Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om än vårt vägnät i det hela är ganska glest, är dock dess utsträckning så betydlig, att kostnaderna för dess underhåll jemväl måste blifva betydliga. Då emellertid sättet, hvarpå detta af de enskilde jordägarne besörjes såsom ett åliggande för sjelfva jordegendomen, innebär särdeles stora svårigheter för ett noggrannt bestämmande af verkliga omkostnaderne, och en blott uppskattning af dem, hvilken ej till sina grunder kan pröfvas, äger föga värde, så har till föremål för femårsberättelserne endast gjorts frågan om kostnaderna för fulländade nya och oinlagde eller betydligt förbättrade vägar af statsmedel eller af kommunernas medel. Äfven 1 detta sistnämnda hänseende torde väl någon gång svårighet uppstå att draga en bestämd skiljegräns från den vanliga underhållskostnaden, men kostnadens betäckande genom kommunens samfälda deltagande torde dock bereda möjlighet af en större tillförlitlighet i uppgifterna, till och med när dessa måste grundas på uppskattning af naturaprestationer. Tabellen N:o 8 B) upplyser, att ifrågavarande kostnader för hela riket under qvinqvenniet uppgått för Tab.N:o fulländade nya vägar till 633,804,50 och för omlagde eller betydligt förbättrade till 1,209,303,71, tillsammans 1,843,108,21 R:dr Runt, af hvilken summa 961,478,87 utgått af statsmedel och 881,629,34 af kommunernes medel. Tabellen upplyser vidare, att för fulländade nya väganläggningar, hänförde till klassen allmänna landsvägar, bidragen af statsmedel uppgått till 188,8 2 6,50, att till nya s. k. häradsvägar staten bidragit med 142,364 och till nya socknevägar med 30,850 R:dr; under det kommunerne å sin sida bidragit till nya allmänna landsvägar med 93,162,50, till nya häradsvägar med 109,166,50 och till nya socknevägar med 69,435 R:dr.
Jag tillstyrker bifall till sjelfva principen, och skall, vid de särskilte propositionernas afgifvande, yttra mig i afseende på anmärkningar, hvilka jag anser böra till ConstitutionsUtskoltet afgå. Grefve Gyldenstolpe: Friherre Åkerhjelm har instämt med Herr von Hartmansdorff i dess anmärkning mot mitt förslag att borttaga de omnämnde valen vid Urtima Riksdagar. Det var ej oväntadt, alt 2:ne personer, som sjelfve äro Fullmägtige, skulle yrka, alt valrättigheten må bibehållas vid Urtima Riksdagar; men denna deras grannlagenhet vederlägger icke mina skäl. Jag tror ej alt synnerliga misstag skola blifva begångna, hvarken af nuvarande eller blifvande Fullmägtige, och jag tror, alt en borgen derföre ligger i Ståndens egna val. Jag underkastar för öfrigt denna anmärkning Ridderskapets och Adelns pröfning. Hvad åter frågan om ConslilutionsUtskoltets verksamhet under Urtima Riksdagar angår, så medger jag väl, alt, enligt Utskottets förslag, ConstitutionsUtskoltet Den g Mars f. m. kan anses böra mellankomma och afgöra frågor 0111 vägrade propositioner, äfvensom om hvart remitteras bör, men detta är dock icke tydligt uttryckt, och förslaget borde måhända derföre i denna del förtydligas. Hvad åter angår ConstitutionsUtskottets öfriga funclioner, så skulle, enligt Utskottets förslag, det vara Representanten betaget, alt, om lian tror sig äga anledning dertill, göra anmärkningar mot Konungens Rådgifvare. Friherre Åkerhjelm har sagt, alt om ConstitutionsUtskottets förslag i denna del skulle ogillas, så vore detta ett undantag från principen, att icke andra åtgärder vid *■ en Urtima Riksdag skulle företagas, än i anledning af Konungens propositioner; och Friherren bar af detta skäl icke kunnat gilla min anmärkning. Men just de afFrilierren försvarade val till Fullmägtige äro ett undantag ifrån denna princip, och när man kan gilla det ena undantaget, så vet jag ej, hvarföre man icke skulle kunna gilla det andra.
Det ar med desta önskningar Ridderskapet och Adeln sä försäkra det Wällofl. Borgare-Ständet om deras uprikliga högaktning och wänskap, samt auhälla om deras tillbaka. Hderwärde Taleman, samreliqe ledamöter af det Hederwarda Bonde-Ständer! Emonagen redeliae Danemän Ridderskapet och Adelns första hälsning ivid del Riksmöte, som » följd as Kor>ql. Majus befallning nu öpnaS. Den skänkee Eder af elk Srand pä närmaste med Eder i yrken, i rättigheter och i skyldicchcrer förenadt. Den frambäres af en tolk, som för redlighet och Swenskmanna dygd, delar med sine med» bröder den nprigrigaste aktning. Sammankallade af en Konung, hwilken försakat den enskildte mannens lugn, för att, wid «n a'lmänt hotande wada, sarta Niksrodret och frälsa det land, som sett honom födas; arbetande under en Furstes ögon. hwilken, glömmande alla egna fördelar och de särskilda band, hwilka en längre tid fästat Desi bragder, Dest öden och Destära wid föremålet af Européns beundran, upoffrar nu hwarje ögonblick af sin lefnad ull sill nya Fäderneslands wäl, äro wära förbindelser mångdubblade, och wara pligter af en ökad helgd. Wrgtige uran twiswel äro de skal, som förmätt Konungen, alt sammankalla silk trogna Folk. magt - Den i8 April - i? magtpäliggande de beslut, som blifwa följden af wära öswerläggningar. Ma klokheten leda vem, enigheten dcrwid räda och Fosterlands känflan b!«fwa enda driffjädren kill wära gerningar.
Johannisberger – till 6 kronor flaskan – var för honom symbolen för lass-basen och orgie, det som gaf rouéstämning och betecknade höjdpunkten af menskligt lättsinne. De fyra unge männen suto och sågo på hvarandra i afvaktan på Johannisbergern: ingen kunde finna det förlösande ordet. Ringstedt dunkade sin granne Cohn ett stycke på lårbenet, för att få en ända på pausen, men det hade ingen annan påföljd än den, att Cohn smålog ännu mera understruket meningslöst än vanligt. Berglund såg alldeles ut som dessa unga borgareflickor från landsortsstäderna, hvilka en gång för alla lagt sig till med en indignerad min, till undvikande af alla eventualiteter. Ringstedt blickade från den ene öfver till den andre, öfverlägset satiriskt. «Nå!?» sade han. Nu kände han sig i sitt esse. Hans esse bestod alltid deri, att han dokumenterade sig som situationens major domus. Det var hans specialitet att spela den öfverlägsne genom att göra de andre komiska; på annat sätt kunde han det icke. Alltså dunkade han ännu en gång Cohn på lårbenet: «Hur står det till med kärleken, gamle Ravaillac?» Cohn tappade oförhappandes sitt leende, men fattade sig och begynte, för att vända uppmärksamheten ifrån sitt lårben och sin kärlek, att studera Truls fysiognomiskt: «Du har sådana der slaviskt intryckta tinningar,» observerade han och gned förnöjdt händerna. Men Ringstedt släppte honom icke. «Du skulle ta exempel efter honom,» sade han. «Han är en don Juan, ser du.» Hvarpå han dukade upp en historia, som han luktat sig till. Han hade flera morgnar efter hvarandra tagit Truls på sängen samt hvar gång iakttagit en misstänkt lukt af mysk, på samma gång han regelbundet sett ett bref med enahanda kuvert och enahanda handstil. Omsider hade han kommit saken på spåren: en Malmöflicka, som Truls der nere i Skåne stått i förhållande till, hade rest efter honom till Stockholm, sedan hon afyttrat sitt möbelmang och allt som kunde undvaras.
Utskottets behandling remitterad motion, bland annat, ifrågasatt huruvida Banken längre bör anvisa detta Kreditiv, hvilket förmenas vara för Riksgälds-kontoret obehöfligt, för hvilken åsigt motionären åberopat fullmäktiges i nämnde kontor utlåtande öfver en af sednast församlade revisorer af Bankooch Riksgälds-verken gjord framställning. Berörde utlåtande innefattar emedlertid i förevarande ämne endast följande: "Sammanblandningen af Stats-verkets och Bankens skulder, samt dea från "äldre tider det sednare verket ålagda skyldighet, att, med förbiseende och uppoffring af sin egentliga bestämmelse, under omvexlande benämningar bispringa och "understödja Stats-verket, hafva varit de verkliga orsakerna till Bankens oförmåga "att fullgöra sina ingångna förbindelser, samt till de flera, tid efter annan skedda "nedsättningar i banlsosedlarnes myntvärde. Minnet af de olycksaliga följderna af en "dylik sammanblandning utgör också otvifvelaktigt en tillfyllestgörande varning emot, "hvarje framtida förening af Bankens och Riksgälds-kontorets nu åtskiljda åliggan"den och verkningskretsar." Detta yttrande gifver icke anledning till den förmodan, att Riksgäldskontoret skulle kunna undvara rättigheten att begagna kreditiv å Banken; och då från Bankens sida svårighet hädanefter icke torde möta, att tillhandahålla samma Kreditiv, serdeles om anlitandet deraf de kommande åren sker lika sällan och till det inskränkta belopp, som under nästförflutna år, har Utskottet ansett någon annan åtgärd nn icke erfordras, än att hos Rikets höglofl.
BancoUtskottets tillstyrkande följagtligen är det rätta i verkställigheten, enär de stora summor, hvarpå ifrågavarande växlar ställas, icke medgifva möjligheten af säkerhet å växelutställarens sida för Banken. Icke heller kan Bankostyrelsen träda i borgen för växlarnes godhet; och, hade jag förtroendet att vara fullmägtig, skulle jag draga i betänkande att blottställa Banken för en förlust, den jag af enskilda tillgångar ej kunde godtgöra. I öfrigt förenar jag mig med Herrar Hjerta och von Hartmansdorff, och anhåller att, derest ej, sorn jag hälst önskar, Utskottets Betänkande bifalles, dessa mina tankar måtte få åtfölja återremissen till Utskottet. Hans Excellence Herr Grefven och ■LandtMarskalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid BancoUtskot - Den 12 December e. m. 207 lets ifrågavarande Betänkande gjorde anmärkningar bora föranleda lill delsammas återremitterande. Ropades Ja. Friherre Jnckarswärd^ Carl Henrik, uppläste följande: En ny Statsförfattning medförer altid ett. nytt Statsskick, och hvarje förändring härutinnan framkallar behofvet af lagarnes förande till den öfverensstämmelse med Statsförfattningen , hvarförutan samhällsordningen hildar osäkerhet, i stället för dess motsatta ändamål. 1809 Ars Lagstiftare insågo nödvändigheten att bringa Civiloch GriminalLagarne till öfverensstämmelse, ej allenast med Statsförfattningen, utan med tidens kraf; de insågo nödvändigheten, att lill enhet samla och återföra otaliga, under olika tider och olika förhållanden, uppkomna förklaringar öfver en 8o:årig Lagredaction, och en Comité hlef af Rikets Ständer redan 1810 i sådant ändamål begärd. Efter hvad jag kunnat inhemta lärer LagCqmitéen år 1812 eller 1813 blifvit förordnad.
Utskottet inskränkes till ett meddelande af några få meningar utur Herr Schönströms anmärkning, blifver mitt yrkande att Memorialet måtte såsom ofullständigt återförvisas, ej i afsigt att å sjelfva anmärkningen framkalla någon ytterligare påföljd, — jag förklarar det högtidligen, —■ utan för praejudicatet, hellst jag aldrig skall medgifva, att den magt, som bokstafveligen tillhör Riksens Ständer, öfveiflyttas på Constitutions-Utskottet. Skall jemvigt bibehållas, böra Riksens Ständer, om de i ena fallet äga rätt att afslå eller bifalla Constitutions-Utskottets tillstyrkande af anmälan hos Konungen om Afsked för en felagtig Embetsman, äfven å det andra fallet, då Utskottet ej funnit en framställd anmärkning ledande-till ansvar, äga deras pröfnings-rätt öppen, för att kunna fälla, om Riksens Ständer finna deras Constitutions-Utskott vid ett Den 27 April, 437 afgifvit yrfrande hafva åsidosatt Rikeis väl för personliga betiagtelser. Det är på grund af allt detta, som jag ännu fortfar att yrka återremiss: Att Herr Schönströms anmärkning till Ståndet må inkomma samt här uppläsas, äfvensom att i framtiden alla anmärkningar må med Constitutions-Utskottets deröfver afgifne Utlåtanden till Riks Stånden återkomma i hela deras vidd, — Om anmärkningen är byggd på intet — eller inne holler fullkomligt non sens, 'rot jag ätt dét bästa Correcfiv, den bästa motvigt ligger deri, att Motionairen vet att Ständérne skola granska hans anmärkning.
Skrifvelse till K. M., gjorda hemställanden om vissa ändringar i Kongl. Förordningen den 28 April 1S19, angående Privilegia Exclusiva, hvarvid Rikets Ständer, som iustämma uti den vid samma Riksdag föreslagna ändring i Förordningens rubrik, endast med den jemkning i redactionen deraf, att benämningen frihetsår må utbytas mot orden uteslutande rättighet, tillika inhemtat, alt E. K. M, med anjedning af 1823 års Ständers ofvanåberopade underd. Skrifvelse, låtit utarbeta ett förslag till ny Förordning uti förevarande ämne, ehuru E. K. M. ännu icke deröfver fattat Dess beslut; samt att detta förslag hvilar på följande grunder: att såsom allmän regel antages, att Patent ej beviljas å en princip, utan endast på principens tillämpning pä uppgifvet sätt; j:o att Patent beviljas: a) för nya uppfinningar i slöjdeväg; b) för förbättringar å äldre uppfinningar, dock utan intrång i förut beviljade Patent; och c) för införande af utomlands kända, men här i Riket förut ej verkställda uppfinningar, då uppfinning ej är sådan, att den kan» efter en genom tryck allmängjord beskrifning, af hvem som helst utföras; 2:0 att Patent beviljas: både åt Svenske undersåter och fremmande, likväl med vilkor, hvad de sistnämnde beträffar, att de skola inom ett år ifrån.Patentets meddelande, antingen, efter i behörig ordning erhållet tillstånd, till Riket inflytta, eller åt Svensk man öfverlåta sitt Patent; 3:o alt, rörande tiden för Patent, högsta tiden bestämmes: för Patent å ny uppfinning till i5 år; för Patent å förbättringar till 10 år; för Patent på införande af utomlands kända uppfinningar till 5 år; 4:ö att Patent utfärdas af E. K.
Och har Committéen, sorn fått sig förelagdt, ”att i underdånighet afgifva så väl berättelse om det närvarande tillståndet, sora förslag till framtida förbättringar, 1:0 i afseende på ostadigheten af det representativa elier sedelmyntets förhållande till det redbara eller silfret, samt det förras gradvis fallna värde; 2:0 i af. seende på åtskillige Glassers, hälst den närandes iråkade förlägenhet, på den alltmer svigtande creditera medborgare emellan, och på de hinder, #om synas möta omloppet af det rörelse-capita], »46 Stalsoch Banco Utskottens Betänkande. hvilket dels utgör, dels föreställer National-förm ögen heten uti sina belänkanden särskildt re. dogjort för hvatt och ett af dessa dem nådigst f' lemmide uppdrag, och från hvarandra, så mycket görligt varit, afskilde, framställt de i dessa olika afseenden insamlade upplysningar, stadgade grundsatser och uppgjorde förslag; hvilka således äfven med hänseende härtill kunna uti tvänne afdelnxngar betraktas; dock med ett så mycket oundvikligare ständigt samband sins emellan, och så mycket nödigare oupphörlige hänvisningar till hvarandra, som det uti första puncten uppgifne förhållandet blifvit ansedt, såsom hufvudsakligen orsakande den, ställning, som deri andra omformaler, och nödvändigheten att uti denna sednare tillvägabringa ändring varit det, som förnämligast ledt uppmärksamheten på den förra; hvarförutan, vid Committeens Betänkanden äfven äro bifogade ett enskildt yttrande af en Committeens Ledamot, hvars tankar uti flere hufvudsakliga afseenden icke varit öfverenstämmande med pluralitetens, samt ett särskildt anförande öfver medlen att lätta införandet af ett hypotlreks system, författadt af en annan Ledamot, sorn i öfrigt antagit de i hufvudförslaget innefattade grunder.
Hr Tersmeden: Ehuru jag endast yttrat mig öfver litt. g uii ifrågavar:de Betänk., så får jag förena mig med Hr Adelborg uti yrkandet om återremiss äfven af litt. h och i. Frih. Cederström: Då jag under discussionens lopp begärt alt ifrågavar:de punkt i Betänk, matte till alla dess delar bifallas, så är del mig naturligtvis relatift kärt, om jag kan vinna min önskan i någon eller några delar deraf, i brist af att möjligen idem alla ernå min åstundan; och det är derföre som jag finnér mig föranlåten att vidhålla mitt yrkande, att punkten måtte momentvis afgöras. Hr Adelborg: I anledn. af den siste värde talarens yttrande hemställer jag blott, om han icke skulle anse, att gemensam propos. bör framställas på de följande litt. h och i, hvilka egentligen röra samma sak. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, ehuru för sin del öfvertygad, att frågan redan hade varit afgjord örn propos. fått i föreslagen ordning framställas och alt i allmänhet tid icke vunnes derigenom alt sedan ett föredragningssätt blifvit antaget, föredragningssättet gjordes till föremål för discussion, nu, då alla de talare som förut begärt återremiss å endast en del af förevar-.de punkt, önskade gemensam propos. å momme h och i, finge hemställa om R. o. Ad. bifölle att dessa mormr gjordes till föremål för en gemensam propos. Ropades Ja. Efter sedermera först till bifall och sedermera till återremiss å momme h. och i. framstälde med blandade Ja och Nej besvarade propos:r, blef förnyad propos. till bifall å dessa morna besvarad med starka Ja, jemte många Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Uppå sedermera framstäld propos. biföll R. o. Ad. de öfrige till förevar:de punkt hörande momme a, b, c, d, e, f, k och I. 21* 324 Den 22 April f. m.
Kruse, jemte ätskillige enskilde parter, besvär kos K, IVl:t i underdänigbet anfört; klvarekter K. lVI:t, genom Utslag dea 12 Vugusti i8aö uti de fullföljde delarns ak wälet sig utlätit; ocb bvad först angick bandsböfdingen ak Wingård; underdäniga klagan öfver ilen af HokLätten bonom älagde skvldigl>et att ansvara för bvad bos förre bands8ecreteraren Kleman bruste i utgörandet ak ersättning för de ak Kleman förskingrade medel funnit bandsböfdingen icke kafva anfort skäl, som kunds verka ändring i berörde bstalningssk^Idigbet, sä vidt den bade afseende ä de medel, bvilk» önnäs upptagne under följande anmärkningspunkler nemligen: K:o 1, Odlingsläu aksände af Lommissarierne i L. 8>:rs Lank den 2-1 dan. 1822 till K. äl:ts Lef:k:de i Wermeland, att tillställas Olof Lrsson i bveten 1000 L:dr, dan Kilssan i Korssbvn 297 L:dr 2-4 sk. ocb Lnkan II. b. L:dr eller tillsaminans 2107 L:dr 24 sk. K.o 2, 2266 L:dr 42 sk. 8 r:st., ulgörand» den af Lrukspatronen b. II. Lalm kör Handlanden ^ron Henrikes räkning, l,os Handlanden L. Letterberg säsom i taka bänder, nedsatte ocb derefter i bandstlancelliet inbetalte summa. 8tatsock 6a n c o-IIlskotten s X:is Z, 6, 6c 72, ,853 Ibdr n sk, 4 >:st., inbetalts till gälciancle af sä val bieutenanten X. O. biljebööks tiomkäste skulder till Oötbeborgs ocb Oötba (ianals f. cl.
Chlorsyradt Kali; se Salt, medicinskt. Chrystall-arbelen; se Glas, ej specificerade. Cbrystalli Tartari; se Vinsten. Förslag till Tull-Taxa. Qvantitet för Inf. Tull. Tullberäkn. Banko. R:dr sk r. R:dr sk r. Cider, tullbehandlas lika med Vin. 3 16 i' •— 12 1 —- — Conserver, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor 1 skålp. — 12 Coral/er, äkta, arbetade: 8 16 — oin fattade 1 skålp. —- 40 infattade, vägas med infattningen och förtullas såsom den. — 10 — Coriander 1 skålp. — 2 — 13 4 Corinler 1 skålp. — 2 8 — 32 * Cubeber 1 skålp. — 8 — 20 Dadlar 1 skålp. — 4 Dekorationer, Plalder med tillbehör, äfvensom Ornamenter, ej specificerade, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. — 10 Deglar 1 lisp. — 3 25 Dref . , 1 skepp. Cirklar, Passare och Cirkelbestick; se Inslrumenter, Mathematiske &c. Cocheriille; se Färger. Cokes, hänföres under Stenkol. Compasser; se Inslrumenler, Mathematiske &c. Copal, tullbehandlas lika med Gummi. Corderoy och Cordet; se Väfnader. Cremortartari; se Vinsten. Damast; se Väfnader. Desman; se Muskus. Dimity; se Väfnader. Doffel; se Väfnader, ylle-. Dosor; se Askar. Drakblod; se Färger, andra slag, ej specificerade. Dräll; se Väfnader. Dyfvelsträck; se Assa Foetida. Ekollon; se Knapergall. Elfenben; se Ben. Enbärsmos, hänföres under Apotheksvaror. Enbärsolja; se Oljor. Essencer; se Oljor. Eslamper, hänföras under Kopparstick. 6 Förslag till Tull-Taxa.
Att Pi’otocoll, hällne hos Konungen i Ministeriella Ärenden och Commando-mål, eller Stats-Rådets Protocoll och Handlingar, eller Riks-Ståndens, eller Hemliga Utskottets, eller Constitutions-Utskottets rörande StatsRådet, eller Bancooch Riksgälds-Verkens, eller Bancooch Stats-Utskottens, eller Revisorers öfver Bancooch Riksgälds-Verken, rörande samma Verks hemliga ärenden, icke kunna till tryckning fordras, eller, utan vederbörandes tillstånd, utbekommas. Utgifvas sådana Handlingar af trycket, utan vederbörandes tillstånd, straffes Utgifvaren, om han varit betrodd att dem vårda och förpligtad att dem hemliga hålla, efter Allmän Lag och särskildta Stadgar. Gör någon annan det, bote han der - Bilaga A till Mern. N:o 3. 275 före 100 R:dr eller mera efter brottets beskaffenhet. Till lika straff vare den förfallen, som olofligen genom trycket kungör förenämnde Handlingar, i fall vården deraf blifvit honom anförtrodd, men han icke, vid något bestämdt högre ansvar, vore förut förbunden att dem icke uppenbara. Att ej några Ministeriella Handlingar eller Diplomatiske Personers enskilda anteckningar eller berättelser öfver Ministeriella Ärenden, hvilka höra till ett senare tidehvarf än för minst femtio år tillbaka, utan Regeringens tillstånd, ej heller enskildta bref, så vida de ej till något Rättegångs-mål nödvändigt höra, ej heller åt Publik vård anförtrodda Deposita af Skrifter och Handlingar, utan deras tillstånd, som samma bref eller Deposita angå eller tillhöra, kunna utgifvas eller utbekommas. Den häremot bryter, bote 50 R:dr.
" med remist till Skats'Utffottet af Hr. Landt - Marskalkens och Hrr. Talemäns förslag till arfwoden och tractamenten för Rtks - Ständcns Secreterare, Cancellieoch Waktbetjening, 1289. —rörande Allmänna Beswärsoch Oeconomie-UtffottetS Betänkande, angäende yrkad fri och oinskränkt TackjernsharOel inom Riket, is53- — rörande Allmänna Besw. och Oeconomie-Utflottcts Betänkande, angäende de emellan Församlingarne flyttande fattige och wanföre personers försörjande. 155Z. — med äterremist ä StatS-Utffottets yttran>e öfwer Konungens i twänne Dest Nädiga Propositioner gjorde framställningar om nödige medel till widtagande af kraftiga anstalter till Rikets förswar och framtida säkerhet, 1554. — rörande Stats-Utffottets yttrande om Finsta Artilleri Regementets öfwerflyttande pä Swensk Stat, IZZ4. — med äterremist ä Lag-Utffottets Betänkande, angäende Konungens makt att i en del allmänna Lagens stadFanden, sä wäl som i wista Fidei-Commist Författningar göra dispenser rc. 1554. — rörauye i2o Register. Siats-Utskottets yttrande öfwer Kongl. Majtts Nådiga Proposition, angående medel till särskilda tillfälliga utgifter, 1554' " om instämmande uti Preste-Ständets förbehöll wid Kyrko-Znspectors-tjensternes indragning i Skäne och Blekinge, samt inskränkning uti det af Lag-Utskottet, i dest ytterligare utlåtande, angäcnde wärdcring och offenteligt utrop ä fast egendom pä landet som för gäld utmätes, föreslagna stadgande, att alla auctioncr hädanefter skola werkställas genom uppslag, -555- — angäende Hr.
Se Betänkandet N:o 119, med bifall, hvartill Rikets Ständer bland annat förordnat, att lån på orörlig pant utgifvas endast å de slutsummor, uli denna punct äro upptagne..} 4:o. Räntan å alla lån, som öfverskjuta Fem Riksdaler Banco, och är« meddelade på ett år eller derutöfver, fö'faller till betalning endast en gång om året; men skulle ränle-licjviden icke fullgöras å den bestämda förfallodagen, kommer det då upplupna intresset att tilläggas Capital-skulden, så att till betalningsdagen räntan upplöper jemväl å den uträknade, och, såsom obetald, å förfallodagen tillagde intresse-skulden; kommande ränta på ränta å sådane lån, som icke öfverskjuta 5 R-.dr, hädanefterr såsom hittills, ej att beräknas. (Se Betänkandet N:o 269.} Till följd hvaraf 168 §. kommer att erhålla den förändrade lydelse, förevarande punct utvisar. Det tillägg mot slutet af stadgandet, som Utskottet föreslagit, har Utskottet trott vara behöflig! för undanrödjande af den misstydning, det Tlanco-Ulsköttets Memorialj N:o 183. »9 »kulle beräkningen af ränta på ränta å sådane lån, hvilka icke öfverskjuta 5 R:dr, hädanefter iagttagas. 5: o. Af Bankens Låne-afdelning ulgifvas lån emot pant af guld och silfver, »rbetadt eiler oarbetadt, som är l'öisedt med Svensk Controll-stämpel, Svenska och Holländska Specie-ducaler samt guld och Silfver-medailler, dock ej något lån till mindre belopp än Två Riksdaler Banco. (Motsvarande §. 169. Det fölhöjda minimi-lånebeloppet afTvå Riksdaler Banco grundar sig på Utskottets derom gjorda, af Rikets Ständer bifallna, framställning, uti Betänkandet N:o 56.) 6:0. Lånetiden bestämmes alltid till 12 månader; låntagaren dock obetaget att dessförinnan sitt lån infria.