Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den som behöfver sådana, kan väl gifva sig till tåls, tills måltiden är förbi och han har frihet att foretaga sig denna operation i allsköns ensamhet, i stället för att utagera detta ingalunda tilldragande skådespel i allas närvaro. En del tror sig dock kunna maskera det stötande i saken, i det de hålla andra handen utbredd framför munnen. För någon tid sen voro sköljkoppar ett nödvändigt attribut till hvarje måltid. Denna afskyvärda sed kom visserligen sedan ur modet, men nu ser det ut, som om den åter skulle vinna insteg. Ordspråket säger visst: » Det naturliga är icke anstötligt » — men jag rår ej för, att jag härvidlag finner det naturliga riktigt kväljande. Seden har troligen sitt ursprung från Orienten, där handtvagningar före dera den pedagogiska och medicinska gymnastiken. och efter måltiden höra till ordningen och Hon afreser härifrån till Nääs ' slöjdskola. * äfven äro af nöden påkallade, då vi besinna, att österländingarne äta med fingrarne. I Hedrad kvinnlig artist. Litteris &amp; artibus Europa trodde man sig fullkomna saken och har konungen tilldelat den norska skådespelerskan införa något riktigt fin-fint, i det man såsom Sophie Parelins i anledning af hennes utförande af sista rätt serverar varmt vatten, så att, till Ases roll i » Per Gynt ». * högtidligt afslutande af festen, ett allmänt gurglande och spottande må begynna! MunFlere kvinnliga än manliga studenter hygienen är j u i sig själfen beaktansvärd sak, lär man inom en snar framtid kunna vänta på Nya men skulle ej en lämpligare plats än matZeeland. De kvinnliga studenternas antal växer med stor hastighet; för närvarande är det 160. bordet finnas för dylika intima förrättningar? Sist vill jag ännu nämna ett par ord om hufvudsyftemålet med en festmåltid. Anden Sextiotusen kvinnliga landtibrukare finnas behöfver, lika väl som kroppen, en fin, smältdet i Irland. bar föda, och därför böra alla tråkiga hvar* dagstankar, alla affärsangelägenheter och tjänKvinnorna i renhållningen.
Jag hemställer derföre till hvar och en med känsla för sanning och rätt, men isynnerhet til! eder, mine herrar! som äro Svea Piikets ädlingar och riddersman, 0111 dt t vid ett dylikt tillfälle icke är vår ovillkorliga pligt, att icke allenast offra lif och blod, utan äfven vår egendom för Rikets försvar, heder och sjelfständighet, och det lill och med om kriget blifvit orättvisligen förklaradt. Endast sammandragningen af en större aimee, utan alt användas för annat än visa, att den är färdig möta den fiende, sorn botar Rikets säkerhet, skulle kosta millioner riksdaler, och således ofantligt mycket mera, än den lumpna summa, som varit i fråga för att amortera det nu ifrågavar. lånecapitah-t, som troligen blifvit användt för alt bibehålla fred och lugn inom landet. Jag har förut omnämnt de förbindelser, i hvilka Svenska folket står till Konungen, och ehuru J, mine herrar! känneti dem ganska väl förut, så anser jag mig dock böra påminna eder åren 180g, 1810 och 181 r, då förhållandet i landet nästan var beständiga uppror, och en af Rikets högste embetsmän under ulöfningen af sin tjenst blef på det grymmaste sätt på öppen gala mördad på den lidens varande orostiflares uppmaning af en förvillad folkhop, och det under myndigheternes ögon, utan att några hinder gjordes för att freda den oskyldige eller betydliga bestraffningar följde för det begångna bronett Rikets financer voro vid samma tid i lika för - 6 So Den 27 Februari f. m. fallet tillstånd som lagarnes helgd var glömd.
__ eller om han säger: jag har på Riddarhuset hort nemligen, så vidt jag hant följa ined, att den och den våckte en motion af den och den ungefärliga beskaffenhet? Én vård Ledamot tiar talat öm, att vi ej borde i otid fika efter de constitutionella theo riernas utförande i t erkligheten. Hvad vår representation angår: så år det just theorien* som år felaktig. Endast genom den långa häfden och practiken år det möjligt, att hon kari bära sig. Om vi för ögonblicket ej hafva i våra händer, att bringa theorien i verkställighet: så böra vi åtminstone söka att göra theorien så gagnelig, som möjligt* och det år just det, sorn Friherre Åkerhjelms motion åsyftar. Samma vårde talare har sÖkt visa, att så långe vi ej hade allt annat såsom i mera oon*titutionella länder, eller såsom i England, borde vi ej heller eftersträfva offentlighet vid våra Öfverläggning ar; eller med ett ord, att man uti grundlagligt afseende, bör vara allt eller intet. Men detta påstående åsyftar* om jag ej bedrager mig, det rent revalutionaira i samhälls-utvecklingen, eller de brådstörtande öfvergångarw lie från den ena ytterligheten till den andra. Intet tillväxer på det sättet; allt utbildar sig småningom. Vi böra derföre vara måne am, att vid hvarje tillfälle iakttaga de små fördelar, *öm i fullkomningen af vår författning kurin* Den 27 Januarii, *79 vinnas. Vi böra, i frågan om offentlighet vid våra öfverlåggningar, ej heller bevilja allt, utan något, såsom Friherre Åkerhjelm föreslagit. Man har anmärkt, att vi ej ensamma ai Stånden kunna vidtaga ett sådant beslut. Hvad dem beträffar, sä år det bekant, att i ett annat, nemligen BorgareSfåndet, enahanda motion blifvit väckt, och vi afgöra den, i alla fall, en. dast för oss sjelfva. Då Ridderskapet och Adelns beslut derom öfverlemnas till Kongl.
Jag intager detta rum uppä Hans Kongl. Höghets Hertigens Niksföreständarens Nadigste kallelse och befallning. Likasä oförmodad war för mig denna Nåd och ära, som mit bekymmer är stort, huru jag skall kunna wederbörligen smara emot et sä dyrbart förtroende. Oman wid de ämnen under ett Riksmöte förekomma,- synnerligast i denna för wärt olyckliga Fädernesland wädliga belägenhet, i saknad ej endast af den talegäfwa, som fordrades för at nog wärdigt kunna anföra en sa lysande församling , än "af mänga flere til detta wigtiga .kalls utförande erforderliga egenskaper, och wid Len älder, Lä, efter naturens ordning, själens styrka är i synbart aftagande; buru skulle jag rvägal emottaga Landtmarfkalks-Stafwen, den Ni. mine Herrar, warit wäne at se i sä förträfflige mäns händer, om ej lydnaden för den ädle Furstes befallning, som af sjelfförsakelse Zifwit o§ alla et sä stort efterdöme, dä han pä Tldrens dagar ätagit sig sit älskade Fäderneslands räddning, twungit mig bertil; och om jag ej warit upmuntrad til denna lydnad af Den Z Maj. 6 et oinskränkt förtroende ti! Hoglostiae Ridderffapets och Adelns sä wäl kände, wörönadsoch högaktningswärde, patriotiske och Fäderneslandet älffande tänkesätt. Mine Herrar! Eder enighet, Edert inbördes förtroende, Eder foglighet, Eder rådighet och Eder ståndaktighet i rädstag och beslut, och Cora billiga upoffringar om sä päfordras, skola i förening med wära Med-Ständers medwerkan, uvrätthMa det til fall lutande Fäderneslandet, fullborda dest räddning och återföra den aflägsnade sällheten bland dest inbyggare; b martill jag önffar Höglofiige Nidderffapet och Adeln lycka och denHögsics walsignclse.
Dä någon antingen, på sätt i 1 § sägs. för Hera brottsliga handlingar eller ork genom en och samma gerning gjort sig. enligt lag, till flera särskilda straff skyldig, skall, i afseende å straffens sammanläggning, iakttagas: 1:«. att, om någon är till dödsstraff förlälien, i nämnda bestraffning jemväl anses inbegripna böter eller frihels-straff, hvartill hatt kan hafva gjort sig skyldig; 2:0. alt med straffarbete på lifstid ej eller må förenas annat frihets-slraff eller böter; 3:o. alt i de fall. då någon är för flera brott på viss tid skyldig till straff arbete eller fängelse med eller ulan arbete, eller till olika sådana straff, må, vid förening af straffen, tiden för det af deni. som längst är, ej öfverskridas med mera än två år. Varder till följd häraf strafftiden kortare, än om de särskilda straffen skolat hvar för sig verkställas, bör, i händelse straff-arterna äro olika, afkortningén ske å den lindrigaste af dem: 4:o. att vid förening af fängelse vid vatten och bröd nied annat frihets-slraff på viss tid. hvarldera straffet skall utan minskning ådöinns.
Således förenar jag mig med dem, som ansett nödvändigt, att i redactionen lill förslaget häntvdes på den 28 på det icke den ena §:n må anses upphäfva den andra. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att några af de emot IJlsk:s förslag gjorda anmärkn;r afsåge egentligen förändring i redactionen, andra åter i sjelfva saken. De förstnämnda vore hufvudsakligen af Frih. Sprengtporten, bestående deruti, att ordet ”under’’ skulle uteslutas nr redactionen, och att på ett ställe uti J:n, och i ett sammanhang, borde sammanföras allt hvad som rörer undantagen för utländsk man. De anmärkn;r, som ang:de sjelfva saken blifvit framställda, voro af Hr Rosenblad, sorn ansett att Norrsk man, som är i Sverige bosatt, borde få lika rättigheter, som utländsk man hvilken varit här i 10 år; och af Hr von Hartmansdorff, Den ig Augusti f. ra. som ansett , att det endast borde vara utländsk man ”af Christen trosbekännelse,’’ som kunde vinna samma rättigheter, som Svensk man. Hr Landtm, ville nu lörst framställa proposrr rör:de de anmärkta redactions-förändrängarna, och sedan rör:de de förändringar i sak, som flere talare ansett böra ske i Utsk:s förslag. Frih. Hamilton, Hugo: Jag ber om ursägl; jag fattade Hr von Hartinansdorlfs framställning så, alt förslaget skulle afse Christna trosbekännare, Lutheraner och Reformerta, men icke Catholiker. Hr von Hartmansdorff: Min mening äraf Hr Frill, o. Landtm, rätt uppfattad. Jag tror, att 0111 det heter utländning, men af Christen trosbekännelse, så utsätter man sig ej lör misstydning, enär 18 §:n Riksd.Ordn. nämner de olika rättigheter, som äro förunnade åt de olika bekännarne af den Christna läran.
I eldighet med den antagna principen af 331 procents skyddstull såsom den högsta, tillstyrker jag således, att exporttullen å tackjern nedsättes lill 1 R:dr 32 sk. B.‘co per Skepp, stapelstadsvigt, hvarigenom den inhemska stångjernslillverkaren vinner ett skäligt och lämpligt skydd, äfvensom derigenom undvikes alt, i strid med antagna lagsliftningsgrunder, bestämdt tillskapa ett indirect förbud. 44 Bil. till Bevillnings-Utskollets Betänkandej N.o 21. Den farhåga har blifvit yttrad, alt en så låg exporttull skulle åstadkomma en för den Svenska stångjernstillverkaren farlig täflan från Englands eller Frankrikes sida, ja, att denna handtering skulle i Sverige alldeles upphöra och endast tackjern komma att exporteras. Sådant torde väl af många anses såsom ett skämt, men det är visserligen med alfvar påstådt. Antag emedlertid, hvad som är orimligt och omöjligt, att all stångjernstillverkning i Sverige upphörde och att största delen af den arbetskraft och de capital, som nu derpå användas, i stället begagnades till åstadkommande af en större production af tackjern, såsom mera lönande, hvilken skulle väl följden deraf blifva? Omöjligen någon annan än den, aLt speculationen nu hufvudsakligen rigtades åt tackjernstillverkningen, som i följd deraf skulle hastigt stiga och förmodligen, serdeles med afseende derjemte på det alltmer utbredda begagnande af förbättrade melhoder, borde inom få år hafva fördubblats.
För Hennes Majit Enke-Drottningen har, utom den besparde underhåils-summan för Hans Kongl. Höghets Kronprinsens Hofhållning som Atf Furste 50,000 R:dr och Hennes Majits för», re Handpenningar 10,000 R:dr, som tillsammans utgöra det underhålls - belopp af 60,000 Ridr Hennes Majit tillkommer, blifvit anslagne till ersättning för Wadstena Slotts disponerande, hvilket eljest, såsom Enke-Säte, skolat till-' trädgs, äfvensom mot vilkor af Arrende-Contractets å Starby Kongsgård bibehållande och till någon ersättning af förre handpenningarne, , tillsammams - 10,000 — Nu varande Arrendet af nyssnämnde Kongsgård, 200 Tunnor Spannemål in natura, som efter Stats - pris 4J Ridr här up tages z • “ 900: 10,900: Transpoit 10,900: — -— 1776 Stats-Utsiottets Betänkanden'. Transport Tillökning a Staten för Kgl. Slottets PoliceLysoch renhållning Tili Vedoell Kol . upphandling rneil dertill hörande omkostnader, utöfver förra anslagen, för de Kongl. Hofven - Förhöjning å Stats-Anslaget för Ulricsdahls Kongl. Lust-Sloit - Nytt and.ig till Rosersbergs Kongl. Lust-Slotts med dertill hörande Byggnaders underhäll - 10, g o o: ■—■ 3,605: 37. 4. 5,064: 3,267: 40. Tillsammans Hvaremot denna Titul blifvit minskad med följande :
St:rs bifall, så böra de å sin sida vara lika 262 Den 14 Juli. oförhindrade att samma förslag ånyo afslå. Det må då ej heller förtänkas dem af Riks-St:ns ledamöter, som förut motsatt sig förslaget, att de fortfarande bestrida det och anföra sina skäl deremot. Sådan är anledmn hvarföre jag här åter uplrädt med samma yrkande sorn för några månader sedan. Lika väl som Utsk. vidblifvit sin mening, måtte jag få vidblifva min, samt söka göra henne gällande, om jag det förmår. Skulle nu så illa åtbära, att 11. o. Ad. lika oförändradt vidhöll; sin förut yttrade mening som Const.Utsk. vidblifvit sin: så kaj det icke hjelpas. Likväl har jag under sednaste plenum erfarit, att R. o. Ad., som vid sista Riksdag godkände förslaget, att RondeSt. skulle få sjelft välja sin Sekreterare, nu deremot förklarat detta förslag vara hvarken nödigt eller nyttigt. Under sådana förhållanden ser jag intet hinder för Ståndet, att på samma sätt i denna fråga förfara. Gr. Lagerbjelke har sagt, att om förändringen antoges, blefve det lika öppet för Stockholms stads valberättigade innevånare, som för hvarje annan stad, att ordna sitt valsätt i samband med Konungen. Men jag frågar: hvad blefve vinsten häraf? Det gamla ordspråket, att man bör stämma i bäcken, innan man kommer till ån, torde vara tjenlig! att vid denna frågas behandling iakttaga, ty hvad är väl detta förslags åsyftning? Det har min värde granne, Ur Adelborg, nyss helt öppenhjertigt uttalat, och sagt att man vill bereda rum åt näringsfrihetens och friliandelns vänner, men deremot utestänga fabrikörer och handtverkare, hvilka, för att kunna uprätthålla sig, hylla skydssystemet. Köpmännen åter anse alldeles likgiltigt, antingen varorna tillverkas i utlandet eller här bemma, blott handeln har sin obehindrade gång. Del är köpmans-intressets öfvervigt jag vill söka förekomma.
AnnxärkningsFörfuttaren yttrar vidare, att alla tiders exempel och de under Sekler tillskapade ÖfverflödsFörodningars öde tala högt .emot möjligheten af sådana förbuds efterlefnad, med hvilka ingenting kan uträttas, förr än deras utfärdande påkallas af tidens anda och de gå i bredd med den allmänna öfvértygelsen; Och anser Herr af Brinkman dessutom så mycket mindre nödigt att nu besvära Kongl. Majit med någon ixnderdånxg önskan i sådant ändamål, som Kongl. Majit har tillgång på alla Comitéers i Landsorterna yttranden och förslag i detta ämne, i den händelse Kongl. Majit i Nåder skulle finna för godt att nä« Jieiv. och Ekon. Utsn. Betänkanden. C51 gon ÖfverflödsFörordning besluta och utfärda. Herr Cederschöld har förmenat, att ént ConcursStadga, tillräckligen sträng för att afskräcka ifrån att lefva på andras bekostnad, vore det bästa Correctif emot Luxe och Öfverflöd; men deremot ansatt en ÖfverflödsFörordning vara den skadligaste af allt öfverflöd. Likväl har Herr Cederschöld instämt med Utskottet deri, att allt hvad som anses nödigt förbjudas till införsel, bör äfven till bruk och nyttjande förbjudas, heldst ett annat förhållande vore en uppenbar motsägelse. Hvad Utskottet föreslagit i afseende på Caffe, synes Herr Cedersköld endast leda till oredor, i synnerhet som orden samqväm och sällskaper skola sakna tillräcklig bestämdhet. Och, då för öfrigt den vinst för det Allmänna, som Utskottets förslag möjligen kunde medföra, vore alltför obetydlig, för att kunna motva'ga de dermed förknippade olägenheter, önskar Herr Cederschöld, att allt hvad Utskottet sagt om Caffct måtte alldeles förfalla, heldst en inskränkt tillåtelse är mycket skadligare än ett fullkomligt förbud.
Det gifves visserligen ställen, der soldaten åtnjuter mera än för i5o dalers värde; men då sjelfva rotehållen under tiden förbättrat sig, så lärer, äfven med inberäkning af de måhända ökade besvären , fördelen vara öfvervägande på rotehållarnes sida: och jag tror derföre, att förhållandet icke är så alldeles obilligt, som Gr. v. Fersen framställt det. Den 20 Februarii e. ni. Jag anser discussionen icke vidare böra förlängas, afstyrker motionen, men sätter mig icke vidare emot remissen. Hr Riben: Gr. v. Fersen har i sitt yttrande tillkännagifvit, att han icke läst knektecontracten. Dermed är hans motion lätt förklarad; och jag förbigår derföre att ytterligare vidröra den. Men skulle Hr Gr. önska att läsa contracten, så finnas de hos mig, och jag skall mer än gerna hålla dem Hr Gr. till handa. Om jag, i likhet med en värd ledamot, hade kunnat föreställa mig, att det skulle roat R. o. Ad. att låta sig föreläsas gamla knektecontract in extenso, så skulle jag medtagit en, alns tjock bok, sorn innefattar dem alla och hvarutur mycket hade varit att läsa. Hr Gr. Horn har uppläst en del af contractet för Nerikes Reg:te, hvilket vid ansvar förbjuder roten att gifva och soldaten att taga mera, än så och så mycket; men han har icke fästat Ståndets uppmärksamhet hvarken på de förhållanden eller på de författningar, som föregingo och efterföljde detta contracts antagande. Sålunda utkommo på 1600- talet en mängd bref till" Landshöfdingarna, som, bedömda efter nuvarande tids bildning, stundom förefalla nog putslustiga. Legan bestämdes till skydd för rotehållarna, som den tiden stundom angrepos med hugg och slag, om de icke fogade sig efter recrutens pretentioner. Man ägde icke då några correctionshus; men passagerare, liknande dem, som nu utgöra societeten på Långholmen, ströfvade omkring, begagnande rotehållares förlägenhet på en tid, då en större myckenhet soldater på en gång skulle uppsättas. För Skaraborgs
Kallade han till sig hela Israel, och deras äldsta, höfvitsmän, domare och ämbetsmän, och sade till dem: Jag är gammal och väl till ålders; Och I hafven sett allt det Herren edar Gud gjort hafver på all dessa folken här för eder; ty Herren edar Gud hafver sjelf stridt för eder. Ser, jag hafver utskift eder de folk, som ännu qvare äro, genom lott, hvarjo slägtene sin arfvedel, allt ifrå Jordan, och all de folk, som jag utrotat hafver; och ifrå stora hafvet vesterut. Och Herren edar Gud skall utdrifva dem för eder, och utrota dem ifrån eder, så att I skolen intaga deras land, såsom Herren edar Gud eder sagt hafver. Så varer nu fast frimodige, att I hållen och gören allt det som skrifvet står i Mose lagbok; att I icke viken derifrå, antingen på den högra sidon eller på den venstra; Att I icke kommen ibland dessa återlefda folken, som med eder ännu äro; och I icke ihågkommen, eller svärjen vid deras gudars namn, eller tjenen dem, eller tillbedjen dem; Utan håller eder intill Herran edar Gud, såsom I intill denna dag gjort hafven. Så skall Herren fördrifva för eder stor och mägtig folk; och ingen hafver kunnat stå eder emot allt intill denna dag. En af eder skall jaga tusende; ty Herren edar Gud strider för eder, såsom han eder sagt hafver. Derföre bevarer edra själar granneliga, att I hafven Herran edar Gud kär. Men om I vänden eder härifrå, och hållen eder intill dessa återlefda folken, och befrynden eder med dem i giftermål, så att I kommen ibland dem, och de ibland eder; Så veter, att Herren edar Gud skall icke mer fördrifva all dessa folken för eder; utan de skola eder varda till snaro och nät, och till en staka i edra sido, och till en törnagadd i edor ögon, tilldess han förgör eder utu det goda landet, som Herren edar Gud eder gifvit hafver.
Palmstjerna den åsigt, hvilken jag till alla delar gillar, att i händelse man vill hafva eu direction, af hvilken man kan fordra ett så stort ansvar, så bör icke delägarnes antal vara större, än alt man kunde påräkna att de i banken insatte största delen af sin förmögenhet; ty i annat fall kan man icke vänta, alt direcleurerne, jemte besväret af förvaltningen, skulle utsätta sig för obehaget af qvarstad, och att fordringsägarne i första rummet skulle vända sig lill dem. Denna åtgärd är i alla fall öfverflödig. Lagen stadgar, att förteckning på alla lotlägarue skall i allmänna tidningarne införas, och det kan således icke vara någon obekant hvilka de äro, och som det icke alltid är sagdt, att just de rikaste loltägarne äro directeurer, ulan sådant oftast beror på localen, så synes det mig icke eller medföra någon ökad säkerhet för fordringsägaren, alt directeurerna skulle hafva ett högre ansvar, i hvilken händelse jag har grundade skäl till den förmodan, alt man icke skulle lyckas erhålla några directeurer. Jag skulle der - Den 23 April e. m. 7 5 före Iro, att man, med uteslutande af 2 morn., kunde sammanslå denna §, som handlar om directionens ansvarighet, med den 16, som handlar om de öfriga lottägarnes. § skulle då komma att lyda som (oljer: Oberoende sorn ej inlöses, att sedan en månad förflutit lagsöka den eller de lottägare, mot hvilka han finner för godt sin talan rikta, med samma rätt alt använda ulmätniugstvång, som lag och författningar i allmänhet medgifva. Hr von Hohenhausen: Vid den förra §, som gaf an leda. till en liten, skärmytsel för denna, anmärkte jag redan, att stadganden borde finnas, hvilka tvingade bolagsmännen att efter directeurernes förslag sköta bankens affärer bankmessigt, och icke för vinnings skull lägga sig vidsträcktare ut än de kunde tåla.
Han kan icke med alltför stor styrka öfvergifva ett land, nästan lika stort som en verldsdel, isynnerhet icke med stor makt kasta sig i ett långväga krigsföretag på andra sidan hafvet, och för två mäktige afundsamme grannar blotta fullkomligt öppna gränstrakter af 200 svenska mils utsträckning. Alla dessa skäl, med stödet derjemte af den erfarenhet, som vitsordar hvad styrka Ryssland i de senaste krigen kunnat till krigsföretag utom eget land använda, föranleda antaga, att det af sin stora styrka, så betydligt också denna må hafva genom den senaste organisationen vuxit, icke skulle kunna hafva att mot Sverige använda mera än, högt räknadt, 100,000 man. Men skulle ens så månge kunna hit öfverföras? Det vore föga troligt. 36 Ryska flottan, med hvilken den svenska icke kan mäta sig, är visserligen öfverlägsen i Östersjön, och dess örlogsångllotta har under senaste åren vunnit en högst betydlig tillväxt, ända till 130 fartyg af beskaffenhet att kunna öfverföra trupper, med tillsammans något öfver 20,000 hästkrafter. Likväl kan icke hela denna flotta användas att intaga trupper, ulan en del, afsedd blott för striden, måste besörja bevakning och försvar af hela forslingen under öfverfarten, och vid framkomsten till den hamn eller redd der utskeppning skall ske besätta och försvara ditledande farleder, samt skydda sjelfva landstigningen, så att trupperne kunna samlas i tillräckligt antal och der ordna sig, innan de nödgas inlåta sig i strid. Örlogsflottan kan icke heller ensam verkställa forslingen af trupper, hästar och massor af materiel. Härtill fordras en stor mängd handelsfartyg, bogserade af ångfartygen. Ryska och finska kusterna hafva något öfver 600 sådane, af omkring 64,000 läster eller 160,000 tons. Man kan icke antaga betydligt mera än en fjerdedel af denna handelsflotta vara tillstädes i Östersjön och således påräknelig för en truppforsling.