Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeStåndet till alla delar bifallet, S. D. Vid föredragning af SlatsUtskottets d. 19 i denna Månad på bordet lagda Utlåtande af d. 17 förutgående, angående RiksdagsFullmaktigen Sven Månssons frän Calmare Län förslag om upprensning af Slångan samt, i förening dermed, en Canal-anläggning, blef detta Utlåtande af Hederv. BondeSiåndet till alla delar bifallet. S D. Vid föredragning af SlatsUtskottets den 19 i denna Månad på bordet lagda Utlåtande af den 17 förutgående, angående Herr Professoren Forssells Memorial, om kostnadens bestridande för tryckningen af LandshöfdingeEmbetens Kungörelser, blef detta Utlåtande af Hederv. BondeSiåndet till alla delar bifallet. S. D, Föredrogs LagUiskottets den 7 i denna Månad afgifna samt den t 9 derpå följande hos BondeStåndet upplästa Utlåtande öfver Herr RådJ man Fredius motion, angående ändring i l. §. af 23. Cap RältegangsBalken , i afseende på Ledamöters »antal uti Kaninersoch RådstufvuRätter; och fann BondeStåndet för godt detta Utlåtande bifalla. S. D När BondeStåndet lät sig till afgörande förekomma LagUtakottets den 19 dennes på bordet lagda Utlåtande i anledning af Herr Borgmästaren Cederborgs motion, örn Domares och Executorers rättighet i afseende på Gäldenär förurtnadt anstånd i Sltuldfordringsmål, blef, efter Prot. Utdrag d. 24 Jan. 1818. 61 efter derom af Talemannen framställd proposition^ berörde Betänkande af Hederv. BondeSiåndet bifallet; hvarom Eespect. MedStånden samt LagUtskottet skalle vördsamt och vänligen underrättas.
Herr 8rlv6r8toIpe, breäric, utbad sig fä upläsa följande til ?rotocollet: Dä til Lanco-Utffottet blifwit öfwerlemnadt, at med utlätande inkomma sä wäl ti! hwad sammantagit belopp, kLnI<en8 biträden i närwarande olyckeliga belägenhet ma kunna sträckas, som angäende den säkerhet L-rnl<en ti! ersättning deras bör blifwa meddelad, finnes samma utlätande öfwer bägge besia ärender hufwudsakeligen innehälla: 1:0 at Rikets kan och bör ej undandraga sig at til det Allmännas och eget uprätthällande medwerka, infil desi Riksens Ständer finna ffäl, at derom annorlunda förordna, och 2:0 hwad säkerheten angär, at ingen fastare och pälrteligare borgen til ersättning funnes, än samtelige Ständens enhälliga och fasta föresats, at bertil oförtöfwadt utse säkra medel och pälitelig utwäg. Och som i detta utlätande Medes saknas nästan allt hwad som blifwit äskadt, sä hemställes i ödmjukhet fil Högloft. Ridderckapets och Adelns mognare ompröfwande om icke detta utlätande bör til kanco-Utskottet äterremitwr^, för atpä 69, 60. et 466 Den Z IllNik. et mera bestämdt sätt upfplla Riksens Ständers i den första remisen nog tydeliga wäntan. Nar det säledes äligger Utskottet, at upgifwa det möjeliga beloppet, sä bör det ej eller swart förekomma at af Kronans inkomster förestå säkerhet för förskottet; dä Lanken, jag wägar sägai god ordning bragte handlingar Afwa fullkomlig uplysning, huru dermed i framfarna trder förhällits wid t anken8 gifne biträden ät Kongl. Maj t och Kronan, och hwarom ctetailieine leke böra pä detta ställe borttaga tiden.
S: D: Som Borgare-Ståndet under föredragning af de från förra Riksdagar hvilande förslag till ändringar uti Grund hagarne, fann sedan 1809 års Riksdag på bordet ett af Constitutions Utskottet afgifvit Memorial, rörande förändring uti Representationen, med bifogade enskilldte Ledamöters därtill utarbetade förslag, men denne fråga likväl icke var af Utskottet till afgörande beredd; Så beslöt BorgareStåndet, att till LTtskottet densamma åter öfverlemna, med anmodan, att en sådan beredning företaga och med sitt förslag i ämnet, så skyndsamt som möjligt är, till Rikets Ständer inkomma. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Junii i Const: Utskottet upläst 3. Utdrag af Hedervärda Bonde Ståndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 12. S: D: Till afgjörande företogos de ifrån Riksdagarne i Stockholm 1809 och 1810 samt i Örebro 1810 och 1812 hvilande förslag till ändringar i grundlagarne; Och stadnade Hedervärda Bonde Ståndet i följande Beslut. Wid Regerings Formen. 2 §. Tillägget ansågs förfalla sedan Riksens Ständer förut beslutat att de i 41 §. föreslagne stadganden, hvarmed detta tillägg ägde gemenskap, ej skulle antagas. 4 §. Den vid 1812 års Riksdag föreslagne Redaction antogs, med tillägg af ordet och Ofrälse män i stället för eller Ofrälse män. 5 §. Bägge förslagen till ändring i denna §. af slogos. 6, 7, 8, 9 och 10 §.§ i följd af Beslutet om 5 § :s bibehållande utan förändring, blefvo äfven de vid desse §.§. projecterade ändringar och tillägg, afslagne och skulle 11 §. bibehållas oförändrad. 12 §. dett 1812 föreslagne tillägg antogs. 13 §. den projecterade ändringen af slogs. 15 §. Skulle bibehållas. 20 §.
All skada genom timmerflottningen äro de flottande skyldige att, såvidt möjligt är, genom ändamålsenliga anordningar förebygga. Sålunda bör på de ställen, der llottgodset vid hög flod inflyter på fruktbärande stränder, eller der stränderna och å dem vexande träd sönderstötas af det flytande timret, detta sednare afhållas genom tjenliga inrättningar, såsom länsor, hvilka, der strand-egare så önskar, böra vara försedda med ändamålsenliga öppna mellanrum, så att stränderna icke stängas för båtfarten. Likadana åtgärder vidtagas för att skydda broar, vattenverk, dammar, fiske - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Vtskottets Betänkande N:o 31. 15 byggnader, m. m., från skada genom timmerflottningen, och skola de Ilottande dessutom vid vårlloden, under det att största massorna af timmer nedkomma, vara skyldige att vid broar och andra byggnader utefter llottleden, hvilka äro af synnerlig vigt för det allmänna och äro utsatte för faran att, om timret på stället sammanhopar sig, bortföras af Hoden, hålla ständig och tillräcklig vakt, så natt som dag, till dess faran för fördämning genom llottgodset är förbi. Der, dessa försigtighetsmått oaktadt, skada och hinder genom ilottningen förorsakas stränder, broar, vattenverk, dammar, fiskebyggnader eller båtlärten, m. m., skall ersättning, efter värdering af gode män, utgifvas af den eller dem af de flottande, som vållat skadan, eller, der gemensam flottning är, af bolagets Styrelse. På samma sätt godtgöras strandegare, som hafva gräsängar eller annorledes fruktbärande stränder, hvilka under hög llod öfversvämmas af vattnet och, när detta faller, orenas af bark och annat affall, som härrör af timmerflottningen, ersättning, enligt värdering, för sådane egors rensning från de orenligheter, floden qvarlemnat.
Hans sinne är så vekt, så mottagligt för påverkan, att han känner det, som om denna väntan nödvändigtvis måste uppfyllas. Sin trotsiga föresats att icke inlåta sig i onyttiga dispyter, har han redan frångått. Han vill också gärna medgifva allt hvad prästen önskar, men hyckla eller ljuga gitter han icke. – Nej, naturligtvis icke – svarar han eftertänksamt – och det är väl möjligt, att jag haft någon förnimmelse af evigheten, men jag erinrar mig för närvarande ingenting därom. – Och föreställningen om er nära förestående död? Hur envist han framhåller detta! – tanken surrar blixtsnabbt genom Struensees förnimmelse och lämnar efter sig liksom en frän doft af svafvel, men han svarar saktmodigt: – Föreställningen, om att jag nu snart skall upphöra, är mig naturligtvis långt ifrån angenäm, jag fruktar för döden och önskar att lefva – till och med här i fängelset, ja under än mindre lyckliga förhållanden, ty lifvet själft medför en outsläcklig drift till fortvaro. Annars kan jag icke säga, att utsikten till fullständig förintelse förskräcker mig. Här tycker sig prosten Balthasar stå framför ett oöfverkomligt svalg af mörker utan botten, hvarför han instinktivt ryggar tillbaka och återtager den tanketråd, han nyss släppt: – Ni måste åtminstone medgifva möjligheten af ett lif efter döden? Och möjligheten är lika sannolik som omöjligheten, hvilken ni kanske tror på men icke kan bevisa. Jag kunde med blotta förnuftskäl godtgöra den högsta sannolikheten – i förevarande fall nästan liktydig med visshet – om ett lif efter detta, men finner det för närvarande öfverflödigt. Jag vill blott förutsätta möjligheten, som ni redan måst medgifva. Om blott möjligheten finns, måste det redan vara af yttersta vikt för er att få veta, hur det kan gå er i detta eventuelt kommande lif, ty om ett sorgligt öde tilläfventyrs skulle vänta er där, kan ni i så fall söka det bästa medlet att förbättra det eller till och med att afvända det. – Slutledningen är riktig – anmärker Struensee, hvars tankeverksamhet så småningom kvicknar under detta samtal med en lefvande människa.
Böcklin och Klinger. Om det adjektiv, ett folk helst använder för att utmärka, hvad det sätter högst, vore hämtadt från dess konstideal, skulle förnämhet vara den tyska konstens särmärke. Ty »vornehm», se där det moderna tyska älsklingsordet för allt, som är utsökt. »Vornehm» heter det Regelbundet i de tyska tidningarnas nekrologer om bättre artister och högre militärer. »Vornehm» är paletoen i Berlins bodfönster trots sin prisskylt (tysk distinktion är gemenligen tillgänglig äfven för moderata priser). Kempinski serverar i sina bekanta vinstugor i Berlin ett Château Léoville, som enligt vinlistans tillkännagifvande är »ein vornehmer Wein» o. s. v. Och dock torde det knappast finnas någon egenskap, som de tyska konstutställningarna (liksom tyskt lif i det hela) mer sakna än just detta. Ty hvad är förnämhet i konsten annat än säkerhet, finkänslighet, osviklig smak, en uråldrig kulturs, blått blods och en genombildad skolas racedrag – och se där, hvad franskt måleri, äfven när det är medelmåttigt, sällan saknar, se där hvad tysk konst kan sakna, äfven när den är genial. Det dåliga och det goda på de moderna konstutställningarna är olika vid Champs Elysées, Piccadilly och Lehrter Bahnhof. Det dåliga är i London epigonaktigt, dilettantmässigt, utspädt som ett ursprungligen godt vin i åmar af vatten, det dåliga är i Paris modestiligt och tomt, billig konst »au Bon Marché», det dåliga är i Berlin den kompakta, massiva, ärliga och solida dåligheten med Gartenlaube-idealiteten. Det goda i London är oändligt själfull och oändligt förfinad subjektiv vision med djupa och egendomliga fantasiers linjespel och drömlikt bleka och lysande färger, genom hvilkas harmoni darra som en halftförglömd musik minnena från Toscana. Det goda i Paris är den finaste kulturs och den skarpaste analys’ förenade styrka, allt hvad besjälad och logisk sensualitet kan åstadkomma af nervöst och vibrerande lif.
Frih. Rantzou, Joh. A Ib., hade inlemna! ett anförande, som upplästes, så lydande: Jag har icke deltagit i ofverläggningarna och besluten angtde lagen för de enskilda bankerna; men jag anser mig likväl skyldig att i prof. förvara de skäl, hvilka hufvudsakligen föranledt mitt stillatigande. Ingen kan lifligare än jag vara öfvertygad om behofvet och nyttan utaf enskilda banker, organiserade på ett solidt pelt ändamålsenligt sätt} men då de allm. begreppen i denna ) : ' . ' ’■ 5o2 Den 23 Mars. sale inom vårt iand ännu äro så splittrade och orediga, som de visat sig icke blott hos de förenade Utsk:n samt hos It. o. Ad., Presteoch BondeSttn, utan t. o. m. hos det Stånd, der den största financiella kunskap och det säkraste omdöme rörtde penningeförhållanden synas böra förutsättas, så bekänner jag, att jag hyst och hyser en bestämd misströstan om möjligheten att under dessa förhållanden åstadkomma någon förnuftig lagstiftning för enskilda banker; och då jag derjemte besinnar ofullkomligheten af våra creditlagar och våra creditbruk, saknaden af discontabla inrikes vexlar m. m., så anser jag det vara icke blott af föga gagn, utan t. o. m. vådligt att låta en mängd creditanstalter uppkomma, baserade antingen på en realcredit, som är högst ofullständig, eller en personlig credit, som, åtminstone i de flesta landsorter, är värd föga eller intet. Lägges nu härtill, att de nya bankernas sedelrörelse skulle komma att grundas på statsbankens silfvercassa och icke på någon egen metallisk fond, hvaraf nya, för realisationen betänkliga sedelemissioner blefve en följd; att de solidariska bankerna skulle kunna uppstå nästan i hvar stad, utan garanti af någon fond m. m., så betviflar åtminstone jag, att dessa nya låneinrättningar lomme att blifva annat än nya vinglerianstalter, af hvilkas fördelar vi redan tyckas hafva gjort tillräckliga experimenter.
Fond till Kammar-Rättens aflåning hvartill de utgående bidragen, enligt hvad i 32 puncten år tillstyrkt, icke vidare komma att ega rum, och 6:0. De a Kongl. Krigsoch Bergs-Collegiernes f. d. Cassör, samt ä eli efter Riksens Stcinders Beslut vid 1 S>S ärs Riksdag, Stats-Verket tillfallet Capital utgående Räntor, som af Riksgålds-Contoiret årligen godtgoras Stats-Verket, men om hvilka, enligt hvad Kongl. Stats-Contoiret jemväl anfort, liqvid desse Verk emellan lämpligare skulle kunna uppgöras, derest Statsbrist-Summan erhåller en motsvarande förhöjning. 636 Stuts-Utskottets Betänkanden. Vid 1818 års Statsreglering, beråknades Stats-Verkets Ordinarie Intrader till 1,941,379; 1 2. 2. samt de, i egenskap af Bevillning, inflytande till 1,867,015; 46. 5. Men uppå de grunder detta Förslag innehåller, hafva Stats-Verkets Ordinarie Inkomster ansetts kunna upptagas till .. 3,588,419:14.3. samt de, såsom Bevillning ingående, till 2,757,925; — - Tillsammans 6,346,344: 14. 3. hvarigenom Stats-Intradernes beräkning på det hela blifvit okad med 2,537,949: 3. 8. bestämde af 1:0. Skillnaden emellan de, vid sista Statsregleringen, efter Kronovärdi, upptagne Indelningar i Hemmansråntor och Krono-Tionde, och de nu, efter forslags Markegång, utförde . 1,538.497:27.7. 2:0.
Styrelsen, att efter omständigheterna minska detta maximum. Friherre Cederström: I anledning af Herr Thams yttrande om Presteoch BorgareStåndens beslut, vill jag blott erinra, att om, såsom jag hoppas, Ridderskapet och Adeln icke bifaller Utskottets förslag om belåning af inrikes vexlar, skall troligtvis BorgareStåndet i flere fall komma att jemka sig efter Ridderskapets och Adelns beslut rörande ifrågavarande HandelsDiscont. Hvad åter nu angår den särskilda fonden för beläning af publika papper, och dispositionen deraf, så är det visserligen nödvändigt, då man börjar en ny rörelse, att hafva en reservfond, i synnerhet för vexlingen på Afskrifnings-räkningen. Deremot kan jag ej dela Herr von Troils mening, att -f-rdel af de upp,lånade medlen å vista skulle innehållas outlånt, hvilket efter min tanka innebär en för Banken högst menlig och vådlig princip. Banken bör aldrig upplåna mer, än hvad den åter utlånar, med beräkning af sådane betalningsterminer, att alltid tillräcklige summor inflyta till betäckande af Bankens egna utgifter; och det kan ej blifva svårt för BancoStyrelsen att beräkna, huru mycket erfordras för vexliugen på dagen, och att derefter bestämma både upplåningen och utlåningen, så att Bankens functioner aldrig afstanna. Skulle deremot |:del af den upp - i6o Den 4 December e. m. lånta summaa alltid innehållas, skulle deraf uppkomma en förlust på räntan, hvars menliga verkan ej ersättes genom någon fördel. — Hvad åter beträffar farhågan, att rörelsecapitalet skall minskas med de 5oo,oöo H:dr, hvilka skulle såsom grundfond användas, så är denna farhåga så vida rigtig, alt reservfonden till en början ej får utgå; ty det är naturligt, att innan den bestämda summan af 3 millioner hunnit till fullo upplånas, och åter utlånas med någorlunda jemnt fördelade betalningsterminer, skola fluetuationer i rörelsen äga rum, för hvilka en reservfond erfordras.
— Herr Prostan Ödmann har ansett nödigt, att, sedan man i England uppdrifvit fabricationen af Dräll och Damast, samt derföre bestämt stora exportpraemier, denna vara borde beläggas med högre skyddstull, så framt de Engelska speculationerne skola kunna motarbetas. — Herr Doctorn Björkman har yrkat införselförbud för Segelduk, emedan han ansett väre inhemske Segelduks-Fabriker ännu icke hafva vunnit den styrka, att de kunde uthärda någon täflan med de utländska. — Herr Ekerman har ej insett något skäl för tillåtelsen att införa Siden-väfnader, men deremot ansett tullen å Kammarduk och Batist för hög. — Herr Strehlenert har på samma skäl, som Herr Grefve Possej ansett Tull-Comiteens förslag till redaction vid rubriken Siden-väfnader hafva bort bibehållas. — Herr TFijk har yrkat upphäfvande af förbudet för Flanell; och A. Brisman samt Lars Larsson från Skaraborgs Län, äfvensom Botvid Jonsson från Östergöthlands Län hafva föreslagit en förhöjning af a5 procent i införsel-tullen å alla slag af Väfnader. Vid öfvervägande af desse anmärkningar med de derföre anförde motiv, har Utskottet likväl icke funnit skäl att frångå hvad i allmänhet i afseende å Väfnader blifvit föreslaget. Endast hvad beträffar tullen för FriSj Frisad Doffel och Kalmuck^ har Utskottet ansett sig böra så lill vida förändra dess förslag, att denna tull må bestämmas till i R:dr i stället för 36 sk. alnen. Ägg: I anledning af dervid utaf Herr Hjerta gjord anmärkning, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att utförsel-tullen för Ägg må upphöra och denna vara kunna tullfritt utföras. Sedan Utskottet sålunda genomgått och besvarat de anmärkningar, som emot Utskottets förslag till Tull-Taxa blifvit inom de respeclive Riks-Slån - 4o Bevilln.-Utskottets Utlåtande N-o ^5. den framställde, får Utskottet jemväl fästa Rikets Höglofl.
Det tilltagande lurendrägeri som ägt rum, sedan de stränga iörfattningarne af 1820 utkommo, bevisar att samma orsaker måste hafva samma verkningar på alla tider och i alla Länder här, så väl som annorstädes. Jag vill ej vidare uppehålla Ridderskapet och Adeln med mer än en enda anmärkning, sora jjg ej hort någon annan göra; Det står nemligen i Bevillningsutskottets Betänkande, att om uti en Stad, TullBåkoch Lots-medel icke under treane fredsår uppgå till 14,000 D«n 2S Junii r, m. 7*9 R:dr, förlorar Staden sin infötselsräft, intill dess Stadens Tull uppbörd åter inbringar denna summa. Om nu en Stad förlorat rättig* heten att införa varor, huru skall man få ve* ta när den tull å dem som eljest skolat inkomma, stiger nog högt för att utgöra den äskade summan. Detta synes vara ett misstag, 60m torde rättas om återremiss sker, hvarom äfven jag anhå l r Friherre Cedirstrom, Jacob-, Innan jag gar att yttra mig om Betänkandet, vill jag yttra mig om formen, hvarunder det inkommit ifrån Utskottet till Rikets Ständer. De motioner, som blifvit gjorde i detta ämne, hafva till största delen blifvit remitterade, så väl till Bevillningssom Oeconcomie-Utskottet. De ligga ännu på bordet i sistnämnde Utskott, i afväg» tan på communication från Bevillnings Utskottet , om åsigter i ämnet, och böra enligt Ståndens Remisser, gemensamt behandlas, helst det är Utskottens ovilkorlig» pligt, att hörsamma Remisser, då de icke innom föreskrifven tid dem återlemnat.
Ordfide sjelfskrifven ledamot. c) Skulle någon SockenNämnds Ordf:de vara förhindrad, denna sin befattning fullgöra, så välja ledamöterna af SockenNäinnd inom sig tjenlig person, att i HäradsNämnd inträda. d) Församling med 2,000 innevånare och deröfver eger liärförutan, ibland sockens röstberättigade ledamöter och med den för sockenstämma stadgade rösträtt, inom sig utse en representant, att i HäradsNämnden inträda. e) Härförutan äro sjelfskrifne ledamöter i HäradsNämnd, Häradshöfding, Kronofogde och Häradsskrifvare; men de ega ingen rösträtt i och för sina embeten. 3 §:n. Ledamotskap i HäradsNämnd varar ett år. Samma ledamöter kunna ännu längre denna befattning bestrida, och så länge, som de inom SoekenNämnderna fortfara att vara Ordfide och ledamöter eller genom förtroende eljest till ledamöter i HäradsNämnd ånyo inväljas. 4 §:n. a) HäradsNämnd sammanträder till ordinarie sammankomst en gång hvarje år vid Midsommartiden; första gången efter denna författnings utfärdande på kallelse af Häradshöfd^, men sedermera och för alltid på kallelse af Ordf;de. Sammanträdet skall hållas i häradets Tingshus eller, om pågående Ting så förhindrar, i annan der omkring belägen tjenlig lokal. b) Härförutan sammanträder HäradsNämnd på vederbörlig kallelse af Ordfiden. l:o Då K. Bef:h:de fordrar HäradsNämnds hörande i någon speciel fråga; 2:o När en eller flere SockenNämnder äska HäradsNämndens sammanträde och dertill upgifvit för Ordf:de nöjaktiga skäl; 3:0 Då Ordf:de finner Häradets angelägenheter kräfva HäradsNämndens extra sammanträde; eller 4:o HäradsNämnden, innan den åtskiljes, beslutar extra sammanträde till någon viss dag; och 5:0 Då Länsman påfordrar. 5 §:n. Sedan Nämnden kommit tillsammans, utser den inom sig, genom val med slutna sedlar, Ordfide och vice Ordfide för ett år. 6 §:n.
Det borgenär att behörigen ftprfa, Det Söcwillning&afDragen af gälDenären fulleligen fått åtnjuta^. Detta afDrag eller blifwer beträDD meD fåDane unDer DfwanberörDe ftaDganbe gäller ocf för alla Saf or, fjwilfa njuta mer ätt §em för l)unDraDe af Deraö utlånte meDel, få att enal)anDa afDrag å räntan, t anfeenDe till Dem, ofelbart (fall ega rum; Docf unDantagaö härifrån ©parbaw fer, äfwenfom SDiöconterne od) $attig SBewillning utgöres wiDare af alla Slctie^olag, $3rirat*i23anfer, Sljjocia» tioner, ©ocicteter, 9Xöerf, #ppotfoeffc od) attDra allmänna inrättningar meD §em procent af utDelningen. 45 Sif infam Capital i StoWjätte gamla ©lummer E&bpggnab, för fymilfa £olf procent af ^ongl. $31aj:t od) bronan ärligen betalat, en fjerbebel af farn» ma ränta.
Föiedrogos ånyo och biföl los Banco-Utskottets följande fyra Memorial, nemligen: JS:o i~5, med förslag lill reglementariska föreskrifter, motsvarande 3 Artikeln 1 Afdelningen uti Banco-Reglementet af den 26 Maj i835; Prot Utdr. d. io Maj ISzfi* 4^9 N:o 176, med förslag lill reglementariska föreskrifter, motsvarande 3 Arlikeln 1 Afdelningen i nu gällande Banco-Reglemente; N:o 177, med förslag till ändring af åtskillige §§. uti 3 Artikeln 4 Afdelningen af nuvarande Banco-Reglemente; och JN:o 178, med förslag lill ändring al åtskillige reglementariska stadganden uli 8: le Artikeln af Banco-Reglementet under den 26 Maj 1835. S. D. Vid förnyad föredragning godkändes Stats-Uiskoltets Memorial, N:o 518, med förslag till voterings-proposition, i anledning af RiksStåndens skiljagtiga beslut öfver Utlåtandet N:o 489, angående anslag för Cabinetts-Cassan. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets sedan den 8 dennes, på bordet bvilande Memorial N;o 517, deruti anmäles, att sedan, efter det vid pröfningen af den under innevarande Riksdag ånyo väckta och af Stats-Utskottet behandlade fråga, angående tulloch bränvins-bevillningens samt postoch saluaccis-medlens ingående till Riksgälds-Contoret, två Riksstånd stannat emot två, Utskottet, i följd af 69 §. Regerings-formen, uppgjort och Rikets Ständers godkännande underställt förslag till voteringspropostilion vid omröstning i Förstärkt Stats-Utskott, den omständighet inträffat, att berörde voterings-proposition blifvit af Borgareoch BondeStånden godkänd, men deremot af de tvenne öfriga Riks-Stånden ogillad; så hade
Juli och tills vidare undantagas från den lindring till hälften af i allmänhet stadgad tull, Kongl. Förorda, den 24 Maj 1823 med deri sedermera beslutade förändringar och tillägg medgifva; och att Rikets Ständer i samina skrifvelse, och för den händelse, att nämnde underdåniga framställning icke vinner nådigt bifall, berättiga Kongl. Majit, att från och med nämnde dag förhöja den nominella tullen å berörda artiklar, som från Norge sjöledes till Sverige införas, till det belopp, som Kongl. Majit i nåder finner nödigt, dock så, att den, jemlikt de unionella författningarne, utgående tull icke öfverstiger hvad i allmänhet är stadgadt, eller för raffineradt socker, 3 sk. och för sockersirap, brun eller hvit, 3 sk. skålpundet; samt alt Rikets Ständer slutligen hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att, derest icke heller detta förslag blifver i nåder bifallet, Kongl. Majit täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig proposition med förslag till de af Rikets Ständers beslut beroende åtgärder, som Kongl. Majit finner ändamålsenliga. Stockholm den 2 Juni 1831. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1851. Bevillning*-Utskottets Memorial, AV o H. 1 N:o 11. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 19 Juni 1851, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af serskilda utaf Högvördiga Preste-Ståndet fattade beslut vid handläggningen af Utskottets Betänkande N:o o, angående tullbevillningen.