Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionens underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskningen af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, derutinnan bemälte Revisorer yttrat, att de, af enahanda skäl, som vid sednaste statsrevision anfördes, äfven nu voro förhindrade att afgifva något omdöme öfver Amiralitets-krigsmanskassans förvaltning. Dä Direktionen nu får nåden fullgöra denna befallning, får Direktionen först i underdånighet anmäla, att skälet förra gången var, att räkenskaperna icke i sin helhet varit för Revisorerne tillgängliga. Under den 14 Februari 1852, hade Direktionen nåden öfver den då gjorda anmärkningen afgifva underdånigt utlåtande, och då Direktionen sedermera icke erhållit några förnyade nådiga föreskrifter, vågar Direktionen underdånigst föreställa sig, att, Eders Kongl. Majit nådigst godkänt Direktionens då afgifna underdåniga utlåtande, i eldighet hvarmed Direktionen nu underdånigst får anföra: år 1843 ansågo Rikets Ständers Revisorer, att då Amiralitets-krigsmanskassan uppbär statsmedel dels i direkta statsanslag, dels i andelar af en per mille-afgift vid fastighetsköp och dels i afoch tillträdes-afgift vid köp af rusthållshemman i Blekinge och Södra Möre härad af Kalmar län, kassans räkenskaper, åtminstone för den del deraf, som utgjordes af allmänna medel, borde undergå offentlig granskning; i anledning hvaraf Eders Kongl.
Då ett Stånd bifallit det, är det lika skäl att förena sig med det, sorn med det, hvilket afslagit utlåtandet. Vi hafva gjort nog uppoffringar för Canalen; och som Friherre Cederström upplyst att ifrågavarande kostnader äro nästan 24 Den i3 Mars f. m, inga, vet jag ej hvarföre man skall bestrida bifall, Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken gifvit tillkänna, att han anser pluraliteten hafva bifallit utlåtandet, och Grefve Cronhjelm förklarat att frågan är af så liten vigt att den ej förtjenar en votering, hemställer jag, om ej Grefven ville återkalla sin begäran om votering, Grefve Cronhjelm: Frågan är för det närvarande af liten vigt för StatsVerket och Bolaget, och den enda vigt den nu bar är, att den borttager tid; men den är e>j af så ringa vigt vid en kommande Riksdag, tj Rikets Ständer hafva, om utlåtandet bifalles, rubbat det nyss ingångna contractet med Bolaget, och man exponerar sig att då få höra klagomål från detsamma; jag kan således cj afstå från begäran om votering. Upplästes till justering följande vote-. vingsproposition: Den som bifaller StatsUtskottets Utlåtande, i afseende på koslnaderne för den inteckning, som skall tagas i Götha Canal och dess ägande fastigheter, till säkerhet för det vid innevarande Riksdag beviljade Byggnads-Lane-biträde, voterar Ja; Den i3 Mars f. m. Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses StatsUtskottets berörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adelil afslaget. Denna voteringsproposition godkändes samt anslogs. Voteringen börjades klockan half lill i oell befunnos vid dess slut klockan en qvart till 2 eftermiddagen, sedan en voteringssedel blifvit undantagen oell förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, röstcrne hafva utfallit, sorn följer; Ja — 58.
Kostnaden härtill är upptagen för Sjögerås och Hobergs Måssarne till 9082 R:dr 29 sk. och för Mönarps R*åssarne till 6575 R:dr 27 sk. allt Banco; Lägges nu härtill den icke till bestämdt belopp uppskattade kostnaden till aftappning af Måssen Ryttaren, utgörande 1,173 Tunnland 31 kappland, så är troligt att alla Måssarnes aftappning, skulle kunna verkställas för omkring 20,000 R:dr Banco eller en femtondedel af det 366 Stats-Utskottets belopp, som årligen utgår till Götha" Canals anläggning. Landshöfdinge-Ämbetet i Länet har ock uti sitt till Kongl. Maj:t härom afgifne underdåniga utlåtande, ansett ifrågavarande odlingar, hvilka genom climatets förmildring, prodnctionens utvidgande och beredt utrymme till nya bosättningar för en tilltagande folkmängd, skulle gifva en ansenligt ökad förkofran och ett förbättradt Ekonomiskt skick åt en icke obetydlig del af Provincen, ej verkställbar utom ett sådant Statens biträde, hvarigenom medelst verkstäld aftappning och hufvuddikning, en livar delegare sättes i tillfälle, att genom anläggande af sido-canaler eller diken, och genom uppbrytning samt plöjning eller hackning och bränning, allt efter jordens olika beskaffenhet, göra sin Ego-lott i Måssarne odlingsbar. Ett så beskaffad! biträde å Statens och Stats-Verkets sida lära ock Riksens Ständer hafva åsyftadt, då de .väckte fråga om undersökning. å sådane odiings-lägenheter ; och jag föreslår derföre, ej allenast, att nödige beslut och åtgärder måtte vidtagas till rörel•s'e-Capi talets spridande och a fs ätt ningens befordrande genom allmänna arbeten, förnämligast i de orter af Riket, hvarifrån medelst inbetalning af Magazinseller
Allmänna Magazins-Directions Girculaire dea 27 April 1819, om Restlängders ^iläggande vid Räkenskapen, till verification ior balancerade Undsättningsmedel, har i synnerhet varit gagneligt derutinnan, alt Uppbörden af dessa medel förflyttats ifrån MagazinsContoiren till Landt-Ränterien, hvarest penningarne emottagas under Lands-Contoirens controll lika med annan Krono-Uppbörd, genom insättningar af Ivronofogdarne, då deremot de inbetalningar som förut, stundom af Undsättningstagarne sjelfve gjordes directe till Magazins-Cassorna, omöjligen kunde controlleras: Och då Magazins-RedogÖrarne sålunda blifvit skiljde från Uppbörden af Undsättningsmedlen, samt derjemte förbundne med RestLängder styrka, att det belopp Räkenskapen upptager såsom vid årets slut obetaldt, också i sjelfva verket är i landet utestående, så fordrar väl Kronans säkerhet i denna del ej något förnyadt stadgande, utan allenast ett sådant tillägg i det redan gifna, hvarigenom afvikelser derifrån må kunna förekommas. Erfarenheten bar visat, att hvad Rest-Längderne upplaga, såsom i Landet utestående, på långt när icke svarar mot det belopp som enligt Räkenskaperna borde utestå, och Magazins-Förvaltarne, som emottaga Rest-Längderne af Kronofogdarne, äro icke i tillfälle att utreda hvarifrån skiljaktigheterna sig härleda.
Den egentliga grundläggningen till en stadgad skötsel och förvaltning af denna grufva, jemte ortens bergsbruk, skedde likväl först 3 århundraden sednare under konung Gustaf Irste samt utbildades vidare under hans söners regeringstider, då konungarna, i stöd af kronans på Helgeandsholms beslutet grundade regala rätt till bergverken för deras egen eller statens räkning, som föreställdes af konungens personlighet, icke allenast uti utstakad ordning med bergsmännen deltog i grufbrytningen med tillhörande arbeten och omkostnader, utan äfven vid flera af kronan uppbyggda hyttor, hvilka dock nu för tiden knappt till läget äro kände, införde och sjelfva idkade enskildt kopparbruk, i bredd med den enahanda folknäring, som länge hade sysselsatt ortens bergsmän. Delta konun - 6 Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 37, Litt. A. nas deltagande i koppartillverkningen upphörde under Konung Carl IX:s regering, då det så kallade kronobruket inställdes, emedan kronans afkomst deraf genom underslef och otrohet försnillades, samt kronans fördel ansågs säkrare kunna vinnas genom hela bergsrörelsens öfverlemnande åt bergsmännen, emot afrad, hvilket hushållssätt med statens bergverk utbildades under Guslaf Adolph den stores regering och hans efterträdare i riks-styrelsen, så att statens bergverk småningom och merändels, alan att kronan för dem erhöll någon köpeskilling, öfverlemnades till bruk och nyttjande åt de enskilde bergverks-innehafvarne, samt kronans regala rätt slutligen bestämdes och begränsades till rättigheten Lill afrad eller tionde i niån af tillverkningen. Redan år 1523 var Fahlu koppargrufva indelad i vissa rotar, par och fjerde-parter, efter hvilken grund afrad äfven betaltes.
En nyckfull människa kan vara rikt begåfvad, äga stora kunskaper, lärdom, praktisk duglighet, hög rang, men bildad och upplyst är hon först då, när hon i sorg som glädje, i motoch medgång i sitt uppförande mot nä- stan gifver ett fulltonigt vittnesbörd om att i sin själ hafva upptagit den gudomliga regeln: » Allt det I viljen människorna eder, det gör en I ock dem! » skola göra A ve. Hugo Falk berättar en beväringshistoria för i år, - » Kronvrak », och William Kingston förtäljer äfoentyr från fjärran västern med » gubbar » till, riktiga indianer. Vidare fån I läsa roliga negerfabler, lära er sjålfva göra ett hggroskop, en cåderleksspåman, och i den illustrerade uppsatsen » Blott elt blad » kasta en blick in i ett af botanikens underbaraste kapitel. Roliga bref från kamrater i Ångermanland och på Gotland med flere ställen finnen I ock, trefliga pristäflingsuppgifter och en mängd notiser om lekar, experiment och samlingar. I kunnen ännu prenumerera för det senare halfåret och göra bekantskap med den angenämaste bland kamrater! " Underkänd. " Skiss för Idun af Elsa Lindberg. " pL lassen är samlad. Ännu felar klockan ett par minuter, innan timmen slår. f0 \ V i d det stora fönstret står en flock flickor, spejande ned efter skolgatan. Nu viker lärarinnans energiskt magra gestalt om hörnet. Inom den smala armens spetsiga vinkel bär hon en tjock blå packe temaböcker. Och lystringsropet skallar ut öfver klassen: » Hon har skrijböckerna, skrifböckerna, de franska skrifböckerna! » • Ett kallt skolrum: väggar målade i grått, golf och tak i grått, ty de ha, som Karl X I I, » stått i rök och damm ». Några rader pulpeter lämna en mycket svag erinring om, att de en gång i världen varit gula och glänsande. Nu gå äfven de afgjordt i grått, sirade liksom åldriga runstenar med inristade runor, genomborrade hjärtan, initialer och » gubbar ».
Man yrkar, att räntegifvare skola äga rättighet att betala sin spannmålsränta af den säd, som växer på hans gård. Man har dervid förgätit helt och hållet huru denna ränta uppkommit och huru den utgöres. På den tid, som kronofogden tog ut hvar tionde skyl af åkern, var det helt klart, att Kronan fick af den säd, som der växte; men när på 1680-talet och sedermera, tiondesättningar gjordes i Sverige, och man bestämde tionden till vanl. två tunnor och några kappar på mantalet, i st. f. att den förut uppgick lill 3 gånger så mycket, så fick räntegifvaren en sådan present af Kronan, att det icke kunde vara underligt att Kronan begärde god säd och ej slösäd. Om nu en räntegifvare vore berättigad att betala sådan säd, som växer, och han behagade icke så annat än hafra på sin jord; så skulle detta då medföra en rubbning i räntornas utgörande efter skattläggningsmethoden. Ett af två, antingen skola dessa räntor vara en gång för alla bestämda, eller också skall väderleken för äret i hvarje ort afgöra om statens ordinarie räntor skola sältas ned 30 å 40 proc. Men då mäste också Ständerna vara beredda att ögonblickligen genom bevillning fylla bristen. Man säger, att räntelagarens intresse står i strid med räntegifvarens. Jag påstår, att detta alldeles icke är förhållandet: löntagaren har icke något annat intresse än samhällets, ty han innehar Statens rätt, och skänker jag bort hans rätt, så skänker jag också bort Statens. Man anser jorden icke vara Kronans, derföre att den blifvit skatteköpt. Den är likväl Kronans skattejord, ty om räntan icke till fullo utgöres, så säljer Kronan jorden; och dä köpman ej finnes, blir hemmanet åboledigt krono, som med annan åbo förses. Innehafvarne äro således endast brukare på Kronans hemman, och förlora besittningsrätten i samma stund, som de icke utgöra räntan. Det är från denna våda man nu tyckes vilja frikalla dem, då man vill lagstifta sä, alt de kunna skicka agnar i stället för säd såsom tiondespanmål. Under Carl XI:s tid fick likväl efter ti - Dea 29 Mars.
Alströmer, anfört så slående skäl emot Utsk:ts förslag, att något ytterligare icke synes behöfva tilläggas, Af hvar och en, som känner hvad ett förordnande tillsvidare i sjelfva verket betyder, inses, att från ett sådant förordnande entledigas man icke med mindre felaktigheter af svårare art blifvit begångna, samt alt ett återkallande af ett sådant förordnande innebär något till den grad sårande, att erfarenheten visar, att det nästan aldrig eger rum; deremot synes mig att, när man icke vill att rektorsemhetena skola vara fasta platser, intet kari vara lämpligare och klokare än att förfara i enlighet med nu gällande skolstadga. l)å nemi. tiden, under hvilken förordnandet gäller, är utliipen, är klart, att, om innehalvaren visat sig skicklig och platsen vuxen, han erhåller nytt förordnande; har han deremot icke ådagalagt erforderliga egenskaper, så är det ett mer grannlaga och för regeringen mer välkommet sätt att låta ombytet ske derigenom att förordnandet öfverflvttas på annan person, än derigenom att det fråntages innehafvaren. Jag instämmer med dem, som yrka afslag å punkten. Hr Lagergren, Anders: Till de skäl för afslag å Utsk:ts hemställan, som af flera löreg:de talare blifvit anförda, ber jag att få lägga äfven det, alt hvarje onödig förändring i ett utlärdadt påbud icke kan verka helsosamt eller bidraga att gifva förordningen anseende. Då nu gällande stadgande icke visat sig hafva menliga följder, och entledigandet sker lindrigast och på ett vackrare sätt, när förordnandet efter 5 år utlöper, anhåller jag, under åberopande af de utaf flera andra talare andragna skäl, att Utsk:ts hemställan måtte afslås och det nuv:de stadgandet bibehållas. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels aislag å Utsk:ts förevtde hemställan och förslag, framställdes först propos. på bifall till desamma, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, som med ja besvarades.
» Hon skall ha en hederlig begrafning, det var hon värd », menade pappa Rebolledo, och han kände redan ett visst intresse vakna inom sig. Det var ej utan att tanken på att få paradera en smula ingaf honom en känsla af välbehag. Och en hederlig begrafning fick hon ock, den lilla frun! Den svarta kistan var öfvertäekt af blommor, dyrköpta blommor, dem ej det gröna husets frostförfrusna trädgårdstäppa kunnat producera, de inbjudna grannarne bjö- dos på vin och tårtor, och pappa Rebolledo gick omkring, mera gravitetisk än någonsin, och uppbar med en min af oöfverträffligt värdig sorg de många beklagandena. Ruth var förtjusande söt i sin svarta klädning och den fina rodnaden kring de tårklara ögonen, der hou satt främst i processionen i den öppna landån vid pappa Rebolledos sida, pappa Rebolledo i sin snusbruna paletå och med ett högt sorgflor kring sin cylinder. Det var ett skådespel för hela trakten. Det var en hel resa dit ut till den nya kyrkogården invid Haga, och Ruth tyckte den blef pinande tröttsam och tung. Hennes hufvud sjönk tillbaka mot vagnens stoppning, det blef så sorgset inom henne och hon tryckte näsduken emot sina ögon och grät sakta. För pappa Rebolledo hade vägen gerna fått vara dubbelt så lång. När man dock slutligen hunnit så långt, att de tre skoflarne mull med ett ihåligt, tröstlöst ljud fallit öfver den lilla fruns kista, praktiserade den gamle koristen med mycken omständlighet fram en vissnad krans af lager, den han hittills hållit dold under sin stora rock. En ful gammal krans var det, och ej begrepo de högtidliga gästerna hvarför just den med så mycken ostentation slungades ned i grafven som den allra sista helsningen. Men sjelf begrep han det godt, djupt; man såg en snyftning, den första, den enda, som en nervryckning skaka hans väldiga kropp. Och Ruth begrep det, der hon pressade händerna hårdt mot sitt ansigte, medan heta tårar droppade mellan hennes fingrar ned i det döda gräset. Pappa Rebolledo offrade den lilla fruns minne sin stoltaste relik, offrade sin konst. * Ja, sin konst. Detta är bokstafligen sant.
Vid sådant förhållande har Utskottet funnit betänkligt alt för Bokbindare-cloth medgifva lägre tullafgift än för väfnader i allmänhet varder bestämd, hvarföre ock Utskottet, under förutsättning att dess förslag angående artikeln Väfnader vinner bifall, tillstyrker, att rubriken Bokbindare-cloth uteslutes ur texten och i en not hänvisas till Väfnader. Såsom Kongl. Maj:ts förslag innehåller, torde införsels-tullen å Borax böra nedsättas från 2 sk. till 1 sk. skålp. Å Broderade arbeten, andra slag (än Guldoch Silfver-), stadgar nu gällande tull-taxa en tull af 33^- % af värdet. Genom särskilda exempel, anförda i det förslag till tull-taxa för inkommande varor, som Herr Tull-distrikts-chefen W. Karström år 1850 af trycket utgifvit, är ådagalagdt, huruledes, vid tillämpningen af ifrågavarande tullbestämmelse, endast omkring 10 % af verkliga Varu-värdet, ytterst lågt beräknadt, blifvit i tullafgift erlagdt. Till förekommande af sådane missbruk, förnyar Utskottet det af Bevillnings-Utskottet vid sista riksdagen framställda förslag, att Broderade Arbeten, andra slag, (än Guldoch Silfver-) må åsättas lika tull med tyget, hvarå broderiet är anbragdl, med tillägg af 20 % för broderadt alngods, och af 50 % för fullfärdiga broderade persedlar eller delar deraf; och torde den i bilagde taxeförslag för ifrågavarande artikel intagne redaktion godkännas. Angående tull-lagstiftningen för artikeln: Bränvin och Sprit, hafva särskilda motioner blifvit till Utskottet öfverlemnade, men då denna lagstiftning måste i väsendtlig mån blifva beroende af de beslut, Bikets Ständer komma alt fatta angående den inhemska bränvinslillverkningen och skatten derå, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att pröfningen af tulibestämmelserne angående ifrågavarande artiklar må uppskjutas intill dess Rikets Ständer i nyssberörde hänseende beslutat.
Dessa ärenden hafva med hvarandra så mycket sammanhang, att jag anhåller få yttra mig samtidigt om dem båda, för att sedermera afgifva vördsamt yrkande vid hvarje punkt särskildt. Byggnadsväsendet är, åtminstone i vårt land, att likna vid en planta med djupa rötter, men som dock behöfver vård och skydd. De djupa rötterna äro de goda materialierna, de medfödda anlagen och händigheten i byggnadsarbeten hos en stor del af landets allmoge. Vården och skyddet behöfs mot okunnigheten och sjellklokheten, derest plantan skall kunna växa upp och lemna goda materiella och moraliska frukter. Lämpliga byggnadslagar, af tillräcklig omfattning, saknas, men tidens anda är ej benägen att omgärda byggnadsväsendet med många lagstadganden; det är derföre välbetänkt att främja detsamma genom, så att säga, lefvande lagar. Detta synes hafva varit K. M:ts afsigt, då K. M:t föreslagit tillsättandet af Läns-arkitekter. Olägenheterna deraf, att sådane tjenstemän hittills icke funnits, hafva varit mycket stora. Betydande förluster hafva tillskyndats såväl enskilta som kommuner, hvarjemte den moraliska förlusten af ett vanvårdadt byggnadsväsende är synnerligen framstående. Med afseende å enskiltas byggnadsföretag, synnerligast allmogens, ser man ofta stora och obeqväma tvåvåningshus upp - Den 10 Mars f. m. 207 förås, der ett mindre, t. ex. stenhus eller envånings trähus, uppfördt vida billigare, skulle varit långt tjenligare. Häraf ett ändamålsiöst förspillande af materialier och arbetskrafter. Stora förluster uppstå dessutom genom försummandet af nödig brandfrihet och genom det okloka och eldfarliga sammanbyggandet af olikartade hus å landsorterna. Allt detta är en följd af okunnigheten och af bristen på sakkunnige personer, med hvilka man kan rådföra sig, eller som göra den byggande uppmärksam å hans egna fördelar. Med afseende å det allmännas byggnadsföretag är förhållandet ofta icke bättre. Så känner man t. ex. mångfaldiga kyrkobyggnader, hvilka dels blifvit mer eller mindre misslyckade, dels alldeles odugliga. Af de flera exempel jag härutinnan skulle kunna åberopa, anhåller jag blott få anföra ett enda, nemi. följande:
Lag eller förklaring af den redan gällande, och Utskottet har, i följd deraf, med begagnande af den rätt 4^ §■ Riksd.Ordn. lemnar, öfverleranat de remitterade handlingarne tili R. iSttrs Lagutskott, med anhållan att dess yttrande i ämnet Utskottet meddela. I ankommit svar, lemnadt genom Prot.Utdrag af d. 12 sistl. December, bar Lagutskottet anfört: ”att, ”då den väckta motionen icke innehölle Förslog till ”Stiftande af ny, eller förklaring af redan gällande ”Allmän Civil,- Criminaleller KyrkoLag, utan frå”gan endast anginge K. M:ts rätt att till gode mäns ”afgörande låta hänskjuta uppkommande ersättningstvister emellan K. M:t och Kronan samt enskilde; ”Lagutskottet, med stöd af 33 §. Riksd.Ordn. ansåg ”någon handläggning af ifrågavarande motion icke till”höra dess befattning.” Ifrån detta Beslut har dock 2:ne af LagUtskottetsi Ledamöter varit af skiljaktig mening, hvilken de anhållit mätte få komma till R. St:rs kännedom och bedömmande. Innehållet deraf finnes upptaget uti det härjemte bifogade Transumt af LagUtskottets nyssnämnde ProtocollsUtdrag. Da Utskottet således nu hör sitt utlåtande öfver motionen till R. St:r afgifva, får Utskottet, beträffan - Betänkanden, N:o 372. 335 fande första frågan att, vid Statsregleringens aflemnande, R. St:r skulle, såsom ett dervid fästadt vilkor, i underddiet meddela K. M:t ett beslut af det innehåll, Hr Hjerta föreslagit, vördsamt anmäla, att Utskoltel ansett ämnet för motionen vara utan allt sammanhang med Statsregleringen , hvars uppgörande, enligt GrundLagen, tillkomme Utskottet såsom ett ovilkorlig! åliggande, och att förthy Utskottet icke funnit lämpligt föreslå R. Strrs bifall till ITr Hjertås förslag i denna del.
I ett sjukhus fordrat man likaledes omkring 1,000 kubikfot luft för hvarje sjuk och denna luftmassa måste här, likasom i cellfängelset, vara underkastad liflig omsättning. För skolorna har ingen sådan beräkning i vårt land egt rum, och ännu mindre är något bestämdt kubik-innehåll af skolrummen i förhållande lill lärjungarnes antal föreskrifvet. Hr Adelborg har anfört, att om man beräknar alla Stockholms skolsalars kubik-innehåll och fördelar detsamma på den skolbesökandé ungdomen, så skulle endast 80 å 90 kubikfot luft belöpa sig på hvarje gosse. Så illa torde det dock icke i allmänhet stå till. Jag känner imedlertid speciell en högre lärdomsskola i hufvudstaden, der förhållandet visserligen icke är bättre utan snarare sämre än det,upgifna. Denna skola beslår af 4 klasser. I den första klassen är lärjungarnes antal merändels 60 å 65. Måttet af det skolrum, hvari denna klass är inrymd, kan jag ej med bestämdhet upgifva, men hvad jag tryggt, kan säga är, alt detsamma i förhållande till lärjungarnes antal icke är i någon mån rymligare än den 2:dra klassens skolrum. Detta sednare är 12 alnar långt, 7 alnar bredt och 5 alnar högt. Antalet af lärjungar, som under skoltimmarne der vistas, utgör för det närvar:de 40, men var föll. hösttermin 43. Reducerar man nyssnämnde mått till kubikfot, så belöper sig, då skolbarnens antal är 40, utrymmet för hvart och ett af dem till 84 kubikfot. När man består fången och sjuklingen 1,000 och soldater för natten 600 kubiksfots utrymme, så finner man lätt huru otillräcklig den luftqvantitet måste vara, som uti ifrågavaride skola bestås hvarje skolgosse. Vid beräkningen af dessa 84 kubikfot har man icke afdragit den rymd, som uptages af kakelugn, katheder, bord och bänkar, samt gossarnes egna kroppar.