Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En rik operascen kan sägas ha vissa skyldigheter mot musik vännerna quand même att stundom upptaga endast för dem njutbara eller intresseväckande konstalster. Dit höra onekligen en genialisk kompositörs förstudier och som prof på dessa är onekligen op. Djamileh af ett visst intresse. Men för vår operascen är jag rädd operetten blir af föga nytta och profeterar jag galet deri — så mycket bättre. Bizets favoritnöje att assimilera med sin sångmö anklanger från utländsk folkmusik och som i Carmen med dess spanska kolorit slagit så väl ut, präglar också denna lilla lever de rideau. Här är det Orienten det gäller, en pascha, en slafvinna, som afmålas. Det är genialiskt gjordt onekligen, men det är gjordt, den arbetande handen skymtar för mycket fram och förtager det hela doften af omedelbar inspiration, behaget af verklig naturfriskhet. Sångpartierna äro ej rätt sångbart affattade och erbjuda föga melodiskt intresse. I Haruns stora och svårsjungna parti märker man barlekskupletterna, ganska väl koncipierade, samt hans andel i slutduon. Djamileh har egentligen endast ett enda intressant solo, föga melodiskt, men högst karakteristiskt för situationen i den försmådda slafvinnans klagan, fyld af djupt känd smärta, beslöjad af orientalisk, hopplös, ökenlik fatalism. Af ensemblenumren torde slutduon böra sättas främst på grund af dess väl stegrade effektfulla passion och dess delvis sydländskt breda och glödande melodik, om också mans-duetten som tekniskt arbete kanske är för mer, dess faktur är nemligen högst spirituel, ej omedelbart anslående, men intressant för musikvännen. Så ock några körer. Orkestrationen liknar ett österländskt broderi med dess brokiga färger, dess bjerta toner. Bedan ouverturen larmarå I ’ oriental på ett gnisslande tema, som återfinnes inne i operan, och Djamileha stumma entrata ledsagas af ett persiskt tema, vällustigt, hett, trånande och abrupt.
Utskottet genom sin i 12:te punkten gjorda hemställan, att dea 5:te Ilufvud-titeln uppförda anslag, deruti förändring icke ifrågakommit, måtte utgå med enahanda belopp, som vid sist]idne riksdag bestämdes, föreslagit, att berörde aflöning måtte bibehållas vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr; och är denna hemställan bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, hvaremot Borgareoch Bonde-Stånden beslutat att Departements-chefens aflöning borde nedsättas till 13,500 R:dr. För votering härom föreslår Utskottet följande proposition: »Den som vill, att Chefens för Sjöförsvars-departementet aflöning bibehålles oförändrad vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej; kommer berörde aflöning att uppföras med 13,500 R:dr.» 29:o. Vid föredragning hos Riks-Stånden af 13:de punkten, deruti Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga framställning om beviljande, till nybyggnad af en ångfregatt om 800 nominela hästkrafter, af ett extra anslag å 757,800 R:dr, att under åren 1802 och 1863 utgå med hälften eller 378,900 R:dr årligen, hafva Borgareoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets yttrande, hvaremot Ridderskapet och Adeln bifallit Kongl. Maj:ts omförmälda nådiga begäran, — dock med förklarande, att några bestämmelser om maskinkraft eller den nya fregattens beskaffenhet i öfrigt ej i detta beslut innefattades — samt Preste-Ståndet åter till börjande nybyggnad af en ångfregatt utaf bästa modell beviljat 400,000 R:dr, att under åren 1862 och 1863 utgå med halfva beloppet hvartdera året.
Utdrag den i5 Nov, 182g. denna månad, på bordet laeda och nu ytterligare föredragna Utlåtande, N:o 53, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 47, angående Porto-afgiften för Inrikes Brefvexlingen, lagdt till Handlingarne, S, D. Vid fqrnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den t g t denna manad, på bordet lagda Memorial, N:o 52, med förslag till ändrad redaction af 13 och 17 §§. Riksdagsordningen, i afseende på Universitetens Representation, beslöt Ståndet, att detta förslag skulle hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. A nyo föredrogs och bifölls Expeditiuns-Utskottets, den 18 i denna månad, på bordet lagda Memorial, Nto 237, med Förslag, det Rikets Ständer uppdraga åt samtliga de öfriga Utskotten, att, genom deras Cancelliet', upprätta och till Expeditions-Utskottet öfverlemna fullständiga Alphabetiska Sak-Register öfver alla inom hvarje Utskott handlagda frågor och ämnen, med hänvisning till Numer af Betänkandet, samt pagina, hvarest framställning derom till Rikets Ständer blifvit aflåten; och beslöt Ståndet, i sammanhang dermed, att anmoda öfrige Utskotten att tillse, så väl att upprättandet af ifrågavarande Register varder skyndsamligen företaget och behörigen fullföljdt, sorn ock att dessa Handlingar derefter till Expeditions-Utskottet insändas. Prat. Från Högloft.
Att norra delen af Stockholms län nästan helt och hållet skulle gå miste om jernvägsförbindelse; att medlersta och norra delen af Upland skulle betungas med en mera än 2 mil förlängd jernvägstransport till Stockholm; samt att hela den Norrländska trafiken icke allenast finge vidkännas denna förlängning, då jernvägen först träffades vid Upsala, utan ännu mycket betydligare för den del af samma trafik, hvilken tillstöter tidigare och afser både Sala, Upsala och Stockholm; — allt detta kan, enligt min tanke, icke skäligen och med rättvisa försvaras' dermed, att Westerås-trakten och det närmaste kustlandet vid Mälaren borde beredas den möjligen kortaste jernvägsförbindelse med Stockholm, då dessä trakter i alla händelser få stambanan på få mils afstånd, och under vintermånaderna äfven på isvägen öfver Sigtuna-fjärden kunna uppnå och begagna sig af densamma. Det omutliga vitsordet om orternas läge samt deras relativa omfång och afstånd från segelbara vatten och jernvägen, hvilket kartan lemnar, kan icke bortresonneras. Och om det hufvudsak ligen endast vore för vintertrafiken, som orterna öster och vester om Sigtuna-fjärden företrädesvis behöfde jernväg, så måste det vara obestridligt, att jernvägen öster om denna fjärd mera genomlöper 9 midten af landet emellan Mälaren oell Östersjön, oell således måste tillfredsställa ett större landtområdes beliof, än den jernväg, hvilken ginge vester om fjärden och i yttersta kanten af samina land. Betraktar man åter hufvudnäringarnes, jordbrukets och bergsbrukets, ömsesidiga behof såsom företrädesvis, bestämmande, så är det i första rummet högeligen angeläget att undersöka, hvarest jernverken inom de ifrågavarande orterna hufvudsakligen äro belägne.
Sedan Kongl. Maj:t pä Riks-Salen ätffiljt Riksens Stander och dem bemförlofwat, samt Landt-Marskalken derefter pä Riddarhuset afsiutat Ridderffapets och Adelns sammankomster, afiemnar Landt-Marffalken Staswen till den efter Matrikein äldste narwarande Grefwen, hwikken med sex Deputerade af Ridderskapet och Adeln genast uppträder till Kongl. Majst för att Landt-Marffalls-Stafwen i underdänigbet återlemna, och mä sedermera nägon san mankomst för Nidderskapet och Adeln den Riksdagen ej äga rum. Memorialet och Förslaget lades pä Bordet. Upplästes ett Memorial frän Stats-Ulskottet af den 21 dennes, kwaruti, säsom yttrande öfwer Konungens Nödiga Proposition till Stats-Utskottet, angående Riksdagskostnaderna förestås en Summa af 150,000 R:dr fä wäl tilt detta ändamäl, som till bestridande af de till mottagande af Hans Kongl. Höghet KronPriwen och Desi höga Famille fcrestäende oumgängliga utgifter, och med hwilkcn Summa Riksgälds-Contoiret skulle bispringa StatsWerket, till desi de tillgängar, som detta Werk har att päräkna, hinna inflyta. Lades pä Bordet.
Län, som är anslaget till utfordring vid Kongl. Hofstallet; 2:0 igenfyllning af de inom Hufvudstaden befinteliga Sjöar och Vikar; 3:o Wadstena KlosterKyrkas upplåtande till Staden; 4:o i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å Majoren Tolls ansökning om innestående accordsersältnings utbekommande; 5:o Hennes Maj:t Drottningens UnderhållsSumma, i händelse af Enkestånd, samt om Rosersbergs Kungsgårds framtida disposition; 6:0 medel lill Taflan öfver högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII:s Kröning; 7:0 StatsVerkets tillstånd och behof uti hvad som rörer RiksStatens ^rde HufvudTitel; Sto till - 221 ökning, i anslaget för Fria Konsternas Academie; 9:0 medels anslående till RiddarholmsKyrkans iståndsättande, och 10:0 Lönförbättring för Comministrarue i Stockholm, 24 2 — 244. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Återremiss till StatsUtskotlet af dess Utlåtanden så val angående förändring i Beklädnadssättet för indelta Armeen, som ock rörande medels anslående för reparationer å Kongl. Theaterhusen, 244* — i afseende på frågan rörande bidrag af allmänna medel till kostnaderne vid Isländska Handskrifters öfversättande på Svenska språket, dito. — om anmodan till RiddarhusUtskottet att inkomma med förslag till aflöning under Riksdagen för PiiddarhusKamereraren och RiddarhusFiscalen, 245. — om upptagande i RiksdagsBeslutet angående Tullgarns Kungsgård, 361. — om Återremiss till BancoUtskottet af dess Betänkande, i afseende på Revisorernes Berättelse öfver BancoVerkets Styrelse m. m., dito.— angående ConstitutionsUtskottets
K.an man tänka sig något sådant verkeligen skulle ske? Jag anser det vara lika otroligt, alt Ståndet då skulle behandla honom sålunda, som att Ståndet skulle göra det i denna stund. Man har sagt, att om ingen representationsförändring inträffar, så är icke eller Ridd.secret. utsatt för något äfventyr. Men då är ju också hela förslaget onödigt? Hvarföre skall man använda tid och öfverläggningar på det som är utan ändamål. Det är sagdt, att jag tillåtit mig tillägga en ledamot afsigter. Jag har för min del sagt, all det syntes mig vara så. Min inre synförmåga torde vara lika klen, som min yttre, och R. o. Ad. är bäst i tillfälle att derom dömma, då jag så ofta yttrar mig. Men man har uppgifvit eller åtminstone antydt något, sorn synes mig gifva tillkänna, icke blott afsigter med den ifrågavar. personen, ulan äfven andra sträckta derutöfver. Men efter man har yttrat sig om honom, oaktadt han är tillstädes, så må det äfven tillåtas mig förklara, att jag icke eller tänker på någon annan till Ridd.secret., än på den ät hvilken Gr. Cronhjelm velat bibehålla befattningen. En talare har vidare fästat sig vid driigten, hvaruti R. o. Ad. slutligen skulle bäddas. Jag vill icke inlåta mig i detta ämne, ty talaren förstår kostymeringen bättre än jag, men jag anser olämpligt att han dermed sysselsätter sig på detta rum. Jag anhåller ytterligare om bifall lill Utsk:s betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hufvudsakligen före kommen af Hr Lagerhjelm, har jag ganska litet att tillägga lill hvad han yttrat. Om på sätt motionären och flere andra af R. o. Ad:s ledamöter förmoda, någon representationsförändring så snart inträffar, att den under den nästblifvande Ridd.secretrs tjenstetid träder i verket, sä skulle likväl R. o. Ad., efter motionärens mening, komma att fortfara såsom en integrerande del af representationen.
Len 28 i samma mänad förklarat flg icke finna nägon gällande ättledning att frängä defi fö^ut härutinnan till de bada förente Utskotten meddelle ätereremifi; hwaremoc de z:ne öfrige Respectnve SkänLen fattat det bestut, akt dä förestående ärende af allmänna Beswärs och OeconomleUtikottet redan 2we gänger wor, handteradt, sä tillhörde den änNu äterstäende åtgärden deraf blott BewillningvUtffottet, fom ej mer an en gäng förut i ämnet flg yttrat. Och som ester uppläsande och öfwerwägande ös förr berörde Prvt cslltUtdragS innehall, Högloft. Ridderssapet och AdelnS harwarande Ledamöter ansag» sig icke tlUständigc att i afwikeife frän desi Den y Januari!. g 97 desi Respeckiwe Ständs förestrift inga i nägvn befattning af osman vmförmälte pöromäi, annorledes an under Bewillnmgsjamt Allmänna Beswärö06) OecouvmieUrstortens gemenlamma ötwerläggnmg; men hwilken ta beskaffade ätgärd ater emot de z:ne andra Ständens widlagne förfatkning icke kunde äga rum; ollrsä fant Ulstottet sig härom böra hos Högloft Ridderstam och Adeln göra anmälan och wördlammast öfwerlemna , huru härmed förfaras mä; och skulle sädant genom ProtocollöUtbrag genast expedieras, Dr supra. Dx prokocollo D. 6. INAMLN. Herr Grefwen och) Landtman ffalken: I anledning af detta nu uvvlästa ProtvcolleUtdrag för jag ftäga huru Nidderstapet och Adeln anser den deri föredragna laken.
En del äro af beskaffenhet alt numera icke kunna utgöras i natura. De hafva redan sedan långliga tider tillbaka upptagits i markegängstaxan till samma pris och utan någon förändring från det ena året till det andra. Frågan är alltså blott att legalisera ett förhållande som redan äger tura. Dä således icke gerna någon förlust härigenom kan uppkomma hvarken för Kronan eller räntegifvaren, utom i den högst olyckliga händelsen af en statsbankrutt och äfven dä i ganska ringa mån, men deremot den nu öfverklagade oredan i beskattningsväsendet derigenom afhjelpas, så synes mig detta förslag vara så uppståldt alt inga giltiga motskäl deremot kunna anföras. Den egentliga vådan af förändringen för löntagaren skulle bestå uti indragningen till statsverket af de indelta räntorne. Men äfven denna fara har dels genom det förslag StatsUtsk:s betänk, innehåller, dels också genom det af Frih. Palmstjerna dertill föreslagna tillägg blifvit undanröjd, på sätt vid 20 punkten kommer att visa sig. Jag beröm ursäkt att jag sålunda på förhand talar om denna punkt, men det är naturligt att man önskar betrakta den i sammanhang med hvarandra. Såsom en förmån för arméens medlemmar torde det slutligen äfven böra anses att de veta bestämdt till hvad belopp dess löner utgå och detta ändamål vinnes genom antagande af oftanämnde förslag. Frih. Cederström: Det var med verklig tillfredsställelse jag hörde Frih. Palmstjernas bevisning om oantagligheten af det utaf StatsUtsk. förordade första alternativet bland komiterades båda förslag. Med samma tillfredsställelse hörde jag hans argumentation emot K. M:s förslag. Deremot kan jag icke neka till att hela hans förslag om ett helt nytt skatteförenklingssätt förvånat mig. Jag hade nemi. trott att i ett så grannlaga ämne, som detta, hvaröfver en komité setat i flera år, skulle icke ett förslag oberedt framkastas i ett Stånds plenum till granskning i sammanhang med de öfrige förslag, som nu utgöra föremål för vår pröfning. Jag tager mig derföre friheten anhålla att få lägga Frihtns förslag pä bordet, på det att jag efter tagen kännedom deraf må kunna deremot göra de anmärkmr, hvartill jag kan finna mig uppkallad.
M. ansett vara af den beskaffenhet, att de borde af Staten bestridas, har E. K. M. behagat, uti en den 5 December nästlidet år aflåten Nådig Skrifvelse, till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemna ett sammandrag af nämnde redogörelse, utvisande, att, efter afdrag af influtna medel för å auction försålda byggnadsmaterialier m. m., ifrågavarande kostnader uppgå till ett sammanräknad t belopp af 45,482 R:dr 33 sk. 8 r:st banco, till betäckande hvaraf serskilda tillgångar erfordrades; varande Stats-Contoret i Nåder anbefaldt att, utöfver de 25,000 R:dr, som, på sätt redogörelsen utvisade, redan blifvit till utgifter för Kröningshöglidligheterne förskjutna af Stats-Verket, ytterligare utbetala fyllnaden i det nu äskade anslaget med 20,482 R:dr 33 sk. 8 r:st, på det béla kostnadssuminan måtte kunna, såsom en Stats-Verkets fordran, i liqvid med Riksgälds-Contoret upptagas. I anledning af hvad E. K. M. sålunda i Nåder föreslagit, hafva Rikets Ständer godtfunnit anvisa ofvanberörde summa, 45,482 R:dr 33 sk. 8 r;st banco, alt af Riksgälds-Contorets behållningar utgå och Stats-Contoret, på dess reqvisition, ersättas. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla, Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Januari 1845. Expcditions-Utskotlets Förslag till vnd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Jan. 1845. Preste-Ståndet den 22 — >— Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndel den 23 — «— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående folii-afgiften för assignerings-räkning med Banken.
Sedan, efter pröfning af fran wederbörande infordradl utlåtande i fräga om tillämpligheten a civile boställen, kungsgårdar och andra kronans lägenheter af den är 1836 utfärdade förnyade Militie boställsoch Husesyns-ordning, det befunnits att nämnde författning, i anseende till den speciela lagstiftning, som af alder för Militie boställen warit gällande m. m., icke kunde i afseende pä Civil-Stacens boställen tillämpas, uran att fullständigt omarbetas och derwid i flera omständigheter förändras, har Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers wid sista Riksdag framställde förnyade anhållan om utfärdande af en efter nuwarande tidsförhållanden lämpad Boställsoch Byggnads-ordning för de ät Civil-Staten anflagne boställschemman, i Räder anbefallt Kammar-Kollegium att, efter Läns-Styrelsernes hörande och sedan öfrige för ärendets behandling nödige upplysningar blifwic inhemtade, med förslag till en siik Boställsoch Byggnads-ordning till Kongl. Mast inkomma.
R:dr lill 12 sk. för hvarje fulla 100 Ralr, samt från och med 50,000 R:dr och derutöfver, till 20 sk, för hvarje fulla 100 R:dr, dock på det sätt alt den högre Chartte-Sigillalae-beräkningen vidtager först för den summa, som öfverskjuter det för en lägre utsatta maximum. Uti 5 § beslöt Ståndet den förändring, att Commendörsoch Riddare-bref skulle, på sätt som vid 1840—1841 årens Riksdag föreslogs, forses med Charla-SigiIlata till följande belopp: 540 Prot.-Utdrag, den 14 och i5 December 1844• Riddareoch Commendörs-bref af Kongl. SeraphimerOrden , 100. Commendörs-bref af Kongl. Svärds-Ordens Stora Korss. Commendörs-bref af Kongl. Wasa-Ordens Stora Korss. Commendörs-bref af Kongl. Svärds-Orden —„ af Kongl. Nordstjerne-Orden . af Kongl. Wasa-Orden Riddare-bref af Kon. Carl XIII:s Olden af Kongl. Svärds-Orden . •
Småland~, afviker i åtskilliga bi-omständigheter. Sålunda förmäles: att när vall-pojken och jätten skulle pröfva hvem som var starkast, slungade jätten en stor sten högt upp emot himlen; stenen föll dock alltid ned igen. Men pojken kastade en fogel, som han fångat och bar i sin hätta (mössa). När nu fogeln flög sin kos och icke kom tillbaka, trodde jätten att kastet nått till skyarne och dömde deraf, att pojken måtte vara den starkaste af dem båda. 2. Ibland F. HAMMERICHS ~Skandinaviske Reiseminder~, införda uti tidskriften ~Brage og Idun~, 2:det Bind, 2:det Hæfte (Kjöbenhavn 1839 og 1840), sid. 544-547, förekommer en öfverlemning af närvarande saga ifrån ~Blekinge~. Den innehåller inga serdeles afvikande drag, utom att jättens käring är den, som vill dräpa pojken om natten, medan han sofver. Men hon träffar i stället en mjölk-kärna, som drängen lagt i sängen. När nu jätte-folket åter begifvit sig till ro, stiger pojken upp och hugger i deras sängstolpe, så att det knakar och brakar. »Hvem var det som slog mig?» frågade jätten. »Inte var det jag, Far lille!» svarade käringen och kröp under täcket. Men pojken fortsatte sin lek, intill dess att jätten gaf honom hans fulla lön, samt orlof att genast gå sin väg. Pojken gick derefter bort och skrattade med sin moder öfver jättens dumhet. I sednast åberopade arbete (ss. 547-552), förekommer en grumlad och oäkta öfverlemning ifrån ~Blekinge~ af en saga benämnd »Lille Knös» (hvarom se framdeles berättelsen om »Pojken som åt för tolf och arbetade för tolf»). Slutet af nämnda öfverlemning bär tydliga spår att vara lånadt ifrån någon gammal jätte-saga, ehuru detsamma blifvit ytterligare förfalskadt genom inblandning af den i de yngre folk-äfventyren bekante Ulspegel. Det torde likväl böra här anföras, såsom sidostycke till upplösningen i vår ofvan meddelade saga, och lyder som följer:
M inkomst som ifrän äldre tider warit, Kyrkornc anstagen, hälst, utredh. är, att den. betpd-igaste delen deraf till andre behof samt sä, pws k)lu8 anwändcs, och säledes, icke enligt Författningarnas föreskrift, kan, till annat ändamsl disponeras; hsvilket Riksens Högloft. Ständers egit om-, grö swan de. skulle wördsammeligm underställas;, är och, dag som förr ffriswit stär, Pä befallning klöäelius - Den 14 September. 48? N:o ingifwit till Högloft. Stats-Utstotkek HM z Augusti r^oy, I8oy den 22 Augusti upläst i Riksens Högloft. Ständers Stats-sttstotkS Afdelning för Stats-, Wcrkels. inkomster och rcsolv. ut m proeocolio. Wördsamt Memorial l Dä den stägn blifwit wäckt, att, för FinanceWcrkets. uphjelpande, till Staten indraga den Kyrkorne inom Skane, Hallayd, Blekinge och Bohus-Län anslagkie ätliga Tionde; sä har jag anscdt min pligt fordra, att, innan nägyt widare tillgöres, wisa huru förhastat detta projcct i fjellwa werkct är, samt att man wcrkcligen sammanblandat enskildt egendom nied den sow af Staten eller till detz behof kan. disponeras.. Tionde i gamla Sioerigc är en ränta, som Swensta Folket först pä Skenninge möte är 1164 ä-, tog stg, att af Ä.kren utgöra hwar tionde Skyl eller band; hwarcfter det af Konung OusL/eff ben i-.ste.s utfärdade Mandat är lsZ.8 finnes förordnat, att Prästen fär ^:del och afgär frän de. öfrige -Adelarne, ira Winsäden och Byggnings-H)>lpey>, 2:0
? o>??e/V(x//x 7//,//>,»- I^/ o/oeo^ek ('-/ner' .7u8t//r'w-/)c^i«,/e,??c7r/e/8 , /?//«,> //o»8 Konr/??^c» / ^»<8 diddet, o ^/oe/r /ro/»(8 ä7u// k/e/r ZO ddon8 d8d d ^ i nsnvsno st: Hei n kVitmnne x/' /dee, O ne tve d/d>/rs/^ Itnilmnne vo/r //o/^e/n. Nsj:t nämnde ?>os>o8ition, 8sdsn den 6nne8 detts ?notoeoil IsilsAlt, i träden Allis oell detsllte, stt den8smms 8knlle i vedenköniiA onduinA expediera?. In Odem, (7. Z'. 81'0LLH0I.M. Insekt Ims ^d. cd. /ded/bds», 1841. t^:o 1T8. lill Lxp. Aj/rie-r K^oe/c/zo/Ms K/o/^ c/e» 86 M«-'S 1841. Xan»!. Naj:t Iian i I^aLen iätit 8!^ loneLnaAss IlLiets 8tänLens 8!ini5- vetse ris Len 20 i Lenna mänaL, trvani^enom, msL anmälan, att LilisLg^sAÖromälen ansa^os vana 83 nana till änLa Lna»te, att DilisLa^en LoiLe Lunna innan meLlet af nästLommanLe Maj wäliaL afslutss, IDLets 8tänLsr i uuLenLäni^Let anLallit, att 8,0»^!.
Skr upphäfva sig tili konstdomare, inträffar ofta att särskilda bimotiver göra sig gällande, såsom ock var fallet då nämnde tafla utbjöds, enär medlemmar af ett Riks-Stånd ganska tydligt tillkännagåfvo, att de ville rösta för taflans inköpande just derföre, att dess mästare var en person, utgången från deras klass. Sådant undvikes, om R. Skr ställa medlen till K. M:s disposition, på det K. M. må tillse om konstprodukten är af beskaffenhet att förtjena blifva för statens räkning inköpt. Jag anhåller om propos. på bifall till Stats-Utsk:ts afstyrkande hemställan. Hr Montgomery: Ehuru jag gerna instämmer med Frih. Leijonhufvud deri, att R. Skr icke böra upphäfva sig till konstdomare, må det dock medgifvas att ifrågav:de konstprodukts värde är så allmänt erkändt, att det icke kan synas djerft, om äfven R. Skr uttala sin tillfredsställelse öfver Molins arbete. Dessutom är det så sällan vårt land frambringar något 132 Den 25 Augnst!. utmärkt i skön konst, att jag anser det vara skäl att bringa ett sådant konstalster till utförande, äfven om det skulle ske på allmän bekostnad. Då jag emellertid icke varit i tillfälle att inom Utsk:t öfvervara behandlingen af denna hufvudtitel, skulle jag önska att erhålla upplysning derom, huruvida icke 30,000 rdr för detta arbetes utförande i marmor än ett alltför högt belopp. Frih. af Ugglas: Beträffande det yttrande, att R. St:r icke böra upphäfva sig till konstdomare, får jag ånyo erinra derom, att detta konstverk redan vunnit ett Europeiskt rykte och att afbildningar deraf hlifvit tlerastädes utomlands uppställda, hvilket helt säkert icke skett, om det icke egde ett större värde. Hvad åter angår den tafla, som vid en föreg:de riksdag var till inlösning för statens räkning erbjuden, vill jag visserligen icke nedsätta dess värde, men tror dock att den icke uppväckt någon allmännare beundran.