Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådig skrifvelse till samteiige Consistorierne i Riket af den I2:te November 181 2 , fri kai I a t dem derifrån; och ehuru Pierr Doctorn icke ville undersöka på hvad grund denna ändring skett eller otn föreskriften uti §7 och 88 Sfi. af RegeringsFormen blifvit dervid behörigen iagttagen, har Herr Doctorn anmärkt, att skonsamheten i detta fall synes mindre 36 LsgVt skot tets Bctänkanien. vål betänkt och medförer, andra skadeliga följder att förtiga, afven det onda, hvarpå exempel icke längesedan gifvits inom den Församling Herr Doctorn förestår, att nemligen ägta makar undfått skiljobref, änskönt de under Bättegångstiden aflat barn med hvarannan och då mera hvarken ville eller borde , enligt Lag, blifva åtskiljde. Sedan Lagutskottet inhämtat kännedom af Kongl. Majus Circuiaire till Consistorierne af den 12 November 1812, hvarigenom makar, hvilkas ägtenökap blifvit af Domstol upplöst, åro vordne befriade från skyldigheten att personligen inställa sig i DomCapitlet till Skiljobrefs erhållande, och Utskottet, vid genomseende af de till de sedermera förflutne Riksmöten hörande handlingar, funnit, det någon uppmärksamhet då icke blifvit fästad, hvarken af Riksens Höglofl. Ständer eller deras Justitieombudsman, vid ifrågavarande Circuiaire; har Utskottet icke ansett sig tillständig, att, med anledning endast af det tvifvelsmål Doctor Stenhammar synes hysa om lagligheten af ciet sätt, hvarpå berörde förändring tillkommit, härutinnan uti någon vidare pröfning ingå. Beträffande åter sjelfva motionen t eller frågan, huruvida af
Vid 1832 års slut, uppgick Folkmängden till Femtio tusen sexhundrasju. Om derifrån afdrages antalet af invånarne i de till Norrbottens Län afträdde Socknarne Arjeploug och Arfvidsjaur Tvåtusen tvåhundrade trettiofem personel', så återstår Fyratioåtta tusen trehundrasjuttiotvå, hvaraf synes, att tillökningen inom det nu varande Länet sammanräknadt utgör Tvåtusen åttahundra åttatiofyra personer, ehuru antalet i Umeå Stad sedan den tiden minskats med Åttatiosju. Inga härjande sjukdomar har inträffat, men att tillökningen i Folkmängden varit mindre, än på Fem år derförut, härrör egentligen ifrån arbetsföra, ogifta personers utflyttning till andra Inrikes orter under missväxterne. Folket inom Kustlandet är i allmänhet arbetssamt, härdadt, sedligt, anständigt i sitt uppförande, med siirdeles fallenhet för slöjder och hvarjehanda handtverk samt torde i bildning kunna jemföras med hvilken annan Landsort i Riket som hälst. Med Fjälltraktens och den egentligen jordbrukande Lappmarks Allmogen, härstammande från Kustlandet, är förhållandet icke mycket olika, ehuru den i åtskilliga afseenden äger något ringare upplysning. Fyra mer och mindre allmänna och svåra missväxt-år hafva inträffat under nu ifrågavarande femåriga perioden, samt ej allenast de nästföregående fyra åren, utan jemväl innevarande år varit lika missgynnande, så att Landets invånare under loppet af tio på hvarandra följde år, endast fått en enda ofrusen me - 5 delmåltig skörd, hvarigenom spanmålspriserne stegrats för alla och svårigheten ökats för de nödvändigaste behofvens anskaffande. Att denna utomordentliga olycka haft ganska menligt inflytande på mängden af Länets invånare, särdeles de jordbrukande samt från välstånd försänkt mången Hemmansägare i skuld och fattigdom, är beklagligen fallet; men genom invånarnes ihärdighet att bedrifva binäringarne och iakttaga sparsamhet i lefnaden, jemte den undsättning Eder Kongl.
Maj 1832 dem tillagda förlagslån af 30,000 R:dr, vid 1834 års slut uppburit 14,800 R:dr; och hafva af de sedermera å Förlagslånefonden uppkomna tillgångar blifvit utbetalda: l:o till bernälde Handlande, återstoden af deras lån 15,200: 2:o till Fabriksidkaren Wallberg, för utvidgande af hans i Halmstad anlagda Klädesfabrik, enligt Kongl. Brefvet af den 30 Juni 1832 6,666: 32. — 3:o till Hemmansägaren Peter Gustafsson, för ett af honom i Jönköpings Län anlagdt Tråddrageri för finare eller s. k. claversträngar, jemlikt Kongl. Brefvet den 8 Augusti 1832 2,000: 4:o till Capitainen E. A. Panchéen, såsom understöd yid anläggningen af en fabrik för tillverkning af fer Transport 23,866:32. — 7 Transport 23,866: 32. — nissade tyger, på grund af Kongl. Brefvet den 16 Februari 1833 6,000: 5:o till Machin-byggmästaren G. Bernhardt, för en af honom i ' Nyköping påbörjad fabriksanläggning till förfärdigande med machin af hjul för alla slags åkdon, i följd af Kongl. Brefvet den 23 Februari 1833 10,000: 6:0 till Grosshandlaren G. F. Henning, för hans i Mölndahls by nära Götheborg anlagda mechaniska Bomullsspinneri, enligt Kongl. Brefvet den 5 October 1833 15,000: 7:o till Bergs-Rådet J. J. Munktell, i afräkning å det honom, enligt Kongl. Brefvet den 21 December 1833, beviljade förlagslån å 25,000 R:dr för införandet och begagnandet vid sitt nära Fahlu stad anlagda Pappersbruk af nya och förbättrade redskap och machiner för pappers tillverkning ■ 11,800: — - Tillsammans 66,666:32.
Pöljden blir, att den, som kan bevisa, att han gjort 10,000 rdrs förlust på året, får skatta lika mycket som den, hvilken gjort 10,000 rdrs vinst. Kan sådant vara förenligt med rättvisan? Detta förhållande visar mer, än någonsin, att när man vill uphäfva sig till lagstiftare efter ett visst system, som man på förhand upgjort för sig, så nödgas man öfvergå från rättvisan till en uppenbar orättvisa och tillämpning af godtycke, hvilket väl bör bannlysas från alla åtgärder, som af publika myndigheter skola vidtagas, då de hafva lagar, som skola följas. Men, i likhet med Gr. Mörner, anser jag hvarje försök att ådagalägga omöjligheten att på ett rättvist sätt tillämpa detta stadgande vara fruktlöst, hvarföre jag förenar mig i den anhållan, Hr Gr:n framställde. Hr'Stuart, Carl Gustaf: Det i 7:de §:n af Utsk:ts för slag intagna stadgande, att »näringsidkares inkomst för löpande året Den 22 Ångnsti e. m. 20Tt Äret icke får, Sfven om han under r.ästföregångna året gjort förluster, beräknas till lägre belopp, än hvad en sådan rörelse, som den han drifver, i medeltal anses afkasta», Sr en utväxt på komit. erades förslag, mot hvilken jag på deras vägnar får protestera. Den strider helt och hållet mot det grundbegrepp, sorn komiterade antog i sitt författningsförslag. När man vill beskatta inkomst, är det val nödvändigt, att en sådan skall finnas, för att en beskattning skall kunna densamma åläggas. Inträffar det förhållande att en näringsidkare drifver en rörelse, som för honom icke medför någon slags inkomst, så bör han också icke utan skäl och billighet kunna åläggas skatt derför. Den omständigheten åter, att han är en rik man, befriar honom icke från beskattning; men då är det i egenskap af kapitalist och icke af näringsidkare, som han erlägger skatt. Har han fast egendom, så får han skatta för den; men att pålägga honom beskattning för en näring, som icke lemnat någon inkomst, anser jag så stridande mot andan i det nya förslaget, att jag icke kan med min röst biträda detsamma.
Jag förbi ifversåledes vid den åsigt, att inbjudningen icke kan godkännas; men deremot skulle jag tro, att, om de öfriga Stånden vilja ingå på en sådan voterts-propos., som Frih. Hamilton uti sednare delen af sitt yttrande föreslagit, deruti läge en stor conseqvens, oberäknadt alt genom en sådan votering i massa det äfventvret undvikes, att en del utaf dessa 5o a 6o voter:s-propos:r afgjordes lill exporttullens bibehållande och de öfriga till densammas borttagande. Hr Gripenstedt: Jag tior, i likhet med de 2!ne sisla talarne, ali den generella inbjudningen icke kan antagas, och jag skulle äfven önska, att, uti en samfälld votering öfver alla dessa punkter, den af 11. o. Ad. uttryckta principen om exporttullens borttagande kunde afgöras; men då redan i Stånd hafva punkt efter punkt granskat Utsk:s voter:s-propos:r, så torde man också vara nödsakad att förfara på samma sätt. Då det är af stor vigt att veta huru det kan gä med inbjudningarna, så hemställer jag, för att taga D c n 5 April f. rn. 207 det säkra för det osäkra, om det icke vore bältre att företaga hvarje punkt särskildt och afstå ifrån dem som tilo af ringa betydelse, endast vidhållande dem som äro af större vigt. Om de sorn vidhållas sedermera kunde sammanslås under en votering vore det väl; men i annat fall måste man underkasta sig alt votera öfver hvar och en särskildt. De komma troligen att utgöra något mer än 20 st. Gr. Hamilton: Jag är förekommen af Hr Gripenstedt, och anser lika med honom att inbjudningen icke bör antagas i sin helhet, lika litet som Ståndet bör afslå densamma i sin helhet. Frih.
Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord 527: 28. 5. Saluaccis al' Städerna Bränvins-afgift .. 77,645: 44. När Öfver skötterud: 1,082,796: 12. 11. jemföras med Bristerna, visar sig ett netto öfverskott 978,789: 30. 3. Tillfälliga Rotevakansoch Mötes . afgifter 38: 16. 3. Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad jord 21,535: 37. 5. Kontroll-stämpel-medel — —- Båkoch Lots-medel 238: 14. 7. Ohservations-medel 71: Extra medel och upphörder 1,068: 24. 11. Anordning utom Stat: Af 1840 och föregående årens Besparingar . 4,543: 29 6. Af Öfverskotterna å Stats-Verkets inkomster, ’ enligt här nedan följande Specifikation . 16,508:39. - 217,422 Skrifmaterialier och expenser . — . 14,865: 25. 10. Tingsgä st ilin gs-pe n n i n gar under Hof-Rätternas anslag 3,780: 34. 2. 3,294: 39. 3. — A /j:de Hufvudtiteln: Skrifmaterialier oell expenser lieseoch traktamentspenningar . Gäslgifvares friheter Utflyttningshjelp efter laga skiften Odlingshjelp för krono-nybyggare. Clerecie-staten: Biskopens på Gottland förslagsvis beräknade lön 658: 35. 4. Besparingar Riksgiihls-Kontoret till godo: å 2:dra Hufvudtiteln: år 1842. år 1843. Skrifmaterialier och expenser för Departementets Kansli-Expedition 18: 17. — å 6:te Hufvudtiteln: Lönförhöjning för Länsmännen . 586: 47. 1.
Om såsom understundom händer, en förändring i allmänna lagen vid en riksdag sker, och denna förändring sedermera skall tillämpas af de särskilda domstolarne, och om dessa domstolar fatta olika begrepp om den nya lagen och tillämpa den på olika sätt, så kommer den nya lagen alt medföra olika följder i den ena delen af riket, emot de följder som den medförde i den andra. Efter det nya föreslagna stadgandet skulle icke Högsta Domstolen då kunna gifva en förklaring af den gällande lagen, som öfverensstämde med rättvisan och medförde likhet öfver hela riket, utan det skulle fortfarande under liera år kunna inträffa, att ett mål bedömdes i söder på ett sätt och i norr på ett annat; och icke nog att delta förhållande kunde fortfara till nästa riksdag, det skulle äfven kunna hända, att när frågan förekom hos R. St., meningarne voro delade och 2 Stånd stannade emot 2, och då förfölle frågan vid den riksdagen. Sålunda skulle olikhet i lagskipningen kunna äga rum icke allenast intill nästa riksdag, utan ännu längre, under liera fortgående riksdagar. Detta vore en följd af grundlagsförändringen, som jag för min del icke kan anse vara att eftersträfva, utan tvertnm böra förekommas. Uti grundlagens nuvar. stadgande förekommes ett sådant förhållande, då det tillägger Högsta Domstolen rättighet och pligt att i sådana förekommande fall, som nu äro omnämnda, förklara huru lagen bör förstås, till rättelse för hela riket, och således till en likhet inför lagen, hvilken, om den nya förändringen skulle antagas, icke vore med någon säkerhet alt påräkna. Jag afstyrker antagande af förslaget. Hr von Troil, Emil: Den siste värde talaren har icke Den 21 September f. m. 349 kunnat inse något skäl för antagandet af detta förslag. Jag för min del måste erkänna, att jag icke finner något skäl för detsammas förkastande. Han har befarat, alt händelser skulle kunna inträffa, då lag saknades, då domare saknade grunder, hvarefter de skulle fälla sitt utslag. Det kan visserligen hända i Sverige, likasom i alla andra länder, att lagen kan befinnas icke vara fullt tydlig i förekommande fall. Det tillhör då den domare, som skall tillämpa samma lag, att, genom jemförelse af likartade bestämmelser, söka deraf draga slutsatser om lagens rätta förstånd.
Det är bland annat bilder ur arbeterskornas lif, visande dem i arbete på flere olika fabriker och atelierer, såsom sömmerskor, sätterskor, cigarrarbeterskor o. s. v. Det är att hoppas, att allmänheten genom att talrikt besöka försäljningen uppmuntrar den sunda och nyttiga filantropiska verksamhet » Föreningen Hemmet för arbeterskor » utöfvar, på det att efter detta första hem för arbeterskor må följa flere och det fördärfliga inneboende-systemet alltmera motverkas. A. Rydin foto. AFTONSAMKVÄM. lokal den 1 november 1849, då ordförandeplatsen intogs af konteramiral Kreuger och 47 medlemmar voro närvarande. Sedan dess har sällskapet oafbrutet utvecklat sig i den från början åsyftade riktningen, och dess lokal är nu en flitigt anlitad tillflyktsort för hrr sjömilitärer, hvilka där ha tillfälle att intaga sina måltider, läsa inoch utländska tidningar och journaler och för öfrigt förströ sig i umgänge med hvarandra. Sällskapets nuvarande styrelse utgöres af följande personer: konteramiral J. Hägg, ordförande; kommendörkapten G. Lagercrantz, vice ordförande; kapten J. v. Diiben och kapten L. Åkerhielm, sekreterare; löjtnant C. de Champs, bibliotekarie samt förvaltare; R. Nothberg, skattmästare. Föredrag i sjömilitära ämnen hållas årligen i sällskapets eller i kgl. sjökrigsskolans lokaler. Sällskapet firar i dag sitt femtioårsjubileum m e d en splendid fest å Hotel Continental. Konungen ämnar öfvervara festen, vid hvilken, utom vår sjöofflcerskorps, regeringens ledande män och för öfrigt åtskilliga af vårt samhälles representativa personligheter torde komma att närvara. Sällskapets historia är, med ledning af protokoll och handlingar i sällskapets arkiv, under utarbetande för att i form af jubileumsskrift inom kort utgifvas från trycket. De båda rumsinteriörer från Sällskapets lokal, hvilka Idun i detta nummer är i tillfälle att meddela, framställa: den ena det stora samlingsrummet och den andra biblioteket. FOR ARBETERSKOR: SYKURSEN. HEMMET F 3. ETT AF SOFRUMMEN.
Jag anhåller dock att Hr von Hartmansdorffs förslag måtte blifva ånyo uppläst, emedan jag nyss icke riktigt uppfattade uttrycken deruti. Hr R o senblad: Jag har visserligen icke någonting emot antagandet af den utaf Hr von Hartmansdorff föreslagna underd. skrifvelsen, isynnerhet om dertill lägges några ord, innefattande att ersättning bör lemnäs för kostnader till hyra eller inqvartering. Jag får fästa uppmärksamheten pä den stora skillnad i kostnader som måste uppstå för Svenska statsråderne, emellan att kringresa här i Den 1 Juli f. m. 393 landet i embetsärender och att uppehålla sig i Norriges hufvudstad hos Sveriges och Norriges gemensamma Konung. I förra fallet kunna de möjligen genom alt taga sina qvarter på gästgifvaregårdarne betala logie med en eller annan inbesparad häst; men i fråga om vistandet i Christiania, hvilket ofta är obestämdt, emedan Konungens residerande derstädes ibland blott kan vara 14 dagar och vid andra tillfällen fortfara i tre månader, kan en sådan utväg icke tillitas, utan torde derföre hyresersättning dem böra tillerkännas. Icke blott hyrorna utan äfven lefnadskostnaden äro dyrare i Christiania. Skulle nu alla kostnaderna för uppehållet i Norrige bestridas med dagtraktamentet samt skjutsersättning från Norrska gränsen till Christiania, hvilken väg, som bekant är, endast utgör 1(5 mil, skulle hästantalet tilltagas så högt att det kunde lemna tillgång till bestridande af hyreskostnaderne i Christiania. Som jag för min del icke kan inse annat än att någon likhet borde förefinnas emellan hvad Svenska statsverket består sina statsråd under deras vistande i Norrige och hvad de Norrska statsråden här i Slockholm åtnjuta, får jag fortfarande yrka, att en serskild ersättning måtte våra Svenska statsråd i detta afseende meddelas, under namn af inqvarteringsersättning eller hvad man vill kalla det. Hr von Hartmansdorff: Jag har redan fästat Ståndets uppmärksamhet derpå, att, enl. nu gällande reglemente, det icke lemnäs sådan serskild ersättning för inqvartering utan alt hon ingär i dagtraktamentet.
Det medgifves att i denna fråga något förslag icke blifvit af embetsverken väckt; men då obestridligt är, att »filar och raspar» för vissa handtverk utgöra verktyg, anser jag hvad Utsk:t föreslagit vara följdriktigt, och tillstyrker fördenskull bifall derå. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till (Jtsk:ts hemställan, dels ock afslag derå samt bibehållande af det nu i afseende å ifrågav:de artikel gällande stadgandet, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dertill svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja haft övervigten. Fisk. LJtskits första hemställan. Hr von Koch, Nils Samuel: I den ställning, hvari vi lör närvarande befinna oss, och med den kännedom vi ega om statsverkets tillgångar, är det svårt att framställa förslag om nedsättning i tullen för någon af de varor, som räknas till de s. k. kassa-artiklarne. Jag vill icke heller nu framställa något bestämdt yrkande i denna syftning; jag vill endast uttala den tanke, att jag anser det vara en skyldighet att, så snart statens tillgångar det medgifva, taga bort tullen å saltad sill. Vi hörde i går med de mest bindande skäl bevisas att nödvändighetsvaror — och till dem räknar jag i första rummet sill och salt — böra vara tullfria, och jag hoppas att dessa skäl snart skola göra sig gällande. Huruvida omständigheterna redan vid denna riksdag kunna medgifva borttagande af tullen å dessa nödvändighetsvaror, beror i främsta rummet på den utgång bränvinsskatten får i förstärkt Utskott. Jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla Utslcts förslag. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: För min del tillstyrker jag bifall till Utsk:ts förslag, men reserverar mig mot de motiver, Utsk:t begagnat, emedan de stå i strid med de beslut, som R. o. Ad. i går lättat i afseende å tull på spannmål 550 Den 28 Maj f. m. och ost.
Maj.ts Nådiga Skrifvelsej N.o 72. skulle finna de utaf civil-statens fullmäktige uppgifne omständigheter påkalla någon åtgärd till pensions inrättningens fullkomliga betryggande emot hvarje häraf befarad olägenhet, Öfver-direktören i underdånighet hemställt, om icke tillika kunde stadgas, att kommissions-landtmätarne skulle utgöra en serskild afdelning med egna tillgångar, utan beröring i öfrigt med inrättningens tjenstejnanuasamt enskilda enkeoch pupill-fonder.
Och ehuru det, å ena sidan, kara med fog påstås, dels att oäkta barn hafva lika naturligt anspråk på sina föräldrars kärlek och omvårdnad, som barn af laggift säng, och dels att barnen ej böra lida för föräldrarnes fel och således ej umgälla olagliglieten af den förening, från hvilken barnen leda sin tillvarelse; så får dock, å andra sidan, ej ur sigte lemnäs, att fåmiljföreningarne äro samhällets grund ; att således en stats styrka och bestånd hufvudsakligen hvila på det husliga förhållandets fasthet och äktenskapets helgd ; e att Lagstiftaren derföre bör låta sig angeläget vara ej allenast att gynna LagUtskottets Betiinkande N:o 6g, i3 lagliga giftermål, utan ock ätt så föranstalta , att olofliga och osedliga könsförbindelser erfara bestraff ning af sina egna verkningarj att den antagna grundsattsen, att laglig arfsrätt beror af laglig förening eraellan man och qvinna, står i så nära samband med en i allmänna tänkesättet rådande religieus och moralisk åsigt af samhället och äktenskapet, att afvikelse derifrån hotar med menliga följder för båda ; att känslan af medlidande ej får i lagstiftningen hafva någon röst, då den råkar i strid mot samhällets högsta ändamål; och att Lagstiftaren synes redan hafva gjort tillbörligt afseende på denna känsla, då han ej allenast förordnat, att oäkta barn skola af fader och moder njuta nödtorftig föda och uppfostran, tilldess de sig sjelfve nära kunna, utan ock stiftat inrättningar, der både den allmänna och den enskilda välgörenheten kommer de värnlöse till hjelp. ITtskottet anser sig derföre böra i4 LagUtskottets Betänkande N;o 70. tillstyrka , att Herr Prosten Ilvassers Motion ej ma till ändring af nu gällande stadganden om oäkta barns arfsrätt föranleda. Stockholm den 2a Maji 1829. Ankom till Expetl, Utsk, den 4 Juni! t8ig* 70, Betänkande, i anledning af RiksdagsFullmägtigen Herr P. Lindqvists Förslag till ändring af 1G Cap. Giftermåls Balken, angående medgift och hemföljd.
"Alt under loppet af år 1840 härstädes inkommit : utrikes fartyg 16g, inrikes d:o 271, samt utgående: utrikes d:o 36, inrikes d:o 183, eller tillsammans 65g passerade fartyg; betygar, Dalarö sjötullskammare d. 1 Apr. 184• - Adam Bruce. (Sigin.r Upplysningsvis får jag härvid nämna, alt lika sa många fartyg, som de uti detta betyg omnämnda, passerat Dalarö utan att lägga till vid sjötullen, emedan de icke haft några så beskaffade effecter, att tull derför bort erläggas, men hvilkas passagerares pass dock blifvit påtecknade af commendanten, för hvilken åtgärd commendanten uppburit 6 sk. b:co af hvarje fartyg. Genom K. förordningen den 3 Juli 1840, som trädde i verksamhet den 1 derpåföljde Augusti, har commendanten vid Dalarö blifvit fråntagen så väl denna inkomst, som alla öfriga till tjensten förut hörande sportlar. Jag hemställer derföre till H. R. o. Ad. samt StalsUtsk., om det icke vore billigt alt commendanterne tillerkändes någon ersättning, att beräknas retroactivt från den tid de af dessa 23 II. 32 D c ii 6 April f. m. inkomster gått i mistning. Jag skulle tio, att StatsUlsk. ické bort hafva svårighet att bestämma en sådan ersättnings belopp, emedan jag vid remissen af min motion till StatsUtsk. i detta afseende aflemna! nödiga upplysningar och materialier. Icke heller tror jag, att StatsUtsk. bort anse sig förhindradt att föreslå någon förändring uti commendantslönerna, derföre att dessa löner varit på slottsstat uppförda ; ty vid 1819, 1824 och 1829 årens riksdagar hafva It. St, dels förhöjt och dels förminskat dessa anslag. I våra fullmakter på eommendantsbeställningarna står med klara ord , att vi äga tillgodonjuta lön och andra inkomster; deimed kan jag icke förslå annat, än alt K.
Men skatten mäste dock ul, och de återstående hällre delarne af skattehemmanet ytterligare pressas, lemnande intet öfrigt lill innehalvarens aldra nödtorltigaste föda. Alt i allmänhet någon förtjenst dier ersättning för kronoskalte-iunehafvarens och hans hustrus egna arbete och möda icke är alt påräkna, år en beklaglig sanning ulan alt de få vara nöjda i sitt mer än torftiga lif, om de endast kunna utgöra sina kronoutskylder, samt aflöna och föda ijenslfoiket, på samma gång de sålunda nedlägga fruktlöst ö l dyrbara kapital, som ligger i deras eget arbete. Någon ränta på köpeskillingen å skattehemmanet står under sådana förhållanden icke till att erhålla, och man må vä! förundra sig öfver, att så tryckande bördor blifvit lagda på en särskild del af Sveriges jordbrukare, och alt delta kunnat fortgå utan ändring, visar huru litet man vårdat sig om rikets modernåring, icke besinnande att uti densarnrnas sköte ligger landets hufvudsakliga blomstring och välmåga. Då vi sålunda sökt att i korthet framställa hvad som i vår tanka utgör anledningen hvarför Sverige är och med rätta kallas ”ett fattigt land”, i trots af de ofantliga resurser, som inom detta land förefinnas, och hvilka icke kunna tillgodogöras af brist på möjligheten af samlade kapitaler i större eller mindre skala hos en så stor del af landets innevånare, som kronoskalle-innehafvare, de der skola oaflåtligen nedlägga snart sagdl hvarje samlad penning uti Kronans skattekista, så hafva vi troll oss böra uppkalla Rikets nu församlade