Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bolagets ställande under största möjliga offentlighet, såsom utgörande den säkraste garantie emot missbruk och öfverträdelser af de för detsamma gällande föreskrifter; att då det å ena sidan är för Bolaget af högsta vigt, att blifva förvissadt om en ej allt för korrt tid för dess rörelses bedrifvande, under vilkor att uppfylla de lagar och föreskrifter, hvilka vid Bolagets stiftande tjenat till efterrättelse, hvarigenom sådant Bolag, lika med enskilde Handelshus, sättes i tillfälle förvärfva sig en accrediterad firma; men, å andra sidan, en allt för lång utsträckning af tiden för Bolagets verksamhet skulle betaga möjligheten att för ett ingånget Bolag göra gällande de förbättringar i lagstiftningen, som erfarenheten visat vara nödvändige, en lämplig tidrymd alltid bör af högsta Magten, vid Bolags-rörelsens beviljande, bestämmas för densamma; dock med rättighet för Bolaget, hvars upplösning vid den först utsatta tidens slut möjligen kunde blifva högst äfventyrlig för den ort, der dess rörelse varit förlagd, att söka förlängd Octroj-tid; att de förbindelser, Bolaget utgifver, erhålla sådane kännetecken, hvarigenom allmänheten i möjligaste måtto tryggas för vådan, att genom dessa förbindelsers förfalskning blifva lidande; • Bihang till R. St.
Härwid förekommer likwal den omständigheten att grundlagens absoluta föreskrift, det ettan Riksens Ständers medwerkan, hwarken förändring eller tillökning i rolerigswerkct är tilläten, kunde med skäl hos Regeringen uppwäcka betänkligheter äfwen att företaga ofwannämde förutgäende ätgärder, säsom mbjligtwis kunnande hos allmänheten uppwäcka misitankar och farhägor för mätt och steg hwilka ej more med Regeringsformen förenliga: mig tyckeS alltsä, att Riksens Högloft. Ständer borde, innan de nu omsider ät, ffiljas, beresa en utwäg till »frvannände ändamälS »in» 32 Den 2 Aprik. tvinnande, hwilket bäst torde kunna ste, om Ständer» ne formeligen authoriserade Kongl. Mant att i förrberörde afsigt uti allmänna sammankomster sädane som wid KnekteContractcns sörsta upprättande höllos, later genom LandshöfLingarnes rädpläga med Rust-och Norehällare om det basta sätt till nödige förbättringar i besia delar; hwarcster ämnet i hela desi widd kunde af Riksens Ständer med riktig kännedom wid nästa Riksdag företagas och granskas. Endast Ständers sanction kan giswa sadane kswerläganingar och förslag kraft af Lag: följaktcligcn kunna de förbättringar som projecteras icke heller förut bringas i werkställighet; men enär jämte nysi* nämnde ändamäl, Rikets förswarswerk i allmänhet äfwcn för det närwarande fordrar Ständernas sörgfälliga omtanka, och ett krigs-eller frcds-tillständ i synnerhet ut:
Berättelse. 29 nare, har beloppet deraf utgjort en så betydlig summa, att den, jemte öfrige i och för försvarsverket oundgänglige utgifter, icke hade kunnat utgå, så framt ej KonglMajit uti de föregående årens ännu odisponerade öfverskott och besparingar på inkomstoch Utgifts - tittlarne , dertill vunnit nödig tillgång Likväl hafva derigenom, flere för Bikets försvars-verk i Allmänhet högst vigtiga utgifter måst uppskutas; och då Kongl. Majit, för helgden af Rikets Ständers gifna löfte om de i fråga varande Löne-tillökningarne, nödgats dem bestrida, ämnar Kongl. Majit Rikets Ständer underrätta, så väjl e>m hvad redan af de till Arméen och Flottorne bestämde anslag blifvit utgifvit , sorn om hvad för en framtid , till uppfyllande af Rikets Ständers i detta afseende vidtagna beslut och yttrade önskan, erfordras. Äfvenledes har Kongl. Majit reglerat en serskild Expektans-Stat för de Officerare, som gjort sista kriget, utan att äga Lön på Stat, sedan Rikets Ständer till detta ändamål anslagit Tiotusen Riksdaler årligen. Rikets Ständer hafva alltsedan 180g och 18to årens Riksdag, gjort betydande anslag för Militär-Läkarevårdens förbättring, och erfarenheten har, under sista kriget, ådagalagt, att de i denna delen använda omsorger haft de lyckligaste följder för manskapets hälsa. Efter fredsslutet har Kongl Maj t förnämligast sökt, dels att utvidga och förbättra inrättningar ne för unge 30 Konungens Naii. Berättelse< unge Läkares undervisning, dels alt vidtaga sSdane forfattningar, hvarigenom Arméen må Jenrina forses med skicklige Läkare, äfven i de mindre grader.
An större betänklighet skulle jag hysa mot en förhöjning af straffbestämmelserna i 25:te §:n, hvilka redan synas mig vara höga, då desamma tillämpas, endast på grund af presumtion om ett större brott, för en förbrytelse, som i sig sjelf är temligen ringa. Den olägenhet, som blifvit framhållen, att af två barnamörderskor, den ena, en qvinna med blödigt sinne, hvilken bekänt sitt brott, skulle komma att dömas till hårdare straff än den andra mera förhärdade, hvilken fräckt nekat, är ingen annan olägenhet än hvad som inträffar vid alla andra brott, der till följd af 494 Den 15 Jali f. m. bristande bevisning den ene, som nekar, går fri, men den andre, som erkänner, blir straffad. Jag anhåller om bifall till §:n. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förev:de §:n, framställdes propos. på bifall till densamma och besvarades med ja. 23:dje—37:de §§:na. Biföllos. 38:de §:n. H. Exc. Hr Frih. De Geer: Såsom en konseqvens af de nedsättningar, som Utsk:t föreslagit i föregående §§, vid hvilka straffbestämmelserna blifvit återställda till likhet med den Kongl. Proposm, har äfven det af K. M:s vid denna § föreslagna minimum af sex år blifvit nedsatt till fyra. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. ville bifalla den nu föredragna §:n med förändring af ordet »fyra» till »sex». Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till §:n utan förändring, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall dertill med förändring af det i första meningen förekommande ordet »fyra» till ordet »sex», hvilken propos. med ja besvarades. 39:de och 40:de §§:na. Biföllos. 41:sta §:n. Hr von Koch:
Jag förmodar, att detta ät orsak dertill, att han icke Utwecklal skälen för sin motion och derigenom besparat dem, som äro af olika tankar, mödan af försök till »vederläggning. ^err »k kortelles har li afullt, om jag rätt minnes, i förbigående nämnt, att Justikiä-Ombudsmans-embetet anses mindre Nyttigt för det allmänna och enskilia Lnteresset. Jag sär derwid blott erindra, art nämnde embete wisserligeN icke är inrättade lill befordran af enskilt interesse, som oftast icke är förenligt med den allmänna utdelning as rältwisa och den noggranna lagarnes efterlefnad, hwartill der samma bör bidraga. Herr kortelles tyckes wara öfwertygad, att Justitiä - Ombudsmans embetet är likgiltigt och af mindre nytta. Jag kan icke in. stämma L denna tanka. Dä man besinnar, akt detta embete blott genom sin tillwarelse utgör en controll för Domare och andra embetsmin, att det är ämnat kan hända lika myckel atr förekomma och ater - Den 32 Julli. hälla olydnad för lagarna soM att befordra, att hivar och en, som af Rikers embetsman tror sin katt försummad, har en Uttväg öfrig att fä rättwisa elter ytterligas bewis att han har ratt, sanik ärt det är swart äswen omöjligt, att inse alla werkningar, som emberet uti de ärne förstnämnde afseenden bör medföra z sa torde man finna, atr en mera wiv» sträckt och stadgad erfarenhet, än ben, som man äfwrtt Med nogaste Upmätksamhet nu kan aga, fordras, för at Med säkerhet bedöma ben större eller mindre nyttan af Austina Ombudsmans emberet.
Hon berättar efter någon tvekan, att hon är enka efter en sjökapten, som förliste på sin första resa, att hennes gosse är så snäll, att han så gärna vill ut till sjös han med, men att hon för ingen del vågar anförtro honom åt det grymma hafvet. För öfrigt har hon så svårt att hemma föda sig och honom på sin sömnad. Den ädle gamle herrn erinrar sig, att han kort innan det där fartyget förliste, var delegare i rederifirman, som egde fartyget, han minns den snälle gossens far, som var en duktig sjöman, och med sina förbindelser kan han utan svårighet skaffa den fattiga enkan en pension på 400 kronor. Så tar han upp några sedlar, som han lemnar, och aflägsnar sig, följd af vindkupefolkets tacksamhetstårar och välsignelser. Ofvanstående recept kan med fördel förändras därhän, att den ädle herrn icke har bäfverpels och milda ögon, utan vanlig vinteröfverrock, ögon, som vid förslå påseende synas bistra och ett skäggigt, väderbitet ansikte. I så fall är han en sjökapten med förmögenhet, som har känt gossens far och ännu mer hans mor, innan de blefvo gifta. Han åtar sig att dra försorg om gossen, och det antydes på ett delikat, men tillika tydligt sätt, att han fyller sitt löfte genom att gifta sig med modern-enkan. För att den senare tillredningen skall blifva riktigt pikant, bör man tillsälta ett hälft dussin sjötermer, som kunna tagas från fru Carlén. [en gammal förfallen torpstuga sitter torparen och ser på, hur hans gumma kokar julgröten vid några riskvistar o c h rykande stubbar. Gubben är trött, ty han kommer från staden, där han sålt ett hälft dussin små julgranar med fot, som han själf slöjdat. Handeln har gått klent, som den alltid gör för de fattiga i julberättelserna. Litet julkost finns det i alla fall i stugan, och det är ingen nöd för ögonblicket, men gubben undrar, hur det skall gå, om vintern blir så sträng, att han inte står ut med skogsarbetet. Gumman suckar och tänker på sin son Erik, som de inte hört ordet af på femton långa år. Han är väl för länge se ' n död och begrafven.
Att nattvak och i allmänhet ett oregelbundet lefnadssätt äro saker, som störa kroppens (och därigenom hudens) välbefinnande, torde blott behöfva påpekas. Och slutligen spelar dieten i denna allmänna hygien en stor roll, hvilken gör sig gällande redan i den tidigaste barnaåldern. De hos späda barn så vanliga och så plågsamma utslagen, såsom » mjölkskorf », » skrofler » o. d., bero i det öf vervägan de antalet fall, utom på andra hygieniska bristfälligbeter, på en felaktig diet, som barnet underkastas ofta nog i trots af läkarens råd och föreskrifter. Och äfven vid mera framskriden ålder skvallrar huden ofta om, att vederbörande ha åtskilligt att förebrå sig i fråga om dieten. Sä äro; t. ex. den röda näsan och den » orena » hyn ofta bevis på, att man förtär för mycket spirituösa, öl, kaffe eller eljes allt för mycket skattar åt bordets nöjen, och därför får också å andra sidan mången, hvars » röda näsa » beror på andra orsaker, oskyldigt beskyllningen för att ha dyrkat Baechus. 1 samband med dessa antydningar om hudens allmänna hygien i afseende på frisk luft, regelbundet lif, diet o. d., torde det vara lämpligt säga några ord om hudsjukdomarnes viktigaste orsaker. Att brott emot dessa allmänna hygieniska lagar och felaktig hudskötsel i öfrigt kunna framkalla hudåkommor, har jag redan antydt, men de uppstå lättare hos vissa personer på grund af medfödd svaghet och ' känslighet hos huden. Af ven med afseende på hudsjukdomarna kan dessutom ärftligheten ha stor betydelse, i det vissa hudåkommor förekomma hos, flere släktmedlemmar i olika generationer. Genom ' smitta kunna hudsjukdomar öfverföras, inen detta är på långt när icke så vänligt som man i allmänhet tror; det gäller hufvudsakligast om vissa parasitiska hudåkommor, såsom skäggsvamp, hårsvamp, skabb och s. k. impetiginösa (variga) eczemér. Yrke och sysselsättning spela en stor roll vid uppkomsten af vissa hudåkommor, så ock rubbningar i nervsystemet.
I 3o §. finnes intetdera af dessa verk omnämndt, utan der står; för Statsmedel redovisande Embetsman. Således måste deraf följa, att, när vid granskning af Statsverket, Rikets Ständer finna förvaltningen oordentlig, eller Statens medel oredligt begagnade, så kan den redovisande Embetsmannen till ansvar anmälas. Då den ifrågavarande Skeppsförsäljningen år i8a5 blifvit en enskild person uppdragen, synes mig, att han är den, enligt 3ö §., för köpesumman redovisande Embetsman; och min öfvertygelse är, att han således kan under laga tilltal ställas, samt att Rikets Ständer genom ett sådant förfarande skulle göra honom en verklig och bättre tjenst, i det man sätter honom i tillfälle att ådagalägga sin oskuld, än om man lemnar oförklarade en mängd anledningar, som en lång tid vållat om honom de oblidaste rygten. Åtminstone måtte det vara förlåtligt, om jag i sednare fallet icke kan förqväfva mina misstankar, när jag ej ser, r88 Den tg Maji f. tö. hvarföre Grefve eller Friherre Cederström Sr mera berättigad att få ut dessa Handlingar, än Rikets Ständers Statsutskott det varit. När vi nu yttrat oss i följd af hvad StatsUtskoltet tillkännagifvit, och icke kunnat äga någon annan grund för våra yttranden, så kunna d-e ingalunda vederläggas af hvad Friherre Cederström i dag aflemna! till Protocollet. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att Rikets Ständer vid förra Riksdagen anmälte Allmänna MagazinsDireclionens Ledamöter att ställas till lagligt ansvarj och det är således icke blott StatsConloiret och Förvaltningen af Sjöärenderna, hvilka, på sätt Friherre Cederström påstått, äro detta ansvar underkastade. Friherren bar äfven påstått, att beräkningarna öfver kostnaden för nya Skepps byggande äro riktiga, och min calcul deremot oriktig.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, s. 1 1(17. ani skyldighet för alla, att de deltaga i i4o 6 Fjerdingsmans aflöning; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. ian. Hemmansegare, örn rättighet för enstaka, att inrätta till och med io:delen af deras jordrymd till särskilda Lägenheter; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. ia4g. — klyfning, om ändring i Rättegångs-sättet rörande; Motioner, rem. till Lag-Utskottet, s. ii56, 1279. — skattens utgörande, om ändring af sättet och tiden för; Motion, rem. tili Ekonomi — Utskottet, s. 1262. •— talet, att förmedlade, må hädanefter tagas till grund för allmänna Ryggnads-skyldigheten; Motion, rem. ali Ekonomi-Utskottet, s. iao5. Herrestads Socken, om Låne-understöd för Kyrkobyggnaden i; Motion, rem. till Baneo-Utskottet, s. ia35. Hingst-Medel, s. 4I4- Hjorth, Lagmannen. Se Befallningshafvande, Konungens, i Wermland. Hofhållning, om tillökning i anslaget för Hans Majtt Konungens; Motion, rem.) till Statsutskottet, s. 12^4- — Rätten, öfver Skåne och Blekinge, om ställande af, på Indragnings-Stat, m. m.; Motioner, rem. till Statsoch Lag-Utskotten, s. 1224, 1288, 1333. • om tiden till bevakande af Mål, an hängige i; Kongl. Proposition, rem. till LagUtskottet, s. 1264, 1266, i323, i325. Hof - *4o 7 Hof-Ståternes, om förbud mot, öfverflyttning på allmänna Indragnings-Staten; Motion, rem. till Stats-Utskottet, i35o.
Nu församlade Revisorer, som likaledes funnit, att denna provision till Landskamererare och Landträntmästare i flere län under revisionsåret utgått, med vida högre belopp, än som i staten härför beräknats, biträda jemväl den af föregående Revisorer i berörda hänseende yttrade åsigt och hemställa, att Rikets Ständer vid regleringen af utgifterna under riks-statens 6:te hufvudtitel ville tillse, att vid beräkningen af nämnde tjenstemäns aflöningsförmåner den dem tillerkända provision å karta-sigillata-medlen upptages till ett belopp, närmare motsvarande hvad denna inkomst i verkligheten utgör, så att statens kontanta tillskott till deras aflöning i förhållande derefter må kunna minskas. — 24 — B) Allmänna magasins-ärendena, hvilka omfatta: l:o Redovisningen för stats-verkets spanmål in natura. Denna spanmål redovisas i krono-magasinernas räkenskaper, hvilka för revisionsåret blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade med anmärkning. Af Kongl. Stats-kontorets till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse angående statens spanmålsrörelse under nämnde år, inhemtas följande förhållande med inkomster och utgifter: Debet. Dalans från år 1858. Uppbörd: Arrendemedel ocb. diverse inkomster 4,312: 77. Devereringar: Från Kqngl, Räntekammaren och länen 286,602: 60. Dalans till år 1860: Skulder . _ 5,012: 84. Credit. Dalans från år 1858: Skulder '. 2,119: 1. Levereringar: Till Kongl. Räntekammaren, Fångvårds-styrelsen, Förvaltningen af sjöärendena samt länen 99,538: 3. Dalans till år 1860. Behållning af spanmål och proviant 82,392: 17.
Den siste värde talaren, som eljest brukar med så frikostig hand föreslå användande af statsmedel icke allenast till företag, utan äfven ad pios usus, såsom vi hafva hört vid behandlingen af 9:de Hufvudtiteln, i fråga om pensioner under olika former, har i dag upträdt i motsatt syftning och talat för större sparsamhet. Jag är ledsen att äfven denna gång nöd gas upträ<la emot honom i en statsregleringsfråga. Jag tror nemi. att här icke är fråga om att gifva GefleDala-jernvägen något nytt statsunderstöd, utan endast att bevilja den en försträckning, hvarigenom bolaget må kunna komma i tillfälle att fullborda ett arbete, som blifvit utfördt på det mest förljenstfulla sätt. Beviset för mitt påstående att nu ifrågav:de lån skall utgå sorn en för sträckning och icke som ett understöd, ligger deruti, att räntan skall utgå med 5^ proc. Nu är det väl icke någon, och aldra minst Frih. Cederström, som vill påstå, att Staten skall for de penningar den kan behöfva betala proc. och vid sådant förhållande kan det desto mindre förutsättas, alt Staten skall lida någon den ringaste förlust på nämnde lån, som här icke är fråga om någon rä n le fr i het, emedan räntan skall betalas från den dag lånet utgår. Frågan är således den huruvida GefleDala-bolaget och det arbete, som hittills blifvit af detsamma utfördt, är förtjent af en försträckning från Statens sida; och på denna fråga tror jag, att man med allt skäl kan svara ja. Behofvet för provinsen Dalarne af en förbindelse med hafvet har redan sedan många Riksdagar varit erks mit, och vid sista Riks/lagen beslöto Ständerna, att denna förbindelse skulle ske genom Gefle, så framt ett bolag på upgifne vilkor kunde hildas. Delta bolag erhöll då ett statsunderstöd med 3 proc. ränta, hvaraf 2 proc. utgjorde räntan, och den tredje amortering af kapitalet. Den beviljade summan utgiorde två tredjedelar af den, enl. då upgjordt förslag, beräknade anläggnings-kostnaden. Detta förslag har sedermera befunnits vara med mer än 14 mill för lågt.
Man inträder först i en park, genomskuren af trenne präktiga alléer, hvilka fortsättas genom trädgårdens hela längd. Mellan alléerna äro friska gräsplaner, afdelade i inhägnader för de särskilta djurfamiljerna. Här och der äro ofantliga blomster-rabatter, om hvilkas rikedom man kan dömma, då man vet att Jardin des Plantes innehåller icke mindre än fjorton-tusen olika slag af lefvande växter. Vid trädgårdens sidor ligga en mängd byggnader, af hvilka några begagnas till föreläsningar, andra äro inrymda åt mineralogiska, zoologiska och botaniska samlingar. Jag önskade mig vara aldrig så litet naturforskare för att rätt kunna njuta af dessa herbarier, med femtiotusen olika slägten, dessa gedigna stycken af ädla metaller, dessa oslipade juveler och dessa svarta meteorstenar, dessa oändliga rader af uppstoppade fåglar och denna mängd af frukter och svampar, afbildade i vax. Men med bästa vilja i verlden var det mig omöjligt: jag föredrog de lefvande samlingarne i fria luften. Dessa äro också anordnade med en sådan smak, sinrikhet och omvexling, att man utan att tröttas flera timmar kan vandra omkring, betrakta, njuta och beundra. I beundransvärda kristallpalatser, sammanhållna af lätta och eleganta jernställningar, blomma söderns yppigaste växtalster. Praktfulla, guldglänsande blomkalkar höja sig på smärta, böjliga stänglar; ofantliga, skarlakansröda rosor flamma mellan buskarnes svartgröna löfverk; ståtliga träd utsträcka sina grenar svigtande af gyllne frukter; mjuka, svällande, saftiga kaktusarter krypa utåt marken i fantastiska, ormlika slingringar. Menageriet för vilddjuren är en rymlig byggnad af enkel och regulier arkitektyr. I tjuguen loger, belägna utåt dess långsida, förvaras de fruktansvärda fångarne. En mängd menniskor trängas ständigt utanför logernas galler och betrakta med bäfvande nyfikenhet de oroliga gästerna. Alla dessa mäktiga djur, af hvilka ett enda skulle skrämma på flykten hela den nyfikna hopen, äro fjättrade inom de väldiga gallren, och tämda genom hunger och stryk nödgas de fördraga sina herrskares hån och skämt.
Vida hellre skulle jag vilja lägga min röst för afskedandet af det Statsråd, som genom reservationsrättens omsorgsfulla begagnande ställde sig bakom Konungens dyrbara personlighet, — för afskedande af den, som med största omsorg iakttoge formen, för att akta sig sjelf, men blottställde Konungen för misstanken att styra utan råd eller emot råd, eller pä grund af sidoinflytande; eller af den, hvars råd aldrig beaktas, ty antingen äro hans råd odugliga, och dä är han otjenlig för sin plats, eller också är det olyckligt att. hans råd icke följas, då iian bör lemna rum, för någon med större inflytande. Men då jag sålunda ej kan på grund af Utsk;s anmärkn. hämta stöd för yrkandet att någon rådgifvare skulle anmälas till förafskedande, skulle jag brista i den öppenhet och upriktighet, hvarmed vi här böra bemöta hvarandra, om jag ej djupt beklagade att vi nu 1854 stå icke allenast långt tillbaka i den utveckling af landets både materiella och intellectuella krafter mot hvad vid hade anledn. hoppas 1844, utan styras i vida konservativare riktning, än under perioden mellan 1840 och 1844. Det är sannt att f. n. råder politiskt lugn och att ropet på reform tystnat af, dock förhåller det sig icke med detta lugn, som när stormen uphör att rasa, för den som hunnit hamnen, ulan endast såsom man föreställer sig, då man passerar läsidan af en klippa i hafvet. Stormen återkommer och det med ökad fart. Jag beklagar då den farkost, hvars styrmän ej begagnat tillfället att ställa henne i beredskap och som icke sjelfva rustat Den 5 Juli f. m 75 6ig för kampen mol de retade vågorna, och jag klandrar sådana försumliga styrmän. Den politiska stormen kan ej hafva lagt sig för alltid ej ens för en längre tid. Förr eller sednare återkommer den, oell då vore godt hafva beredt sig på dess emottagande.
skulle till lika belopp utsättas i penningar, och lull anledning således vore att antaga, det tillämpningen af de år 1828 utarbetade förslag icke blefve förenlig med vilkoret, alt genom ränteförvandlingen ingen räntegifvare skulle erhålla större eller mindre grundskatt än förut; samt att, om likväl förslaget ansäges användbart, under förutsättning, att värdets föränderlighet, än på ena och än på andra räntepersedeln, skulle i allmänhet bibehålla gamla och nya räntan vid ett jemtl t afpassadt förhållande, och Kongl. Majit derföre funne för godt att låta bringa räntereductionen öfver hela Riket till verkställighet genom Comiterade i hvarje Län, Collegium ansåg sig, hvad beträffade de af Rikets Ständer till iakttagande dervid beslutade serskilda föreskrifter, böra i underdånighet erinra, att förr än afgjordt blifvit, huru stor tillökning uti spanmålsskatten, i utbyte emot andra räntor, för hvarje hemman uppkomme, det vore för tidigt att besluta, huruvida den må utgöras in natura eller med penningar; samt att, i allt fall, medelpris af 10 års markegång icke för någon del af samma ränta borde såsom lösningsgrund bestämmas, så länge räntorna i allmänhet löstes efter årlig markegång. Och hafva handlingarne i detta mål blifvit till Comiterade öfverlemnade.