Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kände, att fäderneslandet eger en högre kraft öfwer ett manligt hjerta, än någon qwinna kan erhålla; ehuru kära de woro mig, hon, min dotter, och hon, min maka. Jag kände, att jag skulle ewigt älska och sakna dem, men med en helt annan kärlek, än den till min fädernejord. Och dock, war jag icke skyldig mitt lif äfwen åt dem, förnämligast henne, min olivebruna Hindiah, som i sitt orientaliskt glödande bröst likwäl egde dessa himmelska toner af nordisk ömhet? Ack, af mig, af Nordens son, hade hon ärft denna för andra Söderns döttrar främmande förmåga af wemod, af längtan, af försakelsens kraft midtunder lidelsernas stormar. Skulle hon då förblomstra här, oförstådd, utan egen lycka, utan högre tillfredsställelse för sjelfwa sin själs innersta tycke? Här kunde hon icke lefwa, det betyder det underbara draget af nordisk sorg öfwer den mörka pannan, det bebådar den swärmiska blicken i det nattswarta ögat. Men skall hon lefwa deruppe i kölden? Skall den mörkbruna sydländskan med sina lågande känslor, sin djupa eld, finna ett motswarande hjerta i Norden, ett hjerta, som icke förtäres af hennes, icke misskänner henne? Och skall jag föra henne ut ibland faror och nöd, ibland uppror och krig, ut ibland de fasor, hwilkas förhärjande eld jag sjelf just wille ila att tända? Dock, hon har mod! Hon skall med kärlek följa sin fader! Här skulle jag förgås, och hon skulle det också! Här kännes det mig alltmera qwaft, allt mera dödande! Då hörde jag åter de tjusande orden: ”Hwad båtar att qwida? Wi lemne en graf: Att fly i det wida, Gud wingar oss gaf. Så waren oss helsade, brusande haf!” Dessa ord klingade såsom en engels röst, ett himmelens bud. Jag trädde fram. Hindiah sprang, lätt som en hind, upp från marken och flög till mig. Min maka Palembundhi steg också upp, för att helsa mig. Slafwinnorna, som suttit bakom dem, drogo sig tillbaka.
Roteringen måtte upphäfvas och förvandlas till extra Rotering med lika Rotetal, sorn före ständiga Knecktehållets införande, hvarefter de, vid år 1813 hållna Sammankomster i LäneResidencen, frånvarande Rotehållare, hvilka underdåniga besvär sedermera anfört, skulle, om de sådant åstundade, vid extra Roteringen bibehållas, men öfriga Rotar förblifva ständigt roterade, med åtnjutande af en femtedels förminskning; anse Utskotten deremot sig icke kunna tillstyrka, enär de, vid Roterings-Verkets uppgörande, inträffade partiela misstag eller skedda afviktiser 44 Stattsamt Oec.-Utsk. Vtl. N:o g4- fran i allmänhet öfverenskomna och fastställda grunder, (^deruti allt nödiga rättelser, genom den af Utskotten här föreslagna utväg, kunna åstadkommas) icke böra verka till upphäfvande af den emellan Kongl. Maj:t och Rotehållarne år 1813 träffade allmänna öfverenskommelse örn Knecktehållets framgena utgörande, på ett sätt, som för ej mindre Provincens enskilda, än hela Rikets försvar, befunnits mest kraftfullt och ändamålsenligt. De emot det nya Roterings-Verket anförda enskilda besvär äro redan, hvar för sig, af Kongl. Maj:t pröfvade och, i hvad möjligen ske kunnat, i Nåder afhulpne, hvadan det ej synes vara af behof att tillåta dessa Klagande att till extra Rotering få återgå, enär, såsom följd af en sådan återgång, de Skånska Infanteri-Regementenas nuvarande styrka sannolikt blefve till omkring hälften förminskad. I politiskt hänseende, och sedan det i tiarnizoner inom Malmö och Landskrona Städer hittills förlagda Konungens Eget Värfvade Regemente nu mera, efter Kongl. Maj:ts derom meddelade Nådiga befallning, blifvit upplöst, synes Utskotten ej eller, å Rikets Ständers sida, försigtigt vara, att, utan oundvikligt behof, biträda en föreslagen åtgärd, att än ytterligare minska styrkan af det Reguliera Infanteri, som bör i beredskap finnas för försvaret af Rikets sydligaste gränser.
Som jag kan förutse, att delta betänk, kommer att blifva älerremitteradt, så får jag för närvar, endast iuskränka mig till att yrka, att LagUtsk , vid afgifvande af det nya utlåt., som inkommer i följd af denna ålerremiss, mätte allvarligen taga i betraktande de förut vid den K. propos. gjorde anmärkmr och att Utsk. ville med skäl vederlägga dessa anmärkmr, så att anmärkarne åtminstone kunna finna, att LagUtsk. vid deras framställningar fästat något afseende. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Dåde s. k. tysta förmånsrätterna obestridligen menligt inverka pä crcdiiförhällandena, anser jag deni visserligen böra försvinna och instämmer i det afseendet i den mening, som K. M:s nåd. propos. innehåller; men jag anser likväl, att bifall dertill icke bör äga rum på annat sätt, än med det villkor, alt den säkerhet, som för närvar, är lemnad åt den omyndige, att icke blifva lidande, må fortfarande bibehållas. Jag anser sådant ganska lätt kunna ske, om det tillika stadgas, att den omyndiges capitaler skola i förmyndarens fasta egendom in tedi 11 as. Den förmånsrätt, sorn den omyndige hittills haft tyst, upphör dä att vara lyst. Den framstår uppenbarligen för hvar och en, och härigenom vinnes det ändamål, som med den K. propos. åsyftas, nemi. alt capitalisten aldrig kan blifva lidande genom de tysta förmånsrätterna, som nu tillkomma den omyndige, och derjemte vinner den förmän, att den omyndige icke blifver lidande genom förlust af den förmånsrätt, som han hittills haft. Jag tillstyrker derföre bifall till den af K. M. föreslagna förändringen, , med villkor all eli tillägg må göras uti en annan lag-§, deruti det stadgas, ali det må blifva en ovillkorlig pligt för förmyndaren, alt låta inteckna i sin lästa egendom de capitaler lian om händer har, för hvilka iuteckningssäkerhet icke är lemnad. Ett sådant tillägg tror jag lämpligen kunna ske uti 4 § af 22 cap.
En fördomsfri närmare jemförelse af alla sädane omständigheter emot fbregifwcn och öfverklaga!) tillökning uti Rättegängar stall likväl medföra visshet, art de sednare ingalunda till - Den M September. ivZZ kilwupit i proportion af deras oändligt förökade anledningar, saint i följd deraf, att den projcckcradc ripa Inrättningen wore utan wcrkcligt ändamäk. Dernäst anser Lag-Utssottet stg böra anmärka, det längt ifrän att wänta kostnaders förminskning, de ofelbart oftare skulle komma att bkaS; det är bekant, att uti Dannemark och Norrige, Rättsökande mäste widkännas wida större utgifter till stämpladt Papper, Stämning och UtstagS lösen, äfwcnsom den märkeliga ätffillnad emot Swensk.: Rätkcgängssältct, att dem sällan tillätes sjelfwe eller utan biträde af sä kallad Procurator föra sin talan inför Domstolen. Att deras omkostnader wid första instantien äro kännbare, kan den härom mindre kunnige bland annat klarligen stuta, blott deraf, att Förordningen om ZörlikningSRäktcrne den 2O Januari! 1797, som har'för afsigt deras lindring, ändock stadga» betalning till hwardcra StämningS-Wittnct 12 , säledes till 2 Wittnen 24 si. , hwartill kommer Skjutslega i händelse af resa, samt dessutom till Protocollisten af Käranden 40 och af Swarandcn 24 ss. Desse utgifter öfwerstiga således wida dem, som Swenske Parter wid sörsta Domstolen äkom» ma.
Nådig uppmärksamhet åt ofta åberopade af Borgare-Ståndet vid sistlidne Riksdag aflemnade förslag, så att frågan om näringsfriheten i sin helhet samt den ovisshet och osäkerhet, hvaruti - Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N.-o 3g. 9 uti Städernes Borgerskap för det närvarande sig befinner, må erhålla ett länge önskadt slut.’’ Genom skrifvelse den 19 Juni t835, har Kongl. Maj:t, jemte öfverlemnande af de till näringsfrihets-frågan hörande handlingar, i Nåder anbefallt Kongl. Commerce-Collegium att, efter pröfning al de förändringar och jemkningar, som senare tiders erfarenhet och ombytta förhållanden bunna påkalla, i det af serskild Comité' utarbetade och vid 1820 års Riksdag till Rikets Ständers granskning öfverlemnade förslag till författningar, rörande utöfning af handel och handtverk, afgifva underdånigt förslag till (örnvade författningar i dessa ämnen, och dermed så tidigt inkomma, att Kongl. Maj:t måtte blifva i tillfälle att, före slutet af år 1835, i nyssnämnde af ekonomisk beskaffenhet varande frågor Nådigt beslut fatta. Efter föregången anmälan, att det anbefallda gransknings-arbetet icke kunde medhinnas inom löreskrifven tid, har Kongl. Commerce-Collegium i stället, under April och Augusti månader 1836, i underdånighet till Kongl. Maj:t ingifvit: 1:0 förslag till förnyad Förordning, angående rättighet att i städerne och på landet åstadkomma slojdeoch handtverks-arbeten samt fabriksoch manufactur-varor; och 2:0 förslag till förnyadt Handels-reglemente, hvilka förslag redan samma år blifvit från trycket utgifne.
Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra nådig proposition om årligt anslag af en lämplig summa såsom boställs—ersättning åt Rektor vid nämnda skola, intilldess möjligen framdeles boställsrum in natura kunna i något för ändamålet välbeläget Kronans lius blifva ål honom upplåtne, till stöd för hvilken anhållan Direktionen anfört, att det, enligt Eders Kongl. Majlis nådiga stadga för elemenlar-läroverken i Riket, åligger den stad, i hvilken ett elementar-iäroverk är beläget, alt förse dess Rektor med Ijenligl boställe, hvilken lörman likväl nya elementar-skolan, såsom varande en yngre läro—anstalt och tillkommen under andra förhållanden än de öfriga elementarläroverken i Riket, icke, i likhet med Stockholms öfriga skolor, åtnjuter; att, enligt den öfvergångs-stat, som egde rum intill år 4858, skolans Rektor af stals-medel åtnjöt ett årligt hvres-bidrag af 200 R:dr Banko, som indrogs sedan den nya slaten från och med sistnämnda år inträdt; samt alt nya elementar-skolan i allt annat, utom i afseende å boställsrum åt Rektor, vore likställd med Rikets öfriga fullständiga elementar-iäroverk, hvarföre det syntes billigt, alt äfven denna förmån blefve skolan beviljad. Med afseende på hvad nya elementar-skolans Direktion sålunda anfört och jag här ofvan i underdånighet framställt, tillstyrker jag, det täcktes Eders Majit till Rikets Ständer göra nådig proposition om beviljandet af årliga anslag för nämnda skola till löner åt ytterligare 7 Adjunkter å 4.000 R:dr R:dr 7,000: — lill löner åt lärarne i musik, teckning och gymnastik å 500 Ridrför hvardera „ 4,500: — samt såsom hyresmedel åt Rektor 500: — utgörande dessa anslag en tillökning i skolans stat af tillsammans 9,000 Riksdaler Riksmynt. 40 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o i om Statsverket i859. 12 :o. d) ökadt an
Diskont förekom , så har jag val ej heller rätt alt vid Utskottets beslut, som nu till justering förekommer, göra någon sådan erindran, som gkulle ifrågasätta om ändring deruti ; men, enär likväl I3anko-Ful!mägtige böra hos Utskottet städse igenfinna icke blott stränge granskare , utan ock rättvise Domare, kan jag icke undgå isynnerhet fästa mig vid den omständighet, att Utskottet underlåtit infordra Fullmägtiges utlåtande och förklaring, innan målet inför Riks-Stånden framlägges, hälst det synes särdeles angeläget , att , uti ett så betänkligt ämne, den yttersta fullständighet till vägabringas, till undanrödjande af ali misstydning. Som jag för öfrigt under den förflutne tiden vid några tillfällen varit kallad alt taga del uti öfverläggningar om detta bekymmeisamma ämne, anser jag för en samvetspligt förklara min upprigtig* öfvertygelse, att Fullmäktige samt Revisorer, med all deri varsamhet detsamma jåkallade, härutinnan förfarit; och att, ehuru efteråt befunnes att andre mesurer skulle varit att 3 5^ Banio-Utsiottets Betänkanden. föredraga, forde mången, snm nu anser sådant tydligt och uppenbart, likväl vid betraktande af sakernes då för handen varande ställning, hafva funnit betänkligt nog, att handla annorledes än sorn skett: hvilken min särskilda tanka jag till Protocollet vill hafva förvarad.” Hvarom Utdrag af Protocollet, enligt gjordt förbehåll, kommer att åtfölja Betänkandet till Riksens Hdglofl. Ständer. Riksens Högloft. Ständers Banko - Utskotts Betänkande, om nödvändigheten a f en förbättrad reglering rörande de frän Banken utgående Låne-biträden till understöd för nyttige Odlingar.
Fråga uppstod då, från flottans advokatfiskals-embetes sida, om ansvarstalan för kronans skadeslöshållande, men, innan sådant kom till verkställighet afgick dåvarande advokatfiskaien med döden; och genom resolution den 17 Oktober 1834 förklarade befälhafvande amiralen i Carlskrona, att någon talan för försummelse i afseende på den underlåtna borgensförbindelsen dåmera icke kunde väckas emot någon af flottans tjenstemän, så mycket mindre, som, om ock skäl till sådan anmärkning möjligen funnits, densamma likväl numera icke kunde medföra någon verkan i ersättningsväg, enär aila de personer, sora med ifrågavarande mål haft befattning, nemligen sjömiiitie-kommissarien och flottans advokatfiskal, aflidit, samt deras efterlefvande arfvingar, emot författningarne, icke kunde tilltalas för de aflidnas i lifstiden möjligen begångna embetsfel, hvaröfver de icke varit hörde och fått förklara sig; af hvilka, med flera skäl, befälhafvande amiralen förordnade, att kronans fordran skulle ur räkenskaperna afskrifvas. I anledning af förenämnde, kammarrättens pröfning underställde, resolu - Bih. Ull R. St. Fröt. 1847 och 1848, 1 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 1 o Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, N.o 27. tion, väckte samma rätts advokaifiskal ersättningstalan emot befälhafvande amiralerna i Carlskrona, friherrarne Lagerstråle och Lagerbjelke, hvilka det, enligt advokatfiskalens förmenande, skulle ålegat påminna Kongl.
Han vände sig om i gungstolen och såg Lorens Eks jättegestalt täcka för hela ena fönstret. «Är det du?» bullrade det. «Nå! Har du fått nånting att röka? Och dricka? Det klapprade af fotsteg, rök i dörrar, och Lorens Ek stod framför honom, med hjessan mot loftet och fyllande hela det lilla låga rummet med sin ansenliga person. «Herre Jesus, ingenting att dricka! Men det är också ena helvetes fasoner! God dag, Truls. Hvar är mor? Mor!!!» Gumman kom traskande in på sina mjuka tofflor. «Nå, der är du, mor! Men hvad är det för ett sätt, du kunde väl gett Truls nånting till lifs! Ja. En kopp kaffe. Eller en konjak. Men det är för galet. Han sitter ju och torkar, mor.» Och Lorens såg på modern, och såg på Truls, med en rådvillt vädjande, humoristisk blick i sina hjertegoda ögon, och skrattade så att väggarne blefvo dubbelt trånga och taket dubbelt lågt, medan modern stod handlös och såg förfjamskad ut och icke visste, hvad hon skulle svara för att urskulda sig. «Och till på köpet i dag,» satte sonen i på nytt, i det att han bröt skrattet midt af med en häpen min. «I dag, mor! Du skall nemligen veta, Truls, att det är gumman mors födelsedag.» «Nej då! Gratulerar, mor Ek,» sade Truls leende, och skakade hennes hand. «Ja, så så,» afvärjde gumman, «det är inte värdt att göra så stor stass af det, kandidat. – Var det också nånting att komma med,» fortsatte hon och vände sig mot sonen, som betraktade skådespelet, strykande sitt skägg. Plötsligt syntes han ha fått en idé: han knäppte med fingrarne och myste bakom glasögonen. «Inte det,» anknöt han till der modern slutat, i sin godmodigt raillerande ton. «Det skall bli mer än så; det går inte för så litet. Fram med champagnen, mor; det är inte värdt att knussla. Den är till att dricka, mor. Ja ja, det fins ännu kvar deraf.
Uppläst och godkänd hos Huld. och Ad. d. 25JnniI§l8, — Prést-St."nc!et d. a5 Borgar<»Ståndet d. r>5 Bonde-Ståndet d. 2(1 — Riksens Ständers underdåniga Skri fvelse an* gående Stats-Regleringen i allmänhet, samt med Riks-Stat för är 181.9 och de följande åren intill nästa Riksdag. Nu hafva Riksens Stander afgjort alla de frågor, som, dela i anledning af Ed. Kongl. Majus Nådiga Propositioner och Remisser, dels ock genom serskilde hos Riks-Stånden väckte motioner , yid denne Riksdag i afseende på Siats-Regleringen förekommit, samt i följd af de häröfver fattade Beslut upprättat den Riks-Stat förar 1819 och följande åren intill nästa Riksdag, som härjemte i underdånighet bifogas; Och få Riksens Ständer nu jemväl i underdånighet anmäla och beskrifva i ett sammanhang de tillökningar och förändrihgar , Riks Staten medelst dessa Beslut undergått Angående Sta/sAarkets Inkomster. Desse äro genom en högre beräkning af åtskillige Titlar ökade sålunda: De Ordinarie med . 839)579- 20. 81 De Extra Ordinarie med 83,900. Härtill komma: 1. Den hittills indragna och förut tillGym.’ rustioch. Skol-Staternes förbättring anvisade, men nu genom nytt och högre anslag ersatte, Behag Bihang till Rihs-St. IC.de Sami. 70, 71. 554 Underdåniga SJtrifvelser. lig tids Förlänings-Spanmål, som Klericiet tillhört,' utgörande 153 Tunnor Spanmål.; 2. De förmåner, Innehafvarén af Löfås Silfververk åtnjutit, utgörande 180 Tunnor Kronotionde : 3. Någre under Utgifts-Titlarnes reglering uppkomne mindre betydliga poster uti den Indelte Ordinarie Räntan och Kronotionden ; 4.
Det är derföre angeläget att icke undandraga näringarne det understöd, som för dem kan vara nödvändigt, och det kan ej vara fördelaktigt att, med åsidosättande af deras behof, anvisa till Statsverkets utgifter sådana tillgångar, som för näringarnes förkofran varit erforderliga. Den nu disponibla Bankovinsten är beräknad till 2,739,000 R:dr; men då uppgiften för sista året icke kan vara annat än approximativ, och då det är sannolikt, alt vinstmedlen för är 1833 komma att något öfverstiga det uppgifna beloppet, så torde summan af disponibla vinstmedel, efter verkställdt bokslut för sista året, närma sig 2,800,000 R:dr. Om häraf en million reserveras, kan det återstående beloppet, eller 1,800,000 R:dr till Statsverket aflemnas. — Af skäl, som i Utskottets memorial uppgifvas, bör likväl detta aflemnande ske successivt under loppet af de 5:ne år, som förflyta intill nästa Riksdag. Jag föreslår derföre att af Bankens nu disponibla vinst ett belopp af 600,000 l{:dr Banko ärligen må, vid slutet af hvartdera åren 1854, 1855 och 1856, frän Banken för Statens Allmänna behof till lliksgälds-kon toret aflemnas. Uti denna reservation hafva till alla delar instämt: Vice Talmannen A. V. Svartling, Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län, Petter Mårtensson från Jönköpings Län, Nils Andersson från Christianstads Län, Hans Pehrsson från Gefleborgs Län, Carl Nilsson från Östergöthlands Län, Dan. Danielsson från Jönkö - Banko-Utskottets Memorial, M 28. 25 pings Län, Anders Andersson från Wermlands Län och Jöns Andersson från Malmöhus Län. af Kongl. Hof-Predikanten Hasselrot.
Likväl, och som hädanefter blifver fråga uteslutande om viktualievigten, har bibehållandet af benämningen skålpund laghistorisk grund. Ehuru Kongl. Akademien i sitt första förslag begagnade benämningen mark, synes oss således skålpundet böra få företrädet, helst dertill kommer, att i alla andra af de många länder, der mark finnes, den utgör endast hälften af landets skålpund, -— likasom myntmarken tillförene hos oss utgjorde, åtminstone ungefärligen, i IL viktualievigt, •— och man, med antagande af benämningen mark i stället för skålpund, hade att befara ett för Sverige skadligt missförstånd af utländningen, som nu känner vårt skålpund viktualievigt, men sannolikt skulle taga vår mark för ett halft sådant skålpund. Emot antagandet af foten och skålpundet såsom grundenheter har man invändt, dels att den förra icke står i ett jemnt förhållande till något naturmått, dels att något enkelt samband icke finnes mellan måttet och vigten. Hvad den förra förmenta bristen beträffar, så är denna af mindro vigt än mången föreställer sig. Ehuru Fransmännens nya längdmåttsenhet är, som bekant, bestämd till en tiomilliondel af jordens norra meridianqvadrant, så vore det väl föga besvärligare att restituera densamma, om den vöre en annan del af detta afstånd, såsom händelsen är t, ex. med vår fot. En vacker tanke ligger onekligen till grund för bestämmandet af meterns storlek, men man får icke lemna ur sigte, att det nu allmänt antagna metermåttet icke är exakt hvad man dermed utlofvat, samt att vetenskapsidkaren måste noga skilja mellan »métre pär definition» och »métre légale.-i Om längdenheten vore lika med eller utgjorde en jemn del af sekundpendelns längd under någon viss latitud, medförde icke heller detta någon vinst, enär måttets kontroll efter pendellängden genom denna omständighet icke i ringaste mån vore lättare, än om längdmåttet utgjord© hvilken annan del af pendellängden som helst. (hiskligare hade visserligen varit, om en volym, lika med rymdenheten, vatten af en viss värmegrad uppvägdes exakt af vigtenheten, emedan man dä utan beräkning funne en kropps vigt af dess volym och specifika vigt.
Sedan nu samma Handlingar äro till Högloft.’ Utskottet inkomne, torde det tillåtas mig, att göra Höglofl. Utskottet uppmärksamt på de der förekommande omständigheter, men först torde vara nödigt omröra något Magazins-Inrättningens första upphof och tillkomst. Ibland de Propositioner, som af Högstsalig Konung Gustaf III:dje vid 3786 års Riksdag förelädes Riksens Ständer, var inrättningen af Allmänna Spannemåls-Magaziner, till ständigt varande Förråd af Spannmål vid påli örn-* Den "5 Juli. kommande behof. Anledningen var den nöd, som s:ne ar förut drabbat hela Riket, efter 1783 års svära och totala missväxt. Sedan den af Riksens Ständer blifvit bifallen , anordnades till detta behof ett tillskott från Riksens Siänders Rank af den på den tiden icke obetydeliga summa af 833,333 R:dr 16 sk. Råneo. Midt under loppet af 1789 års Riksdag blef något mer än halfva summan ur Banken uttagen, hvaraf en del användes till utbetalning af innestående aflöning för den då vid Drottningholm liggande Dal-Fri-Corpsen ; återstoden lärer sedermera på annat sätt, efter hand, blifvit employerad. Emedlertid hade år 1787 Krono-Brånnerierna upphört, och rättigheten att få tillverka Bränvin utböds, 1 Sockne Stämmor, under så kalladt arrende åt alla dem, sorn ville sig deraf begagna, emöt vissa Lispund Råg af hvarje hemman. Denna Spannmål skulle utgöra första Fonden till Magazinernas fournerande, sedan Konungen disponerat de contanta medlen till andra för sig tje,oliga behof. Härigenom uppkom den ifrån början icke påtänkte methode, att låta Kronans behållne tionde ochrente-Spannmål ingå i Magazins-Inrattningens förråder, och att derifrån till åtskilliga Stater och Verk utlemna deras på Löner och till underhåll anslagne Spannmålsposter, Ar 1799 utkom ett nytt Kongl. Förordnande rötande Allmänna Magazins-Irrrättningen ; Dess redogörelser blef.
Men tillhör han Gottlands beväring, skall han dömas, i vissa fall, alt arkebuseras och i andra till en bestraffning, som, efter stadgade förvandlingsgrunder, stundom motsvarar och någon gång kan öfverskrida nyssnämnda prygelstraff. 8:0. Extrajudiciel bestraffning för gemenskapen vid hären, och således äfven för beväringen, består i vakt-arrest, mörk arrest eller arrest vid vatten och bröd samt prygel, de sednare minst 25 och högst 40 till antalet; hvaremot den beväringsskyldige på Gottland, icke kan extrajudicialiter afstraffas annorledes, än med arrest i ensligt rum under högst 45 dagar. Då beväringskarl i allmänhet olofligen undanhållit sig från tjenstgöring eller begått något annat af de i 2:dra punkten uppräknade brott, utsätter vederbörande befälhafvare extrajudicialiter det straff, hvartill den felande gjort sig skyldig; men har den beväringsskyldige på Gottland föröfvat sådan förbrytelse, skall derom vid Krigsrätt ransakas och dömas. 5:0. Till Krigsdomstols pröfning höra i allmänhet alla mål angående brott, begångna af krigsman i eller under tjensten, eller dermed gemenskap egande ämnen. Krigsrätten på Gottland åter får endast till pröfning upptaga mål, rörande egentliga militärbrott, hvaremot alla andra brottmål böra af de ordinarie domstolarne afgöras. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ehonomi-Utskoltels Betänkande N:o ii. 5 Den olikhet inför lagen, sora genom de nu oraförmälda författningarne är fastställd för innevånarne i särskilda delar af riket, låter svårligen med giltiga skäl försvara sig.