Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Lefre'n: Det var Riddarholmskyrkans behof af medel, som föranledde Hr af Uhr att göra en jemförelse Deli 28 November f. m. mellan sättet att bedrifva denna kyrkoreparalion med sättet atl behandla arbetet vid Gotha canal. Vid första påseendet synas dessa två saker icke hafva med hvarandra alt skaffa; men vid närmare betraktande förhåller det sig verkligen icke så. lliddarholmskyrkan påminner 0111 lemningarna af Sveriges store Konungar och åtskilliga stora män; Götha canal påminner om en stor man, som ligger begrafven på diss hankar. Här är således en ganska nära idee-association i fråga Jag skulle likväl för min del finna lämpligare, alt man vore betänkt på att skydda de grafvar, sorn äro i fråga, och låta ilen man, som är begrafven vid canalen, ligga ostörd, han lörtjenar det. StatsUlskts utlåt. N:o 354, litt. Vidare föredrogs StatsUtskts den 7 och 16 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 35 j litt. E, i anleda af ifrågaställa extra-statsanslag för undervisningsverket, vettenskaperna och de sköna konsterna. Frih. von Kramer , R o b e r t, anförde skriftligen! SlalsUlsk. har icke tillstyrkt det af II. M. Konungen äskade extia-statsanslag af 5o,ooo r:dr, till fördelning emellan universiteten i Upsala och Lund för uppförandet af der mest behöfliga byggnader, emedan Utsk. ansett, att de vid sistföi flutna och denna riksdag beviljade ordinarie-anslag för materiella behof borde lemna tillräcklig tillgång för fyllande af universitetens nödvändigaste behof i detta afseende. Hvad Upsala universitet beträffar, är jag i tillfälle intyga rälta förhållandet, och anser min pligt vara att derå fästa StatsUlskts uppmärksamhet, då ålerremiss troligen af detta betänk, beviljas. Anslaget för materiella behof åtgår till anskaffande af astronomiska, anatomiska och fysiska instrumenter, till bibi io t hekets completterande m. m., och lemnar intet öfverskott för byggnaders uppförande.
Jag betraktar icke denna vigtiga fråga ensidigt, såsom blott en nödig hjelp för jordbrukets idkare, utan under det jag med tillfredsställelse ser, att för denna hufvudnäring en direct hjelp beredes, hvaraf den ostridigt är i behof, ser jag ock ett indirect, men kraftigt verkande stöd för landets samtliga näringar, hvilket åter är den enda sanna och riktiga väg att gifva bestånd och säkerhet åt den verkställda realisationen. För min fattning är det oemotsägligt, att alla på förhand uppgjorda beräkningar, huru silfret skall inkomma eller utgå ur Bankens hvalf, icke äro något annat än problematiska calculer, som ingen kan uppgöra ens med sken af tillförlitlighet; hvaremot det land, som för bästa köp och till största mängd, utöfver eget behof, kan uppdrifva sin production, bäst försäkrar sitt välstånd och, såsom en direct följd deraf, sina penningéförhållanden lill andra länder, hvilket hos oss, som äga statsbank ar den enda tillförlitliga utvägen att consolidera den myntbestämning, som nu sent omsider blifvit verkställd. Hvad Utsk. för öfrigt yttrar om landtmannavarornas fallande, om den föga verkan af räntans nedsättning m. m., är så fullständigt be~ svaradt och utredt i Hr af Billberghs reservation, att jag icke dervid vill ytterligare fästa mig. Hvad åter Utsk. yttrar derom, att staten icke bör blanda sig i enskildas affärer, är, efter min tanke, ord utan mening, sä länge vi äga och måste äga en statsbank. Då ett annat förhållande i denna del inträdt, skall jag äfven gifva min röst för denna sats’ tillämpning; men intilldess är den, till det minsta sagdt, 6o D«n 3 Fsl) ruari f. m. otillämplig, såsom medförande stor våda för samhällets industriella förkofran. Den K. proposln föreslår ett sätt för ändamålets vinnande; StatsUtskrs utgiftsafdeln. har föreslagit ett annat.
Under förmälan, hurusom af handlingarne icke kunnat inhemta* antalet af de elever, som vid de särskilda skolorna under året njutit undervisning, eller af dem, hvilka under samma tid undergått sjökaptenseller stvrmans-examina, hafva Revisorerne yttrat den åsigt, att rättelse härutinnan borde för framtiden iakttagas. — 302 — Enligt 41 §. i Kongl, reglementet för navigationsskolorna i riket af den 7 April 1841, aligger det läraren vid hvar och en af dessa skolor att, inom en månad efter den dag, da sista examen vid navigationsskolan försiggått, till Skoldirektionen aflemna berättelse om undervisningen vid skolan under sistförflutna läsår, hvarvid, bland annat, bör uppgifvas antalet af de elever, som begagnat undervisningen i skolans särskilda afdelningar, samt huru många elever tagit styrmanseller sjökapitensexamen och huru många deribland blifvit antagne till styrmän af andra klassen, till styrmän af första eller sjökapiten af andra klassen och till sjökapitener af första klassen; börande Kommerskollegium, efter att fran samtliga Skoldirektionerna hafva emottagit oinförmälda redogörelser, till Chefen för Civildepartementet afgifva en sammandragen berättelse om undervisningens fortgång vid de särskilda navigationsskolorna. Vid sådant förhållande, anser Kollegium icke erforderligt eller lämpligt, att, såsom Revisorerne synes hafva åsyftat, uppgifter rörande antalet af navigationsskolornas elever samt af dem, hvilka derstädes undergått examina, varda intagna uti skolornas räkenskaper, hvarmed dydika uppgifter ieke äga omedelbart sammanhang; utan hemställer Kollegium deremot i underdånighet, huruvida icke Eders Kongl. Majit skulle finna skäligt i nåder förordna om allemnande till Rikets Ständers hädanefter sammanträdande Revisorer af ofvanberörde, från Kollegium ingående, årsberättelser, angående navigations-skolundervisningen, uti hvilka berättelser de af Revisorerne önskade upplysningar finnas meddelade. Uti revisionsberättelsen anförek vidare, att, elter hvad Revisorerne inhemtat af ett utaf
M. utan någon slags välvilja behandlat de olyckliga Kronofogdarne, men om man kastar blicken på sidan 24, så skall man finna, att för dessa vanlottade tjenstemän blifvit af K. M. föreslagen en löneförhöjning från 1,800 till 2,500 Rdr och derjemte 150 Rdr i boställsersättning. Jag tycker att en löneförökning med öfver en tredjedel icke är en sådan obetydlighet, att Regeringen bör beskyllas för bristande välvilja emot Kronofogdarne. Hr Printzensköld bar sagt, att man borde anställa en närmare undersökning om hvarje tjenstemans göromål och lämpa lönen derefter. Ja, om Representationen vore i stånd att för hvarje tjenst anställa en sådan undersökning, så vore det måhända lämpligt, att i flera fall afvika från K. M:s Propos., men just derföre att sådant är för representationen omöjligt, gör man klokast uti att följa K. M:s förslag till lönereglering, då K. M. naturligtvis på sin ståndpunkt är bättre än Representationen i tillfälle att bedöma hvarje tjenstemans behof af löneförbätlring. Hr Akerman: Den siste värde talaren har sökt förklara det yttrande, hvaremot jag gjort anmärkning. Jag tager för gifvet, att Kronofogdarne och Häradsskrifvarne i Bergslagerne före Bergsfogdetjensternas indragning hade sina löner bestämda i förhållande till sina då egande göromål samt att deras göromål blifvit gen.om indragningen ganska betydligt ökade. Gr. Sparre bar visserligen yttrat, att dessa tjenstemäns göromål äro mindre Un deras vederlikars, men jag tror, alt denna hans upgift grundar sig pa ett misstag. Mig veterligen hafva icke hemmanen i Bergslagerne befrielse från grundräntorna, de äro blott befriade från rotering, men dermed har Kronofogden ganska litet att skaffa. Den 23 September e. m. Gr. Sparre: Jag ber att få göra ett tillägg till mitt förra yttrande.
Den sista frågan blir om två Stånd godkänna förslaget och tvä Ständ underkänna det, men ändå äska en förändring. Dä an f ser jag, att, Utsk., jemväl bör söka sammanjemka meningarne; men att om sådant icke lyckas, hör om de olika meningarne vo teras inom Utsk. förstärkt till 20 ledamöter af hvarje Ständ, alltid på det sätt, som Utsk. enligt min tanka riktigt föreslagit. Ty < det synes mig såsom Utskis önskan vore, att ja-propositionen vid | alla sådana voteringar skulle blifva Utsk:s oförändrade förslag, åtminstone har jag så uppfattat saken, och jag föreställer mig, att detta är åtminstone ett slycke på vägen till Hr von Hartmans* dorffs ide'. Om de fyra Stånden hade livar sitt olika förslag a, i h, c och d, sä skulle nemi. den slutliga voteringen i hufvudsaken alltid blifva om Ulsk:s förslag, men innan man kom lill denna votering, skulle man votera bort tvä eller tre contrapropostr, så att den sista propus, alltid blefve, att förslaget skulle blifva oförändradt sådant det af Utsk. blifvit framställdt, eller också med det Stånds vidtagna förändringar, hvars contrapropos. blifvit gällande. Till följd af hvad jag nu haft äran anföra, har jag tillåtit mig att uppsätta ett förslag till gemensam tanka, äfvensom jag anhåller att, lika som Hr von Hartmansdorff, fä tillämpa denna gemensamma tanka på en redaction af sjelfva lagrummet. Jag ber nu alt få uppläsa dessa uppsatser: Ståndet förklarar såsom sin gemensamma tanke: 1:0. Att dä återremiss med förklarande af något Stunds gemensamma tankar, åsyftande förändring af ett af Gonst.Utsk. framlagdt förslag, äger rum, bör Utsk. vara pligtigt att, såvidt möjligt, Ståndens olika tankar sammanjemka, pä sätt mom. 5 innehåller; hvadan hela 4:de mom. synes böra utgå. 2:o. 5 mom. Tre Stånds beslut höra, vid första riksdagen, varti gällande till godkännande, underkännande och förändring.
Sedan Utskottet uti mom. d. i 8:de punkten af dess Utlåtande Nio 122, angående regleringen äf utgifterna under Riks-statens 6:te Hufvud-titel, bland annat, hemställt, ali, ä Sale Hufvud-lilelns anslag för Lappmarks Ecklesiastik-verk, ett emot den derifrån till kronofogden i Westerbottens läns lappmarker hittills utgående aflöning svarande belopp al' 475 R:dr skulle indragas, föreslår nu Utskottet, att, med iakttagande af denna indragning, nämnda reservationsoch förslags anslag, utgörande 7,600 R:dr Banko, eller 11,400 R:dr Riksmynt, må i den blifvande Riks-staten med ett jemnadl belopp af 11,000 R:dr sistnämnda mynt utföras. Un in ers ite ten. 21 För Upsala Universitet har Kongl. Majit, till nödiga löneförbättringar åt lärare och tjenstemän derstädes, i Nåder äskat dels ett fast anslag af 12,000 R:dr, dels ett förslags-anslag af 25,000 R:dr, allt Riksmynt, jemlikt följande specifikation: Till 10 Professors-löners höjande från 2,539 R:dr 3 sk. till 3,000 It:dr B:ko, en summa af 4,609 R:dr 18 sk. B:ko, eller uti Riksmynt 6,914: 6. R:ko, ett belopp af 765 R:dr 30 sk. Till 4 Professors-löners höjande från 2,239 R:dr 3 sk. till 2,666 R:dr 32 sk., en summa af 1,710 R:dr 20 sk. Till 2 Emeriti-iöners höjande från 2,239 R:dr 3 sk. till ett belopp af 2,666 R:dr 32 sk. B:ko, 855 R:dr 10 sk. Till 2 Professorsoch 2 Emeriti-iöners höjande från 2,200 R:dr till 2,666 R:dr 32 sk.
Det må dock tillåtas mig anmärka, att då Utskottet till Riksens Ständers OpinionsDomstol, och icke till RiksRått hånskjutit de af detsamma anmärkte åtgärder, har det betagit de personer, emot hvilka anmärkningarne åro ställde, tillfället att försvara och förklara sig, ty målen åro i allmänhet af den beskaffenhet, att de fordra en laglig och noggrann undersökning, samt åro ej af Utskottet nog utredde, för att hår böra kunna bestämma opinionen. Desse personer hade derföre varit mer belåtne med anmårkningarnes hänvisning till RiksRått, om icke ConstitutionsUtskottet genom den oriktiga hånvisningen till Riksens Ständer betagit ej blott de anklagade utvägen att förklara sig, utan äfven Riksens Ständer deras lagliga rått, att beifra dess anmärkte åtgärder. Så mycket jag kunnat under Betänkandets uppläsning inhämta, har Utskottet haft skäl till sina anmärkningar, men framställt deni inför obehörigt forum. För öfrigt har Utskottet derigenom gifvit anledning till både lindrigare och strängare ansvar, ån sorn genom RiksRåtten hade kunnat följa. Enligt behandlingen efter 107 §. gifves hvarken hårdare eller lindrigare påföljd, ån anmälan till entledigande; men i AnsvarighetsLagen, som RiksRåtten skall dömrna efter, finnas många gradationer af ansvar. Således synas genom Utskottets förhållande hvarken Konungens Rådgifvare och de Föredragande hafva blifvit tjente, eller Nationens interesse bevakadt. Vål synes det som Utskottet velat gagna de inför Stån - 378 Den io Julii f. m. derna ansvarige Embetsmån i allmänhet genom att framställa amnårkningarne på ett sätt, att Ständerne ej äga rätt på dem använda den ansvarighets-påföljd, som 107 §;n föreskrifver. Men om Utskottet då tjent StatsRådet i allmänhet, har det dock gjort enskilte Ledamöter sf dem orätt, de nemligen mot hvilka anmärkningarne varit riktade, ty de hade inför RiksRått fått tillfälle, att försvara sig, det de ej hafva inför Riksens Ständer.
Och har Utskottet dervid ansett, att, då innehafvare af rusthåll icke skäligen kunna ega anspråk att uppbära deni, till hjelp vid rustningen, anslagne augments-räntor efter andra grunder, än som för utgörande af hemmans-räntor i allmänhet varda stadgade, allenast någon .nedsättning uti sjelfva räntan icke äger rum, samt för öfrigt förhållandet allmännast lärer vara, att augments-räntorne lösas efter markegång, helst rusthållarne, såsom sjelfve afsättande enahanda producter, hvaraf dessa räntor bestå, föga skulle vara belåtne att dem in natura utfordra, för att sedan med deras afyttrande belastas, augments-ränlome böra till Rusthållarne contant erläggas, efter enahanda lösningspris, sorn för öfriga bemmansräntors liqviderande till Stats-Verket är för året gällande. Deremot tror Utskottet, att i afseende å sådane indeldta räntor, som äro anordnade och, i följd af hvad här förut är vordet föreslaget, skulle komma att af indelnings-hafvarne tills vidare bibehållas, de nu gällande stadganden, så länge detta förhållande fortfär, böra lända till efterrättelse, helst det icke synes vara lämpligt att, då dylikt dispositionsätt skulle komma att småningom försvinna, förändrade föreskrifter i ämnet för närvarande meddela.
På samma'sätt fortfares med den, som näåt honom af de flesta blifvit kallad, och så vidare, till dess det föreskrifna antalet, af Förmyndare varder uppfylldt; kunnande Nämnden ej åtskiljas förr, än valet gjordt och fu!länd'adt är; och gäfle detta Val, såsom Riksens Ständers beslut. Nu händer, att Riks-Stånden ej inom Tre dagar, sedan de å Rikssalen afhört den i 86 §. omförmälda Berättelse, åsämjas om Förmyndarnes antal; förordne då genast, genom sina Elektorer, till ett Utskott, Sexton af hvarje Stånd, att medelst votering per Capita, jemnlikt 53 §., denna fråga, med samma kraft och verkan, som Riksens Ständers beslut, inom Två dagar afgöra; skolande sedermera den utsedde Nämnden likaledes inom Två dagar hafva Valet förrättat, så att i afla händelser Förmyndaren eller Förmyndarne må, inom Sju dagars förlopp från Riksdagens öppnande å Rikssalen, kunna tillsättas. manträde de, sist dagen efter den, då riksdagen å Rikssalen öppnad blifvit, och utvälje, genom allmän omröstning, i deras serskilda plena, till en Nämnd, Sexton personer för hvarje Stånd, hvilka röste per capita om de af plena till antalet bestämda förmyndare, som skola vara antingen en, tre eller fem. Hvarje ledamot af Nämnden uppteckne å en sluten val-lista de män, dem han anser förtroendet värdige, och så många, att de med en person öfverstiga det af Ständerna utsatta antal. Af dem, som dervid kommit i åtanka, ställes, på sätt i ^5 §. stadgas, först den, som flesta rösterna erhållit, under ny omröstning, då Nämndens pluralitet gifve Utslaget. På samma sätt fortfares med den, som näst honom af de flesta blifvit kallad, och så vidare, till dess det föreskrifna antalet af förmyndare varder uppfylldt, kunnande Nämnden ej åtskiljas förr, än valet gjordt och fuliändadt är, och gäfle detta val, såsom Riksens Ständers beslut.
Bevillnings-förordning stadgade bevillning må upphöra, och att följaktligen nämnde moment måtte ur Bevillnings-förordningen utgå, är bifallen af tre Stånd, men afslagen af Bonde-Ståndet, som förklarat, att den nu gällande bevillningen borde bibehållas; och i afseende a Utskottets förslag till ett särskildt 32 IS e v il t ning s - U l * hollei s Memorial, fi;o i',8. moment i 145 § om Jern-kontorets befrielse från bevillning, hvilket Presteoch Borgare-Stånden godkändt, men Bonde-Ståndet, till följd af dess beslut i hufvudfrågan, ogillat, har Ridder skåpet och Adeln beslutat den förändring i ordalydelsen, att, i stället för uttrycket »sä länge,» borde införas ordet i-såvidt.» Då Presteoch Borgare-Stånden i förevarande fråga godkänt hvad Utskottet föreslagit, får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet, att, med frånträdande af sina särskilda meningar, förena sig med förstnämnde tvä Stånd; men om denna inbjudning ej antages, får Utskottet för omröstning föreslå följande voterings-propositioner, nemligen: a) för bestämmande af kontra-proposition: 1 1: o. Den, som anser, att till kontra-proposition i hnfvud-voteringen bör antagas Ridderskapet och Adelns beslut, att den för Jern-kontoret i 35 § 4 mom. af nu gällande Bevillnings-förordning stadgade bevillning skall upphöra, och nämnde moment följaktligen ur Bevillnings-förordningen utgå, äfvensom att i 145 § skall intagas ett så lydande stadgande om bemälde kontors bevillnings-frihet: »Jernkontoret, såvidt dess vinstmedel användas till allmän-nyttiga ändamål,» röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, kommer att till kontra-proposition i hufvud-voteringen antagas Bonde-Ståndets beslut, att den nu gällande bevillningen lör Jern-kontoret skall bibehållas, och att något stadgande om bevillnings-frihet för samma kontor ej skall i 145 § införas. b) i hufvudsaken: 12:o.
Johanna och tryckte de heta, darrande läpparna mot hennes hals. »Fy, så I bär er åt», sade hon och skuffade honom ifrån sig. Det blef ett fnissande och ett skrattande rundt omkring. Karl Johan hängde hufvudet och såg så hjälplös ut, att klockarn tyckte det var synd om honom. »Det var rätt, Svärd», sa han högt. »Fästekyssen ska’ ni väl växla, i tukt och ära, och inte är det värdt att fästmön gör sig sipp. – Eller hur nämdemansfar?» Karl Johan begrep inte hvad som kommit åt honom – hur han vågat. Han var färdig att sjunka genom golfvet af blygsel, men efter en stund smög han sig ånyo fram till Johanna. Han kunde inte hålla sig. Han hade druckit ett par glas till, och det som klockaren sagt, det där att fästmön inte skulle vara sipp, det hade stannat kvar i minnet. Ja, hade han betalt så dyrt, så hade han också rätt till henne. Han ville klappa, smeka, bita henne. — Han räckte försigtigt ut handen och strök henne med skälfvande fingrar under hakan – tvärs öfver randen – som dragit honom så. Johanna låtsade ingenting om. Något fick hon väl hålla till godo med, men när han blef mer närgången i sina smekningar, gaf hon honom en blick ’så han hickade’ och vände honom ryggen. Nu vågade han sig inte fram något mer, men det gjorde ingenting. Han kände sig ändå så obegripligt glad och ’mättad’. – Så drack, skrattade och pratade han om igen, berättade historier och sjöng visor eller rättare visan, ty han kunde bara en. Till sist blef han yr i hufvudet. Han tyckte att det växte och växte. Men det gick nog öfver. Pojkarna buro honom hurrande i s. k. guldstol. Han skrattade och skrek som vild i sin glädje. Men så kom det som ett rödt moln för ögonen på honom. Det susade för öronen, tungan blef så tjock, att han knappt fick fram ett ljud. »Hej, dä gjole ingenting, dä va’ bara fyllan, som kom. Hurra – för fyllan. Dä va’ riktigt trefligt att bli full – full .»
R:dr, gralificationer till Lärare 244 R:dr 16 sk. 6 r:st., och extra utgifter för Skolornas behof 416 R:dr 7 sk., eller tillsammans 12,688 R:dr 39 sk. 6 r:st, hafva blifvit bestridde dels af det förutnämnda Stats-anslaget till Gymnasium, 2,000 R:dr, dels af anslag ifrån Stadens Drätsel-Verk, utgörande 10,000 R:dr, jemte hyresmedel 533 R:dr 16 sk., dels af behållne medel och influtne räntor å en under Directionens disposition stående fond, stor 53,558 R:dr 40 sk. 2 r:st. Räntan af ett utaf aflidne Contracts-Prosten Ålenius doneradt Capital, stort 20,000 R:dr användes dessutom lill förbättring i vicarierande Lärares löningsvilkor, samt ti(l Emeritorum löner. II) Skolor, ställde under inseende dels af Stockholms Stads-Consistorium eller Kongl. Hoj-Consistorium, dels af serskilda Directioner och Styrelser: a) Nicolai Församlings Handtverk-Skola för Gesäller och Lärlingar. Undervisningen har fortgått alla Söndagar emellan kl. 4 och kl. 7 e. m., för ett antal af 50 till 70 Lärjungar. Den lemnäs af en Lärare, hvilken i lön åtnjuter 100 R:dr B:co. Skolans capital-fond har uppgått till 4,078 R:dr. 27 b) Samma Församlings Fattig-Sko/a. Den har 2:ne Afdelningar, en för Gossar, sorn undervisas af en Lärare, och en för Flickor, med 2:ne Lärarin nor. Gossarnes antal har varit omkring 25; Fiickornes omkring 103 årligen. De förre erhålla hvardera lill understöd 32 sk. i månaden; och de Flickor, som begagna läsningsoch sy-classen, få kläder, linne, strumpor och skor. Läraren har i lön 100 R:dr, och Lärarinnorne 350 R:dr hvardera.
Då likväl icke kan nekas, att behof förefinnes af ökade lönetillgångar, elier rättare sagdt, af ett högre anslag för ett tillökadt antal lärare vid Upsala cathedralskola, så vill jag för min del icke bestrida en åtcrremiss af denna punkt, utan snarare tillstyrka en sådan, pä det att någon utväg må kunna beredas lill ett högre anslag, än det af hvilket samma skola nn är i åtnjutande. Visserligen är det icke utan, att af del tillökade anslaget, C,800 r:dr för elementarläroverken, någon tillgång skulle kunna finnas äfven för detta ändamål, enär beloppet af de för delta afseende uti särskilda motioner äskade anslag sammanlagde knappast uppgå till 150 tunnor spanmål, eller omkring 900 r:dr, hvilken summa, om den drages frän ofvannämnde 6,800 r:dr, lemnar ett öfverskott af 5,900 r:dr, hvaraf möjligen de för Upsala cathedralskola äskade 4,860 r:dr skulle kunna anslås, samt ändock något återstå för Lunds cathedralskola; men då man å andra sidan af K. M:s nåd. propos., äfvensom af skolrevisionens i ämnet afgifne Den 6 November f. m. 83 yttrande finnér, att förhållandet är enahanda på flere andra ställen, hvarom likväl några motioner icke blifvit väckte, sä torde, om behörigt afseende äfven derå hör fästas, desse 6,800 r:dr icke vara fullt tillräcklige, för att Upsala cathedralskola skulle kunna från dessa medel komma i åtnjutande af hvad dess behof möjligen kan kräfva. Att R. St. nu skulle ingå i en så beskaffad pröfning af organisationen af calhcdralskolan t Upsala, att Sländerne på skil lingen eller riksdalern skulle bestämma det aflöningsbelopp, som dit borde anslås, det förutsätter, alt R. St. äfven skulle bestämma hvilken lärarepersonal, som der skulle bchöfvas, och en sådan organisationsfråga anser jag icke dem tillkomma, hvarföre jag icke eller kan understödja motionärens förslag i sin helhet.
På grund af det Fullmäktige, genom 173 § i nu gållande Banko-Reglemente, gifna bemyndigande, inköpte Fullmäktige för reservfondens disponibla tillgångar, under nåstlidne och detta år, vexlar å Pund Sterling, till belopp i R:mt af hvaraf åter försåldes för 2,921,645: 2 3. 1,638,690: 2 4. Återstoden R:dr 1,282,954: 9 9. ersattes reservfonden, sedan Höglofl. Banko-Utskottet, genom protokolls-utdrag af den 9 nåstlidne Maj, lemnat Fullmäktige del af Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut, dels att såsom Bankens metalliska kassa jemväl får anses och beräknas icke allenast beloppet af redan uppköpta, ännu ej remitterade vexlar å Pund Sterling och de dylika vexlar, som kunna komma att uppköpas, utan äfven det guld, som genom vexelköp blifvit eller blifver hos kända och säkra handelshus i London för Bankens räkning nedsatt, samt det guld, hvilket år under transport från utrikes ort till Banken, och dels att vid bokföring i Bankens räkenskaper, Pund Sterling skall beräknas till 17 R:dr per Pund; i följd hvaraf såsom metallisk kassa beräknades ett belopp i R:mt af 1,238,029: 81, motsvarande, efter nyssnämnde bokföringsvårde, en behållning i Pund Sterling af 72,825: 5. 8. Under innevarande år till och med den 9 nåstlidne September har först om förmålda behållning i Hamburg B:ko Mark 4,823,649: 2. ökats a) genom köp af vexlar remitterade rånte-couponer och utlottade obligationer räntor å behållningarne hos Bankens hus i by c) Hamburg för förra hälften af 1862 1,755,798: 22,290: 40,271: 1,818,359: 8. till B:ko Mark 6,642,008: 10.