Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
" "Vigtiga äro visserligen de för clet ifrågavarande förslaget äderopade nio - 7V^c> 2^. tiven, att inteckning8rätten8 nuvarande 08äkerket, vällad gf de t^8ta förmon8-rätterng, min8kar allmänna crediten 8amt kindra capital8 fri8ka om8ättning noir med det8amma 8amk8llet8 fram8kridsnde till allmänt väl8tänd, r/e/v ock att clen en8kilda fs8tigket8-6g3r6n lider försäng deraf, att kan, 8t»dd i kekok att emot inteckning 8öka penn inge-län, 8vär1igen kan erkälla nägot, ris or8ak, att krin ej krin tillförlitligen upplär», om elle»- i k vad mon krrn med 8in egendom käftar för förm^nder8kap8 medel. Härvid krin likväl eiinrr>8, c/e/v att nitet tor 8amkäI1et8 materiella förkofran t^ckea öfverskrida 8in tillkörliga grän8, om man, för att kelordra detta, 1orki8er eller förnärmar en8kilde8, 8erdele8 omyndige, Karn8, pä naturlig rättvis grundade an8präk pä kägn ock ke8k^dd.
I öfrigt , oclv hvad beträffar Herr von Hartmansdorffs yttrande om olämpligheten af det nu antagna Bättet, att enligt ExpeditionsTaxan aflöna Erabetsoch Tjenstemännen, så voro flere med mig inom Utskotten af den tankan, att Domarens inkomst af papperslösen, borde genom förhöjning i ChartceSigillatce afgiften dem er* sättasMen Utskotten trodde det vara för tidigt, att i berörde hänseende föreslå någon för-4 ändring, serdeles som Utskotten i detta fall ansett bäst att afvakta den allmänna reorganisationen af Domstolarne, som torde blifva en följd af den nya lagen. För öfrigt är jag ingalunda emot att Betänkandet må, på sätt Herr von Hartmansdorff hemställt, tills vidare förblifva hvilande. Uppå derefter af Herr Grejven och LandtMarskaiken. gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt tillåta, det Lagoch OeconomieUtskottens ifrågavarande Betänkande finge tills vidare ytterligare hvila på bordet. Föredrogs å nyo Lag-samt. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 10 sisi-* ■(5- 58 Den 3 Junii e, m. ledne Maji under N:o 62 afgifne samt den 30 i samma Månad eftermiddagen på hordet lag~ de Betänkande, i anledning af väckte motioner, i afseende på ny Lagstiftning angående etängselskyldighetea. Grefve De la Gardie, Jacob: För min del måste jag bekänna, att det nu uppläste Betänkandet är i någre fall så föga öfverensstämmande med hvad jag skulle önska och med hvad jag anser vara bäst, att jag anhåller, att det samma må få ytterligare hvila på bordet till nästa Plenum, Friherre Wrånge/, Henning, förenade sig med Grefve De la Gardie.
Du hör brandklockans ljud; hör du äfven jämmerropen af de olycklige, hvilkas julfred du förstört deras enda glada hvila efter årets långa mödosamma dagar! Du ser lågorna från de hyddor du antändt; men ser du äfven qvinnor och barn, som förtviflade springa kring sina brinnande boningar, utan att i den stränga vinternatten hafva ett tak öfver sina hufvuden! Gå till din kung och till de mägtige herrar, som bygga palatser af guld på undersåtares förbrända tomter gå! säg honom, att ulfven, som med förstörelsen inträngde bland Dalarnes råa och enfaldiga folk, likväl stod oskadad och trygg, skyddad af gästfrihetens lag, i Dalarnes torftiga hydda! (Ridån faller.) _______ ANDRA AKTEN. Ett mindre rum på slottet i Köpenhamn, med fondoch sidodörr samt en blinddörr midt emot. På ena sidan af Theatern ett större skrifbord och på den andra en bönpall med sitt krucifix ofvanför. FÖRSTA SCENEN. KONUNG ERIK. BENGT PODEBUSK. BENGT PODEBUSK (stående bredvid konungen). Eders Nåde! tronsalen är festligt smyckad, hofvet och hufvudstadens innevånare samla sig, för att gemensamt fira den lysande seger, Eders Nådes vapen vunnit utanför Flensburgs murar! KONUNGEN (sittande vid bordet). Det är bra. BENGT PODEBUSK. Genom hertig Gerhards vid samma tillfälle inträffade död, har vår farligaste fiende försvunnit. Schleswig skall således icke blott förpligtas att erkänna Konungen af Danmark för sin öfverherre, utan äfven, till följd af eröfrarens rätt, för everldeliga tider införlifvas med de tre nordiska riken, delande deras lycka och ära. 22 KONUNGEN. Bengt Podebusk! tror du sjelf på dina egna ord? BENGT PODEBUSK. Tror Eders Nåde annorlunda, så vore det inte för första gången jag misstagit mig. KONUNGEN (stiger upp).
Af den sednare motionären, eller riksdagsfullmäktigen Byström, har, under förmälan att Kongl, förordningen den 1 Juni 1830, angående fjerdingsmans åligganden och skyldigheter icke motsvarade dc förhoppningar och önskningar Bondeståndet deraf förväntat, emedan berörde åligganden tillhörde den egentliga kronobetjeningen som derför aflönades, 6 Stats-Ulskoltets Utlåtande, M 87. blifvit föreslaget, att, derest fjerdingsmännen icke kuude befrias från ålit sysslande af polisnatur, dem måtte tillerkännas en årlig ersättning af minst 50 R:dr banko. De sålunda gjorda framställningar har Utskottet tagit i öfvervägande; och a) angående först Länsnolariers anställande på stat och deras lörseende med lön, sä enär, enligt hvad af det vid Kongl. Maj:ts nådiga pioposition om Statsverkets tillstånd och behof fogade Stutsiåds—protokoll öfver civilärender den 13 November förlidet år, inhemtas, fråga om lönereglering för landtstaten, jemte dermed sammanhang egande ämnen är pä Kongl. Majtts nådiga pröfning beroende, anser Utskottet, i ärendets närvarande skick sig böra afstyrka Rikets Ständers bifall till hvad motionären i förevarande hänseende föreslagit. b) Hvad åter vidkommer begäran om anvisandet af löner åt fjerdingsmännen, får Utskottet erinra, att Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens riksdag beslutat att fjerdingsmanslönerna borde vid dåvarande innehafvares afgång indragas, samt berörde befattning betraktas såsom ett municipalsysslande, derför någon ersättning af statsmedel icke bör ega rum; och anser Utskottet fördenskull icke skäl att i Rikets Ständers så nyligen fattade beslut föreslå någon förändring, utan hemställer att motionärens framställning i detta ämne icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Gästgifvares friheter. 6:o.
Hur ofta skall jag be dig o m en sak, innan du behagar göra mig till viljes? » » Så ofta du har lust. Hvarför skall jag alltid rätta mig efter dig? Låt mig vara i fred, Alexander I » » Nu är lillan riktigt ur humör, då hon kallar mig helt högtidligt Alexander. Jag afvaktar med spänning det ögonblick, då du börjar kalla mig vid efternamn. ' Älskade Ekeroth ', eller ' gif mig en kyss, min egen Ekeroth ', låter det inte bra poetiskt? » Han böjde sig fram mot flickan med ögonen fulla af skalkaktighet. IDUN 1899 — 3 — Hon svarade ej ett ord, bara sydde af alla krafter, men jag såg, att det ryckte kring hennes mun. » Elisabeth, sluta! » Intet svar. » Håhå, jaja, » suckade den unge herrn, i det han slog sig ned på en pall vid flickans fötter och lutade hufvudet mot kanten af hennes sybord samt slöt ögonen. Jag tog mig nu en svängom i trädgården och parken och återvände därpå till min förra plats. Han satt fortfarande m e d tillslutna ögon, men. en rynkning mellan ögonbrynen förrådde, att han ej njöt sömnens hvila och frid. Hon hade låtit arbetet sjunka, och i de bruna, skimrande ögonen lästes tydligt en önskan, som väl lydde så här: A c k, om han ändå ville tala! Allt var dock tyst. Nu lutar hon sig öfver honom och hviskar: » Ekeroth! » Han småler, men öppnar ej ögonen. Hon hviskar åter: » Förlåt mig, älskade Ekeroth! Får jag följa med dig ut och promenera? » Då vaknar han till lif. Flyger upp, breder ut armarna för att fånga henne, men äfven hon har rest sig och glider skrattande undan. Han jagar henne rundt kring det stora matsalsbordet, men råkar snafva öfver en matta, hon begagnar sig af försprånget och rusar hufvudstupa ut i förstugan. Jag hvirflar huset rundt och stannar nu utanför förstugufönstret. Han står där ensam, hon däremot tycks vara alldeles försvunnen. Men se, så tjock och fyllig den stora pälsen därborta ser ut! Den unge herrn smyger sig bort till det misstänkta föremålet, säger så plötsligt: » O m man skulle klä ' sig i päls i d a g!
Denna författning börjat tillämpad, {Fall, Då Den miD S)omftol eller annan (SmbetömpnDighet företes?, mara förfeDD meD meDerbörligt ftämpIaDt papper. ^åjFrift å hanDlingar, angåenDe merFftällD d)artering, Då charta faFnaö, galle miD intet tillfälle, få framt xcfe lagligen ftprfaö Fan, att behörigen annulleraDt ftämp* laDt papper marit bilagDt, men förFommit. 6:0 21 beläggningö*d)arta, äfmenfom å cfarta på t>elt ar!, Då jTriften å Denna feDttarc ej öfmergår på anDra fiDan od) öfmertäcler ftämpeln, (Fall part, font Den begagnar, på fjelfma ftämpeln antecfna hatiDlingenö Datum, jemte en Fort an* miöning på l)maD Den angår. £3eläggningö>d)arta jFall Defutotn miD fjelfma DoFumentet eller aFten få l)äftaö eller meD ftgill fäfta», att Den ej Fan Derifrån pjaö, utan att r>alör*ftämpeln Derigenom göres otpDlig, i fymtlFet fall d)artan anfeé oDuglig. Dm controll härmiD, fe il §. 3 mom. 7:o 5lfl)anDlingar odj kontracter emellan enjFilDe attfeé behörigen c^arteraDe meD Den Derå befintliga ftämpeln, få framt De blifmit DerrneD förfeDDe, enligt Den, miD Deras utfärDanDe, till efterlefnaD ftaDgaDe författning.
Secreteraren anmodades at anskaffa de handlingar som finnas citerade i Beredningens protocoll för den 4 :de December 1812, om förnekad fardagsrätt å så kallade Bohemman i Blekingen.1 Utskottet åtskiljdes. In fidem G A Silverstolpe. ' Vilka åtgärder sekreteraren med anledning härav kan hava vidtagit, är obekant. Ärendet behandlades i utskottet ånyo den 10 juni, se nedan sid. 627—628. Justerat Rudolf Cederström. Den 6 :te Junii 1815. Plenum, då alla Utskottets Ledamöter voro närvarande, undantagande Herr Rothoff Herr Biskopen D :r Rosenstein, Herr D :r Wijkman, Riksdagsmannen Anders Danielson. Den til öfverseende af de til Utskottet inlemnade förslag til ändringar i Grundlagarna nedsatta Beredningen, inlemnade dess öfver berörde förslag författade utlåtande. (bilägges)1 lades på bordet. Härefter bortgeck Herr Silverstolpe. Anmäldes af Herr Munck af Rosensköld, och lades på bordet för at ytterligare i Utskottets Plenum granskas, följande Protoeoll ifrån Kammare Expeditionen. För den 3 Dec. 1812. Mom. 1. och 2. om anmärkt efterlåtenhet i verkställandet af Riks. Ständers beslut. För den 10 Dec. 1812, mom. 8. i anledning af Riddarehus Directions underdåniga ansökning om utförande af en kungörelse rörande skyldigheten för ätterna at inlemna Genealogier. För den 17 Dec. 1812 om General Amiralen Pukes lönings sätt såsom Statsråd. För den 22 Junii 1813 och den 5 Mars 1814, innehållande stridiga beslut, i anledning apotheks anläggande i Carlshamn och Carlscrona. Ankomne Prot: Utdrag uplästes.2 Utskottet åtskiljdes. In fidem G: A: Silverstolpe. 1 I marginalen: N:o 1. — Beredningens protokoll, som är bilagan 1, avtryckes efter detta pleniprotokoll.
»Nej kära barn», sa jag och rusade fram, »så där ska du inte alls bära dig åt, utan så här ska du göra!» Därmed skuttade jag upp i soffan, ställde mig framstupa, borrade ned hufvudet i kudden och sa, så näpet och tjufpojksaktigt jag någonsin kunde: »Det är kärleken!» Nu blef det skratt af, ska jag säga, nästan lika mycket som i Stockholm. Men så hade jag också haft den stora förmånen att få studera alla kullerbyttors Urängel på ort och ställe. Och ändå finns det folk som påstår, att konststudier är bortkastade!! De är visst inte bortkastade, om man bara har ögonen med sig! Senare: Allt går bra. Jag har bara så förfärligt brådtom! Thore målar kulisser, som om han inte gjort annat i hela sitt lif — men jag tycker han själf liksom börjar att blekna af, och ibland ser han på Maja så undrande. Flera dispyter har de haft, det har jag märkt. Maja —ja, jag vill inte säga något ännu — men jag börjar tro, att hon är en kokett och det en af de värsta! Såvida hon inte tycker, att Thore är för lycklig och vill reta honom litet? Sådant händer också! Senare: Nu är det slut med mig igen! Provisorn, den gamla döfven, har sagt ifrån sig rollen. »Vill inte maskera sig gammal.» (För Majas skull?!) Liksom det gjorde en smul, om den där ser ut som en gammal häftplåsterstång — eller som en färsk!!! Och förr än kronofogden målar en skrynkla på sitt fina skinn, så –. Eljest kunde de ju så väl byta roller! O, Lovisa, Lovisa, hvad hade du på galejan att göra?! Men hvem kunde också tro, att den teatraliska konsten förde med sig så mycken manlig fåfänga! Senare: Ett slag till — ett dunderslag! Bäst jag satt i sängkammaren och grubblade, så håret kunde falla af, hur i all världen jag skulle få provisorn att ta reson, öppnades dörren och Thore trädde in. Ljuset, som liksom upplyste honom innefrån, hade slocknat, och mellan ögonbrynen låg en våldsam rynka, en af de där som lifvet aldrig plånar ut.
Jemte anmälan afhvadStatsContoret, i afseende på uppbörden och redovisningen af berörde Stats-inkomst anfört, yttrade Föredraganden rf), att, vid granskning af ifrågavarande förslag, 5 §. synts påkalla en serskild uppmärksamhet. Enligt denna <§. hade beloppet af chartaesigillato afgiften för följande handlingar blifvit af Rikets Ständer sålunda förhöjdt, nemligen för Adelsbref från 70: — till 100: — för Friherrebref från 150: — till 200: — för Grcfvebref från 500: — till 400: — för Öppna bref å förmoner m. m., som Herrar Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit från 238: 16 till 500: — för Riddareoch Commendeurs bref af Kongl. Seraphimer-Ordcn från 45: — till 100: — för Commendeursbref af Svärds-Ordens Stora Kors, som hittills ej utfärdats 66: 52 för Commendeursbref af Svärds-Orden,Nord stjerne-Orden och Wasa-Orden från 22: 24 till 50: — c): Deri deltogo Tit. Rosenblad, Stjerneld, Löwenhielm och Adelsvärd. Föredragande, Ulfsparre. d) Tit. Skogman. 56 Bilagor till Conslitulions-Ltskollets MemorialJ No i3. för Riddarcbref af Konung Carl XIII:s Orden från 6: — till 23: — och för öppna bref för Riddare och Ledamöter af Nordstjerne och Wasa Ordnarne . fran 6: — till 13: — till hvilket allt komme den i 10 §. föreskrifna serskilda, icke obetydliga chartaeafgift, som skulle utgå i stället för den hittills vanliga så kallade Canzli-gebiihren och sportlerne inom Kongl. Maj:ts Canzli. Då denna tillökning skulle inskränka och försvåra utöfningen af Kongl. Maj:ts i 37 och 39 §.§.
Statens räkning af den aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult tillhörande jernbana från Örebro till Arboga; N:o 161, i anledn. af väckta motioner ang:de tillåtelse för aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult att återbekomma återstoden af de till säkerhet för jernvägsanläggningens fullbordande i Statskontoret deponerade medel; H:o 162, i anledn. af väckt motion om pension på allmänna Indragningsstaten åt enkan efter förre Landssekreteraren i Gottlands Län, L. Hambraeus; N:o 163, i anled. af väckt motion ang:de uplåtelse af Kronan tillhörig mark vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori för en slussanläggning; N:o 164, i anledn. af väckt motion ang:de förändrade föreskrifter i fråga om krononybyggens uplåtande; Sammans. Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 22, i anledn, af återremiss af Betänk:t Nm 20, ang:de restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin; Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t: N:o 23, föranledt af återremiss å Utsk:ts Utlåt. N:o 8, i anledn. af dels K. Skrifvelse med det af bömiterade afgifna underd. Betänk, oell förslag ang:de skjutsningsbesvärets ordnande och dels väckta motioner i samma ämne; ExpeditionsUlskottet: N:o 12, i anledn. af återremiss å Skrifvelseförslaget N:o 105. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:ts Utlåt. Hr af Klintberg, Ludvig Ferdinand: Då Bevilln.- Utsk:t i detta ämne förra gången afgaf sitt Utlåt., synes mig t) e n 25 Augusti f. m.
Detta förhållande upplyses närmare af verifikationen N:r 10 till bilagan N:r 2. .1981 isdmsoeU 81 neb btiagöinsH Såsom Herrar Revisorer vidare antyda, hade det ovedersägligen varit rättar» att den post å 2,635 R;dr 68 öre, hvilken var beslutad att föras inom linien, hade blifvit i ingående balansen inberäknad bland tillgångarne och deremot å motsatta aidan — 363 — afförd, i stället för att den nu, under åberopande af Direktionens protokoll, i balansen fördes inom linien, men anledningen, hvarföre den uppgifna genvägen begagnades var den, att derigenom undveks, att i den fullständiga låneräkningen, som då för första gången upprättades, specificera tre skuldsedlar, hvilka genast såsom värdelösa skulle föras inom linien och hvilka, från fondens stiftare redan 1823 emottagna, för mer än 20 år sedan voro i räkenskaperne såsom osäkra upptagna, ehuru de ej förr än år 1859 flyttades inom linien. Eders Kongl. Majit* nnderdånigste, tropligtigste tjenare och undersaker, J. HAMILTON. C. M. FALLENIUS. BROR EM. HILDEBRAND. P. ÖHNELL. FREDR HÖJER.. L. J. HJERTA. F. A. RINMAN. Stockholm den 19 December 1861. A.
Och som desse sedlar, på sätt uti Förteckningen närmare är vordet utveckladt, förekommit Motionairen så beskaffade, att R:gsContoiret äfven vid en juridisk pröfning icke skulle kunna undgå förbindelsen att dem infria till det af innehafvarne uppgifne värde; i hvilken öfvertygelse, Motionairen, jemte föreslående af bestämd lag i ämnet, till framtida efterrättelse, äf - 36o Sta ts-TJ I-skottets ven yrkat, att R. H. St:r täcktes förordna, att genom deras Fullmäktiges j R:g:sContoiret försorg, ofvanberörde Creditsedlar måtte, efter skedd granskning, infrias med deras falla primitiva värde tillsammans 55 R:dr Riksgälds. Hos H. BondeStåndet haino RiksdagsFullmäktigen från Elfsborgs Län And. Håkansson, uti skriftlig motion, med bifogande af 2tne Creditsedlar, hvardera godkänd för 16 sk., samt en casserad Bancosedel, jemte framställning af sina egna åsigter, enligt hvilka, vederbörande icke skola hafva riktigt förfarit vid dessa sedlars granskning, föreslagit, att en föreskrift för Bänkens och RrgtsContoirets Administratörer måtte utfärdas, hvarigenom ali godtycklighet upphörde och man kunde komma i tillfälle, att med säkerhet beräkna hvad en sedel är värd, och ej som nu äfventyra att bjudas 16 sk. för i R:dr och 2 R:dr. 2:0 B.iksdagsFullmäktigen från Kronobergs
Genom sitt egentliga teologiska element, Grundtvigs förmenta upptäckt af döpelseordet såsom direkt öfverlemnadt från Jesus och hvad dertill hörer, visar det sig åtminstone lika så blottadt på vetenskaplig karakter som vårt högkyrkliga parti. Men dess andra element, det nation el t-folkliga, har skänkt det c dess stora spridning och betydelse för det danska andliga lifvet. Under det i den stora franska revolutionen den politiska fri-hetsprincipen slöt sig innerligt tillsammans med det fria vetenskapliga tänkandet, för att aldrig mera skiljas derifrån, slöt den Ur dagens krönika. 8sig hos tyskarne under frihetstiden tillsammans med den ortodoxa kristendomen, som den plötsligen bragte till frodigt lif efter rationalismens långa dvala; men den förlorade snart grundligen sitt demokratiska element och behöll blott det nationella q var. Med denna befrielsestrid kunna vi parallelisera slaget på reddeu, hvilket som bekant hade ett väckande inflytande på Grundtvig. Men till ära för grundtvigianismen må det sägas, att den beständigt har tagit .vara på sin demokratiska karakter; det är detta och ensamt detta, som denna religiösa rörelse har att tacka för att den icke, såsom den tyska, blifvit identisk med reaktion och obskurantism. I sjelfva verket kan den splittriDg, som nu tydligen visar sig inom grundtvigianernas läger, förklaras af förhållandet mellan de två elementen: det nationela och det demokratiska. En stark nationel rörelse är ju i följd af sin karakter ensidigt begränsad och slår lätt öfver i obskuran tism; men detta gäller särskildt hos oss, derför att vi aldrig ha gått i spetsen för utvecklingen, utan måste utveckla oss sjelfva genom impulser utifrån, från de stora kulturfolken; det är icke med blonda, oskyldiga, danska fysionomier, utan med franska, tyska och engelska drag, de stora moderna idéerna komma och klappa på hos oss; hvad under då, att många beskedliga folkhögskole-menniskor bli ängsliga för dessa främmande, förkättra dem som odanska, korsa sig och hellre, när de likväl känna behof af en smula hedendom, hem ta uppbyggelse ur barnsliga tolkningar af nordiska myter, som visserligen också på sin tid, likt kristendomen, kommo utifrån, men som hafva en så gammal infödingsrätt.
Proposition N:o 54. handel med trävaror, föreslagit beskattning i form af exporttull för sparrar och pitprops; c) En af sistnämnda landsting gjord och af Kongl. Mij:ts Befallningshafvande den 26 Oktober 1864 insänd framställning derom, att Rikets Ständers förslag angående förbud mot nybyggens anläggande inom länet måtte lemnäs utan afseende; — att kronoparker i länet icke måtte inrättas, men att, om sådana anledningar förefunnes, som gjorde deras anläggande oundviklig, Kongl. Maj:t täcktes tillåta, att nybyggesanläggningar i allt fall finge oförhindradt fortgå inom desamma på sätt hittills varit ölligt; d) En af Norrbottens läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott den 16 Februari 1864 ingifven skrift, hvari uttalats den åsigt att någon inskränkning i rättigheten att anlägga nyhyggen icke vore för en ordnad skogshushållning behöflig samt att nyhemroansanläggningar icke blott icke hindrade en ordnad skogshushållning, utan tvärtom vore sjelfva medlet derför; — hvarjemte blifvit framstäldt behofvet, åtminstone för Norrbottens län, af förbud för utförande af virke under 7 tum i fyrkant; samt e), f), g), h) och i) Särskilda skrifter, hvilka, innefattande framställningar derom, att Rikets Ständers förslag till förnyad skogsstadga icke måtte vinna tillämpning. ingifvits af: Öfver-Luleå, Neder-Luleå, Gellivara och Öfver-Kalix socknemän, samt Piteå landsförsamling; Och anmäldes slutligen i underdånighet: 10:o En af Wester-Norriands läns landsting gjord och af Kongl. MUj:ls Befallningshafvande den 21 November 1863 insänd skrift, innefattande hemställan att kraftiga åtgärder för hämmande af skogsförödelsen inom länet måtte vidtagas. Efter det föredragande Herr
Men då flere tusende personers välstånd beror häraf, och Ständerna fått tillfälle att inhämta ett sådant förhållande, skulle jag för min del tro det vara Representationens skyldighet att begära den mest grannlaga och försigtiga procedure för framliden; och då lärer ingen kunna bestrida, att det säkraste sättet i sådant fall är, att anlita Domaremagten, som har sig ålagdt att pröfva och afgöra alla frågor, hvilka erfordra det noggrannaste bedömandet af äganderätten. Att antagandet af Utskottens förslag derjemte är en Rikets Ständers rättighet, vore alldeles öfverflödigt att nämna, såvida man icke sökt taga 90 §. till hjelp, för att bevisa motsatsen. Jag kan för min del ej finna denna §. bär vara tillämplig, enär senare delen af Utskottens tillstyrkande blott har för afsigt att uttryckligen bestämma, det de redan i administrativ väg Den io September f. m. io3 vidtagne beslut icke må åberopas såsom hinderliga för en deraf oberoende pröfning i tvisteväg af äganderätts frågan, det vill säga de ägandcrättsfrågor, hvilka Utskotten näst ofvanför nämnt , eller sådane, som framdeles kunna yppa sig. Jag tror ock, ‘ att Ständerna hafva en otvifvelaktig rätt att blanda sig i saken, då frågan är om Kronojord, för hvilken åboerne ej äga någon talan; och jag kan ej finna, att Utskottens förslag lemnar åboerne en sådan talan, ehuru en värd Talare trott, att de derigenom skulle berättigas, alt i orätt ordning uppträda mot Presterskapet och Kyrkorna. Jag hemställer om åboerna uti Betänkandet eus iiro nämnda, och huru åboen skall kunna blifva part uti ensak, som endast angår Statens rätt. Deremot måste man erkänna det vara Ständernes både rättighet och skyldighet, att i afseende på försvaret af Statens egendom och flere tusende medborgares välfärd söka garantier, de största vårt Statsskick erbjuder, för en rättsenlig behandling af saken; och dessa ligga bos Domaremagten.