Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag erkänner att det år mig oangenämt,' att med öfvertygelse om sakens nytta nödgas bestrida motionens upptagande i annan ordning ån den nyssnämnde, men den tankan, att i annat fall Grundlagen trådes för nära måste hos mig undanrödja hvarje betänklighet, hålst jag känner lifligt, att blott så långe vi gifva helgd åt Gruudlagctrrie, åro vi sjeljståndige och Jrie. Herr Rosenblad, Bernhard, upplåste följande: (Se Bilagan N:o 12.) Hvarefter Herr Rosenblad munteligen tilläde: Af de många betänkligheter som blifvit gjorde mot införandet af denna offentlighet,' vill jag endast upptaga till besvarandet trenne: 164 Den 27 Januarii, Man har trott, att införandet i Tidningar af våra yttranden innan Protocollens justering, skulle åstadkomma någon svårighet vid den då tillåtna åndringen i yttrade meningar och återkallelsen af möjliga öfverilningar. Det år ingen tort, att föranledd af en genom åhörda motsatta skål åndrad öfvertygelse, åndra sin en gång yttrade tanka; det år en mensklig svaghet, att begå öfverilningar, meri jag anser det också ej vara någon tort att lika högt bekänna bägge delarne inför Nationen, som inför sitt Stånd. En Ledamot har yttrat tvekan rö rande allmänna tänkesättets stadga angående offentligheten och såsom exempel anfört de motsatta föreskrifter för Brännvinsbränning och för FilialDisconter, allmänna rösten tyckts vid olika tidpunkter påkalla. Utan att ingå i den frågan, om någon jämförelse hår år använda bar, får jag endast nämna, att allmänna tänkesättet allt sedan Revolutionen yttrat sig oföråndradt om offentligheten. Samma Ledamot har såsom exempel på vådan af offentlighet vid våra öfverlåggningar anfört de revolutionaira olyckor, som skakat ett land, der den varit införd. Må jag såsom motstycke få nämna ett annat land, England, der i i3o år, åtminstone hos den vigtigaste grenen af lagstiftningen, denna offentlighet ägt rum. Månne man vid så olika resultater ej åger rått misstänka andra orsaker till det först anförde landets olyckor, och de torde ej vara svåra att uppsöka. Herr Hammarskjöld, Lorenzo:
Diverse Verks dito 191: 43. 3. 1. afdrages hvad deraf, enligt hufvudböckerna, vid hvartdera årets slut i Tullverket inriestod, inberäknadt tullmedlens andel i Bergvallska ochFinér ska proprie balanserna, 95,912: 21. 2. 124,100: 38. 2. visar sig Stats-Verkets inkomst af sjötullsmedlen till nettobeloppet 2,478,950: 8. 9. 2,814,774: — 11. hvilka summor, jemförda med de vid statsregleringen påräknade 2,428,000: — —■ 2,750,000: utvisa öfverskott af 50,950: 8. 9. 64,774: — 11. Någon anmärkning härvid bar icke ägt rum; och få Revisorerne, i likhet med föregående Revisorer, tillkännagifva, att detta Verks räkenskaper blifvit med noggrannhet och ordning förda. Uti hvad 1845 års Revisorer yttrat, angående behofvet af redovisning inför Chefen för Finans-Departementet af de till hemliga utgifter vid Tullverket anslagna 6,000 R:dr, instämma nu församlade Revisorer, som icke varit i tillfälle att erfara huruvida någon Kongl. Maj:ts nådiga befallning i berörde afseende blifvit till General-TullStyrelsen aflåten. Kongl. Olver-SntcinIents-Eml>etet. Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten blifvit för båda åren granskade utan anmärkningar, utvisa förhållandet mellan utgifter och inkomster sålunda: 75 år 1844. år 1845. Debet: Balans från föregående året: Inkomst: Statsanslag .. 27,000: —• — Auktionsmedel —• —■ 601: 9. Credit. Utgift: Balans till påföljande året: Ofvanstående balans till år 1846 utgöres af : i Rikets'Ständers Bank innestående — •— 3,868: 36.
Med föranledande häraf och då ifrågavarande sänkningsarhete vore af serdeles vigt för de håda provinserne Nerike och Södermanland, hvilka i första rummet af detsamma skulle draga fördel, har motionären, dertill uppmanad af åtskillige strandegare samt understödd af Riksdagsfullmäktige Johan Johansson och Jöns Erik Eriksson från Orebro län, anhållit, dels att Rikets Ständer måtte dertill anslå behöfliga medel, dels ock för sin del medgifva att vattenståndets höjd i Hjelmare kanal samt vid inloppet till Orebro, måtte få förminskas så mycket som för nämnde ändamåls vinnande kunde anses blifva nödigt. Uti ett till Utskottet sedermera remitteradt anförande har motionären, för frågans närmare utredning, öfverlcmnat tvenne af Majoren Sundmark uppgjorda förslag till arbetets utförande, hvaraf det ena afser bibehållandet af samma segeldjup i sjön Hjelmaren och Hjelmare kanal, som för närvarande förefinnes, eller 7 fot, och det andra åsyftar en nedsättning af nämnde djup till 4, 6 fot. Enligt det förra förslaget skulle kostnaden uppgå till 723,700 R:dr banko och enligt det sednare till 415,000 R:dr, deruti jemväl inberäknade utgifter för segelfartens ordnande medelst ångbogsering, hvarigenom varutrafiken framdeles skulle komma att bedrifvas med vida större skyndsamhet och säkerhet för de trafikerande, än som för närvarande vore förhållandet.
Landshöfding ens i Fahlu Län Järtas underdåniga Skrifvelse med förslag till disposition af de 511 tunnor korn och 1593 Rsr 5 skgr. 8 r. i penningar som Magasins Direction af de till Norra Provincernas understöd i Skåne gjorde frivillige sammanskott öfverlämnat till Landshöfdingen, at bland de mäst nödlidande i Stora Kopparbergs Län utdelas, böra i Högloft. Utskottets Pleno uppläsas. Läsningen fortsattes derefter af Protocollen för den 4 augusti 1813, 11 s. m. Afdelningen åtskiljdes kl. 1. In fidem Protocolli M. Meurling. 1 Justeringsformeln saknas. 2 Härmed avses sålunda protokollet för 28 juli 1813. Tisdagen1 den 28 Mars sammanträdde Högloft. Constitutions Utskottet på Afdelningar, då på 1 Afdelningen lästes de i Stats Rådet förde Protocoll öfver Handels och Finanee Ärender af den 18 Augusti 1813, 25, 25 s. m., 1 December, 8, 15, 20 s. m. Afdelningen åtskiljdes kl. 11/4. In fidem Protocolli M. Meurling. 1 Justeringsformein saknas. Protocoll1 hållit inför Högloft. Constitutions Utskottets 1 Afdelning den 30 Martii 1815. Efter upplöst Plenum hvarvid fördes serskildt Protocoll, sammanträdde Höglofl. Utskottet på Afdelningar, då på 1 :sta Afdelningen lästes de öfver Handels och Finance Ärender i Stats-Rådet förde Protocoll för den 2 Februarii 1814, 9, 16, 23 s. m., 8 Junii samma år. Afdelningen ansåg det under N :o 17 i berörde Protocoll2 upptagne mål, innefattande Justitia1 Rådet Liljevalchs hustrus samt hans 3 :ne bröders serskilta underd. ansökningar at, af anförde skäl, Kongl.
St. ansett samma skäl, hvarpå ConcursLagens stadgande om verkställighet af Concurs-Domarens beslut i sjelfva Concurssaken sig grundar, nemligen] angelägenheten att befordra Concursens skyndsamma utredning, äfven gälla och böra tillämpas i afseende på verkställighet af Dom i redo visningst vist emellan Borgenärer och Sysslomän, helst verkan af nämnde stadgande ftljest kap, genom möjligen uppsåtlig misstyd - Jixp. Utah. Forsing till urid. Skrijv. N:o222,223- 54l ning af ConcursDom, en längre tid af Syssloman uppehållas; hvarföre, och på det alt olikhet i föreskvifterne om fullgörande af Dom i dylika redovisningstvisler ej eller må ega ruin, K. St. för deras del beslulit, det stadgas må, att Dom öfver Borgenärs klander af Sysslomans redogörelse för afträdd egendoms förvaltning och behållna tillgångens utdelning skall, ändå att Domen ej vunnit laga kraft, genast gå i fullbordan , på sätt om verkställighet af ConcursDom är föreskrifvet, samt att, till den ändan, 3 §. i <3 Gap. af ConcursLagen den i3 Jula 1818 må erhålla denna lydelse: ”Borgenär må lyfta den fordran, som ho”norn genom Dom i Concurssaken tillagd är , ”ändå. att Domen ej vunnit laga kraft; ställe ”dock, i thy fall, borgen för hvad lian lyfter. ”Lag samma vare om verkställighet af Dom i ”redovisningstvist emellan Borgenär och Syssv ?'lomän.” Ivikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 9 Nov. 1829. Preste-Ståndet d. 9 Borgare-Ståndet d. 10 — —1 Bonde-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej an - 542 Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifa.
De andra restitutionerna lemnades deremot, emedan fartygen medförde sundhetsbevis och således författningsenligt voro från quarantäns-afgift befriade, ehuru quarantäns-hefälhafvaren på den grund vägrade respectera sundhetsbevisen, att Commerce-colhm underlåtit alt i tid förklara dessa orter fria från smitta. Den S Juli f. m. iy5 Jag har ansett mig böra lemna denna upplysning, ehuru icke sjelf för sjuklighels skull närvar, i Utsk., då dessa sed* nore frågor discuterades och afgjordes. Bilaga. Transumt af prot., hållet hos R. H. Sils Const.Utsk. vid lagtima riksdagen i Stockholm d. 10 April 1840. Likaledes hade StatsIJtsk. ansett sig i sammanhang härmed böra särskildt fästa Coust.Utskts uppmärksamhet på den omständigheten att oaktadt, enl. 63 §:n Reg.Fm , vid förekommande frågor om lyftning af ofvanberörda credit!v, hela Statsrådets tankar deröfver borde inhemtas, endast sju af de i Reg.Fms 5:te § uppräknade nio Slatsråds-Iedamöter, nemi. Just.Statsministern, fem Statsråd och Hofcancelleren futmos uti det fullmäktige meddelade prot. upptagne såsom närvar., då K. M:s beslut örn lyftningen af den till Rikets försvar afsedda andel af mindre creditivet, den 2 Mars 18)8, fattades. Då härefter discussionen förklarades slutad och propos. skulle framställas, gaf Hans Jansson tillkänna, att enär han, såsom fullmäktig i Riksg.cont., deltagit i fullmäktiges beslut alt, på grund af K.
Uppfostringsanstalten ä Egendomen Barnängen, som blifvit inrättad genom actie-teckning af ett Bolag, har fortgått i sin verksamhet; äfvenledes kVallinska Flickskolan. Några af de dessutom uti sednaste Femårs-Berättelsen uppgifna enskilda Skol-Inrättningar hafva val upphört; men andra hafva deremot tillkommit, hvaribland må nämnas det af Magister Ramström inrättade Lyceum. Öfver-Stuthullare-Embetets Femurs-Berättelse för uren 7838—18/72, 5 34 Smäbarns-Skolorna hafva vunnit ökadt förtroende och blifvit begagnade för så stort antal Barn, som de för ändamålet hyrda loealer medgifvit. Dessa Skolor äro Sex, nemligen: en Normal-Skola i Stadshuset med omkring 130 Barn, en Skola vid Humlegårdsgalan å Ladugårdslandet med 100, en vid Kocksgatan i Catharinas Församling med 55, en i Stora Barnhuset med 100, en i JNicolai Församling med 25, och en vid Regeringsgatan med 26 harn. Medlen till Skolornas underhåll hafva erhållits genom Nådigt bidrag af Hennes Maj:t Enke-Drottningen, anslag ifrån Allmänna Fattig-Cassan, och sammanskott af Ledamöterne i det Sällskap, som bildat sig till dylika Skolors inrättande. De tillförene omnämnde tvänne Simskolorna hafva fortfarit i ändamålsenligt skick. Alt Undervisnings-anslalterna i Hufvudstaden under ifrågavarande tidrymd blifvit allt mer utvidgade och tillökta, visar ofvanstående framställning af deras tillstånd och beskaffenhet; dock mäste jemväl medgifvas, att ännu många önskningar i hänseende till allmänna undervisningens förbättrande återstå ouppfyllda, isynnerhet hvad angår Folk-Skolorna_, hvilkas ytterligare utvidgning af behofvet påkallas. B.) Fattigvårdsoch Pensions-anstalter samt andra Barmhertighets-I n rättningar.
Den siste värde talaren har omnämnt Hr von Hohenhausens ovilja emot alla privata associationer i penningeväg. Jag anhåller att dertill få lägga, att då Hr von Hohenhausen numera visat sig mera billig, visat den medgörlighet, att han förklarat del vara möjligt att bevilja något till associationer för spanmälsbelåning, så hoppas jag att han måtte taga reson äfven i afseende på hypoteks-inrätlningar. Samme talare har nemi. yttrat att man måste medgifva, det dylika inrättningar bidragit lill jordbrukets förbättrande inom vårt land. Men jag ber Hr von Hohenhausen dervid bemärka, alt det inflytande, som berörde inrättningar på jordbruket ulöfvat, bestått deruti, att då genom dem skuldsatte jordägare blifva i tillfälle att kunna amortera sina skulder och få dem öfverflyttade på en hand, der de icke kunna uppsägas, han derigenom slipper alla omkostnader och bestyr, som han förut nödgals hafva för dessa skuldposters omsättande och således får dädanefter obehindradt egna sig åt sjelfva jordbruket och kan använda hvad kapital han har öfrigt till sjelfva produktionen. Det är på den vägen, som jordegendomar stigit i värde, hvartill således hypoteks-inrätlningar indirekt bidragit. Likväl är jordens produktionsförmåga ännu icke i allmänhet så långt nppdrifven i Sverige, som t. ex. hos våra grannar Danskarne. Man bar här egentligen fästat sig vid den af Utsk. anmärkta omständighet, att hypoteks-inrättningarne begagna sin krediti vrätt på banken, för att utgifva invisningar på R. St:s bank, som under Liden, till dess de för banken företes, hafva egenskapen af löpande mynt. För att förekomma detta, har Hr Akerman ej kunnat finna något annat vara att göra, än all helt och hållet indraga den kreditiv-rält, som dessa inrättningar hittills haft på riksbanken. Men, mine Hrr! besinnom att samma Utsk., sorn afslagit kreditiv-rätt för merberörde inrättningar, likväl beviljat icke mindre än 1,800,000 r;dr lill kreditiver åt enskilde.
Häraf har ock variten följd att tjenstemanna-personalen i Styrelsen varit vida mera än hvad är förhållandet med tjenstemännen i allmänhet, belastade med många och ansvarsfulla göromål, samt tili följd deraf måst med undantag af en och annan i första tjenstegraden uteslutande egna hela sin tid och verksamhet åt Styrelsen, utan att, på sätt eljest eger rum, kunna i andra embetsverk derjemte bestrida någon befattning. Med anledning häraf har Styrelsen nuderdånigst ansett någon förhöjning i aflöningen till Styrelsens tjenstemän, hvilka, i olikhet med hvad förhållandet är i andra embetsverk, hvarken åtnjuta spannemåls-förhöjning under lönerna eller några sportel-inkomster, vara af billigheten påkallad ; och då Eders Kongl. Maj:t i nådig proposition till rikets år 1844 församlade Ständer, behagat yttra den grundsats, att Statens tjenare böra, så vidt Staten dertill eger förmåga, vedergällas på ett sätt att aflöningen fullt motsvarar deras möda och tjenste-ansvar, samt lemnar dem, hvar i sin ställning, tillräcklig utkomst, men med anspråk att Ernbetsoch Tjenstemännen å deras sida nitiskt och odeladt egna sig åt tjensten, samt derefter, med tillämpning häraf, ej mindre till Rikets sednast församlade Ständer aflåtit nådig proposition ■om ombildning af Eders Kongl.
Nej, hans styrka skulle kunna svika honom och ingen får säga honom att han föll för tårar. Tycker du att jag är hård? CHRISTINA. CHRISTINA. Du är stark! Jag älskar honom och derför hoppas jag! O, jag likasom vet att allt endast skall bli som en elak dröm när det är förbi. Om han hörde dig nu! LARS. CHRISTINA. Farväl! (Hon faller Lars om halsen.) Gud hjelpe oss alla! (Går.) Scen IV. (Lars går in i sakristian.) KONFIRMANDERNA (hvitklädda och med blommor i händerna tåga förbi OLOF, som förblir med nedböjdt hufvud. Folket grupperar sig pä sidorna. Scholaris WILHELM är med bland konfirmanderna. När han passerar Olof, stiger han ur ledet o.ch lägger sina blommor framför pallen. [Scholaris] NILS [som nu är page hos kungen] står i närheten bland folket; springer fram och skjuter undan blommorna med sitt svärd. Orgelmusik och sång). OLOF (införes af vakt; knäböjer på pallen). Nils! Det är du! För bort honom, vakt! WILHELM. WILHELM. NILS (till vakten). Ja, fören mig långt, långt härifrån, Att ej jag kan se, huru nesligt i slån Sanning och dygd med edra råa händer. Fören mig bort och stängen mig in Der aldrig en stråle solen sänder. Mins du, mins du, broder min, Att jag sutit så förr i tio dagar 87 I Strengnäs kloster, när för kapitulares Du svor dig fri! O, jag beklagar Dig, Nils, som redan blifvit så klok Att du tagit in uti magtens salar. Jag kan icke tiga, när våldet talar, Och derför man kallar mig en stackars tok! Jag känner honom ej! För bort honom, vakt! Hvi lyden Har skriften ej sagt: Han bär ej förgäfves vid sidan sitt svärd, Ty den har fått rätten som har fått magt! Ack, tagen mig bort, jag är icke värd Att stånda här fri, när hjelten der på pallen Ligger i stoftet liksom en fallen!
Men ehuru de följaktligen icke kunnat i större skala tillvägabringas, hafva de dock fortgått säkert och jemt till landtmannens verkliga fördel, under det ännu torde såsom problematiskt få antagas, om icke i Norrland, der jordbruket har att strida med ett hård t klimat och svagare jord, odlings-företag, som med lanta kapitaler åstadkommas, oftare medföra förlägenhet, än välstånd. Ej utan grundade anledningar emotses jordbrukets ytterligare tillväxt, i den mon hemmanen hinna undergå laga skiften, och landtmaunen sålunda sättes i tillfälle, att, oberoende af grannar, icke allenast förbättra den gamla odaljorden, utan ock uppbruka tjenlige odlings-Iägenheter, då han kan vara öfvertygad, att de för alltid blifva en hemmanets tillhörighet. Allmogen har insett den vigtiga fördelen häraf och härifrån torde raan, med särdeles tillfredsställelse, få härleda det snara förtroende, som Eder Kongl. Majrts Nådiga skiftes-stadga i denna ort vunnit och som allt mer och mer stadgat sig. Korn fortfar att utgöra Länets hufvudsäde, änskönt otvifvelaktigt är, att rågsädet mindre sällan misslyckas, I de trakter, der jordmonen är af bättre beskaffenhet, trädes en tredjedel af åkern och i vissa socknar hälften, hvar - emot Fjellboernes sandiga åkrar hvarken tåla eller behöfva träde, emedan den magra jorden, som, oskyddad af gröda, skulle alltför mycket upptorkas och ytterligare utmagra, medgifver, utan fara för ogräs, det fortsatta gödslande, hvarpå åkerns fortfarande bördighet derstädes följaktligen beror; och är ensäde af korn i dessa trakter det mest vanliga. Vexelbruk nyttjas i Länet af ganska få. Der en del af åkren, såsom berördt är, trädes, besås det öfriga eller hälften, högst två tredjedelar af åker-vidden med ungefär en sjettedel råg emot fem sjettedelar korn; hvarjemte trädes-jorden, i anseende till åkrens ringhet, begagnas för något mindre utsäde af ärter, såsom ett i landet osäkert sädesslag, utan att trädets välgörande verkan deraf skall förförminskas.
För min del kan jag icke finna att 2:ne Stånds äsigter förtjena mindre afseende än de 2:ne öfriges, derföre att de ej med Disk. instämma. 12 Den 7 September f. m. Hvad nu förevartde fråga särskildt beträffar, så anser jag skäl icke vara förhanden alt antaga Utsk:s förslag, då de försigtighetsmått, som författningarna hittills föreskrifva i afseende på skatteköp, enl. min öfvertygelse, äro af den beskaffenhet att de icke böra förändras eller borttagas, utan att Kammarcolhm haft tillfälle att deröfver yttra sig och R. St. att begagna della yttrande till ledning för sitt omdöme. Under öfverläggningen om en föreg:de punkt, har man anmärkt, att då Coust.Utsk. icke funnit skäl att fästa sig vid den omständigheten, att vederbörtde embetsverk icke blifvit hörde öfver frågan, så vore den saken förfallen. Det är sannt, hon är förfallen så vidt det rörer ansvar å Konungens rådgifvare, men hon är det icke i hvad sorn angår R. Sl:s behof af upplysningar för att med behörig sakkännedom i saken besluta. Detta behof är icke afhulpit, och under sakens så beskaffade skick är det icke lämpligt att R. St. upphäfva en gällande författning. Nödgas jag likväl, i saknad af en sådan utredning, yttra mig om saken, så säger jag, att skälet hvarföre jag anser att Kammarcollegii pröfning af dessa ärenden bör qvarstå, är det, alt så väl Kronans, som enskildes rätt är beroende af en sådan pröfning. I fråga om Kronans rätt, bör afses icke blott att sådana hemman, hvilka kunna behöfvas till boställen, eller andra dylika behof, icke mätte till skatte försäljas, ulan äfven att, genom det förslag, som här blifvit framlagdt, Kronan skulle, enl. min tanka, blottställas för möjligheten att förlora j98 af skatteköpeskillingen ; ty då ett års ränta är betald, skall, enl. förslaget, skattebref genast ovilkorligen utfärdas.
Befinnes namnet orätt hos Boktryckaren angifwet, sa att rätta Författaren bortgömt sig under en annans person; yppe denna sistnämnde, inför Domaren, Skriftens »verklig a Författare samt styrke fin uppgift med fullgiltigt bernis, eller stände sjelf hela answaret. 3:o Att af Böcker och Skrifter, sorn frän Bokpressen utgä, ingen försäljning eller utspridning skall wara tilläten, innan ett Exemplar af den till utgifning färdiga Skriften blifwit förut in - 228 Expeditioner till Riks-StLnden. lemnadt, i Stockholm, till Kongl. Maj:ts HofCantzlers-Embete, samt a hwarje annan ort, till den, som derstädes, ä samma Embetes »vägnar, äger att taga kännedom af hivad frän trycket utgifwes. Boktryckarens skyldighet skall wara att, sä snart tryckningen af en Vok eller Skrift blifwit fullbordad, besörja om werkställigheten af denna föreskrift; och skall han, med tjugufem Riksdalers böter, hwarje försummelse deraf umgälla. Härifrån undantagas likwäl Dagoch Wecko-Skrifter, som i lösa Blad och pä bestämda dagar utkomma. 4:o Att i allt hwad Religionen, Sederna, Statens angelägenheter, eller eljest Samhället i allmänhet röra kan, Hof-Cantzleren äger att, bäde inom Hufivudftadcn och i Landsorterna, nied uppmärksamhet waka öfwer Tryckfrihetens lagliga bruk. Och skall det wara honom åliggande, att med qwarstad ofördröjligen belägga hwarje skrift, bok eller blad, hwari han sinner någon förbrytelse emot 4:de Mom. af 3:dje § eller någon af särdeles betänklig beskaffenhet emot 3:dje, 8:de eller 9:de Mom. af samma tz i detta Förordnande; likasom da Skriften kan, till sitt innehåll, hänföras under hwad i Allmänna Lagen om Uppror och offentliga uppmaningar dertill stadgadt sinnes. I alla öfriga fall mä ingen Bok eller Skrift med qwarstad beläggas, utan af offentlig
Uti häröfver den 27 sistlidne September afgifvet underdånigt utlåtande, har Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader anfört, att, hvad planen beträffade, Styrelsen icke funnit något väsentligt att deremot anmärka; och som den ifrågavarande kommunikationsleden efter alla anledningar skulle komma att blifva af stor vigt för jernbruk, masugnar och hyttor uti de uppgifna trenne provinserna, hemställde Styrelsen, om icke Kongl. Majit skulle finna skäl föreslå Rikets Ständer, att bevilja för jernvägs-anläggningen ett lån, motsvarande ungefär fidelar af beräknade kostnaden, med 326,000 R:dr Riksmynt, och för elfrensningarne ett anslag, äfven motsvarande omkring |:delar af kostnaden, eller 31,000 R:dr Riksmynt, att utbetalas till det bolag, sorn förbinder sig att utföra hela kommunikations-företaget från Norbergs grufvefält till Askö-forsen samt vidare derifrån till Ostbo oell Uppbo. Föredragande Herr Departements-chefen anmälde i underdånighet, att, sedan undersökningar för upprättande af planer till anläggning på statens bekostnad af jernvägs-stambanor inom landet, i fortsättning af de vid sistförlidne riksdag beslutade, efter Kongl. Maj:ts nådiga förordnande blifvit ombesörjda af en särskild för ändamålet utsedd kommitté, hade kommittén nu uti underdånig skrifvelse framlagt sitt general-förslag i och för dessa arbeten; men betänkandet vore så nyligen inkommet, att det vigtiga och vidtomfattande ärendet omöjligen ännu hunnit beredas till föredragning inför Kongl. Majit. Likväl och änskönt, vid sådant förhållande, nu icke kunde uppgifvas beloppet af de medel, som intill slutet af nästa statsreglerings-period blefve för fortsättning af statens jernvägs-anläggningar erforderliga, ansåg sig Herr Departements-chefen, under förutsättning att Rikets Ständer komma att dertill bereda tillgång genom lån i öfverensstämmelse med deras å sistlidne riksdag fattade beslut och Kongl. Majits derpå grundade Kungörelse af den 3 Februari förlidet år, pligtig i under - 102 Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.