Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Leonna hade ofta försökt tänka sig in i de personers äktenskapliga förhållande, som hon antingen kände eller hört omtalas; och intet af dem motsvarade det begrepp, ett ungt, oskyldigt och känslofullt hjerta gör sig om en sådan förening; men genom den teckning, Ottilia med så ljusa färger, så enkla drag, gjorde om sitt trefliga husliga lif, sin make och dess moder, såg hon sin föreställning realiserad i verkligheten. Hon jemförde detta med sina egna iakttagelser ur sin brors och svägerskas husliga lefnad och nu fann hon denna förbindelse dubbelt olyckligare än förut, och beklagade dem å ömse sidor. Sjelfkära båda, ägde de ingendera undfallenhet för den andras svagheter. Samma ljufva förhoppning, Ottilia genom halfva ord lät henne ana, och som hos dem var ett ämne för den renaste glädje, borde äfven hafva funnits i hennes broders hus. Det sistanförda vore ingalunda i de torftiga omständigheter, som kunna föranleda föräldrar att med oro motse ankomsten af en ny tärande medlem. Huru många i fattigdom stadde betrakta icke ett barn såsom en rikedom, såsom en dyrbar gåfva af Gud! Denna tidpunkt syntes här afvaktas under knot och missnöje å ¯hans¯ — med nyckfullhet och tvärhet å ¯hennes¯ sida. När Leonna dagen derpå undersökte sitt paket, innehöll det utom diverse små presenter ett manuskript af Ottilias egen hand, jemte dessa ord: «Som jag vet huru lifligt du intresserar dig för hvad som är ädelt och godt, har det varit mig ett kärt nöje att göra dig närmare bekant med den mans ungdom, som gör mitt lif till en himmel på jorden; äfvensom med min goda svärmors upphöjda sinne och ädla hjerta. Med bådas samtycke har jag för dig tecknat upp vissa tilldragelser i deras lif, och skickar dem nu i form af en liten roman, som enligt min öfvertygelse kan bära namnet: Constance de —villes fader och närmaste anförvandter föllo offer för folkraseriet i början af fransyska revolutionen. Efter många faror anlände slutligen hennes mor, med sin blomstrande dotter Constance, till Petersburg; der sökte och fann hon en tillflykt i —ska envoyéns hus, hans fru var hennes kusin och barndomsvän.
Då man jemför denna rättegång med stadgandet i 3 cap. 10 fj:n Gifterm.b:n; så finnér man, att ett — om jag så får uttrycka mig — kyrkligt, och att ett icke kyrkligt äktenskap af lagen onuiämnes och godkännes; att skilnaden emellan dessä ingångna förbindelser, i afseende å giftooch arfsrätt, är nästan ingen, eller alt åtminstone lagen ej nog tydligt och bestämdt omnämner denna skilnad; att då Missg.btn å ena sidan strängt straffar tvegifte, uppkommet genom kyrkligt äktenskap, intet sådant straff förefinnes för det icke kyrkliga äktenskapet; och slutligen att, då en man kan lagligen vara förenad med 2:ne hustrur, han lika så väl kan hafva 3o dylika, och de med alla dessa hustrur sammanaflade barn vara berättigade till arfsrätt i fadrens bo, oell hustrurna till giftorätt i detsamma. — Detta är likväl ett förhållande, som strider emot lagens anda och mening i allmänhet, och jag har derföre föreslagit de i mjn motion omberörda tillägg till 3 cap. 10 §:n och 5 cap. i §:n Gifterm b:n, samt 8 cap. a §:n Ärfda-b:n, hvilka, om de antagas, som jag förmodar, till en stor del komma att afhjelpa den osäkerhet, som nu i detta ämne existerar. Utom Gr. Anckarsvärd och undertecknad, hafva Hrr Munk af Rosenschöld samt Rosenqvist af Åkershult föreslagit förändrade redactioner af 5 cap i §:n Missg.b:n. Ilrr Rosenqvist och Rosenschöld hafva hegge föreslagit gamla redactionens återinförande, sådan den lydde i 1734 års lag, före 1835 års förändring. Jag har deremot föreslagit dödsstraffets upphörande och utgående ur §:n, men att den i öfrigt må blifva oförändrad. Gr. Auckarsvärds tillmäle i ett föregående plenum, att bland R. o. Ad , hvarest så många jurister funnes, ingen enda uppträtt att söka ändring i detta lagstadgande, saknar således grund.
Plvad de öfriga medlemmarne deremot beträffar, böra de stå i beroende af familjens chef och långt ifrån att detta skulle vara despotiskt, är det snarare öfverensstämmande med en sann medborgerlighet. Hrr Cederschiöld tyckes i hufvudsaken vara af samma tanke som motionärerna; han önskar blott att de i Grundlagen föreskrifna inskränkningarna i afseende å Prinsarne skulle borttagas, så att de komme att hafva samma rättigheter som andre medborgare. Jag tror att det bör vara tvertom eller att principen först bör erkännas och sedermera borttagandet af inskränkningarne komma ifråga. Ty om man först borttoge dessa, skulle den åsigt derefter kunna göra sig gällande, att det vore ruttsvidrigt att genomdrifva principen. Hr Cederschiöld har förklarat sig sjelf stå i den lyckliga ställning, att han icke tillhör något parti, d. v. s. han anser sig vara tillräckligt stark ensam. Jag lyckönskar honom dertill; för min del anser jag mig icke vara det, utan jag tror, att om jag önskar framgång åt en åsigt, måste jag söka bistånd af andra, ehuru jag deriöre icke åt någon vill tillerkänna den rättigheten att tillvälla sig makt öfver min öfvertygelse; den kan icke bedömas af någon annan än mig sjelf, och jag följer den så länge jag anser den riktig. Hr Cederschiöld har jemväl sagt att han befunne sig i den lyckliga belägenheten, att han den ena stunden skulle kunna bifalla en K. Propos. och den andra afslå en annan. Jag tror, att vi allesammans befinna oss i enahanda lyckliga ställning, emedan vårt bilall eller afslag beror på propos:s beskaffenhet, Utgår densamma ena stunden från _ ett system och den andra från ett annat, så måste vårt beslut rätta sig derefter; men om den icke det gör, så kan väl Hr Cederschiöld icke bifalla den ena stunden och afslå den andra, ty då bifaller och afslår han efter godtycke icke efter öfvertygelse. Den 21 Mars f. ni. 21» Frih. Cederström: De skäl för bifall till ifrågavarande motioner, sorn,- sedan jag yttrade mig, blifvit framställda, äro vida bättre än jag kan lemna.
— I Länets öfrige församlingar äro visserligen Skolmästare, men som undervisa på flera ställen, i anseende till byarnes spridda lägen; dock har en och annan socken jemväl stadig Sockneskola. Öfver hälsovården vakar presterskapet genom kyrkoråden, samt Konungens Befallningshafvande genom Länets båda Provincial-Läkare. Oaktadt utgifne författningar och tid efter annan af Presterskapet gjorde uppmaningar, saknas ännu det nödiga antalet Barnmorskor. Af de olyckor, som genom misslyckade barnförlossningar då och då inträffa, borde Allmogen hafva insett det skadliga i anlitandet af så kallade hjelperskor; men, då det på fördom och inrotad vana grundade förtroendet till dessa endast småningom och i följd af stigande upplysning kan häfvas, måste tiden härföre afbidas, så vida icke, hvad önskligt vore, frågan om examinerade Barnmorskors antagande icke längre finge bero på församlingens eget godtfinnande, utan utsträcktes till en för dem ovilkorlig förbindelse. 8 Fattigförsörjningen. De dermed förenade bekymmer, göromål och utgifter hafva de sednare åren blifvit ansenligt ökade; inom socknarne äro väl anstalter vidtagne till nödlidandes uppehälle och på de flesta ställen Reglementen för sådant ändamål ingångna; men det onda ligger djupare än att på denna väg ensamt kunna afhjelpas. Någon förändring bör dock väntas genom bildandet af Sockne-nämnden. Ehuru denna berättelse icke skildrar ställningen i någon fördelaktig dager, linnes dock äfven bland allmogen en del qvarstående i den förmögna klassen. Några af dessa, men synnerligast tjenstepersonalen, begagna tillfället att uti de i städerne inrättade Spar-Bankerne insätta större och mindre kapitaler. Dylika inrättningar, sorn icke obetydligt begagnas, finnas inom Jemshögs socken och Ronneby köping. 0:0. Städerne äro inom detta Län 3:ne, nemligen: Carlskrona, Carlshamn och Sölvesborg, af hvilka Carlskrona, som anlades år 1680, har en folkmängd af 10,746 personer, deraf 5,668 mantalsskrifne och ej i mantal skrifne 5,078.
Det blir tids nog, då det Utsk., till hvilket ärendet bör remitteras, inkommer med sitt utlåt.; men jag vill fästa detta Utskts uppmärksamhet på angelägenheten att icke handlöst eller lösligt behandla saken, utan att söka reda förhållandet från fordno och gå tillbaka till Drottning Kerstins tid, då bland manta Ispenningarne intogos skjutsfärdspenningarne, samt att tillse under hvilka villkor de då af Ständerna beviljades. För min del, har jag vid en sådan granskning funnit, att Ständerna antogo skjutsfärdspenningarne, såsom en bland mantalspenningarne ständigt utgående ränta, under villkor, alt deskulle befrias från all sorts skjuts, hvarföre de också hos Drottning Kerstin begärde utfärdande af en ny Gästgifveri-ordning, som jemväl genast af henne blef utfärdad och allmänneligen kungjord. Går man till granskning af denna Gästgifveri-ordning, så finner man, att intet åliggande att skjutsa var lagt på allmogen eller jordägarne, utan att det var ålagdt hvarje Landshöfding att genom accord bereda de resandes fortkomst. Jag vill icke nu yrka, att så äfven härefter skall blifva; men jag begär att det Utsk., till hvilket frågan remitteras, må fullständigt utreda grunden, hvarpå man bygger den öfvertygelse, att del är jordägarens pligt att skjutsa. .84 Den 19 F e b r 11 a r i f. ra. Frill, von Kraemer, Robert: Jag liar begärt ordet blott för att instämma i Frill. Cederströms Åsigt, att skjulslegan bör okas till 24 s^- b:eo P® landet deli 32 sk. b:co i städerne. Derigenom kunde entreprenader om skjutsningen lalla re uppgöras, oell sålunda bålloell téservskjutsningsskvldiglielen åtminstone iridiréet upphöra. Hvad bestraffar en värd talares yttrande, att hållskjutsen skulle vara mera tryckande än 1'eservskjutsen, så hyser jag derom en alldeles motsatt tanka. Jag anser reservskjiitsen, såsom det mest tryckande Onus för jordbrukaren* Frih. Ridderstolpe, Fredr.:
Friherre Bjornjijerna, Magnus; Jag får börja med anhållan om undseende, för det jag oberedd vågar yttra mig i ett så^vigtigt åmne: Deri 7 Julli /. ni. Mia tid har varit helt och hållil upptagen, deb af Befälet vid de till Öfnings-läger församlade troupper, och dels af andra Tjfmste-åligganden. Jag har således icke hunnit sätta mina tankar på papperet, icke ens att behörigen städa dem i minnet. Jag skall derföre endast i korrthet framställa, hvad som för ögonblicket synes mig förtjena uppmärksamhet. Då fråga nu år om tredje HufvudTitelnj måste jag inskränka mig till hvad som blott] angår materielen, emedan det öfriga år grundadt på de aflöningar, som från längre tider tillbaka ägt rum, och ej kunna rubbas utan en alldeles ny organisation. Den del af anslags-summan, hvarom jag ämnar tala, utgjorde från 180g En million Riksdaler. I följd af de större behof, NationalBevåringens inrättande medförde, tillkånnagaf Kongl. Maj:t, vid 1812 års Riksdag, otillräckligheten af denna anslags summa, då Riksens Ständer öfverleinnade rättigheten till Kongl. Maj;t, att disponera öfverskotten af samtelige HufvudTitlarne, hvilka uppgingo till ett ganska betydligt belopp. Vid j8i5 års Riksdag inskränktes denna dispositions-rått till 200,000 Riksdaler, hvilken princip äfven blef gällande vid 1817 och 1818 årens Riksdag. Hela tillgången de sednare 5 åren har således utgjort en summa af i,5oo,ooo Riksdaler om året, och långt ifrån att, enligt hvad en vård Ledamot anfört, öfverstiga de förra årens anslag, har den bestämdt understigit de samma. Kongl. Majit har äfven, så vid de föregående, som vid innevarande Riksmöte, tillkännagifvit otillräcklig!!®- Den 7 Juli i f. m, ten af detta anslag, hvilket jag nu skall söka ådagalägga.
Och sorn, hvad aflöningen beträffar, densamma blifvit utbetald för en tid då Contoirets befattning med Discoiit-göromål alldeles upphört och i afseende på MäklareCourtaget, dess gäldande icke kan tillhöra Discont-Verket, enär Discont-Directioneli icke egt att i någre Vexel - Operationer sig inlåta, hafva Herrar Revisorerne ansett ersättning för desse Summor böra vederbörande alfordras, och Discont-Verket tillgodokomma. 1130 Stat s-Utskottets P c tein handen* Deruti Utskotten äfven för deras del instämma. 4:o I afseende på de i Herrar Revisorernes berättelse omförmälde af Discont - Verkets förre Commissionair Handelshuset Pehr Falk Sc Comp. uti Drälsel-Commissionen hypothicerade Discont-Verket tillhörige 3 proCents Reverser, till ett Capital af 12,000 R:dr, för ett derstädes för egen räkning upptaget Lån af 8000 R:dr, förekommer, att sedan Commerce-Rädet Björnberg , å DiscontVerkets vägnar, och för dess räkning inbetalt detta Lån, hvartill Commercé-Rådet af egne medel förskjutit 6000 R:dr, så har Commerce-Rådet, i stället att till RiksgäldsContoiret aflemna 3 proCents Reverserne och bos Herrar Fullmägtige begära ersättning för sitt förskott, satt sig i besittning af 3 proCents Reverserne, och låtit desamma uti Discont-Contoiret härstädes till liqvid ingifva, samt, af de uti Liqviden erhållne Riksgälds-Contoirets Obligationer, mot 8 proCents rabatt förvexlat 4>b'oo R:dr. För desse medel har Commerce-Rådet aflemnat en Redovisning, enligt hvilken han väl erkänt sig vara till Discont-Verke t skyldig 4,865:35.5.
Hwarjämle pä Allniauna Indragnings - Staren blifwik flyttade till indragning och besparing tind Jnnehafwarcnas afgäng: 12 Hinnor Spanncmäl a 1^ Ndr 16 Courant 4.182 3,2 4,198 32 — Oaktadt de tillökningar, som närwaravde tids dyrhet pä alla lifssörnödenheter gjort oundwikelige för den bibchallne delen af Corpsen, sä midt Trouppen Eall kunna hofwa bestånd och bibehällas i tillbörlig werksamhet och »ulitairiskt Mck, sä winner ända Slars - Werket pä denna förändring en ärlig besparing genast emot förr, af 258 Tunnor Spanncmäl och Z,izo Rdr 38 fi. 6 r:st. i penningar, hwilken Den 22 Novemberiz6i leii besparing än »irra ökcs i den mohn de pä ^ndregmngö-Skcucn upsörde afgä. LifRegcmentä BrigadenS Luirassierer 1829 ärs Scat »pläger . 919 16 1810 ärs prsjecterade Grat »plager 708 Skillnaden består deruti, att till Allmänna Indragnuigs-Staten blifwit flyttade De Regcmcntefkriswaren, Fälckannnercraren blolin pä Ex.ra Stat förut tillagde 192 Hwarjämceförswinner den lill Adjutanten ^Lckrei) urbekaldte lön för 1803 21 16 . Lif-Regements Brigadens Zuar-LorpS 1809 ars Stat »pläger 4.664 1810 ärs projectcrade Stat upkager Z.864 Skillnaden består deruti, att till Allmänna Indrag» nings.Staten blifwit flyttad: Herr Ofwerstcn ^minoLs lönetillökning . 802 Lif - Regements Brigadens Grenadierer.
På Romarnes fråga, hvad detta betydde, svarade lian: »Vae vietis.» Hr Carleson, Edvard Henrik: R. o. Ad:ns otålighet är så naturlig, att jag icke skall länge upptaga tiden. Frågan om eller till hvad belopp tull kommer åsättas en eller annan artikel är af jemförelsevis ringa vigt mot den, huruvida en återgång nu skall ske från det tullbeskättningssystem, som på grund af Riks-Ståndens och särskildt R. o. Ad:ns äldre beslut länge följts. I anledning bäral tillåter jag mig att erinra eder, Mine Hrr! derom att lör jemt 100 år sedan, eiler vid 1765—66 årens riksdag, då Ståndsförlattningen stod på höjden af sin makt, utkämpades just på detta rum en i visst hänseende likartad strid med den förevarande, mellan anhängarne af två motsatta system i afseende å handelsoch näringslagstiltningen. Det segrande partiet kastade öfver ända de grundsatser, som i denna lagstiftning gjort sig gällande under de näst föregående decennierna. Följderna dural hafva vi oss val be kanta, och det torde icke vara någonting vågadt att säga att H. IV 28 434 Den 21 April e. m, denna omkastning i näringslagstiftningen gjorde för tillfället sjelfva Ståndsförfattningen och lör framtiden minnet af frihetstiden nästan mera förhatligt, än angreppen mot konungamagten, bestickningssystemet etc. Det är visserligen icke min mening att härmed jemföra följderna af det beslut, R. o. Ad:n i denna fråga kan komma att lätta. Jag önskar endast hemställa, om icke en parabel skulle kunna uppdragas för Ståndsrepresentationen vid slutet och på höjden af sin magt, och om icke denna parabel skulle, i händelse Utsk:ts förslag antages, komma att på den afgående representationen sätta en fläck, som 1809 års Ständer och dessas efterföljare eljest icke lörtjenat.
Hos-Rättens beflut klagas elier icke, etter stimma besiut af Kongl. Massk ändras, ak warda sttljd fran att befattning med Banco-Fullmägriges göromål, inti-l dest'Riksens Ständer etter B-visorcrne derom meddelt deras ^yttrande. Stockholm den 16 Februarii izio. Pä Högloft. Ridderstam Pä Högwörvige Prestepers och Adelns Ledamö- Ståndets Ledamöters ters wagnar wägnar Larl 6. Ltlernstcclt. L. Almguist. Pä Högtärade BorgarePä Hederwarda BondeStänöels Ledamöters Sranders Ledamöters wagnar wagnar k. kB Lrovcsnnibl. Ojonas ^nttersson. sött. lglolinbörAson. Utdrag af Rikets Högloft. Ständers Lag-Utstotts krotocoll, hallir den lö Febr. I8ic>. S. D. Wid nu förehafd ssisterinZ afUtstot tets - Den 2 Mars. m ters förnyade projE til Answarighets-Lag för Ni» kels Högloft. Ständers Fullmägtige i äöeropade Herr 8tLt8-8ecrLter3.reu l-iSNnorstserna, i afseende pä biläggande! af någon Fullmagttgs sar» ffildta tanka wid deras underdäniga uttalanden til Kongl. Maj:t, sin, da.detta ämne förra gängen hos Utffottet förewär, anförde ffiljaktige mening, som, pä Herr 8tul3 86LretLiL,eu8 nu gjorde begå» rån, skulle genom ?rotocoil8 Utdrag ätfölja Utfforlets Utlärande til Ue8pL<lkive Riks»Ständen, i hwilket afseende samma mening här införes, sä ly» dande: "Utaf Peredningeus
För min tiel anser jag ingen annan åtgärd härvid erfordras, än att, om Ridderskapet qcIi Adelil skulle gilla RiddarhusUtskottets åsigt, Utskottet får sig ålagdt, att i den blifvande Instructionen för RiddarliusDirectionen sådant observera. Hans Excellence Herr Grefve Dela Gardie, Jacob: I egenskap af Ledamot i Rid darhusDirectionen, och deltagande i det, icke klandrade, men anmäldte, val af ExpeditionsSecreteraren Ulfsparre, anser jag mig skyldig förklara de skäl, som då grundade mitt omdöme, och den åsigt, i hvil - 78 Den 26 Ju n i i e. tn. ken jag ännu fortfar. Jag har icke funnit 4i §. RiddarhusOrdningen utesluta andra personer, än Ordinarie Föredragande StatsSecreterare. Jag har ännu mera styrkts i denna tanka så väl af den lista, som vid 1823 års Riksdag uppgjordes på de personer, hvilka icke kunde inväljas till Ledamöter i Förstärkta StatsUtskottet, som deraf, att den nyssnämnde personen vid samma Riksdag, om jag icke bedrar mig, just var Ledamot i Utskott. En ytterligare anledning finner jag deruti, att då jag härom dagen, innan val till Förstärkt StatsUtskott företogs, just hos Ridderskapet och Adeln hegärde ett yttrande, huruvida sådane personer kunde derifrån uteslutas, Högloft. Ridderskapet och Adeln svarade, att de icke kunde det. Således, långt ifrån att klandra den gjorde hemställan, att häruti erhålla en bestämd föreskrift, anser jag likväl intet lagligt hinder emot ExpeditionsSecreteraren Ulfsparres inväljande i RiddarhusDirectionen hafva förekommit, och anhåller, att få bestämdt uttryckt Ridderskapets och Adelns tanka härutinnan; emedan annars den kommande RiddarhusDirectionen kunde stadna i samma bekymmer, som egde rum vid det ifrågavarande valet.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial, JW 209, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om statsbidrag för upprensning af Lidaån, blef Utskottets förslag till voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Vid föredragning af Särskilda Utskottets Memorial, JV2 4, med förslag till voteringspropositioner i följd af Riks-Ståndens olika beslut vid behandlingen af 694 Prot.-Utdrag den 28 Oktober 1863. Utskottets Utlåtande, J\s 3, i anledning af de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar och fattade skiljaktiga beslut i afseende å Utskottets Betänkande M 2, öfver Kongl. Majrts nådiga Proposition till Rikets Ständer med förslag till ny Sjölag, antog Ridderskapet och Adeln Utskottets inbjudning rörande § 38, tili följd hvaraf det i afseende derå afgifna förslag till voteringsproposition ansågs hafva förfallit; och godkände Ridderskapet och Adeln de rörande g 66 föreslagna voteringspropositioner. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, JVs 194, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden, afslog Ridderskapet och Adeln Utskottets hemställan och antog det förslag, som Friherre af Ugglas uti sin vid utlåtandet fogade reservation framställt, endast med den förändring, att ordet statsmedel ä 6:te raden, sidan 9, utbyttes emot orden: ofvannämnda anslag; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att i detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets Memorialer: M 199, om anvisande af de i Regeringsformens 63 § föreskrifna kreditivsummor. Bifölls.
Hr Justitieombudsmannen jemväl ansett innebära en uppenbar öfverträdelse af Regeringsformens 65 §. för så vidt de icke röra de af Rikets Ständer, uti deras underdåniga skrifvelse af den 6 Oktober 1834, medgifna fortfarande anslag till tjensternes dåvarande innehafvare. 128 Då Rikets Ständer vid 1834 och 1835 års Riksdag beslöto, alt vid de, sedan nästföregående Riksdag, reglerade Embetsverk och Korpser med högre aflöningsstater, än de af Rikets Ständer vid Statsregleringen beräknade, det högre aflöningsbeloppet finge fortfarande, så länge Ijensternes dåvarande innehafvare qvarstodo, tillgodonjutas, och skillnaden deremellan och gamla Staten, såsom dittills, af besparingarne utgå, meddelade Rikets Ständer intet yttrande, huru i framtiden borde förhållas för den händelse, att de högre löningsbeloppen, änskönt icke af Piikels Ständer på ordinarie Stat uppförda, dock kunde af Kongl. Maj:t finnas vara så nödvändiga, att de, intilldess sådant skedde, och så länge tillgängliga medel dertill förefunnos, borde utgå: hvaremot Rikets Ständer framställde den underdåniga anhållansom här ofvan är anförd, men af Hr Justitieombudsmannen i dess memorial icke omförmäles, att Kongl. Maj:t ville vara i nåder betänkt på en förändrad organisation af dessa Verk och Stater, så att förut varande tillgångar kunde blifva tillräcklige, eller, om någon förhöjning deri vore af nöden , uppskjuta definitiva fastställandet till dess Rikets nästkommande Ständer blifvit i tillfälle att af förslaget taga kännedom och yttra sig om anvisandet af den i anslaget erforderliga tillökning. Denna Rikets Ständers anhållan hafva Förklaranderne vid sina rådslag i de nu anmärkta punkterna efter ordalydelsen följt, då de l:o, enligt hvad protokollet för den 24 Januari 1835 utvisar, i underdånighet tillstyrkte, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla vederbörande
M. täckts meddela Riksens Ständer, huruledes, i anledning af de flere ansökningar, hvarmed Arrendatorer af Kungsgår-1 dar, under de senare åren, i underd. inkommit, att, emot hvad för hvarje år blifvit dem föreskrifvit, få deras Arrende-Spannemål, dels med penningar utgöra, dels in natura lefverera, E. K. Mits Nådiga uppmärksamhet blifvit fästad derå, att den rättighet, som i de utfärdade Contracterne om dessa egendomar blifvit Kronan, på grund af Författuingarne, förbehållen, att nemligen för hvarje år utfordra det bestämde Spannemåls-Arrendet in natura, eller med penningar efter markegång, hvilketdera Kronan helst 8 4 Undtrdåniga. Skrifvtlttr. ville, icke synts vira med billighet och en nö* dig omtanka för Arrendatorernes bestånd förenlig, hvadan E. K. M. till Riksens Ständer i Noder öfverlemna!, om icke, med bibehållande i öfrigt af Kronans rätt, alt Arrende-Spannemålen af Kungsgårdar med dertill hörande hemman och lägenheter, in natura eller med penningar utfordra, nu varande och blifvande Arrendatorer deraf måtte, enär de, före Thornae-messotiden hvarje år, hos E. K. M:ts vederbörande Befallningshafvande sig derom anmäla, lega rättighet, att sitt Spannemåls-Arrende in natura erlägga , derest sådant inom den för intägten deraf, å Kronans sida, föreskrifne tid, utaf dem fullgöresj och borde, i slikt fall, en dylik rättighet uti hädanefter tutfärdande Arrende-Contraci Arrendatorerne förbehållas.