Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men så snart detta befinnes i behörig ordning, är jag beredd att taga ut lysningen när du önskar, min kära Ferdinand, och tillägger, att ju förr det kan ske, desto bättre.” Härvid räckte kommerserådet kaptenen handen. Denne nödgades iakttaga vinken, kysste sin tillkommande svärmoders framräckta fingerspetsar, bad om sin hjertliga helsning till Rosa, och skyndade hem, med hjertat fullt af nya bekymmer, alstrade af kommerserådets envishet, och med hufvudet svindlande af tankar, formade och formlösa. Men alla dessa fingo en ny och dyster riktning, då han på sitt bord blef varse ett litet paket med Hildas välkända stil. Mörk eld blixtrade i hans öga, då han öppnade det och fann, att hon ouppbrutet återsändt hans eget till henne. Alltsedan de voro barn, hade de bibehållit den vanan att gifva hvarandra små bevis af sin vänliga tillgifvenhet på denna afton, då så månget hjerta lyckats gissa till ett annats önskningar. Hon ville således icke ens såsom kusin emottaga ett obetydligt bevis af hans uppmärksamhet. Det var hårdt; det väckte hos Ferdinand en känsla, liknande djup, oförfalskad bedröfvelse. Han hade icke haft tillräckligt fin urskiljning att finna, det Hilda, efter hvad som förefallit, icke gerna, med sitt lynne, kunde handla annorlunda. Elden brann friskt i kakelugnen, Ferdinand tryckte en lätt kyss på utanskriften af omslaget, och kastade det, jemte sitt eget paket, i lågorna. Paketet. – Spådomar. – Litet apart i Förmaket. – Samtal emellan de Trolofvade. Juldagen var stark snöyra, och emedan man i kommerserådets hus icke hade sällskap, icke heller var borta, ökades lynnets otreflighet genom vädrets. Man hade ledsamt och gäspade obarmhertigt. Kaptenen hade ätit middag hos en af sina förmän, och skulle stanna qvar der till aftonen; således var familjen alldeles ensam. Grossören lade patience, och förargade sig öfver att det aldrig ville gå ut, så skarpsinnigt han också begrundade hvarje serskildt kort och dess möjliga betydelse.
Häremot får Utskottet, äfven upplysningsvis, anföra hvad en godkänd Engelsk publicist (Blackstone) med egna ord härom yttrar: "Englands LordCanzler, eller Storsigillbeva”rare, har bland Embetsman den största betydenhet och myndighet, som för närvarande ”äger rum i Riket, flan hör, i kraft af sitt ”Embete, till Konungens hemliga råd (pri'* ”vy council) och är, genom häfd, Taleman ”för ÖfverhuSet. Honom tillkommer att förordna alla Fredsdomare i hela riket; han är ”å Konungens vägnar uppsyningsman öfver ”alla af Kronan stiftade Hospitaler och ”nnderhållsmrältningar; han har rätt att bortgifva alla prestlägenheter, som stå under ”Kronans disposition och ej öfverstiga 20 L. ”årlig inkomst; han har Allmänna vården öf”ver minderåriga eller vansinniga, och högsta ”inseendet öfver alla fromma Stiftelser i Ri”ket; — och detta allt jemte och förutan den tlstöra och vidsträckta Jurisdiction, han utöfvar. i kraft af sitt DomareEinbete i den hö» Serskildta Utskottets Eetänkanden. 909 ga CanzliRätten (ett slags, lustitieRe vision) hvaruti äro tvenne afdelningar, nemligen elen allmänna, eller den som anses för egentlig laga domstol (Court of Common Lory) och den särskilda, som kallas Billighets domstol (Couu of Eqvity).
Om öfverskridandet 1832 och 1».13 at tle lil utgifter under 2:dra Hufvud-Titeln anvisade summor Svar på återremiss 4:o om skjutsoch tractamrnts-ersättnmgen till tillförordnade Landshöfdingen Adlersparre under Landshöfdingen von Tornes tjenstledighet 9)999 9 9 9 9 999999*99 9 Svar pä återremiss , 5 ,,,, , 5:o om arfvodena till Vexel Controllö e ne i Stockholm och Göt.hehorg 6:0 om liqviden af Kongl. Theaterns skuld l.o om förskottet af 15,000 R:dr, emot ersättning af 1833 års anslag för ström-rensningar och lättade vatten-communicafioner 8:0 om de å 1834 års anslag för publika b} ggnader i hufvud.staden , anticipationsvis ut betaidte 4,133 R:dr 46 sk. till reparationer å casernoch stallbyggnader för Li - Gardet till häst 9:o om ett Kammarherren B, Rosenblad tillag t expectance-arfvode pä anslaget för Min - ster-Staten ,,,,,,,,, 10:o om en rese-ersättning tili Lands-Secretera - Kongl Proposit. eller Skrifvelse. Ståndet. b. V l 40 ler A. i Blekinge Län, Lagmannen C. Mö!- 9 9 9 9 9 ?»)?>>>>»>’ Svar pa aierremis» , 9*9999999 nmälan af Rikets Ständers Revisorer ar 1Ö35. ll:o Olli lie Majoren Montelius tillagde årliga gral ificationer 12:o om Majorerne J. A.
N:o 25. skaper eller förmåga till något annat, alltid duger att aflägga prof ven för att klifva prest — eller absolvera kameralexamen, hette det så länge sistnämnda examen fanns, hvaremot nu, efter dess afskaffande, hvad underhaltigt, i anseende till kunskaper eller hufvud bland de studerande finnes, sålunda anses vara anvisade till prestbefattningar. Det förefaller eget, att under det ingen enda universitetsexamen för habilitation till viss praktisk, offentlig verksamhet i öfrigt finnes, för hvars absolverande icke — antingen i densamma sjelf eller i särskild preliminär examen inom filosofiska fakulteten — fordras prof på högre insigter i allmän humanistisk rigtning. än hvad i afgångsexamen från elementarläroverket kräfves, endast för den blifvande presten dylikt prof ännu alltjemt ej anses nödigt. Denna ögonskenliga brist i afseende på bestämningarne för prestbildningen uttalades också redan för 14 år sedan af den theologiska fakultetens i Upsala egna lärare, då på deras enträgna yrkande Consistorium Academicum till vederbörande ingick med anhållan och förslag om inrättande af en tbeologico-filosofisk examen för blifvande prester, motsvarande de preliminära medicooch juridico-filosofiska för blifvande medicineoch juris-kandidater. Sedan ärendet från 1851 hvilat hos Kongl. Maj:t, upptogs det ånyo sistlidne år och revideradt förslag ingick ånyo, dock så, att man nu, af fruktan för ytterligare prestbrist. ej vågade föreslå ifrågavarande examen såsom obligatorisk, utan blott såsom tillåten, alltså ej tillförsäkra sig om den. sannerligen ej öfverdrifna, allmännare bildning hos blifvande prester, hvarpå examen skulle utgöra prof, utan endast möjliggöra dylikt prof för den, som ville aflägga det. För att emellertid ega något hopp om, att denna möjlighet skulle begagnas, hade Konsistorium med förslaget till dess anordnande tillika förenat det, att aflagd examen skulle medföra rättighet att räkna tvänne presterli tjenstår, d. v. s. så mycket, att nämnda examens absolverande, hvartill med vanlig skolbildning ungefär tvänne års studier kunna beräknas, åtminstone ej skulle minska den blifvande prestens meriter.
Om äfven vid den tidpunkt, då beslut om nämnde rörelses införande vidtogs, medel dertill från annat håll än Banken icke lämpligen kunde beredas, så synes likväl numera, sedan så många nya låneinrättningar i Riket uppstått och Riksgälds-kontoret bedrifver en med denna likartad rörelse, Bankens biträde till meddelande af. understöd i denna väg hvarken i ena eller andra afseendet vidare påkallas. I följd af lånefondens jemförelsevis ringa belopp, kunna dylika understöd dessutom komma endast få personer till godo; såsom bevis hvarå Utskottet får meddela, att hela antalet af de vid 1856 års slut utestående lån, tillhörande denna fond, uppgick till endast 100, hvaraf 34 i Hallands län, 31 i Örebro, 17 i Elfsborgs, 6 i Malmöhus, 5 i Skaraborgs, 5 i Christianstads, 1 i Wermlands och 1 i Jemtlands län. För det allmänna är ifrågavarande utlåning således af föga gagn; och då Banken å skiftesoch odlings-lånen, hvilka i allmänhet utgå mot borgen, erhåller endast 2 procent ränta, samt tillskyndats betydliga förluster, hvarom de vid Riksdagarne förekommande frågor, angående afskrifning ur Bankens räkenskaper af odlingslån, bära vittne, torde det inses, att utlåningen ingalunda medför någon fördel för Banken. Då Rikets Ständer tillförene ogillat förslaget om skiftesoch odlings-lånefondens öfverlemnande till Riksgälds-kontoret, har hos Utskottet fråga uppstått att fördela fonden mellan länens Hushållnings-sällskaper, helst det, enligt gällande stadganden, redan åligger dem att utöfva all kontroll öfver lånemedlens behöriga användande.
I öfrigt anmärkes, att på 8 ställen i Sleswig och på 11 i Holstein, hvarest äro Postkontor eller Expeditioner, saknas åter Extrapost-stationer, samt att resande, som derifrån önska befordring, ega att derom träffa öfverenskommelse med hvem som helst: att när, i Danmark, frivilliga Wagnmän ej kunna fås på ett ställe, som anses passande för upprättandet af en Extra Poststation, eller om det frivilliga Laget upphör utan att ersättas af ett annat dylikt, åläggas vederbörande skjutspligtige, att upprätta ett Tvunget Lag: att emellertid, för undgående af det härmed förenade besvär, de skjutsskyldige vanligen söka att få frivilliga Wagnmän till skjutsbefordringens öfvertagande: att åter Statskassan på intet ställe lemnar något tillskott för den frivilliga befordringens upprätthållande, så att Wagnmännen uppbära allenast den tariffmässiga betalningen för hvarje skjutsning; att i Köpstäderne Wagnmanslagen oftast äro frivilliga, på landet deremot ofta tvungna, men att icke så sällan öfvergång eger rum ifrån tvunget till frivilligt Lag, och tvertom; samt att ingen kan åläggas skjutsa en större väglängd än 7 Danska mil. Vidkommande derefter den ordinarie eller Kongl. Postbefordringen, så besörjes denna genom Post-Styrelsen medelst kontrakter med enskilda, vanligen Posthållare. Denna befordring eger rum med Brefposter i inskränkt bemärkelse 24 Damnark. (åkande eller ridande), hvilka blott medtaga bref och undantagsvis, när plats dertill finnes, en resande. Bref befordras i öfrigt, likasom personer och mindre paketer, med alla Poster, som ej uteslutande äro Brefposter. Paketer af större tyngd eller omfång äro åter föremål för Brefoell Paketposterne, hvilka vanligen äro öppna åkdon, hvarå resande jemnväl kunna färdas. Vidare finnas Brefoch Personposter eller täckta vagnar, som medtaga bref, mindre paketer och resande. Benämningen BrefPaketoch Personpost begagnas företrädesvis för s. k. Diligenser, med hvilka befordras paketer af viss vikt och omfång. Vagnarne för den ordinarie Postbefordringen tillhöra endast undantagsvis Postväsendet. På de mindre
Mängden trodde, och de, som kände rätta förhållandet, hade dels icke nog ärlighet dels icke tillräckligt mod att uttala sanningen. Orsaken till sedelstockens minskning låg icke uti en indragen lånerörelse från RiksBankens sida, ty de utelöpande sedlarne utan motsvarighet i metallisk valuta voro nästan alltid desamma, utan H. lil. 30 0 e n 15 Februari t. m. minskningen i rörelsemedlen härledde sig från utskeppning af de ädla metallerna, och derigenom att Banken sålde vexlar på de 3 mill. speciel-, som utgjorde grundfonden till sjelfva Statslånet. Om ock till en början de inhemska näringarne erhöllo någon lättnad, så upslukade inom kort importhandeln icke allenast de tolf millionerna utan äfven en del af jernvägslånet och derutöfver en betydlig del af det silfver, som Banken hade i sina hvalf. — Häraf strypningen i penningemarknaden; — häraf orsaken hvarföre vid nu församlade Ständers sammanträde inga tillgångar funnos för Staten att. betala återstoden af det ofta åberopade lånet, ty återstoden, sedan första afbetalningen blifvit gjord, af de 3 mill. specier, som funnos i Hamburg, blef använd till betäckande af itnportörernes handelsskulder derstädes. Om en lag (raan må kalla den exportförbud på silfver eller huru som helsi) funnits, som tvingat importörerna af utländska varor att betala dessa med våra inhemska produkter, så hade 12-millionslåuet aldrig behöfts eller, om det ändock blifvit uptaget, hade detsamma på de föreskrifna terminerna kunnat betalas, enär de tre mill. specier alltid funnits för Statsverket tillgängliga, och lånt.agarne ur Statslånefonden kunnat göra sina liqvider, enär penningetillgången inom landet, efter en sådan liqvid, blifvit densamma, sorn före lånets uptagande, då nu deremot en sådan liqvid är omöjlig, såväl för Staten som för den enskilde.
Besvärsoch Ekon.Utskrns betänk. IV:o 87 återremitterades. Ånyo Den 16 Januari e. m. Ånyo föredrogos och biföllos StatsUtsk:s den 5 sistl. Dec. på hordet lagda niemtr och utlålm: N:o 377, arig:de några, i sammanhang med frågan om liemmantalsräntans upphörande, väckta motioner; N:o 3/8, angtde afskrifning af de summor, som blifvit Jyftade å det på Riksg.cont. vid 1828—i83o årens riksdag anvisade mindre creditiv; N:o 37g, angrde ifrågaslålld ombyggnad af en del utaf östra flygeln vid R. St:s hus; N:o 38o, angtde K. Stats-contorets befrielse från vidare befattning med det staden Wexiö beviljade byggnadslån. Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 5 sisth Dec. på bordet lagda mern. N:o 38i, i anledn. af erhållen återremiss å StalsUtskts utlåt. N:o 33», fann R. o. Ad. det icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Föredrogs ånyo StalsUtskts den 5 sisth Dec. på bordet lagda utlåt. N:o 382, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse rörtde eftergift af en vid arbetsoch correct.inrättningen i Norrköping yppad balance. Hr Cederschjöld, Robert Theophron: Om någonsin en afskrifning bör äga rum, så tror jag verkligen att ifrågavar. balance dertill bör komma i fråga. Först och främst är den summa, som här blifvit till afskrifning ifrågasatt, af ett högst obetydligt belopp för det allmänna, nemi. endast något öfver 2000 r:dr b:co.
Atager sig åter beväringsfurir att under loppet af minst sex år, efter det hans beväringspligt upphört, qvarstå såsom bevärings-underofficer och under tiden årligen göra beväringsmötena med det manskap, som andra gången vapenöfvas, kan han icke blott i till Bevärings-sergeant ulan ock till Bevärings-fanjunkare konstitueras, samt såsom sådan under samma vilkor i öfrigt, som för underofficerare vid regementerna äro föreskrifna, af Regements-chefen föreslås j till Bevärings-officer i Arméen utan att hafva genomgått de för befordran till officer i allmänhet föreskrifna kunskapsprof. p. 61. p. 62. p. 62. p. 62. p. 62. 77 4 3 » i °! P9» ■ i Ti Oj tt> Si o ei a ! 5. tinder krig gälla för Revärings-tmder-officerare i afseende å rätt till befordran samma föreskrifter och förmåner som för regomenternas Under-officerare. För konstitutoraler till Beväringsunder-officer erlägges ej lösen. § 38. Mom. 1. Beväringssoldater och beväringskorporaler erhålla under tjenstgöring, i likhet med öfriga beväringsmanskapet, af Kongl. Majit och Kronan beklädnad och utredning samt ersättning för begagnande under mötena af egna skjortor, strumpor och skor; och bära beväringskorporalerna samma distinktionstecken, som vice korporaler vid regementet eller corpsen. Mom. 2. Beväringsfurir erhåller af Kongl. Majit och Kronan en sin grad motsvarande uniform, hvilken han dock är skyldig att efter hvarje mötes slut återställa. Den i 37 § 3 mom. omförmälde Bevärings-underoffieer behöfver dock icke vid slutet af det möte, han såsom elit fjerde året bevistar, återställa vapenrock, byxor och lägermössa, men är deremot förbunden att vid uppbåd till krig vara med dessa persedlar försedd.
Besv,- oeh Ehon.-Vtskotlens Betänkande, N.-o S. 311 Stadgandet, att hvar och en som ej, enligt vissa reglor kan försvara' sig sjelf, måste tjena hos eller hafva sitt försvar af andra, samt i vidrigt fall' ansessorn farlig för samhållets säkerhet och får behandlas såsom förbrytare, strider så snörrätt emot sundt rättsbegrepp, att ett dylikt stadgandes tillkomst endast kan lillskrifvas och förklaras af ett på falska grundvalar upprättad t samhällsfördrag. Sedan man likväl, med stöd af dessa falska grundsatser, beträd t en annan och vidsträcktare bana ån den, som rättskänslan föreskriiver, samt proclamerat och godkånnt den idéen, att Stats-rätt ej har något gemensamt med Natur-rått, och i intet fall derunder bör subordinera, så har följden deraf blifvit, att den ena menniskan, under Statsfördragets och Lagens egid, inkräktat betydligt på den andras rättigheter, samt understundom och i åtskilliga Länder till och med tillegnat sig den andres arbetsförmåga och person, såsom sin råtlfångna egendom och tillhörighet. Innom Sverige finnes visserligen ej tråldomen och slafveriét åhnir införde, men ofvanberörde tvånne systemer, hvilka hitintills i bredd meri hvarandra conseqvent utvecklat sig, synas, om de ej för tidigt hejdas, sträfva till detta syftemål.
”Hvad är på färde, efter löjtnanten redan är tillbaka?” frågade Haraldson vid sitt inträde. ”Jag blef riktigt förundrad, när jag fick se jakten!” ”Något rätt vigtigt!” svarade Arve, men lemnade dervid rummet, för att låta Gabriella, enligt öfverenskommelse, först tala med fadern. ”Hvad skulle det vara för vigtigt? Har någon olycka händt Birger?” ”Nej, pappa! Men nu har Anton sprungit bort; vi ha letat efter honom ett par timmar, utan att finna honom.” ”Hvad var det att leta efter!” sade gubben nästan vresigt. ”Jaktlöjtnanten har väl inte kommit hit för den orsak heller?” ”Nej, det förstås, pappa; men sedan han väl var här, gjorde han det ändå, för Anton blef så uppbragt öfver något att han förlorade målet, alldeles som den der gången för längesedan, pappa mins, då han blef ond öfver något, som pappa sade.” ”Stor sak i Anton! Han får nog målföret igen, och får han det inte, så är ingen skada skedd. Men hvad var det med löjtnanten? Hvad löpte han ut efter?” ”Jo, pappa, jag skall straxt säga. Men jag har varit så grufligt förskräckt för Anton – tror pappa att det ingen fara är med honom?” ”Det är ingen fara med honom!” sade Haraldson, icke utan otålighet. ”Han kommer nog igen, när det kliar i kaksta’n. Se’n så är han ju van att sköta sig sjelf och vara ute så länge han vill. Men låt det nu vara nog om Anton!” ”Ja, så skall jag väl säga det andra; men då får pappa lof att vara mycket god och snäll, annars blir jag riktigt ledsen! Pappa har ju alltid hållit så fasligt af mig?” ”Ja visst, åh ja; en kan nog vara svag! Men hvad hör det hit?” ”Jo, för ser pappa, jaktlöjtnanten håller också ofantligt af mig, och jag lika mycket af honom; och efter vi göra det, så vilja vi gifta oss, om pappa tillåter det!” ”Gifta dig med jaktlöjtnanten? Hå, hå, blåser vinden från det hållet!
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Ulsk:n inkomne betänkm och utlåt., nemi. från Lag-Utskottet: N:o 11, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag, ang:de flyttning i och ur hus på landet; Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utskottet: N:o 50, i anledn. af väckt motion om meddelande af stapel stads-rätt för staden Sölfvitsborg; samt N:o 51, i anledn. af väckt fråga om användande af Norrska hingstar vid Ottenby Stuteri, till hästafvelns förbättrande. Uplästes och lades till handlingarne ankomne prot.-utdr. från PresteSt. af d. 15, 19, 22 och 26, från BorgareSl. af d. 19, 22 och 26, samt från BondeSt. af d. 19 och 22 sisth Februari. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 2 e. m. In fidem prolocolli, Albert Munck. Den 1 Mars. 139 insett behofvet af en så beskaffad bok eller liggare, och velat genom uttryckligt stadgande försäkra sig om den fortfarande tillvaron deraf; men deraf följer ingalunda, att den skall upgöras på det af Utsk. föreslagna sätt, utan sålunda att hvarje inbetalning, vare sig kapital eller ränta, införes i boken lill framtida efterrättelse såväl för Kamereraren som Direktm och en hvar, som har med saken att skaffa. Icke eller skall en sådan liqvid göras först vid årets slut, ty det är olämpligt att göra 2:ne bokslut nemi. ett i den gemensamma liggaren och ett i den särskilda räkenskapen. §. 53. Hr von Hartmansdorff: I denna § omnämnes icke, hvem som skall sätta värde å inventarierne. Detta bestyr kan väl icke öfverlemnas ät Kamereraren, ty han skall kunna värdera dem antingen för högt eller för lågt, hvarföre jag tror, att Direktm bör göra denna värdering. §. 54, 55 och 56. Lemnades utan anmärkning. §• 57. Gr. Lagerbjelke:
IsmpliAen bunns nedsättas till . 1,200: — Xkvensom, dä det kör Lstsljonseller 8jubI^äbsre köreslsAns resestipendium kördelss pä 2:ne är, lrärtill ärligen erkordrss en dsst 1,333: 16. lrvsremot snslsAet till lleserv-bsbsre, bvilbet kör l^ält-biäbare-Lorpsens närvarande oelr kram tida tjenstbsrbet är oundAänAliAen nödigt, bär utköres insel detskLommitterade uppZikns ärliga belopp sk 6,000: —- 8,533: 16. om beviljande livsrsk jsA l nnderdäniAlret tillst^rber, stt lXädi^ kramstsllninA ms lill llibets bländer Aörss." "^örrbemäldedommittersde bskva jemväl i underdäniAbet snmält bebölliAbeten sk älsbilb^s n^-s anslag, (leks kör eompletterande sk sjubvärdspersedel-körräden, clels osli till snsbsllninA kör IleAementens sk körbinderi oell sjubbusvsAnar, livsrom kiders KonAl. Nspt elos k torde i Mder vilja sersbildt krsmställs proposition till lisbets 8tänder, sä vids de krän Xrizsoelr 8unrllrets-kiolle^ierne inkordrsde körslsA i ämnet lrinna NOA tidigt utsrlretss osli under lXädio prökninA tsAss."
Det är på denna grund jag anhåller, alt Utsk., dä det kanske kommer i förlägenhet om 2 H. 24 i8t> Den 27 Februarii. medel till detta ändamål, icke må förbise, att sådana finnas på den väg jag antyd t. Jag anhåller, att äfven dessa anmärkningar må få åtfölja remissen. Hr Gyllenhaal motion lades på bordet, hvarjemte R. o. Ad. beslöt anmoda Hr Gyllenhaal att låta till trycket befordra det samma motion åtföljande förslag till inrättande af ett Åkerbruksinstitut. Hr von Kraemer, Rob., uppläste följande: Jag har mycket tvekat att ännu ytterligare öka mängden af redan väckta motioner; men ämnets vigt har segrat öfver mina betänkligheter. Mycket har blifvit ordadt så i tryck som tal, i sednare tider och isynnerhet vid denna Riksdag, om behofvet af en jemnare beskattning af jorden, om lindring i skattebördox-, och framför allt om brännvinets skadlighet samt medlen att minska och fördyra productionen af denna yara. För min del anser jag, att en välordnad spannmålshandel säkrast kan uppfylla dessa ändamål. Ägde spannmålen ett någorlunda jemnt värde och lätt afsättning, följde timligen dei-af, att de flesta jordbrukare helh-e afyttrade denna vara, än att deraf, oell stundom med förlust, tillverka brännvin. Min öfvertygelse är, att intet ki-aftigare medel finnes att förekomma nuvarande missförhållande i spannmålsprisen och de förluster dei-af uppstå, hvilka med skäl öfveiklagas, än att befordi-a riors anläggande och begagnande. Ett exempel i stort må anföras, nemligen i83i års skörd. Före och rinder skördetiden var solvärmen nämnde år så stark och jemnt ihållande, att den inbei'gade säden fick nära egenskap och godhet med i-itoi-kad. Den blef derigenom tjenlig att magasinera, och följaktligen begärlig i handeln, hvaraf åter följde höga spannmålspris, oaktadt brännvins - bi-änningen en del af året var inställd. Med sistlidet åi-s skörd är förhållandet alldeles motsatt.