Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu då man i allmänhet är öfverens derom, attSaltpeternäringens bedrifvande är en nationalförlust, anser jag alt man bör frånträda det - 156 Den 14 Octo ber f. m. ta system. Erfarenheten har visat, att, oansedt de uppoffringar, som blifvit gjorde för näringens upphjelpande, många provinser ej kommit till någon serdeles tillverkning, utan oaktadt varans uppdrifva pris blifvit skattskyldige till de öfrige provinserne, som tillverkat den. Jag har förut yttrat mina tankar i ämnet, och tror, att saltpetern ej bör betalas högre, än hvartill den kan anskaffas uteller inifrån. Denna näringsgren bör ej äga något monopolium. Jag får således med. Herr Hjerta afstyrka allt anslag under namn af biträde för densamma. Ett annat anslag af 124,000 R:dr till uppköp af saltpeter är äfven i fråga. Dermed är ett annat förhållande, då öfverläggning derom uppstår, ty naturligtvis skola, enär saltpeterskatten uppbär, medel anslås till anskaffande af saltpeter för Försvarsverkets behof; men beloppet torde vara större, än som skulle fordras af de skattdragande, i fall kruttillverkningen Mefve fri, och Staten ej sålde krut till ett sådant underpris, som hittills brukats, och hvilket galt så långt, att om man sammanräknar endast 3o års förlust, hela Försvarsverkets brist dermed skulle fyllas. Jag yrkar alltså afslag å detta anslag, under tillstyrkande likväl, att de 70,000 R:dr må utgå för nästa år, då Författningen om saltpeterns inlösande efter ett visst pris hinner upphäfvas; men att Kronan derefter må uppköpa saltpetern, hvar den kan erhållas för hästa pris. Den 14 Octo ber f. m. 157 Grefve Gyldenstolpe: Friherre Anckarswärd liar best rid t, att Ständerne fattat något beslut i afseende på den nu ifrågavarande sunaman. Men i StatsUtskottets Betänkande N:o 123 hafva RiksStånden bifallit följande punkt:
Hvarjemte Riksens Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj;t låta undersöka, huruvida ProductPlacatet och öfrige Författningar angående mer eller mindre fri Seglation, hel eller half frihet, Skeppsumgälder 24a Dm 2*> Octoher e, nu med mera dermed sammanhängande, kunna tili Landets sanna väl undergå förändring i jemföreli se med de mera gynnande Författningar, rom främmande Makter torde medgifva,” Hvarefter Herr Tham mundtligen fortfor; Detta sista är äfven resultatet af Utskottens Betänkande, Hvad första frågan örn Handels, friheten angår, så står den i fullkomlig förening med hvad Ridderskapet och Adeln förut i TullBetänkandets första punkt antagit, att nemligen principen för Handeln skall vara frihet; men det är ej endast denna fråga, som här ingår, här är äfven fråga om Product Placatet, hel och halffrihet för Svenska Fartyg, m. rn, Desse Författningar torde fordra mycken förbättring. Jag känner visserligen, att Kongl. Maj:t kan ändra dessa Författningar, utan önskningar derom ifrån Riksens Ständer, men jag har funnit, att Ridderskapet och Adeln ej tvekat, då en sak varit nyttig att derom frambära sin mening inför Thronen. Frågorne om Klink och Crawel, heloch halffrihet, äro mycket vigtige. De Författningar, som äro gifne om CrawelFartyg, äro gifne för att uppmuntra att bygga Fartyg på Crawel. Nu äro Hamnarne öfverfyilde af Fartyg, sorn vi ej kunna begagna. KlinkFartygen äro mycket fördelagtigare till Kusthandeln med Bräder och Ved. Det är nu fråga om, att väcka uppmärksamheten deruppå, huruvida desse Fartyg hädanefter ?om hittills skola vara belagde med högre umgälder, än andre Fartyg. Desse frågor sammanhänga med Den 23 October e. ni. ined Handelns väl.
Friesenheim, född Stjernstedt, för utdikning af en mosse å egendomen Fullerstad i samma socken, emot årlig inbetalning, efter 1851 års slut, af 8 procent utaf ursprungliga lånesumman, dervid 2 procents ränta beräknas å kapital-återstoden. (Lånet utbetaldt 1846). Dito till forre Skräddare-Åldermannen Stephan Linderberg, för utdikning af Pukeby-kärr och mossar i Össeby Garns socken af Långhundra Härad och samma Län, emot dito dito. (Lånet utbetaldt 1846) Dito till Kapitenen H. Y. Zacco, för ett utdikningsoch aftappningsarbete vid Lockstaholm i Husby socken af Erlinghundra Härad och samma Län, emot dito dito. (Hela det beviljade lånet utgör 4,300 R:dr, hvaraf 2,300 R:dr äro utbetalda 1846 och 1000 R:dr 1847). Dito till strandugarne omkring sjön Tåkern i Lysings, Dahls och Göstrings Härader af Östergöthland, för sänkning af nämnde sjö, hvilket lån skall återbetalas genom erläggandet af 1,600 R:dr årligen under 11) års tid från och med år 1848. (Lånet utbetaldt 1842) Dito till Prosten P. Wahlgren, för utdikning af B arge-myr i Ekstads socken af Hublinge Ting på Gottland, emot år 1849 vidtagande årlig betalningsskyldighet af 5 procent utaf ursprungliga lånesumman, dervid 3 procents ränta beräknas för kapital-återstoden. (Lånet utbetaldt 1844): . Dito till deltagarne i vattenaftappningar inom Dörby och Kläckeberga socknar af Norra Möre Härad och Kalmar Län, emot årlig inbetalning, efter 1851 års slut, af 8 procent utaf ursprungliga lånesumman och med beräkning af 2 procents ränta å kapital-återstoden. (Lånet utbetaldt 1846) Dito till Kapitenen P. Hammarsköld, för utdikning af Arvidsmåla mosse i Misterhults socken afTunaläns Härad och förenämnde
Han försökte aldrig röra henne genom ömhet och bad hvarken med blickar eller ord om hennes ynnest. När hon var kall, blef han stenhård, han var förnärmad öfver hennes halsstarriga dumhet, han ville icke tåla den. — Tysta suitto de tillsammans vid middagsbordet, tyst och förnäm bockade han sig för henne efter bordet och satte sig in i biblioteket för att läsa tidningarna. — Det blef så iskallt, så ensamt och fasansfullt omkring henne, och det var alltid hon, som måste börja med att förmildra honom, att sätta sig i hans närhet, småprata med honom och försöka att få honom glad igen. Sa snart hon »uppförde sig ordentligt», så kallade han det, var han vänlig igen och låtsade som om han icke hade märkt det föregående. Nina visste mycket väl, att hon alldeles icke uppnådde något med att gifva efter för sina anfall af motvilja och obehag och hon kämpade mer och mer emot dem. Dessa tysta, kalla möten emellan henne och hennes man tärde på henne som något ondt och onaturligt. Hon måste vara god och mild, annars kunde hon icke lefva. Ännu ibland försökte hon att häntyda på hans barn och fråga om hans planer för dem, men hans svar voro då alltid korta och afvisande, och till sist sade han rent ut, att han ville bedja henne att icke blanda sig i denna sak; den förstod endast han och skulle göra allt på bästa sätt för alla. »Jag ber dig, låt det vara sista gången vi tala om detta», sade han med ett afgörande hårdt slag på den öppna tidningen, — och Nina teg. Hon tänkte mindre och mindre derpå, men medvetandet om, att detta mörka, mystiska förhållande alltjemt existerade oförklaradt, var dock för henne det samma, som om hon skulle veta att det spökade i ett bestämdt rum i huset, fastän ingen vågade att sofva der inne och öfvertyga sig derom. Det hade kommit ett underligt, resigneradt lugn öfver henne. Hon hade fått något forskande, ängsligt i ögonen, som om hon väntade på nya och hemska upptäckter, som kunde komma från den sida hon minst anade, och de kommo också. En af Ninas stödjepunkter för hennes aktning för sin man var den föreställningen, att han var en ovanligt duglig man i allt arbete, som han företog sig.
Publika Verks; Bes ig t n ingar, ekonomiska, å Boställen och Kronohemman in. 11.; Besk rifål ingar öfver Geometriska Chartor; Besvärs-skrifter af Allmogen m. 11., se Ansökningar; Upbördsmäns i mål, rörande Krono-räntor samt re dogörelse för disponerade medel; Be s vä r s-s k r i f ter och handlingar i brottmål och Fiscaliska actioner; Betyg från Skolor och Gymnasier, samt Nationsvid Universiteterne; Be v il lii i ngs mål, handlingar rörande sökt ändring deri; Bevis af Domare och Embetsman i brottmål samt ekonomie-, politieoch militaire-ärenden, se Ansökningar; Boställen, se Afoch Tillträdes-husesyner samt Caractershus; Bouppteckningar, då behållna summan icke uppgår till 50 R:dr äfvensom afskrifter eller utdrag deraf; Brandvakter, i alla de fall, der befrielse äger rum för Kronans manskap; Broars underhållande, fråga derom, se Ansökningar; Brottmål, Ransakningar, Ansökningar, Förklaringar och Besvärshandlingar deri; Byggnader, Publika, frågor derom, se Ansökningar; Båtsmän, Ordinarie-, Enrolleringsoch Fördubblings-; se Ansökningar; Caracters-byggnader å Militias-boställen, Contracter derom; Certepartier eller fraktslut lill inrikes orter; 21 Cons t i tu tor ia 1, da lön eller arfvode icke åtföljer Förordnandet; Contracler örn Krono-leverancer oell Caractershus å Boställen; Dia lier i Era bets verken; Dornar, inneliggande, oell Do 111 höcker; Donationer, Resolutioner derom, när gåfvan i värde eller penningar icke går öfver 50 R:dr; Dragoner, se Ansökningar; Ekonomie-mål, se Ansökningar; Embetsman, klagomål öfver tillfogadt våld och oförrätter af deni, se Ansökningar; E in bets-sk r i I vel ser och Embets-ärenden, hvad dem rörer; Enkor, Fattiga; Expeditioner, som utfärdas af Domare och Embetsman i brottmål och Fiscaliska actioner samt ekonomie-, politieoch militaire-ärendell; Fattiga, alla kunnbart och bevisligen, då Domaren eller Tjenstemannen å handlingen tecknat ordet Gratis, efter derom inför vederbörande
Lill actift motstånd mot Folkens framgång på upplysningens 38 Den 28 September f. rn. och frihetens stråt, eller passift medverka till ett sådant mål. Den mera inskränkta, politik, som genom verldshändelserne synes oss föreskrifven, visar sig äfven bestäm-, ma den rang vi inom de Europeiska Staterrie förnuftigtvis böra eftersträfva, och hvilken af Herr von Schulzenheim visserligen blifvit uppgifven, att vara den andra. Jag vill icke ingå i någon tvist i anseende till hans rangordning, men jag fruktår, att den hvilar på andra grunder, än Nationernas individuella personlighet eller företräde framför Söderns Folk, eller å de historiska, minnen den värde Talaren omnämnt. De mer eller mindre inskränkta åsigterna här-, om grundlägga icke desto mindre anslagets mera eller mindre nödvändighet i afseende å beloppets storlek. Svårigheten, att bedöma denna nödvändighet, visar sig genast uti första rummet, i brist på räkenskaper, hvaraf åter uppstår den okunnighet, hvari Representanten befinner sig i afseende på möjligheten att bedöma medlens användande. Oaktadt man vid sista Riksdagen an-, märkte detta, och oansedt motion gjordes äfven af dem, som förut varit Diplomater, att MinisterStatens löner skulle såsom för-, ut qvitteras i StatsContoiret; har lik vist in-, gen ändring inträffat i det förhållande, som under en mellantid, från 180g till nu, ägt rum, eller alt StatsMinistern för Utrikes Arenderna i StatsContoiret ensam qvitterat hela Minister-anslaget. Hvad sjelfva Diplom Den 28 September f. m. 39 martien angår, måste jag yttra den öfvertygelse, alt jag tror dess mysterier till den grad hafva blifvit inskränkta, att den under intet vilkor kan ses från samma synpunkter, eller skådas under samma förhållanden nu, som under fordna mindre allmänt upplysta tider. — Jag tror, att sedan handeln blifvit så utvidgad, sedan relationerna Staterna emellan blifvit så intima och så regelbundna, sedan Tidningspubliciteten blifvit så verksamt ingripande i alla offentliga förhållanden och värf, är Diplomatiken af vida mindre intresse för alla Stater, och särdeles för de mindre.
Om således den värde talaren, som har afstyrkt bifall till den Kongl. Propos:n, ville åtminstone afvakta nästa års slut, så tror jag ali han skulle blifva bättre än nu i tillfälle alt fälla något omdöme, huruvida bolaget är i stånd att fullgöra sina förbindelser eller icke; men att nu vilja anföra sådana fmanciella hypolheser för sitt afstyrkande, som Hr von Hartmansdorff här framkastat, anser jag vara att ingå uti frågor, som ingen annan än Direktms medlemmar och möjligen den del af aktie-egarne, som äro initierade i de financiella transaktionerna, kunna bedömma. Jag tillstyrker således bifall lill K. M:s Nåd. Propos. Hr von Hartmansdorff: Förra gången jag hade ordet, glömde jag ali anföra ett skäl, som jag nu anhåller att få tillägga. Så vidt jag vet, äro nemi. redan tvisten å färde, ang:de egors afstående till bolaget, för jernvägens skuld. Om hela förslaget afsladnar, så blir det äfven slut på dessa tvister. Skall man åter upskjuta saken ännu ett år, så torde vederbör.de jordegare nödgas lika länge vänta på dessa sakers afgörande. Afven för deras skuld vore bäst om bolaget snart uplöstes. Remitterades till StatsUlsk. Föredrogs ånyo Const.Ulsk:s den 1 och 7 dennes på hordet lagda Mern. JV2 7, med förslag till tillägg i 28 § Reg.Fm. Hr von Hartmansdorff, Aug.: När denna fråga förra gången förevar, så ansågs förslaget olämpligt derför, att genom dess antagande skulle en utländning, som naturaliserats, kunna blifva Siats-Råd. Medelst det nu framställda förslaget, är denna olägenhet visserligen afhulpen, men Ulsk. har icke varit betänkt på naluraliserad utländnings förhindrande alt blifva Exped:s-Chef, och med detsamma föredragande, när helst en Regering är tillförordnad. Jag anser del väl icke vara grundlagsenlig!, alt Exped:s-Cheferne föredraga i Regeringen, ulan tvärtom.
Maj-t i underdånighet anhålla om utfärdande af en författning, som tilläte vederbörande Landshöfdirir gar att förändra Be trve:L ut en till Häilskio. tsr yldighett när derom -fjordägaren begäres, finner Uu-Vottet så roy k>t mindre nödi -'t, sorn. B uti • fv.anan?örde Kongl. Mattts Nådiga fork larin r af den j 1 De .fttn ';<*i 1766, jemte flere derom utfärdade råd md.et... t.vdeli en utstakar, .,um Konur-gens Rnfa-loid^gshafvande böra förfara, för att i laglig er etli < ’g arhjelpa en befunnet» olika f-rd-1 ‘filg af skhitsrsirsncskyleli, heten. Att åter, när som beldst, och utan förebringande af andra skäl, an si ?‘"va tnn-gan, -hvilken likväl ingått i bevakningen vid hemmanets inköp, fä reserv«feiutsen föröytt till hållskjuts, kunde medföra de skadliga'följder, att aliReserv?!'juts, dertill påkallad af belägenheten, »kulle vid någon Gästgifvaregård kunna alldeles försvinna, hvilket gjorde Omöjligt att skjutsen på sådant ställe uppehålla. Slutligen, och i sammanhang med detta ämne, bör Utskottet yttra sig öfver de tvenne Motioner, rörande lindring uti forselskyldi gite ten af fångar och förhöjning uti kronoskutslegan; Men, då Kongl. Maj;t. uti dess Proposition till Riksens HÖglofl. Ständers Statsutskott af den 15 Januari inneva - Besv. och Ekon. Etsk. Betänkctnden. 741 rande år, i Nåder föreslagit ett nytt Reglemente, med dertill erforderligt anslag af Statsmedlen för fångars för lande, och denna Nådiga Proposition uppå St&tsUtskottets tillstyrkan blifvit af Riksens Höglofl.
tOiai:té 3ååbiga fl>ro# pofttion,oangåenbe låne#unberjtob till återuppbogganbe af ©tabén QooråS, jamt Ovåbiga ©trifioelfe, angåenbe låne#unberftob för ©tabén ^torrtoping; 138:0. ben 29 3anuarii, angåenbe befrielfe för ©tabén Q5orå$ från Q3eroillning6 erlåggaube intill nafta OiiBbag; 139:0. angåenbe aittoånbanbe af ben »tiber Stbelforf; ©ulb# merf lobanbe egenbom meb tillhorigfjeter; 140:0. ben r $ebruarii, i anlebning af £ongl. <3)?aj:t£ 9tåbiga £Re# rnif? å för betta vice .Stronofogben Dahlgrens uttberbåniga anfohtfng om ef# tergift af åbombe balance#mebel; 14r:o. angåenbe bpggttaberS aftråbanbe till Q3eterinaire# 3nråttningeit, famt mebel till beraS iftånbfåttanbe; 142:0, ben 8 gebruarii, meb ofmerlemnanbe af 9vif$#©taten; fl 143:0. ten 8 $ebruorii, ongåenbe åtjFillige tvib @eneral*2l$fiftance* Contoirft onftolbe $/enftemån$ onfofning ott, ttib nomnbe Contoir^ uppled ning, un b få eppectonce^loner; 144:0.
Förordning om skogarne i Riket, den åsigt gjort sig gällande, att skogarnes vård lämpligast och säkrast öfverlemnades åt den enskilda omtankan, samt att egare af skattejord borde lillerkännas enahanda fria och obehindrade dispositionsoch eganderält öfver sin egendom, som Säterioch Frälsehemmansegaie af ålder åtnjutit, så vidt tredje mans eller ränte-egarens rätt derigenom icke träddes för nära, samt en återgång från denna på rättvisa och billighet grundade åsigt hvarken lärer finnas tidsenlig och lämplig, eller till det af motionären åsyftade ändamål ledande, tillstyrka Utskotten vördsamt, att motionen måtte lemnas ulan afseende. Ank. till Exp. Utsk. d. 26 Mars, kl. 1 e. ro. Betänkande> i anledning af väckt fråga om upphörande af KammarCollegii domsrätt i vissa ekonomiska null. Uti en till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten från Uederv. Bonde-Ståndet remitterad motion, har Olof Nilsson från Vesterbottens Län föreslagit, att Kamrnar-Collegii Domsrätt i så kallade ”Landtekonomimål, såsom angående Kronohemman, skatteköp och fiskerier, m. m.” måtte upphöra, hvilket enligt motionärens förmenande, vore af serdeles vigt, emedan ingen aueloritet vore bättre i tillfälle att känna Länets förhållanden och behof, än Konungens Befallningshafvande, som vore salt i Konungens stad och ställe och icke borde lyda under någon annan än Konungen, till hvars pröfning besvär öfver Dess Befallningshafvandes Utslag i mål af ofvanberörde beskaffenhet äfven borde öfverlemnas. I anledning af vid innevarande Riksdag jemväl väckt motion om Embetsverkens förenkling och reorganisation, har Ekonomi-Utskottet, uti deröfver La»- samt Allm.
För öfrigt får jag säga, att skillnaden icke synes mig större, än att, om Sverige har tillfälle att nplåna 15 milhr för vägen emellan Slockholm och Götheborg, så kan det äfven uplåna 25 mihr för att fullkomna systemet. Skillnaden synes mig icke här vara sä stor, men gagneligt är det, att, genom dessa arbetens företagande, sprida arbetsförljenslen på flere punkter på en gång. Ingen har vederlagt den anmärkn., sora jag och Frih. Raab framställt, nemi. att Götheborgs-linien har en ofullkomlighet, nemi. den, att den löper paralelt med vattendragen. Då man i andra länder börjat anlägga jernvägar, har man icke tillvägagått på det sättet. Man började icke i Tyskland med att läg£a jernvägen längst Donau, som är sjelfva pulsådern af delta lands valtenkommunikationer. Det finnes ingen väg paralelt med denna flod. De jernvägar, som man anlagt i sednare tider, t. ex. från Berlin lill Hamburg, långs efter Rhenflodeu, gå genom och emellan ytterst folkrikat 12 H. 17 — 258 Den 23 September e. m. släder, men de hafva icke tillkommit först, utan de vägar, som afskära floderna, äro de som först blifvit anlagda. För öfrigt, mine Hrr! finner jag det vara fullkomligt ändamålslöst alt här vidlyftigt orda om dessa saker. Diskussionerna lära troligen blifva så vidlyftiga inom alla Stånd, att SlatsUtsk. icke får tid alt laga kännedom om deras innehåll vid handläggning af ålerremisserna, men det är de inom Ståndet yttrade opinionerna, vid öfverläggningcn här, som kunna bestämma frågans afgörande på detta rum, och del är af sådan anledning, som jag ber B. o. Ad. om öfverseende, om jag uptagit några ögonblick af dess tid. Gr. von Rosen, Ado-lf Eugéne: Här har i dag blifvit mycket taladt i denna fråga och nästan samma ordalag uprepade, hvilka vid föregående riksdag varit behandlade, äfvensom vid denna, då den K. propos. i ämnet här föredrogs.
Sparres invändning ber jag att få anmärka, det jag ej förstår, huru bolaget skulle kunna lagsökas flir det att t. ex. bolaget nedsatt frakterna eller vidtagit reparationer på kanalen. Hvad heträflar åter Frih. Tersmedens förslag att staten skulle öfvertaga bolagets egendom, har jag ingenting deremot, så framt staten säljer eller utarrenderar kanalen. Jag anhåller fortfarande om återemiss. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å Utsk:ts förev:de hemställan, hvars antagande utan förändring eller tillägg ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels af Gr. Sparre alt punkten skulle bifallas med följande tillägg: »att sedan hvarje för sig fristående del af ifrågav:de kommunikationsled blifvit, i enlighet med al K. M. faststäld plan och afslutadt kontrakt, fullbordad, den behållna årliga trafikinkomsten först, och innan någon utdelning må aktieegarne tillgodokomma, bör användas till lånets årliga förräntning och amortering, hvaremot, om inkomsterna icke härtill blifva tillräckliga, aktieegarne frikallas från ali skyldighet att för sådant ändamål utöfver det inbetalda aktiebeloppet vid - Den 5 September f. m. 185 kännas någon utgift; samt att Riksgäldskontoret skall, intilldess länet blifvit till fullo betaldt, genom utsedd lämplig person deltaga i den årligen skeende revisionen af bolagets räkenskaper, i ändamål alt tillse, att behållningen af rörelsen varder på föreskrifvet sätt använd lill lånets förräntning och amortering, innan något deraf må till aklieegarne utdelas;» dels ock af Gr, Mörner lii. 11. att punkten skulle till Utsk:t återremitteras. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, fiirst propos. på bifall lill Utsk:ts hemställan utan tillägg, hvartill svarades nej, sedermera propos. på bifall till punkten med det af Gr. Sparre föreslagna tillägg, då svaren utföllo med många nej jemte några ja, och slutligen propos. på punktens återremitterande, hvilken propos. besvarades med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Hittills har, då allt annat flutit tillsammans, bandet mel-. lan konung och folk varit en af de saker som ingen sökt spränga, det var en af de få fasta punkterna i den annars så flytande situationen. Nu är det annorlunda.- Förutom alla de andra stridspunkter, med hvilka Estrup riktat oss, har han gifvit oss utsigt att få ännu en, den ihåligaste, mest ofruktbara stridspunkt som man öfver hufvud taget kan få: kampen om regeringsformen. Då finanslagen i dessa dagar i folketinget var före på en af de många behandlingar som den måste genomgå, när der är oenighet mellan tingen, tog den ene efter den andre af venstern ordet och förklarade sig för republikan, ja den mest framstående bonden uttalade till och med som sin åsigt, att om kungen blefve bortjagad så vore der icke en af tusen som skulle vilja lyfta sitt lillfinger eller gifva 25 öre för att få kungen tillbaka, och jag har i landsorten talat med höger-män, som ansågo att dessa ord ingalunda gåfvo någon inkorrekt bild af den nuvarande situationen. Det tyckes sålunda, som om vi skulle komma djupare och djupare in i miséren. Fortfar Estrup ännu något längre att vara minister, så är det ingen som kan säga hvar det skall sluta. Det fins personer som tro, att om befastningssaken icke går igenom i landstinget, sålunda att åtminstone ett flertal af tingets medlemmar visar sig villigt att följa regeringsplanen eller ock att förena sig med den af utskottsminoriteterna som ställer sig välvilligast mot regeringen, så skall den afgå, i det att det då visar sig, att regeringen i den vigtigaste. af alla frågor har ett flertal emot sig i båda tingen, en uppfattning som antydningsvis till och med offentligen framträdt. Icke heller kan det nekas, att då man blott har två principer att lefva för som minister, dels genomdrifvandet af befastningssaken, dels häfdandet af landstingets inflytande, och så den ena af dessa principerna reser sig för att slå den andra ihjel, så kunde man med skäl upphöra att vara minister.