Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det faller af sig sjelf, att då man ej kan låna på lång tid derföre, att man ej har visshet om återbetalning, när förfallotiden inträffar, bör man med mycket större lätthet fä låna på kort tid, då full säkerhet för återbetalningen finnes. Jag har derföre i afseende på Hr Lagerhjelm? nyss upplästa förslag endast att af honom begära det tillägg, att det creditiv, som fullmägtige i Riksgtscont. skola upptaga för denna lånerörelse, alltid må vara till fulla beloppet svarande mot de lån, som göras. Det bör ej inskränkas lill den af honom uppgifna siffra af 5oo,ooo r:dr, utan om fullmägtige behöfva låna 600,000 r:dr, bör äfven creditivet vara på 600,000 r:dr. I öfrigt instämmer jag med Hr Lagerhjelm. Frih. Boye: En värd ledamot, Gr. Frölich, har afkunnat en härd dom öfver min framställning. Han har förklarat densamma vara skadlig för realisationen och skadlig för näringarna. Om den regeln förtjenar något afseende, att allt omdöme har värde eller icke, i den mån det är åtföljdt af bevis, så tager jag mig friheten att till Hr Gr. och Eder alla, mina Hrr! framställa den frågan: låg i hela hans framställning ett enda bevis emot mig? Gjorde han mig den äran att upptaga min framställning, sådan den var, eller innebar hans yttrande något annat, än hvad de öfriga talarlie, Hrr v. Hartmansdorff, Stuart och Lefren, alla föranledda af Hr Hegardt, framställt, hvilka alla låtit sina imaginära farhågor för sedelemissionen förvandla sig till ett fantome, som de velat lägga i mitt yttrande? För att gifva någon rättvisa åt omdömet, ber jag att få i sjelfva verkställighetens detailler framställa min åsigt.
ExpeditionsUtskottet behöfver endast veta, att Rikets Ständer afslagit Utlåtandet. När detsamma nästa gång förekommer, blir ju förhållandet enahanda. 8® u6 Den 2 Mars e. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda lill detsammas återremitterande. Ropades några Ja, jemte starka Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utlåtandet. Ropades äfven några Ja och starka Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde proposition till afslag å Utskottets Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Friherre Cederström: Det låter lätt säga sig, att ExpeditionsUtskottet skall i skrifvelsen sätta, att Ständerna afslagit StatsUtskottets Utlåtande; men en sådan skrifvelse uttrycker ej hvad som skall uttryckas. Vårt beslut skall innehålla, hvad Expeditions-Utskottet skall säga i skrifvelsen. Om Ridderskapet och Adeln önskar säga, att Wener ej skall medgifvas afkortning på arrendet, så måste detta bestämdt uttryckas. Det är den enda formen, som är rigtig. Herr Anckarsvärd: Jag kan ej finna minsta hinder för ExpeditionsUtskottet, att Den 2 Mars e. m. 117 få alla erforderlige uplysningar, lika såväl 1111, som när Utlåtandet nästa gång återkommer från StatsUtskottet. Dessutom är ju afslaget redan beslutadt. Herr von Hartmansdorff'j August: Såsom ej varande Landtbrukare kan jag ej bedömma, huruvida StatsUtskottet baft anledning, eller ej, att föreslå ett års ytterligare nedsättning i arrendet. Jag viH derföre blott yttra mig om sättet att behandla delta mål. Sökanden har begärt nedsättning för hela den återstående arrendetiden af i4 år; och Kongl. Maj:t har deröfver infordrat utlåtande.
Till höger » Gyllene hornet », en af världens förnämsta hafsvikar, lifvad af alla sjöfarande nationers ångare och seglare, beherskad af den gamla seraljens bastioner, terasser, segerportar oeh mohriska kiosker, ofvan hvilka än högre Stambuls stolta kupoler och smidiga minareter blixtrande resa sig. Vida sväfvar blicken öfver den trädgårdsinbäddade seraljens skarpa hörn bort i fjärran, där de förtjusande Prinsöarna afteckna sina konturer mot Marmarasjöns mörkblå vågor. emot, på det (Iduns alla prenumeranter! sig Midt Skutaris måleriska asiatiska området, resa byggnadsvimmel, gröna Med detta nummer följer som bilaga ed skuggiga cypresslundar och det kejserliga paextra PR OF NUMMER, som vi bed / ja Eder latset Beglerbegs hvitglänsande fasad. Till hafva godheten MED ALLRA FÖRSTA lemna venster åter buktar sig det skönaste af alla till någon bekant familj eller väninna, sund fram mot Svarta hafvet; gamla borgar hos hvilken Ni bestämdt vet, att Idun ej och moderna palats kröna grönskande höjder, finnes. I gören oss därigenom en verklig medan fartyg af alla slag plöja de hvitskumtjänst, oeh ej blott oss, utan indirekt äfven miga vågorna. I sanning en bild af så oförEder själfva. Tg härigenom kunna möjliknelig skönhet, att jag kan fatta, huru inligen nya abonnenter vinnas, och ju större vånarinnan i det ofvannämuda huset diktat iduns läsekrets blir, dess rikhaltigare och sina skönaste sånger under de stunder, då hon bättre blifva vi i tillfälle att göra tidningens sänkt i tankar suttit vid dess fönster. Ty det är en högt begåfvad turkisk skaldinnas stilla innehåll och utstyrsel. Skulle Ni på samma gång vilja lägga hem, detta anspråkslösa hus på Taxims branta ett godt ord för Idun hos edra bekanta sluttning, i hvilket Osman Paschas dotter, oeh äfven visa dem prof af IDUNS MODENigjar Hanym, med sin skönhet och sitt behag bedårar en liten, men utvald krets.
Med Justitie-rådet Schmidt hafva Justitie-råden af Rolen, Grefve C. Sparre, Grefve Snoilsky och Nyblaus instämt, Justitie-rådet Bredberg har yttrat: "Emot det hufvudsakliga af ifrågavarande förslag, innefattande att rättigheten till edgång i frågor om kraf, grundadt på handelsbok, hör i allmänhet tillhöra, icke 6äljaren, utan den uppgifne köparen, har jag, för min del, destomindre något att erinra,] som förslaget härutinnan öfverensstämmer med lagkomitténs fullständigt motiverade och af Högsta domstolen, vid derstädes föregången granskning i denna del godkända förslag till ny civillag, 22 kap. Rättegångsbalken. Deremot anser jag mig pligtig framställa mina betänkligheter i afseende på några af de stadganden, hvarom i sammanhang härmed, under afvikelse från förenämnde förslag till civillag, fråga nu blifvit väckt.” *’De föreslagna 2 och 3 §§ innehåll», att handelsbok ej skall ega det vitsord^ hvarom i 1 § sagdt är, derest icke, inom utgången af nästa år efter det, hvarunder utborgningen skett, handlanden tillställt gäldenären ordentlig räkning å de borgade varorna eller ock honom derför hos rätten eller Konungens Befallningshafvande sökt; men är räkningen på förenämnde sätt köparen tillställd och har icke, inom sex månader derefter, köparen bevisligen tillsagt handlanden, att räkningen ej godkännes, eller ock den hos rätten, hvarunder köparen sitt hemvist häfver, genom rättegång klandrat; vare då räkningen lika utmätningsgild, som förfallet skuldebref; hvarjemte lag samma vare, om räkningen blifvit genom köparens påskrift godkänd." ”Jag inser nyttan af lagbud, som kunna motverka dröjsmål med uppgörandet af liqvider om varu-utborgningar, men finner den nu föreslagna på - 24 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N\o 28. följden utaf dröjsmålet, att handelsbaken skulle förlora lagligt vitsord, vara alltför vidsträckt.
I anledning af hvilket allt Revisorerne ansett sig böra till Kongl. Majit i underdånighet hemställa: att den bernälde Skolmästare anslagne Lön kunde ifrån denna Fond flyttas på Eskilstuna Fristads-medel; att då Kongl. Majit den ptde April 1810 befallt dess Befallningshafvande i Götheborg att inkomma med upplysningar om och till hvad be« lopp Biskoppen , Doctor Wingård, såsom tillika Domprost i nämnde Stift , åtnjöte särskild hushyra for det genom vådeld förstörde Domprosthuset och huruvida han dermed ville åt nö* - 3*4 Den 8 >; Juti. nöjas, samt Kongl Maj:t tillika förmält sig derefter vilja i Nåder pröfva om några hushyremedel för det äfven brandskadade Biskoppshuset vidare skulle honom tillfalla, och i sådan händelse för samma utgift anvisa en mera tjenlig tiPgång än denna, till befordran af nyttiga anstalter inrättade Fond, men någon verkställighet af denna Nådiga befallning, Revisorerne veterligen, icke följt, Kongl. Ma:jt täcktes vidtaga sådan åtgärd, hvarigenom Fonden måtte blifva till det af Kongl. Majit åsyftade ändamål använd, samt att, angående de i räkenskaperna för åtskilliga Arbetshus balancertde skulder och Fondens i Finland utestående fordringa", Kongl. Maj:t täcktes i förra de’en anbefalla verkställighet af de förut infordrade redogörelser, på det dessa gamla balancer således måtte från Böckerna utgå, samt i sednare afseendet vidtaga de åtgärder, hvartill Sveriges vänskapliga förhållande till Ryska Regeringen syntes gifva en önskad anledning; Hvarjemte Revisorerne, som af Kong'. Commerce Collegii berättelse orri Eskilstuna Fristadsmedel inhämtat dess belopp och Ordinarie utgifter, tnen ej ägt ti 'gång på räkenskaperna och följaktligen ej eller kunnat utröna huru ©fverskotts medlen blifvit använde, förmält sig ej hafva varit i tillfälle att behörig granskning öfver dessa medel anställa.
Vid 18 år hade Arabella blifvit gift med en bankir, hvars ofantliga rikedom ansågs kunna öfverskyla hans låga börd och simpla namn. Hennes föräldrars affärer voro mycket derangerade, det fordrades, att Arabellas giftermål stälde dem till rätta, och den unga flickan gjorde just inga invändningar emot att träda i brudstol med den fyrtioåriga, fula bankiren; hon tycktes hafva ärft sin mors likgiltighet och medgörlighet i detta fall, och lady Hamilton lyckönskade sig till den lyckade affären. Denna glädje räckte imellertid knappt ett år. Den omätligt rike mågen hann endast enligt bruket föra sin unga fru omkring på kontinenten; då han återkom, störtade hela den konstiga bygnaden af hans vidsträckta och inkrånglade affärsställning tillsammans; någonting hade kommit i olag i detta sinrika maskineri, hvaraf en penningkarl alltid beror; alltsammans föll tillhopa som en grushög, och derofvanpå föll äfven lyckligtvis den nygifte mannen, med en kula genom hufvudet. Arabella var således fri, och den förskräckta och förödmjukade lady Hamilton kunde med möda rädda ur spillrorna af denna rikedom en måttlig lifränta åt den nittonåriga enkan, hvars likgiltighet vid mannens död var lika stor som vid hans frieri. Bland dessa spillror befann sig den lilla praktfullt inredda villa, der de båda fruntimren lefde. Här hade de tillbragt de båda somrar, som förgått sedan den stora missräkningen, och här hade den vackra unga enkan sett en hel svärm af förälskade unga karlar för sina fötter, figurligt taladt likväl, ty ingen enda hade i verkligheten kommit så långt, att han intagit denna plats, då ingen ännu hvarken kunnat tillfredsställa den misstänksamma moderns pretentioner på en ny måg eller väcka dotterns sofvande känsla till lif. På den konsert, som lady Hamilton haft, innan hon flyttade till landet, aftonen före den dag då Cameron duellerade med lord Hawerfield, hade hon likväl med oro tyckt sig märka ett ovanligt interesse hos Arabella för den der ”moderna äfventyraren”, som hon kallade den vackra svensken, och denna oro ökades, då hon varseblef dotterns rörelse vid underrättelsen, att han duellerat och blifvit sårad.
Slutligen förekommo Utsk:s tillstyrkanden rörande de å lista HufvudTiteln äskade anslag för en gång, och yttrade sig derom ^ Hr Stjernsvärd: Hvad StatsUtsk. i denna del af sitt Utlåt, omnämnt, nemi.: »att Utsk. icke erhållit något kostnadsförslag i afseende på reparationsarbetet, så att all ledning för bedömande af det erforderliga beloppet saknats,» så anser jag ett dylikt förhållande ensamt för sig böra föranleda återremiss af den föredragna punkten. Härvid kan jag dock icke lemna oanmärkt det besynnerliga deruti, 262 Den 21 Mars e. m. att dessa upgifter • sorn Utsk. sagt sig icke kunna erhålla, har emedlertid en medlem af detta Stånd, Frih. Hamilton, nyss meddelat oss. Jag tycker att Utsk. icke bort hafva haft svårare att få dem än han. Men vid frågan om det s. k. Arfprinsens palats förekommer ett annat förhållande som förtjenar upmärksamhet. Det är nemi. ovissheten om hvem det ifrågavarande palatset tillhör. Genom befintliga handlingar ådagahigges att det blifvit af H. K. H. Prinsessan Sofia Albertina inköpt från en handlande vid namn Piel för 40,000 K:dr. Sedermera upgjorde H. K. H. följande testamentariska disposition, nemi.: l:o Att
Län motion, om anslag af vin och bvggnadssäd till Sophia Magdalena kyrka i Dalarne; 2o:o Johannes Nilssons från Malmöhus Län motion, om förhöjning af soldatpen sioner, m. m.; 26:o Anders Olssons från Jemtlands Län motion, angående beviljande af 2:ne årliga anslag, att användas till uppodlingar och vägförbättringar inom provinserne Jemtland och Herjeådalen; 27:o Anders Medins från Kronobergs Län motion, angående beviljande af ett Statsanslag af 2,500 rdr banko för upprättandet af ett detaljerad! kostnadsförslag till jernväg emellan sjön Asnen i Kronobergs Län och staden Carlshamn; 28:o Erik Christenssons från Götheborgs och Bohus Län motion, om förhöjning i Tygskrifvarnes löner; 80 Prot.-Utdrag den 30 December 1850. 29:o Ola Månssons frän Christianstads Län motion, angående indragning af s‘. k. prebenden, anslagne såsom tillökning i skollärares löner: 30:o Lars Magnus Knutssons från Östergöthlands Län motion, angående anslag till bestridande af de kostnader, som finnas erforderliga för undersökningar .om lämpligaste sättet för en båtleds inrättande emellan städerne Wimmerby och Linköping, m. m.: 31to Petter Petterssons från Jönköpings Län motion, om förändring i sättet för priskuranters upprättande lill markegångssättningar; 32:o Pehr Bengtssons från Kalmar Län motion, rörande föreslagen ändring vid Stats-Revisorernes skjutsberäkning och dagtraktamente; 33:o Pehr Pehrsson» från Wermlands Län motion, om anslag til! sänkning af sjön Somrnelen i Näs härad af Wermland; och 34:o Johannes Johanssons från Jönköpings Län motion, om rättighet för Norra Wedbo häradsboer alt få till skatte lösa häradsallmänningen Holaveden. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne: Stats-Utskottets memorial N:o 3, med den till Rikets nu församlade Ständer af Fullmägtige i Riksgälds-konforet afgifna berättelse. S. D.
Ständers önskan, kommande Ständer dock icke ansloge tillräckliga medel för planens verkställande. Jag kati såle des lika litet instämma i Frih. Cederströms förslag, som i Hr Rosenblads, hvari talas om lindring, utan tillstyrker helt enkelt, att R. St. frambära deras und. önskan, det K. M. måtte för nästsammanträdande Ständer framlägga en omfattande plan till Rikets försvar, i hvilken bevär:smanskapets vidsträcktare öfning väsendtligen afses. Skulle R. o. Ad. icke gilla detta förslag, ser jag mig nödsakad att instämma med Hr von Hohenhausen, att ingen skrifvelse måtte afgå; ty hvarföre skall man lofva mer än man möjligen kan hålla? Frih. Raab, Adam Christian: Jag vill icke bestrida Hr von Hohenhausens uppgift att en plan funnits och finnes för Rikets försvar; men jag kan ej dölja, och R. o. Ad. lärer icke heller kunna för sig dölja, att de förhöjningar vi i dag medgifvit på 3:dje hufvudtiteln torde till en Den 11 Augusti c. m. 355 stor del stranda mot beslut, som fattas inom de tre öfriga Stånden och inom förstärkta StatsUtsk. Jag skulle brista i förtroende till Representationen både i detta och andra Stånd, 0111 jag ej föreställde mig, att de, lika lifligt som jag, skulle önska, det Sveriges försvarsväsende matte befrämjas, och att de för detta ändamål torde anslå hvad de finna oundgängligen nödigt; men begreppen om hvad som är oundgängligen nödvändigt äro så oändligen olika i delta hänseende. Det är obestridligt, att opinionen på sednare tider varit delad, antingen försvaret skulle hufvudsakligen hvila på den indelta armeen eller på en bevär:s-manskapets utsträcktare vapenöfning; och för alt till en kommande riksdag kunna vinna ändamålet att få de nödvändiga anslagen, på det att landets försvar må kunna beredas, anser jag det nödvändigt, att en sådan skrifvelse som den föreslagna afgår till K.
SD. ^3jd nu a nyo ssedd föredragning af§x^ pedikions-Utstoktets förfrågan om terminen till nästa Lagtima Riksdag, fann Borgare - Ståndet, lika Med Högioflige Ridderstapct och Adeln, för godt, ärt utsätta densamma lii! d. 1; September ar 1817. LIt suprs^ Lx rrotcicdlloj h ch LsrFström^ Utdrag af ÄDstlfsfiige B-rgare-^Ständet^ protokoll, haltet wid Urtima Riksöagett i Orebro den 8 2lugt8iä. , D. Äktats,Utstottets afgifne Betänkande, k anledning af KonglMajlis Nådiga Skrifvelse dest 28 sistledne Julli, om upptagande af Inhäinssä Lan för Extra, Ordinarie behof, förehadcs ytterlin Kare och bifvlls till alla delar. Ot supra Lx krotocoIIH ch P ZerAströML ,468 Den 8 Augusti. lldrag af Wällöf! Borgare-Atöndets protocoll, haller wid Urtima Riksdagen i (örebr» den 8 Aug. 1812. S. D. 8>redrogs a nyo Stats-Utskottets meddel. te Betänkande, i anledning af Kongl. Masts Nådiga Skrifwelse den 15 ststledne Julii, om f. d. Kongl. Familjens Urderdalls, Summa, inlösning af atskillige Familjen tillhöriga Mendler genom gwitt, ving ra Detz Skuld och Bellvues Lustparks förening med Haga Slott.
Då nu, enligt foregtde, inträffat, att K. Svea Hofrätt, för ett sådant fel, som det ifrågavar., dömt en kämnersrätt till samma böter af 16 r:dr 32 sk. b:co, att af domstolens ledamöter gemensamt erläggas, som Krigs-hofrätten, hvar och en af de, efter dess åsigt, minst ansvariga ledamöterna inom krigsrätten, och åt en annan domstol blott gifvit en föreställning för dylikt fel; så synes det vara af behofvethögt påkalladt, att åsigterna inom nämnda öfverdomstolar bringades till någon större likhet. Med anledn. af nu yttrade åsigter föreslår jag vördsamt, att de lagrum skola granskas, hvarefter krigsrätts-ledamö - Den a Maj e. m. i33 ter, för deltagande i felaktiga domslut, kunna till böter dömmas. LagUtsk., dit jag vördsamt anhåller att denna min motion remitteras, förmodar jag skall vid handläggningen deraf finna nödigt att föreslå någon till ändamålet ledande förändring af § 95 i 14 cap. af K. krigsartiklarna, för att sålunda få en mera bestämd lag i ämnet, hvilket så mycket lättare torde låta sig göra, som denna § hufvudsakligen är ett utdrag af allmänna lagen, och sålunda, enligt § 33 i Riksd.Ordn., af Utsk. kan behandlas, utan afseende å det annars möjliga hindret, att den utgör en del af krigsartiklarna, som endast i vissa fall' kunna vid omarbetning i eivil-Iag inbegripas. Begärdes på bordet. Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna utlåtm och betänkm, nemi.: från StatsUtskottet: N:o 64, ang:de beräkningen af statsverkets inkomster; N:o 64, Lift. A, i anledn. af väckta motioner om liemmantalsräntans upphörande eller förminskande; N:o 64, Litt. B, i anledn. af motion om skjutsfärdspenningarnas upphörande; N:o 64, Litt. G, i fråga om ollongäldens upphörande; N:o 64, Litt.
Salunda står det all - aGS D c 11 i3 Juni f. m. lii) i deras skön alt företrädesvis befordra vissa, som tjenat för en mindre lön i Kronans tjenst. Ett annat yttrande af Hr von Hartmansdorff var det, att han fruktade, att, om Utsk:s förslag nntoges, följden skulle blifva, att Kronan fick de sämsta oell den enskilde de bästa läkare. Jag skulle önska, att alla fingo lika goda läkare, men om det icke kan låta sig göra, så anser jag det vara lika illa det ena, som det andra; ty om corporationer med 6 å 8000 menniskor anskaffade för sig en enskild läkare, så vore det lika illa, om han icke kunde sköta sjukvården inom denna menighet, sorn om en Kronans läkare icke kunde besörja den sjukvård, sorn blifvit honom anförtrodd. I allt fall äro Kronans läkare icke andra än de, sorn få sin lön på stat, och deras förbindelser äro alldeles enahanda med andra läkares, nemi. att sköta sjukvården. Hr Ribbing, Bengt: Jag är hufvudsakligen före kommen af den siste värde talaren. Jag hade blott velat göra den anmärka, vid Hr von Harlmansdorffs yttrande i afseende på Statens och enskildes läkare, alt, då jag nämner Statens läkare, så menar jag med Statens alla medborgare i Staten. Således måste väl elen ena delen af Staten hafva samma rättighet lill god läkarevård, som den andra. Skulle det väl vara rättvist, att en del af dessa medborgare, för det rle olyckligtvis icke råka att bo kring den ort, der Kronans läkare är stationerad, derföre skulle anses vara mindre berättigad att åtnjuta samma läkarevård ? När jag sålunda betraktar saken, kan jag icke se, hvarföre den ene läkaren skall njuta tur och befordringsrätt framför den andia. Jag yrkar bifall lill betänkandet. Hr von Hartmansdorff: En värd talare har yt trat, att det vöre lika illa, om den enskilde läkaren vore skral, sorn om delta vore förhållandet med Kronans läkare. Jag anser väl icke i allmänhet den ene medborgarens lif mindre dyrbart än den andres, men måste likväl göra skilnad på läkarne, af skäl, som jag förmodar alt begge de värde talarne skola godkänna.
Sig förvissad a:t Rikets Ständer skola derutaf hämta förnyade anledningar till stöd för deras redan år 180g yttrade mening om nyttan och m jligheten af ett företag, hvilket nu mera genom föreningen med Nabo-Riket och de deraf nied detsamma ökade förbindelser vunnit ett fö dubbladt värde och blifvit i mer än ett afseende af verklig nödvändighet. Då Rikets Ständer således betrakta ämnet, skola de derjemte i möjligheten att , vid tilldelandet af nya tillgån* gar, dermed förena utvidgade fördelar för Näringarna och Jordbruket, finna en utväg att lindra äfven det närvarande ögonblickets behof, Kongl. Majit smickrar Sig att på detta sätt ett arbete, som lofvar flera framtida fördelar, äfven skall kunna lemna några för det närvarande , och att, om uppoffringarne i sig sjelfva kunna anses betydliga, skola de derföre icke blifva tryckande. Det är med så mycket fullkomligare till J O försigt till Rikets Ständers upplysning och opartiska pröfning af ämnet, som Kongl. Majit öf» verlernnar detsamma till deras granskning, öfvertygad, att vid öfvervägande af svårigheterna de icke eller skola glömma att National-äran ej mindre än betydliga National-fordeiar äro beroende af fullbordandet af ett Verk, hvarvid uppskof eller onödig tidsutdrägt endast medföra ökade kostnader.” Äf - Den 17 Juli. 1535 Äfvensom flere i anledning häraf hos 3:ne af de Respectiva Riks Stånden ingifna Memorial till Utskotten blifvit remitterade, nemligen frän Plöglofl. Ridderskapet och Adeln: af f, d. StatsRådet m. m. Herr Grefve B. v. Platen , Öfversten Herr Friherre A. Hjerta , och Herr C. Danckwardt: från Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Commerce-Rådet B. H. Santesson och Sockerbagaren Lundgren, samt från Hedervärda Bonde-Ståndet: af Riksdagsmannen, Banco-Fullmägtigen Johan Longberg från Gefleborgs Län, och Riksdagsmannen från Östergöthland A. P. Persson.
R:dr och 5,240,000 R:dr. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats—Utskottets Utlåtande, JV° 120, angående beviljandet al anslag till fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrko, S. D. Föredrogs ånyo och lades till handtingarne Bevillnings-Utskottets Memorial, JVs 12, rörande verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktig» beslut, angående afgiften för bränvinslillverkningen S. D. Föredrogs ånyo utdrag al Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 17 sist Ii d ne Juni, JVs 511, innefattande dels nämnda Riks—Stånds beslut rörande 3:dje punkten i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JV° 118, i anledning af väckta motioner, rörande undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stnnden att samma beslut, biträda. Inbjudningen afslogs och protokollsutdraget lades till handlingarne. Frän Hederv. Bonde-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs, Ståts-Utskottets Utlåtande, 120, angående beviljandet af anslag till fortsättning af reparationen å Linköpings dom kyrka. S. D. Bevillnings-Utskottets Memorial, JV2 12, rörande veikställd omröst' ning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående afgiften för bränvinstiilverkninger», föredrogs nu ånyo och lades till handlingarne.