Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom bevis på denna, anda, och pä dess öfverensstämmelse med det föregifna ordaförståndet, hänviste man oss till t/o §. i Regeringsformen, till sista punkten i samma andra Moment af 107 §, till 105 §. allt i RegeringsFormen, samt ändtligen också till fjerde punkten af 2. §. i TryckfrihetsLagen. Denna argumentation behöfver en undersökning; och jag ingår i den. Jag öfverlemnar till Hans Excellence, Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Högloflige Ridderskapet och Adeln att eftersinna ordalydelsen j och tviflar icke, att ju hvarje ord, äfvensom deras ägande sammanhang med hvarandra, får behålla det förstånd, som det vanliga Språkbruket gifver dem. Orden lyda sä bär: "Frågor t’uti detta ämne kunna uti Riksens Stånders Den 23 Maji. 143 ”Plena våcJcas, men icke af Riksens Ständer ”afgöras förr, än Constitutions Utskottet der”ofver blifvit hördt.” Eftsr Språkbrukets vanliga förstånd, måste det bär vara Ständerne , som äga afgöra , och ConstitutionsUtskottet, som blott bör höras. Mera än ett enda vilkor för afgörande-rätten finnes här icke, och detta är ett af uppehåll , intill dess Utskottet blifvit hördt; men deraf måste ju då också följa, att när Utskottet blifvit hördt och sig utlåtit, så är vilkoret uppfyldt, uppehållet undanröjdt , och afgörande-rätten står dä qvar hos Ständerne, så ovilkorligen man kan tänka sig den. I ordaförståndet finnes således visserligen icke det ytterligare, det andra vilkor, som nu tillägges al Utskottet i dess förslag till Redactionens förändring , ett tillägg, som dessutom alldeles omvänder det vanliga förhållandet emellan Jen Auctoritet, sorn hö, rer, och den, som blir hörd, af hvilka afgörande rätten i alla tider tillhört den förra, och upplysande, förklarande rätten, blott den sednare, men aldrig tvärtom.
St. beslutat att uppdraga åt deras Fullmägtige i RiksgäldsContoret, att, för Fyroch Båk-Inrättningens uppbjelpande, på billigaste vilkor upptaga ett lån, med föreskrift, att samma lån må, med den tillgång för ränta och amortissementsfond, som de å 4;de Hufvud-liteln anvisade g,333 R:dr 16 sk. årligen lemna, senast inom 20 år efter lånets upptagande, blifva till fullo liqvideradt; dock få hos E. K. M. R. St. i underd. anhålla, att, vid verkställigheten, större eller flere Fyrbåks-an läggningar icke måtte företagas, än som med de disponibla tillgångarna tunna fulländas. Jemväl hafva R. St., lill vattencommunicationer och andra allmänna arbeten, beviljat ett årligt anslag af 5o,ooo R:dr att, i den ordning och på sätt E. K. M. pröfvar lämpligt, till förenämnde ändamål användas, med följande af R. St. dervid fästade förbehåll: 1:0 att, i likhet med hvad vid sisla Riksdag bestämdes, innan arbete i en ort företages, invånarne böra förbinda sig att, med minst hälften af tostnaden, bidraga till dess utförande; 2:0 att då nya företag ifrågakomma, för hvilka större bidrag erfordras, än hvartill medel finnas att tillgå, å det till nästa Riksdag uppförde anslag, början med dem icke må göras förr, än anslagsfrågan af Rikets nästkommande Ständer blifvit afgjord; 3:o alt understöd i främsta rummet bör lemnäs de arbels-företag, som, af E. K. M. gillade och anbefallde, redan äro påbörjade, med löfte om bidrag af allmänna medel, men hvilka bidrag likväl icke erhållits; 4:o alt understöd dernäst lemnäs åt sådana företag, hvilka, af E. K. M. gillade och anbefallde, väl icke blifvit började, men för hvilkas fullbordande löfte om understöd blifvit gifvet; och Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 279.
Nena sidan är jaa sorgfällig att lwaffoch en af Ridderffapet och Adelns Ledamöter matte äga tid och rådrum att bereda, stadga och yttra sitt omdöme i ett sä wigtigt mäff, ock ä den andra tala för Desi skyndsamma afgörande alla de wigtiga ff> l som i dödligheten kunna företes, den pakallas denna skyndsamhet af Fäderneslandets bcbof af säkerhet och lugn, af Konungens enffilta önskningar hwars lefnad icke mera förkäkras af ungdomens rch hälsans krafter, och som förtjenar alla att röna bewiö af Nationens tacksamhet för sin sinnesstyrka, jag will säga för sin dygd, ty sä ber den benämnas denna försakelse med hwicken menniffan för stora och nyttiga ändamål uppoffrar allt hwad som är benne enskilt behagligt och kärt. Den päkallas för tryggheten äf alla enffilta och allmänna företag, och af aktningen för hwar rättsinnig, fridälskande och nyttig Medborgare som åtminstone ett ögonblick behöfwer afwända sina sergeliga blickar frän deus mörka framtid som hotar chans Fädernesland. Jag skulle derföre hemställa om icke Ridderffapet och Adeln i morgon wille utwälja den Nämnd Riksdags. Ordningen föreffrifwer, men manga af wära medbroder,äro franwarande, jag bekänner att'jag är öm om de - Dm 18 Augusti. 69 ras rätt och föreflär säledes om icke Ridderffapet och Adeta täckes gilla att Kongl. Maj:ts nadiaa Proposition hwilar pä bordet öfwer morgondagen, att Mända ^en bestämmes titt nyväljande af berörde Nämnd och att Tronföljare-wa. et ofelbart werkställes nästa Tisdag. Sedan Herr Baron och Landt-Marffalken häruppä urvik st de 2-.ne« första puncrcrne af 6r:sta §. i Riksdags.
Bi hangs - Expeditions-TJtskotteis Memorial, N:o 17. 41 hangs 9:de Samling, 3:dje Bandet, pag. 26$ peli 3ii inhemtas, att, vid föredragning af Statsoch Serskildta Utskottens, angående väckt Motion om Cailcellie-Styrelsens _ upplösning, afgifna Utlåtande och deruti lemnadt tillstyrkande af den under samma Embets-Verk ställda Hand-Cassas förflyttning, Hög värdige Preste* Ståudet ansett frågan böra hvila intill nästa Riksdag, för att med Serskildta Utskottets Betänkande örn regleringen af Rikets Styrelse-Verk i ett sammanhang till afgörande företagas, samt att Hedervärda Bonde-Ståndet, ”sedan berörde Utlåtande redan blifvit af samtlige Respective Med-Stånden bifallet” för sin del funnit skäligt ”dervid låta bero:" Att, då, vid sådant förhållande, det måst förekomma tvifvelaktigt, huruvida Bonde-Ståndets, uppå ofvan anförde premiss grundade, beslut att vid hvad Statsoch Serskildta Utskottens Betänkande i ämnet innehåller ”låta bero ” borde såsom bifall tili samma Betänkande antagas, sådant sannolikt varit orsaken, hvarföre underdånig Skrifvelse om ofvannämnde Hand-Cassas förflyttning till Riksgäids-Conloret icke af förra "Riksdagens Expeditions-Utskott blifvit föreslagen och till Kongl. Maj:t ingått. Efter att sålunda hafva utredt förhållandet med de beslut, som för den vid förra Riksdagen uraktlåtna och nu yrkade underdåniga Skrifvelse skolat ligga till grund, nemligen: att endast Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Väilofl.
Riksgälds-kontoret först skulle göra upp affären och att Banko-fullmäktige skulle köpa af dem, utan Utsk:t tänkte att Riksgälds-kontoret och Banko-fullmäktige skulle komma öfverens att köpa för så billiga vilkor som möjligt. Skilnaden emellan att upptaga pengar utrikes för stats-verkets räkning och att på detta sätt till Banken sälja obligationer, som jag hoppas länge skola blifva liggande i Banken, är den, att i sednåre fallet kosta de staten ingen ränta, och då göra vi icke så stor skuld. På förra sättet deremot står det qvar såsom en skuld, för hvilken ränta skall utgå. Jag tror visserligen icke att det vore någon fara, om dessa 5 millioner tages; men jag tror mig äfven veta, att den allmänna opinionen i landet är deremot. Emellertid vill jag icke motsätta mig en återremiss, ty denna sak är ganska vigtig; och som hvarje Utsk. är R. St:rs tjenare, är det äfven Utsk:ts pligt att taga emot föreskrifter. Jag tror dock icke, att om punkten bifalles, någon sådan stor skada uppstår som Frih. Gripenstedt förespeglat, och då komme man till en sådan kapital-behållning, att det skulle dröja länge, innan den behöfde förökas, hvarföre hela banko-vinsten framdeles kunde användas för statens behof. Jag anhåller om bifall till ifrågav:de punkt. Hr Åke rman, Fredrik: Om man tager denna och den 45:te punkten under betraktande på en gång, så förefaller det mig som man skulle kunna vinna båda de ändamål som sökas, nemi. att öka grundfonden till 30 millioner och lemna bidrag till jernvägsarbetena med 5 millioner. Det är väl obestridligt att Banken, med det stora öfverskott, den redan eger, ej blott kan liqvidera alla sina skulder, utan älven, med användande af redan innehafvande obligationer, anskaffa en god del silfver vid inträffande behof. Men ställningen kan blifva sådan, att ansträngningar i mera vidsträckt mohn behöfde göras för reali - Den 22 Maj e. m. *55 sationens uppehållande.
Expeditions-TJtskoitela Förslag till underd Skrifvelse, N:o 85. 79 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. Spetsar, Uddar och Blonder: •silkcsoch linne-, med eller utan blandning af annat ämne l) 1 skålp. lt:dr 2 öre. andra slag 1 skålp. 1 — Spetsglans; se Antimonium. Spiauter; se Zink. Spillning, Affall oell Spånej specificerade Fri a, Spiritus Vini och annan Sprit; se Bränvin. SpfUtOr, brand-, med tillbehör 5 Spån; se Spillning. Spån för bokbindning, tillverkning af värjslidor, m. m.; hänföres till Fanérskifvor under art. Trävaror. Späck; se Tran. Spännhalsdukar äfvensom andra pä valk sydda halsdukar: af heleller halfsiden 2) 1 skålp. 2 af andra tyger äfvensom af läder 1 skålp. — 75 Stanniol; se Folier. Stearin 1 skålp. 4 Sten, alla slag, oarbetad eller arbetad, ej specificerad Fri. Stenkol, Stenkolsstybb elier Cinders samt Coakes eller afsvaflade stenkol Fria. Stenkolsarbeten, oinfattade eller infattade med annat ämne än guld och silfver, tullbehandlas såsom Bijouterivaror. infattade med guld eller silfver, vägas med infattningen och förtullas såsom den. Stenkolstjära 1 centner. 25 Sticktyg eller Piqilé; se Väfnader. Stilar oell Stilskrot; se Bokstafsstämplar. Stoft, ofärgadt eller färgadt, till begagnande vid tapettillverkning Fri \t. Storax; hänföres under Apotheksvaror. <) Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 1 R:dr 50 öre. 2) n n n x> i> ” ” » 1868 » 1 R:dr 50 öre. 80 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85.
I denna § förekommer en fråga, som en reservation af Biksdagsfullmäktigen Johan Lekberg berör, och anhåller jag derföre att få uppläsa, hvad han i detta hänseende anfört: ”Vidkommande härnäst förordningen angående främmande trosbekännare och dess religionsöfning, så får jag slutligen afgifva min reservation emot den förändring, TTtsk;t vidtagit uti 14:de §:n. Denna S, sådan den lyder i det Kongl, förslaget, innehåller en sann och riktig grundprincip: nemligen den att för affall ifrån vår Svenska kyrka fordras det vilkor, att den, som affallenderifrån, är pligtig ingå i ett annat tillåtet religions-samfund; detta vilkor har Utsk:t behagat borttaga och i stället lemnat fritt åt den affallna att ställa sig utom all religion. Medvetet eller omedvetet synes mig Utsk:t sträckt denna sin frihetsidé långt utöfver en tillbörlig gräns, så vidt icke meningen dermed är, att helt och hållet omintetgöra religionsfrågans lösning v'd denna riksdag, då Utsk:t med oförtydbara ord uttalat den åsigt, att det kan vara sak samma räkna sig till hedning eller bekänna sig till en kristen religion. Betraktar man hvarthän en sådan frihetsidé kan leda, finner man genast det den undergräfver all sann kristlig religion, hvilken är den enda grundval, hvarpå samhällets bestånd och välbefinnande hvilar, så i religiöst, moraliskt, som medborgerligt hänseende; ja, den rubbar ock allmänna säkerheten i så väsendtlig del, att de största brott kunna saklöst begås. För att visa det, behöfves blott erinras, det vår gällande Bättegångs-ordning bjuder, det ingen är vittnesgild, med mindre han kan sin kristendom, synnerligen uti de stycken, som angå edens vigt; häraf följer tydligen, att den som utträder utur vår kyrka och icke ingär i något annat tillåtet religionssamfund, icke får vittne bära; denna i Utsk:t framställda sats har majoriteten icke kunnat förneka. Mycket mera kunde emot TTtsk:ts beslut anföras, men jag har ansett mig sagt nog för lättande af mitt samvete.
Capitainen C. W. af Trolle samt dess Löftesmän, f. d. Capitainen F. Martin och f. d. Lieutenanten P. af Trolle, hos Banco-Discont-Verket häfta, och för '8 Banco-ZJtslottets "Memorial N:o n3S. m w hvilket belopp Ryltmästaren Askergren i lifstiden tecknat betalningsansvar; och ■2:0 en skrift, deruti Registratorn Nils Limnelius och Hökaren J.'Weidenhaijn, såsom Syssloman uti Skorstensfejare-Enkan Carolina Christina Norbergs Concursmassa, hvilken Enka,-såsom kautionist gemensamt med f. d. Tapetseraren Anders Bylin för nu mera afl, Fält-Cancellisten Johan Gustaf Bergöö , häftar till Banco-Discont-Verket för ett lån å 600 Rdr;, förfallet den i4 Dec. i83a, sig erbjudit inbetalning af hela Banco-Discontens beröråe capitälfordran inom en tid af 3:ne månader från delfående af beslutet, derest straffränta för den förflutne och blifvande tiden efterskänktes. I anledning af förstnämnde accordsanbud har blifvit upplyst: att vid lånets förfallotid den 4 April 1828 f. d. Capitainerne af Trolle och Martin redan till Borgenärernes förnöjande afstått deras tillgångar, hvarefter Discont-Verkets fordringsanspråk blifvit i concurserne bevakade., men att den förres concurs ännu vore under utredning af Sysslomannen Grosshandlaren Åström; att tillgångarne i Martins bo åter, enligt intyg af Sysslomannen Handlanden Magnusson, ej uppgå till mer än i5o Rdr 4 7 lst-> deraf -endast 5o Rdr 4 7 rst. kunnat redovisas, hvilka, fördelade på hela be vakade skulden Rdr iS,o44: 25> 8, lemnade en utdelning af 9
Lag samma vare ock der flere en för alla och alla för en ingått sådan borgen nyss sagd är för gäld, som efter uppsägning betalas bör. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Sländers underdåniga skrifvelse, i fråga om ändring i de angående fattigvården samt försvarslöse och kringvandrande persotter gällande bestämmelser. (Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk:s B:de N:o 27.) S. A. K. Förhållandena rörande fattigvården samt kringvandrande och försvarslöse personers behandling hafva, äfvensom de för dessa angelägenheters ordnande sednast ExpeditionsVisko Hets Förslag till tind. 707 utfärdade nådiga stadganden, serdeles i nedannämnda delar, vid innevarande riksdag utgjort föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet, dervid Rikets Ständer funnit anledning att i dessa ämnen, och först med hänseende till E. K. M:ts nådiga förordning om fattigvården i riket af den 25 Maj 1847, underdånigst anföra följande: Då den noggranna kännedom om personer och förhållanden inom kommunen, som själasörjaren bör innehafva, samt de råd och upplysningar han, i följd deraf, hör vara i tillfälle att meddela, otvifvelaktig! måste utöfva ett välgörande inflytande på fattigvårdsangelägenhelernes handhafvande, hafva Rikets Ständer ansett det stadgande böra meddelas, att Kyrkoherde eller den hans embete förrättar, alltid skall vara ledamot i fattigvårdsstyrelse.
Men förmörkning infann sig, såsnart ”Annoncen i Bladen” verkligen kom. Dittills hade han antagit tveklöst, att om en annan belöning, än den enda och högsta, kunde ej vara fråga. Och likväl är den af Kellgren uppsatta ”Annoncen” – eller kungörelsen i Stockholms-Postens N:o 48, den 26 Febr. 1782 – så affattad, att vi lätt begripa, hvarför den unge skalden ådrog sig en allmän förvåning, då han kort derefter uttalade ett högtidligt missnöje. I sjelfva verket var, bland samtliga de femton skrifterna, Thorilds lärosång just den, som både utförligast granskades och mest berömdes. Redan i den förra omständigheten låg ett aktningsbevis. Alla de öfriga blefvo afspisade med två eller tre rader. Till och med om Sjöbergs ”Ode till Åkerbrukaren”, åt hvilken de tio dukaterna tilldömdes, heter det blott, att ”detta stycke är jemnast godt bland alla medtäflande, fast ej fullkomligen upplyft till den höjd och styrka som en Ode tål.” Deremot lyder utslaget öfver Thorilds Passioner, i sin helhet, så: Passionerna, Poem i sex Sånger: Sapere aude. – Detta försök af ett nytt slag till drägt och karakter, har förtjent att fästa Sällskapets hela uppmärksamhet.
Bidderskapets och Adelns berörde Inbjudning skulle vördsamt o,c'n vanugen meddelas. S, D. Upplästes Hugleik Pidderskapets och A. delns Protocoils-Utdrag af den 17 innevarande November af innehåll af Statssamt allm. Besvärsocli Ekonomi-Utskottens förnyade Utlåtande N:o 591, rörande nedsättning af Lotsoch Båk-afgiftérna för Å; gfartyg i allmänhet, samt andre, inrikes orter emellan seglande Fartyg^-vinder sex fots djup gående, blifvit afsända i Ångfartyg, i sa mat. 220 Trot. Ut är, d, 25 2VW, IS23, 1 ... • s c ■ • ,< •• ■' * " ’ to af'JHöglofl. Bidderskapet och Adeln gilladt, att Botsochi Båk-afgifterna må ifrån nästkommande års början och tills vidare för. Svenska ångfartyg, ehvad de segla på ineller utrikes orter, nedsättas till hälften emot hvad andre fartyg af lika djup gående, enligt gällande författningar erlägga* uti hvilket beslut de öfriga Biks-Stånden blifvit inbjudne att sig med Htglofl. Bidderskapet och Adeln förena; men dä Preste-Ståndet den 17 i denne månad oförändrat bifallit Utskottens i denna fråga afgifna Utlåtande, ansåg Ståndet sig böra dervid 'förblifva, och sålgdes ej kunna ofvanberörde inbjunning antaga. S. D. f. m. Nedannämnde från Utskotten inkomne Memorial och Betänkanden blefvo vid förnyad föredragning bifallne, nemligen fran Banco*Utskottet: N:o 77, Memorial med åtföljande Förslag till. Be. glemeniariske föreskrifter i afseende på de odlings» lån, Prat. Vt är. d. SS Nvv. 1833- 131 lin, som enligt Pikets Ständers beslut ytterligare Itömma alt från Banken utgifvas.
Vsrgare-Stän-ets prstocoll, haller wid Urtima Riksdagen k Orebro den 23 Maji ibis. b D. 2)iföll Borgare-Ståndet Allmänna Be« swärsoch Ekonomie Utstottets Betänkande af den 12 i denna manad, angående beklädnaden för Extra Roteringsmanstapct; I följd hwaraf till StalSUtstottet stulle afsa Remitz för att uppgifna medtt till ^20 Den 2Z Ma/i. bestridande äf ersättning för be Capottet, hwarMed Extra Notermasmanssapet af Rotehallarne blifwik försedt, i/k stirra Lx krotocollo; jl. js. LerZftröln.
Jag anhåller ödmjukast, att (fetta memorial må blifva till vederbörligt Utskott remitteradt' och derjemte communicerat med Vällofl. Borgare Ståndet. Cj N:o, 17% IJerr Lowenfiröm, Jacob, Johan}, yö-rdsamraa-d vågar jag anhålla, ali några£ ögonblick få fästa Högloft. R.idderskapets och^ Adelns uppmärksamhet, medelst framförandet af de tankar hvilka hos mig uppstått i anledning af den frågan sorn blifvit väckt, om den inom vårt kära fädernesland härskande, allmänna nöd, och förlägenhet samt den i följd deraf ansedde nödvändighet af minskning i allmänna skatter och utskylder. Jag känner alltför väl vådan att inför en så upplyst församling höja min röst uti detta vigtiga ämne, men då jag icke kan neka mig den tillfreds - 6:4 Den 21 Febriiarii, ställelsen att hafva yttrat mine tänkesätt, hop^ pas jag att Ridderskapet och Adeln täckes finna mine framställningar grundade på sann patriotisme och fosterlandskärlek, samt derföre öfverse de brister som deri röja sig. Flere värde Talare och i bland dem Frie herre Rudbeck hafva skildradt den nöd hvari Sverige för närvarande skall vara försatt, samt, såsom medel till förekommande häraf föreslagit nedsättning Rf allmänna skatter och utjkylder ; jag åter vågar påstå, att om det uti vårt Fädernesland skulle finnas någon verklig nöd, så kan densamma aldeles icke afhjelpas genom förminskningen af allmänna utlagor. Första sättet härtill är, efter min tanka, att medborgarne i allmänhet lifvas af ett starkare interesse för den inhemska productionen samt aflägga den smak för lux och öfverflöd, som så allmänt tagit öfverhanden från de högste till den lägste. Att hindra denna förderfliga smak att vidare fortfara uti vårt kära fädernesland och att om möjligt är aldeles förjaga den för kommande tider, bör efter min öfvertygelse vara hvarje patriotiskt sinnad Riksdagsmans innerliga önskan och ifrigaste bemödande: att Riksens Ständer hos Kongl.
Flertalet af dessa emancipationssträfvanden från de ungas sida falla helt och hållet inom den förutnämnda förtrollade kretsen utan att spränga den; deras hufvudsakliga intresse är af symptomatisk art; framtidsskapande betydelse och varaktiga resultat kunna de icke tillerkännas eller medföra, och det visserligen af den grund, att de icke förmått fatta position emot det hos den litteratur de vilja till lifs, som är dess väsentliga lyte och lama parti. Det är till största delen stormar i vattenglas, privatkäbbel med revolutionsattityder, envig med väderkvarnar. Detta gäller obetingadt om de par revoltförsök mot naturalismen, hvilka äro att anteckna från Skandinavien. Några unga danskar, herr V. Vedel m. fl., drogo för ett par år tillbaka i fält, kasserade den härskande litteraturriktningen och utbasunade en ny, hvilken de gåfvo namn och åtskillig annan utstyrsel. De gjorde en smula buller, tystnade och försvunno. Något senare följde ju ett par svenska kamrater hrr Heidenstam och Levertin exemplet; de hade ett något förändradt program, sammansatt af tämligen heterogena ting, bland hvilka hufvudsakligen tvenne betonades: lifsglädjen (den orientaliska) och svenskheten — enligt den berömda formeln, att »allt österländskt är äkta nordiskt och inhemskt svenskt»; men de delade samma öde. Längre än till tidskriftsartiklar och broschyrer har ju denna nordiska så kallade »ny-idealism» tills dato icke hunnit, hvilket ju icke vittnar särdeles stort om dess lifskraft. Hela rörelsen, enkannerligen den svenska, kämpade med oväsentligt emot oväsentligt; därför förrann den så hastigt och fullständigt som den gjort, förrann spårlöst i sanden. Detsamma gäller till en del äfven om den nyaste franska vitterheten. Visserligen blott till en del. Kritiskt i sin »Critique scientifique», trädde den tidigt aflidne Hennequin ett steg på den riktiga vägen i sin vederläggning af Taines ensidiga teori om det yttre miliöet, denna den ena af naturalismens kardinaldogmer.
Stjernefeldt måtte med månaden näst efter den, i hvilken han erhåller nådigt afsked ur krigstjensten, få på allmänna indragningsstalen uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, hvilkeu med afseende å det belopp, hvartill den behållna delen af Stjernefeldts lön under de löre ansökningen sednast förflutna tio åren i medeltal uppgått, skäligen torde kunna bestämmas till Fyrahundra Ridr Rimt; angående Regements-kommissarien Krook (Proposition (N:o 7): att uti en af Generalbefälhafvare!) i lista militärdistriktet insänd och med vitsordande af Krooks ådagalagda utmärkta förhållande i Ijenslen, förordad underdånig ansökning, beraälde Regemenls-kommissarie i underdånighet anhållit, att han, som uppnått nära 73 års lefnadsålder och vid Södra Skånska infanteri-regementet lillryggalagt en tjenstetid af 49 år; deraf 30 i egenskap af Regements-kommissarie, samt uti fälttåg deltagit, måtte, med bibehållande af den honom såsom Regements-skrifvare tillagda pension från Arméens pensionskassa, vid afskedstagande från regementskommissarie-tjensten få från samma tid och intill sin död åtnjuta det nämnda befattning åtföljande, årliga arfvode af Ett Tusen riksdaler.