Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Preussiska MeritOrden; Sedan Wi, i sammanhang med den af Oss under d. 4 Maj 1827 i nåder utfärdade instruction för Generalland t mäteri-conloret, Pro vins-land tmä leri -con toren samt landtmätarne i Riket, genom nåd. bref af samma dag förordnat, att öfver-inspectors-tjensten vid General - landtmäteri-contoret, tillika med några andra tjenster inom landtmäteri-stäten skola indragas, dock att i afseende på den förordnade indragningen af öfver-inspectors-tjensten samt deraf följande förändring emot hittills i öfver-ingenieursoch landtmäteri-fiscals-befattningarna, hvad nuvar. öfver-inspector och öfver-ingenieur angå, det borde bero af eder, att, utan afseende pä hvad inslructionen rörtde förenämnda tjenster innehåller, tills vidare och intilldess
Dessutom får jag, i anledn. af den siste värde talarens anmärkn. att det hade tillhört ledamöterne af de särskildta Stånden alt, vid återremissen af Utsktns första betänk, i ämnet, afgifva fullständiga anmärkntr, innefattande förslag till rättelser i berörde belänk.j fästa hans uppmärksamhet derpå, att ingalunda någon slags brist på anmärkntr förefanns, då Utsktns betänk. Nto 4 förevar; men det lärer ej vara Ståndens fel, att vid afgifvandet af det sednare betänk. Utsktn ej ens behagat nämna, än mindre till vederläggning upptaga de gjorda anmärktitna, utan helt summariskt, förmodligen på grund af desammas oförmåga att vederlägga dem, upprättat det nya förslaget. Skulle R. o. Ad. förena sig om ett enkelt förslag i denna del, så är det klart, att, vid den sammanjemkning af de olika besluten, som inom Utsktn först oell hos Stånden sedan förekommer, man bör kunna förmoda, att man hellre följer det förslag, hvarigenom tvister undvikas, än man antager det som nödvändigt vid hvarje sådan fråga i sockenstämman skall medföra dagslånga discussioner och beräkningar, för alt bestämma på hvilken sida majoriteten eller minoriteten finnes. Hr von Rosen: I anledn. af de anmärkn:r, som nu blifvit gjorda emot förevar. §§, den 5:te och den 6:1e, får jag förklara, att Utsktn till större delen varit bundna, vid uppgörandet af desamma, utaf de anmärkn:r, som inom Stånden gjordes, då Utsktns förra betänk. Nio 4 förevar. Det är visserligen sannt, att Utsktn icke i sjelfva premisserna till detta sednare betänk, upptagit alla de anmärkntr, som emot det förra framställdes, icke heller namnen på anmärkarne; men jag hemställer, huruvida det lönar mödan och kostnaden att dermed fylla flera tryckta ark , för att visa Ständerna, att Utsktn icke förgätit dessa anmärkn:r.
För den händelse detta förslag skulle nu genast kunna på ofvannämnda sätt utföras, återstår sedan, att närmare bestämma beloppet af de kostnadssummor, som blifva erforderliga för att komplettera ingeniör-trupperne till det ofvannämnde minimi-antalet af 720 man, hvilket kommitterade dock af ofvannämnda skäl ej anse sig nu kunna göra. I fråga om ingeniör-truppernes förläggningsort, så qvarstå för pontoniererne samma skäl, som föranledde det nuvarande kompaniets förläggning i Stockholm. För sappörerne torde deremot Carlsborgs fästning i många hänseenden vara lämpligaste stället, isynnerhet med afseende på det der befintliga kasernerings-utrymmet, den mindre underhållskostnaden för truppen och tillfället till god öfning uti flerfaldiga handverk. 188 TABELL, utvisande statsverkets årliga kostnad för det nn befintliga sappörkoinpaniet med befäl och underbefäl. å Ingeniörå SappörTill. corpsens kompaniets lili” Summa. Aflöning och underhåll. stat. stat. saramans. - 180 - 180 - 1,580 — Manskap: Aflöning: 2 Ristinktions-korpraler, arvode efter 138 . ... — 276 . 4 Korpraler, » » 90 . 360 G vice Korpraler » » 48 . , 288 18 Handverkarc « » 30 — 540 - 1,464 Underhåll: Penningar Rdr 7,435: 40. Rdr 50 öre för man (120 man) 900 900 Yledikaments» » 2 » 25 » » » ( » ) 270 — 270 Kommunion» » — » 25 » » » ( » ) 6 C Kokinrältningskostnad . 500 500 Beklädnad, i Krigs-Collegii Intendents-afdelnings stat „ 10,115 30 Remtyg, utredning, musikens instrumenter och sjukvårdspersedlar, i Krigs-Collegii intendents-afdelnings stat 388 70 24,117 34 Kaserneriugskostnad.
Jag frågar, om det nya Statsskicket annat är, än en upplappning på det gamla? Jag frågar, om utvecklingen af detta Statsskick synes syfta till något bättre, något verkligt constitutionelt; eller om icke riktningen deraf Den a t X u I i i f. 111 77 visar den fullkomligaste återgång till samma belägenhet, hvarur vi år 1809 sökte komma. Jag tror mig någorlunda hafva följt de Europeiska Verldshändelsernas gång i sednare tider. Jag har icke utan uppmärksamhet åhört talet från Thronen vid denna Riksdags början, och jag har icke åskådat äskandet af ett hemligt Utskott såsom en betydelselös sak, och mina slutsatser derifrån hafva stannat i den öfvertygelse, att det är det vådligaste af allt, att lemna oförbättrade sådana grofva fel i Samhällsorganisationen, som bittida eller sent skola leda till Samhällets upplösning. Jag har trott, att det vore fredens lugn och goda årsvexter, som bordt begagnas för tillvägabringande af dessa förbättringar, och utan att vilja med bittra förebråelser utfara emot någon, anser jag pligten fordra alt uttala min mening, sådan jag yttrar den i nain enskilda krets ulan alla considerationer, då jag förklarar min öfvertygelse, att den nuvarande Ministeren, långt ifrån att arbeta på dylika förbättringar, icke visat annan syftning, än att återföra Samhället till den punkt, hvarpå man stod före år 1809. Jag tar till bevis härpå ConstitutionsUtskottets Betänkande, och jag behöfver icke något mera talande skäl, än en Minister, hvilken icke understödjer 7» Den 21 Jnlii f. m. sådane Rikets Ständers önskningar, som hvila på constitutionella grundsatser, samt rättvisans och billighetens fordringar; jag tager till bevis den visade böjelsen för tryckfrihetens inskränkning år 1812; jalän mer Ministerens högt uttalade syftning till inskränkning 1 yttranderätten i allmänhet; jag återför Mine Herrar i ert minne Ministerens återkallande och försök att tillämpa despotens år 1787 utfärdade påbud om lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de af Kongl. Majit utfärdade Författningar.
"Efter stadsrätt må ej någor af ärfdt eller förvärfdt, rörligt eller orörligt gods gifva i testamente mera än hälften, der bröstarfvinge lefver efter. Har man ej bröstarfvinge, då må man alltsammans i testamente gifva. Vilja barn och inländska arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord; stånde det dem fritt, inom natt och år. Samma rätt ega utländska arfvingar, om de i landet inflytta, och der bygga och bo. Vilja de göra testamente, som till Preste-Slåndet höra, om den egendom deri de giftorätt hafva, efter stadsrätt, som i 10 Cap. 4 §• Giftermåls-Balken sägs, vare då Lag samma, som här stadgadt är, ehvad de bo å landet eller i staden: med arfvejord deras å landet och den, som före äktenskapet der aflad är, gånge i thy fall efter landsrätt.” 5 § ”Lemnar testamentsgifvaren efter sig omyndigt barn och kan det ej af sitt arf njuta föda och uppfostran; då skall, af egendom, sorn i testamente gifven är, så mycket afsättas, som Rätten pröfvar barnet, efter stånd och vilkor, nödigt hafva, Lill dess det sig sjelf nära kan, dock ej för längre tid, än till dess barnet uppnått 21 år.
Den nödiga impulsen till Telegrafverkets främjande är således redan gifven, och torde en vidare utveckling af detsamma böra komma att bero på de tillgångar verket sjelf kan sig bereda, såsom följd af den tilltagande rörelsen och telegraf-ledningarnes flitiga anlitande, och vid nya telegraf-ledningars anläggande således synnerligt afseende komma att fästas derpå, huruvida utsigt förefinnes att intägten vid desamma må kunna motsvara kostnaderna. Om telegraf-ledningarne med skäl anses vara af synnerligt gagn för handeln och rörelsen, så kan ej heller förnekas, att ju desamma redan äro i åtnjutande af ett hägn och understöd, som ej torde kunna vidare utsträckas, utan att andra för det allmänna angelägna frågor blifva eftersatte, helst kändt är, att Statsverkets ställning för närvarande är af beskaffenhet att mana till undvikande af ytterligare utgifter, så vidt sådant sig göra låter. På dessa skäl, hemställer Utskottet: att ifrågavarande motioner ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 27 Augusti 1860. Sammansatta Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 26. 5 JW *«• Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Äng. 1860, kl. 1 e. in Betänkande, i anledning af väckt motion om åtskilliga åtgärder för utsträckande af postföringen och telegr a feringen å Gottland. Inom Vällofliga Borgare-Ståndet har Herr Cramér andragit att, ehuru pro vinsen Gottland under sednare tider af Konung och Ständer rönt frikostiga uppoffringar för en förbättrad kommunikation med rikets fasta land. återstode dock åtskilligt för kommunikationernes förbättrande å sjelfva ön; pos+befordringen å ön hade en längre följd af är verkställts en gång i veckan, dels genom enskilda bidrag och frivillig medverkan af allmogen, dels, i afseende å expeditionen, genom frivilligt åtagande af Pastorerne, och först de sednare åren hade fyra särskilda ordinarie poststationer blifvit inrättade, utan att sådant dock motsvarade bchofvet. helst en förbättrad sjökommunikation ökade saknaden af ett ordnadt postväsende inom landet.
Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit öfveriemnad en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen C. A. Larsson från Östergötlands län väckt motion, deruti, med tillkännagifvande, att till Konstitutions Utskottet blifvit ingifvet ett af motionären framstäldt förslag om ändamålsenligare befordringslagars införande inom postverket, motionären hemställt, att, derest nämnde förslag ansåges overkställbar!, Rikets Ständer mätte för sin del besluta, att alla postkontoren i riket skulle på offentlig auktion utarrenderas mot de rättigheter och skyldigheter, som funnos nödige för så väl staten och det allmänna, som ock den enskildes bästa, hvarom förut upprättade kontrakter bordelända vederbörande till efterrättelse; anseende motionären, att genom en dylik åtgärd, en gifven inkomst borde kunna för statskassan påräknas. 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 199. Sedan, enligt hvad upplyst blifvit, Konstitutions-Utskottet vid föredragning den 17 Februari innevarande år af det utaf motionären till nämnde Utskott ingifna memorial, innefattande förslag rörande tillsättandet af postinspektor befattningar m. m., af anförde skäl, ansett, att, emot stadgandet i 51 § Riksdags-ordningen, memorialet icke kunde af Utskottet till pröfning upptagas; sä har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nu till behandling företagit förevarande motion; och då, utom det att den föreslagna åtgärden säkerligen ej skulle i ekonomiskt afseende medföra någon fördel för det allmänna, en sådan åtgärd föröfrigt, hvarigenom för brefbefordringen nöjaktig säkerhet aldrig tillfyllest kunde beredas eller erforderligt förtroende vinnas, skulle blifva i hög grad hinderlig för postväsendets förbättrande och utveckling, hemställer Utskottet, att denna motion måtte lemnäs utan afseende. Stoekholm den 18 Oktober 1860. Stockholm, tryckt hos N. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 200. 1 mo 200.
Med undantag af anstalterne för öfverfarten emellan fasta landet och Öland, hvarom nedan förmäles, finnes i länet endast ett ställe, der landväga resande måste begagna färja, nemligen vid Bjursund i Loftahammars socken och Norra Tjusts härad, hvarest de, som färdas å häradsvägen emellan Bågviks och Elgenäs gästgifvaregårdar, måste med färja förhjelpas öfver ett smalt ställe af den djupt i landet inskjutande hafsviken Syrsan. Färjeafgifterne utgöra enligt taxa 15 öre för parskjuts, 10 öre för enbetsskjuts oell 5 öre för ensam person. Enligt bifogade tabell N:o 8 finnas i detta län 101 gästgifvaregårdar, deraf 96 på landet och 5 i städerne. Endast på 19 gästgifvaregårdar, af hvilka 17 på landet och 2 i städerne, var vid slutet af år 1860 Calmar län. Skjuts. Postbefordring. Telegrafer. Kronobref bäring. 27 skjutsningen ställd på entreprenad. På de flesta ställen, der skjutsentreprenad blifvit införd, åtnöjer entreprenören sig med den för entreprenadskjuts stadgade lega. Endast undantagsvis hafva beting uppgjorts om särskilda bidrag af skjutslaget. Ingen gästgifvaregård i detta län har sig anslagen hållskjuts. Antalet af de vid gästgifvaregårdarne till skjutsning begagnade hästar har efter år 1857 på ett förvånande sätt minskats. Det utgjorde enligt nyssåberopade tabell under åren 1856 och 1857 i medeltal 68,940, men under påföljande tre åren endast 24,047 hästar årligen, eller föga mera än tredjedelen af de förra årens hästantal. Denna minskning i skjuts trafik en är alltför stor, för att kunna tillskrifvas den vid slutet af förstnämnde år inträffade penningekris och det dermed förenade afbrott i handel och rörelse. I allt fall skulle trafiken då hafva åter tilltagit i samma mån, som, under slutet af perioden, följderna af krisen började öfvervinnas och affärslifvet återkomma i sin vanliga gång.
Elin suckade och gick in i stugan, utanför hvilken detta samtal slutat; grannqvinnorna nickade farväl åt Lena, begåfvo sig vidare på hemvägen och hviskade sinsimellan: «Nu har ho’ börjat predika igen, fast kyrkherrn va’ så åt ’na för ’et vid husförhöret i fjol höstas.» – «Ja varsch!» svarade en annan, «nu predikar ho’ änna käckt och med go’a gåfver, mö’et bättre än ho predikare-Annika frå’ Götheborg, som stal ullshawlen frå’ Kajsa.» – Gud vet hvad Gunnar fick för förhinder – sade Lena, sedan hon slagit upp kål och delat «eftermaten» till alla sina middagsätare – vet j det, svärmora? eller du, Abraham? – Dela intet något fläsk till mig, kära Lena – svarade mor Ingrid – jag orkar ej eftermat i dag, utan lägg det till Gunnars del, för han kommer väl fram på sta’n.22 Han sade att han hade angeläget, som icke tålde uppskof, att tala om med någon, men han hann ej säga med hvem, när han hjelpte mig opp i kärran, för Bläsa’ ville intet stå stilla. Men han kommer nog snart – tillade hon vidare, men satt sedan försänkt i djupa tankar, endast läppjande på ett par skedar kål, och derefter bortsättande fatet. – Va’ grönkål’n intet bra, svärmora, efter j intet äter’n? – frågade Lena med ovanlig mildhet. – Jo bevars! mycket rar och galant – svarade mor Ingrid – men jag orkar hvarken grönkål eller hvad det vore i dag. – Jag ska’ koka er en tår kaffe i eftermiddag – hviskade Lena, men mor Ingrid bara nickade till tack och svar, och förfogade sig bort till sin säng. Eftermiddagen var mer än vanligt tyst. Den gamla kände sig så matt och illamående, att hon lade sig, drog igen sänggardinerne, och alla trodde att hon sof, utom hon sjelf, ty hon visste det.
Hans Excellens Justitise-Statsministern, Herr Grefve Sparre, Stats-Råden: Herr Friherre Palmstjerna, Fåhroeus, fVallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Reuterdahl, och Grefve Gyldenstolpe. Chefen för Finans-Departementet, Stats-Rådet Herr Friherre Palmstjerna, uppläste till justering ett, i öfvercnstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt 13 kongl. Majus Nådiga Proposition, iV.o 1)3. förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående skatteförsäljning af åtskiliga lägenheter under Elfsborgs kungsladugård i Götheborgs och Bohus Län. Kongl. Maj:t behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i Nåder gilla berörde Förslag sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, och befallde, att Nådig Proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer under denna dag afgå. Ex protocollo L. F. Flies. IV: O Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Augusti 1854, kl. 10 f. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående väckt fråga om upplåtande till staden Malmö af kronan tillhörig mark för dels utvidgning af stadens begrafningsplats och dels sammanbindande af tvenne gator derstädes m. m. • Gifven Stockholms Slott den IS Augusti 1854. Uti tvenne af |Landshöfdinge-embetet i Malmöhus
Det är onekeligen första grunden i all Financelära att ernå ett bestämt myntvärde, och hvad Financeplan som Riksens Ständer Kunna antaga, blifver alltid ofullkomlig, om detta vilkor ej ovilkorligen fästes dervid. Det motbjudande ordet Realisation , har redan uppskrämt allas sinnen, och det ännu mera förhatliga vilkoret af ett utländskt Lån på 3 Millioner i Silfver, såsom oumgängeligt till utförandet af denna Realisation, hvilket jag med erfarenheten skall bevisa ej är behöfligt, har än mera fullbordat förbittringen, så att ehuru båda partierne högt önska en myntbestämning, stå de nu 6å i harnesk mot hvarandra, att endast ytterligheter å ena eller andra sidan, torde blifva att förvänta. Jag vågar vördsamt framställa några åeigter i ämnet, och hoppas derigenom kunna undanrödja de skuggbilder och de farhågor, som uppställas, när man ens vågar nämna möjligheten af att bestämma myntvärdet med den Fond vi äga, utan biträde af främmande Silfverlan. Vid granskningen af Bankens Tableauer, Ven 19 Julii e% mt 5ig sora innefatta en Tiderymd af 44 år, upptäcker man följande förhållande Bankens Silfverfond utgör nu 1823, för att nyttja rundt tal, något öfver 4! million5 lägger man dertill de år 1820 lyftade piastrar, och som borde kunna påräknas, går denna Silfverfond till nära 5 millioner. Bankens Bancosedelstock utgör nu circa 25 millioner y hvilken reducerad till Silfvervärde efter 126 sk. CourB uppgår till circa 10 millioner, och således är den utelöpande BancoSedelstocken något mer än dubbel emot SilfverFonden.
Då jag sålunda på dessa skäl anser det omöjligt att åstadkomma en önskad förbättring i vårt lagväsende, utan en förändrad form, och jag icke anser den här föreslagna formen innebära alla de vådor, som man deraf befarat, så har jag blott att sluta med den förklaring, alt jag röstar för förslagets antagande. Ropen på propos. förnyades. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Då uti ett föreg:de plenum fråga var, huruvida Högsta Domstolen borde äga rätt att utfärda lagförklaringar emellan riksdagarne, yttrade Frih. Gyllenhaal, att sedan Frih. Nordenfalk och Gr. Anckarsvärd yttrat sig, torde icke utgången af R. o. Ad:s beslut vara tvifvelaktig. Detsamma har nu skett, och derjemte har Hr Dalman gifvit sin åsigt tillkänna. Jag förmodar således, att utgången icke eller nu lärer blifva tvifvelaktig, och jag anser derföre, att hvad jag ämnar anföra, kommer att blifva en på förhand afgifven reservation emot beslutet; men jag har ansett denna fråga alltför vigtig, att icke äfven jag skulle önska att hafva nedlagt min tanke i prot., synnerligen med afseende på de följder, som frågan kan äga i framtiden. Jag tviflar ingalunda på, att under vår nuvar. Regering lagförslag kunna komma att framställas, som förtjena att blifva antagna; men då man stiftar grundlag, icke blott för ögonblicket utan jemväl för en aflägsen framtid, så bör man också göra afseende på, huru denna grundlags tillämpning kan komma att i framtiden utfalla. Jag anser då detta förslag i högsta måtto vådligt. I st. f. att Ständerna nu äga sig förbehållet, att utöfva den lagstiftande maktep gemensamt med Konungen, så skulle genom detta - Den 23 September. 433 ta förslags antagande, denna R. St:s lagstiftande makt kunna utöfvas af 48 personer. Då erfordrades till lags antagande, endast att 25 personer voro om beslutet ense, och således skulle genom detta stadgande Svenska folkets lagstiftande makt kunna blifva öfverlemnad åt 25 personer. Jag föreställer mig, att en Regering skulle i en framtid vilja stifta en lag, som åsyftade att inskränka Svenska folkets frihet.
Testamentet var lagligt, och i närvarande fall oklanderligt, ingen domstol kunde förvrida det. Albert funderade om han väl slutligen kunde förmå sig att låta grundsatserne vika för nödvändigheten. Om han skulle viga sig vid Evelina? men ingen punkt i testamentet lofvade honom att få mer för det, man hade ej ens förutsatt ett sådant fall. Det ville i tysthet säga, att man knappast önskade det. Albert var kanske för första gången rådlös. Han gick ut för att behålla kontenansen. Evelina var ledsen öfver denna disposition, visst smög en känsla sig fram, som tackade Efverling för hans omtanka, men då hennes mans värde derigenom komprometterades, förminskades den betydligt. Mitt framtida behof? Evelina upprepade i tankarne oupphörligt denna punkt. Hon kunde ej begripa, hvarföre man skiljde hennes framtid från Alberts, hennes behof skulle ju alltid äfven bli hans, och deras framtid lika oskiljaktig. Evelina funderade på att bedja Efverling om någon liten förändring häruti. Hon tyckte att man gjort Albert allt för mycken orättvisa. Evelina afbröts i sina betraktelser af fru B:s. ankomst; detta afbrott var angenämt för henne. Hon hade allt sedan supén förgäfvas väntat på hennes besök, och hon emottog henne nu, som en gammal intim bekantskap. Emellan personer hvars ställningar i lifvet äro lika, och hvars bekymmer härleda sig från lika orsak, behöfves icke långa förberedelser, för ett förtroligare umgänge. Evelina förtrodde, utan omsvep, fru B. de sista ledsamma händelserna, och väntade att äfven hon skulle klandra Efverlings öfverdrifna omsorg, som måste såra Alberts ömmaste sida. Hon förvånades derföre, då fru B. sade: «För all del fru Säfve, om ni anser mitt råd för värdt att följa, så sök icke att förändra en så klok disposition, som för er kan blifva af största nytta. Ingen kan förutse sin framtid. Och personer i vår ställning ha ej mycket stöd för den ... Jag har funnit det, fast för sent.» Fru B. suckade, och Evelina gjorde henne troget sällskap. Hon hade nu, tyckte hon, fått ett sådant öfvermått af bekymmer, att säkert ingen egde större.
Jag ämnar icke yttra mig om lämpligheten eller olämpligheten af Hr Stjernsvärds motion, emedan jag icke anser detta tillfälle vara dertill lämpligt, men jag fäster mycken vigt vid StatsUtsk:s förfarande i saken. Under den discussion, som för några plenidagar sedan i ämnet här egde rum, redogjorde StatsUtsk:s Ordfrde för skälen, hvarföre motionen icke blifvit handlagd. Deremot hörde jag honom icke förklara, att något svar å motionen icke skulle afgifvas. Jag trodde derföre, att Utsk. löre Riksdagens slut skulle inkomma med ett svar å motionen, såsom dess grundlagsenliga skyldighet varit. Jag härleder denna skyldighet från 3 § i vår Grundlag. 56 § Reg:sF;n stadgar, att Utsk:n Den 5 Mars f. m. 453 skola yttra sig öfver alla till (lern reanterade frågor, på sått Riksd:sOrdnm föreskrifver. I 44 § 3 mom. Riksd:sOrdn:n heter det: »Vill Utsk. återlemna något från ett eller flera RiksStånd remitleradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utsk. att sist inom ätta dagar afgifva sitt Utlåt. &c.» StatsUtsk.har icke inom denna tid från sig försvarat motionen och då Utsk. det icke gjort, erkånde Utsk., att motionen hörde till dess befattning. Slutligen säges i 56 g Riksd:sOrdn:n: »Tntet ärende må nedläggas utan Ståndets uttryckliga beslut» Nu är Riksdagens sista stund inne och sora det ej är anledn. dertill, att Utsk. inkommer med något svar å motionen, är densamma utan Ståndets beslut nedlagd. Detta är i min tanke ett för framtiden vådligt prejudikat, utvisande att ett Utsk. tillvällat sig makt öfver icke allenast en enskild motionär utan äfven sina principaler, RiksSt.:n. Emot detta St.atsUlsk:s förfarande får jag till R. o. Ad:ns prot. mig reservera. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: