Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mot den föreslagna redaktionsförändringen får jag erinra, att tillämpningen deraf torde blifva ganska kinkig, alldenstund det blifver svårt att bestämma hvar en person verkligen är boende. Vid undersökning härom kan det läll rätt ofta inträffa, att en person under loppet af året uppehållit sig på flere olika ställen, utan att vara verkligen bofast någonstädes, eller också att han verkligen har sin bostad på flere ställen och bor några månader på ett, några månader på ett annat ställe. Efter den gamla redaktionen torde man vara ense om att anse »bosatt» vara detsamma som mantalsskrifven, och med denna uppfattning är §:n lika tydlig, som, elter min tanke, riktig. Då således förändringen leder till förveckling, men icke till förenkling, så anhåller jag om afslag derå. Frih Gederström, Rudolf: Det har utan tvifvel varit Grundlagens mening, att den valde representanten för en stad, i förening med sin allmänna verksamhet för hela statens bästa, skulle kunna tillhandagå med nödiga upplysningar om den kommun, han representerar, och sålunda befrämja dess väl. Skulle det deremot blifva en allmän sed, att i hufvudstaden boende personer läte mantalsskrifva sig i någon småstad, för att sedan väljas till representanter derför, så skulle natur), derigenom det nyssnämnda afsedda ändamålet förfelas och de.särskilda orternas intressen kanske komma att illa bevakas. Ofvertygelsen om vigten af dessa olägenheter för orterne var anledningen till Konst.- Utsk:ts förslag, som visser!. —jag kan ej neka det — i tillämpningen möjligen kan möta den svårighet, som Hr von Ehrenheim påpekat; men det torde väl dock höra till de sällsynta undantagen, att en person icke vore någonstädes boende, utan hela året igenom före omkring i landet som ett perpetuum mobile. Det är för att förekomma de missbruk och det kringgående af Grundlagens verkliga mening, hvarom jag redan nämnt, och hvarpå man äfven haft exempel, som jag vågar anhålla om bifall till den föredragna punkten. Frih. Raab, Adam Christian:
Den 12 Mars e. m. 3g5 Kunna bifalla EkonomiUtskollets förslag. Jag skulle dock tro, att de, genom flere upplysningar i ämnet, skulle förmås att fatta ett annat beslut, som mera instämde med fäderneslandets bästa och fördel, samt att detta skulle kunna genom en inbjudning till vägabringas. Herr Rosenblad har vidare sagt, att Ekonomiutskottet inträngt på BankoUtskottets område vid denna frågas behandling. Jag tror dock att han, vid närmare eftersinnande, skall finna, att så icke förhåller sig. Han finner icke uti EkonomiUtskoltets Betänkande något, som rör det reglementariska; sådant är helt och hållet öfverlemnadt till BankoUlskottets åtgärd, utan det inskränker sig blott till bedömandet af de deraf härflytande fördelar för landet i Ekonomiskt hänseende. Sedan jag nu sökt vederlägga de emot mitt förslag om inbjudning gjorde inkast, anhåller jag om bifall till densamma, i synnerhet som denna fråga blifvit från början på det mest besynnerliga sätt behandlad. Friherre Cederström, Jacob: Jag skulle förmoda att, sedan Ridderskapet och Adeln bifallit EkonomiUlskottets förslag i denna fråga, Ridderskapet och Adeln jemväl önskar att de öfrige Stånden måtte dela samma öfvertygelse, och finner således icke något hinder för bifall till den föreslagne inbjudningen. I händelse de andre Stånden ej äro hänförde af samma fördomar, 396 Den 12 Mars e, m. sorn Herr Rosenblad, förmodar jag, alt de bifalla inbjudningen, deras rätt likväl oförkränkt att, om de bysa så beskaffade fördomar, afslå inbjudningen. Men i händelse Jordbrukaren och Handlanden kunna pröfVas hafva någon förmån af den föreslagne belåningsrätlen, lärer icke anledning saknas att förmoda, det de instämma i Ridderskapets och Adelns beslut; hvadan jag tillstyrker att inbjudningen måtte bifallas. Herr Rosenblad: Tvänne RiksStånd hafva redan förklarat sig äga samma fördomar, som Friherre Cederström velat tillägga mig, då de jemväl afslagit EkonomiUtskotlets sednare Betänkande i sitt nuvarande skick.
Samma personer , som föra de om,förmälda Hufvud-Böckerna, föra dessutom serskilda, med Conto för hvarje person inrättade, sammandrag öfver de Attester, som en hvar, i och för belåning af sina tillhöriga Effeeler , uttagit, med för* Banco~TJtskottcts Memorial N-o •jg. delning i columner efter Effecternas olika beskaffenhet; och ett sådant sammandrag för hvar och en person föres jemväl af Kronans Inspector. Uti dessa 3:ne sammandrag antecknas sedermera så väl hvarje i Banken beviljad relax af frilösta Effecter, som ock alla poster, som från Vågen utgå, oell hvilka förut varit belånade. Till vinnande af erforderlig Gontroll i sistnämnde hänseende upprättas, vid alla uttagningar från Vågen, noggranna och fullständigt specificerade Våg-Sedlar, å hvilka med. serskilda tecken utmärkes hvad som utaf Posterne varit belåndt eller obelåndt. (se Bilagan N:o i}. Hvarefter meddelas de så kallade Frisedlar, som upptaga summariskt endast Stång-eller Stycketalet och Vigten, innefattande en anordning för varans disposition, hvarförutan den ej får ifrån Vågen utgifvas, (Se Bilagan N:o 2). Sålunda controlleras af Krono-Inspectoren och Våg-betjeningen, hvar för sig, att ingen person kan, utaf sina på Våg liggande, och till belåning i Banken antecknade, Effecter , i qvantitet eller massa af någon serskild sort, utbekomma och disponera utöfver hvad han, efter motsvarande inbetalning å sin Banco-skuld, fått relaxeradt; och till ytterligare säkerhet anställes vid hvart års slut, och äfven, esomoftast un» 8 Banco-Utskottets Memorial N.-o 79. der årets lopp, collationering emellan Bokhållaren, å Kronans, och Vägaren , å Stadens sida , på det att intet fel eller missbruk måtte insmyga sig och blifva obemärkt.
Ribbing upläste sedermera jemväl följande motion: 10 § af folkskole-stadgan d. 18:de Juni 1842 är af följande lydelse: ”Presterskapet utöfve en sorgfällig upsigt i synnerhet öfver religions-undervisningen i folkskolorne. Församlingens lärare skola fördenskull, så väl i de fasta som flyttbara skolorne, flitigt och så ofia deras öfrige embets-åligganden medgifva, sig infinna, efterhöra och undersöka huru detta skolans vigtigaste kunskaps-ämne af skolläraren bibringas, gifva honom råd, samt sjelfva genom undervisning och tillämpning göra de heliga lärorne lefvande för barnasinnet”. På grund af detta lagstadgande och i sammanhang med min motion om inrättande af Ecclesiastik-collun får jag föreslå alt den i förenämnde § presterskapet ålagde skyldighet närmare bestämmes t. ex. sä: Att vederbör, presterskap inställer sig i församlingens folkskola minst en gång i veckan och, der flere äro samtidige, ordningsvis i den ena efter den andra på det sätt att i hvarje vecka under det skolgången varar minst en skola besökes för undervisningens öfvervarande och tillsyn att ordentligen tillgår, hvarvid preslerne sjelfve böra fullgöra den undervisning i religionen som dem, enl. 10 § i folkskole-stadgan åligger. Der presten är ensam i sin församling till tjenstens förrättande eller eljest så nödigt är för socknebud m. m., bör från predikstolen föregående söndag kungöras hvilken dag han besöker någon skola och på hvad tid, hvilken ej bör vara inskränktare än 3:ne timmar. Vidare bör stadgas: Hvarje folkskola visiteras minst en gång om året af Biskopen, eller, på hans vägnar, någon Consistorie-ledamot, eller Conlracts-prosten. I skolrevisionerne skall en af folkskole-lärare-semenariernes föreståndare, hvilken de sig emellan välja, såsom ledamot deltaga.
Fy fan, Stark! en sådan usel karl du är! STARK (häftigt, går öfver på högra sidan af avantscenen). Hvad har jag med dig att göra! vill du jag skall ropa på folk som kastar ut dig? kar, så hör nu också mina. Jag bryr mig inte om FREDRIKSSON. Nå efter det är ditt hjertas tan de der pengarne, vi ska nog dra oss fram dem föratt gifta sig med löjtnanten; Starken får icke ta lifvet af sitt eget kött och blod! ger jag. utan, men Starken får icke tvinga Mamsell Thilda STARK (på samma sätt). Det angår dig inte, säFREDRIKSSON. Vill Starken afstå ifrån det der giftermålet, så ska Starken aldrig mer få höra ett med sina pengar bäst han gitter. ord hvarken af mig eller kamraterna, och får sköta STARK. Jaså, du vill lära mig lagen du! mången ål har jag sett slingra sig så bra som du, på spiseljernet. FREDRIKSSON (i högsta spänning). Akta sig Stark! men hans tomma skinn har ändå till slut fått hänga STARK (ursinnig). Gå din väg eller... ryggen på sig). För sista gången Stark, ja eller nej? STARK (på samma sätt). Nej. FREDRIKSSON (tar fram vexlarne och håller dem bakom emot ljuslågan, de ta eld. Talar mycket långsamt). Jaså, hufvud). Så se här då! nu ska väl Starken låta bli FREDRIKSSON (som närmat sig bordet sätter vexlarne Starken vill icke. (höjer de brinnande papperen öfver sitt 54 att göra henne olycklig! (kastar de brinnande papperslapparna till hans fötter). STARK. Hvad är det? (rifver ut sakerna ur väskan och uppger ett rop af förskräckelse då han saknar pengarne) Ah! mina pengar! (kastar sig öfver papperen, som i detsamma förkolna) Mina pengar! FREDRIKSSON (ytterst upprörd). Der ä' de, ja! (närmar sig Stark) Stark! (utom sig vid åsynen af hans förtviflan) Hvad har jag gjort! (störtar ut genom fonden). Mina pengar!
I alla tider har despotismens valspråk varit: »splittra och herrska» Och i detta ögonblick torde det icke saknas en makt, som med glädje åskådar de tvister, som upkoramit emellan de förenade folken. Denna makt skulle säkerligen icke undandraga sig att intervenera, om det lyckades dem, som vilja framför andra kallas Svenskar, om det lyckades dem att åstadkomma en öppen brytning. Men fortsätt tanken: Låt Ryssland på kallelse biträda 2S4 Don 17 Mars f. m. det ena folket mot det andra, och jemväl lyckas underkufva det, hvad blefve då följden? Otvifvelaktigt den, att båda förlorade sin frihet. Sedan båda folken blifvit slagna i slafbojor, kunde de fortsätta striden om hvilkendera slafven skulle gå till höger om den andra. Men, ropar man, följden må blifva hvilken som helst, vi hafva rätt och skola äfven förskaffa oss rätt. Då det alltid medförer stora svårigheter att döma riktigt uti egen sak, torde det icke skada att, genom jemlörelsers anställande, söka intaga en opartisk ställning. I detta afseende vill jag hänvisa till det sätt, hvarpå man i allmänhet bedömer tvister emellan närskylda, de må vara enskilda personer eller Stater. Dervid tillämpas i allmänhet det gamla ordspråket: att det icke är ens fel att två tvista. Man bekymrar sig i dylika fall icke om att tillse, hvilkendera parten har rätt; man förklarar dem båda hafva orätt, när de för obetydligheter förbise det helas väl. Huru dåraktiga förefalla oss icke de gamla Grekiska staterna, då de sysselsatte sig med inbördes tvister om företrädet, under det en öfverlägsen fiende hotade allas frihet! Huru lumpna synas oss icke striderna emellan Tysklands särskilda stater! Såsom motsats härtill ma anföras nuv:de Italienska staterna. Hvilket anseende hafva icke de vunnit i Europas ögon, derföre att de, förglömmande småsinnets alla ingifvelse!’, förenat sig til! gemensam kamp för den gemensamma friheten!
Konungens uppvaktning, måtte antagas äfven för de ifrågavarande till en och samma Kongl. Hof - Stät förut Körande Personer, och att åter för dem, som tillkommit vid den nyligen reglerade Hof - Staten för Hennes Maj:t Enke-Drottningen, måtte tillämpas nämnde grunder, så vidt det med bil» lighet och rättvisa kunde förenas i jemförelse mot defn, som förut tillbragt en längre tid i tjenst vid de Kongl. Hofven. Härvid har nu blifvit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln erindradt hufvudsakligen: att, roed tillämpning af de uppdragne grunderne, skulfe Pensionstagarne komma att till |:delar blifva i saknad af sådan förmån, emedan bland dem knapt någon lärer finnas, sam ej har serskild Lön; men att det likväl vore en skyldig gärd af tacksamhet mot Högstsalig Hennes Maj:t Enke - Drottningens minne, att, på sätt Kongl. Majit i Nåder äskat, anslå Summan ulan alla vilkor till Diss Stats-TJtshottets Betiinkanden. Kådiga disposition för ändamålet: att sådant jemväl skulle instämma med Riksens Ständers åtgärd i afseende på den, efter Högstsalig Enke-Drottningen SOPHIA MAGDALÉNA, af Kongl. Majt efter Nådigt godtfinnande reglerade Pensions Stat, som sedermera skall blifvit ökad för en del, oell hvilket Riksens Ständer vid 1815 års Riksdag hade erkänt; samt att, dä Utskottet salunda föreslagit visse gränser för Pensions, regleringen och påräknat, att hvad som med tillämpning deraf kunde besparas af förenämnde Summa, borde komma Staten till godo, så skulle för de af Högstsalig Hennes Majit Enke -
Under dessa synpunkter, hvartill ännu mycket mera kunde läggas, hyser jag den ötvertygelsen, att Herr Friherre Rehbinders motion icke är antagelig samt anhåller att dessa anmärkningar må åtfölja reraissen till Lagutskottet. Nsq 8, Herr Silfverberg, Magnus Diedrich Med anledning af Herr von Hartsmansdorffs anföranden, såsom tillägg till den af Herr Tham väckte motion, angående en friare handelsrörelse och till måttligt belopp nedsatte tullafgifter, vågar jag utbedja mig, att få fästa Högiofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, vid några omständigheter af ifrågavarande ämne» Att Tullafgifterne på inkommande varor Den 5 Martil’. 52? fqr det närvarande äro dryge, är ostridigt, ty de uppgå från 25 till 130 procent af deras inköpsvärden. Ett nödvändigt vilkor, om de till sitt fulla belopp öfver hela Riket till StaisCassan skola ingå, är således otvifvelaktigt Tull-Författningarnes stränga handhafvande, samt en noggrann controll, så väl tili förekommande af varors inpractiserande i Riket utan tull, med eller utan tuilbetjeningens vetskap, sorn ock i synnerhet epiot tuliförsnillade varors kringspridande i landet. Huruvida detta, i anseende till Rikets vidsträckta kuster, är verkställbar elier möjligt, kan jag ej bedöma; men om man vill vara conseqvent, lärer ej efter min tanka, mera än 2:ne alter-, nativer finnas: antingen så låga tullafgifter, att tullförsnillning ej lönar mödan, eller ock för berörde noga controll. För det närvarande existerar likväl det högsta besynnerlig* förhållande , att de hoga tullafgifterne stå qvar, men controllen öfver varutransporter, det vill säga förpassningsskyldigheten, hvilken i alla tider varit dervid fästad, är aldeles upphäfd genom en den 14 Junii 1822 vidtagen Författning, sOtn med ganska få undantag, derifrån befriar nästan alla varor, hvilkaland-eller sjövägen, i sednare fallet när Saltsjön ej befares, inrikes orter emellan transporteras.
Vi efterskrifne Svea Rikes Ständer, Grefvar, Friherrar, Biskopar, Ridd. och Adel, Presterskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som härstädes å allmän Urtima Riksdag församlade äro, gore veterligt; att som vid det i öfverensstämmelse med Regerings-Formens 96 och Riksdags-Ordningens 63 §. §., genom Våra Electorer anställde val, Commerce - Rådet Olof Zenius blifvit i laglig ordning utsedd att efterträda Var Justitite-Omhudsman, i händelse han inom nästkommande Riksdag skulle genom döden afgå, eller genom något i Lag stadgadt förfall blefve hindrad att sitt Embete sjelf utöfva, alltså vilje VI genom detta Vårt öppna Constitutorial hafva förordnat honom Commerce-Rådet Zenius, att, i ofvansagde fall, Justitise-Ombudsroans-Embetet tillträda; ställandes han emedlertid sig till efterrättelse hvad 25 §. af den för Justitite - Ombudsmannen utfärdade Instruction stadgar. Till yttermera visso håfve VI detta underskrifva, och med Våra Insegels undersät - tande Den so Jdi. 1775 tande bekräftat, som sltedde i Stockholm den 20 Juli 1815. Stockholms Slott den 19 Juli 1815, Protocoll hållet inför Kongl. Majit i Stats-Rådet, hvarvid Hans Kongl. Höghet KronPrinsen var tillstädes. Närvarande: Hans Excellence, Justitias-Slats - Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence, Stats - Ministern för Utrikes Arenderna Herr Grefve von Engeström. Hans Excellence, StatsRådet Herr Grefve Rosenblad. Hans Excellence, Stats-Rådet Herr Friherre Fleming. Undertecknad Hof-Cantzler uppläste tvänné, på Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning författade förslag: im^Till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i anledning af Norriges Rikes Stor-Things svar på den föreslagna Riks - På Ridd. och Adelns vägnar Carl Mörner, h. t.
Jern och dylika effecter fingo belånas allt efter som man anmälte sig dertill; men för Handelsoch Naringsdisconten deremot ansågs ett creditiv behöfligt; detta grundades, att börja med, på af banken gjorda upplåningar; men successive skulle lill bestridande af denna rörelse disponeras bankens inflytande länlemedel tillika med den capilalafbetalning, som skedde från statsverket lill banken. Genom en dylik disposition af dessa summor, utgörande omkring 4 millioner, blefvo desamma i anseende till de korta tider, på hvilka lånen gåfvos, och den villkorliga räll, som var bancofullmäktige gifven att öka eller icke öka creditivet, att anse såsom en slags reservfond, hvilken, ifall bankens ställning i afseende på metalliska cassans förhållande till sedelstocken blefve ofördelaktig, man skulle kunna sålunda begagna, att större eller mindre del af dessa 4 millioner, hvaraf den utgjordes, icke åter utsläpptes ur banken utan der qvarblefve. Ett sådant förhållande, en sådan förmåga för bancofullmäktige att indraga sedlar, ägde ända hittills rum; men då man föreslår, att öfver 3 millioner skola ovillkorligen intill nästa riksdag utsläppas i rörelsen , utan betraktande af metalliska cassans förhållande till sedelstocken; då är det endast en million ungefärligen, som kommer alt anses såsom en fond, hvarmed sedelstocken skulle kunna blifva förminskad , ifall bancosedlarnes utelöpande belopp skulle anses visa ett ofördelaktigt förhållande till metalliska fonden. Det är på grund deraf, att jag anser alldeles för litet att banken för detta angelägna ändamål har blott en million, som jag anser nödigt att man nu reserverar cn million till, så att man åtminstone nu måtte hafva 2 millioner att ställa till bankens fullmäktiges disposition, då man vid förra riksdagen hade fyra millioner. Jag tror, att dessa två millioner nu kunna vara nog, emedan fullmäktige dessutom i88 Deu ai November f m. tillika hafva Handelsoch Näringsdiscontens egun fonder att använda; dessa äro juvida lättare disponibla, un de fonder, som ligga i den öfriga lånerörelsen.
Palmstjerna har anföll; men om såsom nu föreslås, dessa 80,000 r:dr dragas ifrån detta ändamål in i allmänna läne-fonden för fastigheter på landet, så skulle otvifvelaktig! inträffa en eller högst iva riksdagar härefter, alt man började ett stark: olåt om oriklighelen deraf, alt vid den föregående riksdagen dessa 80,000 r:dr loges ifrån detta välgörande, och såsom det då komme att heta, särdeles förståndiga ändamål och då blir följden sannolikt, då hungern efter all låna är stor i vårt land, att dessa 80.000 r:dr ytterligare anslås af Banken för ett lika ändamål. Nu har man fonden. Utlåningen på fastighet kommer visserligen icke att minskas för dessa 80,000 riksdalers skull. Derföre önskar jag att dessa 80,000 r:dr måtte få stå qvar för det ändamål, hvartill de äro afsedda och yrkar lika med Frih. Palmstjerna afslag på betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Lika med föregående talare yrkar jag afslag på denna punkt. Om det vore fråga omatt åstadkomma en större förändring af Bankens rörelse, så skulle man visserligen kunna säga, att del ifrågavar. beloppet är så ringa att del icke fullt upfyller sitt ändamål; men då Banken i alla fall icke kan befria sig ifrån de öfriga för Banken mindre lämpliga låne-rörelser, så önskar jag att icke någon förändring göres vid denna. Det är sagdt af Frih. Palmstjerna, alt jordbrukaren icke vid något tillfälle är i stone behof af lån, än då skifte förelupit. Jag inslämmer deri och får tillägga alt, om dessa 80,000 r:dr skulle i allt fall afses för jordbruket, så är gifvet att med omsättning hvart åttonde år, skulle flera komma i åtnjutande af fördelen att begagna dessa 80.000 r:dr än med omsättning hvart tjugoåttonde år, såsom fallet blir, om de öfveyflytlas till fastighetsbelåningen. Det är sagdt, att om man anser jordbrukaren för ifrågavar. ändamål böra understödjas, så må Staten gerna göra det, men icke Banken. Jag får likväl fästa upmärksamheten derpå ali Banken är en Statens inrättning och om
Prop N:o 1, om, Statsverket 1S62. 61 v2ga,bringand*) af den utaf Kollegium nu i underdånighet tillstyrkta nya lönereglering för institutets lärarepersonal erfordrades, utöfver hvad tiU lärarnas aflöning varit enligt reglementet anslaget, skulle varda särskildt af Rikets Ständer beviljade, nu ifrågavarande, för bekostande af elevernes dagspenningar och till fyllande af institutets materiella behof afsedde 2,300 Riksdaler komma att lemna tillgång jemväl för anskaffande af de flir institutet erforderliga modeller, instrumenter och böcker, vid hvilket förhållande Kollegium funne sig för närvarande icke böra gifva anledning dertill, alt för aflönande af institutets elever, modellers, instrumenters och böckers anskaffande och underhåll, ved, ljus och andra expenser bestämdes högre anslagsbelopp än tillsammans 2,300 Riksdaler; samt att, i enlighet med hvad af Kollegium nu blifvit i underdånighet hemstäldt och föreslaget, hela anslaget för skeppsbyggeri—institutet skulle komma att uppgå till 8,800 Riksdaler och således atjt med 5,800 Riksdaler öfverstiga institutets nuvarande anslag.
Jag följde henne en dag obemärkt och såg henne försvinna i » A u Bon Marché ». Hon tillstod sedan rodnande, att hon använde en half timme hvarje dag till att promenera i » A u Bon Marché ». Det är, såsom jag redan sagt, parisiskans El Dorado, hvilken samhällsklass hon än må tillhöra. All klasskillnad upphör inom dessa murar, som jag skulle vilja kalla den förverkligade demokratiens triumf. Blusmannen vandrar där vid sidan af kyrassierofficeren, och medan markisinnan vid rue du Bac stiger ur sin vapensirade kupé, går den fattiga sömmerskan förbi henne in under portalen. I Paris vill hvarenda människa vara välklädd. Ett ord i förbigående: märk dock, att parisaren aldrig är hvad svensken kallar » snobb », lika litet som den äkta parisiskan någonsin är anspråksfullt, excentriskt, utmanande klädd. » Ja, ni är vacker, mycket vacker, allt för vacker, det syns, att ni är klädd! » sade en spirituel dam till en uppvaktande herre, en af dem, som kallas » gommeux », emedan de tyckas ha gomme (gummi) i håret. Och samma bitande anmärkning skulle ofta kunna göras om unga damer. Parisiskan, t. o. m. i ny kostym, vill aldrig synas vara » klädd », hon är det, utan att det faller i ögonen. » Man bör aldrig ha en kostym, som är för väl gjord », uttrycker en engelsman saken paradoxalt. Fraiche och modern vill hon vara till sin klädsel, hon är det, och hon bringar ofta denna åstundan ej ringa offer. » Moi qui n ' ai pas diné pour aeheter des gants.h (Jag, som inte ätit middag för att kunna köpa mig handskar) heter det i en af Ponsards pjäser, och uttrycket är karaktäristiskt. Hvem vet, kanske ligger här hemligheten till den kolossala omsättningen i de stora nouveautés-magasinen! Man föredrar att ofta köpa billiga, om ock mindre solida varor, för att genom detta ombyte ständigt hålla sin gaderob fraiche. Iakttag t. ex. linneoccasionen i » A u Bon Marché », då hela Paris med omgifning strömmar hit.
8:0 ^örfäfringébref, förnpelfebemiö, premiegoittenö efter amtatt panbling af pmab namn font pelft, pmilfett päbanefter af utlänbfft bolag eller befi agent pär t rifet utfärbaö efter ittlemnad, tift förfäfrittg af faft efter löd egenbom emot eib ocp branb efter fjöffaba, äfmenfont af tnennijtolif, ffaft på förfäfringsbolagetd be @i)rtcfcitit<j af lyétttngSfeMrtt fifl äftenffap. i:o Såfoitt gntnb för cpartebetoppet för fåbane ttjöningéfeblar jlabgatf, att bet [fatt utgöra J-:bet af beit bevillning, tift hvilfelt mannen, enligt företebb ocl) i ftprft afffrift till haftor, eller beit l)anb ftälle företräber, lenutab bebetfebel, fores gåenbe året btifvit efter 2:bra 2lrtifeln af Sevillningéförorbningett tarerab. 2:o Den, forn betalar bevillning efter 2:bra 2lrtifelit, inett är itppförb på annan perfottö bebetfebel, [fall, till grttnb för Ipéniitgéfartait, förete antingen ett ftyrft ittbrag af ttätnnba bebetfebel, eller betyg från ^äraböjfrifvarefontoret.