Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ved 133: 2. — Summa 2,221: 5. 10. 2:o Extra anslaget för utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket. Debet. Uppbörd: Stats-anslag 2,500: Credit. Utgifter: Arfvoden m. fl. utgifter för utarbetande af en ordbok öfver Svenska språket 2,500: 175 — Kongl. Vitterhetshistorieoch antiqvitets-akademicn. Dess räkenskap, sorn utan anmärkning blifvit granskad i Kongl. Kannnar-rätten, utvisar följande förhållande: Debet: Balans från år 1855: Dito af Akademiens enskilda medel 8,637: 15. 6. Uppbörd: — Till ljuspenningar och gratifikationer 93: 16. ■— Extra stats-anslag 200: —■ — Till ordinarie amanuens-lön 500: — —• Balans till år 1857: Credit. Balans från år 1855: Utgifter: —- » rese-kostnader 735: 28. Till ljuspenningar och gratifikationer . 93: 16. Af Akademiens enskilda medel: Till aflöning 133: 16. — » jettoner 293: 16. — ~S-r 426: 32. — Balans till år 1857: Någon anmärkning har härvid icke förekommit; äfvensom säkerhets-handlingarna, vid anställd inventering, befunnits i god ordning. Kongl. Museum. Af räkenskapen, som utan anmärkning undergått revision i Kongl. Kammarrätten, inhemtas: Dehet. Balans från år 1855: Till inköp af Professor Fogelbergs skulptur-arbeten i gips Diverse omkostnader 3,331: 18. 303: 8. Balans till år 1857: Förestående tabell upptager det Kongl.
Detta nämner jag blott i förbigående, emedan jag för min del icke kan samtycka, att man kullkastar ett redan fattadt beslut, och derigenom för framtiden bereder de vådligaste följder, jag saknar i öfrigt en formaliié, nemligen StatsRådets Protoeoll i ämnet, och om det är med skrifvelsen följaktigt, anhåller jag, att det måtte uppläsas. I anledning häraf upplästes det vid Kongl. Maj;ts ifrågavarande nådiga skrifvelse bilagde uti StatsRådet den 15 dennes hålin* Protoeoll, hvaraf 33* Den 17 julii. inhämtades, aft samma skrifvelse blifvit af StatsRådets dä närvarande Ledamöter enhälligt i underdånighet tillstyrkt. Hans Excellence Herr Friherre af IVetterstedt% Guslaf': Sedan, genom det nu upplästa Stats Råds Protocollet, den siste värde talaren kunnat öfvertyga sig, att nämnde Prosocoll åtföijdt Kongl. Majus nådiga skrifvelse, och att jag varit i StatsRådet närvarande, samt tillstyrkt densamma, torde jag, i anledning af hvad Herr Påhlman yttrat, få nämna, att fråga icke af Kongl. Makt blifvit väckt om någon tolk* liing eller förklaring af grundlagen , men endast dess åsigt af ett vigtigt adn.inistratift ämne Riksens Ständer meddelad. Skiljaktigheten mellan Konungs och Ständers öfvertygelse i dylika ämnen, kan visserligen uppstå, men utan att derföre äga den påföljd, att till ConstitutionsUtskottets ens bemedlande åtgärd öfverlemnäs. Huru mera aflägse för detta Utskotts befattning, (om det är mig tillåtet, att inäta afståndet till ett mål, som icke är, och icke bör finnas) skulle då icke det uppdrag blifva, som Herr Påhlman synes vilja detsamma påbörda, nemligen att slita tvisten mellan Konung och Ständer, i det olyckliga, och sorn jag hoppas aldrig inträffande fall, då den ena af dessa Makter skulle, enligt den andras öf-, vertygelse, inkräkta på dennes lagliga rätt.
Lagen har dock utkräft och erhållit sin rätt: och de beklagansvärda offren synas vara tillräckligen straffade. Jag har i flere år haft tillfälle på nära håll se Kammar-Rätts-Rådet Lindbergs förhållande, såsom en flitig, oförtruten och skicklig tjensteman, såsom stilla, ytterst hushållsagtig och sparsam i sin lefnad, såsom efterdömlig make, fader och husbonde, och ehvad mitt ringa ord må kunna verka till hans förmon, har jag dock icke kunnat ‘återhålla 4 Stats-Utskottets Utlåtande, if:o 121. det» Skulle domen öfver honom i all dess stränghet hringas till fullbordan, är ändock högst osäkert, om något eller huru mycket kan till staten åter inflyta; men säkert är, att en i öfrigt agtningsvärd medborgare kominer att för en redan ett fjerdedels sekel gammal förseelse, under sin återstående ålderdomstid ännu ytterligare plikta med fattigdom och grämelse. Han. synes mig hafva lidit nog och hans ket, hvarföre jag för min del velat, med bifall till hans ansökning, bereda åt hans ålderdom lugnare dagar, och vågar vördsamligen tillstyrka Rikets Ständer till samma beslut, sam säkerligen skall belönas af de hulpnas tacksamhet och välsignelse»”" Ank. till Exp Ufsfe. den 16 Maj, lil. 1 e. nr. Utlåtande, rörande vacht fråga om anvisande af ett boställe åt Provincial-Läkaren i Lif-Gedinget af Södermanland.. (£ A.)
Om den i afseende å föregående moment gjorda hemställan bifalles, skulle hvad detta moment, som då klefve det sjette, innehåller, angående sammanläggning af vitesoch ensaksböter med 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, blifva öfverflödigt och stadgandet sålunda kunna erhålla denna lydelse: att, om någon, som för brott, begånget innan nya lagen trädde i verksamhet, blifvit fälld till vitén eller sådana böter, hvilka enligt äldre lag eller författning kunnat, vid bristande tillgång, aftjenas med fängelse efter Utsöknings-Balken, tillika är skyldig till frihetsstraff i minst 2 år, all fråga om utgifvande eller förvandling af nämnde vitén och böter kommer att förfalla. Den med detta stadgande åsyftade mening trodde Högste Domstolen kunna tydligare uttryckas sålunda: att hvad 4 och 5 punkterna (eller, om här ofvan föreslagna, ändringar godkännas, 4, 5 och 6 punkterna) innehålla skall tillämpas, ändå att böter och vitén, hvarom der förmäles, förut blifvit för bristande tillgång till annat straff förvandlade. Enligt 2 kapitlet 13 § i nya strafflagförslaget skulle det väl tillkomma Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att förvandla böter, då förvandlingen skulle ske till fängelse vid vatten och bröd eller annat fängelse, efter de i 10 och 11 §§ af samma kapitel stadgade grunder; men om det straff, som, efter dessa grunder, mot böterna svarar, ej kan utan förändring tillämpas jemte annat straff, hvartill den bötfällde tillika är förfallen, eller i allmänhet då samma person för särskilda brott blifvit dömd till olika straff, som ej kunna jemte hvarandra fullt verkställas och således en förändring i dc ådömda straffen, enligt de i 4 kapitlet af strafflagförslaget meddelade bestämmelser, måste ske, är det, enligt 8 § i nyssnämnda kapitel, ej Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utan Domaren, som eger att om en sådan förändring förordna.
Ej heller skulle tid vinnas genom ett annat behandlingssätt, ty då de så kallade grunderne förekommo, utan att få åtföljas af all den * detaileutredning, söm vöre nödig, för att bestyrka och rättfärdigadem, skulle anmärkningar dervid göras, hvilka genom en större fullständighei möjligen hade förfallit. Vid en återremiss skulle Utskotten, i anledning deraf nödgas närmare verificera sina framställningars grund, och tidsvinsten blefve ingen, ty RiksStånden kunde dock icke första gången afslå Utskottens betänkande. Ännu betänkligare, om en nyttig sak genom ett styc™ kadt framställningssätt, eller otillräcklig utveck-J ling blefve ogillad. Det är alltför möjligt och - Den 7 April f. mi och nästan säkert, att äfven med lemnad tillräcklig tid, och utan band aT någre i förhand gif. ne anvisningar för behandlingssättet, skola stora brister och ofullkomligheter uppenbara sig i resultatet af Utskottens arbeten, då ,tillämpning af den sanna erinran uppkommer, att nya idéer icke kunna lefva utan nya organer. För min enskilta del erkänner jag uppriktigt, att med oinskränkt god vilja, blifver det likväl linder närvarande tids omständighetet, må han. da med oöfvervinneliga svårigheter förknippadt, att vinna de efter min öfvertygelse nyttigaste resultater 3 och alldeles omöjligt blifver det ålminstone, uppfylla alla de olika fordringarne, tilläfventyrs sträckta någon gång utöfver Verkstallbarhetens gränsor. Det dyrbara förtroendekall, att få deltaga i rådslag om ett Folks vigtigaste angelägenheter, ingiiver hos mig lika mycken fruktan sorn upphöjelse: föremålets vigt vill nedtrycka en sjelftständighet i tankar och begrepp som dessemellan förmått hålla sig uppe^ ty för mig ligger öppen den Stora moraliska ansvarigheten för hvarje obetänkt förslag. Vöre ej mitt nit för Fäderneslandet ännu större än min fruktan, så tillstår jag gerna att jag skulle finna mera trahquilitet af ett ogillande, än af ett bifall till mine åsigter, uti desse angelägenheter; men det rum jag ibland Höglofl.
— Och det enda skäl, man kunnat anföra för bibehållandet af gamla pannerymds-tariffen, har varit att ej föranleda behofvet af bränvinsredskapens förändring — ett skäl, som synes böra förfalla, då mångfaldiga redskap i alla fall äro undei kastade tvånget att ändras, i anseende Jill den föreskriften, att hatten ej får innehålla större rymd än tvåtredjedelar af pannans; — då man har sig bekant, alt bränvinsredskap, efter 2 å 3 års begagnande, vanligen tarfvar lagning, och då Utskotten haft sig öppet att, likasom det skedde med de år i83o afskaffade större brännerien, föreslå bränvinsbränningens fortfarande vissa år, efter i83o års tariff. Efter min öfvertygelse, den jag ej lyckats att inom Utskotten göra gällande, hade ett högre hemmansvärde, än 15,000 R:dr, bort ei fordras för begagnandet af sådana bränvinsredskap, som anses ega större afverkningsförmåga, än en enkel 90-kans panna, och pannerymden af all konstredskap Bilt. till R. St. Fröt. t834• 5 Sami. 2 Afd. 3 5:te Häftet. i8 Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o S. bestämmas med afseende å afverkningsbeloppet, i förhållande lill hemmansvärdet. För att göra denna min åsigt åskådlig, har jag bifogat ett förslag till tariff, sorn dock, till undvikande af vidlyftighet, endast upplager vissa pannerymder. I afseende på beskattningen, ehvad den är högre eller lägre, anser jag, att skilnaden i skatt emellan de större och mindre redskapen bör bestämmas i förhållande lill den vinst i sparadt arbete och bränsle, som de förra kunna lemna emot de senare. Efter denna princip var också sammansatta Afdelningens beskattningsförslag utarbctadt, men hade det missödet, att i Utskottens pleno blifva fördubbladt.
(Se Bilagan N:o i.) Herr Tham, Wollrath; Det nu förevarande ämne är af högst betydlig vigt, ej mindre för Landtmannen, än för Stadsboen. För mig har det varit omöjligt att ännu tillräckligen granska Betänkandet och jag vet att flere äro i samma belägenhet; jag anhåller således att det måtte få hvila på bordet till nästa Plenum. Herrarne Rothlieb, Axel och von Becker, Carl Johant förenade sig med Herr Tham. Herr Grefven och Landt Mar (kai k en förklarade, att den af flere Ledamöter gjorde begäran, att EconpmieUtskottets ifrågavarande Be4 tänkande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 49 §• Riksdagsordningen, förvägras. Herr Grefven och Landt Marsia! k en tillkännagaf, att ett visst antal Billetter till StorKyrkan, i afseende å ceremonien i morgon eftermiddag, för Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöters Fruar och Slägtingar blifvit till Herr Landt Mars kalken öfverlemnadt; och behagade således de af Ridderckapet och Adela, som T) en 18 Junii e, m. % sorn åstundade erhålla dylika Biletter, derom anmäla sig hos RiddarhusFiskalen. Upplästes och lades på bordet föl jande, fran tiedannämnd» Utskott inkomne Utlåtandens Från Statsoch Banko-Utskotten", i aF den 17 dennes* N:o 237.
Om en enda större godsägare funnits, så har hans öfvervigt be*1 stämt utgången i de nrål, dermed han sig befattat, och dermed har väl ofta församlingen kunnat vara belåten, helst hans intresse kunnat vara detsamma, som öfrige sockneboers ; men om flere större godsägare funnits, hvilka stridt om herraväldet, eller någon embetsman velat begagna sitt inflytande, så här sfrakt all allmän anda inom allmogen och dé mindre jordägarne upphört. Af dessa iakttagelser ville jag härleda följande slutsats: att 0111 än sockneelter församliugs-indelningen är under vissa förhållanden lämplig för de communal-bestyr af mera ecclesiastik natur, hvilka hittills sorterat under sockenstämman samt pastors egentliga ledning, så följer icke deraf, att socknen är ett lämpligt district, ifall man ville utsträcka communal-bestyr till frågor om vågar, broar, kanaler, större gemensamma odlingar och aftappningar, skiftesfrågor, polismål och beskattning. Districtet måste då sökas så vidsträckt, att inom dess gränser befinnas ett större antal personer, hvilkas intressen ställa hvarandra i någorlunda jemvigt och tillåta förenämnda moraliska driffjäder att träda i verksamhet. Delar klart, att man, vid sådan districtets utvidgning, svanare stöter på hierarkiska elementer än inom den mindre kretsen, socknen, hvarifrån sådane 1111 stundom äro befriade; dessa elemenler måste nu undanrödjas eiler neutraliseras genom motvigt från andra af lika inflytelse, såvida Den 29 Augusti f m. 417 såvida någon allmän atula skall kunna uppstå. Inom ett dist rict kunna t. ex. domaren oell kronofogden, öfversten och hofmarskalken o. s. v. bidraga till intressenas oell inflytandets assimilation, hvilket är hufvudvillkoret för ali cominunalstyrelse, som skall lända till gagn och landets trefnad.
TJtsh Utl.dc. iV.o 738. 3 lan , så och då berörde kungörelse tillåtet1 Kongl. Maj:ts Befallningshafvande* att å de orter och ställen, der allmänna vägarnes iståndsätlande Vårtiden af serskilda omständigheter kulide möta hinder, eller för Väglotts*egarne blifva svårt och betungan* de* höra häradsboeriie* om de hellre önskade någon alman tid för Väglagningens Verkställande* samt med anledning deraf bestämma de tider, som vöre nied de väghållnings«-skyldiges beqvämlighet och, fördel mest förenlige; hvilken tillåtelse redan bereder väglotts*egarne den frihet* i afseende på valet af tiden, sorn tJtskottet hade åsyf* tat, och af hvilken* på sätt erfarenheten ådagalagt, följden varit dell* att i åtskilliga landsorter* de senare årell* väglagnings* arbetet blifvit verkställdt om hösten, bär Utskottet funnit sig böra hemställa, att hvad i merberörde kungörelse stadgadt är äfven hädanefter må* utan förändring* till efterrättelse lända. För Öfrigt har Utskottet skolat gifva vördsamt tillkänna, att dess Betänkande blifvit af "Vällofl. Borgare-Ståndet, under den i4 April, bifallet* men af Hedervärda Bonde-Ståndet, under den i3 i samma må* liad, afslaget. Stockholm den 20 Junii 1829. 4 Besv. och Oeeön. Utsk. Ut lule. Ankom till Exped. Utskottet d. i3 Julii 182g. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkanden N:ris io3 och 112.
Dessa uppgifter och jemförelser gjorde sig då sjelfve, när hvar och en å ena sidan hade det nya förslaget, och å den andra det motsvarande gamla Lagbudet, och jag tror, att ali vidare tryckning i sådant fall vore öfverflödig. Jag önskar således bifall å Utskottets Betänkande med delta tillägg, eller, om det ej kan ske, återremiss. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid LagUtskottets förevarande Betänkande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Eoccellence gjorde proposition till bifall af berörde Betänkande, hvilken proposition med Ja besvarades. Den 3o Ju l i i e. m. 255 Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens d. ri dennes under N:o 47 afgifne, och den ig dc*rpåföljde f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om anslag af Allmänna medel till aflönande af en DjurLäkare i hvarje Län. Herr Bråkenhjelm , Pehr Reinhold: Efter Statsoch EkonomiUtskotten nödvändigt vilja hafva ett anslag af 5o R;dr B:co till en DjurLäkare i hvarje Län, skall jag för min del icke sätta mig deremot, ehuru jag visserligen anser, att löner för sådane Läkare borde lillvägabringas genom Länens enskildta sammanskott; men då man viri Veterinärinrättningen icke kan hinna få färdigt, på länge, så många Läkare att 24 Län få hvar sin, hemställer jag om icke Ridderskapet och Adeln skulle vilja bifalla hvad Utskotten föreslagit; med de vilkor, dels att inga andra Läkare få antagas, än de, hvilka från Veterinairlnrättningen äro utexaminerade, dels att anslagen må ingå till fullbordande af byggnader och fulländandet af organisationen vid Veterinairlnrättningen i Stockholm, till dess denna Inrättning kan förse alla Län med DjurLäkare. Friherre Cederström, Jacob: Emot Utskottens beslut har jag reserverat mig.
St:r skulle på det sätt bifalla K. M:s ifrågav:de Nåd. framställning, att till båtsmännens beklädnad beviljas, jemte förut uppförda beloppet, 74,505 rdr, den nu äskade tillökningen, 13,695 rdr, så att för berörda ändamål i riksstaten upptages ett förslagsanslag å högst 88,200 rdr; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere nej, jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr Skogmans ofvanomförmäldte förslag, då svaren utföllo med flere ja jemte ett och annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 5:te punkten. Utslcts hemställan bifölls. 6:te punkten. Utsk:ts första hemställan bifölls. Utsk:ts andra hemställan. Hr Brakel, Mauritz: Det är klart, att när manhar2:ne anslag till fartygens materiel, ett underhållsoch ett nybyggnads-anslag, dessa båda anslag ovilkorligen år från år måste variera, och det är lika klart att detta i ännu högre grad måste ega rum under en omorganisation än under vanliga förhållanden. Man har tagit till skäl mot mitt förslag just det som borde antyda på att det i nuv:de stund vore af behofvet påkalladt, nemi. R. St:rs Revisorers anmärkningar i samma riktning. För min del vill jag dock endast anmärka denna oegentlighet, men som jag icke anser saken vara af någon vigt, afstår jag från något yrkande i denna punkt. Hr Lilliehöök, Bertil: Då den siste värde talaren icke framställt något bestämt yrkande, kunde det kanske vara obe - 560 Den 18 April e. m. höfligt att yttra sig, och jag vill således endast anmärka, att R. St:r förut fördelat underhållsoch nybyggnadsanslagen; att till behofven på denna titel under de 3 första åren icke skulle räknas annat än underhåll för de äldre fartyg, som numera finnas qvar.
Om derföre denna summa multipliceras med förstnämnda a5oo Sff, så synes det qvantum tackjern de derå privilegierade bruken årligen hafva alt påräkna, då afdrag icke göres af något smide inom bergslagerna eller andra för deras hushållning erforderliga behof, hvartill äfven böra läggas gjuterierna, sorn årligen använda omkring 4°-°oo S§f, samt exporten till Finland, utgörande g a 10,000 Sfi tackjern årligen. Jag kan icke eller inse något gillligt skäl, hvarföre enligt Utskts förslag ett hyttelag med större tack jernstillvei kning skall tillerkännas smidesrätt framför ett annat med lägre tillverkning, då något visst qvantum för året icke kan föreskrifvas, och det alltid beror på inbrukarne sjelfve, att efter eget godtfinnande utvidga eller inskränka sina blåsningar. Anser man nyttigt och utan andras förnärmande att bergsmanssmidet bör utvidgas inom bergslagerna, så måste väl alla hyttelag i mån af skogstillgång dertill vara lika berättigade; men sorn denna tillåtelse icke står tillsammans eller kan förenas med hela landets väl, vågar jag bestrida verkställigheten deraf. Då man vidare känner, att hammarskatten öfver hela Riket vid t84o års slut uppgick lill 616,713 Sfå, hvaraf det på köpetackjern beroende gamla och nya smidet utgör omkring hälften, så finnes, att de på köpetackjern privilegierade smiden ej kunna bestå utan denna tillgång, samt alt om nya bergsmanssmiden, utöfver hvad som redan finnes, införas i bergslagerna på tackjernslillverkningens bekostnad och till förfång för de derå privilegierade bruk, så mäste desse till större eller mindre del inskränka deras rörelse, hvaraf de äfventyrliga följderna för framtiden lätt kunna förutses. Härvid torde ock böra anmärkas den högst betydliga tillökning i smidet, beräknad öfver hela landet, som ägt ruin under loppet af de sednare 3o åren, och särdeles under de fyra sistförflutna 1837—1840, till ett belopp af 157,966 Sfå. 398 Den a8 April f. m.
Nuj:l liitvineclelsl till Ilisel8 8lrinilev söV68lä : 1:o ull, nievl liilieliäilunvle »s iX'vu 1lli-I)i86onlen8 Lvevliliv Iio8 llii<8- Aälvi8-Lonlovel lili vle88 nuvuvunvle iielopp, vrinlun L lvvuvl vlevuslvste8, inä, i lilvivel nvevl lvvuvl tor ^Iunui'ueluv-I)i8eonl-I^onvlen8 Lveviiliv ä lliivel8 8lun - L4 Lon§k. kroxosition, ^ Z. ,1e>'8 Ilunli ezer rum, lx>8tummu8 till l're procent, oe!> runtun ä livall uf <lreditiv-medten Aenom Loiumeree-OolleAium utlängs» säsom liittills, keräling8 till k^ru ^rueent; neli 2:o utt, i 1ländel8e nuZon tiel sl' numnde (lreditiv-medel 8liulle tiunu8 för IIll-I)i860nt-rör6l86n ielve erforderlig Lommeree-Lolle»ium mä e^u utt ullvundu cleu di^onildu 8ummun till för8tärliuinA sf lVlunufuetur-Di^eont-I^ondei^ lunetillAänAur, för utt, i enlizllet med de för cli8eont-1uii8 meddelunde utur usmnde fond »ulluude före8lillfter, utluuu8 till under8töd för uuduue nuringsr, Ii v i liiu i deuuu f"oucl ätuju tu luurutt. Xou^l. Nuj:t förlililver Lgtum ut 8uj,ru. O/.
» Afven o m j a g ej skulle återfå min syn, kan det j u ej blifva värre än förut. » D e gingo u t i trädgården tillsammans, o c h jag såg af hans allvarliga, vänliga sätt, då han talade m e d Lettie, att han förberedde h e n u e på, hvad hon måste undergå, * rnen h o n saknade ej m o d eller tillförsikt. Operationen försiggick följande vecka. T v å läkare voro närvarande, m e n Harry Croft utförde den själf. D e n utföll lyckligt, o c h min syster ser n u så bra s o m någon. Under flere veckor måste h o n vistas i m ö r k t rum, tilldess hon gradvis fick skåda dagen, o c h den fröjd, vi då erforo, är mera än jag kan beskrifva. Och detta är vår enkla historia, hvarken märkvärdig eller romantisk — m e n sann o c h lärorik. gifvenhet f ö r henne var den största driffjädern till hans flitiga studier. På så sätt förflöto sex lugna år. Det tycktes mig n u, s o m o m Lettie alltid gått omkring så här tyst o c h famlande. Harry slutade sin kurs vid universitetet o c h v a r nu i Paris. Vårt lif förflöt enformigt; jag var ständigt sysselsatt m e d sömnad o c h Lettie m e d sin musik. H o n var nu ganska skicklig, o c h många gångar såg jag människor stanna vid vår trädgårdsport för att tyssna till hennes sång. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Fredagen den 14 maj 1897. Prenumerationspris pr å r: Idun ensam „ kr. 5 Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5 Iduns Modet., mänadsuppl i 3 Barngarderoben » 3 Byrå: Klara södra kyrkog. 16, 1 tr. Öppen k l. A I l m. t e W. R i k s t M e f. Redaktör och utgifvare: 10:de årg. Utgifningstid: hvarje fredag. Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Träffas säkrast kl. 2 — 3.
Ehuru Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Finans-kommitléen yttrat, anser den till ersättande af upphörd Privat-bank här föreskrifna alternativa utväg alt i orterna inrätta Aldelningar af Rikets Ständers Bank i allmänhet vara mindre tjenlig, då derigenom icke torde kunna för rörelsen påräknas den lättnad och de fördelar, som enskilda Bank-bolag äro i tillfälle att bereda, har Utskottet likväl, enär det icke lärer kunna med säkerhet antagas att, i händelse af Privat-banks upphörande, enskildt bolag ovilkorligen kommer att i stället på orten bilda sig för bank-rörelses bedrifvande, funnit det vara angeläget att omförmälda utväg, såsom en af nödig omtanke och försigtighet påkallad åtgärd, i utfärdande Banko-reglemente bibehålies. Deremot synes den nuvarande reglements-föreskriften om tiden, då Rikets Ständers Bank bör vidtaga åtgärder för ersättande af Privat-banks rörelse, vara nog inskränkt. Enligt berörde föreskrift inträder nemligen skyldigheten för Rikets Ständers Bank att meddela sådan ersättning först då Privat-bank, efter fattadt beslut att upphöra, inställer sin verksamhet såsom låne-anstalt; men då det synes vara sannolikt, att Privat-bankerne, innan de för dem utfärdade oktrojer löpa tili ända, måste vara betänkte på förminskning af deras utlåning och sedelutgifning, samt del utan tvifvel skulle för de orter, der en sådan förminskning af Privat-bankernes utlåning och sedelutgifning komme att ega rum, medföra särdeles kännbara olägenheter om icke genom andra låne-inrättningar rörelsen derstädes underlättades, har Utskottet ansett de uti ifrågavarande mom. föreskrifna åtgärder böra vidtagas icke allenast för det fall, att Privat-Bank helt och hållet inställer, utan ock då Privat-bank i betydlig mån inskränker sin verksamhet såsom låne-anstalt.