Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öppningen vidgades mer och mer, och snart kunde de i det tilltagande dagsljuset mer och mer tydligt urskilja de låga kullarne på Oderns andra strand. En knapp half aln nedanför öppningen rann floden, visserligen ganska strid på sina ställen, men ändock icke häftigare, än att fångarne trodde sig kunna simma öfver. Plötsligt ryckte Arnold till och lade hastigt sin ena hand öfver fadrens läppar, just som denne stod i begrepp att tala. "Tyst för Guds skull", hviskade han med knappt hörbar stämma, "Jag hör årslag. Kanske att det är fiender som äro ute på rekognoscering, och i så fall äro vi förlorade, om denna öppning blir upptäckt." Årslagen hördes nu äfven af de gamle. De närmade sig, och snart sköt bogen af en farkost tätt fram för öppningen, hvilken den stängde. Fångarne darrade i alla lemmar. Skulle deras hopp om frihet gäckas just i det ögonblick, då det var som säkrast? "Man talar der ute i båten", hviskade Schwanenfelz, "men jag vill vara fördömd om jag kan höra hvad som säges." En röst utifrån yttrade nu tydligt dessa ord: "Här skulle det väl vara, eller hvad säger ni, 'mäster' smed?" "Inte så högt", inföll en gröfre stämma. "Det kan finnas spioner äfven här, såväl som vid 'Kung Gambrinus', och det är inte säkert, om vi här skulle kunna affärda en sådan lika snabbt och lyckligt som der borta." "Åh, dermed har det ingen fara", inföll den, som först talat. "Nog är Fernando da Capuas spioner sluge och skicklige, men inte tror jag, att de ega förmågan att klättra uppför släta stenväggar." Arnold hade under tiden släppt det tag, som han fattat om fadrens arm och sakta krupit så långt fram i öppningen, att hans hufvud nästan vidrörde den tätt intill väggen liggande båten. Hans hjerta bultade ytterst våldsamt och för sig sjelf mumlade han: "Skulle jag ha misstagit mig, eller är det inte vänner, som ilat till vår hjelp?" Han var just också i begrepp att uttala ett namn, då han förekoms af den stämman, som först yttrat sig.
Rikarne skäligen borde hafva att påräkna; Jernkramhandlare: att ehuru af den tillökning, som sedan år 1838 egt ruin uti antalet af Jernkramhandels-Societetens Ledamöter och Betjente, den slutföljd skulle kunna dragas, att rörelsen inom denna handelsgren under den sednare liden vunnit någon utvidgning och förkofran, förhåller det sig likväl ej sålunda i verkligheten, utan vore det fastmera en sanning, att denna handel befinner sig uti ett aftynande tillstånd; hvartill de väsendtligaste or - 16 sakerne uppgifvits vara: att jernkramhandel» med Finland, som fordom var så betydlig, att af densamma flere ibland Societetens Ledamöter hämtade deras förnämsta sysselsättning och inkomst, numera alldeles upphört: att friheten vid Eskilstuna Flistads Smidestiliverkningars försäljning är i det yttersta utsträckt: och att då äfven tillförene all under handhammare tillverkad nubb och spik öfverlemnades ifrån tillverknings-orlen till Jernkramhandlare», för att sedermera genom honom vidare föryttras, sysselsätter sig nu med denna handel en stor del af Allmogen inom de orter, der varan tillverkas; Linkramhandlare: att denna handelsrörelse befunnit sig under den ifrågavarande tidrymden i beständigt aftagande, hvilket förhållande de ansett härleda sig: dels ifrån den tid, då utländska liner belädes med så hög, ännu fortfarande tull, att den motsvarade ett införsel-förbud, och försatte Linkramhandels-Socieleten i ett bestämdt beroende af den linproducerande Allmogens godtycke, hvartill äfven medverkat sednare Författningar, beräknade, såsom Linkramhandels-Societeten förmenar, att utsträcka Land t nnannanä rings-fördelar på Stadsmannanärings bekostnad; och dels deraf, att Linkramhandeln blifvit de sednare åren allt mera nedtryckt af den stora mängd bomull, bomullsgarn samt bomullsoch ylle-väfnader af alla slag, hvilka utrikes ifrån hitkommit; Lärftskramhandlare: att såsom orsaker till det mindre gynnande skick, hvaruti deras handel sig befunne, åberopades de till sednaste Femårs-Berättelsen uppgifna förhållanden, hvilka ännu qvarstå; och ehuru, medelst en al Eders Kongl. Maj:t under denna tid meddelad Nådig Resolution, Societeten fått sig beviljad handelsrätt med åtskilliga varuartiklar, med hvilka Societeten, enligt 1749 års Handels-Reglemente, förut icke ägde att handla, hade dock derigenom ingen annan vinst för Societeten uppkommit, än att Societeten blifvit betryggad i sitt yrke.
N;o 40, i anledning af väckta förslag till ändringar uti Kongl. Stadgan, angående folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842: betänkandet bifölls, med undantag af: l:o yttrandet, pag. 5, hvarigenom Utskotten afstyrkt de förslag, sorn åsyfta den förändring uti Författningens 1 §, att det må lill församlingarne ensamt öfverlemnas att bestämma, huruvida fast eller ambulatorisk skola skall inrättas; 2:o, afstyrka lidet af bifall till den af Herr Doctor Gumcelius föreslagna redaction af Författningens 1 § 1 morn.; och 3:o, den af Utskotten, pag. 18, uppställda lydelse af berörde § och moment; i hvilka delar betänkandet återremitterades-, och uttrycktes vid sistnämnde punkt den mening, att Ståndet, i enlighet med Herr Doctor Gumcelii förslag, anser 1 mom. af Författningens 1 § böra lyda sålunda; ”1 hvarje stads-församling och hvarje socken på landet bör finnas åtminstone en fast skola, der fullständig undervisning i de stycken, som denna stadga föreskrifver, bör lemnäs af vederbörligen godkänd lärare”; och N:o 41, i anledning af väckt fråga om ökadt anslag till folkskolelärare-seminarierna i Riket; Bifölls. Prot.-Utdragj den 12 Februari 1845• 637 S. D. Föredrogos ånyo S atssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotteJis utlåtanden och betänkande: N:o 45, i anledning af väckte motioner om förändrad organisation af Lifgardes-regementena: Bifölls; N:o 46, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående anslag till boskapsskötselns befrämjande i Riket, medelst anläggande af Stamholländerier, dels en i ämnet väckt motion: Bijö/ls; N:o 47, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande lör vissa inhemska kreaturs-racers förbättrande: Bifölls; N;o 48, i anledning af väckt motion, alt
Hos dessa åter, och deras vederlikar, inträffar esomoftast, äfven då ämnet är rikt på poetiskt innehåll, att utförandets eller behandlingens poesi, – när man frånskiljer behaget af en viss allmänlig stylens naivetet, – inskränkes till ställen, der den yttrar sig liksom i förbigående och blott tillfälligtvis, under det en prosaisk magerhet och långsläpighet emellanåt desto enväldigare herrskar. Vid en sådan sjelfva urbildernas beskaffenhet, hvad är naturligare, än att de svenska efterbildningarna låta manerets brister än bjertare framstå, och dess förtjenster än tätare öfverskuggas? Helst när man här, i följd af Svenskans dåvarande stora otymplighet, måste ännu snarare tröttna vid den entoniga versformen af de åttatill tiostafviga rimpar, vid hvilkas läsning man hör oafbrutet på lika vis återvändande hammarslag, som förgäfves bearbeta språkets hårdhet. Ju mera ämnet var till natur och uppfattningssätt ett krönik-artadt, – såsom just i Rimkrönikorna, – desto ögonskenligare blef det anmärkta förhållandet. Väl är äfven Firdusis Schah-Nameh – en ofantlig rimkrönika; men i Sveriges medeltid uppträdde ingen Firdusi. Det är ock föga troligt, att de svenska rimkrönikornas författare gingo ut på egentligt poetiska alster, eller ansågo sig för hvad vi kalla vitterhets-idkare. Hos de öfriga – och särdeles hos de klerker eller hofmän, hvilkas verk Drottning Euphemias diktsamling är – torde man kunna förmoda en instinkt af någon vitter utbildnings nödvändighet, en skymt af uppsåt att tillvägabringa en mera lärd poesi, oberoende af folksångs-maneret och musikens biträde. Om så var, slog dock företaget ej bättre ut, än att S. Birgittas Revelationer långt fullkomligare uttrycka äfven det poetiska af den tidens lynne; såsom ock nogsamt visar sig i det stycke ur deras af Sierskan sjelf3 författade svenska uppteckning, hvilket Lagerbring utgifvit och för dess ”med ömhet vårdade språk” berömmer.
Hvad först beträffar den yrkade befrielsen från stämpladt papper för ansökningar och förordnanden till folkskolelärare-beställningar, så anser Utskottet, i afseende å de sistnämnde, eller förordnandena, sig ej kunna frånträda sin härofvan vid 6 § yttrade åsigt, enligt hvilken samma förordnanden eller fullmagter ansetts böra beläggas med enahanda afgift, som dem för ringare skolbetjenle, paedagoger, rn. fl.; hvaremot och då ansökningar till tjenster af så ringa beskaffenhet som de ifrågavarande icke skäligen synas böra med stämpladt papper betungas, Utskottet, med tillstyrkande af bifall till Doktor Sandbergs motion i denna del, hemställer, 12 Bevi/lnings-ltskottets Betänkande, No 11. att vid ifrågavarande § måtte införas en ny rubrik, så lydande: ’’ Ansökningar till lärare-beställningar vid folkskolorna pä landetder de icke med annan tjenst liro förenade.” Vidkommande dernäst det framställda enahanda yrkandet, i afseende på ansökningar om pensioner, så, enär sökanderne, i fall de äro kunbart oell bevisligen fattige, äro, enligt denna §, från karta-sigillata-afgift befriade och i motsatt fall sådan befrielse icke synes böra ega ram, anser Utskottet sig sakna skäl att å denna del af motionen tillstyrka bifall. Beträffande åter den jemväl föreslagna befrielsen från slämpladt papper för ansökningar af studerande om stipendier samt om undergående af examina, får Utskottet, som anser alla hinder för vetenskapernas idkande böra, så vidt möjligt är, undanrödja*, i öfverensstämmelse med motionärens hemställan i detta afseende, tillstyrka, att vid förevaranda § äfven mätte upptagas: ansökningar af studerande vid högre eller lägre läroverk ont stipendier samt om undergående af examina.”
O ^i^C^iXS E n a n s p r å k s l ö s flicka af god familj, kunnig i handarbete, har deltagit i klädsömnad, önskar sig plats att gå frun tillhanda. Äfven kan undervisning lemnas åt minderåriga barn i de svenska ämnena samt musik. V i d lön fästes mindre afseende. Svar till » A. K. », Oscarshamns-Postens annonskontor, Oscarshamn. (G. Paris? Naturligtvis! Men då bör ni också ha en ledsagare i verldsstadens vimmel och verldsutställningens labyrinter. Bästa och billigaste sättet att få en sådan är att i närmaste bokhandel köpa en i dagarne på Adolf Johnsons i Stockholm förlag utkommen liten elegant bok, kallad. Pris i Sverige H kronor. I Paris, Librairie Nilsson, Rue Rivoli 2 I 2 och boulevard des Italiens n:r 5 samt i svenska villan på utställningen 3 francs. » Paris just nu » lemnar i en serie lätta och behagliga kåserier alla de praktiska upplysningar ni behöfver: hur ni skall fa rum, hur ni skall åka, hur ni skall äta ech dricka, och hvar ni skall äta och dricka, hur och hvar ni skall roa er. » Paris just nu » skildrar för er och vägleder er bland alla utställningens sevärdheter och nöjen, Paris ' varietéer, baler, teatrar, museer, kyrkor, parker och omgifningar och ger med ett ord utmärkta anvisningar, huru ni behagligast och billigast skall kunna uppehålla er i Paris. » Paris just nu » bör äfven för alla dem, som redan gjort trippen till utställningen, vara kärkommen såsom en underhållande krönika öfver alla de minnen och intryck man har med sig från en sådan färd. Köp derför » Paris j u s t nu! » [3 5 8] Tillfälle till inackordering finnes instundande höst för en ung flicka i en bättre familj i Sköfde. Idun Stockholm, Iduns Tryckeri Aktiebolag. Fredagen den 6 mars 1896. N:r 10 (429) Byrå: Prenumerationspris pr år: Idun ensam 1 kr. 5: — Klara södra kyrkog. 16, l tr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modet., månadsuppl. telef. Prenumeration sker å-alla postanstalter i riket.
S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets Memorial, N:o 535., angående Stats; regleringen i allmänhet, samt beloppet af den intill nästa Riksdag erforderliga Stats-bristsumma, stannade Bonde-Ståndet i det beslut, att samma Memorial icke föranledde till annan åtgärd, än att öfverlemnas till Bevillnings-Utskottet, i och för Bevillnings-summans fördelning. S. D. Å nyo föredrogs Ridderskapets och Adelns Protocolls-Utdrag, af den 11 sistlidne November, innefattande Ridderskapets och Adelns, dels serskilde beslut, rörande LagUtskottets Betänkande, N:o 103, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 58, om ändring eller förklaring af 18 och ig §§. i Kongl. Förordningen, den i3 Julii 1818, angående inteckning i fast egendom, dels ock inbjudning till öfrige Riks-Stånden att uti detta beslut med Bidderskapet och Adeln sig förena; men Bonde-Ståndet, som vidblef dess i frågan förut fattade beslut, fann icke skäl att ifrågavarande inbjudning antaga. Prot. Utdrag den H och 15 Decemler 1829. 45 S< D. Föredrogs Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag, af den 4 i denna månad; innefattande Preste-Ståndets, dels, i anledning af Herr Biskopen, Doctor Faxes anförande, fattade beslut, med afslag på Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomiejUtskottens Utlåtande, N:o 101, rörande väckt fråga om indragning af den för Domkyrkan och DomProsten i Lund bestämda ICronotionde-spannmdl, dels ock inbjudning till öfrige RiksStånden att med Preste-Stindet uti nämnde beslut sig förena, hvarvid var fogadt Herr Biskop Faxes omförmälde anförande; men Bonde-Ståndet, som vidblef dess, i afseende på samma Utlåtande, redan fattade beslut, fann icke sjtal att antaga inbjudningen.
Vi drista gissa, att han i dylikt fall skulle helst uttågat såsom påflig missionarius. Hans öfriga latinska skrifter, i hvilka samtligen han på omedelbarare vis commenterar Archimetrien eller vissa dess punkter, äro dessa dissertationer, – här uppräknade efter tidsordningen af deras utgifvande: Religio aeterna (1800); Pulcritudo universalis (1800); De Humanitate (1801); Vita Naturae, seu Panaesthetices Idea (1801); Vis Poёtica, seu Pathos (1801); Elegantia vera, contra Barbariem politam (1801); Atheismum esse impossibilem (1801); Sublimitas ingenii humani (1803); Lex Mundi universalissima (1803); Lux Vitae vera (1803); Systema Theologicum Humanitatis naturale (1803); Systema Juridicum Humanitatis naturale (1803); Ingenia maxima sapientiae humanae (1804; denna sista, der han i främsta och högsta rummet bland visa tänkare-snillen ställer Heraclitus, är tillegnad 189 Viro immortali Chr. G. Heyne). Bland mina papper ligga fyra – men i ett och annat från hvarandra afvikande – förteckningar öfver Thorilds skriftliga qvarlåtenskap, sådan den, tryckt och otryckt, vid hans frånfälle befanns. Enligt en af dessa synes, att han ämnade utgifva sina latinska uppsatser samlade under den gemensamma titeln ”THORILDINA”, i tvenne band. I det förra skulle hans redan nämnda sexton dissertationes academicae inrymmas; det sednare åter skulle omfatta manuscripta varii argumenti.
Oaktadt kostnaden för Norums-linien, utan tvifvel, blifvit högre än den för Carlstads-linien, så anser jag dock detta vara af en underordnad vigt, då jag är öfvertygad att sä väl provinsen Wermlands intresse derigenom mest befordras — för att icke säga det dess utveckling i industriel hänseende deraf beror — och att äfven Statens stambanor komma att af densamma hafva en ojemförligt större inkomst än af den södra sträckningen, i fall den skulle väljas. Det är emellertid högst troligt att kostnaden för Norums-linien kan blifva betydligt nedsatt genom en ny och mera detaljerad undersökning och genom användandet af nitroglycerinkrut vid de betydliga sprängningsarbeten, som erfordras å densamma. Jag vågar äfven Iro att sprängningen af den stora tunneln skall på intet sätt, såsom åtskillige befara, fördröja liniens öppnande, enär jag har den fullaste tillit till Hr Löjtnant Unges omdöme i den saken, då han haft ett så godt tillfälle att samla erfarenhet vid sprängningen af tunneln för sammanbindnings-banan genom Stockholm. Den 14 Mars e. m. 311 Åtskilige varda talare hafva yttrat farhågor, attomNorumslinien väljes, skall en del af Wermlands export söka sig en skeppningsort i Christiania, icke i Göteborg. Jag får härvid göra den anmärkningen att, om detta skulle inträffa, så bevisades deraf blott, att denna rgitningen vore mest profitabel för rörelsen och för orten; och då vore det i sanning högst orätt att lägga vägen i annan rigtning, blott för att på handelns och näringarnes bekostnad skapa en fördel för Göteborg. Men jag är fullkomligt öfvertygad, att äfven å Norum-linien kommer aldrig Wermlands export att söka sig någon annan utskeppningsort, än städerna på vår egen vestra kust, och särdeles jernexporten, — åtminstone så länge, som bruksrörelsens förläggare fortfarande befinna sig på dessa platser. Man har äfven sagt, att det vore klokast bygga den södra banan, å hvilken Wermländska jernet och trävarorna skulle kunna fraktas ned till Carlstads hamn och derifrån skeppas å Wenern och Trollhätte kanal, hvilket skulle blifva billigare än att sända dessa effekter på jernvägen till Göteborg.
Herr Gifven och LandtMarstalken har behagcrdk underrätta m»g att det är ej Lag, utan endast wang som skulle hindra att Communicatton genom Deputation skedde, när ett Memorial wore lagdt pä dordet. Det kan 776 Den i z Jannarit. kanwäl wara att sä är brukadt, men bruket ar icke Lag / och der intet stadgande finnes, d r är ej något hinder att ej ett annat bruk kan införas. Härefter ropades ater åtskilligt, 06) en stund talade mänga pä en gäng. Herr 8i!vsrliotps, Qulisk /^bisksm: (Aom man instämdt med mig att begära Herr Grefwe ve1-i (lackes Dictamen pä dordet, och flera omkring mig stående marda Ledamöter, ibland hwuka jag personligen kan nämna Herr Oswrrste Mgkm»n, förklarat att de derunder äfrven inbegripit frägon om Commumcaiionen, lärer ingen Proposition derom af Herr Grefwen och LandtMarffalken kunna göras. Herr Grefwen och LandrMarfkalken, förklarade, att han ingalunda gjorde någon proposition deröfwer. Ä nys uppkomma rop, hwarunder äfwen yrkades »votering öfwer fcägan om Deputation. Herr 8ilverllo!ps, utbad sig fä upplysa Friherre 8tsel, ott ^ör att med de andra Ständen Commun!c?ra et? Diktamen / fordrades Riddarhus Sec^rerarcns pmkrift, att det H06 Ridderstapel och Adela more uppläst och författaren Mätit att med de andra S änden kommunicera. Men denna pässnst kunde RiddarhusSecreterare» icke lemna, utan lä wtdCommunicarionen af Rldderffapet och Ade>n i (öje af proposition, more tilläten.
Innehållne räntor på utgifne lån 71,710: och öfverräntor på lån, som efter förfallotiden blifvit betalde .,493: 27. — tillsammans 73,ao3: 27. — hafva, efter afdrag af de i och för Haridels-Disconten ser skildt bestridde omkostnader 652: 26. 6. blifvit till Banken utassignerade, med . 72,55i: — 6. Af hosföljande Bilaga N:o 3 kan en jemförelse vinnas emellan de låne^ summor, som utgått till låntagare inom serskilda näringar och samhällsclasser, äfvensom huru de från denna Discont under loppet af år 1840 utgifne lån varit fördeldte emellan Stockholms stad och de till LåneDistriclet hörande Län. Då någon inbetalning, i följd af f. d.
Deb?c-sedlar öfwer den påförde Bewillningen ffola sedermera sä tidigt utfärdas, ar de ffarrffyldige inom den zo:de Junii kunna desamma fä afhamra ä Lander hos Socknens Lans» Fjerdings» eller Sexman, hwarom, genom Kungörelse a Predikstolarne. underrättelse bör meddelas, och i Sräderne, pä sätt wederbörande finna skäligt dock sä, ar den ffarrffyldige inom föreffrifwen tid sin Debet-sedel tued säkerhet kan erhålla. rz. blom. Dä den uti nästföljande §. til be* swärs afgörande utsatte lid til ända lupir, försatte Häradsskrifware» ä Lander samt Upbördsmännen i Sräderne sammandrag öfwer Bewillningens belopp Uti IsxeriiiZs-DlLtnÄerne, hwilker, sedan det af 2 ne af hwarje Di8tri<ck'! DZxermZg Ledamöter blifwit bestyrkt, ril Sfwer-Stathallaren i Stockholm och Landshöfdingarne i Otterne inom den 15 Augusti aflemnas. Wid början af hwarje är, ifrän och med det' nästkommande, äligger Ofwer-Scäthällaren för Stockholm och Landshöfdingarne hwar för sitt Län, at til Riksens Ständers Fullmägti. ge uri Lugnen och Riksgälds-ckontolret ej allenast insända fullstandige Sammandrag, hwilka upcaga den efter Förordningens särffildte ^rtilel-rr och DsrilLr i hwarje IsxerinZs-DiKtriZ: sig bestigande hela Bewilimngs-Kimmau, Utan ock inberätta, huru - Den zi Mars. ^ 154» ru mycket deraf influtit och hwad med säkerhet af det da annu utestående kan paräknas, sa wal som anledningarne til de afskrifningar och restLntier, svm derwid kunna inträffa. 6. §. Gm Beswär öfwer laxermgen. 1. Klom.
Ett ytterligare stöd för denna min uppmaning har jag i det omdöme, som fälts af en aktad manlig kritiker, hvilken läst manuskriptet. Han sade mig nemligen, att män ej hysa något synnerligt intresse för damtoiletter och dess små hemligheter, d. v. s., han sade, att män ej bry sig om att läsa om sådant. Se, derför har jag på mina och kamraternas vägnar gifvit denna lilla vink i inledningen, för att låta alla våra läsare förstå, att ju längre de komma in i boken, ju roligare blir den. Man bör göra hvad man kan för att uppmuntra sin nästa till ihärdighet. Malmö, i skilsmessans stund, 21 augusti 1885. Alla fem reskamraterna genom AVE. Förberedelser. Aldrig har en jordisk verld, sägs det, varit värre splittrad än vår nuvarande, som är bräddfull af alla slags föreningar, utom möjligen de äktenskapliga, hvadan dessa senare så mycket oftare beskrifvas både på kors och tvärs af våra moderne diktare. Men mig vetterligt har ännu ingen hittat på att förklara, sönderdela och åter sinka i hop det sakförhållande, att vår tids qvinnor ha en stark fallenhet för, att, till trots för den gamla naturlagen om motsatta köns dragning, sammanklumpa sig inom sitt eget, eller ock rent af sammangadda sig liksom bi utanför den öfverfylda kupan under svärmningstiden. Naturligtvis kan ingen begära att jag skall dissekera detta nutidsfenomen, ty jag har i våra likställighetsdagar samma rättighet som många a£ våra skriftställare och föreläsare, att smita ut från en vetenskaplig svårighet, med förklaring att »här ej är rätta platsen» för dess anbringande, samt att jag endast velat påpeka den märkliga omständigheten, att 5 svenskor slöto sig tillsammans för att, utan annat beskydd än himlens (som ännu räknas till maskulinum) göra en fotresa i det märkliga land, hvars fjell ju skola öfverlefva verldens förstöring.
Aro en eller flera af val-förrättarne sjelfve till elektorer eller suppleanter valde, varde deras fullmakter underskrifne af lika många bland de öfrige, som i valet deltagit. Valprotokoll och röstlängd må ofördröjligen insändas till den stadsrätt eller domhafvande, som eger riksdagsmannaval i distriktet förrätta. §.21. Elektor eller suppleant fortfare i sin befattning, intilldess kallelse til! nytt elek tors-val för nästa lagtima riksdag blifvit utfärdad. § 22. Riksdagsmannaval å landet skall förrättas af den domhafvande, till hvars domsaga valdistriktet hörer; omfattar distrikt flera domsagor eller delar af sådana, vare då den domhafvande inom distriktet valförrättare, hvilken embetet längst innehaft Val-ort och ti Hih. till R. St. Prof. 1850 # 1851. 3 Sami. 8 Rafi. 6 42 KonstitutionsUtskottets Memorial, N:o 7. den för valrts början skall af valförrättare» utsättas, och, pä sätt om andra allmänna påbud stadgadt är, offentligen kungöras. § 23. Riksdagsmannaval för stad, som eget val-distrikt utgör, skall förrättas af stadsrätten derstädes; och för städer, som till ett valdistrikt förenade äro, af stads-rätlen i den stad, hvilken, på sätt i 3 § stadgas, lill valort utsedd blifvit. Valförrättare utsatte och läte i stad eller städer kungöra tiden för valets början och stället, der det skall förrättas. § 24. Vid valförrättningens början skola elektorernas fullmakter granskas och dervid förekommande anmärkningar pröfvas och afgöras, i stad af stads-rätten, å landet af valförrättande domhafvande» jemte sex män, hvilka elektorerne ibland sig välja; och gälle, då skiljaktiga meningar uppstå, de flesta rösterna för beslut. § 25. Sedan denna granskning fulländad är, företages omröstning.