Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Adel, som i flydda sekler, genom odödlige bedrifter, förvärfvatej allenast ett högt anseende, utan äfven stora fö - Den 29 December f. m. 7< reträdes-rättigheter bland sine medborgare, bar i sednare tider, som mig tyckes, inlagt en ära, värd att jemföras med förfädrens, genom dess beredvillighet, att enligt cn förändrad tids kraf, till fosterlandet återlemna, på obetydlige undanlag när, alla desse privilegier. Jag ser derföre, ej utan ledsnad, ett försök att åter förstora dem, i synnerhet då det kommer från en ledamot som bek ånner sig hafva varit ibland dem, som för 1 g år sedan bidrogo, att från allmänheten borttaga just samma rättighet, hvarom här är fråga. För några dagar sedan, då en annan motion skulle remitteras, hörde jag farhåga yttras, att den skulle göra Ridderskapet och Adeln misstänkte för likgiltighet mot Religionen; jag delade då ej denna fruktan, emedan jag var öfvertygad, att de ofrälse Stånden hafva både nog förstånd och nog säker känsla, för att urskilja, hvad som hörer till de uppenbarade, eviga, lärorne, och hvad sorn. hörer till menniskornas med tidehvarfven vexlande institutioner. Men om Herr Stråles motion blifver remitterad, och Medståndeii tro sig märka, att den af Ridderskapet och Adeln med välvilja blifvit upptagen, så finnér jag mera skäl befara, att man skall beskylla Ridderskapet och Adeln vara betänkt på enskildle företrädens förvärfvande, innan något ännu blifvit uträtladt för det gemensamma fäderneslandet. Della är likväl det enda onda som jag befarar al 72 Den 29 December f. m. motionen; ty att den skulle kunna gå igenom, hoppas jag vara alldeles omöjligt. De ofrälse Stånden, åtminstone BondeStundet, skola utan tvifvel uti motionen se hvad den verkligen innehåller, nämligen en inskränkning uti deras rätt att förvärfva Rikets jord. Denna rätt är ej något Privilegium; den är en allmän naturlig medborgerlig rättighet, som ej utan brottslighet kan bortskänkas för efterkommande. Herr Stråle:
Bifölls; N:o 21, i anledning af väckt motion, att de medel, som erfordras för Curhus-anstalterna, må af Stats-Verket utgå: Bifölls. S. D. Föredrogos å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtanden; N:o 22, i anledning af väckt fråga om inrättande af en Statistisk Central-bureau: Återremitterades-, N:o 23, i anledning af väckt motion onj befrielse för jnyånarne i 502 Pi 'ot.-Utdragj den 4 Januari 1845- Wäddö församling af Stockholms Län ifrån skyldigheten all uppföra och underhålla åtskilliga byggnader vid Grisslehamn posl-contor: Bi fölte; N:0 24, i anledning af väckt motion om Insockne frälsehemmans i Bohus Län befriande från rotering: Bifölls; och N:o 25, i anledning af väckt fråga om indragning af de på Statens bekostnad underhållne stuterier: Bifölls. S. I). Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskotlets belänkanden: N:o 15, angående stämpling af spelkort samt afgitlen derför: Gillades; N:o 16, angående posthevillningen: Återremitterades; och Ivo 17, i anledning af så väl Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående curhus-afgiftens fortfarande, som Riksdagsfullmägligen Per Jönssons från Christianstads Län i ämnet väckta moLion: Utskottets hemställan, pag. 6, angående Curhus-afgiftens belopp, gillades: hvaremot betänkandet, i hvad det omfattar tillstyrkanden, pag. / och 8, återremitterades. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 109, föredrogs lill afgörande, punktvis, på sätt som föijer: Lo, att presterskapets aflöning mätte utgå i penningar, och genom Häradsskrifvare och Kronofogde uppbäras:
Men, detta oaktadt, kan jag icke skänka mitt bifall lill ifrågavar:de förslag. Jag tror nemi. att LagUtsk. beträdt en oriktig väg för att hinna målet. För sådant ändamål hade väl Utsk. bordt undersöka orsaken dertill, att flera hundrade personer vägra att emottaga nattvarden af prester och föredraga det heliga nådemedlets undfående af andra personer. Hvilken är denna orsak? Man har här upgifvit, att man ofta icke hyste aktning för den prest, som utdelade nattvarden, och oatt handlingen till följd deraf förlorade all vigt och betydelse. A andra sidan har man påstått, att sådant mindre betydde, såvida endast sinnesstämningen hos den, som emottog nattvarden, vöre god. Jag anser, att detta sednare påstående Don 14 November 43 är grundad! på ett misstag, ty om sinnesstämningen hos den kommunicerande är så god som möjligt, så kan den likväl i betydlig mån lida deraf, att han nödgas emottaga de heliga nådemedlen af en person, för hvilken han hyser missaktning. Vid sådant förhållande hade LagUtsk. bordt undersöka anledn. dertill, att de sekteriska icke vilja emottaga nattvarden af presterna, utan vända sig till andra. Måhända skulle man då hafva kommit till det resultat, att anledn. vore den, att hos en mängd af våra prester saknades den s. k. vocalio interna, att många inträdde i PresteSt. endast för att der få deras brödföda. Skulle man komma till ett sådant resultat, så måste man väl efterforska orsaken till ett sådant mindre lyckligt förhållande, samt söka på ett eller annat sätt föranstalta, att sådana personer, som saknade den inre kallelsen, ej egnade sig åt det heliga kallet. Skulle vi komma derhän, att endast de personer, som kände sig drifna af en verklig kallelse, egnade sig åt själasörjarens maktpåliggande kall, så hoppas jag, att högst få församlingsboer skulle finna sig otillfredsställda af alt emottaga nådemedlen af presterliga händer. Emellertid anser jag lagförslaget, sådant det nu är framställdt, icke leda lill målet, och anhåller derföre om afslag derå.
Semiltntngs.-^öfoibniitgen — - § }. ' lili - ^:o 6. (35.) ©ammanöcag öfwer Ca;.'cttnge»£.angöerne tl:o 2 uti £7. tX ^ogöcrt fot' «t* 18 * > Sntteijafroas imber 95oiiattö spent. man. Sagen Ijeter. Cuuar nar od) m flar. SemiUmngo^otorbniitgcn. I ?R:o 6. (€.) ©öinnumfcracj £fvoeu Cöjcerintj^JUncj&erne H:o 3 uti H. H. 5^S^cri fou au 18 «* 91 91 Socfcn 91. 91. ©Itu 9t 91. £)ito umma ^genbom, tillhörig Äongl. SD?aj:t o cfc bronan. Remman. M 26 £ägen&eler. 15 Iwarnar o$ ©agar. (w) S5iJ. till 31. ©t. Sog&eri, fotår 18 ** Öitltgt Sangber oc() Sammattbvag: Öfter lifta 2(vt. » 2:bva btto ... » 3:bje btto ©timma SSeimllmng. Hångö ofvrer afgiften får 8e ^rånvotnesPannor, bwilira till begat}* nanöe blifivit anmålöe iviö tTTantals* od; ©i;att{¥rtfiungarne uti n. n. Sogöeri, för år 18 * * m. m. m. m. ®i . @ocfcit. 91 91 '5* 5 s H S
Det är djerft af mig att begära ordet efter Ordf:den i LagUtsk., men jag ber likväl att i anledn. af Hr Carlesons yttrande få göra den erinran att, om man tager England till exempel på ett land som framskridit i lagstiftning, så har man valt ett mycket olyckligt exempel, ty hvar och en vet, att det landet alltjemnt bibehåller sina gamla vanor och plägseder. Dessutom gälla der helt andra förhållanden än hos oss. Det är icke värdt för oss, mine Hrr, att söka här i Sverige införa en aristokratisk institution, såsom den finnes i England, beherrskande alla förhållanden. Vi måste rätta oss efter vår egen historia och våra egna förhållanden, som allt ifrån början varit byggda på rent demokratisk grund, och komma att alltid så förblifva, så länge det Svenska samhället består. För min del skulle jag icke hafva något emot en oinskränkt testamentsfrihet, och är öfvertygad att föräldrar ändå nog skulle se sina barn tillgodo. Jag tror derföre att man, för att afhjelpa de många missförhållanden och de stora orättvisor, som blifva en följd af nuvar:de stadganden, bör antaga Utsk;s förslag. Hr Den 3 Juni. 17 Hr Carleson: På Gr. Sparres yttrande får jag svara att, om det vore fråga om att utvidga testaments-friheten för de af Svenska nationen, som lyda under landsrätt, skulle jag icke hafva ett ord att säga deremot; men då efter min föreställning, oell såsom Utsk. äfven i sina motiver antyder, en lag af beskaffenhet som den ifrågavande ovilkorligen skall leda till inskränkning af testamentsrätten, måste jag för min del motsätta mig en sådan lag. Det är likväl här fråga om en grundsats för bedömande af hvars giltighet juristers åsigter äi'o af underordnad vigt. Huruvida den för landets flesta innebyggare nu gällande testamentsfrilieten i afseende å förvärfd egendom bör inskränkas eller icke, kan livar och en utan att äga juridiska insigter inse, och då så är förhållandet, torde det icke för mig löna mödan att kämpa för en åsigt, för hvilken ingen annan tyckes vara benägen att upträda till försvar.
VID 20. A. 21. — N:o 13. i anledning af väckt motion, angående särskildt stadgande derom, att uti instrumentet öfver ekonomiska besigtningar och huse-syner å Kyrkoherde-boställen samt syner å Soldattorp bör utsättas, af hvilken de i sådant instrument uptagne reparationer böra bekostas. VI. B. 315, 542. VII. A. 21. — N:o 14. i anledning af väckte motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och villkoren för hemmans klyfning samt afsöndring af jord och andra lägenheter från hemman. VI. B. 315, 542. VII. A. 21. IX. U. 316, 330. A. 331. 10 ( 74 ) Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 15. i anledning af anmärkningar emot förslag lill ändringar och tillägg uti, samt förklaringar öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maj 1827 och Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832. VIII. B. 359, 377. A. 384. E. 566. — N:o 16. i anledning af väckta frågor om ändringar i Kongl. Instruktionen för General-Landtmäteii-konloret, Provins-Landlmäieri-kontorea och Landtmälarne i Riket den 4 Maj 1827. — N:o 17. i anledning af väckt fråga om behöQighelen af sådan besigtning, som, enligt 1 §. i Kongl, kungörelsen den 4 Maj 1827 skall förrättas å boställen, belägna i skifteslag, der laga skifte skall verkställas. — N:o 18. i anledning af väckt motion om ändring af gällande författningar, angående understöd af allmänna medel till utflyttningar i följd af verkställda laga skiften. VIII. B. 359. A. 377. — N:o 19. i anledning af väckt motion om ändring af 21 §. i Kongl.
N:o 60, i anledn. af väckt motion om upphäfvande af författningarne, ang:de tiondepennings erläggande af arf, som föres utur stad. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller, att Ridd.- Secretm måtte få upplysa om det beslut, BorgareSt. i ämnet fattatt. Till följe häraf tillkännagaf undert. Ridd.Secreterare att någon underrättelse om verkställd pröfning af ifrågavande betänk. Den 12 Augusti e m. 229 hvarken från BorgareSt. eller de öfriga RiksSlm blifvit R. o. Ad. meddelad. Hr von Hartmansdorff: Utsk. har sagt, att denna fråga rörer åtskilliga städers privilegier, men icke något RiksSt:s. Jag hemställer likväl om icke, dä frågan är af den beskaffenhet, att den egentligen angår BorgareSt., R. o. Ad. skulle finna lämpligt, att vid detta tillfälle, pä samma sätt som tillförene i frågor, rör:de öfrige Stånden, uppskjuta betänkts afgörande intilldess underrättelse ankommit om BorgareShs i ämnet fattade beslut. Frih. Cederström, Jakob: Jag har visserligen icke något att erinra deremot, alt R. o. Ad. uppskjuter denna frågas afgörande, iniilldess BorgareSt. densamma afgjort. Jag anser mig likväl böra tillkännagifva, att enl. min åsigt, frågan icke rör BorgareSt. enskilt, framför de öfriga St:n, tyv det är naturligt att om all tionde-penning skall erläggas lill Staden, så drabbar denna afgift icke ensamt BorgareSt. utan den mångfalldigt större personal, som icke utgör borgerskapel i staden. Frågan kan sålunda icke annorlunda betraktas ån såsom rörande alla 4 Stånden. Hr von Hartmansdorff: Jag har visserligen icke något deremot att Ulsk:s förslag bifalles, om BorgareSt., som i främsta rummel bör bevaka slädernes rättigheter, detsamma antager; För öfrigt är det klart, hvad R. o. Ad. jemväl torde finna, att ett dylikt beslut skall förminska åtskilliga inkomster hvilka städerna till följd af sina privilegier, hitintills åtnjutit.
Hr Gr. o. L andinus härefter först till bifall och sedermera till återremiss å förevaride Betänk, framställde propos:r besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå förnyad propos. till bifall blef framställd, och efter densammas besvarande med starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han härvid funnit Ja öfvervägande. Frih. Cederström begärde votering. Justerades en sålydande voter:s-propos.: Den, som bifaller StatsUtsk:s Utlåt. M 56, i anledn. af K. Propos., ang:de eftergift till förmån för Carlstads stadsförsamling, af Kronans rätt till ett efter Närings-idkerskan Johanna Emilia Hollander fallet dana-arf, röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de mot nämnde Utlåt, gjorde anmärkrnr föranleda till detsammas återremitterande. Den li Mars e. m. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 38. Nej — 21. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Frih. Creutz, Stephan, och Frih. Cederström, Rudolf, StatsUtsk:s d. 4 dennes på bordet lagda Utlåt. JVs 57, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de eftergift, till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrältning, af Kronans rätt till dana-arf efter enkan Charlotta Elisabeth Bång och jungfru Christina Lundström. Föredrogos och biföllos BankoUtsk:s nedannämnde d. 4 dennes på bordet lagda Utlåt:n och Mern.: JM 15, öfver ett af Handlanden M. W. Lindström gjordt ackords-anbud; JM 16, i fråga om afskrifning af ett i Banko-Diskont-verket af numera afl. Gårdsegaren J. E. Bovin uptaget lån; JM 17, i fråga om lönevilkoren för Läkaren vid Tumba Bruk; samt M 18, öfver ansökningar af Prosten 0. U.
Ständer t. o. m. orden Johan Pehrsson från Calmara län i C. U. M 1810—1815, sid. 3—4. Å sid. 7 stycket fr. o. m. orden Derefter utnämnde t. o. m. orden Fr. Anton Wrangel i a. a. sid. 4. Å sid. 7 stycket fr. o. m. orden Vidare hemställde Herr Grefven och Ordförande t. o. m. orden kunde vinnas i a. a. sid. 4—5. 1 C. U. M. 1810—1815 har dock texten så till vida förändrats, som meningen där börjar: Herr Grefven och Ordföranden hemställde ... Å sid. 15—19 stycket fr. o. m. orden Herr Silverstolpe föreslog t. o. m. orden Herr Hof-Cantzlern tillställas i a. a. sid. 26—31. Å sid. 25 stycket fr. o. m. orden Sedan anmälan blifvit t. o. m. orden hafva deltagit i a. a. sid. 31. Å sid. 33—36 stycket fr. o. m. orden Derefter företogs t. o. m. orden Augusti 1810. Pehr Olsson i a. a. sid. 194—197. Å sid. 36 meningen: Likaledes upplästes ... 14 § i Riksdags-Ord ningen i a. a. sid. 109, varvid är att märka, att i C. U. M. 1810—1815 ordet Likaledes strukits. Å sid. 39—41 stycket fr. o. m. orden Det på Bordet t. o. m. orden upp taga delta memorial i a. a. sid. 204—206. Å sid. 41 stycket fr. o. m. orden Härefter upptogs t. o. m. orden Ingen etc. i a. a. sid. 110, varvid är att märka, att i C. U. M. 1810—1815 strukits orden 14 § förändras mot slutet sålunda: —, vilka ord inleda det nya redak tionsförslaget. Å sid.
Men under de svåra brytningar, som samhället i våra dagar undergår, kan det gifvas stunder, då denna lära skall bland sina leder räkna just de ädlaste naturerna. Praktiskt hafva vi äfven sett, att det kan försökas med framgång. Shakspeare har som londonerskådespelare lärt sig åtskilligt deraf, och under Italiens himmel, der den sköna naturen ensam tillfredsställer så många behof, eller midt uti Paris' civilisation, der en stor talang kan försäkra sin existens utan konseqvent och ihärdigt arbete, har en sådan författares frihet ofta gagnat poesins och konstens sak, äfven om man ej blundar för de missriktningar, som derigenom uppstått. Men hvad som dervid oundgängligen erfordras, är ett upplyst publikt omdöme, en liflig uppfattning af det skönas berättigande och en stor derför intresserad allmänhet. Men hur var detta möjligt i Sverige för två hundra år tillbaka? Vår skaldekonst låg då i sin födslovånda. Den uppväckte hos flertalet af nationen endast föga intresse, ty den hade ännu ej ingått bland nationens behof, och i betraktande af dess enfaldiga och smaklösa beskaffenhet hade den knappt rättighet att pocka på tidehvarfvets ynnest. Hos oss uppstod ingen af dessa väldiga heroer, som förmådde rycka bindeln från menniskornas ögon. Vi se också den unga poesin förnämligast derigenom vinna aktning, att den idkades af män, som redan voro af sin tid erkända som i duglighet öfverlägsna på andra områden. Så var Stjernhjelm lika ansedd embetsman, matematiker, språkforskare, filosof och skald. Och »den djerfvaste af de karolinska skalderna», Gunno Eurelius, var framför allt en nitisk och mycket använd direktör för landtmäteriet. Men det är klart, att hos några den poetiska fallenheten skulle vara utvecklad ända derhän, att den inkräktade på de solidare egenskaperna och viljan. Dessa förstod man ej riktigt, de blefvo martyrer. Tillräckligt utrustade för poesins kraf, voro de för litet utrustade för samhällets, som under ingen tidrymd betydt så mycket som då. Det var monarkins och statens envåldsperiod.
Denna praktiska syn p&amp; lifvet, s&amp; ovanlig hos tant Charlotte, verkade som en kall dusch på mitt varma intresse, men när jag s&amp;g in i det upprörda, tårdränkta ansigtet bredvid mig, flammade jag i % nyo upp. " Och s&amp;g tant sedan aldrig sin fastman mera? " " Nej, aldrig mera. Men ett hr efter brytningen oss emellan hörde jag, att han gift sig med en helt ung, förmögen flicka. Edith var p&amp; bröllopet, och genom henne lät han helsa mig, att ännu i det ögonblick, då han vigdes vid sin brud, tänkte han p&amp; mig och önskade till Gud, att det varit jag, som stått der i den hvita drägten bredvid honom. Ja, nu ar han död för m&amp;nga år sedan, och jag ar en gammal gumma. " " Och den der otäcka, gamla, assessorn, tant, han var val helt förtjust öfver att han lyckats skilja er åt? " " Ja, nog var han väl glad att f&amp; behtlla mig. Men han sade aldrig ett ord till mig om hela saken. Sedan Fredrik sista ghngen for bort från Tofta, nämndes hans namn aldrig mera der i huset, och det var, som om han aldrig funnits till. Xen jag tyckte allt, att ysessorn f r h den tiden blef vanligare mot mig an förut. Ah ja, han höll nog af mig på sitt sädit, han " Men, tant, hur kunde du h a, dig i det, hur kunde dii uthiirda det? Aldrig skulle jag kunnat vara s %, der thlig och uppoffrande. Aldrig, nej, aldrig skulle jag s8 der p&amp; en annans befallning lemnat den jag höll af! Nej, jag skulle hafva, gift mig med honom trots hela världen. " " a h nej, det hade du nog inte gjort, Karin lilla; du skall inte förtala dig sjalf. Dessutom skall du inte toro, att jag var så tiilig i början när slaget kom, fast jag aldrig sade något &amp; t andra människor. Nen s&amp; småningom lärde jag mig tiinka, att Gud nog hade sin mening med det. " Och tant har riktigt kunnat förlata den der asse~sorn ?~ fragade jag efter en stunds paus.
Stora Teatern tyckes nu i sin » Trumpetare » ha fatt en konstnärlig sjålsförvandt till K. Dramat Teaterns Blu-menthal &amp; k: i. Samma mikropiska estetiska värde, samma otadliga moral och samma applådknipande realisations godt-köps-effekter! Och ändå hvilar denna Nesslers opera på en klingande skön poetisk malmgrund, Scheffels sång-cykel, som i skärhet, ömhet, finhet utvecklar samma intagande behag som i fyllig, blodfull fart och styrka. Librettisten hr Bunge har enligtlibrettisters vana gjort sitt värsta att skudda bort så myckel guldstoft som möjligt från den lyriska diktens fjärilsvingar — men der orden finnas qvar in extenso på några ställen, verka de med oasens ljufliga friska lugn — efter den irriterande ökenvandringen genom bearbetarens fatala anordningar, omstöpningar och — än fasligare — tillägg. Dessa ur den Bungeska snillrikbeten direkt emanerande påhitt äro liki mycket värdefulla som de äro ovanliga och det är knappast skäl att med deras relaterande forarga en större allmänhet än den som blir instängd i k. operasalongen att utsta dem. Hr Nessler har icke misslyckats i att träffa den Bun* geska poesins rätta ton. Dessa herrar ha rätt mycket gemensamt i anda, smak och märkvärdighet. Den Scheffelska poesin står deremot okomponerad qvar. De melodier, hvarmed hr Nessler efter långt sökande hos Abt, Kucken, Gum-bert och Proch forsett dem, verka ungefar som klosterdoket framför en vacker nunnas anlete. Man har en plågsam förnimmelse af något skönt och härligt, som icke kan göra sig gällande. Liksom de Bungeska meningarna förefalla hopletade ur all verldens operaböcker, så bar hr Nessler i ljufligaste harmoni härmed plockat i hop både smått och stort ur all verldens opera-partitur. Man skulle vara honom erkänsam för den möda han gjort sig att kompilera och åter kompilera, om han blott vore så hygglig och citerade korrekt och citerade till punkt. Men det är det hr Nessler alldeles Icke besvärar sig med.
En tillökning i Tjenstemännens antal torde ock icke, allmänneligen taladt, med skäl kunna begäras, och så vida godkänner jag för min del Utskottets tanka; men mitt anförande om förökadt Arbetsbiträde, enskildt för de vanlottade Lands-Cancellierne och Lands-Contoiren, tror jag deremot ingalunda nu vara vederlagt af Utskottet. Staten och hvarje enskild man har rätt att af den verkställande Magtens Tjenare fordra skyndsamhet och ordning i Expeditionerne, och denna fordran är så vigtig att små considerationer och betänkligheter icke böra få aflägsna ändamålet. Ridd, o. yéd. Med trygghet frågar jag, huru är det möjligt att af en mennisko-förmåga fordra, att göromål, hvilka under loppet af 20 år blifvit tredubblade, skola skötas 1111 med lika skyndsamhet sorn förr, och 4 a booo serskildta och olikartade, men alla för Personliga och Egendoms säkerheten samt Landets odling vigtiga Mål expedieras, lika noggrannt som 12 a i5oo Mål? Är det förmånligt för Staten att tvinga Lands-Secreteraren och Lands-Kamereraren, att på händer som af dem njuta enskildt Lön, utdela hvad de sjelfva omöjligen ej kunna medhinna, eller är det icke klokare, billigare och värdigare, att den börda, som uppenbarligen blifvit odräglig, lättas derigenom, att en del af demindrevigtiga; men ändock lid fordrande målen flyttas på en ny hand, som har ansvar derföre? Att
Diarium löper från Riksdagens början till dess slut; Föredragningslistan angår hvart Plenum särskildt, och Bordlistan innefattar dessutom äfven de mål, hvilka enligt Ridderskapets och Adelns beslut, åro för längre eller kortare tid hvilande. I afseende på Föredragningslistan, har Utskottet ansett dess uppsättande i Riddarhussalen under påstående Plenum, vara en låmpelig Den 13 Augusti 1 c. m, 265 anstalt, ledande till Ridderskapets och Adelns Ledamöters beqvämlighet. §, 36, om anförandens aflemnande till Protocollet, svarar emot nu gällande §. 55, mfed undantag af första Momentet, hvilket Utskottet ansett vara öfverflödigt, och med ett tillägg vid slutet, som synts vara af billigheten påkalladt. Närvarande RiddarhusOrdnings' 36 , 57 , och 58 paragrapher åro uteslutne, emedan RiksdagsOrdningens 48, 4g, 5o, 5i, och 5 2 paragrapher innefatta allt hvad som i dessa frågor lagligen synes böra föreskrifvas. Likaledes har 1 Momentet af 5g §:n utgått, såsom innefattadt i 5o §-.n Riksdagsordningen. §. 57, om åfyentyret vid personliga förolämpningar, och §. 58, oro jåf för skyldemån i vissa mål , svara mot 2;dra Momentet, §, 5g:de, 4o:deii8i8 års Riddarhusordning utan töråndring. §. 5g, om propositioner, och om måls slu. teliga afgörande, motsvarar de nu varande 4o:de och 4usta paragrapherne. Åtskilige stadganden i de senare, innefattas i RiksdagsOrdningens 55, 54 och 56;te paragrapher och äro således hår förbigångne; men Ridderskapets och och Adelns talrikhet framför de öfrige Stånden medför å en annan sida möjligheten af all, sorn icke i Riksdagsordningen hafva behöft förutses. Det år således ganska möjligt, att Ridderskapet £66