Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Kyrkoherden Ternström har uti ett till Högvördiga Preste-Ståndet ingifvet memorial, deruti herr Prosten Lundholm sig förenat, fästat uppmärksamhet å den brist i lagstiftningen, som skulle bestå deri, alt uti Bvggninga-Balkens 25 Kap., som stadgade huru vägar och broar skulle göras och byggas, icke annat förekom om kyrkoeller s. k. sockneväg än hvad 2 § stadgade angående dess bredd, men att om sådan vägs lagning och underhållande i farbart skick sommar och vinter samt årliga afsyning i likhet med allmän landsväg icke något vore bestämdt hvarken i berörde lagrum eller i 4 Kap. i § samma Balk; i anseende hvartill motionären löreslagit, alt till sistnämnde § eller ock till 25 Kap. 11 | i åberopade Balk måtte göras ett tillägg af denna lydelse: ”Väg till kyrka, som afsides ligger, skall räknas lika med all”män väg och hvarje årstid af de dertill skyldige hållas fullt ”farbar. Kronobetjening åligge att på samma gång allmän väg”granskning företages, äfven syna så beskaffad sockneoch ”kyrkoväg samt att, om bristfälligheter förefinnas, tillhålla väg”lottsegaren att skyndsamligen bättra, eller, om han tredskas, ”mot lega på hans bekostnad, låta arbetet verkställa. När snöfall om vintern inträffar, skall kronobetjeningen likaledes ålig Bih. lill R. St. 7 Sami. 1 Åfd. 3 Häft. 1 2 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 5. ”ga att, hålla vård å kyrkoväg, så att den alltid är öppen och ”i farhart stånd.”
— Han har uttalat genom Erik Granes och dennes vän Sohnltz ' erfarenheter, hvari de nu varande svårigheterna best$, och deri har han haft rätt. Men sedan har han motsägande yttranden, ur hvilka det icke är oförklarligt att det stora antal, som ej kan läsa framlänges utan endast baklänges, lyckats draga egendomliga slutsatser, isynnerhet som författaren ej sjelf varit nog på det klara med sina åsigter för att yttra sig otvetydigt. Hvad som emellertid framgår ur hvaije opartisk granskning är, att Erik Granes författare beklagar männens nuvarande ofrihet under sinlighetens öfvervälde, samt att han hoppas att en ändrad uppfostran med fullt förtroende mellan föräldrar och barn samt ändrade sociala förhållanden med möjlighet till tidiga äktenskap skola kunna frigöra männen från nämda öfvervälde. Men på samma gång har han sökt visa huru, under nuvarande förhållanden, mannens renhet är så godt som omöjlig, efter som återhållsamhet ännu icke är renhet; att de idealistiska krafven icke utan vidare kunna tillämpas på den invecklade verkligheten, och att man blott genom en » stor, långsamt gående sedlighetssträfvan skall småningom komma fram till denna likställighet ». Det finnes emellertid partier i » Erik Grane », som nästan tyckas motsäga de nyss nämda gruudtankarna. Ett sådant är t. ex. en för Erik Granes utveckling betydelsefull tilldragelse, skildringen af ett besök hos en prostituerad qvinna under omständigheter, hvilka under åratal förfölja honom med » en stark känsla af skuld ». Men då denna känsla skildras jemt upp med dessa fem ord, medan besöket upptar lika många sidor, så är det icke blott ett konstnärligt felgrepp, utan missledande medafseende å det otvifvelaktigt allvarliga ändamålet med den, utan ett dylikt ttndamål oförlåtliga skildringen. Ett annat sådant missledande drag är skildringen af Erik Granes samtal med den sedligbetsifrande professorskan och det komiska framställningssättet af ett sträfvande, som helt visst innebär mycket ovist nit, men hvars afsigter dock i det stora hela stå i tjeust hos det » omdaningsarbete », af hvilket Erik Grane hoppas en bättre framtid. Detta är emellertid mindre betydande detaljer. Ett större missgrepp är att » Erik Grane » är en bok utan qvinnor.
De anmärkmr, hvilka blifvit framställda emot StatsUlsk:s nu förevar:de Utlåt., synes mig vara af den beskaffenhet, att de böra föranleda en återremiss af Utlåt. Jag ber endast att få erinra, att då frågans första handläggning och utredning tillhört StatsUtskrs Utgifts-afdeln., så torde det vara förlåtligt, att ledamöterne af de andra afdelmne ej deråt hunnit egna all den upmärksamhet och tid, som varit önskvärd, helst desamma i hög grad tagas i anspråk af mera maktpåliggande ärenden. Som jag redan nämnt, finner jag de gjorda anmärkmne icke sakna befogenhet och förenar mig således i begäran om Utlåt:s återremitterande. Hr Adelborg: Att orsaken till ifrågavande Utlåt:s mindre tillfredsställande beskaffenhet skulle ligga uti, att StatsUtsk. arbetar på serskilda afdelningar, kan jag icke godkänna, ty det göra ju alla Utsk., och kan jag således för min del ej finna, att .Hr Bildt genom denna ursäkt förmått rentvå Utlåt, från de 2:ne fel, som obestridligen ligga detsamma till last, nemi. att det utan sakkännedom och allt för knapphändigt halkat öfver denna fråga samt slutligen citerat en författning, som icke alls har tillämpning på saken. 170 Den 11 Mars f. m. Frih. af Schmidt: Jag ber att få fästa StatsUtskrs leda* möters upmärksamhet på ännu.en sak, nemi. att 1683 års K. Bref blifvit i Utlåt, orätt citeradt. Utsk. säger, att, till följd af berörde bref, den ifrågavar:de spannmålen utgår med endast halfrågadt mål, eller 30f fasta kappar på T:n. Härom nämner likväl det K. Brefvet ingenting, utan det talar endast och allenast om 1 T:a spannmål. Detta är en högst vigtig omständighet och ett ytterligare skäl till återremiss. Hr Westfelt, Otto Wilh.:
Blefve detta antaget förutser jag deraf de förmoner: att hela allmänheten insåg en bestämdt fortgående utveckling af Bankens affairer till det mål, dit den syftar; att under skeppningen inga skakningar i handeln inträffar, att, i anseende till både den högre cursen och vissheten alt vexlingen lill lägre curs framdeles vore tillåten, Bankens tillgångar från början icke så mycket anlitades; att vinglerier med vexelcursen upphörde; att Banken under 32 Banco-Utskottets Betänkande IV.-o 8. tiden hade tillfälle genom inköp för sina dertill afsatta medel obemärkt förstärka sin reela fond; att frukterna af nu varande Riksmöte hunne, innan allmänna realisation, utöfva ett för densamma nyttigt inflytande; att alla medborgare-classer, upplyste om Riksdags-beslutens grunder och åsyftningar i finunciela frågor så väl genom tryckfriheten som hemkommande Representanter, finge hvar i sin ort bereda sig uppå och ställa sina affairer efter deri rigtning allmänna penninge-regleringen erhållit, hvarigenom en gemensam belåtenhet för alla interessen sannolikt skulle uppkomma. Denna min reservation anhåller jag måtte få åtfölja Banco-Utskottets Betänkande i fråga om tiden för silfver-ulvexlingens början.” Herr Falhem. ”Emot Höglofl. Utskottets beslut, att till silfver-utvexling öppna Banco-luckan den i nästkommande Julii, äfvensom emot majoritetens åsigt om den befintliga silfver-fondens tillräcklighet, får jag mig vördsamt reservera och i korthet uppgifva de skäl, hvarpå min öfvertygelse om olämpligheten af dessa majoritetens beslut stödjer sig. Jag anser den silfver-fond Banken för närvarande eger till utvexling vara högst otillräcklig då, med afdrag ifrån dess effectiva belopp af den summa af 2 till 5, som skall oanlitad alltid befinnas i Bankens hvalf, det återstående till utvexling befintliga silfver-beloppet lärer utgöra på hvarje, inom vårt samhälle befintlig individ ungefär en R:dr specie; en obetydlighet trier eller mindre, som besynnerligt nog beror på hvars och ens individuella åsigt vid beräknandet af den utelöpande sedelstockens belopp.
Memorial, angående verkställd omröstning , i anledning af RiksStåndens skiljagtiga beslut, rörande anslag till aflöning för adjungerade Ledamöter i Kongl. Svea och Götha HofRätter. Sedan det af Stats Utskottet uti Memorialet N:o 556 framställde förslag lill volerings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande ett af Kongl. Majit äskadt anslag till aflöning för adjungerade Ledamöter i Kongl. Svea och Götlia Hof-Rätter, blifvit äf samtlige Riks-Stånden gilladt, liar Förstärkta Stats-Utskottet, i öfverenstämmelse med stadgandet i 69 §. Regerings-Formen, denna dag anställt omröstning öfver berörde, så lydande, proposition: Den, som, i likhet med hvad Stats-Utskottet yttrat, anser det af Kongl. Majit i Nåder äskade extra Stats-anslag till adjunctions-arfvoden för 5 Ledamöter i Kongl. Svea och Götha Ilof-Rälter icke böra bifallas, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, varder, med bifall till Högstberörde Nådiga Proposition, till säd ane arfvoden beviljadt ett extra Stats-anslag af 3,750 R:dr årligen, eller 750 R:dr, svarande emot half Assessors-lön, för hvardera af de 5 Ledamöter, som måste adjungeras med egna extra rotlar i förrbemälde Hof-Rätter, om arbetet der, såsom hittills, skall fortgå på 4 Divisioner, med Sex Ledamöter å hvarje Division; hvilket extra anslag utgår ifrån innevarande års början, intilldess den Stats-reglering vidtager, hvilken vid nästa Riksdag blifver beslutad. Vid voterings-sediarnes öppnande hafva befunnits 60 Ja och 59 Nej; lill följd hvaraf, och då således Ja vunnit, något anslag för det ifrågaställa ändamålet icke blifvit beviljadt. Stockholm den 2 Juni 1841. Bih. till R. St. Auk. till Exp. Utsk. den 3 Juni 184.1, kl, 6 e m.
Det kan understundom kännas som en riktig njutning att låta det få fria tyglar, men efter en sådan njutning kommer sorg, och därför är det lyckligast, då vi med en noggrann eftertanke pröfva hvarje ord, innan vi släppa det ut i världen. A. G. Nytt Ludviff lif. Af G&amp;nghofer. Öfversättning för Idun. n höstdag, strålande i alla färger, låg öfver Abbazias lagerlundar. Som guldsand glimmade gatornas rödaktiga grus, hotellbyggnaderna reste sig likt jättelika metallblock, i hvilka de i solen speglande fönstren togo sig ut som blixtrande glimmer, och den hvita kiselu i parken bländade ögat, som vore vägarne strödda med korn af gediget silfver. Doften af yppiga blommor kryddade luften, som var så ljum och stilla, att palmernas solfjäderblad och dracenornas mäktiga svärdsklingor knappt läto ana en svag skälfning i sina fira spetsar. Förtonande i ren, böljelös blånad bredde sig hafvet, i fjärran omsvept af en skär soldis, genom hvilken Chersos och Veglias klippkonturer hägrade i den färgrika luften. Enstaka båtar, ur hvilka lyste ljusa dräkter och röda parasoll, gledo för säfliga årslag öfver den stilla, blåa ytan, och därute, på höjden af Quarnero, drog en stolt ångare västerut, förbi de strödda Chioggiobåtarne, som lågo orörliga, med slappa segel, väntande på bris. Tätt intill stenbalustraden, som skiljer Villa Angiolinas park från den klippiga hafsstranden, stod en mjukt stoppad rullstol. I denna satt en flicka, hvilken knappast kunde ha öfverskridit ungdomens blomstringstid; de smala skuldrorna voro höljda af en hvit dunpäls. Men hvart hade de svunnit hän, dessa unga kinders rosor? I krusiga lockar föll det guldbruna håret öfver den hvita pannan till ett ansikte, som trots de infallna, färglösa kinderna, trots de djupt liggande, feberlysande ögonen och de trötta, bleka läpparne dock ännu vittnade om den ljufva skönhet, som en smygande farsot härjat, hvars frö heter oundviklig död.
Genom det under 1840 och 1841 års riksdag meddelade samt i Kongl. Majits ofvan omförmälda nådiga skrifvelse åberopade beslut, hafva Rikets Ständer redan förklarat, att lönen för Justitie-ombudsmannen borde utgå med lika belopp, som Justitie-kanslerens ordinarie löneinkomst enligt gällande stat utgjorde. Då detta förklarande grundar sig på och öfverensstämmer med stadgandet i Riksdags-ordningens 63 §: »att Justitie-ombudsmannen anses under sin tjenstetid och »intilldess han från embetet skiljes eller till utöfningen af sin förut innehafda beställ»ning återträder, i alla afseenden lika med Konungens Justitie-kansler,» finnér StatsUtskottet detsamma böra fortfarande tjena till efterrättelse i fråga om bestämmandet af merbemälde embetsmans aflöning; hvadan och enär hvarken de i Herr Cederschiölds motion antydda flyttnings-kostnaderna för en i landsorten bosatt och till Justitie-ombudsman utsedd person eller osäkerheten af det, genom valet dertill, erhållna uppdrags varaktighet, synas böra föranleda till högre, årliga löne-vilkor för honom, än för Justitie-kanslern, Utskottet får tillstyrka, att Justitie-ombudsmans-lönen, under den tid innevarande riksdags stats-reglering kommer att blifva gällande, må af Rikets Ständer bestämmas till Sju tusen Riksdaler Riksmynt årligen, eller till lika belopp, som Justitie-kanslerns aflöning enligt sagde stats-reglering utgör. Hvad åter beträffar de löne-vilkor, som äro förenade med Justitie-ombudsmannens förut innehafvande tjenst, anser sig Utskottet destomindre kunna understödja den i Justitie-ombudsmannens berättelse gjorda framställning i fråga om denne embetsmans rättighet ntt bibehålla den Staten i allt fall icke tillfallande inkomst han af annan tjenst eger, som härigenom en anmärkningsvärd olikhet uti inkomsterna för ett och samma embetes innehafvare skulle uppkomma, och de hufvudsakligaste aflönings-förmånerna för en eller annan Statens tjenst möjligen under en längre tid komme att densamma frånskiljas.
Utskottet anser således den Lindblomska katekes-förklaringen, om ock bristfällig, icke kunna vid kristendoms-undervisningen umbäras, förr än annan, motsvarande lärobok blifvit utarbetad och antagen; hvadan och då Utskottet i afseende härå inhemtat, att förslag till en dylik lärobok blifvit på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning uppgjordt och vid innevarande riksmöte till Högvördiga Preste-Ståndets granskning öfverlemnadt, Utskottet finnér sig böra hemställa, att äfvenledes denna del af motionen må lemnäs utan åtgärd» Stockholm den 26 Juni 1857. Friherre Rudenschöld begärde få antecknadt, att han, såsom hindrad af sjukdomsförfall, icke deltagit i förestående beslut. Herr Lallerstedt afgaf följande reservation: »Lika med motionären anser jag den Lindblomska katekesen icke längre böra såsom lärobok vid den första kristendoms-undervisningen begagnas. Genom det sätt, hvarpå denna undervisning meddelas det uppvcxande slägtet, förlamas helt och hållet det kristliga lifvets ut - 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Blskollels Betänkande N:0 98. veckling och i stället näres och utbildas hos detsamma den föreställning, att kristendoms-kunskapen egentligen består i att kunna ur minnet mer eller mindre tanklöst upprepa katekesen. I folkskolorna uppoffras på katekesens utanläsning så mycken tid, att andra angelägna undervisningsämnen blifva eftersatta. De förderfliga verkningarne af utanläsningen äro längesedan allmänt insedda, och i samma mån behofvet efter verklig kristendom gör sig gällande, skola allt flere och flere mäktiga röster höj q, sig mot det nu begagnade undervisningssättet, som går ut på att sätta den döda bokstafven i stället för den kristliga andan. Nyligen har en vältalig stämma från Zions höjder låtit höra sig samt yrkat en lefvande och med protestantismens väsende mera öfverensstämmande religions-undervisning. Uti det underdåniga yttrande, som Biskop
I likhet med en föregående motionär, som redan inom detta Högvördiga Stånd väckt tänkvärda förslag i elementar-undervisningens vigtiga sak, men hvilkens åsigter jag till en början skulle tveka att i allo underskrifva, anser jag, att uti de studier, i hvilka verkligt allvarliga bemödanden äfven på timmar utom lärorummet erfordras, man icke bör hopa ämnena, utan låta barnet t. ex. i ett eller annat språk, först tyskan och sedan latinet, något grundligare införas, innan man öfvergår till ett tredje såsom grekiska eller engelska. Hvad särskildt angår de lefvande språken, tror jag, att icke egentligen mer än ett, och jag ville dertill föreslå tyskan, bchöfver att i skolan bedrjfvas på det gamla så kallade grundliga 220 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 109. sättet, men att både fransyska och engelska, kanske med mera fördel, kunde inläras efter förenklade methoder, t. ex. den Ollendorfska, samt genom innanläsning och talande på lärorummet, på hvilket läsrum också undantagsvis kunde i dessa språk ske en öfverläsning af de så kallade paradigmerna och dylikt. Men likaså menar jag, att också i afseende på naturvetenskapens samt historiens och geografiens studium, åtminstone i skolans nedre klassei1, det mesta kunde bibringas genom innanläsning på lärorummet i lärarens närvaro och med beledsagande af hans muntliga utvecklingar, så att ock hcmlexor kunde i dessa ämnen undvikas. Deremot, för att kontrollera framstegen äfven i dessa kunskapsdelar, ville jag, att under sommarferierna det sålunda under lästerminen genomgångna skulle i sammandrag af lärjungarne repeteras och af dem vid återkomsten till skolan redovisas, för att då läggas till grund för skeende flyttning inom klasserna.
Med stöd af hvad jag sålunda haft äran anföra, anhåller jag om afslag ä det nu föredragna betänk., på det att den ifrågavar. afgiften mätte få fortfara, åtminstone tilldess den för broars och quaiers uppbyggande staden åsamkade skuld kan blifva amorterad. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Äfven jag anser, att detta Ekon.Ulsk:s förslag icke bör bifallas, och detta af det skäl, att vid en gjord undersökning af stadens tillgångar för bestridandet af alla de åligganden, som den har att utgöra, sä befans en stor brist äga rum. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att lika litet vid stadsafgifter som vid statsafgifter kan en särskild afgift eller skatteinkomst bestämmas för hvarje behof, som af staten skall bekostas. Nu är den ifrågavar. afgiften hufvudsakligen bestämd till quaiers och broars underhäll; men om den äfven har befunnits räcka något derutöfver, så torde det likväl icke vara något skäl lill densammas förminskande, enär ändock i det hela taget bristen belinnes öfverstiga lillgängarne. I alla andra länder är det vanligt, att då icke släderne kunna genom directa skatter uppehålla allt hvad som der kan tarfva underhäll, sä måste större delen af hvad som brister tagas af accismedlen. På landet bekostas dylika utgifter af slaten; i städerne äter måste städerne sjelfve dem betala, hvilket äfven gör, att de som bo i städerne hafva på en gång både stadsafgifter och afgifter till staten, så att de äro ganska betungade. Staden Paris t. ex. har större inkomster än hela Sverige har i skatter; den har nemi. några och 40 millioner francs, men hvilka likväl behöfvas ganska väl. Nu är här fråga om att borttaga en afgift, som i alla andra länder är lagd på de varor, som bäst kunna tåla densamma; jag ser likväl icke dertill något skäl före - Den 30 October f. ra. 405 finnas i livad Frih. Hamilton anfört, nemi. att det vore hufvudsakligen producenten, som finge vidkännas denna afgift; ty detta beror af omständigheterna.
Men der förhållandena inom familjen äro hvad de böra vara, der kan ock en fader eller moder vara viss att öfver sin dotters beslut i förevarande hänseende utöfva ett inflytande, vida större än lagen någonsin kan medgifva, och hvarifrån någon appel till domstol icke ifrågakommer. Det är derföre icke för att upprätthålla vördnadsbandet inom familjen, utan för att söka förhindra en ung oerfaren qvinna från att ingå ett olyckligt äktenskap, som lagen bör hibehålla giftomannarätten såsom regel. Men då ifrågasatta inskränkning i giftomannarätten således endast bildar ett undantag, kan lagbudet derom blifva ganska enkelt och i afseende å ordalagen göras så generelt, att ett särskildt uppräknande af alla de lagrum, från hvilka ett undantag derigenom medgifves, blifver öfverflödigt, helst dessa lagrum fortfarande qvarstå orubbade såsom regel. De ordalag, Utskottet valt, utmärka uppenbart, att öfverallt, der i lag ordet giftoman förekommer, der inträder mö, som fyllt 25 år och i laga ordning anmält att hon myndigheten sjelf utöfva vill, i alla en giftomans funktioner. Således blifver hon äfven berättigad, bland annat, att sjelf upprätta äktenskapsförord, enligt 8 kap. Giftermåls-Balken. Endast ett enda lagrum har Utskottet, i likhet med hvad Herr Friherre Armfelts omförmälde reservation innehåller, funnit böra i den nya författningen särskildt omnämnas, nemligen 6 kap. 2 § Giftermåls-Balken, hvilken innehåller, att om son eller dotter, som är enka, gifter sig mot föräldrars vilja, medan han, eller hon, i deras hus vistas och bröd deras ater, och det sker af förakt och sidvördnad, eller med den, som ej häfver godt namn och rykte, fader eller moder eger rätt att göra sonen eller dottern arflös. Att detta äfven bör sträckas till mö, sorn sjelf utöfvar giftomannarätten, torde för enhvar vara uppenbart; men sådant synes dock, i anseende till anförda lagrums bestämda ordalydelse, böra uttryckligen stadgas.
Förmätne fransos etc. etc. L A S S E . Ah, monsieur, monsieur, doucement! je demande mille fois pardon, jag inte veta det. 27 Quoi, min herr! den der unga f runtim vara min herrs tillkommande future? N I C L . Ja, det är hon, och jag ska be att ingen mer blandar sej deri ; jag ska säga herrn att j ag vill v ara f ästman allena. L A S S E . Ces t tres juste, monsieur ... que vois-je? hvad ser j ag? bedra mej ögon? j ag finna mell an herrskapet un certain air de famille; monsieur v ara född att... N I C L . Ja visst, och det har herrn inte sett förr än nu? L A S S E . Certainement, jag l änge sett, que min herrs skönhet, h ans esprit, hans grace, hans kärlek komma ... komma just att påskynda mamsells lycka. N I C L . Ja, det försäkrar jag. Tala mer så der, s å blir vi de bäs ta vänner i verlden. L A S S E . Hvem arrangera ce mari age-l a? är det mon ami Ninus? N I C L . Ja just gufar sjelf; d'ä en karl det som förstår sej på att gifta folk. L A S S E . Diable! han melera sej också med att gifta folk? c'est pardi surprenant. Då jag så admirera Det nöje h an jouera Att bryta tand f rån tand, Jag trott bror Ninus vi lja Långt hellre söka skilja, Que knyta mänskors band. Jag tacka för nouvelle, Den visa que mamselle Ej läng re dröja bör; Mais genast lycklig göra, Den man que mäst kan röra, Son tendre peti t coeur. N I C L . Cousine, hela verlden säg er ju att hon bör skynda att ta mej till man; jag har sagt det, gufar har sagt det, och nu säger den herrn det också. J U L . Säger den herrn det också? L A S S E . Jag säga que mademoiselle inte h a
Till anställande af skjutförsök med artilleripjeser » arméens pensionering, fyllnadskreditiv för år 1863 • » uppförande af kokhus samt vaktoch arrestbygg nader vid andra lifgardets établissement, jemte förändrad inredning af regementets kaserner » uppförande af arrestbyggnader vid indelta arméen, inredning af förhyrda arrestlokaler, anskaffning af inventarier m. m. » anställande af försök med skyddstält » ersättning för utarbetande, i sammanhang med krigskollegii bokslut, af uppgifter öfver samtliga kost Transport Runt R:dr 466,603: 24. 2,646,385 100,000: — 50,000: _ 108,9 4 0 : 74. 197,662: 50. 10,000: — 30 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Transport R:mt R:dr 466,603: 24. 2,646,385: — naderna till de särskilda föremål, sorn tillhöra kollegii förvaltning 3,000: — 468)603: 24. Tillhopa extra anslag R:mt R:dr 3,114,98 8: 24. Hufvudsutnmorna af de til) fjerde hufvudtiteln eller landtförsvaret hörande anslag skulle i följd häraf komma att blifva För utgifter på ordinarie stat: årligen R:dr 9,585,740: 40. deraf förslagsanslag 1,064,890: 32. » extra ordinarie behof: under hela statsregleringsperioden » 3,114,988: 24. Femte Ilufeudtiteln, innefattande anslagen för Sjöförsvars-departementet.