Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet hemställer alltså, a) att Rikets Ständer måtte anvisa ett årligt anslag af 4,500 R:dr, att, enligt Kongl. Maj:t,s nådiga disposition, användas till löner, hvardera å 1,500 R:dr, åt tre nya provincialläkare inom de orter af riket, der de finnas mest behöflige, med vilkor att innevånarne i hvarje distrikt på egen bekostnad anskaffa och underhålla lämplig bostad åt läkaren vid den för honom bestämda station; och b) att, Rikdagsfullmägtige A. Anderssons och August Danielssons ofvanberörda motioner ej måtte till någon särskild Rikets Ständers åtgärd föranleda. 79:o. Yid sistlidna riksdag anvisade Rikets Ständer ett reservationsanslag af 11,000 R:dr, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, användas till löneförhöjning, med 500 R:dr åt hvardera, för de extra provincialläkare, som icke innehade annan tjenst. Utaf de inom riket anställde 26 extra provincialläkarne hafva 21 redan erhållit omförmälda lönetillökning, så att endast 5 extra provincialläkare, hvilka tillika äro bataljonsläkare, ännu åtnjuta det lägre arfvodet; och har Kongl. Majit nu föreslagit, att 22 af de nuvarande extra provincialläkarebefattningarna måtte varda på ordinarie stat uppförda med full provincialläkarelön.
Ständer uti underdånig skrifvelse den 18 Oktober 1854 (JVs 161), med uttalande af sin åsigt om vigten deraf, att en, så vidt möjligt är, fullständig, fortgående statistik, åskådliggörande förhållandena i alla förvaltningens grenar, varder, så snart omständigheterna det medgifva, ordnad, i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj.t täcktes låta utarbeta och för Rikets Ständer vid denna riksdag framlägga, plan och förslag till inrättande af ett statistiskt embetsverk^ tillika omfattande nuvarande Tabell-kommission, en kommitté blifvit af Kongl. Maj:t i sådant afseende förordnad, hvilken sedermera uti afgifvet underdånigt betän kande på andragne grunder föreslagit, dels, i afseende å omfånget och föremålen för ett statistiskt embets-verks verksamhet, att de centrala förvaltande verk och myndigheter, som för närvarande hafva sig uppdraget att afgifva underdåniga berättelser af statistiskt innehåll, måtte fortfarande bibehållas vid åliggandet att insamla och bearbeta de statistiska uppgifter, som, i följd af embets-verkets föremål och instruktion, dem hvart för sig tillkomma, men att deremot Tabell-kommissionen skulle såsom sådan upphöra och ombildas till ett nytt statistiskt embets-verk, hvilket, jemte 3 Stats-Utskoltels [Malande JW 122. hela befolknings-statistiken, finge till föremål de grenar af statistiken, som pröfvas böra blifva, men hittills icke utgjort, ämne för officiel bearbetning af något centralt förvaltande verk, dels, beträffande den allmänna organisationen af det statistiska embets-verlcel, att detta embetsverk, stäldt under Chefen för Civil-departementet, skulle under benämning af Statistiska Tabell-kommissionen, utgöras af 1:0 en hufvudsakligt rådplägande afdelning, benämnd Statistiska Beredningen och 2:o en förnämligast verkställande afdelning, benämnd Statistiska Tabell-kommissionens centralbyrå; att den Statistiska Beredningen, i hvilkens arbeten Chefen för Civil-departementet egde, så vidt hans öfriga embetsgöromål det medgåfve. att såsom ordförande deltaga, skulle utgöras af Chefen för Statistiska Central-byrån, såsom föredragande, af en embetseller tjensteman från hvart och ett af de förvaltande verk och myndigheter, hvilkas verkningskrets omfattar ämnen af hufvudsaklig vigt för den officiela statistiken, samt af ett visst antal för bestämd tid förordnade ledamöter, utsedde bland vetenskapsidkare in. fl., och hufvudsakligen hafva till åliggande: att uppgöra plan för insamlande och bearbetning af alla de uppgifter, som anses böra ingå i Sveriges officiela statistik; att pröfva formulären för irihemtande af dessa uppgifter; att uppgöra planen för de officiela statistiska redogörelsernas offentliggörande genom tryck;
Jag fär nu tillika anmäla att jag af ett Protocolls-Utdrag ser att Preste-Ständet afslagit LagUtskottets Förslag, och yrkat Lagens oförändrade bibchällande. Om nu Ridderskapet och Adeln deri ssulle instämma, stadna twänne Stand emot twänne, saken förs faller,x och Konungens urgamla rätt förblifwer oförändrad. Jag fär säledes tillstyrka ett beslut i enlighet med hwad Preste-Ständet rörande denna fräga afgjort. Herr sk LUntsbsrF och Herr krinttscKälZ, förenade sig med Grefwe klörn». Herr lAsnnerstam, yrkade, att han ej ännu kunds finna Konungen äga rätt att göra besia dispenser. Lagarnas kraft, Samhällets och Medborgares säkerhet hwilnde pa bestämdhet i LagarnaS föreskrifter. Det more blott i despotista Stater, der dispensations-rätten kunde Den 2 April. 69 Herr »k klinteberg, anmärkte, att af denna Herr Ugnnerstams rigtiga grundläggning broge han wid tiuäu.p-' ning ä detta ämne, den emot herr d-lannerstsrntanka stridiga slutföljd, att som Lag-Utskottets Betänkande ej innefattade nägon bestämd, owilkorlig Lag, utan blott en kämnad rättighet för Domaren, att efter omständigheterna bifalla eller afslä, dä Mö sökte att blifwa myndig, sä hade Lag-Utskottet sjelf bibehållit principen af dispense, blott med nedflyttning af rättigheten för desi utöfning, hwarigenom Lagen icke säledcs blefwe mera, men rväl mindre tydlig och bestämd, än ben nu är. Herr Grefwen och Landt-Marskalken, gjorde -derefter proposition till afflag ä Lag-Utffottets utlätande, samt att hwad denna fräga angar allmänna Lagen? stadgande mätte förblifiva oförandradt, 1 följe hwaraf i Kos nungcns rätt att göra dispense, ingen rubbning kunde äga rum Bifölls.
Der en sadan icke finnes, återstår ännu alltid en brist i systemet. För ett lands betryggande emot fiendtligt inbrott finnes ingen säkrare garanti, än en verklig, ordnad landstorm. Landstormen utgör visserligen i fredstid ingenting annat än en talrik och stor armé på papperet; men i behofvets och farans stund blifver denna pappers-armé hela nationens kraft. < Blotta tanken att ett helt folk liksom solidariskt förbundit sig att i lif och död värna sitt oberoende och sin sjelfständighet vittnar om en sä lefvande och stark nationalkänsla, att hvarje fiende, äfven den mägtigaste, skall skygga tillbaka för att våga ett inbrott. Skulle riket anfallas, är jag visserligen öfvertygad om att talrika skaror frivillige skola hasta tili för att kämpa-under de gamla fanorna; att den Svenska patriotismen nu, som förr, skall utveckla sig på ett ärorikt och kraftigt sätt; att landets opinion i sådant fall, som i så mångå andra, icke ett enda ögonblick skall tveka i sin höga uppgift, värnandet af den egna härden. Men lika obetingadt, som jag är öfvertygad härom, lika obetingadt måste jag ock — i öfverensstämmelse med hvad jemväl yttrats i en reservation, åtföljande Beväringsbetänkandet af 1859, antaga, att ali sådan oregelbunden kraftyttring, hur ädel dess hänförelse än ina vara, icke allenast lätteligen kan lemnäs till pris åt sin egen ohejdade fart, utan ock vid mötet med ordnade fiendtliga krafter i grund tillintetgöras. Vid behandlingen af detta ämne, bör man icke förbise, att, under krig, när landets befolkning frivilligt erbjuder sig att deltaga i striden, fienden alltid hotar att ödelägga landet, ifall ej den fria befolkningen genast nedlägger vapen och återvänder till sina hem. Helt annorlunda blifver deremot förhållandet, ifall ej den blotta frivilligheten, utan åtlydnad af lag, ordnar befolkningen under rikets fanor. I betraktande af allt detta, i betraktande af vårt lands långsträckta läge samt mångå anfallspunkter, i betraktande af våra erinringar kort efter
Protocoll likaledes årligen intagen; hvarjemte underdånig anmälan till Kongl* Majit skedt, vid hvarje tillfälle räntan lemnat 1 tillgång till något understöd; hvadan alltså denna fond ingalunda varit undandold för Revisorers eller Ständers uppmärksamhet, ehuru den först af 1822 års Revision blifvit såsom fynd betraktad, för att utan vidare undersökning, till Staten kunna ingå. Kongl. Majtts bref lgit innehåller likväl, att desse medel icke äro att såsom Statsverkets omedelbara tillgång anse. Likasom Tolag,' Vågpenningar, Beursoch Brobyggnadsmedel, med flere anslag för Städer, eller särskilte inrättningar, sorn utgå å varor, blifva nppburne af Tullverket, utan att derföre vara Bevillningseller Statsmedel; så är ock förhållandet med de ifrågavarande. För att befordra Åbo Academie Byggnad, ålades en afgift på 12 år af en skilling för hvarje tolft Bräder och lika mycket för hvarje famn Ved, som från Finland utfördes, enligt Kongl. Förordnandet af den 2 Junii 1801. Hvad härigenom ickorn, aflefverarades för ändamålet, utan att nånsin tillhöra Sratsver. ket, eller i dess räkenskaper ingå. Då Finland H Deri 4 April /. in.' gick förloradt, fanns den nu ifrågavatande tillgången behållen. Naturligtvis ankommer det på ömsesidige liqvidationsgrunder de begge Staterne emellan, hvem dessa medel skola tillhöra. Erhåller Svensd Staten sina fordringar i Finland, så bör otk en reciprocitet äga rum. Jag vet så mycket heldre att detta var anledningen till Kongl. Maj:fs beslut år 1811 som jag, j egenskap af tjenstförrättande StatsSecreterare för Handelsoch Financeärenderne det tillstyrkte, och contrasignerade, utan att då anse mig handla emot de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer vid 1809 1810 årens Riksdag för Statsförvaltningen lagde grunder; och utan att deröfver sedermera hafva emottagit någon erinran af ConstitutionsLJtskottet.
Ty min hjärna är i olag, mitt hjärta fungerar icke, mina känslor gifva en falsk klang som af för länge slitna silfverslantar, och hela mitt inre är så olikt allt, hvad jag förr betraktat som mitt jag, att man måste vara så van vid dess fysionomi, som jag är själf, för att se likheten med den ursprungliga Tore Gam. Olyckligtvis kan ingen mäta sig med mig i detta afseende. Därför är det också så farligt för mig att visa mig, sådan jag är. Och så svårt. Emellertid ser ingen skillnaden, eller har hittills åtminstone icke sett den. Det hände mig till och med här om dagen, att en person för att smickra mig lyckönskade mig till att hafva blifvit så mycket mera umgängsam. Han påstod, att jag föreföll honom vida angenämare än förr, och jag tror, han antydde, att jag nått den period, då öfverdådet »sätter sig». Jag hörde på, utan att ens svara honom, och jag vet med säkerhet, att jag icke förändrade en min. Hade jag svarat honom, tror jag, att han skulle hafva känt sig något öfverraskad, om jag sagt honom orsaken till min tystnad. Mitt förakt för allt och alla – mig själf inberäknad – är så starkt, att jag ej ens orkar lägga det i dagen. Därför har jag tröttnat på motsägelser, hvilka jag förr icke kunde återhålla. Och när man icke motsäger en människa, får man anseende för urbanitet, ja, äfven för intelligens. Massan kallar alltid den intelligent, hvilken på ett passande sätt delar dess meningar. Men detta kan icke fortfara. Det är ett tillstånd, som förr eller senare spränger mig i sär, kastar mig in i det ohyggliga, själens stadium, hvilket leder till full isolering. Det är ett eget förhållande, att man i samhället »isolerar» de personer, hvilkas fixa idéer hota att blifva farliga. Det är konsekvent handladt, ty endast att hysa en idé, som är fix ( Trotsar han detta förbud, blir det samhället, som gör honom till viljes och isolerar honom fullständigt. Det sker också både med dårar, talanger och brottslingar, de enda kategorier af mänskligheten, som någonsin väckt mitt intresse.
Transport rdr 1,748,903: —• — indeld spannmål 156 tunnor 16 kappar, upptagne efter 6 rdr tunnan till 939: oindeld d:o, 18 tunnor. d:o 108: tillsammans rdr 1,749,950: Vid pröfning, på sätt närlagde protokoll öfver Finans-Ärenden för den 13 innevarande månad utvisar, af serskilde till regleringen af Sjunde Hufvudtiteln hörande frågor, har Kongl. Majit funnit följande jemkningar och bestämmelser i afseende på anslagen å denna titel vara lämpliga och af behofvet påkallade, nämligen: l;o. Finans-Departementets Expedition. Såsom följd af hvad här ofvan blifvit anfördt i fråga om upphörande af de så kallade ljuspenningarne, föreslår Kongl. Maj:t, att anslaget för Finans-Departementets Expedition, nu utgörande 15,024 I\dr 32 sk., måtte ökas med ett emot ljuspenningarne svarande belopp af rdr 623: 16. — 2:o. Kammar-kollegium och Kammar-rätten. Uppå af Kongl. Maj:t derom gjord framställning, blefvo, v:d sednaste statsreglering, fyllnadsanslag till de för förenämnde 2:ne Embetsverk år 1841 fastställde interims-stater fortfarande af Rikets Ständer anvisade med 7,532 rdr 31 sk. IL rst för Kammar-kollegium och 13,075 rdr 28 sk. 9 rst för Kammar-rätten, hvilka fyllnadsanslag likväl, med hänsigt till Embetsverkens möjligen skeende reorganisation, beviljades endast för så lång tid, som nämnde statsreglering blefve gällande, och att utgå såsom arvoden. Då emellertid förslag till förändrad reglering med omförmäldte
— Under närvarande förhållanden anser jag ifrågavarande förhöjning i Statistiska byråns anslag vara obehöflig och ändamålslös Statistiska central-bvrån befinner sig i samma stallning som vid sista riksdagen, och jag åberopar alltså för öfrigt den af mig då biträdda reservationen, hvilken finnes intagen på sidan 60 af Stats-Utskottels Utlåtande den 27 April 1860, JV2 93. Förutsägelsen deri, att »de framtida anspråken snart skulle visa utt den gjorda anordningen af embetsverket komme att medföra en vida betydligare kostnad, än om Rikets Ständers beslut blifvit salt i verket», har allt för snart gått i fullbordan.» Häri instämde: Riksdagsfullmägtigen G. bjerkander från Skaraborgs län. vid 12:te punkten (angående Öfver—ståthållarens aflöning): af Herr von Troil, S. G., som upptog Utgifts-afdelningens förslag till utlåtande, så lydande: »Hvad nu först vidkommer den ifrågaställda tillökningen i Ofverståtbållarens aflöning, så inhemtas af ofta åberopade Statsråds-protokoll, att, uti underdånig skrifvelse den 28 Januari 1862, dåvarande Öfver—ståtbållaren, Grefve J. E. Hamilton, fästat uppmärksamheten på otillräckligheten af Öfver—ståthäIlarens dittills varande aflöning, hvilken, utgående dels från Stats-verket och dels af Stockholms stads kassa, då utgjordes, såkallade ljuspenningar oberäknade, af lön från Statsverket, enligt Kongl. Brefvet den 23 Februari 1858, utförd till .
Härutinnan skulle jag vilja förena mig med Hr Bildt om en underd. skrifvelse till K. M. Ju mera man kan hänvisa undervisningen till hemmet, ju mera komma både denna och upfostran att vinna, isynnerhet den sednare, som är den väsendtliga. Att erfarenheten rörande de ämnen, som i allmänhet böra tillhöra folkundervisningen, ännu är temligen obestämd, torde man väl erkänna. Gerna vill jag inrymma en betydligare del af undervisningen åt naturvetenskaperna; men att vid dern fästa någon större vigt i afs:de på qvinnans upfostran till moder, tror jag icke vara riktigt, emedan flickorna vanligen vid 14 å 15 år afbryta sina studier. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, förenar jag mig med Hr Bildt, och anhåller om bifall till det underd. skriivelseförslag han framställt, med tillägg, att de ifrågaställda skolorna måtte hafva till hufvudsakligt ändamål att bilda lärarinnor för flickor. Frih. Cederström, Budolf: Få ämnen kunna visserligen vara mera värdiga E. o. Ad:s behjertande, än det, förev:de; ty det qvinliga slägtet, som sjelft icke har någon röst i Statens angelägenheter, eller kan bevaka sina egna intressen, bör väl hos oss kunna räkna på att finna sina blista och säkraste målsmän, alltid villiga att biträda allt som kan lända till befrämjande af dessa för oss så dyrbara föremåls sanna väl och bästa. Men, ehuru fullt erkännande vigten af den fråga, som utgör ämne för denna vår öfverläggning, kan man dock, i afs:de på utförandet, vara af olika tankar om det tjenligaste sättet. Jag delar i detta afs:de hufvudsakligen Hr Lilljehööks åsigt. StatsUtsk. har, såsom ofta sker när penningar icke anvisas, nöjt sig med att utförligt relatera motionens innehåll, och, såvida deruti befunnits ett eller annat af värde, har man i klump hugnat förslaget med en komplimang, och sedan tillstyrkt afslag.
Årliga tackjernstillverkningen för närvarande uppgår till vid pass 600,000 Skepp., som fördubblade skulle lemna en product af 1,200,000 Skepp. -— Antåg endast 1,100,000 Skepp, vara beloppet af det härstädes tillverkade tackjern, som efter inträdandet af denna revolution i Sveriges jernhandtering komme att årligen exporteras, så skulle försäljningen deraf, efter ett medelpris af 10 R:dr Banco å stapelstadsorten, inbringa en summa af 11 millioner R:dr Banco eller 2 millioner mera, än bela det nuvarande exportbeloppet stångjern, som i medeltal uppgår till högst 5oo,ooo, inbringar, efler ett försäljningspris af 18 R:dr Brco per Skepp. Följagtligen skulle redan, från den theoretiserande nationalekonomistens ståndpunkt, denna växling uti Sveriges jernhandtering vara snarare önskvärd än afskräckande; men dertill kommer ytterligare, att härigenom tillskyndades Staten en årlig tullinkomst, som med den af Comite^n föreslagna tullen skulle för 1,100,000 Skepp, tackjernsvigt, reducerade till stapelstadsvigt, utgöra nära 3 millioner R:dr Brco i stället för 200,000 Rrdr, hvartill exporttullen för stångjern, efter senaste tullbestämmelse, nu uppgår. — Öfverskottet af mera än 2 och tvåtredjedels millioner skulle då, såsom en tillkommen opåräknad inkomst, kunna, utan Statens betungande, användas, dels till sysselsättning vid andra industriella och för Staten nyttiga företag af den arbetspersonal, som man förespeglat skola komma att till en början sakna arbetstillfälle, och dels till ersättning åt de Bruksegare, hvilka genom denna förändring i någon väsendtlig mon förlorat och kunde visa sig vara skäligen berättigade lill någon slags godtgörelse. — Sålunda visar det sig, att äfven Bil. till Bevillnings Utskottets Betänkande, N.o 21. 45 äfven i tillämpningen det föreslagna friare tullsystemet också i fråga om tackjernsexporten icke innebär de vådor, man velat deraf förespå.
torde det vara ursäktligt om utom Amerikas gränser och utom kvinnofrågdns omrhde, namnet Lucy Stone ej ar närmare kandt. Nu då den person, som bar detta namn, afslutat sin lifsgarning, då det livita hufvud, till Iivilket ej längre sedan än i somras en tacksam samtid blickade upp med kärlek och vördnad, för alltid lagt sig till livila och sankts i grafven, iinder en anslutning och ett deltagande, som t. o. in. i Amerika kan betraktas som ovanlig, må det ej vara ur vägen a t t göra en svensk allmänhet något närmare bekant med en kvinna, hvars namn för alla tider skall näpnas i samband med hennes köns utvecklingshistoria. : ': t: I h c y Stones lefnadsbeskïifning ar, som s&amp; 1iiBng.a framstående personligheters, skildringen af en kamp mot yttre svhriglieter och vidriga omständigheter, en kamp viidande mellan inotgang och fram - gång, nederlag och seger: Hon föddes den 13 augusti 1818 på en farin i I) 5assaclinsets. Fadern var en driftig landtbrukare och htnjöt såsom sadan ' stort anseende bland sina grannar, inen i sitt hem var lian en tyranii, som efter bokstafven tyckes Iia tillämpat regeln, att Iiusbonden ar herre i sitt hus », och den punkten i vigselforniuläret. » att hustriin skall vara sin man underdånig ». Det torde äfven varit iinder inflytandet af det tvång, so111 liusfaderns. despotiska lynne utöfvade p&amp; lieininet, synnerligast på dess kviilliga medleminar, so111 Lucy redan f r i n barnaåren fattades af eii stark känsla för det orättvisa i kvinnans stallning och en liflig önskan att denna orättvisa inåtte blifva afhjälpt. För sin uppfostran och utbildning hude Lucy uteslut.ande sig sjalf att tacka.
Stenhammar, som erhållit permission att vara frånvarande 8 dagar från den 8 dennes, dertill blifvit utsedd Prosten S Lundblad, hvilken genom utfärdade protocolls-utdrag i sådan egenskap alltså skulle legitimeras. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial af den 5 dennes, med anhållan, att Utskottet måtte tillåtas, att, utöfver hvad Riksdags-Ordningen medgifver, antaga en Canzlist med åtnjutande af enahanda aflöning, som för de öfrige Canzlisterne kan varda bestämd: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets den 3 dennes bordlagda Memorial, lN:o 1, med anhållan att, utom de i Riksdags-Ordningens 24 Prot.-Utdrag, dea y Augusti 1844' 21 § 1 mom. medgifne Ett Secreterare-, Ett Canzlist-avfvode, 2me Notarie-, 11 Canzlistoch 3:ne Vaktmästare-arfvoden mätte ställas till Utskottets disposition att 1 råji och med den 29 sisth Juli utgå: Återremitterades. Den 7 Augusti Föredrogs ånyo Expeditions-Utskottets den 3 dennes bordlagda Memorial N:o 1, med anhållan att, — (utom de i Riksdags-Ordningens 24 § I mom. medgifne Ett Secreterare-, Ett Canzlist-arfvode, 2:ne Notarie-, II Canzlistoch 3 Vaktmästare-arfvoden måtte ställas till Utskottets disposition att från och med den 29 sisth Juli utgå. Doctor Anjou: "För min del vågar jag tillstyrka, alt Ståndet mätte, rörande detta Memorial, fatta samma Beslut, som, enligt hvad af de upplästa protocolls-utdragen från medstånden bekant är, blifvit fatladt afVäilofl. Borgare-Ståndet, nemligen om återremiss af Memorialet, och det så mycket heldre som ock Hederv.
Betänkligast är dock förhållandet inom åtskilliga församlingar i Norrland, der t. ex. kyrkan icke oftare besökes än då nattvardsgång förekommer och sällan äfven då af dem, som sjelfva tilldela sig sakramentet eller erhåller det af en person, som till denna presterliga förrättning blifvit inom sekten vald; der många ej kunna förmås alt i kyrkan begagna den nya Psalmboken, utan antingen afhålla sig ifrån att deltaga i kyrkosången eller också medhafva sångböcker efter eget urval och merendels den gamla Psalmboken; der dopformuläret i vår Handbok ogillas, hvarföre ock sekten yrkar att få barnen döpta efter den gamla och verkställa äfven inom sig Döpelseakten; der vår antagna Kateches förkastas och barnen vid hemläsningen undervisas i den gamla, der med ett ord de nya böckerne eller såsom de säga ”nyböckren” framställas såsom innehållande förderfliga läror och såsom hinderlige för en återgång till och en förening med den öfriga församlingen. Hvilka bekymmer denna sektanda när och fjerran ådragit nitiske lärare torde jag här icke behöfva att framställa. Då åter erkännas måste, att många af de anrnärkmr mot vår Kateches icke sakna all grund, utan Ihy värr äro fullt grundade; att vår Handbok i många fall påkallar en revision och att äfven vår Psalmbok, ehuru förträfflig och sannolikt den yppersta någon församling eger, likväl har ett och annat mindre vål afvägt uttryck, Den 5 Februari. 315 som icke allenast kan utan äfven blifvit missförstådt, så må den vördsamma anhållan jag nu går att framställa väl kunna anses af behofvet påkallad: att Riksens nu församlade Ständer ville i 1111- derd:het bos H. M. anhålla att en komité blefve nedsatt, som finge i updrag alt revidera den nu varande och gällande Lindblomska Katechesen, den nu gällande Handboken och Psalmboken. Genom en sådan revision kunde omöjligen någon af de faror upkomma, som en värd talare inom detta Stånd förespått skulle upstå om den Lindblomska Katechesen undanträngdes af en annaD.