänd i ett land der detsamma hittills qvardröjt påI ståndpunkten af en falsk och smaklös qvasinaturalism. E n eller annan onivändelse ” berättades också af de damer, hvilka förestodo föreningens utställning och hvilka haft tillfälle att vid offentliga och enskilda sam väm utbyta tankar angående föreningens syften med Danmar? s förnämsta i auktoriteter på konstslöjdens område. Samma erkännande har kommit föreningen till del från de utländska fackmän, som togo kännedom om dess utställning och sedermera i sina resp. länders press med stort beröm yttrat sig om dess arbeten.
Man bar visserligen framställt dubium, och bedt Const.Utsk:s ledamöter besvara den frågan, huruvida chefen för Stockholms Borgerskaps militärcorps skulle vara att anse som förtroende-embetsman eller icke. Till att börja med måste jag då hemställa till den värde ledamoten, om en sådan chef finnes till i verkligheten. För min del känner jag icke till annat än Majoren i denna corps och om någon chef skulle finnas, så föreställer jag mig att det skulle vara Öfverståthållaren och han är förtroende-embetsmän. Hr Cederschiöld: Jag vill endast uplysa Gr. Lagerbjelke derom, att jag icke talat om Borgerskapets utan om Stockholms stads militärcorps, i hvilken icke finnes någon Major, men väl en Chef. Uppå härefter framstäld propos. antog R. o. Åd. nu förev:de förslag till grundlagsförändring. Den 13 December e. m. Punkten N:o, 4 innehållande förslag till tillägg i 98 § Reg:sF:n och 63 § i mom. RiksdtsOrdn., ang:de Suppleant för R. Sl:s Just. Oinbtidsm. Detta förslag blef af R. o. Ad. antaget. Punkten N:o 5, innehållande förlag lill ändringar i 56 och 81 §§ Reg:sF:n samt 29 § 1 mom. RilcsdtsOrdn., handlingen af frågor om ändring i grundlagarne. R. och Ad. antog detta förslag. Punkten N:o 6, innehållande förslag till tillägg i 59 § Rcg.-sF:n och 27 § 1 mom. Riksd.s Ordn. ang:de Prop. om Statsverkets tillstånd och behof. Detta förslag blef af R. o. Ad. antaget. Punkten N:o 7, innehållande förslag till ändring i 69 § Rcg:sF:n, ang.-de behandlingen af SlalsUlsk:s Betänk, i vissa frågor. R. o. Ad. antog detta förslag. Punkten N:o 8, innehållande förslag lill ändring af 11 och ti RiksdtsOrdn., ang:de Slädernes representationsrätt. Äfven detta förslag blef af R. o. Ad. antaget.
Förordningen den i3 Juni 1800, för skuld för* äring i allmänhet bestämda priescriptionstid af tio år, ege ej runi, i afseende pä enskilde Bankers tryckta eller graverade creditsedlär och invisningar; ej eller skall bevakning deraf, enligt Cohcurs-Lagen, erfordras i Bankens concurs, eller i anledning af årsståmning, som vid Bolagets upphörande må. utfärdas ä dess Borgenärer: hvaremot, när Bolaget upplöses , hvilket Konungens Bejallningshafände bör, utan dröjsmål, till Kongl. Maj:t inberätta, Kongl. Maj-.t luter utgå Kådig Kungörelse derom med föreläggande för en hvar, som någon sä beskaffad förbindelse af Banken innehafver, att, vid förlust af ali betalnings rätt, förbindelsen till inlösen uppvisa i Banken, inom två år ifrån den dag, hvarunder Kungörelsen första gången utfärdas; börande densamma en gång under hvartdera af dessa tvänne år från predikstolar ne uppläsas. >9 §• Directionen vare skyldig, så väl att, efter hvarje qvärtals slut, till Kongl. Maj:t insända en öfversigt af Bankens ställning, som ock att hålla Bankens räkenskaper och handlingar tillgängliga för den undersökning, som Kongl. Majit möjligen kan finna för godt låta anställa, likväl Bancooch Lag-ZJtsJcottens Utlåtande, N:o 5.. likväl utan att enskildes förhållanden till Banken dervid få för allmänheten yppas. 20 §. Ilar Banken, i ett eller annat afseende, af vikit från de föreskrifter, sorn uti denna Lag äro gifne, ankomme på Kongl. Majit att, uppå derom skeende anmälan, genom föreläggande af vite i penningar, eller, uti svårare fall, vid förlust af det till Bankrörelses bedrifvande er hällne tillstånd, tillhälla Bank-styrelsen att det felagtiga rätta* Bih. tilt R. St.