Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvar du besvärar mina döttrar, eller tager andra hustrur deröfver: Här är ingen menniska med oss; men si, Gud är vittne emellan mig och dig. Och Laban sade ytterligare till Jacob: Si, detta är stenrösjan, och detta är vården, som jag upprest hafver emellan mig och dig. Samma rösjan vare vittne, och vården vare desslikes vittne, om jag far här öfver till dig, eller du far öfver denna rösjan och vården till mig, till att göra skada. Abrahams Gud och Nahors Gud, och deras fäders Gud, vare domare emellan oss. Och Jacob svor honom, vid Isaacs sins faders fruktan. Och Jacob offrade offer på bergena, och böd sina bröder att de skulle äta bröd. Och då de hade ätit, blefvo de på bergena öfver nattena. Men om morgonen stod Laban bittida upp, kysste sin barn och döttrar; välsignade dem, och for sina färde, och kom hem till sitt igen. Men Jacob for sin väg, och Guds Änglar mötte honom. Och då han såg dem, sade han: Detta äro Guds härar; och kallade det rummet Mahanaim. Men Jacob sände båd fram för sig till sin broder Esau in uti Seirs land, i Edoms ängd. Och befallte dem, och sade: Så säger minom herra Esau: Din tjenare Jacob låter säga dig, jag hafver varit ute när Laban, och hafver allt härtill varit ibland främmande; Och hafver fä och åsnor, får, tjenare och tjenarinnor; och hafver utsändt, och låtit dig minom herra det bebåda, på det jag måtte finna nåd för din ögon. Boden kommo igen till Jacob, och sade: Vi kommom till din broder Esau, och han reser emot dig med fyrahundrade män. Då fruktade Jacob storliga, och var förfärad: Och skifte folket, som var när honom, och får, och fä, och camelar, i två skarar. Och sade: Om Esau kommer på den ena skaran, och står honom, så må den andre undkomma.
Under de i § 189 af 1835 års Banco-Reglemente bestämde återbetaljiingsvilkor, äro utgifne: Landt-Egendoms Lån: 1840 440 Lån å R:dr 371,842: 1841 till och med den 30 Juni 209 „ „ 155,474: 649 „ ” 527,316: Bruks-Egendöms Lån: 1840 3 „ „ 18,000: Slads-Egendoms Lån: 1840 32 „ 67,160: 1841 till och med den 30 Juni 16 „ „ 42,505: 48 „ ~ 109,665: Summa 700 Lån å R:dr 654,981: 29 Genom Bankens Fiscals-Embete hafva, ifrån den 1 Januari 1840 till oeh med den 30 nästlidne Juni, blifvit bevakade: uti Concurser: Lån å Landt-Egendomar . 17 st. „ å Stads-Egendomar . , i ■ . 7 „ och å Bruks-Egendomar . 2 „ -26 st. efter årsstämningar: Lån å Landt-Egendomar 15 st. , Stads-Egendomar 10 „ och å Bruks-Egendomar 2 -27 st. Den 31 December 1839 upgingo oafgjorde lagsökningar för från Banken utgifne lån emot inteckning i fast Egendom till ett antal af 33 st. Ifrån berörde tid till den 1 sistlidne Julii hafva tillkommit . 77 st. , _ — 110. Af dessa lagsökningar återstå numera endast 29, af hvilka oafgjorde lagsökningar 18 st. blifvit anstälde under loppet af de näst före Revisionen förUutne månaderne. U ti målet emellan Advocat-Fiscals-Embetet uti Kongl. Majrts och Rikets Svea Hof-Rätt, kärande, samt Banken m. 11., svarande, angående framstäldt påstående om Kongl.
Det vore teoretiskt oriktigt; ty af denna hittills i vår lagstiftning fullkomligt okända princip skulle väl följa, att om en sålunda myndigblifven qvinna sedermera af domstol förklarades omyndig, hon då åter borde komma under giftomans inseende; men detta lärer icke vara Utskottets mening och stöde dessutom i strid med hvad som nu gäller i afseende å enka, hvilken, om hon än förklaras omyndig, likväl fortfarande är sin egen giftoman. Men än större praktiska svårigheter skulle en lag, sådan som Utskottet föreslagit, medföra. Enligt Kongl. Förordningen den 13 Juni 1838 mäste nemligen ogift qvinna, som fyllt 23 år och vill myndigheten sjelf utöfva, derom göra anmälan hos den Rätt, hvarunder hon i förmyndaremål lyder, och, enligt författningens uttryckliga ord, är hon, »intilldess sådan anmälan skett, omyndig ansedd.» Gör hon sålunda anmälan vid obehörig domstol, — och Rätten pröfvar icke vid inprotokollerandet deraf sin kompetens, — så är hennes anmälan utan all verkan. Men nu är, såsom hvarje jurist känner, vår lag högst ohestämd i fråga om rätt domstol i förmyndaremål, så att jemväl Ofver-Rätter derutinnan icke sällan meddela emot hvarandra stridande beslut. Huru ville man då med någon billighet fordra, att Presterskapet skulle förstå bedöma, om qvinnans anmälan skett vid behörig domstol eller ej? Den enskilde, som ingår transaktioner med en qvinna, hvilken påstår sig vara myndig, får skylla sig sjelf, om han ej ser sig före, utan missledes, ty han eger frihet att aftala eller icke-aftala med henne. Men prest skulle få sig såsom en skyldighet pålagd prölningen i ifrågavarande fall, och om han obehörigen vare sig utfärdade eller vägrade lysningen, så gjorde han sig, i hvilketdera fallet som helst, skyldig till ett tjenstefel.
N:o ». Friherre Carpelan, Carl Mauritzi Om icke ämnets vigt i 160 år för obestridligt riksgagneligt ansedt förmått mig att mera, detailleradt utveckla skälen för den motion jag jau vördsamt trott mig såsom en rättskaffens Dan 5 Martil, Svensk medborgare böra hafva äran insinuera, så hade jag visserligen icke ökat antalet af dem, som trötta detta upplysta Samfunds nog ofta på hårda prof satte tålamod; men då ämnet fordrar någon vidlyftighet för att verka till ändamålets befrämjande, som är en PortoFrancoInrättnings stadgande för Gottland, torde det, med hänsigt till dess ej allenast för nämnde ö, utan äfven i flera afseenden, för hela det öfrige Sverige så högst gagneliga resultater, i sig sjelft plaidera ett ynnestfullt öfverseende; hvarföre ock, i förlitande derpå, jag tager mig fri • heten att så kort som möjligt, för att vinna behörigt sammanhang behandla ämnet historiskt, stats-oeconomiskt och politiskt. Wisby stad har i urminnes tid varit en af de märkvärdigaste, mest blomstrande och i localt hänseende vigtigaste städer i Europa. Isynnerhet spelte denna handelsstad en lysande röle i n:te, i2:te och i5:de seklerne; men redan i det 7:de eller Sale tidehvarfyet tjente den till depot, till och med för Asiatiske varor, som ditkommo öfver det nordliga Indien och Persien till Caspiska Hafvet, samt vidare öfver Ryssland uppför Wolgafloden till sjön Ladoga och Ostersjöstäderne Narva, Revel oell Riga, hvilka slutligen erli ollo Nederlagsfrihet i Wisby, i en period då Gottland utgjorde en sjelfständig Stat, troligen styrd endast af en Handlande Senat.
Bifölls med den förändring, att Ridderskapet och Adeln ansåg de, i 13 och 14 raderna på sidan 21 i Utskottets Utlåtande N:o 40, begagnade ord: ”Då Kongl. Maj:t, i afseende å regleringen af detta Verk, gått Rikets Ständers önskningar till mötes, "medelst förslagets öfverlemnande lill deras pröfning/' böra förfalla. 15:de punkten. Tull-Verket. Bifölls. 16:de punkten. Kongl. Numer-Lotteriet. Utskottets Utlåtande gillades. Landt-Staterna. Utlåtandet N:o 40 blef med de förändringar deruti, som uti Utlåtandet N:o 193 blifvit föreslagne, uti allt öfrigt bifallet, men, i afseende på frågan om anslag till skrifmaterialier åt Fångvaktmästarne vid Länshäktena, beslöt Ridderskapet och Adeln, att elt anslag af 33 R.dr 16 sk. Banco bör uppföras på hvarje Läns stat i och för skrifmaterialier åt Fångvaktmästarne vid Länshäktena. Skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Rikets Collegier m. fl. samt reseoch tractaments-penningar i civila ärenden. Bifölls. 19:de punkten. Lands-Secreterares, Lands-Kamererares, Landt-Räntmä stares, Prot. TJldr. d. 10 Äng. 184.0. 457 stares, Kronofogdars och Häradsskrifvares pensionering. Bifölls med. den förändring att pensionen för Häradsskrifvare bestämdes till 600 R:dr. Slutligen biföll Ridderskapet och Adeln i öfrigt alla de af Stats-Utskottet i dess Utlåtanden N:ris 40 och 193 uppförda anslags-summor, indeldta räntor och under lönerna upptagne spanmåls-belopp, om hvilka icke serskildt bär ofvan är talad t. Från Högvörd. Preste-Ståndet.
Jag anser det altså vara nödigt och fullkomligt lagligt, att R. o. Ad. nu sålunda förklarar sitt förra beslut, att det nemi. endast hade afseende på sjelfva anslaget, men icke, huruvida, i händelse det afsloges, utaf anslagen till Carlsborgs och Kungsholms fästningar kunde användas till Carlsten, i hvilken omständighet R. o. Adgillat Utskts förslag, Utan ett sådant beslut kan Utsk. icke fästa det afseende å återremissen, som Den aG November f. m. 261 önskas; oell jag anhåller altså om propos., på sätt jag föreslagit. Frih. Tersmeden: Utan att liela den ifrågavar. punkten blifvit af R. o. Ad. afslagen, innefattar naturligtvis ett sådant beslut icke blott den i samma punkt förekommande summa, utan jemväl hvad punkten i öfrigt innehöll. IJtsk. bar således icke kunnat annat än så tolka beslutet; hvadan det ifrågavar. vilkoret, som jemväl blifvit af Presteoch BondeSttn afslaget, altså vederfarits en sådan åtgärd af 3 Stånd, i följd hvaraf det icke af Ulsk. kunde göras till föremål för inbjudning; och då Ilr Gr. o. Landtm, icke synes vilja framställa propos. lill ändring af ett redan fatladt beslut, utan så vida inbjudn. derom blifvit framställd, förmodar jag, att det måste komma att bero vid hvad It. o. Ad. i denna del redan beslutat. Frih. von Schulzenheim: Jag har icke så kunnat fatta R. o. Ad:s beslut, som de sista värda talarne, utan tror det blott innefatta afslag i afseende å summan. Jag alock öfvertygad, att R. o. Ad., då Ståndet biföll K. M:s nåd. propos. i denna del, säkerligen, i fall särskild propos. å det omtalade vilkoret blifvit framställd, då hade detsamma bifallit. Man har sagt, alt Ilr Gr. o. Landtm, ej bör framställa propos. till ändring af ett redan fattadt beslut.
Riks-Disconten möjligen inflytande tillgångar, provisionelt till sådane behöfvande Enkors och minderåriga Barns understöd, gratificationer anordna, hvilka dock vid nästblifvande Riksdag skola lill Banco-Utskoltets samt Rikets Ständers pröfning och stadfästelse anmälas. 7:0 Att, lill följd af den redaction sålunda skulle gifvas åt senare mom. af 11 §. och med iakttagande, att äfven förra mom. i denna §. erhåller en sådan redactions-förändring, hvarigenom detsamma blifver tillämpligt jemväl å Låne-Contorens Tjenstemän och Betjente, §. 12 må utgå. Men att föreskrifterne i §. 2 mom. 3, §• 3 mom. 1, 2, 3, 5, 6, samt §§. 5, 7, 8, 9 och 10, af hvilka någre äro gemensamme för alla DiscontVerken, andre afse allenast Banco-Discont-Verket och f. d. Riks-DiscontVerkets utredning, och den ene eller §. 7 åter blott angår Låne-Contoren, böra, med allenast några högst obetydlige redactions-jemkningar, bibehållas och i blifvande Banco-Reglemente, der så tjenligt anses, intagas, ordnade efter omförmälde deras olika beskaffenhet. Vidare och i öfverensstämmelse med den af Utskottet ofvan yttrade åsigt, alt, i nu upprättande Reglemente, föreskrifterne för samtlige DiscontVerken böra till ett helt sammanföras och ordnas, har Utskottet ansett: 8:0 Att ibland allmänna bestämmelser, gemensamma för såväl BancoDiscont-Verket sorn Låne-Contoren, bör i det nya Bauco-Reglementet upptagas : 4 Biwco-YJtskottets Memorial Nio i o6- få) Den under litt. c §. i iS3o årsReglemente intagne föreskrift: Samtlige Discont-Directionerne skola genast efter hvarje
Den innehåller, att om någon genom alf erhållit lott i hemmansdel af den i 1 §:n 1 mom. omnämnda natur, och om samma lott är så ringa att han ej efter grunderna i 1 cap. af denna förordn. kan få den besitta-; så är lian berättigad alt vinna utbrytning för sin loll un - Den 6 Februari f. m. 75 der full äganderätt i en så beskaffad lägenhet, hvarom 1, 2 och 4 §§:t,e af detta capilel handla; men dessa §§ handla endast om afsöndring af jord på lifstid eller viss tid. Äfven jag anser §:n böra så fattas, att om en arfvinge åstundar att i arf taga en lagenhet på lifstid eller på viss bestämd tid, d. v. s. på 5o år, så må sådant äga rum; men jag har hört flera jurister anse att en sådan afsöndring med full äganderätt skulle blifva en afsöndring för alltid. Om stadgandet skulle så tillämpas, så blefve hela förordningen omändakastad; ty härvid förfares icke så som särskildt finnes föreskrifvet, när en lägenhet för alltid skall afsöndras; och om icke de föreskrifter iakttagas i fråga örn afsöndring för alltid, som blifvit stadgade, så skall, tvertemot förordningens afsigt, en mängd små lägenheter uppkomma, hvilka för alltid vore afsöndrade från hemmanen, och hvarå innehafvarne icke vore besuttne. För Norrland har till befordrande af jordens odling samt folkökningen en särskild författning blifvit utfärdad om upplåtelse af sådan jord för all framtid under full äganderätt, hvaraf dock, emot författningens afsigt, följden blifvit en så stor tillökning uti faltigpersonalen, alt det varit nödigt att vidtaga sådana åtgärder för fattigförsörjningen, som den välbekanta anstalten inom Själevads socken, hvilken åtgärd visserligen är utmärkt men likväl väcker bäfvan i afseende på livad som kan förestå att göra för framtiden, då man besinnar alt Norrländska husslöjden, nemi. linnetillverkningen, blifvit en fabrikationsoch machinstillverkning uti sådana länder som Schlesien, Holland och Frankrike, till många tusen menniskors olycka.
Under hela tiden af min uppvaktning vid hofvet hade jag en uppfostran mig ombetrodd, hvilken mig allena tillhörde att bevaka, uti hvilken för tillkommande tider bereddes för den prins, jag uppvaktade, en af dess trognaste vänner och för Gustaf den 3:djes tidehvarf en af dess förnämsta prydnader. Den unga Jan Gabriel Oxenstjernas uppfostran var mig anförtrodd af dess frånvarande föräldrar och af min mor, hvars högsta förnöjelse han utgjorde under hennes ensliga vistande på Skenäs. Jag behöfde ej uppmanas därtill af annat än mitt hjärta för den behagligaste yngling, af den närmaste slägtskap mig tillhörig. Näst mitt motiv till täta resor till Skenäs att få omfamna min mor var bevakandet af min systersons uppfostran. Jag var därvid angelägen att följa samma metod, som i kronprinsens blifvit följd, af hvars lyckliga verkan jag varit åsyna vittne. Jan Gabriel ålades att dagligen vid middagstiden hos min mor repetera sina lektioner, det han gjorde med ej mindre färdighet och vältalighet än den, som hos kronprinsen utgjort min beundran. För att ega honom närmare i ögonsigte förde jag honom till Stockholm, intingade honom i pension hos en fransk språkmästare, kallad Vilneuf, den förnämste af det slag såväl i kunskaper som seder, som sig inom våra gränser infunnit. Min uppvaktning vid hofvet lemnade mig tillfälle att under denna tid göra den unga gref Oxenstjerna känd hos kronprinsen och äfven de yngre prinsarne, med hvilkas ålder han närmare instämde, och hos hvilka han under tätare besök grundlade den vänskap, uti hvilken han i senare år fått tillfälle att sig vidare befästa. Min belägenhet under denna tid var på det högsta förnöjande såsom varande vittne såväl af kronprinsens lysande framsteg, som af den unge Oxenstjernas älskvärda uppförande och dageligen förvärfva(de) kunskaper. Jag lefde i det lyckligaste lugn, när 1760 års riksdag öppnade fältet för nya stormar i det allmänna, mot hvilkas våldsamhet ingen säker tillflykt var att erhålla. Jag var under riksdagarne i lika belägenhet med Sune jarl i tragedien61, »Som under skilda band kan bryta intetdera.»
Men fädant in, träffar ej med de begge ifrägawarande. Emellan Wad - '22 Den 5 Zebruarii. Wadstena och Norrköping ar desiurom icke längre an 8 mil och da Magafinerne i bagge defte C taber fortfara, samt sä orter i Riket hafwa sä nara liggande Magasinet och behöfwa sä litet understöd deri-rän som Östergöthland, lärer Linköpings Magasin lunna utan saknad indragas och bortsäljas. s s , ^ » Herr Handelsman LnZel begärde ordet och anförde: Eder Lxellcnces och Högloft. Utstottels ompröfwande sä>- jag aran underställa, huruwida det nu kan wara lillstandigt, att förestå bibehällandet af något enda Krono-Bränneri, sedan Riksens Ständer enhällig?, wid afgörande af Högloft. Bewillnings och OeconomielUr sköttens Betänkande om Branwins bränningen, beslutat alla Krono-Bränneriers upphörande. H.vad Bränwins bränningen inom S vekholm Ividkcmmer, sä är den öfwerlemnad ät Stadens Jnwänare, och det skulle ival kunna handa, att defte finna sig wid bibehällandet af ett regal Bränneri; men sädant är i alla fall owiftt och bör fä ankomma pä S!ockholmsboernes eget wälbehag, enär den rättigheten en gäng blifwik dem tilldelad. Såsom skäl för ett Krono-Bränneris fortfarande är wäl anfördc, an Sädén stulle kunna sörderfwas genom liggning, eller under Transporter och följagteligen behöfde kunna lill Kronans förmän förwandlas. Men om jag förursäkter, att uti Kronans Magasinet ingen annan Spanmäl cmoltage6,än den som är torkad och densamma wäl skötes, sä kan aldrig förstämning under liggning inträffa.
De drvga utgifter, som Ståndet vid sista riksdagen beslöt, hafva icke undgått att tynga på Riddarhusets kassor, och ehuru jag hoppas, att de genom den förordnade, tills vidare höjda kapitations-afgiften småningom skola kunna gäldas, torde likväl omstäudigheterne under närvarande tidpunkt bjuda, att icke R. o. Ad:n inledes i någon, minst sagdt undvikelig, utgift. Af dessa skäl instämmer jag i den framställning, Frih. Stjernstedt gjort, och anhåller att dessa mina anmärkningar få åtfölja till Utskottet. Hr v. Knorring, O.: Det har förundrat mig, att Frih. Cederström beskyller mig för socialistiska åsigter, det hade jag allra minst väntat från det hållet. För öfrigt vill jag endast säga, att om man ej tror arbetet blifva färdigt inom 2 år, kan man ju fasthålla det vilkor, att, om så skulle hända, Riddarh.-Direktm eger att, efter 2 år, låta arvodet uphöra; då har man ju alltid en sporre till att arbetet skall fulländas. Frih. Bennet: Jag måste återkomma än en gång tili åter uprepande af mitt yttrande, att jag trodde Riddarh.-Direktmen skola finna möjligen en utväg att anskaffa medel, såvida R. o. Adm ansåg 348 Den 23 November e. m. sig skyldig att gifva ett vedermäle af sin erkänsla. Riddarh.- Direktmen har nemi. från förra riksdagen till sin disposition 200 Rdr hko årligen, för att dermed bestrida arvodet åt en e. kanslist. Detta arvode har icke behöft användas. Den beredvillighet, med hvilken Hr Anrep vid många tillfällen betjenat de personer, sora kommit att förfråga sig rörande genealogier, torde äfven böra vara förtjent af vedergällning. Hr Montgomery, Gustaf: Då en så godkänd historie skrifvare, som Hr Fryxell förordat dessa ättartaflor äfven i historiskt hänseende, synes det mig vara en moralisk skyldighet att på något sätt bevisa uphofvet till dessa ättartaflor sin erkänsla.
I motionen var yrkadt, att någon lindring mätte beviljas, antingen derigenom att rotejemkning inom Länet finge försiggå eller ock att de strängast roterade socknarne måtte genom vacancer få bilda en cassa, sorn skulle blifva att tillgå, om krig inträffade, eller det fulla antalet soldater skulle vara behöfligt. Jag anser mig böra upplysa, att det finnes socknar af den aldra svagaste beskaffenhet, hvilka utgöra 23 mantal och måste aflöna 40 soldater, sorn hafva till mötesplatsen 20 å 30 mil, och således måste betala högre rote-lön, än de, hvilka bo i närheten af samma mötesplats, och icke äro så strängt roterade. Lindring i detta afseende trodde jag Utskotten skulle kunnat bevilja, helst det icke är fråga hvarken om att taga något ifrån eller begära något af staten.” Häruti förenade sig Lars Olsson från Stora Kopparbergs Län. Af Ephraim Larsson från Elfsborgs Län. N:o 73. Ani. till Exp.-Utsk. d. 5 Mars , kl. 6 c. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om förändring i grunderm för Planpenningars utgörande. TJti detta ämne äro motioner väckta, hos Höglojl. Ridderskapet och Adeln: af Herr Danckwardt, M. G.j som anfört: att den, under benämning Planpenningar, vid Jönköpings och Kronobergs Regementen från hjelpeller utrotarne till stamrotarne utgående ersättning för den jord, stamrotarne mäste till uppsättning af soldattorp afstå, ursprungligen utgjort i Daler Statssamt Alim. Besv.- och Ekon.-Utskotlens Utlåtande, N:o 73.
Ståndet biföll Utskottets i utlåtandet, N:o 75, framställda tillstyrkande i afseende på anslag till inköp af local för nya elementarskolan; Litt. d.) lades till liandlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Uiskallets utlåtande, JN-'o 70, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, N;o 42, rörande regleringen af utgifterne under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel, stannade Ståndet i följande beslut: Pensions Stat erne ■' La, 2-'a och 3e punkterna, lades lill liandlingarne-, Allmänna Indragnings-Staten: Utskottets yttrande om de föreslagna öfver flyttningarne från andra Titlar af åtskilliga löne-ersättningar, m. m.: Lades till handlingarne; Bih. till R. St. Utskottets, angående anslaget lill anskaffande af teckningar utaf inhemska växter till ett nytt arbete i Sveriges Flora uti utlåtandet, N:o 76, gjorda tillstyrkande blef af Ståndet bifallet; Mom. b.), c.), d.), e.), f.) oell g.) lades till handlingarne; Morn. b.), Utskottets utlåtande, angående pension ut f. d. Siats-Rådet m. m. Grubbe bifölls, med den förändring, att pensionsbeloppet bestämdes till 3,000 R.dr.; De öfriga momenten, jemte Utskottets yttrande om bibehållande af de i utlåtandet, JV-.o 42> icke omnämnde, men i den dervid fogade tabell intagne, anslag, sorn uti senast fastställde Riks-Stat varit å Allmänna lndragnings-Staten uppförde, lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskoltets memorial, N:o yy, angående tiden då den nya stats-regleringen vidtager: bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståxdet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets memorial och utlåtanden:
Pehrs Landtförsamlingar; fann Hedervärda BondeStåndet för godt samma utlåtande bifalla. S. D. Efter nu skedd förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 12 i denne månad afgifne utlåtande i anledning af Herr Landshöfdingen rn. m. Friherre Focks Memorial om Löners anslående för Läns Notarier och Lands-Contoirister, fann Hedervärda Bonde-Ståndet för godt samma utlåtande bifalla S. D. Uti nu ankommit Memorial af den 18 dennes anmäler Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, att detsamma genom PxmtocollsUtdrag ifrån den af Statssamt Ekonomi-Utskottens Ledamöter sammansatta Beredning, till Fröt. Udr: d. 24 Febr. 1818.' 157 hvars handläggningen frånHögyordige Preste-StånJ Set erhållen remiss af Prosten A. Fornander* Memorial, om undersöknings anställande på Öland till finnande af Stenkohl, jemte yrkadt anslag härtill af Statsmedlen, blifvit förvist, erhållit dea underrättelse, att detta mål redan blifvit af StatsUtskottet afgjordt, och Betänkandet derom vunvit samtelige Riks Ståndens bifall; Vid hvilket förevetande, och då Ekonomiska nyttan af Stenkohls-uppfinningen ej kan betviflas, men frågan endast blifver om anslag dertill af Statsmedlen, Utskottet ansett sig icke hafva någon ytterligare åtgärd häruti att vidtaga, än att om sakens förhållande lemna Riksens Höglofl. Ständer sitt vördsamma tillkännagifvande; hvarvid Bonde-Ståndet fann för godt låta bero. S. D. Upplästes och lades till Handlingarne Stats-Utskottets nu ankomne Utlåtande af den 21 i denna månad i anledning af Herr Gustaf i.
1 följd häiaf föreslås följande voteringsproposition: ”Den, som vill, att tiden för åtnjutande af de Gymnastik-lärare vid elementar läroverken, eller vissa års tjenstgöring, tillfallande förhöjda arlvoden skall beräknas från och med kalenderåret näst efter det, under hvilket fullmakten blifvit utfärdad, röstar j»; den det ej vill, röstar nej; vinner nej, kommer denna tjenstgöringstid att räknas från och med kalenderåret näst eller det, dä på grund af utnämning befattningen blifvit tillträdd". 2t:o. 1 sitt andra yttrande ä 53:je sidan hade Utskottet tillstyrkt, att ett reser vations-anslag af 4,000 R:dr mätte beviljas för ali användas lill arlvoden åt Bibliothekarie!' vid de högre elem enl a ivlä ro verken, dock med förbehåll, att intet sådant arlvode Stals-Utskollcls Memorial \:o 197. R:dr och all biblmlheket vissa timmar i veckan hölles öppet för allmänheten. Denna framställning är i sin helhet bifallen af Presterich Bonde-stånden. då deremot Ridderskapel och Allein saint Borgare-ståndet pä del sätt godkänt densamma, alt anslaget fastställdes Sill 2,000 R:dr och maximum af arlvodes-beloppel bestämdes till 200 Kalr.