Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser denna lag vara den hårdaste och mest barbariska lag, sorn i J 9:de århundradet blifvit utfärdad, och har man med rätta uttryckt sin förundran deröfver, både i tal och skrift, både inom och utomlands, att Sverige, som är så väl styrdt i många afseenden, kunnat i sin lagstiftning åvägabringa en sä hård lag, allrahelst som den är stridande mot andan af Kyrkans egna bekännelseskrifter. Hr G. Cederschiöld har äfven, om jaS hörde rätt, ty jag up - Den 19 November. 245 fattade ej början af hans yttrande, yrkat på afskaffandet af denna Sacramentallag, och deruti instämmer jag på det lifligaste; men tillika har han, med ett visst misshumör, yttrat sig om läsarne. Jag kan icke fatta huru detta kan stå tillsammans med denna fråga och det yrkande, som nu är å bane. Jag förmodar, att Hr Cederschiöld sjelf läser, åtminstone har jag anledning till den förmodan, i betraktande af den talangfullt upsatta motion Ilr Cederschiöld nyligen afgifvit om Universiteternas sammanslående och förflyttande till Hufvudstaden, hvilket allt vittnar om beläsenhet. Jag förmodar således, att Hr Cederschiöld sjelf läser och följaktligen är Hr Cederschiöld en läsare. Men som Hr Cederschiöld sammanställt läsare med jesuiter och katholiker, så skulle man kunna tro att Hr Cederschiöld också vöre en katholik eller jesuit. Hr Ccderschiölds eget yttrande leder mig till en sådan slutsats, utan att jag derföre utaf denna conclussion har för afsigt att såra. Men man kallar i allmänhet dem för läsare, som disentera från statskyrkan och icke kunna gilla dess meningar sand: alldra minst hierarchien och prestväldet i den Protestantiska kyrkan, synnerligen som den är stridande mot dess egna bekännelseskrifter.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser ä Utlåtandet N:o 62. (T. A.) Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62, angående regleringen af utgifterne under Riks-Statens Tionde Hufvud-Titel, har af samtlige Riks-Siandcn blifvit Stats-Utskoltets Utlåtande j N',0 218. 0 blifvit återremitterad t, dels i sin helhet, dels uti åtskillige punkter, emot hvilka anmärkningar förekommit; och får Utskottet samma anmärkningar till besvarande upptaga, i den ordning, sorn, vid det först afgifna Utlåtan>det, Jblifvit följd,: l:o Clereci-Staten. a) Inom Preste-Ståndet har, i afseende på Utskottets yttrande, 1 anledning af Herr Christiersons motion, Lii!vit anmärkt, att vid det förhållande, att Pastor i Carlskrona -niistat det prasbende, som förut varit anslaget till förbättring i hans lönevillkor samt stadens till större delen fattige invånare blifvit ålagde att bekosta tvänne kyrkors underhåll, staden skäligen vore berättigad att, i enlighet med hvad sorn för de fleste åifrige städer eger rum, af Staten erhålla bidrag till sitt Presterskaps aflöning; men då dessa anmärkningar icke uppgifva några nya förhållanden, som af Utskottet ej redan blifvit tagne i öfvervägande, och det afgifna Utlåtandet i denna del finnes vara af Ridderskapet och Adeln le 111 na dt utan anmärkning samt af Borgareoch Bonde-Stånden bifallet, anser Utskottet sig böra sitt förra yttrande vidblifva. ib) Det af Utskottet afstyrkta anslag till vinsäd för Sophiee Magdalena: och Ulricae Eleonora församlingar har af Ledamöter inom Ridderskåpet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit påyrkad t, med åberopande deraf, alt sådane anslag förut af Rikets Ständer beviljats församlingar, •sorn från andre socknar blifvit utbrutne , samt i öfrigt af de uti Herr Biskopen m. m.
Och allmänt uttrycktes de vissa förhoppningar, man kunde hysa, att fru Petrelli ingalunda med sin afgång från den ifrågavarande befattningen skulle gifva efter något det minsta af sin nitälskan för den goda sak, » Handarbetets vänner » gjort till sin. Därpå behöfva vi helt säkert icke tvina! J. N-g. DE p ' RARDIN. c J) in smärta midja, en loja fMed nattens färg på sin ring. fDu kan ej stanna i solen, j) u unga vingade själ. fDu kan ej spjärna mot udden, $ag vet del så väl, så väl. % ' ltt rof för mörkaste makter fDu fallit från ljusets land. U \ e ' n skuggornas värld dig bundit fMed fina, smekande band. jHårdj hård är snbhvita marmorn, ' jDjupt kolsvarta ådern går. Snart blir din vinge en hörda, Snart llir ditt löje en tår. flärnere måste du fängslas " Och såras på tusen sätt. ZMen trösta dig, ty däruppe, fl) är har du ju lar nar ät t. &lt; Svarta ådror. ag stod framför Tionstnärns sista utställda lilla grupp, %n dikt i marmor om själen, Som vaknar till lifvet upp. Jxspss jD.u stammar ju från det goda, %&gt;et ljusa, som dock till sist, förklarande allt, lesegrar ' jDet ondas mörkaste list. jjag stod framför Tionstnärns sista Wfss utställda lilla grupp, jEn dikt i marmor om själen, Som vaknar till lifvet upp. Anna spis så jungfruligt fager, ' jDcn unga, vingade själ. jHon ler med l lidaste löje fjYlot tillvarons ve och väl. Knutson. &lt; ltion c Så hvit som dalarnes lilja, Så ren som höjdernas snö, fivi föll du hit ned i stoftet, fDu skära, himmelska mö? ffakom dig lurar en fara, förklädd till kärlekens gud. ^Han sliter din hvita vinge " Och reder dig sorgeskrud.
En värd Le damot har Y^rat, att det af mig föreslagna creditiv på Banken skulle endast komma dem tillgodo, som nedsatte värdet å deras Egendomar, Jag har väl icke genomläst Utskottets Betäm kande, men jag hade förmodat, att Utskottet icke föreslagit, det Fastighetsägare skulle sjelf.; Ve efter godtycko få nedsätta Bevillningsvärdet. Om så är, har jag misstagit mig; men i annat fall är det den värde Ledamoten, som gjort det. För öfrigt är det hvarken ovanligt ellet Orimligt, att Fastigheter fallit ^:del i pris; man har exempel att Egendom i Staderne, såsom i Götheborg, hastigt nog sjunkit fidelar i värde. Jag kan ej inse annat, än att det är en orättvisa, hvarom raan knappt hort talas i något land, att, på det den bestämda Bevillningssutnman må utgå, en fastighet, skall taxeras långt öfver hvad den verkligen är värd, för att i samma förhållande obilligt beskattas. Deremot finnér jag för min del att, i händelse något deficit i bevillningssumman skulle uppkomma, långt bättre vöre, att ersätta det genom ett creditiv på Banken, och jag förnyar således min anhållan orri afslag af Betänkandet, och proposition till bifall af min hemställan. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag borde kanske ej yttra mig om detaillerne af Bevill» 3c - 366 Dctt 22 Junit f. m. nings-förslaget, då jag lika med Herr Rosenskjöld icke öfverensstämt med pluralitefen, angående principerne för den blifvande Bevillningen, men jag anhåller likväl få förklara, att jag är på det högsta emot det af Herr Rosenskjöld föreslagne creditiv; jag tror det vara så vida olämpligt, som, i fall penningebristen blir så betydlig, att den visar sig genom nedsättning af Hemmanens värden öfver hela landet, det föreslagna creditivet blir utan all jemförelse vanmägtigt, att afhjelpa denna penningebrist, och det man anser skada Bankens credit, har således utan allt ändamål blifvit vidtagit.
Lag och då Revisorers Berättelse. tlå Grundlagen, jemförd med öfriga till ämnet hörande Författningar, röjer den mening, att icke hvarje Ämbets-felaktighet af mindre betydenhet må vara underkastad Ämbets-ansvar, hvarförutan ali fråga om ersättning i detta mål redan förfallit, fann Herr Ordföranden sig sakna laga grund, att ålägga Friherre Cederström särskildt ansvar, och angående den af Friherren mot mig gjorde anmärkning , instämde Herr Ordföranden äfven med Herr Bergs-Rådet Robson. Då nu på grund af denna omröstning och i Öfverensstämmelse med Riks-Rättens ådagalagda pluralitet, Bom i målet skulle uppsättas och Riks-Rättens nästa sammanträde till den 27 Julii blifvit utsatt, anmälte sig vid detta sednare sammanträde, då under justeringen af Voterings-Protocollet deras yttranden förekommo, Herr AmiralitetsKammar-Rådet Carlberg och Herr Krigs-Rådet Edelcrona, att få anföra något, utlåtande sig den förre eller Amiralitcts-Kammar-Rådet Carlberg, att som han förra gången ansett Herr General-Adjutantens afsigt god och dess .uppsåt redligt, vid uppgörandet af den för Kust-Bevakningen i Nåder gillade, roen sedermera i fråga stahla Instructioncn, hvilken hade afseende på en vidsträcktare anstalt och större omfattning, än vanlig SjÖtulls-Bevakning, så hade ock Herr Amiralitets-KammarRådet efteråt närmare funnit, huru som flere 65* i ot6 Riksens Ständers Riks-Rättens Herrar Ledamöter uppdragit åtskilliga skäliga anledningar, hvilka förut hos honom icke kommit i öfvervägande, och biträdde han derföre nu mera den af Herr Kammar-Rätts-Rådet Osasngius yttrade mening. Likaledes tillkännagaf Herr Krigs-Rådet Edelcrona, att han, vid närmare pröfning, funnit sig böra i så måtto ändra sitt förr gifne bifall till Herr Bergs-Rådet Robsons votum, att han befriade Herr Friherre Cederström från böter för felaktigt förhållande, och ansåg den honom ålagde skade-ersättning göra tillfyllest.
Utskottet, som för sin del anser Öfver-Ståthållaren i Stockholm vara med dess å Stat bestådde lön, 2,849 4^ sk. 5 r:st., med derunder beräknade 271 tunnor spanmål jemte 1,334 ^-dr såsom Taffelpenningar, eller tillhopa 4’1S3 R:dr 46 sk. 5 r:st., oberäknndt spanmålslillökningen, tillräckligt lönad af Staten, i förhållande till öfrige Embetsmäns lönevilkor, serdeles sorn han dessutom innehafver boställe, äfvensom icke obetydliga inkomster af Stockholms stad, skulle af sådan anledning trott sig bö - 4 Stats-Utskoltets Berättelse N.o 3n. ra föreslå, det Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att denna utgift å Andra Hufvud-Tilelns besparingar icke framdeles måtte eg a rum; men Utskottet har ansett en sådan hemställan icke af behofvet påkallad, sedan Rikets Ständer bifallit Utskottets uli 4*'de punkten af dess Utlåtanden N:ris 78 och 212, i afseende på några med Statsregleringen gemenskap egande allmänna frågor, gjorde tillstyrkan, att de under Riks-Statens Hufvud-Titlar uppkommande besparingar hädanefter icke må anvisas till några bestämda löneanslag på Stat. 3:o Under den i5 Januarii 1831 har Kongl. Majrt i Nåder fastställt Interims-Stater för Lif-Gardet till Häst samt Svea och Andra Lif-GardesRegenjentena, uti hvilka från samma års början gällande Stater blifvit upptagne de genom Kongl. Maj:ts beslut den 23 September i83o utöfver Rikets Ständers anslag beviljade belopp nemi.: För Lif-Gardet till häst . Frågan om dessa anvisningar bar till Conslitutions-Utskottets handläggning blifvit öfverlemnad samt derefter af detta Utskott bos Rikets Ständer anmäld. 4:o
Konungen har derefter sorgfälligt omfattat ärendet, sta111 förekommande nödiga ansedda anslag på besparingarna, utdelat fullmagter å de ökade lönerna och nya tjensterna, hvilka dock äro ganska fä: med ett ord, hvad Ständerna önskat har Regeringen sökt fullgöra; och nu skulle allt detta rubbas och upphöra redan med de först tillsatta tjenstemännens afgång. Jag måste anhålla örn uppmärksamhet härå. Man har trott, att Konungen bort vänta till denna riksdag. Jag skulle ansett sådant för ett förbiseende af statens nytta, enär denna fordrar, att hvad som är gagueligt sker, så fort det kan ske, särdeles detta mål, hvars angelägenhet var af Konung och Ständer gemensamt pröfvad och erkänd samt kunde verkställas medelst anslag endast inom besparingarna. Reg.F. 64 § säger, att Konungen äger disponera anslagen inom titlarna, till af R. St. pröfvade behof; utom hvarje titel kan Konungen altså icke lagligen sträcka dispositionen af inom densamma befintliga medel. Men då mellan riksdagarna besparingar å titlarna uppkomma, som äro oväntade för båda Statsinagterna; då Ständerna gifvit Konungen dispositionsrätt öfver dessa besparingar, och då derjemte behof finnas, som verkl. äro af R. St. pröfvade, hemställer jag, om icke K. M. ägt full anledning att göra de dispositioner uti ifrågavar. hänseende, som man likväl nu velat ogilla. Jag medger visserligen, att det i allmänhet icke är riktigt att anvisa löner på besparingar, ty sådant leder nödvändigt derhän, att antingen nya stater måste inrättas, eller ock embetsmännen gå miste om, hvad de väntat sig få bibehålla; men efter del beslut, som blifvit fattadt uti föregående inom., hvars fullkomliga grundlagsenlighet jag erkänner, kunna icke löner hädanefter anvisas på besparingarna, och man har således i detta afseende ingenting för framtiden att befara. Nu har Konungen emedlertid öfverlemnat till Ständerna att besluta, huruvida anslag, fastställda endast till denna riksdag, skola fortfara eller icke; och då kan jag icke begripa, huru man kan vilja vägra sådant, då organisatio - Den S Augusti e. tu. tionerna, hvartill medlen erfordras, icke blifvit klandrade.
Dal-allmogen nu måste afvika från landets allmänna längdmåttsoch ytmåttssystem. Ehuru Rikets Ständer på de skäl, som ofvan blifvit åberopade, tro sig böra föreslå tunnlandets uteslutande ur den nya stadgan, anse de dock betänkligt, att genast ooh förr, än efter en längre tids förlopp, belt och hållet frångå dess begagnande. Den jor-degande allmänheten är nu van att uppskatta jordrvmders storlek efter tunnland och skulle säkerligen finna sig besvärad af att sakna denna måttstock för bedömandet af deras värden, innan den hunnit vänja sig vid den nya. Alla dessa olägenheter anse Rikets Ständer emellertid helt och hållet kunna förekommas derigenom, att vederbörande landtmätare anbefallas att, vid alla efter den nya stadgans utfärdande skeende landtmäteri-förrättningar, i karte-beskrifningarne införa de särskilda jordrymdernas innehåll, uttryckte icke allenast i det nya ytmåltet, utan äfven i det gamla. Hvad indelningen al vigten beträffar, så hafva Rikets Ständer, som .ansett en större vigt än en centner nyttig och behöflig vid bestämmandet af skepps-drägtighet, trott sig böra föreslå införandet af en sådan i stadgan under benämning af nyläst. På grund af hvad som här ofvan blifvit anfördt samt i öfverensstämmelse med hvad som för öfrigt förekommer i 3:dje punkten af E. K. M:ts Nådiga Proposition, hafva Rikets Ständer ansett: Expedilions-Utskottets Förslag lill underd.
Det ilskna, sjelfqvalda barnet tröstar sig med drömda himlar, der det får ”skinande silke klar till kläder, med herrlig’ smycken och gyldene stycken” m. m. Guds stad och gator af idel gull skola vara; Grundvalen af ädla stenar full så klara. En ljuflig klang utaf englasång Skall höras, att tiden ej blifver lång ... Myriader religions-barn tro allt detta – bokstafligen. Hos alla folkslag! Himmelska bröllopp och gästabud; Abrahams, Isaacs och Jacobs bord; Valhalls skinka; Mahomeds paradis. Ty för dem är den philosophiska Lycksaligheten – null; och var, innan känslornas närvarande förädling (hvilken de kalla atheistisk), föga känd bland Presterne. Men – de äga en annan! ”Tomhet i din verld”! är det möjligt? O! du bedrar dig; din själ är icke klar och rättvis. Få födda menniskor hafva ägt ditt inre lif, din inre rikedom, din inre skönhet, din inre ära, med dina yttre förmåner. Hvad vill du hafva? – Förstör dig, insekt! du är icke värd den vegeterande andan. – Nej! nej! tillbedde vän! lugnet skall återfödas i din själ; ljuset skall omgifva dig! Svage! ”Marc-Aurel och Nero! Henrik och Ravaillac! således lika”? Nej! hvarken i Naturen eller Menniskokretsen. Du ser kraften – och glömmer harmonien. Efter bägge skall fullkomligheten dömmas. Med den förra utan den sednare, vore Naturen sannerligen en oändlig afgrund af strid och plågor. Men äfven kraften hade icke Nero och Ravaillac: ty den verkliga, den stora kraften utsträcker sig till mycket, för att fatta och arbeta till ett stort Väl; och hvad är denna då annat, än harmoni? Du tillägger icke den rasande vågen samma fullkomlighet, som hafvet; icke den brännande strålen, som elden och ljuset. De bli skadliga, när de till en inskränkt fattning hafva mycken verksamhet och eldighet. Så Ravaillac; så sjelfve Cromwell. Du finner, i Naturen, aldrig det Onda; men alltid det Ofullkomligare, det mera Inskränkta.
Vår underdåniga vördnad och erkänsla Då, såsom Herrarne minnas för hållandet med tacksägelseadressen, vid denna Riksdag, icke var enahanda med förra Riksdagars och resultatet således icke kan komma att intagas i RiksdagsBsslutet, så skulle jag för min 6 Den r September f. m, del tro, att försattserne i omförmälde mening, af hvilka ExpeditiocsUtskottet nu gjort en egen §. i det blifvande Riksdags-beslutet, kunde i stället lämpeligen införas uti ingressen. Jag får derföre förena mig i Herr Cedcrscbjölds »n^ hållan om återremiss af förslaget. Herr G i ejvin och Landt Marskalken frågade om Ridderskapet och Adeln ansåg ExpeditionsUtskottets ifrågavarande förslag böra , i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Herr Cederschjöld anhöll, att innehållet af de vid ExpeditionsUtskottete förslag gjorde anmärkningar, måtte uti Ridderskapets och Adelns ProtocollsUtdrag, som, rörande den beslutade återremissen, komme att till de öfrige KiksStånden afgå, korteligen upptagas, på det de öfrige RiksStånden kunde äga tillfälle, att om anledningar till berörde återremiss inhämta kännedom. Och blef denna Herr Cederschjölds hemställan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den Side sistledne Augusti under Nio 403 Ben I September J. m, i afgifne, s«mt den 14 derpåföljde eftermidda* gen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga ora Lieutenaaten Bergmarks sökte prolongation å arrendet a£ Klabböle Laxfiske; fann Ridderskapet och Adeln för godt förblifva vid sitt den a? sistj ledne Maj» förmiddagen, i detta ämne redan fattade beslut.
Riksens Riksens Ständer hafwa nogsamt funnit nödwändighctcn deraf, at Rikets cn gäng fastställda 8pecch-myttt äter ina blifwa det enda gängbara, samt Lreclir-Sedlarne, som til större delen werkat den öfwerklagade och allmänt k ättbara oredan, afstaffaS och utur rörelsen försminna. Pä denna grund, samt när et sädant ändamål icke kunnat winnås utan betydligare upoffringar, dem Riksens Ständer wid detta tilfälle sä mycket mindre kunnat draga r betänkande at för Fäderneslandets räddning sig ätaga, som Eders Kongl. Majtt medelst de största prof af ömhet och omwärdnad för Sit trogna Folks wal, med det mest lysande efterdöme Riksens Ständer härutinnan föregått; och hwarföre wi aschen redan inför Eders Kongl. Majt!6 Thron framburit offret af wär underdänigastc tacksamhet, hajcha Riksens Stander, öfwertygrde om wishcteu af Eders Kongl. Mfttts Nädiga afsigt med den Plan til Kealilätäonen, som genom Hemliga Nl skottets krotooolch-Uldrag af den o arbra i förlidna mänad bliftvit Riksens Ständer öfwer» lemnad, densamma til hela dest widd gillat och antagit, hwilket Riksens Ständer härigenom underdäuigst sä tilkännagiswa, under den glada förhoppning, at genom de af Hemliga Unkottet sedermera förestagna utwägar wid werkställighelen, hwaröfwer Riksens Staiider sig särstilldt i underdänighet yttrat, sä wida icke oförsedde händelser inträffa, den wrdtagne Planen stal! upfylla Eders Kongl. Majtts Nädiga önskan och afsigt, samt grundlägga den ordning och stick uti Rikets allmänna hushållning och penninge-wäsende, som är maler för Eders Kongl. Martts oafbrulna Nädiga bemödanden.
Redan en af våra framfarna störste, ädlaste Regenter insåg nyttan af att extra Capita eller de yngre af Rid» derskapet och Adeln fingo inträde på Riddar - Den 37 Januarii; •9 husetAtt nu förnya denna rättighet, är att taga ett steg till en förökad publicitet, det man icke behöfver ångra, såsom för vida ut* sträckt, utan hvilket tvärtom af de, som der* af draga och böra draga fördel, prisande vårt minne, skola fullkomligare än många bland oss, som icke blifvitvande vid allmänna ärenders behandling, kunna med förökade kralter att gagna Fädernesland octa Konung, här uppträda Förvarom denna tillfredsställelse för vårt minne, men uppskjutom att för närvarande gå längre! Det stora steget till en allmän publicititct tillhör en lämpligare framtid att taga, och denna lyckligare tidpunkt hoppas jag icke eller är långt borta. Detta mitt memorial anhåller jag måtte få åtfölja Friherre Åkerhjelms motion till vederbörligt Utskott. Herr Hartmansdorff, Attguft* Innan jag närmare yttrar mig öfver förevarande ämne, vill jag söka utreda hvad offentlighet rätteligen betyder och åsyftar Samhället ä£ ostridigt stiftadt, för att genom gemenskapen mellan menniskor, befordra deras framsteg i kunskap och dygd. Är detta Den 27 Januari i, ändamålet, så bör det kunna vinnas i samma mån, medlet, det gemensamma meddelandet af insigter och goda efterdömen, begagnas. Sättet att åstadkomma detta meddelande och deraf följande fördelar, i afseende på allmänna ärender, är offentligheten i deras behandling. Hvar och en som fått crf allmänt uppdrag, nödgas derigenom, antingen han vill eller ej, att utföra det så, sorn skedde det inför den allmänhets ögon, hvilkens bästa han skall befrämja, som vore alla upplysta och rättsinniga, alla vrångvisa och illvilliga tillstädes. För att vinna eller bibehålla de förras aktning, för att undgå de sednares misstydning, måste han icke allenast Vara noggrann att iagttaga de för allmänna ärenders behandling föreskrifna förmer, utan äfven, att i det, som till hans egen pröfning är öfverlemnadt, göra det förståndigaste och bästa han kan.
Då behållningen i Strengnäs Stifts Byggnads-cassa medtagits genom den nyligen verkställda byggnaden af ett skolhus i Örebro, och reparationen af skolhuset i Strengnäs, syntes det billigt, att Staten åtminstone med den nu ifrågaställa obetydliga lånesumman bidrog till verkställigheten af en högst behöflig utvidgning och reparation af skolhusbyggnaden i Nyköping, Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 293. 9 ping, hvilken vore otillräcklig för det dervarande, ärligen sig ökande, antalet lärjungar. Kongl. Majtt hade också redan i Nåder gillat den fördelia reparationsoch byggnads-arbete uppgjorda ritning, meri ehuru, äfven med beräkning af hvad, som fordrades för att utföra några af Kongl. ÖfverIntendents-Embetet dertill föreslagna tillägg, kostnaden allenast uppgick till 3,593 R:dr 41 sk. 4 rst., hade samma arbete, i anseende till bristande tillgångar, icke kunnat företagas. Byggnadscassan vore visserligen för närvarande skuldsatt, men, om det äskade lånet erhölles,skulle detsammas återbetalning af cassans medel med säkerhet kunna påräknas inom en liderymd »f 10 år. För öfrigt kunde, såsom villkor för låuesummans utbekom mande, förskrifvas, att dessförinnan borde visas, det Stiftets Consistorium medgifvit byggnadscassans skuldsättning derför och å cassans vägnar åtagit sig ansvarsskyldighet för återbetalningen. Med afseende å dessa med flera härvid förekommande förhållanden, har blifvit yrkadt, att meranämnde lån borde meddelas på 10 års tid, och vara räntefritt under 5 år, hvarefter 3 procents ränta skulle för lånet erläggas samt en femtedel af capitalet årligen afbetalas, eller också hela capital-beloppet på en gång vid io:de årets slut återgäldas.