Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, under sistlidne års lopp, till Kongl. Maj:t ingått med underdånig framställning i enahanda syfte, som det med motionen afsedda, men med utsträckning jemväl till åtgärders vidtagande för befrämjande af grunddikning å Kungsgårdar; och då Konungens Befallningshafvande ansett allmänna lagens stadganden i 6 Kap. 2 och 3 §§ Byggninga-Balken göra för Boställshafvare och Arrendatorer af Kungsgårdar hinder vid öppna dikens utbytande mot täckta, hade Konungens Befallningshafvande anhållit' om Nådige åtgärders vidtagande, på det dessa hinder måtte varda undanröjde; varande berörde framställning i Nåder remitterad till Kongl. Landtbruks-Akademien, hvilken med sitt underdåniga utlåtande i ämnet ej veterligen ännu inkommit. Den stora nytta, som grunddikningens allmänna införande skulle tillskynda Svenska landtbruket, har inom Utskottet blifvit kraftigt vitsordad och lärer derförutan numera få antagas vara någorlunda allmänt insedd. Denna uppfinnings tillämpning på dertill tjenlig mark å de öfver hela Riket kringspridda mångfaldiga boställen skulle, jemte det dessa boställens värde derigenom förhöjdes och innehafvarnes bättre utkomst främjades, sannolikt tillika medföra den stora fördel att den vigtiga förbättringen blefve hastigare och allmännare öfver hela Riket känd och tillämpad, än under andra förhållanden, då allmänheten sålunda egde tillfälle att, genom jemförelser mellan den grunddikade boställsjorden och sådan jord, som häfdades med öppna diken, utröna det nya dikningssättets företräde framför det gamla. Utskottet anser således det med motionen åsyftade ändamål, grunddikningens skyndsamma och allmänna införande å boställsjorden, vara särdeles önskligt; men tillika har det ej kunnat undfalla Utskottet, dels att betänkligheter möta vid det af motionären föreslagna sätt för godtgörelsens utgående derest en boställs-afträdare grunddikat en betydligare jordrymd, dels att, Allm. Hesv.- och Ekon.-Vtsk.
Hr Lagerhjelm, Pehr: Redan i förmiddags var diskussionen på den punkt att flere ledamöter af R. o. Ad. uppgåfvo de serskilda art:r i tulltaxan som hvar och en önskade måtte komma under speciel pröfning. Hr Printzensköld begagnade sig då icke utaf delta tillfälle. Jag deremot gjorde det och så gjorde flere andra. Nu synes mig tiden dertill vara ute. Jag tror derföre att inga andra art:r kunna nu till serskild pröfning upplagas än de då uppgifna. I alla fall, på sätt Hr Gr. o. Landtm, har upplyst, finnes det ju ännu en utväg öppen att få 1845 års tulltaxa i allo gällande. Dertill fordras blott att R. o. Ad. fattar dermed öfverensstämmande beslut. Hr von Troil, Emil: Jag är förekommen af Hr Gr. o. Landtm, och vill endast säga, att Hr Printzenskölds mening alldeles icke blifver undertryckt, i fall han kan göra den hos majoriteten gällande. Hr Printzensköld: I händelse jag kan vara öfvertygad derom, att föredragningen kommer att äga rum i den ordning Hr Gr. o. Landtm, omnämnt, vill jag icke påyrka någon detaljerad pröfning af Utsk:s förslag, utan afstär från min framställning i detta afseende. I afseende på Hr Lagerhjelms yttrande får jag förklara att då frågan i förmiddags var före, tog jag för afgjordt alt Hr Skogmans förslag skulle blifva jaeller nejpropos. i den väntade voteringen samt att hans motståndares förslag skulle utgöra den motsatta votens-propos. Jag föreställde mig som sagdt är Den 31 51aj e. m. 241 är att endera af dessa åsigter skulle vid votering göra sig gällande och under förhoppning att Hr Skogmans förslag skulle antagas, underlät jag att yrka på förslagets punktvisa företagande, men dä jag nu hör att det är möjligt att den gamla taxan kan fortfarande blifva gällande, om nemi. Hr Gr. o. Landtnäs mening rör:de föredragningssättet antages, så förklarar jag mig dermed belåten.
Banco-styrelsen hor ansett, att obligationerne borde genast uppsägas till inlösen; men flere enskilde motionärer hafva deremot ansett, alt desamma skulle omskrifvas efter en annan beräkningsgrund än den, som i nu gällande myntbestämningslag är fastställd för liqviden af alla bankens utelöpande skuldförbindelser. Utsk. har sökt att gå en medelväg. Utsk. har nemi. å ena sidan icke velat frånkänna dessa obligationers innehafvare den förmånen att fortfarande få hafva sina penningar i banken innestående emot Den 10 J u n i f. ra. samma ränta sorn hittills, men å den andra sidan dock ej kunnat medgifva någon annan liqvidationsgrund för dessa obligationer, än den genom särskildt utfärdad lag stadgade. Om, på sätt Hr von Hartmansdorff förmodat, obligationernas innehafvare skulle önska att få de insatta capitalerna användbara, möter derföre visserligen icke något hinder å bankens sida, helst uppsägningstiden för ifrågavar. skuldförskrifningar vanligen endast är 6 veckor, och banken utan afseende derå i allmänhet infriar dem vid anfordran. Hvad vidare beträffar frågan om en förändrad inlösningsgrund för dessa obligationer, så mäste jag högeligen bestrida en sådan förändring. Då myntbestäinningslagen, såsom orubblig grund för inlösen, ej allenast af bankens sedlar, utan äfven af dess öfriga förbindelser, stadgar ett belopp af 128 sk. för 1 r:dr i silfver, sfi kan icke, utan åsidosättande af denna grund och upphäfvande af denna lag, en förändrad inlösningsgrund för en del af samma förbindelser antagas. Derest för omförmälda obligationer något undantag blifvit ifrågastäldt vid rnyntbestämningslagens utfärdande, så hade deras yrkade företrädesrätt alltför väl kunnat, utan något synnerligt men för banken eller det ringaste hinder för realisations-beslutens tillämpning, medgifvas; men nu kunna de icke, på sätt jag anfört, ulan myntbestämningslagens upphäfvande eller förändrande tillerkännas bättre rätt än bankens öfriga utgifna förbindelser.
N;o 97, förklarade Ståndet dess mening vid sistnämnde Memoiials handläggning hafva varit den, att Ståndet till Grundlagsenlig Bill. till R, St. Prot. g Sorni, a Band. 58 458 Prot. TJtdr. den i g Maj 18j r. behandling vid nästa Riksdag godkänt den af Utskottet föreslagna ändrade lydelse af Tryck frihets-Förordningens 5 §. i3 morn.; och godkände Ståndet, som i följd häraf ansåg den under litt. A. framsta Ide voleringspropo ilion komma alt förfalla, den följande under litt. b, uppställde S. D. Då nu åter föredrogs Eeviilnings-Utskottets Utlåtande N:o 48, i anledning deraf, att Utskottets Memorial jNro 41» om sa naman jeinkning af Riks-Ståndens olika beslut, angående tull-bevillningen,. blifvit i vissa delar ogilladt eller återremitteradt, godkände Ståndet ej allenast, hvad Utskottet i serskildta delar af förstnämnde Utlåtande yttrat, och tillstyrkt, utan ock de uppställde voterings-propositionerne. S. D. Stats-Ulskottets följande Utlåtanden blefvo nu åter föredragne: N:o 5o8,. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående extra Stats-anslag för den af Rikets Ständer begärde Lag-beredning. N;o 809, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 453. Ståndet vidbief sitt i anledning af sistnämde Utlåtande fattade beslut och lade Utlåtandet N:o 5 9, lill handlingarne.
Sådant har förhållandet varit med de yttranden, llr v. Hartmansdorff åberopat, Båda dessa yttranden referera sig till samma princip, hvilket man ej kan bestrida, om man går till botten af saken. Utgående från den förutsättning, alt St § Reg.- F. skulle hindra R. St. att vid första riksdagen besluta öfver en grundlagsförändring, vare sig till förkastande eller bifall, uppställde Hr v. Hartmansdorff på f. m. sin deduction, och jag trodde mig åtminstone så förstå hans ord, att han dermed uttryckte, det R. St. ej kunna på första riksdagen tillintetgöra ett af Constit.Utsk. väckt förslag om grundlagsförändring. Han har sedan jemnkat med sig i så måtto, att han varit nog god för att tillåta, att det jfrågavar, förslaget finge förfalla, och således icke sträckt sitt yrkande så långt sorn Frih, Cederström, då lian påstått, att det, oaktadt alla fyra RiksStms protest, skall hvila; men hela grunden för såväl Hr v. Hartmansdorffs sorn Frih. Cederström? och Hr Lagerhjelm? bevisning ligger deri, att de ansett 81 § lemna Constit.Utsk. magt att emot RiksStjns beslut få ett förslag till grundlagsförändring hyilande till nästföljande riksdag. Annorlunda kan jag ej uppfatta den princip, dessa Hrr förfäktat, och jag hemställer till R, o. Ad., sorn nu för 5:te gången har nöjet afhöra deras argumentation, om icke förhållandet är sådant. Gr. Frölich har redan så fulleländigt visat, att icke någon stridighet finnes emellan de Den 12 Februari e. m. ifrågavar. 56 och 81 §§, att det skulle bevisa alltför litet förtroende till R. o. Ad:s förmåga att fatta, om man ville ytterligare uppehålla sig med en vederläggning af hvad Frih. Gederström sedermera yttrat, och i afseende på Gr. v. Fersens yttrande får jag blott nämna, att det mycket förundrat mig att få höra, det
Län åren 1851—1855. 9 ■t* ' »mnioJ tim itil ^ ot[ol|o *. y *ka,M* .**, lléB. i • Aifodmfm tr ! f• \ é*^ fota Oiai afe tfftnofötä aJsEldid ‘riWWfc ,• r • •> w«»vii„ „, äTSuSÄ ’S5tad'!^ J;« f»"»r3..«! Tabell för landet till Westmanlands Läns Femårsberättelse tor åren 1884—1858. » » » » Klings - ell stalla Strömsholms Kongl. Lustslott Kongl. Stuteri derunder lydande lägenheter Laxoch ryssiefiske . Värdshus och Kungsladugårdar . » derunder lydande hemman » d:o andra lägenheter, såsom Krono-säterier iFrälse-säterier Säteri-rusthåll i Hå-och rörs-hemman [Frälsehemman . Frälse-skatte-hemman Kronohemman ' Krono-rusthåll d:o Augments-hemman . Krono-skatte-hemman Krono-skattc-rusthåll d:o Augments-hemman . Militieboställen d:o indragne och för Kronan utarrenderade [Civila boställen . Ecklesiastika boställen Domkyrko-hemman Hospitals-hemman , d:o hvaraf # mantal blifvit skatteköp Krigsmanshus-heminan Rekognitionshemman^ ISkattlagde bebyggde torp, utjordar, lägenheter utan mantal Dito obebyggda . Oskattlagda, beby soldat-torp . gda dito, 'deribland ryttareoc gar rfjeliar lägenheter afsöndrade Irån lemman viss tii Backstugor Bebyggda dels under ständig äganderätt, dels p; eller lifstid . Skattlagda fisken Tull-mjölqvarnar 1’ull-sågqvarnar (Husbehofs-mjölqvarnar jHusbehofs-sågqvarnar Stampar . (Kopparverk i .
Allting rörde sig om henne, handtverk och yrken växte upp omkring henne. De, som ej kunde göra annat, gräfde i jorden efter mynt och lerkrukor för att hembjuda henne. Fotografer flyttade till staden och började arbeta för henne. Korallhandlare och sköldpaddsmånglare växte upp ur jorden omkring henne. Prästerna i Santa Agnese gräfde upp den gamla Dionysiusteatern, som låg dold bakom deras kyrka, för hennes skull, och hvar och en, som ägde en förfallen villa, gräfde i källarnas mörker fram rester af mosaikgolf och bjöd henne genom stora anslag komma och se. Det hade nog varit främlingar förr i Diamante, men de hade kommit och gått, och ingen hade ägt sådan makt. Nu fanns det snart ej en man i staden, som ej satte all sin lit till den engelska signorinan. Det lyckades henne till och med att sätta en smula lif i Ugo Favara. Ni vet, Ugo Favara, advokaten, som skulle blifvit en stor man, men hade motgångar och kom hem alldeles bruten. Hon använde honom att sköta hennes affärer. Hon behöfde honom, och hon tog honom. Det har aldrig funnits en kvinna i Diamante, som gjort sådana affärer som hon. Hon bredde ut sig som ginsten om våren. Ena dagen vet ännu ingen, att den finns, och den nästa är den en stor tufva. Snart visste man ej hvart man skulle vandra i Diamante för att ej stöta på hennes mark. Hon köpte landtgård och stadshus, hon köpte mandelskogar och lavaströmmar. De sköna utsiktsplatserna uppåt Etna voro hennes och likaså den vattensjuka jorden på slätten. Och i staden började hon bygga två stora palats. Det var i dem hon skulle bo och regera sitt kungarike. Man skall aldrig mer få se en kvinna sådan som hon. Det var ej nog med allt detta. Hon ville också strida en strid med fattigdomen, o signore, med den sicilianska fattigdomen! Hvad delade hon ej ut för hvarje dag, och hvad skänkte hon ej bort om högtiderna! Forvagnar, dragna af två par oxar, gingo ned till Catania och kommo åter fullastade med alla sorters klädesplagg. Hon hade föresatt sig, att de skulle hafva hela kläder i den stad, där hon regerade.
Allt stod som han lemnat det: boken uppslagen på samma sida och sängen uppbäddad sedan första natten, då han icke kommit hem, efter att ha rest sin väg utan att säga ifrån. Han hade ett elegant rum hos en gammal till Lund inflyttad prestenka. Det var råkallt derinne; städerskan hade tydligtvis icke lagt in under de båda sista dagarne. Truls bankade på i köket, – ingen hemma; gick rundt med en känsla, som om han ingenstädes kunde sätta sig till ro, som om något saknades honom, – stannade, lyssnade, och hörde midt igenom en gränsoch bottenlös tystnad, hur det susade i hans öron, sjöng i hans öron – blef orolig och begynte på nytt sin rastlösa vandring. Han tog en bok och satte sig i gungstolen: skymtade bokstäfver men grep ingen mening, hörde skratt från gårdagen och bilder från gårdagen, huller om buller och i svindlande fart, samt, öfverdöfvande allt, sina egna nervers skälfning, kände tomhet i sin varelses midtersta punkt, tomhet rundt omkring, behof af ansigten och röster omkring sig samt af intensa känslor, hvilka bara väntade på att lösas inom honom. Han tog åter rocken på sig och gick ut, stannade villrådig utanför gatporten och öfvervägde: till gardet – det vände sig i honom – eller till Bengt Hansson? Ja, ja. Bengt Hansson var hans köttsliga kusin och intimaste vän. Han bodde på ett vindsrum med utsigt till Östra Promenaden. Han satt med nedrullad gardin i gungstolen framför brasan, mediterade och drömde, samt mottog sin vän med en framtvungen beskäftighet, som om han blifvit störd, men sjelf icke rigtigt visste, om han dock egentligen icke helst önskade just att bli störd. Samtalet ville icke gå i gängorna. Öfverhufvud taget var det icke så lätt att få ett samtal med Bengt till att gå, ty han var fåmält, sade ingenting, när han ingenting hade att säga, och blef i regel dubbelt sluten, när känslorna trängde på för att få ord. Bara när de begge voro fylda af samma stämning och suto i en innerlig têteà-tête, kommo de hvarandra nära, och från Bengts sida visserligen med möjligast få ord och möjligast långa pauser.
N:o (59, i anledn. af väckte motioner, dels om utfärdande af instruktion för fjerdingsman, dels om skyldighet för ägare och innehafvare af säterier, rå- och rörssamt insockne frälse-hemman alt i detta bestyr deltaga, dels ock om upphörande af nämnde befattning. Efter uppläsning af lista punkten af detta betänk., hvaruti Utsk. hemställt, att riksdagsfullmäktigen Johnu Johansons motion örn befrielse för församlingsboer ne från fjerdingsmanstjensternes bestridande samt skyldighet för kronobetjening eli att dessa bestyr utföra, måtte lemnäs utan afseende, anmälde sig och yttrade Frih. Cederström, Claes Rudolf: Jäg anhåller vördsamt att förevar, betänk, mätte punktvis föredragas, på det att R. o. Ad. må blifva i tillfälle att öfver hvarje ald. i sender fatta beslut. I afseende på den lista punkten instämmer jag med Utsk., och tillstyrker derå bifall. Då Hr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf hemställde, om R. o. Ad. ansåge förevar, betänk, biira punktvis förekomma lill afgörande, ropades ja;_ 472 Den 10 Maj. Uppså sedermera framställd propos. blef den upplästa l:sta punkten af lltsk:s betänk, af R. o. Ad. bifallen. 2:dra punkten, innehållande tillstyrkande, alt R. St. malte i und. hos K. M. anhålla, det K. M. täcktes genom i nåder utfärdad författning stadga, att säterier, rå- och rörssamt insockne frälsehemman förp/igtas, alt i utöfningcn af fjerdingsmanna-befattningen hädanefter deltaga. Den af Hr Malmstedt vid Ulsk-.s betänk, fogade reservation blef härvid uppläst, på begäran af Frih. Cederström, som sedermera yttrade:
Ett nytt, storartadt bryggeri har i dessa dagar börjat sin verksamhet i hufvudstaden under firma Aktiebolaget Stora bryggeriet. Det väldiga etablissementet är förlagdt til) Hornsberg vid Ulfsundasjön, och redan på långt håtl spegla sig dess tinnar i fjärden, när man från sjösidan nalkas detsamma. För att i korthet gifva ett begrepp om den stora stil, i hvilken det hela är anlagdt, nämna vi att tomtarealen belöper sig till ej mindre än 442,000 kvadratfot, och att byggnadskomplexens fasad åt sjö- sidan är 420 fot lång; den har två flyglar, den ena 205 fot, innefattande i 6 våningar två mälterier jämte tre kornbottnar, lofl, torkvind 6 a m t kölnan; den andra 175 fot lång, med lageroch jäskällare, rum för sterilisering, jästrenodling och laboratorium m. m. Midtpartiet i 5 våningar utgöres af generatorsrum, maskinrum, två brygghus, skjöljrum för tomflaskor, logement för bryggeripersonalen, silos, maltbottnar m. m. De mest fulländade och nya anordningar i maskinväg och öfrig inredning, som den moderna bryggeritekniken har att bjuda, ha här tillämpats. Särskildt vilja vi nämna steriliseringsapparaten, hvilken är den tionde i ordningen som finnes inom hittills uppförda bryggerier och har till uppgift att filtrera den färdigkokade vörten från alla grumliga delar oeh att från den samma afstänga vanlig atmosferisk luft, så att vörten i fullkomligt rent tillstånd kan öfvergå till jäsningen, samt apparaterna för renodling af jäst, hvilka hittills endast finnas inom ett bryggeri i Sverie, i Göteborg, och genom hvilka möjliggöres framställande af ren öljäst med utestängande af all » smitta ». Hvad beträffar bryggeriets produktionsförmåga, är denna större än hos något annat bryggeri i vårt land. Under normala förhållanden kommer tillverkningen att uppgå till 50- å. 60,000 hektoliter pr år, men kan, om så anses behöfligt, uppdrifvas till det dubbla.
Ehuru Utskjt i 2:dra punkten afstyrkt min motion, har det dock i sjelfva verket till en del bifallit densamma, genom att i sitt Betänk, meddela åtskilligt af UnionsKomiténs förhandlingar. Jag vill i detta alside endast hänvisa tili pag. 23 i Utskits Betänk., der ur Komiténs Betänk, citeras huru som dess Norska ledamöter velat förbehålla, att, om å deras sida vissa eftergifter gjordes, å var sida rättigheten enligt »Norska Grundlagens § 14, hvarigenom åt Svensk man är lemnad »lika rätt med Norsk att bekläda Noriges högsta och vigtigaste »embete, då äfven borde afstås.» Talaren afbröts här utaf Ii. Exc. Hr Grin o. Landtm., som erinrade, att endast sättet för föredragningen af ifrågavide Betänk, nu utgjorde föremål för öfveiiiigguingen. Hr Ribbing: Jag har då ingenting att tillägga, utan får åtnöjas med det förslag, som Gr. Anckarsvärd framställt och flere ledamöter understödt. Frih. Hamilton, Hugo: För min del vågar jag anhålla, att föredragningen måtte ske så, som H. Exc. Hr Grin o. Landtm, föreslagit, nemi. punktvis. Den första punkten handlar om en revision af Unionsfördraget, och att en sådan är nödig och behöflig, lärer väl ingen neka, så att i afs:de å denna punkt kommer sannolikt ingen dissensus att ega rum. I afside å den 3idje torde deremot tankarne vara något delade, och deromkring kommer väl derföre den egentliga diskussionen att hvälfva sig. Jag anhåller således, att föredragningen måtte ske punktvis. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelmi Jag har begärt ordet endast för att förklara, det jag instämmer med Frih. Hamilton. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.!
Jag har ansett mig här böra afgifva denna förklaring, enär jag beklagligtvis, lill följe af representationens fyrdelning, icke är i tillfälle alt på annat ställe genmäla de beskyllningar, som emot Utsk. blifvit framställda. Ilr Braunerhjelm: Då man jemför Utsk:s förslag till 5:te §:n med de uti Betänk, uttryckta motiver, finner man tydligt, alt della stadgande icke innebär någonting annat, än förbud att sälja bränvin i samma rum, som man säljer andra varor. Då man varit bosatt på landet och sett alla de olägenheter, som upslå genom tillåtelsen att tillika med andra varor få farsälja bränvin, tror jag, att man inser nödvändigheten af att uti en författning söka förhindra sådant, men Utsk:s förslag lägger icke hinder i vägan för försäljning uti ena rummet af brän - 174 Den 9 Augusti e. m. vin och i det andra af andra varor, utan skillnaden består endast deruti, att man icke vid samma disk får försälja bränvin samt andra varor. Jag är således af den tanka, att det är nödvändigt att hafva ett stadgande, som hindrar landthandlande och handlande i städerna, att jemte andra varor sälja bränvin. Likväl och när nu 35:te §:n bestämmer, att för alla andra brända och distillerade drycker samma föreskrifter skola gälla, som för bränvin uti denna författning äro meddelade, så har man icke kunnat hell och hållet utesluta rättigheten att jemte bränvin försälja andra varor, och mig synes derföre, att man bör skilja emellan handlande på landet och i städerna. För en landhandlande tror jag det blefve möjligt att sälja punsch, arrack och romm ulan minuterings-rättighet, men i städerna skulle man helt och hållet förbjuda det, i fall man icke tillät minuthandel. Jag tror således det vara nödvändigt, att hafva ett olika stadgande i detta afseende för handlande på landet och i städerne, så att på landet förbjudes både utminntering och utskänkning, men i städerne blott utskänkning. Sedan minimum blifvit utsatt till } kanna, kan i städerne försäljning ske buteljvis, men jag vill icke medgifva att en sådan rättighet må qvarstå för landthandlare.
Man skulle trott att han gjort vidsträckta resor, men de hade inskränkt sig till en resa till Portugal, jag tror med hans svåger, som var sjökapten, och efter den färden fingo vi en fängslande sjöromantisk novell Prinsessan af Angola. Och förutom de fristående berättelserna, funnos alltid någon i hvar och en af hans kalendrar, desslikes en hel serie. Hans Vinterblommor voro så väl accrediterade, att unga damer ansågo sina julklappar alldeles ofullständiga om Mellins »Vinterblommor», der så mången vacker sommarblomma var inflätad, saknades på toilettbordet. Men hvad förslog ändå dessa rika afdelningar af hans litterära verksamhet! Han hade nog en annan, ännu vidsträcktare än novellerna, ehuru blotta titlarne på dem skulle upptaga ett par spalter. Mellin skref, förutom sina predikningar och andra teologiska skrifter, storartade verk i »Historia», »Konsthistoria», »Sjöhistoria», »Politisk historia», »Kyrkohistoria», »Skandinaviska nordens historia», »Fäderneslandets historia för fruntimmer», »Fäderneslandets historia, förberedande kurs», Gamla tidens historia för ungdom», »Trettioåriga kriget» m. m. Dessa alla uppräknade utgöra icke ens fjerdedelen, äfven när man dertill lägger massor af lefnadsteckningar och mer än massor af tidskrifter och hundratals kritiker jemte hvarjehanda andra tidningsartiklar. Då man genomgår den tryckta förteckningen på en sådan arbetsförmågas alster, häpnar man öfver den stora del af sina krafter, som han offrade åt litteraturen, då det är klart att han, i egenskap af adjunkt inom Klara, hade sina trägna presterliga pligter, ökade då han en dag utnämndes till bataljonspredikant vid Svea lifgarde. Dessutom hade han de nya upplagorna af åtskilliga sina verk att genomse. Han kunde aldrig säga nej till någon förläggare, hvad helst de hade för önskningar och förslag att göra honom. Mellins namn fans nästan på allting, och detta namn måste finnas der, ty det var dagens mod och en lösen inom förläggareskapets journaler, och ändå stod han ännu icke på popularitetens spets. Det var en helt och hållet egen tillfällighet, som lyfte honom dit, ty denna tillfällighet födde Sveriges sista strid.