Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den öfverensstämmer, hvad lönernas belopp beträffar, med det förslag, som från Svea Hof-rätt afgifvits och hvars innehåll igenfinnes i det Statsråds-protokoll öfver Justitie-ärenden för den 9 sistlidne November, som blifvit den Kongl. Propositionen öfver Stats-verkets tillstånd och behof bifogadt och till hvilket protokoll jag alltså får hänvisa. l:o. Anser jag Hofrätts-sekreterarnes lön böra bestämmas till 1,200 R:dr. Då desse tjenstemän, i följd af hvad här nedan vidare föreslås, skulle för framtiden komma att förlora den betydliga sportel-inkomst de nu ega genom en större anpart i den för Hof-rätternes domar inflytande lösen, forde denna föreslagna löneförhöjning finnas vara af rättvisa och billighet påkallad. 2:o. Vidare anser jag lönerne för de femton ordinarie notarier, som skola anställas inom Svea och Götha Hof-rätter, böra sålunda bestämmas, alt de fem äldste erhölle hvardera 900 R:dr, de fem nästföljande 800 R:dr och de fem yngste 700 R:dr, äfvensom att, i öfverensstämmelse härmed, lönerne för de sex ordinarie notarierne i Hofrätten öfver Skåne och Blekinge komme att utgöra, för de två äldste, 900 R:dr, för de två följande, 800 R:dr och för de två yngste, 700 R:dr. Då Hof-rätternes notarier, .i följd af ny reglering utaf deras tjenstgöring, skola få sina göromål i betydlig mån förökade; då det derjemte blifvit desse tjenstemän förbjudet att, utan särskildt tillstånd, emottaga annan tjenstebefattning; då, med de af Siats-Utskottet, i enlighet med den Kongl. Propositionen, föreslagna löner, tillökningen för de fleste skulle blifva mindre betydlig och ingalunda tillfyllestgörande, och då för en del notarier de af Utskottet tillstyrkte beloppen till och med skulle innebära en försämring af deras närvarande vilkor, tror jag Utskottet hafva egt fullt skäl att åtminstone föreslå en sådan löneförbättring, som af mig ansetts erforderlig. 3:o.
— Mins nog det, och hade inte du den gången lagt dig ut för henne, far, hade nog stora bönboken till sluts kommit fram. Den tid som följde efter dessa händelser var icke lycklig för Elsa. Mor Greta hade aldrig varit så sträng och noggrann, som hon nu blef. Ofta var hon till och med obillig i sina fordringar. Men ondt gry, sade hon, skulle ut med ondt. Både Lars och Anders Barberare, hvilken nu mera sällan besökte dem, försökte väl understundom stämma mor Greta till mildare känslor. Men deras försök strandade för det mesta mot Elsas egen styfsinthet. Anders tycktes hon icke ens tåla, och den enda som hon numera kunde sägas sällskapa med var Fingerlisa, hvilken, allt sedan den qvällen, då hon bad Elsa och mor Greta om förlåtelse, fått ett märkbart insteg i den förras tankar. Både mor Greta och Anders märkte hur detta växte för hvarje dag. De räddes derför, men kanske handlade de icke klokt, när de öppet sökte motverka denna vänskap. En qväll möttes Anders och Elsa i stugudörren. Hennes ögon voro tårade, och han frågade deltagande, hvad som kom åt henne. — Åh det är inte alltid så lätt, Anders, att vara glad här i lifvet, — sade hon suckande. — Har mor varit sträng nu igen? — Inte mer än vanligt. Det är inte så lätt att vara till lags för stränge herrar. Lars Skeppare hade lyssnat till hennes svar och reste sig nu häftigt från pallen, der han satt. — Jag vånne den elake toge dig, trollunge — sade han uppbrusande. — Du drar synd och skam öfver hus och hem, och när jag tager mig an din sak, klagar du lika fullt, derför att jag, för böfveln, vill ha skick och reda här. Men så mycket du vet, får jag höra ett gny mer om något trolleri eller om förnäme kavaljerer, ska' jag ta' presten med mig och sätta eld på stugan öfver dig och sedan gå sjelf så långt vägen räcker. — Jag tycker, att far kan tala mera ömt till mig — sade Elsa lugnt och såg honom i ögonen. — Jag har ju intet ondt gjort. — Har du inte bragt den onde in i vårt hem till grannars och någrannars spott och smälek, kan tänka? Men akta dig!
Presttorp i Låstads socken samt Stohlan i Bergs socken, af hvilka det förstnämnda drifves i stor skala och förser jemväl aflägsna landsändars behof, dels till de rika kalkgrufvorna å Billingen, hvilkas tillverkning, redan nu betydlig, otvifvelaktigt skulle, genom tillgång på en tidsenlig kommunikations-anstalt, i väsendtlig mån ökas, utan annan gräns, än det allt mera vexande konsumtionsbehofvet, å ena sidan samt ämnes-tillgången, hvilken är nära nog outtömlig, å den andra; dels ock slutligen till slipstensbrotten i Böja socken, hvilka af en direkt jernvägsförbindelse med andra orter i riket skulle skörda fördelar, på samma gång som de i sin mån kommo att bidraga till en dylik förbindelses upprätthållande och framtida bestånd; samt 2:o. Nyssberörda bansträcknings beröring med ån Tidan vid Ullervad, hvarifrån båtled 1 ’/2 mil till Tiavad redan finnes, och vidare genom Kräftåns, till en del redan förut verkställda, upprensning kan beredas till sjön Lången i Lerdahla socken. Med för öfrigt ungefär enahanda passageraretrafik å de båda ifrågåsatta jernvägslinierna borde Moholmsbanan, sålunda genom farbara vattendrag, förbunden med ett vidsträckt Motioner i Borgare-Ståndet 1865.
För Fyrbåkars byggnad och förbättring, till båtnad för sjöfarten i allmänhet, har Kongl. Maj:t äskat ett anslag af 170,000 R:dr; och Utskottet har tagit kännedom af de förslag, som rdetta ämne af Förvaltningen af Sjö-Ärendena blifvit afgifne och enligt hvilka, för Fj^r-och Båkväsendets bringande i fullständigt skick, nyssnämnde summa, äfven fördubblad, icke skulle blifva fullt tillräcklig. Alt Fyroch Båkanstalterne för närvarande icke uppfylla hvad de sjöfarande billigen kunna fordra, lärer vara ådagalagdt genom den allmännare klagan, som '1 detta hänseende föres och som äfven vid detta Riksmöte blifvit framställd uti flera till Utskottets handläggning remitterade och i sammanhang med 4:(ie Titeln upptagne motioner. Utskottet anser det äfven vara både en fördel och ett 'åliggande för Staten, att foga anstalt om nödige Fyrbåkars ändamålsenliga vidmagthållande, till handelns och sjöfartens tryggande och befrämjande, och har fördenskull, vid nämnde Titels reglering, tillstyrkt, att all Fyroch Båk-inkomst, Danska Fyringsmedlen derunder inberäknade, må till detta ändamål användas. Med hänsigt likväl lill nödvändigheten, att i möjligaste mon inskränka dessa extra Statsutgifters belopp, till följd hvaraf äfven anslag till vigtiga delar af FörsvarsVerket måst förvägras, kan Slats-Utskoltets Utlåtande N.o 2o3. 9 kan Utskollet icke tillstyrka, att något serskildt extra anslag för Fyroch Båk-inrättningen beviljas. Skolande Utskottet deremot vid Revisionen af Convojr-Cassans tillgångar och förvaltning tillse, huruvida icke denna Cassa, som vid flera tillfällen fått vidkännas betydliga utgifter ”till Svenska handelns skydd och förmon,” numera skulle lill Fyroch Båkväsendets upphjelpande kunna lemna något bidrag.
Friherre Wrede har derjemte föreslagit fördelning af MilitiasBoställsCassans Capital på Regementerne, hvilka med räntan på hvarje Regementes andel skulle uppbygga Caractershus å de ännu obyggde Chefs-, Majors-och Capitaines-Boställen, och dessa Boställen förmenar Friherren då kunna vara med sådane Hus försedde inom 10 å 12 år, till fördel för Boställs-innehafvare och Boställen. För alt utröna, hvad mer eller mindi e grundad rättighet Friherren kunnat äga lill den yrkade fördelningen af Cassabeballningen, låtom oss undersöka, huru Cassan tillkommit, och huru den användes. Ifrån Indelningsverkets början bestodo dessa medel endast af de räntor, som utgå vid Regementerne under namn af ReserveIlemuiunsränlor, utgörande efter Krono var - 44 Den 5 J a n u a r i i. di 1397 R:dr 33 sk. 6 r:st. samt Sälerifrihelsmedel 29 R:dr 3 sk. 6 r:st. årligen; men enär detta var otillräckligt för BoställsYerkets utgifter, och tillskott dertill ofta inåste göras af Extra Statsmedel; så beslöto Rikets Ständer vid 1769 års Riksdag, att StatsYerket en gång för alla skulle biträda BoställsVerket med 4 Tunnor Guld inom 3 års tid, genom hvilken ytterligare anvisning, jemte den förut vidtagne anstalt, alt göra MilititeBoställs-fonden medelst utlåning fruktbar, Rikets Ständer ansågo, alt fonden, utan Statens vidare gravation, borde i alla tider kunna bära sina kostnader.
Och som försäljningsmännens uppgifter på behållningarne funnits försedde med endast ett eller 2:ne namn, utan sigill eller anteckning, hvilka personerne varit, samt äfven ofta Redogöraren sjelf bestyrkt sin egen uppgift; så och då K:gl. Majrts, innevarande år utfärdade, förnyade Nådiga kungörelse, angående stämplade pappers-afgiften, blott innehåller, att en eller 2:né Inventeringsmän, sorn i orten äro boende kunna erhålla uppdrag att dylika inventeringar verkställa, men icke bestämdt stadgar, af hvilken ett dylikt uppdrag eller förordnande bör utfärdas; hafva Revisorerne, till vinnande af den nödiga controll, som med inveliteringarne hos Försäljningsmännen åsyftas, ansett sig böra tillstyrka att R. H. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om Nådig föreskrift ej mindre att förordnande för dem, som skola intyga riktigheten af ChartaeSigillatas-Försäljningsmännens i orterne redogörelser, i afseende på behållningarne af Stämpladt papper, måtte skrifteligen meddelas af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, än ock att samma förordnanden ovilkorligen böra vid In venterings-tillfällen uppvisas och varda Räkenskaperne bilagde. Avesta Till följd af Kongl. Maj:ts Ofvanhögstberörde Nådiga Kungörelse den Bruks io April 1828, tillhörer numera äfven Kongl. SlatsContoiret det inseDlrecende öfver VågStaterne i Fahlun och Avestaj som förut ålegat Kongl. flons Maj:ts och Rikets KammarCollegium.
Jag kan ej tillstyrka dess bibehållande på den grund , att den skulle lätta Rättegångshandlingars afsändande, ty så länge våra D omstolar äro så inrättade, att det är Domarens interesse, att rättegängarne ökas, så vore det snarare en välgerning, att kunna lägga hinder för rättegångar, och alla correciiver i detta afseende äro behöll ige. 1146 Den 2 g Jiilii f. m. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard: Sam jag ej haft tillfälle, att taga nelice om Betänkandet, vill jag blott anföra några ord, i anledning af Herr Thams yttrande. Denne väte de Ledamot har meddelat oss den ioteressan* ta upplysning, att, oaktadt den vid sista Riks dagen vidtagne förhöjningen af Postpoto, hafs va pustinkpmsterne icke ökat§ , och han har ' varit i förlägenhet att förklara orsaken till fe* nomenet. Jag tror , ätt orsaken kan sökas i sjelfva förhöjningen; ty det fTirhåller sig med denna beskattning som med andra skatter, att ytterligheten sätter en gräns för dess utgående, Så är det med ali skatt, tillgångarna skola minskas i den mån beskattningen blir för hög,; Lägger man till exempel för hög afgift på en t Öfverflödsvara, så bfifver förbrukningen mindre, och således inkomsten mindre. Detta kan vara nyttigt, men så är det ej med Correspondanpen, ty den är för hvar Nation en nödvändighet. Den skall nödvändigt minskas , då afgiften derföre är för hög. Korteligen det förhöjde Postportot hat minskat cqrrespondancen åtminstone den, genom Posten, i synnerhet då äfven penningetillgångarne, handeln och rörelsen i landet, sedan sista Riksdag blifvit minskade Man skrifver kortare bref, så att man kan lägga flere un der ett couvert, och man skickar ofta bref med lägenhet.
Enligt härvid i underdånighet bifogade tabell finnas i Länet 30 skattlagde fisken och fiskelägenheter, som icke äro inbegripne under något hemmans räntor, hvaraf 8 tillkommit sedan år 1837, och 254 kronofisken. Kolning och körslor för brukens behof fortfara att vara för innevånarne uti de flesta socknar af-Länet, och i synnerhet i Gestrikland, en vigtig binäring. I följd af den under detta qvinqvennium betydligt ökade jerntillverkningen hafva priserne derå stigit och förljensterne således varit större än förut, men minskning deruti emotses till följd af den nu inträffade ofördelaktiga konjunktur för jernets afsättning, som otvifvelaktigt måste verka minskning uti tillverkningen deraf, och följaktligen nedsättning uti priserne på de för densamma nödiga effekter och praestationer. Försäljning af trädvaror har under sistförflutne fem år varit betydligare än tillförene dels genom tillförsel af virke till skeppsvarfven i Länets städer, der under dessa år en högst betydlig skeppsbyggnad ägt rum, och dels under sednaste år genom ökad skeppning af bräder, och då priserne på dessa varor under denna tid äfven stigit nära 50 procent, så har denna binäring under tiden medfört stor förmån för Länets innevånare, hvilka också, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 23 Februari sistlidne år, blifvit i tillfälle att mera än eljest begagna sig af denna fördel. I följd af mindre fördelaktiga konjunkturer för sjöfarten, har skeppsbyggeriet numera blifvit betydligen inskränkt, hvaraf priserna på skeppsvirke sannolikt kommer att åter falla till hvad de varit förut, hvaremot lifligheten uti handeln med bräder gifver förhoppning om fortfarande höga priser på den - t 14 na vara. Trädvaru-afsättningen, som tillförene blifvit verkställd allenast från Gestrikland, södra Helsingland samt Enångers socken af norra Helsingland, liar nu, sedan den under sednaste år blifvit föremål för spekulation af köpmän i Hudiksvall, äfven blifvit utsträckt till flere socknar af norra Helsingland, såsom Bjuraker, Delsbo, Gnarp och Bergsiö.
Och så läste han vidare om någon ryslig människa, (eller var det poeten själf?) som orenat sig med sin egen andes ’spyor’(!) och om det som var ändå mycket värre, som till exempel något om täck med ett r framför ä’t. »Måtte vara en af Lovisas luktpoeter, det där», sa Fanny och fläktade på sig med näsduken. »Borde följa en flaska å dö-kologn med hvart exemplar», sa lånbiblioteket och följde exemplet. »Usch, mamma», sa Beda och såg på mig så förebrående, som om det varit jag som skrifvit eländet. Men jag var så häpen och full af skam och ledsnad öfver att Villy kunnat skicka oss en sådan lektyr, att jag inte alls kom mig för att säga ett ord. »Finns det mer?» sa Maja nyfiket. »Maja», sa jag svagt förebrående — (jag orkade inte mer.) Men Holmen var inte svårbedd, han! Och så fick vi oss en dufning till, ännu förfärligare än den förra, och som slutade med, att författaren satt i ett träsk och ’stank’. »Det må han», sa jag nu med återvunnen enerschi. »Det är en plats som riktigt klär honom!» »Det är inte han som sitter i träsket», inföll gymnasisten ifrigt. »Så borde det vara då», afgjorde jag strängt. »Jag tror han är olycklig», sa Anna Ene tankfullt. »Ja, i sina uttryck», snäste jag till. »Vi ska väl ändå veta hvem det är», sa Alma postmästare, hvars lugn ingenting tycks kunna rubba. »Ola Hanson», läste Holmen. »En bonde!» ropade jag strålande. Det förklarar ju alltsammans! »Naturligtvis har Villy skickat med honom bara för att visa hvad ett naturens okonstlade barn kan åstadkomma med – — med naturprodukter! — Emellertid behöfver vi allt ett glas punsch att skölja ned honom med. Eller hvad säger ni?» Det var alla med om, och så drack vi punsch och åt äpplen i all innerlig trefnad, men inte länge, ty alla var vi så ifriga att börja läsningen igen.
Ett annat, mera talande bevis för uppförandet af skådespel hämtar man ur företalet till ”Tobie Comedia,” ett stycke, som gemenligen tillskrifves Olaus Petri. Der talas om huru lärda män brukat spel eller komedier och tragedier på uppenbara spelplatser eller skådeplatser, på det den menige hop må förstå hvad rätt eller orätt gjordt var, och derefter tillägges: ”Det samma hafwa ock wåra förfäder brukat så här i landet som i annor land, sedan Christendomen hit kom, med visor, rim och Comedier om helga män.” Här är talet tydligen om andliga skådespel; men då svårligen Kristus kan inbegripas under benämningen ”helga män,” så synes författaren här icke haft för ögonen passionsspelen, utan snarare de vid slutet af medeltiden vanligare spelen om bibliska personer ur så väl gamla som nya testamentet. Det synes väl också troligast, att om under medeltiden andliga skådespel funnits i Sverige, desamma inkommit först vid den tid, då Sverige trädde i en lifligare beröring med främmande länder. Och underligt kan det i sjelfva verket tyckas, om dramatiska nöjen skulle för Sverige hafva varit alldeles främmande, då den mängd svenskar, som studerade i Paris eller vid de italienska universiteten, ofta hade tillfälle att som åskådare bevista mysterieföreställningar, och då de pilgrimskaror, som drogo till Rom och andra som heliga ansedda orter, säkert mången gång under sina vandringar funno uppbyggelse i de andliga skådespelen. Men mot dessa sannolikhetsbevis står det obestridliga factum, att under det man i England, Tyskland och Frankrike ur arkivernas gömmor framdrager det ena medeltidsskådespelet efter det andra, så har hittills intet enda sådant af någon betydenhet hos oss blifvit upptäckt, ja än mera, icke en skrifven bokstaf har bevarat oss underrättelsen om något inhemskt skådespels uppförande. Och dock var det just de andliga sjelfva, hvilka under medeltiden förde anteckningar öfver tidens märkligare tilldragelser, och de skulle väl lika litet här, som annorstädes försummat att anteckna om mysteriespel blifvit uppförda i det omfång och med den pragt, som i utlandet, särdeles om sådana fester stått under deras omedelbara ledning.
Ifrågavarande af Rikets Ständers Revisorer anmärkta skiljaktigheter mellan redogörelserna och de deröfver upprättade omslut, äfvensom bristande eller felaktiga hänvisningar, äro visserligen ej öfverensstämmande med ett fullständigt bokföringssätf, hvarföre Styrelsen ock förständiga» vederbörande redogörare att. i dessa hänseenden iakttaga behörig noggrannhet; men Styrelsen torde dock härvid lä uuderdänigst fästa uppmärksamheten dera, att, om det i allmänhet är sällsynt, att en större räkenskap nied den noggrannhet kunnat uppgöras, att icke ett 'eller annat mindre väsendtligt formeller skriffel deri låter upptäcka sig, sa torde en sadan felfrihet i afseende på fangvards-räkenskaperna få anses vara sa mycket svårare att — 199 — uppnå, som denna räkenskap, utgörande vanligen 60 å 70 band, hvaraf större delen om 2,000 folier årligen, mäste inom kort tid uppgöras af en redogörare-personal, som, både i afseende på antal och aflöning, måste inskränkas till det ytterst nödvändiga. Styrelsen framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersäter, E. v. TROIL. VICTOR LJUNGSTEDT. Stockholm den 26 Januari 1854. O. O. Afzelius. Stnteri-öfverstyrelsens underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Styrelsens räkenskaper för åren 1850 och 1851. Stormäktigste Allernådigste Konung! Uti afgifven berättelse om verkställd granskning af statsverkets med dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, hafva Rikets Ständers Revisorer, under anförande, hurusom af Strömsholms stuteris räkenskaper lör nämnde år inhemtats, att kontanta behållningen i berörde inrättnings kassa vid revisionsårens slut utgjorde: år 1S50 i allmänna kassan 3,931: 39.
Den ?roloZum', som wi i förrgår afhörde ifrån constitutior>8-Utjkottet, tycktes mig innehålla den goda och äfwen fordom af Ständer antagna tanka, at alla Forflager i hwad förbättring som häldst i wära Lagar och ordningar böra hwila til nästa Riksdag. Denna markeliga påminnelse hade likwäl aldrig kunnat bättre komma til past än nu. Det stora wärde inan bör sätta pä de Herrar och Ledamöter, hwilka utgjort detta Utskott, förhindrar likwäl intet at tro huru flera betänkligheter ännu finnas wid wcrketS fullkomlighet. Dä de sjelfwe sä upriktigt och wärdigt bekänt, ut tiden warit dem förkort; Likwäl ser jag ingen swärighet uti at i dag kunna afgöra'eller antaga en Regeringsform och i morgon fä aflemna war underdäniga tanke derom til wär Nädige Herre Riksföreständaren, och derpå genast proclama Honom för Konung. Dä jag. wid detta ärendets början hade den äran at förestä 1.772 ärs Regeringsform med af - 660 Den 5 Iunik. afpasiade förbättringar; trodde jag at bäde tid och ändamål ställe winnås. Pä en dag hade besia ändringar kunnat uplättas, och pä en annan dag beslutas och antagas. Jag wägar intet uppebälla Ridderstapet och Adeln med nu mera onödige anmärkningar öfwer flere bäde nymodige termer och inrättningar: med Statsråd, Riksens Ständers - Ombudsman ro. Detta behöfde allt en längre betänketid. Dä Korning 6086^^ til Sjelf antagit termen Riksens Ras, och suslitiD-c^lrirrä-rLm är sä wäl nämnd som uplifwad i gcke paragraput-n 1772 ars Regeringsform, samt de Kongliga Rädens skyldigheter och rättigheter, sä wäl i <gde samt zo:de paraArapkrerus existera, arv tydligen bestämde : sä tyckes mig, at alla förbättringar eller ändringar i besia trender icke hade behöfts.
Ellberg. I hufvudsakliga innehållet af samma reservation har äfven instämt Herr G. Lallerstedt; hvarjemte i denna reservation, i hvad den rörer den Ribbingska motionen, Riksdags-fullmägtigen Georg Nyqvist jemväl instämt. •ml! nouaiu irna Usbnamiib.d anSf.abisw nårn i rmU; ani dan /t (stei ii i r.biSva Af Herr Grenander: »Beträffande Herr Ribbings motion, så har Utskottet, såsom ofvan gjorda framställning utvisar, förskaffat sig del af Unions-kommittéens betänkande och förslag till föreningsakt och af desamma tagit kännedom. Att emellertid tillvaron af detta förslag icke gör den af Herr Grefve Anckarsvärd föreslagna revision öfverflödig, derom har Utskottet uttalat sin mening: men då med ämnets stora vigt icke synes mig öfverensstämma, att Kotfrfnittéens' arbete icke bringas til/ allmänhetens kunskap och en sådan åtgärd desto 46 Allm. Besv.- och Ekon.-UIskottets Betänkande N:o 37. hellre, en'igt mitt förmenande, bör ega rum, som det af Kommittéen uppgjorda förslag torde kunna anses utgöra en sammanfattning af Norges anspråk i afseende på den ställning, detsamma inom föreningen eifersträivar att intaga, och lämpligt vore att Svenska folket erhölle tillfälle att om vidden af dessa anspråk erhålla fullständig kännedom, har jag föreslagit, det Utskottet skulle hemställa, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta till trycket befordra UnionsKommitiéens ifrågavarande betänkande med dertill hörande förslag till föreningsak t och reservationer jemte öfrige dithörande nödige handlingar samt låta desamma utdelas till Rikets Ständer och till öfrige, åt hvilka på allmän bekostnad tryckta handlingar pläga utdelas
Landtm, tillkännagaf, att som de ifråg:de talen nu icke funnos tillgänglige, komme uppläsning deraf att ega rum i ett annat plenum. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 1 e. m. In fidem, O. Brakel. Thorsdagen de» 26 Oktober 1865. Plemum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.-utdr. för den 25 dennes. Öppnades Hrr Bänkmäns i går e. rn. hällne prot. vid val af R. o. Adms Hr Elektorer; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: M 66. Gr. Sparre, Erik, 34 röster. » 120. » Liljencrantz, Gustaf Fredrik, 32 » » 140. )> Björnstjerna, Garl Magnus Ludvig, 34 » )) 26. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel, 37 » » 62. )) Mörner, fullm. Gr. Mörner, Garl Gö- ran Detlof, 48 » » 278. » Beck-Friis, Corfitz Augustin, 36 » » 314. )) Toll, fullm. Hr Björnstjerna, Oskar Magnus, 48 » » 338. » Tersmeden, Wilhelm Fredrik, 46 S » 373. )) Skjöldebrand, Knut Erik, 47 » » 401. )) Braunerhjelm, Ferdinand, 35 » » 36. Hr Trolle, Carl Axel, 48 » » 137. » Eketrä, fullm. Hr Tersmeden, Nils, 31 » » 167. » Geete, fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Gustaf, 48 » » 254. » Lilliecrona, fullm. Hr Svenske, fullm. Frih. Cederström, Rudolf, 32 » 559. » PereswetofT-Morath, fullm.