Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordbrukets skatt, då icke en gång bevillningen inberäknas, skulle således upgå till 34 milhr och tillsammans med 5 % ränta på den intecknade skulden till 54 milhr r:dr r:mt. Men huru stor del utgöra dessa 54 milhr af jordbrukets årliga behållning? Denna fråga torde vara svårare att besvara; men deremot kan man jemföra beskattningssumman med jordbrukets span målsprodukt ion. C. E. Ljungberg beräknar i sitt intressanta arbete, (värdigt Dietericis eller v. Redeus penna): Om Sveriges Materiella Kulturförhållanden, pag. 261, Sveriges spanmålsproduktion efter afdrag af utsädet, under åren 1851—55, till 9,778,000 t:r säd och 5,400,000 t:r potates. Jag skall deremot beräkna denna afkastning ända till 12 milhr t:r spamnål och 6 milhr t:r potates. Om man, efter den beräkning att. 1 t:a potates motsvarar l/3 t:a säd, reducerar 6 milhr t:r potates, erhålles 2 milhr t:r säd, eller tillsammans med de förut nämnda 12 milhr t:r spanmål, en total produktion af 14 milhr t:r. Beräknas spanmålen öfver hufvud efter 12 r:dr r:mt pr t:a, så svarar jordbrukets beskattning, 54 milhr, emot 4Vj milhr t:r spanmål; */3 af Sveriges hela spanmålsproduktion. Dessa facta och siffror torde visa, att ställningen icke är så tillfredsställande, som mångå tyckas föreställa sig, och önskar jag blott att den icke allt för mycket liknar frukten, som lärer finnas vid Döda Hafvets stränder, och orri hvilken Chateaubriand säger, att skalet glänste som guld, men innehållet var blott aska. Jag framhåller alldeles icke min tanke som den enda rätta, att man bör söka bilda en Rikshypothekskassa och i den centralisera lånerörelsen på inteckningar i jordegendom. Må någon annan framkomma med ett bättre förslag; det är min högsta önskan.
Att Högloft, Ridderskapet och Adeln ville af 48 Dan 5 September f, m. de Fonder som RiddarhusCassan tiger . eller sä fort sig gora laterj af dem sorn inflytaeller af enskildtes, till Riddarhusets disposition lemnade medel till studerandes understöd-vid hvilka icke något bestämt 'vilkor om sättet blifvit fästadt, sti)ta eime Stipendier j hvardera af 100 eller 100 R.-dr ärligen, för Adelida ynglingar, sorn allvarligen egna sig ät näringarne, Desse summor äro icke store, men de behöfva icke haller vara det; jag är öfvertygad, att om Höglofl.. Ridderskapet och Adeln ger exemplet, skall det snart följas af enskildte donatairer, som i stället att använda deras välgörenhet på stiftandet af Stipendier för Studenter och Kadetter finna tidehvarfvets större kraf af dylika Stiftelser för näringarne. Och vigten ligger dessutom icke nu på gåfvans storlek, utan på Höglofl. Ridderskapet och Adelns genom sjelfva Stiftelsen, högtidligen lemnade godkännande al den grundsats, att det icke är oförenligt med Adelig börd och vårdad uppfostran, att egna sig åt näringarne. Då Utskotten bifallit mitt Förslag, till inrättande af en Technisk undervisningsanstalt i Hufvudstaden, med egenteligt afseende på Näringsidkares behof, och föreslagit underdånig anmälan till Kongl. Maj-.t om en sådan inrättning, eller rigtande till sådant ändamål, af dem som redan förefionas, och anledning torde vara, att Kongl. Maj‘t, på en sådan underdånig anmälan ville göra nådigt afseende, får jag vidare vördsammeligen föreslå: att ett af Den j September f nu de. profecterade Stipendie.rnc må förbehållas sådana Adeli ge. ynglingar, sorn ingå i någon FabriksMainu fdctur eller Handtverksrörelse, och dertill inhämtar studier vid det blifvande Institutet, eller i händelse ett sådant icke kommer lill stånd, skaffar bevis att han på annat sätt, och förenadt med verkeligt handläggande, söker förvärfva de kunskaper, sorn höra till det valda yrket.
Den gamle gick, och i natt och sorg stadnade Kalmatar, ty hon visste icke hvar hon skulle söka honom som kunde hjelpa. Men ur fjerran hördes en sagta sång, en bön till den högste i himlen. En stjerna blickade klar från fästet och Kalmatar nedsjönk på knä, men hon bad icke, ty hon kände ej bönens ord. Och i det hon knäböjde, då kom han den Mäktige för hvilken den gamle måste vika. I bäfvande glädje fattade jungfrun en fåll af hans skimrande hvita klädnad och böjde ned sitt hufvud. Och himmelskt leende utsträckte han sin hand, och på jungfruns skuldror skimrade vingar och i glansen af hans ljus knäböjde med nedsänkt svärd den sårade ynglingen. Men då den himmelske åter bortgick, sjönk ynglingen bleknande tillbaka och jungfrun böjde sig sakta öfver honom, löste med en kyss hans ande och flög med den, ej till Manala mer, men till ett högre hem. En Dröm. „Drömmar som strömmar“, säger man, och anser det ej löna mödan hvarken att berätta, eller att höra berättas om dem; men jag har alltid älskat dem, och isynnerhet då jag var ung, drömde jag äfven ofta vaken. Att sitta framför den småningom nedfallande eldbrasan, och se in i dess vexlande former, var ett af mina bästa nöjen. Ännu sedan brasan utbrunnit, satt jag ofta försänkt i drömmar med blicken hvilande på den gammalmodiga kakelugnen, de gamla jerndörrarna dertill, eller på den ännu urmodigare, stora, gjutna jernskifva, som var inpassad i golfvet der framföre. Mina föräldrars hus var ett af dem, som före branden i Åbo, funnos byggda på och af de gamla klosterruinerna. Källrar med göthiska hvalf, andra liknande celler å ömse sidor om en gång, en igenmurad dörr till en källare, allt sådant, i förening med de otaliga spöklika ljud och syner, tjenstefolket beständigt sade sig hört och sett, satte min fantasi i rörelse. Hvad hade jag icke velat ge för att få en tydning af hvad jag såg qvar sedan forntiden, eller af huru man här fordom lefvat och hvilka märkvärdiga händelser här tilldragit sig.
TryckfrihetsFörordmn, angide borgens ställande af dagblads och periodiska skrifters utgifvare; N:o 51, med voteris proposir rörande det af Konst.Utsk. uti Mern. N:o 32 framställda Förslag till ändring uti 15:de §in RiksdisOrdmn, angide hemmans-egares representationsrätt. LagUlshollcl: Nio 49, i anledn. af gjorda anmärkmr emot Utskis Betänk. Nio 18, öfver väckta motioner om arfsrätt för oäkta barn; och 412 Den 7 November f. m. N:o 50, i anledn. af vackt motion om Svea och Götha HofRättens fördelning i särskilda mindre HofRätter. Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f på 11 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 7 November 1857. Plenum kl. 10 f. m. Undertecknad, RiddarhusSekret., upläste en från Hr Gr. o. Landtm, ankommen så lydande skrifvelse: Att jag fortfarande är sjuk, och, enl. läkarens förklarande, hvarken i dag eller nästk. Onsdag kan föra ordet i R. o. Ad:s plenum, anhåller jag att Hr RiddarhusSekret. ville, för iakttagande af föreskriften i 2S:dje § Riksd:sOrdn:n, till Ståndets prot. anmäla. I följd häraf intogs Ordf:de-platsen af främste närv:de ledamoten Fullm. för Grefliga ätten N:o 8, Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Åkerhjelm, Johan Carl. Justerades 2:ne prot.-utdr. för d. 31 sisth Okt. o. d. 4 dennes samt pleni-prot. för d. 9 sisth Sept.
Län anfört, att uti iG af Stadgan den 10 Februarii 1824, angående afvittringsverket i Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens Län, finnes föreskrifvet.: det kostnaderna till Afvittrings-Landtmätarne skola af alimänna medel bestridas, och att Kronan allena kommer att besörja kostnaden för handtlangning vid afmätning af den mark, som till Kronans disposition kunde komma, och hemmansegarne sjelf ve den, som utginge under aifattning af sådane egor, hvilka till fyllnad blifva hemmanen anslagne; så och då af detta stadgande syntes böra följa, att Kronan vore skyldig bestrida kostnaden till handtlangning vid Kronohemmans och Krononybyggens afskiljande ifrån samfälligheter, men åboerne å dylika Hemman och Nybygden , hvartill de icke innehafva någon eganderätt, icke dess mindre betungas med handtlangnings utgörande, vid den afvittring, som nu i ofvannämnde orter pågår, har Motionairen anhållit, att Rikets Ständer måtte fatta något beslut, hvarigenom åboerne å dessa Hemman och Nybyggen kunde befrias ifrån en, handtlangning, sorn ensamt bör åligga Kronan, såsom varande jordegare. Stals-Utskottets Utlåtande N:o 12g. Enär Stats-Verket redan vidkännes en betydlig årlig utgift till afvittringsverkets befrämjande och fortgång, samt billigtvis bör kunna fordras, att, vid Kronohemmans och Nybyggens afskiljande ifrån samhälligheten, dessas åboer, emot tillgodonjutandet af de förmoner, som, genom afvittrings-förrättningen, dem beredas, lika med Skattehemmansägare, vid dessa förrättningar biträda med handtlangning, och någon anledning att
Lilla vän f år lära sig bli höflig innan hon dör, det kan jag spå henne! L I S E T T E . Gudbevars ! ( kastar en sedel på bordet ) Se här är betalt .. ( till Fina ) Det sk all bli ' sista gången som jag går med på tocket här! F I N A . Åhja gudbevars! när man har hemligheter s å.. L I S E T T E . Det rör dig inte! Visste Svanlund hvad jag vet, så aktade h an sig nog! F I N A . Och o m Bloms tervall hade reda på så mycket som j ag .. men vänta du, i morgon säger j ag honom all tsammans! L I S E T T E . Understå di g bara! ( går ond ut g en om fonden ). F I N A . Åh! var du lagom stol t .. för j ag skall säga dig .. ( till fru Pylo ) Var så god lilla frun! ( betalar henne ) Hör nu frun lilla .. min f ästman får väl inte v eta af att den der mörka karlen har en ring som jag fått utaf Svanl und 106 F R U P Y L O . Åhnej , om jungfrun tar igen den bara, så får han inte veta utaf det! F I N A . J a, det sk all jag visst det .. se, han stal den utaf mig emellan Kalmar och Ystad! Adj ö lilla frun! Vänta du Lisette! Jag kan undra hvad det är för en gammal bekant, som j ag skall träffa! ( går genom fonden ). Hm! för att spå s ådana der nipperti ppo r behöfver man hvarken kaffe eller kort .. de äro alla lika! ( tager penningarne ). Men är det inte syndpenningar? Nej! jag tar dem för min snälla gosses skull .. han skal l vända dem i välsignel se! ( går till höger; tablår idån faller ). Tablå. En öppen plats vid Valdemarsu dden på Djurgården , med en byggnad till höger. Går dsplan en är af stängd med ett stakett o ch nedanför ser man vattnet , samt i fonden södra bergen och läng st bort staden på afstånd , och i aftonbelysn ing.
Och då detta sätt för meddelande af låne-understöd, närmast förenligt med en Banks verksamhet, åt näringarna förskaffar nödiga förlag samt för Bi/i. till R. St. Prof. 1847 och 1848. 6 Sami. i Afd. 15 Häft. 4 26 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. den enskilde innefattar en uppmuntran, att söka förkofra sin ekonomiska ställning, hvilket icke inträffar i afseende på diskontlån, hvilkas återbetalning ofta fordrar uppoffringar, som verka till en ökad skuldsättning; så har Utskottet, som håller före, att det i flera afseenden vore af fördel, om diskontutlåningen småningom förvandlades till kassa-kreditiv-rörelse, skolat härigenom 47:o tillstyrka, att kassa-kreditiv måtte från Banken och dess Lårié-kontor enskilde meddelas, under de vilkor, som här nedan i samband med utlåningen genom Handelsoch Närings-Diskonterna blifvit af Utskottet föreslagna. Kommande, i fall Rikets Ständer medgifva, att, på sätt Utskottet i utlåtandet N:o 44 hemställt, kreditiv må i Rikets Ständers Bank begagnas af Stockholms stads Drätsel-kommission, enahanda grunder, som varda fastställda för kassa-kreditiv åt enskilde, att jemväl tillämpas i afseende på förstberörde kreditiv, med endast den förändring, dels att det må Bankofullmäktige åligga, att pröfva säkerheten för och bevilja samma kreditiv; och dels att maximum för kreditiv åt Stockholms stads Drätsel-kommission må bestämmas till 50,000 r:dr banko. Utskottet, som deremot icke kan understödja de gjorda framställningarna om rättighet för enskilda banker, att erhålla kreditiv å Rikets Ständers Bank, emedan, genom bifall dertill, Banken skulle komma att meddela understöd åt inrättningar, hvilka medelst sina operationer understundom ofördelaktigt inverka icke allenast på Bankens förmåga att upprätthålla myntvärdet, utan äfven på möjligheten att fruktbargöra de för lånerörelsen afsedde kapital; har i följd häraf skolat 48:o afstyrka bifall till nämnda förslag.
Småhandlanden – the Tradesman – hör genom sitt yrke ej dit; men uppfostran och seder kunna i båda fallen göra afvikelser från regeln. – I allmänhet är det lättare att säga hvad Gentleman icke är, än hvad han är. Det är t. ex. icke en man, som alltid och allestädes talar sanning, men en man som ej förnedrar sig till en osanning: – icke en man, som alltid blottar sin öfvertygelse, men en man som aldrig förnekar den. Du vet ej om han är en varm vän. Men du kan vänta att han är en ädelmodig fiende. Ja, ädelmod i fiendskap är företrädesvis Gentlemanly, hvad vi skulle kalla ridderligt. För öfrigt känner jag intet språk, i hvilket blotta ordet manly (manlig) har en så skön bemärkelse. Det innefattar ej blott tapperheten, utan allt hvad som är öppet, uppriktigt och välvilligt. – T. ex. att erkänna ett fel, är på Engelska manligt. Bemärkelsen af delta ord är en heder för Engelska charakteren. Stoke Newington d. 16 Dec. Jag har länge lofvat att säga något om de allmänna nöjena i London, dit jag från min nuvarande fristad så lätt kan komma alla stunder på dagen. Men hvad jag hittills sett ger knappast ämne för en roande beskrifning. – Det är ett omdöme, som jag hört af flera, äfven af Engelsmän, som länge vistats på fasta landet, att lefnadssättet der är gladare, lifligare, nöjena mångfaldigare än hos dessa öboer. Jag har hört dessa på fasta landet naturaliserade Engelsmän beklaga sig öfver ledsnad i sitt eget land. Och det är en anmärkning af många utlänningar, att de i munterhet och sällskaplighet ej känna igen sina Engelska vänner, då de träffa dem hemma ibland de andra Engelsmännen. Denna nation har ingen uppfinningsgåfva i roligheter. Det synes på det ringa antalet af hufvudstadens allmänna nöjen. – Det ofantliga London har ännu ej mer än två stora theatrar, och kan nöja sig (sedan Drurylane nedbrunnit) med en.
Enligt insände officiella uppgifter, och gjorde beräkningar, som, bland annat, finnas upptagne i General Björnstjernas tryckta löne-regleringsplan, kan en sådan afgift ingalunda högre beräknas per medium, än högst R:dr B:co; hvadan blifver en följd, att i stället för T%:del, som Herr Tersmedens project afser, borde circa ^.:del af Indelta Armeen hållas vacant, för att förslaget skulle gå i verkställighet. Följden deraf hlefve, att vår ordinarie Stam af alla vapen, Indelt och Värfvadt inbegripet, skulle blifva knappa 26,000 man, hvarmed påräknades, att vid förefallande krig borde införlifvas circa 70,000 Beväringsskyldige, förutom extra Rotering och Gottlands NationalBeväring, som tillsammans ej kan upptagas till mindre än 9 å 10,000; således 3 å 4 Beväringar för hvarje ordinarie Soldat; och torde blott denna omständighet, förbigående alla andra vigtiga påtagliga olägenheter, vara tillfyllestgörande, för att bevisa det menliga af verkställigheten utaf Herr Tersmedens framställde önskans uppfyllande, 256 Den 23 Mars f. m. sorn afser Indelta Arméens förminskning. Jag har redan haft äran tillförene framställa, huru vådligt det vore, att minska denna Stam, i synnerhet så länge tillgångarne ej medgifva tillräcklig öfning för densamma, långt mindre för all vår oexercerade Beväring; och skulle man nu sammanslå denna stora massa, i det skick den nu är, finge man se, hvad resultat deraf uppkomme. Friherre Ridderstolpe , Fredrik: Jag hegärde ordet, då Herr Tersmeden yttrade, att i Westmanland 60 R:dr B:co betalas i roteafgift, och då han tilläde till sin calcul, att derifrån borde dragas Passevolance-afgiften.
Ständers Statsutskott borde anmodas, att från Konungens Befallningshafvande i Länen infordra skyndsamma underrättelser, huruvida Local-omständigbeterna på flera ställen vore i behof af Magaziner, med afseende på lätt tillgång till inköp för Magazinet, och beqvämt läge för behöfvande Landsort. Jag skulle ock förmoda, alt härvarande Riksdagsmän från hvarje Province kunde lemna tillförlitliga underrättelser uti detta ämnet. Då nu ändamålet med Magazinslnrättningar är, att uti missväxt-år kunna bistå med 106 Den 2 Martil. Spannmål,'och erfarenheten har, ty värr, visat, att föga mer än två, högst trenne goda år kunna påräknas; hvarefter, om icke total missväxt, åtminstone tvänne mindre bördige år inträffa , så fordrar försigtigheten, att vid ymnig årsväxt inbringa så mycken Spannmål, att deraf bör vara Förlag till nödens tid påkommer; det är endast i sådan författning, somMagazinslnrättningarne kunna uppfylla sin bestämmelse, den nemi., att rädda Landet från hungersnöd, och förekomma behof af utländsk Spannmåls-införsel, samt i goda år förekomma Spannmålens vanvärde och i missväxt näpsa Ockrarens speculationer. Men till allt detta fordras Förlag och vida större Summa, än uti 8:de HufvudTiteln under Allmänna och Extra Utgifter nu är anslaget, så vida Inrättningen fullkomligt skall svara emot sitt stora och nyttiga ändamål. Hvarföre jag vördnadsfullt får hos HöglofL Ridderskapet och Adeln anhålla, det StatsUtskottet likaledes blifver anmodadt, att föreslå någon större och tillräckligare Summa, både till nya Magaziners anläggande, samt desse och de gamles uppfyllande, med minst tvänne års Förlag; svaret kan väl aldrig blifva, att Penningar skola först anslås till andra mera Riksgagneliga stora företag. Månne icke detta, såsom directe ländande till Jordbrukets nytta, bör äga företrädet?
På grund af hvad liandlingarne sålunda innehålla samt af öfrige Utskottet meddelade upplysningar inhemtats, anser Utskottet det väl vara bestämdt Utredt, att enskilde, för deras till ut myntning inlemnade silfver, icke förr, än till följd af Kongl. Förordningen den 25 Junii i83o om myntfoten, erlagt någon myntarelön eller slagskatt, men väl att Sala Bergslag en sådan afgift vidkänts, jemlikt ofvanåberopade 1664 års Myntordning och 1716 års Förordning, hvilken myntskatt således måste i Utskottets tanka tillika ega någon annan orsak för sin tillkomst, än att Myntverkets kostnad eller besvär med myntningen skulle genom densamma ersättas; och en sådan bi-orsak tror Utskottet vara att igenfinna i de, Sala Bergslag tillagde serskilde förmoner, som omnämnas i 1 y41 transport. Ehuru Utskottet således anser denna, sedan äldre tider till Kronan utgående afgift icke böra, utan i sammanhang med en allmän revision af Bergslagets privilegier, undergå någon förändring, tror Utskottet sig deremot, vid ofvannämnde jemförelse af så väl 1664 sorn i83o årens Myntordningar, böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det lidande Bergslaget skulle komma att vidkännas, om det skulle betala båda myntskatterne, äfvensom derpå att Bergslaget är ålagdt att låta mynta dess silfver; och tillstyrker derföre, att Sala Bergslag icke må åläggas hädanefter utgöra högre slagskatt och myntarelön, än som före år i83o egt rum, och att hvad derutöfver af Bergslaget redan blifvit inbetaldt, på grund af nya Myntordningen, må detsamma restitueras. Antom till Exp.-Utsk. den i6 Maji kl. n f. m.
Fortsätt härmed åtminstone 3 — 4 veckor. Hed. N. Se svar till E. E. i n:r 7. Pelle. Orsakerna kunna vara flere. I de flesta fall mj alibi! d ning. Huru Ni i sådant fall bor sköta Eder, finner Ni i svar till E. E. i n:r 7. Moder i hemmet. Ni har nu intet annat att göra än tvätta morgon och afton med kallt vatten och ett par gånger under dagens lopp med sprit som förut, dock hellre något utspädd. Skydda så mycket som möjligt för tryck. — Blifva de i sommar såriga, så är bästa medlet användande af s. k. vårthatt och fuktningar hvar tredje timma med 5 % karbollösning. V:r — d. Jämnt 50 svar ha inom de utsatta 1 4 dagarne denna gång ingått, däraf 20 å frågan n; r I V, 6 å n:r V samt 24 å frågan n:r VI. Priset har tilldelats signaturen Leonora för uppsatsen » Om hembakning », hvilken kommer att meddelas i nästa nummer. Särskildt erkännansvärda ha därnäst synts oss signaturerna Ebon Ilois svar å frågan I V och Marits svar å frågan V. Red. PRISFRÅGOR X — X I I. (Af samtliga till Redaktionen insända frågor, afsedda att införas å vår vanliga afdelning för » Frå- gor och svar », utvälja vi till hvartannat nummer tre, hvilka vi numrera i särskild följd med romerska siffror. För det bästa och mest uttömmande svaret å någon af dessa tre frågor, hvilket insändes inom 14 dagar efter det LEDIGA PLATSER. F ö r e n a n s p r å k s l ö s flicka med måttliga pretentioner finnes plats som lärarinna i vanliga skolämnen och musik att genast tillträda. Eleven nybörjare. Närmare gen. korrespondens med » Gerhard », Vallsta p. r. (1482] E n a n s p r å k s l ö s flicka, som för sin framtida nytta önskar lära sig fotografi, kan få detta på en större landsortsatelier. Pris för hel kurs med hel inackordering 200 kr. Svar till » Bergslagen » inlemnas å Iduns byrå f .. v. b.
Härvid synes mig ieke vara utur vägen att nämna, att man i Belgien, hvarest fängelserna mera likna tvångsarbetshus, d. v. s. äro för Statens räkning (arméens beklädnad o. s. v.) inrättade fabriker, snarare liknande dylika inrättningar, än egentliga fängelser, all man, säger jag, det oaktadt är med allvar betänkt uppå ali införa ensamhetseller cell-svstemet, för hvilket system i synnerhet General-inspecteuren Hr Ednard Duepéliaux i Bruxelles, med hela sitt snilles makt, väldeligen kämpar, och hvarom de af Hr Duepéliaux utgifna allmänt kända och så utmärkt förtjenst fulla skrifter, rörande fångoch fattigvård, bära de sannaste vittnesbörd. Till enahanda lyckliga resullater, såsom de nu uppgifna, hemtade från Frankrike, kunna vi väl icke i Sverige hoppas alt komma; dock så alldeles förfärande torde väl icke de erforderliga kostnaderna för ett ordnadt fåugsystems införande härstädes blifva. Vi hafva i delta afseende, jag medgifver det, icke förrän just i dessa dagar, hvarigenom omdömet kanske ej ännu hunnit rätt stadga sig härutinnan, erhållit nära nog officiella uppgifter. Dessa uppgifter grunda sig pä de uppgjorda kostnadslörslagen, hvilka böra kunna vara tillförlitliga, dä kostnaden för ett fängelse lallare torde kunna beräknas än i afseende pä åtskilliga andra större byggnadsföretag, och, särdeles för Statens räkning, i annan väg verkställande arbeten. De äro allmänt kända, och jag lager mig fördenskull friheten, att endast åberopa desamma. Härtill torde ock böra tilläggas, alt fångens underhållskostnad skall, enligt min förmening, af honom sjelf hufvudsakligen bekostas; af Slaten icke annorlunda än förskottsvis, dä med fångens arbetsförtjenst den förskjutna kostnaden bör godtgöras.
Bankens 2lne kommissarier, som äro i Banko-diskonten tjenstgörande, åtnjuta på diskontens stat deras lön, efter den ålder de inom kommissarie-graden innehafva. Något arfvode eger deremot ej rum för de ledamöter, hvarmed Bankodiskont-direktionen förstärkes i frågor, rörande handelsock näriugs-diskonten. Till följe af Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets utlåtanden Nilis 35 och 39, kommer dels nuvarande registratorn vid Bankodiskont-verket Adolph von Ehrenclou att fortfarande, intill slutet af det år, då nästa riksdag upphör, bibehållas vid det personella aifvode, han för närvarande åtnjuter, och dels att för Bankodiskontens vaktmästare uppföras serskilda arf voJen. Med iakttagande häraf, och enär, för lillgodonjutandet af sistberörde arfvoden, i afseende å Bankodiskontens vaktmästare, torde böra meddehs enahanda föreskrift, som Utskottet uti memorialet Nio 77, angående bankens vaktbetjente, föreslagit; så tillstyrker Utskottet, att åt stadgandet i § 96 mom. 2 måtte gifvas följande förändrade lydelse: 9:o De vid bankc-iiskontverket anställde tjenstemän äro: A Banko-Utskottets Memorialj N:o 94- I kansliet: Registratorn: lön 700: arfvode för trägnare tjenstgöring . 140: • 2:ne serskilda arfvoden för ökadt registrerings-arbete å tillhopa . 500: personelt för nuvarande innehafvare, att utgå till och med det år, då nästa riksdag slutar 160: 1,500: