Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då härefter Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. om remiss till BankoUtsk, af Frih, Hermelins 2:dra motion, alt direklio - Den 2 December. 115 nerne för fattigvårdssamhällens arbetsinrättningar naå blifva berättigade att under vissa villkor upptaga lån i R. Sl:s bank, begärde Ilr af Grubbens, Nils Wilh., att med remissen måtte få anstå till näsla plenum, hvarpå Ilr Landtm, förklarade att denna motion komme alt ligga pä bordet. Upplästes en af Frih. Roskull, Claes Ulrik, inlemnad sålydande motion: I den öfvertygelsen att de flesta af detta husets medlemmar dela min åsigt om det mindre lämpliga deraf, att de härstädes vistande främmande makters ministrar, hvilka, såsom åhörare, äga tillträde vid R. o. Ad:s plena, icke hafva en särskild uppgång till de för dem utsedde platser; och enär den till läktaren förande trappa endast kan passeras af en person i sender, och besagde Hrr derigenom ofta, vid större tillopp af den läktaren besökande allmänheten, blifva uppehållne oell måhända stundom förhindrade alt, utan obehag oell tidspillan, der finna inträde; vågar jag till II, St. vördsamt hemställa, det måtte såväl Corps Diplomatique, Hrr Stals-råder, Just.canzlern, Just.ombudsmannen, som ock i staden vistande Norrmän hädanefter få begagna den i salens nedra ända befintliga uppgång till läktaren; hvilken sednare i sådant fall torde böra afdelas medelst ett träd-galler eller skrank, som afskiljde förberörde Herrars platser från de öfriga ä läktaren befintliga. Kostnaden för den ändring af läktaren som häraf skulle blifva en följd, är så obetydlig, att något hinder deraf ej möter, och någon olägenhet deraf att några få personer, sådane som de ifrågavar., passera några steg förbi salens nedra ända, kan ej heller, som mig synes, uppkomma. Måhända kunde, för lidens vinnande, H.
Att desse, med flere dylike Brukshärdar, utan ett någorlunda, emot den blifvande tillverkningen svarande skogsfång, skulle vid sammanläggning, utan åtskillnad, tillerkännas oinskränkt smidesfrihet, synes ej vara billigt, eller öfverensstämmande med den varsamhet, som Utskottet vid reglering af smides-privilegierne ansett böra iakttagas; men emedan det är af vigt förhandteringen, att onödige smides-verkstäder må kunna indragas, serdeles i Bergslagerne, samt härtill kommer, att både skogsbesparing härigenom vinnes, och fördelen af en bättre smidesdrift, jemte det en mera vårdad tillverkning synes böra befordras, genom dess bedrifvande i en större scala, ämnar Utskottet tillstyrka den modification uti dess förut afgifne förslag, att, vid skeende sammanläggning af två eller flere härdar till en, oinskränkt smidesrätt vid den qvarvarande härden må beviljas, så vida hela det å gamla härdarne privilegierade smidet sammanräknadt uppgår till 4°° skepp:d» Beträffande Utskottets yttrande derom, att, i händelse Kongl. Maj;t skulle i Nåder gilla de för smides-rättens reglerande föreslagne grunder, ett förslag till nödige förändringar i beskattningen måtte uppgöras och Rikets Ständer föreläggas, hvilket förrän vid nästa Riksdag ej skulle kunna ske; så har deremot blifvit invändt: att Rikets Högloft. Ständer ej behöfva befatta sig med den frågan, enär den genom öfverenskommel?er emellan Kronan och Bruksidkare kunde afgöras; äfvensom det blifvit af en talare föreslaget, att Oeconomie-Utskottet, gemensamt med Stats-Utskottet, borde utarbeta förslag till beskattningen, att af Rikets Höglofl. Ständer vid innevarande Riksdag pröfvas och godkännas.
När Sockenstämma anbefalles af Konungens Befallningshafvande, eller Biskopen, eller Dom-capitlet, eller i stad af Magistrat begäres, får kungörelse derom icke vägras. 2 mom. bifölls med iagttugande, att den i de 2jne sista raderna förekommande meningen "och ege sökanden att deröfver klaga på sätt för besvär öfver sockenstämmo-beslut stadgas” utbytes emot denna: ”jemte besvärs anvisning, pä sätt om sockenstämmo-beslut stadgas.” 4 §• Bifölls med den förändring, att §:n slutar med de å 12:te rad. före - *74 Prot. Utdr. d. 8 Mars 184<- kommande orden ’'som finnes lämpligt, sammankallas,” hvarigenom de derpå följande 2:ne punkterna helt och hållet utgå. 5 §. Ansåg Ståndet höra helt och hållet utgå till följe af det heslut, som fattades angående 6 §. 1 mom. 6. §. Första punkten af denna §. fann Ståndet böra blifva af följande lydelse: Rösträttighet i Sockenstämma på landet ege i allmänhet en hvar egare, arrendator, så framt egaren icke bor inom församlingen eller i annat fall sig denna rättighet icke förbehållit, eller innehafvare af fastighet, jemte andra Socknens invånare, som för lön, fabrik, verk eller inrättningar, handtverk och annan näring eller rörelse erlägga bevillning efter 2 Art., de likväl undantagne, hvilka stå under annans husbondevälde. Rösträttigheten räknas efter hemmantal, der sådant finnes åsatt. Annars medför 10 R:dr Bevillning efter 2 Art lika rösträtt, som | mantal, 5 R:dr lika med ett | mantal och 2 R:dr 2f sk. lika med f é mantal hvarunder, på grund af bevillning, ingen rösträtt eger rum. / stad röstas efter hittills antagna grunder, hvarvid dock iagttages, att emot 2 000 R:dr fastighetsvärde svarar 10 Rulr Bevillning för lön, eller rörelse, samt att rösträtt icke utöfvas för mindre Bevillnings-belopp efter 2 Art. än 2 R.dr 2/f sk.
Ständ härutinnan yrkat, men detta ändock wid sinmening förblifwer, eller stanna twäStänd emot Den 2 Jun». 409 emot twä, dä skal saken öfrverlemnas til afgörande pä det sätt 69 K föreffrifwer, ät Statsutskottet/ förökadt til et sädant antal af Ledamöter, som der bestämmes. Bifalla detta Utskotts fleste Ledamöter Bewillningö Utskottets Förslag i en eller flere af de delar, hwaruti Riksens Ständer icke förut detsamma enhälligt antagit, blifwe detta Förslag härutinnan med all kraft af Riksens Ständers Beslut gällande; förkasta de detsamma i någon sädaifldel, dä, äfvensom när det af trenne Riks Ständ blifwit förkastadt, skal det äligga Bewillnings Utskottet, at föreslå en annan fördelning eller andra grunder och sätt för utgörandet, blott af den andel i Bewrllningssumman, lwarpa den förkastade delen i Utskottets förra Förslag har afseende. §. 72. Riksens Ständers llangus förblifwer hädanefter, som den hittils warit, under Riksens Ständers egen och wärd, sä at den ostörd mä.förwaltas af de Fullmägtige hwarje Ständ dertil förordnar, efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hwilka redan gjorde äro, eller widare af Riksens Ständer göras kunna; ägande Riksens Ständer allena rätt at genom lm»- gu-n utgifwa Sedlar, som för Mynt i Riket mä erkännas. §. 73. Inga nva pälagor, utskrifningar af Manskap , eller af penningar och waror - mä hädanefter, utan Riksens S tänders fria wilja och samtycks - 410 Den 2 Junit. tycke, i den ordning förut nämndt är, päbjudas, upbäras eller fordras. §. 74. Konungen äge ej magt at fordra någon an» nan Gärd, til utförande af et upkommet Krig, än det sammanstött af födande waror, som uti en Landsort kan blifwa erforderligt til Krigsfolks underhållande under
Särskildt diarium föres å hvarje Afdelning, hvilket diarium så uppställes, att behandlingen och afgörandet af hvarje mål eller inlaga kan der omförmälas under ursprungliga ordningsnummer Hänvisning kan dock ske till koncept-expedition eller protokoll, då sådana förefinnas. 3:o. Efter skedd anteckning; i diarium fördelar Förvaltnings-chefen emellan o o ledamöterne de inkomna målen, efter deras olika beskaffenhet. I Chefens frånvaro sker fördelningen genom äldste ledamoten. Mål, som fordra utredning, granskning m. m., innan de kunna till afgörande företagas, öfverlemnas af föredragande ledamoten till vederböraude kontor att deröfver sig yttra; — men remitteras ej formligen i annat fall än att kontorets handläggning af målet icke kan medhinnas till först inträffande ordinarie sammankomst för ärendens afgörande inom Förvaltningen eller den afdelning deraf målet tillhör. 5:o. Krigs-kollegii nuvarande Registrators-kontor indrages, såsom öfverflödigt. 6:o. Målens beredning i vederbörande kontor bör verkställas grundligt, men utan onödig vidlyftighet. — Yttranden i mindre omfattande ämnen må kunna afgifvas i form af ’’Promemorier”, eller mundtligen före eller vid ärendenas föredragning. — Vederbörande tjenstemän må ega rättighet att sig med föredragande ledamot rådföra i remitterade frågor. 14 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. 7:o. Målens föredragning och afgörande vid ordinarie sammanträde sker o o o minst en gång i hvarje vecka; — men alltid oftare för dé. mål, som antingen genast kunna afgöras utan föregående beredning, eller ock äro af angelägnare beskaffenhet. 8:0. Enär det å hvarje förvaltning inrättade diarium skall fullständigt utvisa målens behandling och afgörande, när sådant kan ske; behöfver särskild protokollsföring endast ega rum i sådana mål, hvilka antingen till följd af sin beskaffenhet icke lämpligen kunna i diarium beskrifvas eller undergått en vidlyftigare behandling än expeditions-skriften i målet kan angifva, eller ock framkallat olika meningar vid afgörandet.
Det vore i sanning väl, om det kunde tagas såsom en laglig anledn. för vederbörande att anse sig temligen fritagne från åliggandet att till alla delar af landet sprida delar af lånet. Förtjenar verkligen hvarje Svensk provins i lika grad att hugnas med andelar af lånet? Kan hvarje provins tillgodogöra sådan låneandel? Det torde förlåt as mig om jag exempelvis beder att få vidröra min hemorts förhållanden, samt dervid tillåta mig uplysa, att år 1856 exporterades från Vermland öfver 200,000 skepp:d stångoch manufakturjern, 150,000 tolfter plankor, master, bjelkar och sparrar, till ett sammanräknadt tillverkningsvärde af 10,500,000 Edr Urat; sisth år upgick exporten af stångoch manufakturjern till 188,942 skepp;d, tackjern och gjutgods till 122,400 skeppid, o. s. v. Detta bevisar ju, att Vermland innehar en högst betydlig andel af hela stångjerns-tillverkningen inom Eiket. Vore det väl då billigt, att man, med förbiseende af sådana tillverkningsoch exportförhållanden, ansåge summan böra öfverlemnas till samtlige Länen i mån kanhända af deras folkrikhet, men icke i förhållande till betydligheten af deras näringar? Sådant skulle leda till stora orättvisor och snart sagt tillintetgöra gagnet af det med hela låneoperationen hufvudsakiigast afsedda ändamål. Om derföre punkten 4 återremitteras, önskar jag, att Utsk., långt ifrån att taga i betraktande, såsom vore de B. o. Ad:s tanke, de af Frih. Paykull och Hr Ehrenhoff yttrade satser, hvilka jag för min del anser sakna all giltighet, fastheldre bör bibehålla hvad i samma punkt blifvit sagdt, endast med uteslutande af orden: »lill alla delar i landel,» eller åtminstone uttrycka sig så, att detta spridande ingalunda sättes i främsta rummet.
Räkenskap s-sam na and r agen upptaga bland CabinettsCassans utgifter för sistnämnd» 4 år kostnader och Capital-afbetalnin^en å detta lån, såsom en ef Colonial-Cassan lill Cabinetls-Cassan lemnad försträckning. På sätt Herr t. i. Ministern för Utrikes Äiendena vid ålerrémissen anfört, hafva E. M. Konungen och H. K. H, Kronprinsen behagat., genom meddelad löftesansvai ighet, försäkra framgången af denna lånetransaction; och har derjemte H. Konungen behagat, till fullgörande af de för ögonblick»!;? oundgängliga liqvider, år 1836 förskjuta en större summa i Hamb. jbneö, hvilket i de följande årens räkenskap upptagne förskott likväl räntefritt fått begagnas, enär någon ränta derå icke finnes i räkenskaperne utförd. Till följd af dessa transactioner motsvaras Cabinetts-Cassans nu uterstående redan uppgifna brist af följande, i räkenskaperne upptagne, försträckningar: AfColonial-Departementet, återstoden af dess hos Herrar Smith, Paine & Smiths i London upptagne lån, L. Sterling 3o,ooo, Sv. Banco 36o,ooo. Af Colonial-Departeroentet, dess hos Filenska Fonden med Cabinetts-Cassans garanti upptagne lån, Hamb. Af Id. M. Konungen föisträckte Hamb. B;co 76,260: Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 48q. 15 Af Cabinettets Banquierhus i Hamburg, Petersburg och Stockholm Iiamb. B:co 16,407: 3a. å 128 sk. cours t — ^0^,08^: 5. 4* Af samma Banquierhus v 1 • • i3,3oo: Summa B:co R:dr 780,387: 5. 4- hvarifrån afgår contant behållning i cassan vid 1840 års slut 4*420-' 2I* 4- då nuvarande skuldsumma visar sig vara 775,966: 3a.
TILL CAROLINE Stafvelsegåta för nyåret. 1 1893 N och restaurationslokal. Det var folktomt, så när som på några stationskarlar, som sprungo fram o c h tillbaka, och Kerstin Sangvin kände sig så övergifven, där hon stod helt ensam o c h lät ögat följa det bortilande tåget, till dess det försvann i en kurva. En känsla af köld genomilade henne, och hon skyndade in på restaurationen, där hon, trots den tidiga timmen, efter något dröjsmål kunde erhålla en kopp kaffe. Pigan, som serverade det, yttrade: » Är det den nya skolmamsellen, s o m skall till Grästorp? » » Ja, » svarade Kerstin o c h kände sig glad åt att träffa någon som tog notis om henne. » Ja, då skall fröken fara med postskjutsen, som går om en timme. Pastorn har styrt om det så, sade postiljonen, som kom i går afton. Idun Prenumerationspris pr I d u n med Modetidning och kolorerade planscher I d u u m. pl, Idun ensam år: k r. Redaktör och tr. Frenumera,„.on sker å alla postanstalter i riket. Ingeborg &lt;^f början af år 1880 SÅ fästes uppmärk(| | ^ samheten vid ne-, re förtjänstfulla teckning-ar uti N y Illustrerad Tidning af den då lofvande unga artisten, fröken Ingeborg ' Westfelt. Hennes talang ' hade då endast erhållit stöd af undervisning ' vid Tekniska skolan och Fria. konsternas akademi. Hågen för fortsatta studier dref emellertid den ung-a konstnärinnan ut att söka rikare källor, och år 1883 anträdde hon sin första resa till Paris. Här nedslog ' hon först sina bopålar i en pension, af sedd för unga kvinnliga artister från olika delar af värklen, vid Rue Notre Dame de Champ n:r 77. Den slottslika byggnaden, belägen i en parkliknande trädgård med sekelgamla träd, syntes särskild egnad att väcka den stämning af lugnt allvar, som väl höfves målarekonsten. Efter flitiga studier och träget arbete vå- gade sig den unga målarinnan snart att exponera å Pariser-salongen, där hennes FRITHIOF utgifvare: HELLBERG.
Efter det underteknad t.f. pastor framställt de fördelar som planen afsåge att länets innevånare bereda, hördes socknemänne förklara sig allmänt inse nyttan af planens utförande, liksom de yttrade sig vilja något bidrag anstå, endast i frågan huru detta bidrag skulle utgöras hördes någon skiljaktighet, men efter någon öfverläggning beslöts enhälligt, att så vida ett bolag bildar sig, som i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af förbemälde lands secreterare uppgjorde förslag, utföra planen för den lättade communicationen, af hvarje innehafvare af hemman eller boställe inom socknen, skulle årligen under 10 års tid för hvarje förmedladt skattehemmantal erläggs trettiotvå skillingar banco antingen i penningar eller spannemål efter gällande pris, dock att bidraget utaf någon hemmansrök icke finge understiga 121 16 skil, huru litet skattetal röken än vore åsatt, och ej häller öfverstiga 1 riksdaler 32 skil. allt banco, äfven om hemmanets skattetal vore mera än 2 ½ tunnland. På den skattskyldiga sjelf finge det bero, om han ville bidraget erlägga i penningar eller spannemål, och skulle uppbörden derefter verkställas af bolaget vid den årliga intägten eller uppbörden af kronans medel, sedan kungörande derom någon tid förut skett. Med erläggande af detta bidrag skulle början ske från och med det år arbetet med communicationens underlättande påbörjats och sedermera oafbrutet under den bestämde tid åren fortgå, om med samma arbete fullföljes. Till förekommande af tvister emellan afoch tillträdare af hemman om bidragens erläggande skola socknemännen årligen, så länge bidraget skall utgöras, i sockenstämma förnya deras nu gjorda åtagande, med skyldighet för den, som icke vill frågan om förnyelsen biträda, att genast på en gång gälda hvad som för återstående åren af bidraget sig belöper.
Herr Grefven och Landt Marskalken föreslog vidare, dels att i nästa Pleno val måtte anställas af d@ 21 Ledamöter jemte 6 Suppleanter af Ridderskapet och Adeln, hvilka komma att för* Den 4 April. stärka Stats-Utskottet, dels ock, att bemHlte Ledamöter äfven vid de framdeles under inne* varande Riksdag tilläfventyrs inträffande skiljaktigheter emellan Riks-Stäaden , så i afseende å Bevillningens fördelning, som andra uti §. Regerings-Formen omförm'dre ämnen, mft till undvikande af nytt val äga att jemte Stöts» Utskottet alla sådana frågor upptaga och af* göra. Bifölls. Företogs till pröfning Riddarhus-UtskoN tets den 18 sistledne Martii »fgilne, samt den 24 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betankande, angående Löne.förhöjning för Riddarhusets Embets och Tjensteman , samt indragning af fyra Riddarr.us-Directeurers Ho» norarier. Undertecknad Riddarhus*Secreterare yttrade; Under ett lifligt minne af den ynnest Hög* loflige Ridderskapet och Adeln i sista Plena den 1 dennes eftermiddagen, behagade visä mig, får jag Ödmjukast förklara, att så lange jag har den äran innehafva Riddarhus-Secrete, rare*tjensfen, med rättighet derjemte att. Under de af Höglofl. Ridderskapet och Adeln fö* raskrifne vilkor, dermed få förena annan Pil* blique Tjenste-befattning; jag anser mig full* komligt belåten med de Riddarhus-Secrcterare - Den 4 April. tjensten nu åtföljande Löne förmåner , samt an. håller således att den af Riddarhus-LItskottet väckte fråga, cm Löne förhöjning för Riddarhus Secreteiafen, pu mera må förfalla.
Och af Bonde-Ståndet: Jon Jonsson och Per Jonsson, Fortsattes och slutades läsningen af KongFAll manna Magazins-Directionens Protocoll för nr i8ro, hvarunder Herr Kamereraren Holmblad , efter erhållet företräde, meddelade de upplysningar, som Herrar Revisorer äskade; och skulle Herr Kamereraren till Herrar Revisorers nästa sammanträde uppgifva förhållandet med åtskilliga, i anledning af Protocollens innehåll gjorda, observationer, hvilka fordrade en från handlingar hämtad omständligare upplysning, än sora Herr Kamereraren nu kunde afgifva. Herrar Revisorer åtskilldes. In fidem Protocolli Lud. Neijber. Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisores CantzliFördelning i Kongl. Allmänna Magazins-Direction den ii December 1813- Närvarande: Herr Landshöfdingen och Ridd. von Echstedt och Herr Borgmästaren och Ridd. Sandberg. De 3^4 Den 8 Mars, De öfrige Herrar Revisorer voro sysselsatte med Inventering i Riksgälds-Cöntoiret. § i. Justerades de på denna Fördelning förda Protocoll för den 17, 19, aa, a 5, 26 och 27 sistl. November månad. § 5. I afseende på den upplysning, Herr Kamereraren Holmblad, enligt Herrar Revisorers Protocoll för den 27 November, skulle till det härefter blifvande Herrar Revisorers nästa sammanträde afgifva; erhöll Herr Kamereraren nu företräde och inedddelade hvad äskadt blifvit. Sedan Herrar Revisorer icke mera hade Kamererarens närvaro af nöden, fick Kamereraren afträda. § 3.
Att skrifva en lag, torde vara det svåraste af allt; ty den måste vara kort, bestämdt, klart och tydligt sammanfattad. Jag har ock alltid föreställt mig att dessa villkor blifvit genom nya lagförslaget i möjligaste målto uppfyllde, men detta förslag är ett mennisko-arbele, och således kanske mera ofullkomligt än jag förmått att upptäcka; hvarföre det icke kan annat än glädja mig att vi hafva Hr Rääfs förmåga att påräkna, för att få alla möjliga brister både i sak och ord undanröjde. Frih. Falkenberg, Carl Axel: Jag får ödmjukast anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes till Ståndet framställa propos. om tryckning af Hr Rääfs anförande, samt att det måtte komma att till Ståndets ledamöter utdelas. Hr Rääf: Jag har blifvit särskildt uppmanad att svara; hvarföre jag finnér mig nödsakad, att tillägga några ord och sålunda öfvergifva den grundsats jag hittills följt, att nemi. låta skäg len väga mot hvarandra, utan att anställa en disputations-akt. Den värde talare, sora fästat uppmärksamhet vid mitt yttrande, liar funnit det förunderligt, att jag kommit med mina anmärkmr nu, så långt efter sakens remitterande. Detta har skett i stöd af en, vid riksdagens början, hos Hr Gr. o. Landtm, gjord förfrågan huruvida det vore tillåtet, att efter remissen göra sådana anmärkmr. Ali förmätenhet är långt från mig, och jag har äfven, i de första orden af mitt mern. förklarat, att jag icke är lagkunnig, att det endast är det stora behofvet af ett yttrande i denna väg, som förmått mig — hvilken jag erkänner vara dertill den minst värdige, den minst skicklige inom detta hus — att taga detta steg, när ingen annan behagat åtaga sig detta mödosamma och oangenäma värf. 256 Den 18 December f. m. Hr Akerman, Fredr.:
Ut Supra, S. D. Bifölls ConstitutionsUtskottets sedan den 14 Juli på Bordet hvilande Memorial, af den 12 nästföregående, angående anmodan till LagGomrnittéen, att i Lagförslaget fästa synnerlig uppmärksamhet på bestraifningssättet af de brott, som kunna föröfvas mot Tryckfriheten, och på Rättegängssättet i Tryckfrihetsmål, på det tillfälle må beredas, att äfven sådana mål, efter den nya Lagens antagande, endast efter allmän, Lag må. kunna; afdömas. Ut Supra. S, D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets förlidne gårdag på Bordet lagda Betänkande af den io:de dennes, rörande Hålloch Gästgifveri-Skjutsen, i anledning af den utaf flera Ledamöter gjorda anmärkning emot olämpligheten af det tillstyrkande, att hvarje Skjutshåll måtte, så vidt möjligt är, blifva af tvänne mils längd. Ut Supra. S. D;, Sedan inom Ridderskapet och Adeln det yrkande blifvit framstäldt, att ConstitutionsUtshottet måtta åläggas inkomma med upplysning om orsakerna, hvarföre det samma vägrat en af Ledamöterna i samma Utskott, att, i frågan rörande Decharge lör StatsRådet, vid Utskottets Memorial bi - 853 Den 17 Juli e. m, fog» ett särskildt yttrande, och HansExceTlence Heyr Grefvenoch LandtMarskalkenj up på lemna ! förklaring här ifver af samma Ledamot hvilken sädant hade blifvit vägradt, ansett sig icke, emot sitt begrepp om Gonstitntiorens lydelse, kunna göra proposition om en remiss af denna beskaffenhet, samt denna proposition icke dess mindre hade blifvit yrkad, forklarandes Herr LandtMarskalken» enligt 55 §. Riksdagsordningen, öfverläggningen h\ ilande, och malet blef till GonstitutionsUtskottet förvisadt, att sig deröfver •skyndsamt utlåta.
Då vilja vi även se, om världen i själva verket så förändrat sig, att en ämbetsman ostraffat kan trampa lagen under fötterna, kan tillägna sig ett befäl över kejsarens trupper, vartill han icke har rätt, och lösa fångar, vilka han själv förhört, funnit skyldiga och dömt till döden. - Min Petros, du bör märka, att här icke är tid att tala, utan att handla, inföll Annжus Domitius och skyndade att med återställande hand ingripa i det kaos, vari omgivningen hotade att upplösa sig. Prokonsulns och den väpnade styrkans ankomst hade liksom förorsakats av Teodoros' böner. Själv var han därom övertygad, och medan de händer, som fattat i honom för att rycka honom bort, släppte honom vid sina ägares överraskning över soldaternas inryckande i koret, utsträckte han själv sin arm och pekade på dessa som inseglet på sin bönhörelse och Guds beslut att sätta gräns för de rysliga gärningar, som skedde i Hans namn. Bland de församlade homoiusianerna uppstod den största förvirring. Många stodo slagna av häpnad; andra trängde sig fram för att höra vad som var å färde vad prokonsulns ankomst och uppträdande betydde; andra åter stormade fram emot Teodoros, som med djärva händer börjat lösa en fånges band. Legionärerna försökte hålla menigheten tillbaka. Det uppstod handgripligheter mellan dem och massan, som hotade övergå till blodiga uppträden. Kyrkan genljöd av förvirrade rop. Det var i detta ögonblick prokonsuln av Akaja steg fram i mitten av koret och bjöd tystnad. Prästernas och soldaternas förenade ansträngningar och massans egen nyfikenhet understödde honom. När det var någorlunda tyst i kyrkan, uttalade Annжus Domitius den besvärjelseformel, som ensam mäktade åtminstone för stunden dämpa stormen. Han förkunnade, att kejsar Konstantius gått till sina fäder, och att hans frände cesar Julianus av senaten, folket och legionerna utropats till kejsare och herre över romerska riket.