Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ordförande nu sednast behagat gifva tillkänna, att en af de anmärkningar, sorn blifvit gjorde, äfven efter bans tanka, bör föranleda till återremiss, borde jag ej till besvarande upptaga hvad emot mina blifvit framställt, så mycket mera som jag tror mig fullständigt hafva utvecklat skälen för hvad jag yttrat; utan endast lemna desamma till Utskottets noggrannare bedömmande. Å en och annan mera direct framställd fråga får jag dock svara. Först, hvarföre creditorer i en concours ej skulle hafva samma rätt som Domaren, att välja en eller två gode män ? Om det vore så, som talaren anfört, att det vore Creditorerne samfällt, som bade denna rätt, skulle jag ej opponera mig emot Utskottets förslag, ty grundsatsen, att Domaren ej må hafva bättre rätt, än Borgenärerne, är rigtig; men då man besinnar, att vid första sammanträdet endast de närmast vistande borgenärerne skola kallas, och således finnér, att det ofta är ganska få, som äro närmast boende, och dessa just kunna vara de ringare minst prioriterade fordringsägarne, så torde man inse, att man ej bör frångå det i lagen antagne stadgande, att för allmänna functioner tvänne gode män böra förordnas, emedan deruti ligger - Den g Ju ni i f. ra. ger större säkerhet, än då blott en utses. Den redactionsförändring, som jag hemställt matte ske, i fråga, om afgäld och köpeskilling borde användas till aflöning åt Curatorerne, har ej eller godkänts, derföre att hvar och en borde förstå, att afgäld borde först användas, innan köpeskilling tillgripes. Men om man påminner sig, att afgäld är lösegendom, och att dess användande drabbar dem, som ej hafva inteckning, torde man finna, att stridiga frågor kunna uppkomma i detta afseende emellan de prioriterade och de oprioriterade fordringsägarne, samt föranleda obehagliga rättegångar, i fall Lagen ej är bestämd. Jag tror mig derföre böra vidblifva den anmärkning jag gjort, att det tydeligen bör uttryckas, att man först bör taga afgäld, innan man tager sjelfva panten.
Häremot får jag anmärka, att utländningen, som fabricerar under mildare luftstreck och uti mera fruktbara länder, samt dessutom uppmuntras med exportpremier, visserligen alltid bör kunna förse oss med varor till lindrigare pris, än för hvad det här i Norden drygt beskattade Svenska folket möjligen kan dem åstadkomma, då till och med sjelfva Svenska jordbruket, med sina ej sällan inträffade svårare bergningstider och mödosamt arbetade jordmån, i vårt hårda klimat ej kan frambringa sina producter till det lindriga pris, som utländningen. Men då man tillika å den andra sidan besinnar Svenska näringarnas betydliga bidrag till Staten, måsteman finna stor uträkning vid att ej genom obegränsad import undergräfva Svenska idogheten. Det blir äfven nödigt, för att alltid i Sverige bibehålla det gångbara myntet inom dess nu varande numerär, att så bestämma förhållandet mellan import och export, att den sednare årligen blir så mycket öfverstigande, att, då ett Den 24 Februari i. missväxtår möjligen inträffar, landets öfverskott af export någorlunda betäcker det genom införd utländsk undsättningsspannmål ökade beloppet af importen. Dylika förhållanden och försigtighetsmått kan vederbörligt Utskott med lätthet uppgifva, sedan det från Tullverket infordrat uppgift på värdet af hvarje importerad artikel för det sist afslulade räkenskapsåret. Jag anhåller vördsammast, att detta mitt anförande, i fall, hvad jag hoppas, det i någon mån skulle förtjena Pi. o. Ad:s uppmärksamhet, måtte till vederbörligt Utskott blifva remitteradt. Lades på bordet. Ånyo föredrogos och remitterades till StatsUtsk. nedannämnde d. 20 dennes på bordet lagda II. M:s Nåd. skrifvelser: 1:0 ang:de af Ständerna i underd. tillstyrkt inställelse af all ny indelning till ordinarie knektehåll af oroterad jord; 2:0 angrde B-o terings jern nk ningen vid Westerbottens Rcg:te; 3:o angtde Indelningsjemnkningen i Blekinge, samt 4to K. M:s Nåd.
Det är långt ifrån någon lätt konst, och det fordras långsamma och omsorgsfulla studier af både form och färg för att rätt känna de mångfaldiga blommornas olika karaktär och med elegans oeh säkerhet kunna återge den, och i Paris t. ex. sysselsätta sig de allra förnämsta målare också med blomstermålning. (Slut i nästa n; r.) * Tre och en half månad som fabriksarbeterstca. Vetenskaplig utmärkelse åt en prinsessa. Litteratur. En ny diktsamling inom den ligen af Daniel Fallström u t k o m m e r kort i bokhandeln. Når solen dalar. Teater och musik. * K. Svensk väfskola i London. D e n gamla befinner sig vid för den höga åldern goda själs och kroppskrafter. H o n äger sålunda m i n n e t väl i behåll, och synen är, om också något, dock icke så m y c k e t försvagad, att h o n icke med tillhjälp af glasögon k a n både läsa och skrifva. Sin födelsedag firade 94- å r i n g e n hos sin måg, f. justitierådet Olivecrona, där h o n såg sig omgifven af barn, b a r n b a r n och barnbarnsbarn. Bifallet v a r r ä t t lifligt. Operasångaren Johannes Elmblad gifvtr sin bebå- dade konsert nästk. m å n d a g d. Sjögren. Odrnarin och C. A. S ö d e r m a n. Berättelse af Vilma L i n d h é. Hon satte sig vid det ö p p n a fönstret. Agnes skakade p å hufvndet. Dagny FredrikaBremerFörbundets medlemmar anmodas att med snaraste till byrån, 54 Drottninggatan;. 2: a haft. TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN. Ca.milla ' ~ o l l e k i: HuZda Luadtn, En efterskörd ' fran Chieagoutst~llningeo. $2: C., Från 1895. á n riksdag. @ er&amp; Meyerson, Ett blad U! m m dagbok. Litteratur, F .. Cbg.J: ?Siifve, Yyrt&amp;.
Att de, enligt nu gällande Riksstat, Wadstena Krigsmanhuskassa anslagna indelta räntor, med ett kronovärde af 3,890 rdr 27 sk. 7 r:st. och förslagsvis beräknadt markegångsvärde af 24,992 rdr 32 sk.; äfvensom 884 tunnor 16 kappar kronotionde-spanmål, kalkylerade till ett värde af 5,307 rdr, från utgiftsstaten uteslutas, samt från den i riksstaten, såsom indeld, beräknade andel af statsverkets inkomster utaf ordinarie räntan och tionde-spanmålen afdrages; men att deremot, vid bestämmandet af statsverkets behållne inkomster under dessa titlar tages i beräkning å ordinarie räntan förberörde kronovärde samt den mot verkliga beloppet af markegången närmare svarande, uti den Kongl. Propositionen upptagna summan 25,819 rdr 16 sk. 6 r:st., och å tionde-spanmålen nyssnämnda 32,800: — 42,200: — 2,800: — .77,800: 26,100: 666: 32. — .26,766: 32. Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 51, Litt. A. 23 spanmåls-qvantitet, med derå, efter 6 rdr tunnan, belöpande förslagsvärde 5,307 rdr. 6:o Att de, pågrund af Kongl. Förordningen den 31 December 1(589, Kongl. Brefvet den 23 Januari 1725, Kongl. Resolutionen den 10 Augusti 1726 och Kongl. Brefvet den 20 Januari 1737, af arméens gemenskap nu utgående, Wadstena Krigsmansbus-kassa tillförsäkrade, Inskrifningspenningar, Sventjenare-afgift och Afskeds-penningar må eftergifvas och manskapet från erläggande af dessa för Staten obetydliga, men för manskapet dock betungande afgifter befrias; äfvensom att föreskriften i Kongl.
Kansli, grundar sig på 97 punkten af samma Utlåtande, sid. 15, 171 Stats-Utskoltets Memorial Jti 281. 171 §, angående inredning af historiska museum och myntkabinettet, grundar sig på 91 punkten af samma Utlåtande, sid. 9. 172 §. angående ytterligare anslag till Nationulmusei-byggnaden, grundar sig på 96:te punkten af samma Utlåtande, sidd. 12—15. 175 §. angående stipendier vid Gymnastiska Central —institutet, grundar sig på 59 punkten af samma Utlåtande, sid. 61 (förra afdelningen) 174 §, l:sta morn., angående ersättning af bristen i Hospitals-fondens tillgångar, grundar sig på 95 punkten af samma Utlåtande, sid. 12 (sednare afdelningen); 2:dra morn., angående anslag till fortsättning af byggnaderna för nya bospitalsinrättningen vid bufvudstaden, grundar sig på 94 punkten af samma Utlåtande, sid. 12; 5:dje punkten, angående byggnads-anslag till Götheborgs hospital, grundar sig på 95 punkten af samma Utlåtande, sidd. 9 och 10. 175 g. an gående anslag till en ny byggnad vid institutet för blinda och döfstumma, grundar sig på 100 punkten af samma Utlåtande, sid. 16, och motsvarar l:sta momentet, 145 § af 1854 års reglemente.
Alt kostnaderna för en sammanbindningsbana jemförelsevis skola blifva särdeles höga, är klart och tydligt; man behöfver i sådana läll endast anställa jemförelse med vanliga brobyggnader. Har väl det någonsin inträffat att man ryggat tillbaka för att, då man så funnit nödigt, förena de båda delarne af en väg medelst en bro, derföre att den är dyrare än vägen? Månne ej samma skäl äfven gälia vid fråga om en jernväg? Att åtskilliga olägenheter, så väl för sjötrafiken som i flera andra afseenden, kunna uppstå, kan ingen förneka; men befinnas dessa olägenheter vara af sådan våda att vi för desamma skulle uppoffra fördelen af en sammanbindningsbana? För min del synes mig ett svar härå ej vara svårt att afgifva. Jag skulle utan tvifvel hafva anhållit om bifall till den af K. M. afgifna Proposm, men då Utsk:s-Betänk:t redan i ett Riks-Stånd är pröfvadt, hvarvid detta Stånds beslut blifvit fattadt med någon afvikelse från K. Propos., anhåller jag att, derest något prot.-utdrag från detta Stånd aniändf, detta må blifva uppläst och att jag derefter må kunna få bestämma mitt yrkande.
Men jag tror mig hafva visat, att den nyligen omarbetade RiddarhusOrdningen år i behof att å nyo omarbetas, för att bli enlig med Grundlagarnes föreskrift och anda. För mitt ändamål behöfde jag blott på några af dess afvikelser fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, men der finnes många flere, Jag beundrar den konst med hvilken Riddarhu-, Ordningens 21 § och de följande blifvit affattade. Men Lagstiftarespråket har icke eller blifvit nyttjadt. Den beskrifver blott huru tillgå skall för att komma till sitt mål. Riddar-: husOrdningen förhåller sig till Riksdagsordningen, såsom ett ExcercitiaeReglemente till en lärobok i taktiken. Den visar, huru en vål soutenerad plutonseld skall exeqveras, då afsigten år att bibehålla Statens ansvarige Embetsmån vid en post, från hvilken de delogerat Folksrepresentanten. Härtill hörde, att RiddarhusOrdningens 26 §. skulle förmena till första Electorsval vald Bänkman, att sig detta förtroende afsåga, och deraf blir en följd att den ansvarige EmbetSmannen måste constituera sin fullmågtig till val af ConstitutionsUtskottets Ledamöter, antingen han det vill eller icke vill} antingen det år motbjudande för hans känsla att deltaga i en åtgärd, som sårar den allmänna känslan, eller han känner sig stark nog att 88 Den 24 JanUarii, aåtta sig öfver hvad söm plär verka uppå andra. Så bindande åro dessa RiddarhusOrdningens §. § constituerade, att nian lika ovilkorligen kan genom dem förpligtas att skrifteligen tala, som man någon gång blifvit hindrad ifrån att munteligen tala; ehuru blott mot desse senare hotet af tjenliga medel kan användas.
Häruti instämde Herrar Falleij, C., och Kjellberg, J. A., samt Riksdagsfullmägtigen Anders Andersson frän Skaraborgs Län,äfvensom Herr Carlberg, JT så vidt frågan rörer lönelöi monerne för Siats-Råden utan Departement, Af Herr Troil, E., emot Utskottets behandling af frågan om boställen för Departements-Cheferne. Af Herr Friherre Sprengtporten, J. JF., emot förslaget,alt Stats-JRådeu böra befrias ifrån afgifter för fullmagter. STOCKHOLM, Ei.méws och Granbergs Tryckeri. Stata-UIslottets Memorial, A7: o 33 och Utlåtande, N:o 34. i N:o 33. Memorial. Auk. till Exp. Utsi. den i April, 11. g F. m. (U. A.) Till Stals-Utskottet liar Bonde-Ståndet remitterat en af Anders Normark från Westerbottens Län väckt motion, att i:o den år x 835 för Norroch Westerbottens Län medgifne befrielse från export-tull och skepps-umgälder måtte förlängas; a:o Skepps-inventarier måtte få tullfritt införas; 3:o Skeppare, boende på landet, må befrias från skyldigheten att taga burskap i stad; 4 Fribref för utrikes gående fartyg måtte afskaffas; och 6:o Westerbottens Län blifva delagtigt af Stats-bidrag till inre communicationers förbättring, m.m.; men som, med undantag af denna sista punkt, hvaröfver Utskottet vill, i sammanhang med andra i enahanda syftning väckte förslag, meddela utlåtande, de uti Anders Normarks motion vidrörde frågor icke inverka på Statseller Riksgälds-Verkets inkomster och utgifter, anser Utskottet densamma ej tillhöra dess handläggning, utan varder motionen till Bonde-Ståndet återlemnad. Stockholm den Mars 1840. Ank. till Exp. tltsk. ilen 4 April, kl. ro t. un. Utlåtande, i' anledning af Professoren E. G.
Den sisle värde talaren har sagt, att frågan här icke är att taga från Hypotheksföreningarne en förmån, som de ega, utan att bevilja dem en, sora de f. n. icke hafva. Det är sannt att Föreningarne icke nu hafva kreditiv på Banken; men intill sista riksdag, hade de denna förmån, och hade aldrig bordt betagas densamma. Jag ber alt få i R. o. Ad:s minne återföra förhållandet dermed. Vid 1834 års riksdag beviljades 800,000 r:dr kreditiv till Hypotheksföreningarne i riket, med vilkor, att ingen Förening fick deraf åtnjuta mer än 300,000 r:dr. Dessa kreditiv fortforo derefter riksdag efter riksdag, och just emedan R. St. derigenom upmunirade jordegarne till bildande af hypolheksföreningar, upkommo sådana inrättningar både i Östergöthland och Småland m. fl. provinser. Denna sistnämnda var icke väl bildad för än Ständerue vid 1847 års riksdag boslöto att indraga kreditiven, och det med en argumentation, som lydde så här: BankoUtsk. yttrade nemi. då, att ”sorn afsigten med de åt hypolheksföreningar förunnade kassa-kreditiv synes hafva varit, att upmuntra till deras stiftande, men ingalunda, att, sedan hypoteksförening redan upstått och trädt i full verksamhet, förmedelst kreditiv från Banken, understödja vissa låneoperationer, hvilka för en sådan Förenings idée äro mera främmande; så torde nu utgående kreditiv böra indragas, och några dylika hädanefter ej hypolheksföreningar beviljas.” Billighetsoch rättskänslan har af 1851 års BankoUtsk. framkallat ett helt annat omdöme; Utsk. förklarar nemi. att, ”den åsigt, att kassa-kreditiven voro ämnade till en lockelse, att bilda hypolheksinrällningar, icke kan af Utsk. delas.”
Utsk., som till granskning förehaft räkenskaperna öfver alla ofvanupräknade kassor och fonder, har dervid icke funnit anledn. lill någon anmärkn., utan anser sig böra vitsorda den utmärkta noggrannhet och ordning, hvarmed nämnde räkenskaper blifvit förda, äfvensom Utsk. efter tagen kännedom af medlens förvaltning och hvad dervid förekommit, linner grundade skäl till det förklarande: att densamma öfverensstämt med de i Riddarh.-Direklms Instrukt. samt särskildt gällande reglementen, donationsbrefsoch testamentsförordnanden meddelte föreskiift. I sammanhang härmed har Utsk. tagit i öfvervägande den af Direktm gjorda hemställan om afskrifning af Wenuerstjernska fondens i f. d. Götheborgs Diskont egande 40 st. aktier å tillsammans 1,000 R:dr B:ko; och då dessa numera lära kunna anses sakna allt värde, har Utsk. velat hos H. R. o. Ad. tillstyrka: att det belopp af 1,000 R:dr b:ko, hvartill nyssnämnde aktier äro å Wennerstjernska fonden bokförde, må afskrifvas. Uti denna § bar Riddarh.-Direklm i öfrigt anmält: Alt den summa af 2,000 R:dr b:ko, som genom fröken Charlotte Gyllenbåths testamente är vorden disponerad till pensioner för behöfvande Adliga Fruntimmer, blifvit år 1852 till Direktm inbetald; Alt genom särskilda testamenten af frami.
Lagen har endast, med afseende på vissa allmänt förekommande aftal, bestämt den verkan, dessa under deras vanligaste form medföra, utan att kontrahenternas rättighet till särskilda stipulationer blifvit dem derigenom i någon mån betagna. Lagens stadganden om borgen utgöra ej heller något hinder för den enskilde, att ikläda sig ansvar för annan mans gäld, under hvilken form han helst behagar, och, äfven om nämnda stadganden upphäfdes, skulle borgensförbindelserna ej dermed vara tillintetgjorda. Deras verkan beror nemligen af löftesmännens frivilliga utfästelse, ej af lagens bud, och deras omfattning af löftesskriftens innehåll. Grunden för deras uppkomst och tillvaro ligger ej heller i lagen, utan i den enskildes behof och inbördes förhållanden, folkets vanor, vedertagna kreditbruk, och icke minst i pennmge-anstalternas utlåningssätt. Lagen har endast beredt ordning och säkerhet i afseende på verkan af borgensförbindelsen under två af dess vanligaste former; och denna obestridliga fördel för den allmänna krediten, i dess nuvarande skick, skulle gå förlorad, om lagens stadganden angående borgen helt och hållet eller till någon del undanröjdes. Öm man kunde påstå, att borgensförbindelserna kommit nr bruk, så förefunnes ett verkligt skäl att föreslå upphäfvande af nämnda stadganden såsom öfverflödiga; men nu grundar man i stället ett dylikt förslag på den omständigheten, att de alltför ofta tillämpas, hvilket just bevisar deras behöflighet. Så vida motionärernes förslag har den vidsträcktare syftningen att betaga borgensförbindelsen den verkan, som öfveronsstämmer med löftesmännens i densamv ma uttryckta vilja, och att sålunda i viss mån förbjuda dylika förbindelser, så rigtas dermed ett angrepp emot aftalets frihet, som otvifvelaktigt måste förfela sitt mål. Menniskornas naturliga rättighet att sins emellan fritt öfverenskomma och afhandla i sina enskilda förmögenhetsförhållanden har nemligen allt för djupa grunder för att kunna med ett lagbud upphäfvas, och Staten motsvarar illa sin uppgift i afseende på rättstillståndets bevarande, då lagens skydd för ingångna förbindelser förvägras dem, som derpå göra anspråk, eller lagen till och med motverkar uppfyllandet af frivilligt åtagna förpligtelser.
Fastighets-egare eller boställs-hafvare i Stad eller i sådan Köping, sorn har minst 500 innevånare, beräknar efter fastighetens taxeringsvärde för 6000 R:dr En röst; för 12,000 R:dr Två; för 18,000 R:dr Tre; för 26.000 R:dr Fyra; för 36,000 R:dr Fem; för 50,000 R:dr Sex; för 70.000 R:dr Sju; för 100,000 R:dr Åtta; för 140,000 R:dr Nio; och för 200,000 R:dr Tio röster. Idkare af annat yrke, än jordbruk eller bergsbruk, beräknar efter taxerad årlig inkomst för 600 R:dr En röst; för 1200 R:dr Två; för 1800 R:dr Tre; för 2600 R:dr Fyra; för 3600 R:dr Fem; för 5000 R:dr Sex; för 7000 R:dr Nio; och för 20,000 R:dr Tio röster. Ifrån och med lägsta röstebelopp, som i §. 1 är sagdt, till och med Tre röster, beräknas val-rätt för hvarje full Riksdaler af taxerade egendomsvärdet. För val-rätt utöfver Tre röster beräknas endast hela röster. Embetsoch Tjensteman beräknar i och för en eller flere befattningar, En röst. Hör till Constitutions-Utskottets Memorial N:o a6. 47 §. 3. Val-rätt, som beräknas efter egendoms-värde, skall utöfvas i den ort, der egendomen är belägen, val-rätt efter inkomt, der röstande yrket drifver, och val-rätt för embete eller tjenst, der röstande är skattskrifven. Har någon, i en och samma val-ort, val-rätt efter flere af de beräkningsgrunder, som här sägas; den må honom sammanräknad tillgodokomma, dock ej till högre belopp, än Tio hela röster. §• 4.
Det är riktigt roligt att vara så här okänd bland så m y c k e t folk. » Farbrodern gick, och Blanche såg med intensivt intresse, hur flottans manskap började marschera upp på höjden. Men från en annan sida kommo de båda unga prinsarne med hastig och s p ä n ^ i g gång, och ögonblicket därpå började exercisen. Blanche hade icke märkt deras ankomst. Hon var helt och hållet upptagen af manskapet, som defilerade förbi, men själf hade hon blifvit bemärkt. Den ena af prinsarne, en ljushårig o c h blåögd ung man med nobla drag, hade visat en häftig rörelse vid hennes åsyn, han såg i ett ögonblick för sig hela taflan af det länge gömda minnet. — En mörk och ruskig höstafton för sex år sedan. Han var på väg till sin skötevän, som bodde tämligen långt uppe på söder, helt ensam, som hans vana var. Han hade en komposition, nyss upptecknad, i fickan, och han kunde icke invänta en ny dag för att gå igenom den med vännen. Han hade gått ett par bakgator, då han plötsligt hörde några snyftningar, en stilla gråt. Han stannade. Vid gathörnet, hälft lutad mot en af de höga stenar, som före trottoarernas tid stodo som skyddsvakter v i d hörnhusens knutar, såg han en flicka, ännu barn. Den matta lyktan, som hängde i hörnet, kastade ett svagt ljus öfver henne. Det var något i ställningens tröstlösa behag, som tilltalade h o n o m. Men äfven hennes sorg rörde hans hjärta, och han sade till henne: » Hvarför gråter d u? » H o n såg icke upp. H o n stod framför honom m e d nedslagna ögon, tveksam om hon skulle svara. Men slutligen strömmade hela berättelsen från hennes läppar, med barnets på samma gång som hj ärtängslans uppriktighet. Hon hade varit två dagar i Stockholm för första gången — hos sin tant. Hon skulle bara gå nedför backen o m hörnet till kryddboden för att lämna sitt bref till hemmet. Det var j u icke att taga miste på. Men kyrkan lyste på afstånd, det var j u inte många steg. Bara att vända om igen rakt fram, en enda afvikning, snyftade hon fram, nästan urskuldande.
Men utan tvekan gjorde jag mitt val, hvilket jag aldrig ångrat. Oin jag det oaktadt ej kunnat motstå begäret att iigna nggra lösryckta stunder åt det arbete, som ovillkorligen stått mest i harmoni med mitt skaplynne, och om jag äfven stundom tagit del i de stora allmänna frågor, som väclit initt intresse, tror jag mig dock Icixnna siiga, att jag för detta arbete ej offrat mina närmaste plikter, men väl många tycken och ledighetsstunder, ja, äfven mycket i f nattens hvila. Med allt detta, vet jag dock nogsamt, att inin .produktion i detta hänseende knappast skall tillmätas ett selii !ndärt värde. I afseende på de uppgifter fröken Key förelägger kvinnan,. beträffande hennes andel i san~hällsarhetet, ställer jag mig ock på hennes sida. Genom att söka förbattra den kroppsarbetande klassens stallning, att. förmedla arbetsgifvarens och arbetarens stundom stridiga intressen, har kvinnan en adel uppgift att fylla, dar just det moderliga i hennes natur bör kunna göra sig g~llande. Sadarit kan ske p % mångfaldiga satt och af nästan alla kvinnor, på hvilken del af samhällsstegen de an må befinna sig. Ty alla komrna vi mer eller mindre i beröring med arbetsklassen, vare sig såsom matmödrar eller tillfälliga arbetsgifvare, såsom hustrur, döttrar eller systrar till industriidkare, godsoch bruksägare, eller d&amp; vi i människokärlekens värf söka lindra nöd och bringa tröst åt lidande. Till denna mission böra vi manas, ej blott af hjärtatsr öst utan ock ined öppen blick för nödvändigheten, att äfven vi hjälpa till att slå en bro öfver det svalg, som onda inakter söka befästa mellan öfveroch underklass. Mödrar kunna dessutom göra det p % ett indirekt sätt genom att tidigt tillhålla sina barn att visa aktning och hänsyn för. tjänare och arbetare, samt genom att hos dem inskärpa det gudomliga budet: sHvad I viljen att människorna skola göra eder, det gören I ock dem !. Vi h a h a däri det bästa rättesnöre för våra handlingar. ' 9: * -.
Iduns KungL N:r 38 (561). Fredagen den 23 september 1898. Prenumerationspris pr år: Idun ensam Muns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., månadsuppl. Bamgarderoben ... Redaktör och utgifvare: Byrå: kr. Annonspris: 36 öro pr nonpareillerad. hvarje fredag. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Utgifnlngstid: HELLBERG. Öppen kl. 10 — 5. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Allm. telef. Rikstelef. Redaktionssekr. : J. Nordling. Maria von Hofboktr. Mentzer, född Marelius. spetsen. en frammanande vacklande åldring. soffhörn M e n funnes också icke denna själfåtagna den uppgift, skulle älskvärda gamla, s o m beåring, s o m, d å j a g sist sporde, u n d r a n s v ä r d t v ä l följt m e d sin efter fryntligt tid, h ö g s t o g ä r n a försaka åsysom gö- n e n af dessa danslystna, dessa hennes svarade: ken, hälsa, » Jag mår fast j a g inte galer. » Jag känner en åttiotvååring, s o m nyligen s k r e f till e n v ä n i n n a: » sena fäder och mödrar fatt flydda glada härligt, fälle att att tala henne. d u fått förtroligt m e d Om jag kunde få Men och tänker, har handling, som har erfarenhet o c h hjärta — jag skulle sitta s t u m v i d henej o b l a n d a d bereder na, till en henne elegans? » frågar h o n m e d vemodig skakning aristokratiska nes sida o c h bara tiga, lyssna Då var dansen och Men en så p å sitt hufvud. det i min känner syn.