Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Vill du inte bli hans vän, så kan du inte heller vara min.» »Du håller alltså mer af honom än af mig?» frågade Maria. »Du älskar verkligen denna unga, obetydliga pojke högre än mig, din gamla trogna vän, som kunde, — som kunde», Arabella FÖRSTA KAPITLET. «Sweet is the Breath of earliest Morn, her rising sweet With charm of earliest Birds.» Milton. Tidigt en skön junimorgon red unga baron Sonnenstern på vägen till staden S***, belägen i en af Tysklands södra provinser. Dimman rullade långsamt sitt flor från jordens ansigte och visade det täcka landskapet i all sin fägring. Flockar af små lätta moln spredo sig här och der öfver horizonten och sväfvade på några ställen nedom trädtopparne af den mörka skog hvilken, lik en jättekrans, beklädde de höjder, som omgåfvo dalen. I centrum af denna halfmåne låg den lilla, trefliga staden med sina, i morgonsolen glimmande tornspiror och hvita hus, som nästan hvart och ett var omgifvet af en grön plan med blommande frugtträn. Skogsdufvorna sträckte flygten bort mot skogen, och deras hvita vingar glänste sällsamt mot den mörkgröna grunden. Vår resande närmade sig staden. Redan syntes röken ur skorstenarne, och tid efter annan hördes ett hammarslag eller bullret af en vagn, hvilket antydde, att invånarne åter småningom inträdde i det vakna lifvet, dess bestyr och verksamhet. Med välbehag inandades baronen den friska morgonluften. Hans bröst vidgade sig, och leende i känslan af sitt unga, sorgfria och oberoende lif, strök han den glänsande manen på sin Alezan, som med stolt nacke, upplyftadt hufvud och eldigt öga ilade framåt, liksom han förstått och delat sin herres fröjd och lefnadslust. Till venster, ej långt från sjelfva stadsporten, framskymtade det flata taket af ett vackert tvåvåningshus, som höjde sig ur skuggan af blommande, höga häckar och trän, hvilka spredo en vällukt lik den man erfar i en rosengård. Detta hus kallades fågelsången.
Uppläst hos samtlig» Riks-Stlndcir d, aa Juni, Stormägtigste Allernådigste Konung! Kiksens Ständer få härmed i underdånighet lill Eders Kongl. Maj;t öfverlemna det förslag,: sorn blifvit författad t till den Riks-Akt, hvilken kommer att upprättas imellan Svea Rikes Ständer och Novriges Rikes Stör-Ting till bestämmande af de corrstiursioneila förhållanden, hvilka genom, foreni: gen mellan Sverige och Norrige uppkommit; oph fä Riksens Ständer allenast i underdånighet anmärka, att*, så vida deraf tvänne Exemplar lära bora upprättas, det ena på Svenska Språket, för att i Sverige förvaras, det andra pa det Norrska, for att i Norrige qvarblifva, i det förra den här följda ordningen, att Sverige blifvit satt framför Norrige, lärer höra iakttagas,'och .5 det andra, nuuaUs rnutandis, Norrige införes framför Sverige, Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stor - Den 23 Juni'. n6i Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste tropligtigste tjenare och undersåker På Prest - Ståndets vägnar J. A• Lindhlom 11. v. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar J^ars Olsson n. v. Talman. * Uppläst lios samtliga lliks-Ståuden den 22 Juni. Stormägtigste Allernådigste Konung! Hos Biksens Ständer har Landshöfdingen m. rrn B. W, Fock anmält, huruledes han, den 2 April 1812 i leader utnämndes till Landshöfding öfver Upsala Län efter Landshöfdingen m. m.
Då nu åter bevärlsynglingarna blott skaffa sig en förevändning att befrias från exerpis eller i massa anmäla sig till sjötjenst, äro de allesammans öfverty - 5 i Dcu i5 Augusti f. ra. gade att blifva befriade från besvärligbeten att nödigas exercera; ty det anses såsom en besvärlighet derföre, alt bättre mans barn anse under sin värdighet att deltaga i öfningen. Jag anser således nödvändigt, att hvarje bevärtsskyldig må kunna blifva öfvad, och en annan nödvändighet, som jag väl icke hoppas blifva godkänd vid denna riksdag, men vid nästa riksdag trpr blifva medgifven, är att ingen legning må i'å äga rum. Sådana äro mina principer i anseende till ber vär:ssystemet, och jag tillstyrker derföre bifall till K. M:s härom gjorda propos. It. o. Ad. beslöt, att det nuvar, anslaget för bevärtsmanskapets vapenöfningar skulle, på sätt K. M. föreslagit, ökas med 3o,ooo rtdr för landtoch sjöbeväringen gemensamt och sålunda höjas till go,ooo r:dr. a3:dje, a.^tde oph 2Ö:te punkterna Jiiföllos, II. Ex. liiOr. Brahe uppläste följande: Jag har så mycket mindre velat upplaga tiden med att under öfyerläggningarpa, rör;de 3;dje JiufYudtiteln, vid hvarje punkt åter upprepa de skäl, som föranled t framställningen om anslag för der uppgifna ändamål, sorn det, i anseende till de inom de öfriga Stånden fattade beslut, ej kunde leda till något fördelaktigt resultat, och jag dessutom förut åtskilliga gånger under delta och föregående riksmöte haft tillfälle all utförligt anföra deni. Då likväl Rikets sjelfständighet i hög grpd är beroende af det skick, hvaruti dess krigsväsende sig befinner, och vinnandet af såväl större ordning och skicklighet inom personalen som möjlighet till utkomst för densamma varit det livjfvudändamål, sorn genom de begärda anslagen borde uppnäs, beklagar jag högligen, alt Representationen visat så liten beredvillighet för uppfyllandet af så vigtiga ändamål.
Sedan, i afseende på det genom Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841 utfärdade nådiga stadgande derom, att magistratsperson^' oell borgare, hvilkas biträde för kronans räkning fordras vid syner, värderingar, inventeringar m. m., brandsyner å kronans bus likväl undantagne. må, när förrättningen varar längre än en dag, undfå traktamente med en riksdaler banko om dagen, Rikets Ständer, uti skrifvelse af den 25 nästlidne Juli, hos E. K. M. i underd. begärt, det föreskriften härutinnan måtte, i fråga 0111 trakta ments-ersättning till handtverksmästare, jemväl få tillämpas för sådant fall, att deras biträde icke lemnats utöfver en dag; så hafva, uppå förekommen serskild hemställan, huruvida icke enahanda förmon borde, under dylika omständigheter, förunnas så väl magistratspersoner som borgare i allmänhet, Rikets Ständer funnit billigheten häraf, helst, hvad borgare beträffar, den genom förra författningar burskapsegande handtverkare tillagda uteslutande rätt till handtverks idkande upphört, hvadan oek borgare icke synas böra utan ersättning besväras med eLt onus, som de handtverkare, hvilka ej erhållit burskap, ega rätt att sig undandraga. Rikets Ständer få alltså hos E. I\. M. i underd. anhålla 0111 den förändring i Kongl, kungörelsen den 18 Januari 1841, att äfven magistratspersoner och borgare, då de biträda vid besigtningar, värderingar och inventeringar, (ränteri-inventeringar och brandsyner å kronans hus likväl undantagne), må utan afseende å huruvida förrättningen räcker en eller flera dagar, undfå lika dagtraktamente, som dem nu tillkommer för dylika förrättningar, hvilka räcka mer än en dag. Som det anslag af 900 r:dr, hvilket Rikets Ständer beviljat för bestri - Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, IV.-ris 2o3 och 104.
43 plan och förslag, jttrat, att Kommitléen dervid så mycket mindre funnit något at* erinra, som bibanans föreslagna spårvidd och byggnadssätt öfverensstämde med stambanornas, hvilken omständighet Kommitléen, enligt hvad rörande'bibanor i allmänhet blifvit uti dess underdåniga Betänkande anfördt, ansåge vara af särdeles vigt, isynnerhet för den nu ifrågavarande banan, som anslöte sig till stambanan så nära Göteborg, från och till hvilken plats banans hufvudsakligaste rörelse komtne att riktas. Vidkommande den inom orien allmänt rådande öfvertygelse om nödvändigheten och de ekonomiska fördelarne af den föreslagna jernvägskommunikalionen, är upplyst att, vid Elfsborgs läns södra Hushållnings-sällskaps årssammanträde i Februari månad 1856, den åsigt i frågan blifvit enhälligt uttalad, att, såvida ej en bibana kommc att anläggas från Borås till stambanan mellan Göteborg och Stockholm, skulle innevånarne just i den del af nyssnämnda län, som gjort sig allmänt känd för sin industriela verksamhet, men hvarest jordbruket icke ens under ymnigare år kunde frambringa hälften af ortens spanmålsbehof, otvifvelaktig! hafva att motse en bekymmersam framtid, helst stambanan komme alt framgå genom de trakter af Skaraborgs län, från hvilka spanmål jemte andra lefnadsförnödenheter forslades till ifrågavarande landsort, men hvilkas produkter framdeles, sedan, genom den af Staten verkställda jern vägsa nläggn i ngdn ett beqvämare transportmedel för dem erhållits, sannolikt skulle komma att fraktas till Göteborg, Stockholm eller andra vid stambanan belägna orter, i stället för att, med större kostnad och tidspillan, föras på de djupa och backiga landsvägarne lill Borås.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels antagande af §:n med den af Utsk:t tillstyrkta förändring och dels godkännande af komiterades förslag tili §-.ns lydelse; framställde H. Exc. propos. på bifall till §:n enl. Utsk:ts förslag och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja hafva varit öfvervägande. Uppå härefter gjord framställning, beslöt R. o. Ad. upskjuta den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, till nästa Tisdags plenum. Uplästes och lades till handlingarne från MedSt:» ankomne prot.-utdr., nemi. från PresteSt:t för tiden f. o. m. d. 1 l:te nästl. Don 8 Oktober. 115 Äng. t. o. ra. d. 28:de i sistl. månad, samt från Borgareo. BondeStm f. o. m. förstnämnde dag t. o m. d. 26:te sistl. Sept. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Måndagen den 8 Oktober 1860. Plenum kl. 0 e. m. Justerades ett prol.-utdrag för den 4:de och 5:te dennes samt pleni-prot. för den 16 sistl. Juni. Upplästes och godkändes nedannämnde, från Exped.Utsk:t inkomne förslag till R. St:rs lind. skrifvelser till K. M:t, nemi.: N:o 148, i ani. af K. Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöloch sågqvarnars beskattning; N:0 149, i ani. af K. Propos. ang. ytterligare anslag till iståndsättande af Linköpings Domkyrka; N:o 150, i ani. af K. Mits Nåd.
Upplästes och godkändes följande Riksens Ständers Expeditioner: i:oTilläggning till den sistbeslutne Adressen till Kongl. Maj:t, hwilken tilläggning innefattade underoänig tacksägelse för inrättning af 30 sriCadettrum för de ofrälse ständens söner. 2:0. En tilläggning i samma ämne i Adressen till Hans Kongl. Höghet KromPrinsen. z:o. Underdänig strifwelse till Kongl. Majit anaäende Tryckfrihets - Förordningen med bifogad renskrift af den samma. 4:0. Decharge för Srats-Radet. Z:o. O.n tillökning i Hans Kongl. Höghet Kron-Pcinsens Siatsfumma. 6:0. O>n en ärlig summa för Hans Kongl. Höghet Prins OscarZ upfostran och hofstat. 7:0. Om Skånska wargeringens uplöfande. 8:0. Om inskränkning i tillåtelsen för stojare och tatare akt stryka omkring pä marknader. 9:0. Angående författning om skogarncs rensning frän stubbar och statar. ivro. Den 3 Juli!. «7 io:o. Om Stais-werkets tillständ, utgifter, in» komstcr och förwaltning. n:o. Om den för Institutet för blinde och döfstumme anflagne ärlige summans af 3,333 Rd. i6 H. uppförande pä stat. rrro. Om inrättning af Läns-Lazarert i Uddewalla. iz:o. Om beswär öfwer Tonststoriernes Uts stag 14:0. Önskningar i afseende pä inrättningen af Bewäringsmanskapet. 15:0. Om den som felat i fullgörandet af snöskottning. 16:0. Om rätta förståndet af 5 puncten i Kongl. Maj-.ts Nådiga Förordning den 23 Ja. uuarii i8n rörande förökade afgiflen till Wadstena Krigsmanshus-Casia. 17:0.
Han berättade för Klemens, att han var samme Simmias, som Krysanteus misstänkte honom vara, skildrade de svåra strider han haft att utstå, då han som slav i ett hedniskt hus, i likhet med sin fader, övergick till kristendomen; skildrade vidare den glädje han kände, sedan hans beslut var stadgat och hans själ härdad mot det hån och den ovilja, som detta steg ådragit honom av hans herre, liksom av hans medtjänare; den iver, varmed han på sina från arbetet lediga stunder ägnade sig åt de heliga skrifternas läsning, och den lycksalighet, som med det nya ljuset genomstrålade hans själ och uppfyllde honom av medlidande för alla, som ej voro delaktiga av detsamma. Det var den tiden Klemens föddes. När Klemens var årsgammal och vid sin moders eller sköterskas hand visade sig ute bland slavarne, hade Petros blivit fängslad av ett för så späda barn ovanligt uttryck i hans sköna ansikte. Det låg något himmelskt i hans ögon, och han förekom Petros som en ängel. Dess odrägligare var honom den tanken, att detta barn skulle uppväxa i hednisk villfarelse och förakt för honom, som är barnens himmelske vän. Petros kämpade ett helt år mot tanken att fly med den lille Filippos ur det hedniska huset för att sålunda rädda hans själ och återgiva lammet åt den rätte herden. Han hade under denna tid gått sjuk av tvivel och oro, huruvida detta vore rätt inför Gud eller icke. Men orden: »låten barnen komma till mig» hade natt och dag genljudit i hans själ och slutligen kommit hans beslut att mogna. Vad sedan hänt, det visste Klemens. Petros hade länge irrat omkring, under oupphörliga faror att med sin dyrbara skatt gripas av de kejserliga ämbetsmännen, som efterjagade honom överallt. Hans fader hade följt honom under flykten. Det var ett underverk, att de undkommit efterspaningarna, och ett icke mindre underverk, i trots av de ömmaste omsorger, att Klemens så späd kunnat uthärda de lidanden, som de båda flyktingarne icke förmådde avvända från honom när de som oftast ledo brist på det nödvändiga. Allt detta berättade Petros så vältaligt och rörande, att Klemens, när
Fiirst förändring af Fältjägare-bataljonen vid Nerikes och Wermlands reg:ten, från bataljon till reg:le; derefter {sedan d. 10 April 1848) propos. om dess återförändring från reg:le till bataljon. 18:o. Först den principenliga och fosterländska förändringen af aromens fahnor, att provinsvapnen och provinsfärgerne ersattes med riksvapnet och Svenska färgerne; derefter {sedan d. 10 April 1848) utbyte af riksvapnet och Svenska färgerne emot provinsvapnet och provinsfärgerne. 19:o. Först anbefallandet och påbörjandet af en samling gällande författningar röride arméen ; derefter {sedan d. 1 0 April 1848) afhrytandet deraf, då arbetet med betydlig kostnad blifvit öfver halffärdig!. 20:o. Afskaffande vid de liesta värfvade reg:len af det olämpligt ansedda förhållande, att Reg:ts-offieerare ega kompanier; bibehållandet deraf vid Wermlands Fältjägare-reg:te. 21:o. Bestämmandet alt vid indelta trupper endast Reg:tsofflcerare, Kompani-chefer och en del Underofficerare skola aflönas och till bostäder förses med boställen, en åtgärd, som i dess sednare del lemnats betydligt eftersatt, derigenom, alt en större del af de för bebyggandet påräknade medlen, militär-boslällskassans inkomster, blifvit dragne till andra ändamål, såsom till Krigscollegii tjenstemäns aflönande; hvarigenom boställs-innehafvarne i stället fått åtnöja sig med en, i alla afseenden, otillräcklig ersättning för bristande karaklershus. I förening med nämnde aflöningssätt, först föreskriften, att de s. k. öfverskotlen å utarrenderade boställen icke på boslads-boställs-innehafvare komme alt fördelas, hvarigenom, vid ett och annat reg:te, en 2:dre Kapten fick större inkomst än en Kompani-chef; derefter föreskriften att öfverskoltcn äfven på bostads-boslälls-innehafvare skulle fördelas. 22:o.
Då några Talare utgått från den grundsatts, att viss tid behöfde utsättas för StatsRegleringens början, derföre att Utskottet i sitt första Betänkande förbehållit sig, att framdeles föreslå den, hemställer jag, om ej allas önskningar kunde blifva förenade, i fali Hans Excellens Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes gifva oss proposition lill afslag å nämnde Betänkande. Herr Cederschjöld: En värd Ledamot har anmärkt, att Grundlagen endast omtalar tiden för Bevillningens utgörande. Men jag får dervid erinra, att Bevillningen åtagcs blott för betäckande af bestämda utgifter, hvilket närmare uttryckes uti 5g §, af RegeringsFormen, medelst följande ord: Efter Rikets och Statsverkets tillstånd och behof läte Konungen till Utskottets öfverläggning framställa hvad Staten kan tarfva utöfver de Ordinarie Inkomster_, och hvilka behof genom Bevillningar böra ffilas. JNär behofven således böra fyllas genom - Deri 16 October f. lii. 337 tiom Bevillning, synes det mig klart, att alla Statens utgifter böra vara underkastade samma tidsbestämmelse sorn sjelfva Bevillningen, och att båda dessa delar, nemligen bestämmandet af både Utgifter och Inkomster, tillsammans utgöra den så kallade StatsReglcringen. Men jag vill icke längre strida emot mina motståndare i detta fall, utan öfverlemna!’ vördsamt åt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att förklara sin åsigt af de citerade Grundlagsbudens betydelse. Herr von Hartmansdorff: Jag har blott fäst mig vid frågan om lagligheten af mitt förslag, emedan jag förmodat, att både den siste Talaren och andra Ledamöter af Ståndet skulle genom Friherre Palmstjernas yttrande vara öfvertygade, att ingen brist uppstår genom de beviljade anslagen, hvilken genom ny bevillning behöfver fyllas. Friherre Cederström: Det kan ej bestridas Herr von Hartmansdorff att hafva hvilken öfvertygelse han vill om Statsregleringen; men så länge utgifter icke kunna bestridas utan inkomster, torde det vara bäst att derom afgöra i ett sammanhang.
Fullt tillfredsställande kan detta under nuvarande omständigheter blott ske på ett sätt; ty då det gamla s. k. gymnasiinusets beskaffenhet är sådan, som jag här beskrifvit, torde vara klart, att detta hus icke utan alltför stora kostnader kan ändras och tillbyggas, så att deraf blefve ett äfven för framtiden tillräckligen rymligt och ändamålsenligt läroverkshus. Tillbyggnad har dessutom genom den nya tomtregleringen för staden, i fall densamma vinner Kongl. Majrts stadfästelse, blifvit snart sagdt omöjliggjord. Återstår alltså endast uppförande af ett nytt läroverkshus, hvartill efter stadens senaste brand en förträfflig, fri och öppen plats finnes i närheten af det gamla huset emellan Kungsoch Tingvalla-gatorna. Lyckligtvis är detta ensamt antagliga förslag äfven det billigaste. Godkännes det, vinnes dessutom den väsendtliga fördelen, att undervisningen kan ostörd fortsättas i det gamla lärohusef, tills det nya hinner blifva fullfärdigt. Det förra skulle sedan, efter min och läroverks-kollegiets åsigt, användas till följande alldeles nödvändiga ändamål, för hvilka efter oftanämnda brand lokaler saknas, nemligen: 1) till förvaring för läroverkets naturalieoch fornminnes-samlingar, hvilka båda ganska rika och dyrbara samlingar, dels af välvilja skänkta och dels med stora uppoffringar samlade af nitisk lärare, nu af brist på utrymme icke kunna vederbörligen vårdas, emedan det s. k. museum dagligen måste till undervisningsrum åt minst två afdelningar upplåtas; 2) till förvaring för instrumenter och apparater för undervisning i fysik och kemi samt till ett mindre laboratorium. Af brist på utrymme kan ny, för undervisning i nämnda vetenskaper nödvändig materiel i stället för den gamla, i det så Motioner i Preste-Ståndet 1865. 147 kallade hospitalshuset förvarade och vid branden förstörda, tillsvidare icke anskaffas; 3) lill bostad för läroverkets och konsistorii vaktmästare, som för eldning, städning, öppnande och stängande af dörrar, m. m., nödvändigt måste bo antingen uti eller i grannskapet af läroverkshuset, och dertill äro de tre ofvannämnda, till vaktmästarebostad och kök ursprungligen afsedda rummen användbara; 4) lill rum för Domkapitlets sessioner och arkiv, m. m.
Jag tror äfven, att ståndsförhållandet icke kan försvaras annorlunda, än på sätt som förhållandet nu är: att hvarje Stånd, afskildt ifrån hvartannat, rådplägar på sitt särskilda rum, hvilket, efter här antagna grundsats, skulle fordra en 5:te kammare, hvarigenom förbistringen säkerligen icke skulle minskas, utan tvertom blifva ännu större. Jag kan ej föreställa mig hvad det vill säga, att de olika intressena inom samhället nödvändigt fordra att vara representerade. För mitt begrepp har jag aldrig kunnat fatta, att fosterlandskänslan skulle kunna vara delbar; jag anser densamma som ett odelbart helt; jag föreställer mig, att hvar och en, beklädd med det ansvarsfulla kallet att stifta lagar, bör absolut och i främsta rummet skilja sig från hvarje enskildt intresse, om hon äger något, och jag tror dessutom, att det i tillämpningen blir en af de största svårigheter att fullfölja programmet på ett sätt, att hvarje samhällsintresse i verkligheten varder representeradt. Man blir i alla fall tvungen att samla dessa intressen i större flockar; men dessa, om än i sjg sjelfve aldrig så små, komma ändock att ända till oändlighet in om sig innefatta särskilda intressen. Det ligger inom samhället och hela utvecklingen af näringslifvet, att de olika intressena äro så oändligt mångfaldiga och så mångdubblade att det blefve en omöjlighet att för hvarje funnes en särskild classafdelning, med anspråk å en särskild representant. Jag kan ej föreställa mig huru öfverläggningarne inom en så beskaffad lagstiftande församling, der alla intressen från det största till det minsta ägde sine representanter, någonsin skulle kunna taga en ända, då målet blefve omtankan för hvarje enskilds bästa, hvilket ovedersägligen skulle hafva till följd åsidosättande af samhällets.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 307, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande en i Utlåtandet N:o 281 föreslagen voterings-proposition, vidblef Ridderskapet och Adeln sitt j förut i ämnet fattade beslut, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln fann den fråga, i afseende hvarpå Stats-utskottet föreslagit den i detta memorial omförmälda voteringsproposition, hafva, till följd af Riks-ståndens derom fattade beslut, förfallit. S. D. Föredrogs och lades till handlingarna Stats-utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda memorial N:o 308, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 273. S. D. Föredrogos och biföllos Statssamt Allmänna-Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnde, i gårdagens plenum på bordet lagda, utlåtanden; N:o 69, i anledning af väckt fråga om ett stats-anslag af 1000 r:dr b:ko för uppförande af ett skolhus i södra Finskoga kapellförsamling af Carlstads stift; N:o 70, i anledning af väckt fråga om förändring af nuvarande sättet för presterskapets aflönande, biskops-embetenas indragning m. m. N:o 72, i anledniug af väckt fråga om rättighet lör åboer å såväl annexoch mensalsom stomhemman att få lösa desamma till skatte; N:o 73, i anledning af väckt fråga, angående tillsynen å karanlänsbevakningen vid rikets kuster och gränser samt dess bekostande af sta tens medel; N:o 74, i anledning af väckt fråga om utdelning åt församlingarne i riket af 2:ne exemplar utaf svensk författningssamling; samt Prot-utdrag den 24 Augusti 1848.