Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarjemte slutligen Revisorerne, under förklarande, alt, då Rikets Ständer å ena sidan bestämdt antydt, hvilka medel, för ändamålets be - Banco-Utskottets Betänkande N.o 12. 7 'främjande rörö att begagna, men, å den andra, också funnit för godt bestämma tidpunkten, på sätt (Banco-Reglementefc pag. 5oj), att BancoFullmägtige skulle, efter det alla föreskrifne förberedande åtgärder blifvit fullbordade, senast vid 1831 års slut hos Kongl. Majit göra underdånig hemställan örn utsättande af tiden, då allmänna silfverulvexlingen skulle taga sin början}, denna lids bestämmelse ej kunde annorlunda betraktas, än såsom vilkorlig samt till sin kraft och verkan inskränkt inom möjlighetens gränser, funne Revisorerue, att ett råd af dem också borde Banco-Styrelsen meddelas för den händelse att, med begagnande af de föreskrifne medlen, ändamålet icke kunnat före den utsatta tiden ernås; och hafva Revisorerne, till iakttagande häraf, meddelat Banco-Fullmägtige den af Revisorerne hyste åsigt, att om, genom inträffande hinder, det skulle blifva omöjligt att före i83r års slut hinna till den stadgade proportionen, Fullmäktige ej syntes kunna undgå att sådant hos Kongl. Majit då anmäla, jemte uppgift af de hinder, som vållat att da föreskrifne förberedande åtgärderne ej kunnat inom bestämd tid blifva fullbordade, samt att Revisorernes mening och öfvertygelse i öfrigt vore att, genom detta uppskof i tiden, Fullmägtige ej voro befriade från förbindelsen att, äfven efter förloppet af nämnde termin, med de medel Rikets Ständer anslagit och på sätt de bestämdt beslutat, verka allt hvad Fullmägtige kunde, för ändamålets vinnande.
Jag kan icke underlåta att nämna, att vid ett samtal helt nyligen med en ansedd ledamot af detta hus, då jag sade, att om man ock ville gå så långt, om Staten må upoffra hela det kapital, som är beräknadt för jernvägarne, utan att derför erhålla någon ränta (— och jag vill gå så långt att antaga detta såsom en fosterländsk gärd af hvar och en —) så få vi dock icke gå ända derhän i upoffring, att icke ens begära att jernvägarne, en gång färdiga, böra betala sin egen rörelse och underhållskostnad, då svarades det mig, att om Staten har råd att betala kapitalerna, så kan den väl äfven hafva råd att betala underhållskostnaden. Detta anser jag verkligen vara att gå nästan för långt i patriotism; ty så länge Staten kan repartisera ut dessa penningar på annat håll, så att Staten för dem erhåller full ränta, så anser jag oklokt att använda dem på ett sätt, att de möjligen icke blott ej återbetala något, utan ock skapa nya utgifter derutöfver. Jag säger detta i förbi gående, emedan, sedan denna fråga om stambanor blifvit väckt, och sedan den tagit sådan rot hos alla, att det kan anses såsom Svenska folkets önskan att stambanor skola komma till stånd, så bör den enskildta opinionen, om den också skulle vara af annan tanka, icke sätta i fråga att ju icke upoffringar skola göras. Men man kan ändå hafva rättighet att önska, att dessa stambanor skola anläggas så klokt som möjligt. Nu vill jag bedja att få uprepa hvad jag sade nyss, att jag alldeles icke är viss på, antingen Ko mitén - Den 6 December f. m. 417 mitén eller Öfverste Ericsson har rätt i sin åsigt. Jag får blott säga det till Gr. v. Rosen, som sitter här bredvid, att jag tycker det är skada, och det förundrar mig att Hr Gr:n, som är ledamot af Komitén, icke framkommit med något yttrande i anledn. af öfverste Ericssons förslag. Detta ökar min farhåga för att öfverste Ericsson möjligen kan hafva misstagit sig, och att det kan inträffa i delta fall, hvad en Svensk Poet har sagt, nemi. att den snille är i ett, kan irra i ett annat.
Majrt komme i tillfälle att med de medel, som Rikets Ständer torde anslå för residensoch fängelsebyggnader, eller med andra under Kongl. Majrts disposition ställda me - Allm. Besv o. Ekon -Utskottets Betänkande, iV.-o gg. 5 del, derom serskildt reglera; meli i betänkande öfver denna nådiga proposition bade Stats-ulskoltet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Kongl. Kammar-kollegii i ämnet afgifna underdånig» utlåtande innehöll, anfört: 1:0 Att Calmar län, hvarken i afseende jjå folkmängd eller hemmantal och ännu mindre arealomfång, kan hänföras till de största länen i riket. 2:0 Att, ehuru Calmar läns längd är mindre väl afmätt emot bredden, den likväl föga öfverstiger hvad i detta hänseende sig företer med Götheborgs oell Hohus län, der residenset jemväl är beläget i ena ändan af länet, samt icke kan jemjörås med Wermlands eller Kopparbergs län i medlersta delen af riket eiler med nugot af de Norrländska länen. 3:o Alt förändringar uti sådana missförhållanden, som i afseende på Calmar län blifvit anmärkta, följaktligen med lika skäl skulle kunna ifrugasättas inom flera andra län i riket, och således, derest de, oaktadt olägenheterna af rubbningar uti länsindelning arne, skola ega rum, icke partiett ulan i ett summunluing, böra till reglering förekomma, på det att en dylik reglering må kunna så utföras, att ökade kostnader Jör statsverket i möjligaste måtto undvikas. j:o Att de vid länsstyrelsen i Calmar förefallande embelsgöromäl, enligt arbetsförteckningarnes föranledande, ingalunda kunna anses öfverhopande och hvarken till mängd eller beskaffenhet äro jemfärlige med dem, som uti mänga andra län förefalla. 5:o
Ridd. och Adeln blifvit anmärkt hufvudsakligen, att det af Utskottet tillstyrkta nya anslag af 1,330 R.dr , hvarigenom Academiens Stats-summa 7,670 R:dr skulle blifva förhöjd till 9,000 R:dr , vore otillräckligt samt att Utskottet icke upptagit och punktevis, såsom Acadernien föreslagit, bestämt de ifrågasatte tillökningar. Hvar - Deri 3 % Juli. 3173 Hvaremot åter lios Hedervärda Bonde-Ståndet är yrkadt, att Statens utblottade tillstånd ej medgåfve dessa nya Sysslors och Löners inrättande och anslående , och att vid ett fortsatt förhållande Staten snart skulle erhålla flera Etnbetsoch Tjenstemän än den hade arbetsfolk. Hvad nu först angår de hos Höglofl. Ridd. och Adeln gjorda anmärkningar, får Utskottet förklara, att, efter hvad Utskottet, i dess Betänkande om Lön-tillökningen för Civil-Statens Penninge-löntagande Embetsoch Tjenstemän, i allmänhet yttrat, ansåg Utskottet sig så mycket mindre kunna eller böra ingå uti någon partiel reglering eller förändring af Staterna och anslagen för dessa Verk och Corpser, sorn Kongl. Majit endast upplysningsvis öfverlemnat de gjorda ansökningar och i dess Nådiga Proposition förklarat sig vilja genom jemkningar i det hela och en förbättrad organisation vinna ändamålet af den nödiga Lön förbättringen. Då Utskottet likväl fann skäl att, i likstämmighet med hvad för de öfriga Civile-Verken föreslogs, bereda Fria Konsternas
N:o 1G9- Motion N:o 34, om den ändring af 5 g i 28 kap Byggninga-Balken, att skyldigheten inom stadskommun att uppehålla skjutsningshestyret måtte åläggas ej blott borgerskapet, utan äfven alla kommunens öfriga medlemmar, som för fastighet eller inkomst af kapital eller arbete äro till allmän bevillning derstädes uppförde, m m Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 115. R. St. underdån. Skrifv. — Motion N:o 165, angående nuvarande 26 extra provincialläkarebefattnin gars uppförande på ordinarie stat med lön af 1,500 R:dr för hvardera samt anslag af medel dertill. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 samt Mern. R St underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N o 166, angående ersättning till f d. Regementsläkaren vid Kongl. Dal-regementet in. m. B. F. Levin för af honom vid tjenstebyte erlagdt ackord. Stats-Utsk. Utlåt. Bestraffningar, angående noggrannare bestämmelser i afseende på deras användande vid elementarläroverken. Motion N:o 303. Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. R St. underdån. Skrifv. Bevillning, angående förslag till vissa förändrade föreskrifter i fråga om utgörande af allmänna. Motion N:o 120. Bevilln.-Utsk Betänk. N:o 9 och Mern. R St. underdån. Skrifv. Bevillllillgsstadgaom vissa ändringar och tillägg i gällande. Motion N:o 297. Bevilln. -Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. N:o 14 samt Mern. R. St. underdån. Skrifv. — Om intagande i den blifvande, af det stadgande att pensioner och gratia ler icke beräknas såsom beskattningsbar inkomst. Motion N:o 24. Bevilln-Utsk. Betänk. N:o 9 och Utlåt.
Riksdag, på grund af undersökningar, kulina komma att fatta, kan icke fattas förr än sedan sektionernas riktningar blifvit bestämda; då först kan man afgöra, huruvida förslaget är praktiskt eller icke, och innan mau har någon insigt i denna del af frågan, är det omöjligt att deröfver fatta något beslut. Man ser detta äfven deraf, att en mängd anmärkn:r blifvit emot förslaget framställda, alt åtskilliga talare gillat amendementel, andra ogillat detsamma och andra åter gjort amendement på amendement. Jag hemställer fördenskull till R. o. Ad. om icke, för att få frågan utredd, det vore skäl att återremittera den till StatsUtsk., på det att man nu icke måtte inlåta sig i en lagstiftning, som tillhör framliden. Gr. Mörner, Carl Göran Dellof: Man må hafva hvilken tanka som helst,. Om huruvida enskilde må tillåtas alt deltaga i dessa företag eller icke, så synes mig i alla fall den betänklighet häfta vid det af Hr Bildt framställda förslag, att det ingår alldeles för mycket i detalj. Det innehåller en mängd små reglementariska föreskrifter, som, efter min öfvertygelse, icke lämpa sig för R. St:rs beslut, och skulle, om de vunne representationens bifall, föranleda åtskilliga förvecklingar. Jag skulle tro, att om detta förslag icke samraangjutes med det, sorn Utsk. framställt, och om icke ur detsamma en mängd af de små bestämmelserna uteslutas, så blir det alldeles opraktiskt och ledande till hinder för jernvägarnes anläggning. Jag tror fördenskull, att de, som ifra för sakens framgång, böra förena sig med Frih. Sprengtporten och begära återremiss å denna punkt, på det att, med några ord, hufvudprincipen i Hr Bildts förslag må varda inlagen och icke alla de serskilda reglementariska sladganden, hvarmed det, lill föga fromma för sjelfva saken, är omspunnet. På grund häraf förenar jag mig med Frih. Sprengtporten och anhåller om återremiss å ifrågavar:de punkt. Frih.
Domen anslås då ej blott å intimationstaflan vid det universitet, der den dömde varit inskrifven och domen fallit, utan kopior deraf tillsändas öfriga universiteter och skyllra äfven i månadtal bland dessas intimationer. För en sådan olycklig är då vanligen all utsigt till vidare fortkomst stängd. Om den akademiska disciplinen är i allmänhet att säga, att många omständigheter tala för en mildare beifran af studentens förseelser, då dessa äro en följd af ungdoms-öfvermod. Men om sådant ej anses rådligt, så bör han åtminstone tillgodonjuta den allmänna lagens skydd. Att för honom stifta undantagslagar, vida mera inskränkande och stränga än de, hvilka hvar och en annan medborgare är underkastad, detta är barbari. Sådana kreditlagar, som de ofvananförda, ställa den till myndig ålder komne under förmynderskap och förklara den omyndige studenten för en större vettvilling, än hvarje annan yngling i samhället, samt måste förnedra honom i egna och andras ögon. En relegation för en förseelse, som hvar och en annan kan godtgöra med böter, måste, då den publiceras kring hela Tyskland, drifva en menniska till förtviflan. Sjelfmord äro också intet ovanligt bland tyska studenter, ehuru deras orsak äfven ofta är det erbarmliga examensväsendet.32 Men utom den allmänna orättvisan i dylika institutioner måste de äfven förslafva det ungdomliga sinnet och, i förbindelse med metoden för de akademiska studierna, beröfva den blifvande mannen all sjelfständighet i tänkesätt och handling. Uti vissa länder, såsom i Preussen och Würtemberg, är examinerandet drifvet till en ytterlighet, som måste förvandla alla studier till lexläsning. Det är icke nog dermed, att en ungdomlig ärelystnad drifver studenten att arbeta endast för examen: denna eger äfven ett direkt inflytande på hela hans framtid, emedan hans blifvande befordran som embetsman beror af examensbetyget.
Witzerligcn kunde fall gifwas, dL nägot witzt Stats-Räd wore tjenligare än mängen annan att anwändas i befattning pä annan ort, än der Styrelsen residerar, och walet emellan twänne wigtiga beslut blefwe onekcligen dä ganska brydsam; men kai» en sädan anwändning ej äga rum utan halt i Rezeringsärcndcrnas gäng, dä mä häldre en annan, äfwen mindre skicklig person, till denna befattning utseS, än att 540 Den 16 September. att en enda län? af Regeringssättet rubbas ur det skick, ben af Grundlagen undfätt. Det undfaller mig wisscrligen ej, att en Konung , som wille utan warsamhet nyttja sina werkliga rättigheter, kunde till en wist grad omintetgöra Grundlagens syftning till en nägorlunda permnnencs af Hans Stats-Räd, derigenom, att han tätt och ofta utöfwade sin magt att förafskeda Ledamöter af det samma. Men oberäknadt, att denna magt, efter min fulla öfwertygclse, häldre borde Honom lemnäs, än att den monarkiska Magten blcfwc för mycket bunden, är det föga troligt, akt mängen Konung skall wäga utöfwa den samma utan'skäl, som Stats-Rädet kan eller bör gilla. Sker sädant med vrättwisa, och äfwen sjelfwa StatS-Rädet det gillar, sä lärer den lidande , när han warit en sä högt uppsatt man, ej sjelf sakna en röst, och ej sina wänners, och siuteligen ej Nationens. Sker det äter med rätta, eller för att anwända en sädan Ledamot i en befattning, der han nägon gäng kan wara Riket nyttigare, än säsom Stats-Räd, dä ligger i utöfningcn af denna rättighet ett rent correctif mot det felaktiga af en owilkorligcn permanent inrättning. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
För vinnande af detta ändamål förmoda Rikets Ständer likväl en mindre summa, än den af E. K. M:t föreslagna, vara tillräcklig, hvadan Rikets Ständer Lil! anskaffning af Redskaps-, rid-, stalloch anspannspersedlar för 12-pundiga och 24-pundiga fältbatterierna beviljat afräkningsvis ett belopp af 22,000 R:dr, motsvarande, jemlikt Generalfälttygmästare-embelets kalkyl öfver total-kostnaden för sex batteriers utredningspersedlar, ungefärliga kostnaden för ett batteris förseende dermed, att, på sätt E. K. M:t föreslagit, ulga. 2:o. Till bestyckning utaf strandverken vid Carlstens fästning är af E. K. M:t äskat ett anslag af 50,000 R:dr, men då, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, dessa strandbatteriers byggnad ännu ej är påbegynd, torde beslyckningens anskaffande för närvarande, ej vara oundgängligen erforderligt, hvadan Rikets Ständer ej funnit skäligt ifrågavarande anslag nu bifalla. 3:o. För anskaffning af nya Infanteri-gevär har E. K. M:t begärt 200,000 R:dr; och hafva, med bifall lill denna nådiga framställning, Rikets Ständer till E. ii. M:ts nådiga disposition anvisat berörde summa 200,000 R:dr, att, till anskaffning af gevär, frän Riksgälds-kontoret under åren 1851, 1852 och 1853 med *:dcl årligen utgå. 4:o. Vidare har E. K. M:t, till anskaffning af nya Pistoler, äskat 12,000 R:dr, såsom fyllnad i hvad för anskaffande af 1,000 par pistoler utöfver dertill redan heviljadt anslag erfordras.
December 1817, angående Allmänna Penninge-rörrelsen och Myntvärdets upprätthållande, genom Betänkande af den 3 April och Utlåtande öfver Anmärkningar af den 16 Maji till Rikets Högloft. Ständers öfvervägande frarnstäldta ärpnen, så har Herr Grefve Carl Gust. Spens uti Memorial'af den n:te sistlidne Junii och således 2me dagar efter det Högloft. Ridderskapets och Adelns Beslut fattades, såsom dess Reservation upptagit till öfverläggning Förenade Utskottens meddeldte yttrande öfver ett af Herr Grefven och Herr Grefve von Schwerin serskildt ingifvet Förslag om Provincial-Credit-Cassors inrättande ; Vid hvilket tillfälle Herr Friherre Henning Wrangel, som funnit Herr Grefve Spens’s Förslag sakna fullständighet och utveckling, uti serskildt anförande sökt visa , att sjelfva systemet med modifikationer vore antagligt, hvarförutan Herr Michael Strussenfelt , som förmält sig frukta, c^et man icke rättligen förstått Herr Grefve Spens'# Förslag, äfven Sökt att närmare utveckla det samma. Desse anföranden , tillika med hvad någre Statsoch Banko-Utshntens Belänhdriden. 797 andre Ledamöter, i anledning häraf, yttrat, har Höglo!]. Ridderskapet och Adeln , genom Protokolls-Utdrag af den n nästlidne Junii tili Förer pade Utskotten remitterat. Till besvarande af denna Remiss, fa Före-' pade Utskotten andraga, att, dä Förenade Utskottens, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 10 December 1817, angående Allmänna Penninge-rörelsen och Myntvärdets iipprätthållande afgifne Betänkande, till alla dess delar blifvit af Höglofl. Ridderskapet oell Adeln, så val som af de 3;ne öfrige respektive Riks-Standen hufvudsakligen pröfvadt och afgjordt, innan de ifrågavarande Anföranden hos Höglofl.
Man satt kvar, stum af häpnad; men alla händer flögo till energiska applåder, som gång på gång framkallade pianisten, hvilken under aftonens lopp bjöd på ej mindre än tre extranummer, fyllda af minutlånga dubbeldrillar, oktavoch ackordlöpningar, kort och godt med alla möjliga tekniska svårigheter. Ett mera bländande fyrverkeri i toner låter knappt tänka sig. • — K. hofkapellets ackompagnement vid såväl lördagens som tisdagens konsert står öfver allt beröm. — Fru Carrennos andra konsert skulle gifvas å samma ställe på torsdagen i denna vecka, denna gång utan orkesterackompagnement. Fru Margareta Stern gifver sin andra konsert i morgon lördag i Vetenskapsakademien efter ett synnerligen lockande program. Ingen älskare af verkligt god konst bör försumma att gå dit. Kung!, operan gaf den 4 dennes för första gången under säsongen Aubers opera-comique » Den svarta dominon ». Operan, hvars uppförande denna gång hade att uppvisa åtskilliga brister, fick sitt förnämsta intresse genom den debutant, som för aftonen för första gången utförde Adéles parti. Fru Dagmar Sterky, f. Bosse, har sedan sin första debut å k. operan vunnit betydligt, ej blott i stämmans utveckling, utan ock i föredrag och spel. Tonansatsen är ren och koloraturen god. Fru S. tycktes emellertid i första akten hålla sig något reserverad, detta förmodligen beroende på en lätt förklarlig rädsla. I andra och tredje akten klingade däremot hennes sång fulltonigare, på samma gång som hennes spel blef något lifligare. Fru S. belönades flere gånger med lifliga applåder, och hennes debut torde kunna betecknas som ganska lyckad. A f de öfriga uppträdande var det egentligen endast hrr Johanson och Strömberg, som någorlunda fyllde sina uppgifter såsom resp. don Juliano och lord Elfort. Herr Lundmark som don Horace var tämligen till sin fördel hvad spelet beträffar, men skäligen svag i sångpartiet; rösten släpptes ej alltid ut riktigt, och där så skedde blef den pressad och oklar. Ensemblerna gingo rätt bra — nunnekören förträffligt — och orkestern skötte sin sak berömvärdt.
Så välgörande verkningar för hela menskligheten, tryckfriheten än medför, så farlig an-* ger jag den vara, då man äger rätt att missbruka densamma, hvilket sker, då det öfrige af barrieren sänkes, sorn ännu Qmgifver den. Vi böra betänka det förhållande uti hvil-, Icet vi stå till nästan hela det öfriga Europa* med begärlighet läses våra öfversätta blad på, alla orter och likt en smitta sprider sig vår lyckliga Consfitution småningqra. till hvarje Den g £ Maji f. m. af vår verldsdel. Genom missbruket af Tryckfriheten hindras dessa välgörande verkningar och följden blifver kanhända a<t densamma alldeles undertrycker, ty vi veta, att utan lör-* sigtighetens iakttagande vid hvarje företag, gå vi lätt mi;de om effecten, ty då frihet martar till sjelfsvåld, så är förtroendet lötloradt. Vårt gamla Sverige anfördt af sina goda Konungar, har så ofta varit ett lyckligt exempel för verlden, bade i vapenbragd och upplysning, och nu är åter den tidepunkt inne då under Carl johans befäl? Sverige redan genom det förra utmärkt sig och skall säkert nu genom ljusets varsamma spridande förtjena sig kommande tidehvaris välsignelser» I anledning häraf får jag hos Högväloor. ne Herr Grefven och LsndtMarskalken ödmjukast anhålla att ConstitutionsUtskottets Betänkande tillika med denna anmärkning matteaterremitteras? - N:o 4. Herr Montgonmerie, Guftajt, Då jag vid sista Plenum begärde bordläggandet af Höglofl. ConstitutionsUtskottets Memorial om upphäfvande af 8 Momentet i 4 §. TryckfrihetsFörordningen, var min afsigt att utarbeta ett alternativ i denna vigtiga fråga, hvarom jag nu sökt stadga min öfveity - Den 21 Maji J. m. *17 ge’se och har jag derföre den äran att åtminstone till någon del utvickla densamma.
Slats-kontoret, dock först under innevarande år, herörde behållning till Riksgälds-kontoret återlefvererat; hvilket Revisorerne ansett sig böra för Rikets Ständer anmäla. § 13. Revisorerne hafva trott det icke sakna intresse att redogöra för beloppet af de under revision s-åren uppkomna kostnaderna för nedannämnde Kommittéer, hvilkas arbeten ådragit sig en större uppmärksamhet. Dessa utgifter hafva nemligen utgjort: för Kommittéen lill national-representationens ombildning 23,969: 36. 2. „ dito för beskattnings-väsendets samt uppbörds och redogörelse verkets förenkling 13,855: 22. — „ dito för utarbetande af förslag till förändrade stadganden om bränvinsbränningen : 1,791: 14. 9. varande uti sistnämnde summa icke inberäknade hvarken tryckningskostnader eller andra utgifter, som möjligen blifvit efter år 1847 bestridda. § 14. På sätt Instruktionen af den 17 April 1841, uti 6 §, föreskrifver, hafva ReY'isorerne tagit kännedom om de åtgärder, som i afseende å redogörares proprie balanser vidtagits, och dervid inhemta t, att summan af dylika balanser vid 1847 års slut utgjorde: å statsmedel < 32,796: 4. 6. „ riksgälds dito 38,230: 5. 7. „ diverse verks dito 11,531: 11. 9. „ annorstädes debiterade dito .i . 6,953: 19. 1. eller tillhopa 89,510: 40. 11.
Ständer framställda åtskilliga anmärkningar ined hänsyn till ej mindre de i värde och mantalssätlning olika jord fastigheternas inbördes förhållande till hvar andra, än deras förhållande till andra beskattningsföremål; Och har i sådant afseende hufvudsakligen blifvit anfördt, att, då såsom beskaltningsgrunder i fråga om kommunalutskylder antagits mantalet och slalsbevillningen, med iyrktalet såsom gemensam mätare af de förhållanden, i enlighet med hvilka skattskyldigheten borde bestämmas, och då uträknandet af medelbevillningen för mantalet inom kommunen skall bestämma den summa, som för helt förmedladt mantal bör motsvara ett hundra fyrkar; så hade dels, i följd af bestämmelsen om uträkning af medelbevillningen, ett orättvist förhållande i skattskyldigheten emellan hemman inbördes uppstått, enär fyrktalet för ett bättre hemman nedsalles på bekostnad af ett annat iägre uppskattadt hemman, hvilket i följd häraf erhölle högre fyrktal, dels ock ett annat missförhållande mellan hemmansegare, ä ena, samt löntagare och rörelseidkare, å andra sidan, genom de antagna taxeringsgrunderna framkallats deraf, att hemmanet betalade sina kommunal-ulskylder endast efter den del af sina onera, som utgjordes genom bevillning, under det att öfrige skattskyldige, som utgjorde alla sina onera (ill Staten genom bevillning och derigenom finge sig påförd högre bevillningstaxering. således komme alt deltaga i kommunal-ulskylderna till eli ojemförligt högre belopp, än hemmansegare. Såvida eu rättvis jemkning emellan hemmanens kommunal-utskylder skulle kunna åstadkommas, hade derföre mantalet ansetts ej böra såsom taxeringsgrund bibehållas, lidi. lill 11 St. Skrifvelse, N:o 122. likasom äfven medelbevillningen inom hvarje socken borde frånträdas.