Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att då för slike sedlar lagsökning måste anställas, primitiva långifvaren skal! vara skyldig att edeligen bekräfta , det lian icke, sedan han anmodades om lånet och innan reversen i vittnens närvaro undertecknades, i förhand emot* tagit någon discretion för sin beredvillighet att tjena, eller efter det sedeln utgafs och bevittnades, samt innan han transporterades, under någon sorts titel och förevändning i raport på lånet, emottagit någre å skuldsedlen icke afskrifne penningar eller varor i stället för högre Jänta, och hvarförinnan skuldebrefvet ej får domfastas, örn ock låntagaren, tvungen af hemliga orsaker, skulle dertill vilja sitt samtycke lemnå eller slik ed eftergifva. 5) Att om långifvaren åt slik ed bruste, lantagaren skulle' vara fri för betalningen, samt sökanden berättigad, att vända sin talan emot första långifvaren, sorn utan ali tids utdrägt skulle vara skyldig att honom godtgöra. 6) Att handfångne penninge-försträekningar utan skuldsedlar, likaledes böra ske i vittnens närvaro, och låntagarens blotta, möjligen honom aftvungna erkännande efteråt af erhållen full penninge-valuta, till förekommande af missbruk Den i Martn. 73 och hemligt prejeri, ej göra tillfyllest i laga väg. 7) Att då skuldsedlar gifvas för borgade varor, sådant i sedeln bör utsättas, äfvensom å räkningen antecknas, samt af tvänne vittnen bestyrkas; och om desse ej sett gäldenären emottaga slik full varu-valuta fordringsägaren vara ovilkorligen skyldig, att, vid den Domstol der han bor och sitt hemvist äger, edeligen bekräfta räkningens riktighet, och att den, hvarken till persedlar är diktad, eller till pris högré än det, sorn var gångbart då handeln gjordes m. m. Det vore ock i öfrigt tillönskandes, att någon sådan ändring i våra Lagar kunde äga rum, som i skuldfordrings-mål alldeles utplånade Bysättning, då NB. gäldenären ej förhållet sig bedrägligt; ty att vara fattig är ej något brott. En skuldsedel innefattar nu liksom ett köp om personen ett salu af dess frihet i brist af betalning.
En - D*n 13 April. 307 gelsmännen frukta så mycket denna fria införsel, att i stället för att tillåta utländska Varors uppläggande på nederlag, de ålägga dem alla att förtullas, mot det att vid reexporten eri del af tullafgiften, ehuru ej för aila varor, återlemnas. Men jag tror mig kunna med säkerhet påstå, att hvad system eoin följes, bör detta ske i hela dess vidt' äckta Sammanhang. Således, Om fri införsel på Spannmål tillåtés, så äfven fri införsel af nödiga utländska varor} om fri införsel af dessa förbjudes, så äfven af Spannmål. Herr Grefve Mörner har yrkat på Spannmålens fria införsel, förmodligen för att upphj* lpa Fabriker, Manufacturer och andra näringsyrken : trien jag har än ej hört Herr Grefven föreslå fri införsel af nödiga Fabriksoch Manufacturvaror, för att upphjelpa åkerbruket Hittills har man användt en del af näringsfrihets-systemet för att skaffa Handlanden , Fabrikanten och Manufacturisten Spannmål för bättre köp, men tillika en del af det inskränkande tnercantila systemet, för att tvinga åkerbrukaren taga sina nödiga varor för dyrare pris oeti merändels sämre tillverkade inom Landet. En billigare utväg hade varit, att Spannmål fritt, men mot en efter priset inom Landet afpas säd mycket högre tull än hittills, linge infö fas vid en mindre gynnande årsväxt, otn ej föregående årets öfverflöd blifvit i tillräcklig mängd förvaradt i allmänna eller enskildta Ma gazinj men att då äfven nödiga, hos oss bristande, Fabriksoch Manufacturvaror mot eri i proportion ej högre tull finge införas. Hittills har 308 Den 13 April. ven under gynnande årsväxt för låg tull varit lagd på Spannmål , men för hög tull på en del nödiga utländska varor, ehuru tullen på dessa, som inerändels ej mycket rum upptaga, och således lättare insmygas, borde äfven derföre vara mycket låg.
Utskottets första tillstyrkande afslogs, men dess två sednare bemställandcn biföllos. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet ett utaf Grefve Anckarsvärd, Carl Henrik, den 51 sistlidne Januari afgifvet anförande rörande hans motion, M 22, angående reorganisation af Landtraäteri-staten samt ändringar i Skiftes-stadgan, m. m.; och skulle en af motionären tillika irdemnad skrift med titel »Underdånig Berättelse om en af Öfver-direktören vid Landtmäteriet genom Wester-Dalarne samt Rikets medlersta och södra län år 1851 verkställd embetsresa, remissen åtfölja. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af Friherre Baab, Adam Christian, på grund af 56 § Riksdags-ordningen väckt motion, M 264, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit om vissa minisleriela ärendens meddelande till Rikets Ständers kännedom, tillika med ett i anledning af motionen utaf Hans Excellens Herr Friherre Manderström afgifva! anförande. 214 Prot.-Utdrag den 7 Februari 186$ Från Hogv. Preste-Ständet. S. D. Efter förnyad föredragning bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M i, i anledning af väckta motioner om utarbetande af lag mot obehörig efterbildning af konstalster. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskoltets Utlåtanden: M -42, i anledning af väckt motion om förklaring af författningarne, i fråga om vilkoren för hypolhekslåns erhållande; och JV2 43, i anledning af väckta frågor om inlösen af åtskilliga så kallade Riksgälds-sedlar, hvilka icke inom den bestämda preskriptions-tiden blifvit till invexling företedda. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlets nedannämnda Memorial och Bctänkanden:
Den våda för landtbruket, siste värde talare förespeglade skulle uppkomma, derigenom att flera jernvägsanläggningar löretoges på en gång, tror jag icke förtjena särdeles afseende, ty till dessa banor kommer icke folk från långväga trakter, och om Skånes innevånare icke hysa sådan farhåga, fritager jag, likasom en föreg:de värd talare, R. St:r från omsorgen att tillse att de icke bereda sig någon skada. 302 Den 12 Maj e. m. Jag kan således icke finna några skäl, hvarför man mer skulle vägra denna än den förut beslutade bibanan, och inskränker mig derföre i korthet till en anhållan om bifall till punkten. Hr von Troil, Samuel Gustaf: Jag anhåller till en början få besvara några anmärkningar, som blifvit gjorda. Hr von Koch har egentligen yttrat sig rörande den financiela delen af frågan, och då denna först i ett kommande Betänk. afhandlas, torde jag till detsamma få hänvisa den värde talaren. Anledning till föreskriften att bibanorna skulle läggas bredspåriga, var den, att de bolag, som bildat sig för utförandet af ifrågav:de Skånska banor, sjelfva uttryckt sin önskan att få dem aidagda till samma spårvidd som statens Detta torde också vara fördelaktigt både för de enskilta bolagen och staten. Det är nemi. gifvet, att derigenom kunna statens vagnar införas på de enskilta banorna och tvärtom. För öfrigt kunna samma skäl anföras härför, som föranledt R. Stms beslut i afseende på spårvidden på statens banor. Hvad särskildt angår det af Gr. Mörner anmärkta förhållande, att någon föreskrift ang:de spårvidden för Christianstadsbanan icke blifvit lemnad, härrörde detta deraf, att denna bana är till sin karakter mer att betrakta som bibana i förhållande till de andra. Hvad nu beträffar den kostnad, staten för denna bana skulle vidkännas, komme denna kostnad, då man antager att staten kan upplåna sina penningar till 5 proc., att endast utgöra 23,000 rdr årligen, och då man besinnar, huru egendomsvärdet ovilkorligen höjes och huru rörelsen på stambanan komme att förökas, kan man verkligen säga att staten gjort en god affär.
Achior berättar israeliternas historia och råder Holofernes att icke angripa dem, derest de icke syndat mot sin Gud (5: 5 25). Holofernis alla höfvitsmän blifva vreda (5: 26—29); Tartan och Rabsaris fråga, hvad Achior är för en, som vågar stå så och ”bjebba,” och Rabsa ces börjar sitt tal med: ”Hvad sju tusende knefflar är thet nu sagdt,” kallar Achior ”du ärelöse fortvifflade man,” och råder att lemna honom bunden i Israeliternas händer för att med dem dela samma öde. Holofernes befaller, att så skall ske (6: 1—7). Achior bindes vid ett träd och de, som bundit honom, löpa bort (6: 8—9). — I andra scenen uttalar Cambri sin oro öfver stadens öde, om fienden skulle besätta vattenbrunnarne, men Joakim tröstar honom; de gå sedan in i fiendernas läger och dem till hån och spott skjuter den ene ett skott af sitt ”rör.” De varseblifva den bundne Achior; han ropar om hjelp och de lösa honom och fråga hvem han är. Sedan Achior tackat Gud, berättar han om orsaken hvarföre han blifvit bunden. Cambri bjuder Abdon gå före till staden och kalla de öfversta samman; sjelf vill han straxt komma efter. Abdon. ”Jagh vill thet beställe alt som en man Och vill och löpe thet beste iagh kan. (Här löper han nu efter the älste och då han kommer till them, säger han:) Kommer ut mine herrar och hörer till, Hvad thenne Amonitiske man edher seja vill.” Sedan Cambri på Osiæ tillfrågan berättat, huru de funnit Achior, blir denne förhörd och berättar nu utförligt hvad åskådarne nyss sjelfva hört och sett (6: 10—13). Cambri vänder sig med bön och åkallan till Herren och bjuder Achior välkommen (6: 15—18). Osias uppmanar folket ”nu gå till wårt igen” och bjuder Achior följa sig (6: 19).
Wissmann, H. von, Antwort auf den ofifenen Brief des Herrn D: r Warneck tiber die Thätigkeit der Missionen beider christlichen Confessionen. Vodskov, H. S., Sjæledyrkelse og Naturdyrkelse. Bidrag til •Bestemmelsen af den mytologiske Metode. Wrangel, F. 17., Liste des diplomates francais en Suéde 1541 — 1891. HT (2) ö; &amp; g. Använda signaturer. ANF AT B D DK — Ur dagens krönika. FT FFT HT LF LH N NF NT PT S SFT SL SM ~ Meddelanden från studentmissionsföreningen i Upsala. ST TFU TKT TPF TT UH Bibliografi. M. Carlander har för någon tid sedan utskickat en fortsättning af sina anteckningar om » Svenska bibliotek och ex-libris ». Han •meddelar här först diverse om bibliotek och ex-libris, som, sedan förra bandet utgafs, kommit till hans kännedom, hvarefter följa: ex-libris, bibliografi, rättelser och tillägg till första bandet, förteckning öfver ex-libris-samlare, så några sidor ytterligare tillägg och till sist förteckning Öfver svenska ex-libris-gravörer samt register. Denna fortsättning är, liksom hufvudbandet, tämligen otillfredställande såsom helhet. Naturligtvis innehåller arbetet många intressanta meddelanden och notiser till Sveriges biblioteksoch personalhistoria, men äfven icke så få » rätt nöjsamma digressioner från ämnet », for att citera en anmälare i N. A. •för d. 20 juli d. å. Det är verkligen att mycket beklaga, att icke den nitiske samlaren och antecknaren ställt sitt material till någon verkligt kompetent och kunnig persons förfogande, i hvilket fall resultatet hade blifvit ett helt annat, än förhållandena nu medgifvit. Författaren har för Öfrigt själf i N. A. för d.
18 §, angående Riksgälds-kontorets kreditiv på Rikets Ständers bank, är lika lydande med 131 § i dito. 19 §, angående upplåningen af de för Riksgälds-kontorets utgifter erfor derliga medel, motsvarar i32 § i i845 års reglemente och öfverensstämrner med Rikets Ständers redan fattade beslut i afseende på den upplåning, som måste företagas, i händelse mindre kreditivet skulle komma att lyftas. Utaf de stadganden, som för öfrigt finnas införda i den afdelning af s845 års reglemente, deruti nu åberopade §§ förekomma, hafva följande redan blifvit fullgjorda och fördenskull uteslutits ur härvid bilagde förslag, nemligen: 1:0 stadgandet i 121 §, angående aflemnandet till Riksgälds-kontoret af penningar, som varit inneslutna i öfverblifna bref; K SlatSfUtskotlels Memorial, iV.o 303.. 2 0 stadgandet i 123 §, angående Norrska stats-kassans bidrag till kostnaderna för Konung Carl XIV Johans begrafning; 3:o stadgandet i 125 §, angående återstoden af den för Riksgälds-kontorets utgifter anvisade summa utaf Bankens kapilal-öfverskott enligt i83g års hufvudbok; 4 o stadgandet i 126 §, angående def Riksgälds-kontoret vid sistförllatna riksdag tillerkända belopp af Bankens vinst för år 1844» och 5:o stadgandet i 127 §, angående den till fond för stora kreditivet afsätta summa. Dessutom anser sig Utskottet böra erinra» alt det i f 21 § af ;845 års reglemente stadgade åliggande för Riksgälds-kontoret alt tillhandahålla postverkets styrelse livad, som kan återfordras utaf den i samma § omförmälda^ behållning, blifvit intaget i 17 § af rstu afdelningen utaf det nya reglementet. Stockholm den 3 Augusti 1848'.. Reglemente för Rikets Ständers Riksgäldskontor;. (Fortsättning).
På samma grund, som här ofvan blifvit sberopad, ellet; bränvins-brär.aiogeus oskiljaktig. Underdåniga Skrifv$lsert, het fran jordbruk, anse Riksens Ständer Krono brännerierne bora upphöra och Brauvinsfillverkning i de Städer, der Krono-Brännerier nu finnas anlagbe, icke annorlunda utofvas", an som för Siä<ler i allmänhet blifvit förslaget , heldst de, för Statens räkning bedrifne, medföra förlust och så väl i sådant skick, som utarrenderade till enskilde, lända X.andtmannerx till förfång; och torde, i händelse af Nådigt bifall till denna underdåniga framställning, 3 Mom, i 2 §. af högstberörde Kongl. Kungörelse korn-» ma att utgå. Då nu i allmänhet Torpares egor ära inberäknade i hemmansvärdet, anse väl Riksens Ständer icke någon allmän rättighet till bränvins-bränuing böra Torp-i nnefiafvare tilläggas: men enär sådane lägenheter finnas, som, utan att vara till hemmantal uppskattade eller för närvarande roterade, likväl äro med särskild ränta belagde och dessa således icke kunna inbegripas under de uti rnerberörde Kongl. Kungörelses l. §. 2 mom. uppräknade lägenheter, få Riksens Ständer i underdånighet hemställa, det, genom tillägg till nyssnämnde lagrum, bran vinsbrännings-rättighet måtte i Nåder tillerkännas alla Torp-lägenheter, som äro med särskild ränta till E. K. M. och Kronan belagde , ehvad de äro roterade eller icke.
Sverige inskränka bränvinsbränningen, och jgffe tror det derföre 'ara skäl att man inhemtar känneckiTA 'om de Betänkm, på hvilk» den Norrska lagen blifxvit fotad, äfven om man sedermera icke skulle finna densamma / fullt tillämplig på de Svenska förhållandena. Jag kan derföre icke annat än tillstyrka bifall lill Utsk:s Betänk.; men för alt åstadkomma en besparing, hvilket förmodligen varit Gr. Lagerbjelkes mening, anhåller jag att nu få vacka det förslag, att R. o. Ad. måtte besluta att den öfverläggning, sora i detta ämne blifvit hållen, icke måtte i Ståndets prot. införas, hvarigenomsäkerligen skulle åstadkommas en besparing, som fullt motsvarade kostnaden för tryckningen af det Norrska Betänk. Jag får derföre anhålla att de talare, sorn deltagit i denna discussion, icke måtte aflägsna sig förr än beslut i frågan omsider blifvit fattadt, emedan en så beskaffad åtgärd, som den jag nu föreslagit, icke ulan deras begifvande får ega rum. Gr. af Ugglas: Då jag finnér hela den ifrågavande åtgärden temligen öfverflödig, vill jag icke uptaga liden med något vidlyftigare ordande deröfver, men jag anser att Utsk:s förslag, på det att någon nytta må kunna derutaf medföras, borde till en viss grad utsträckas, nemi. så till vida, alt i händelse Komitéens Betänk, icke skulle innehålla den Norrska lagstiftning, som utgjorde öfvergången från ett likartadt tillstånd med det hvaruti vi nu befinna oss till det närvande, skulle äfven denna lagstiftning i Utsk:s Betänk, intagas. Det torde vara klart att om det skall medföra någon nytta att inhemta kännedom om den väg man uti Norrige följt, bör man lära känna hela denna väg och Den 25 J a nua ri. 211 icke blott den punkt hvarifrån man utgått och den hvarest man nu står, oell jag anhåller derföre om propos. å det af mig nu föreslagna tillägg. Hr Tornerhjelm: Hr von Hartmansdorff har yttrat, att det vore en falsk ambition att icke vilja taga efter hvad som utgått ifrån Norrige.
Den välde talaren har nemi. sagt, alt Konung och Ständer genom ett efter 1809 gemensamt fattat beslut stadgat, att all oroterad jord skulle ruteras; och att fråga sedermera uppstått, huruvida denna rotering borde blifva extra eller ordinarie. Detta är en fullkomligt faktisk oriktighet; det åsyftade beslutet af Konung och Ständer vid 1810 års riksdag, hvilket destomindre bordt undfalla den värde talaren, som jag fölen half timma sedan uppläste detsamma, innefattar nemi. ordagrannt: att all muni rikets gränsor varande oroterad jord af hvad namn och beskaffenhet den vara månde (med undantag endast af mililie-boställen) skulle extra roteras. Om något annat än sättet för verkställigheten af och grunderna för en slik extra rotering var ej heller fråga hvarken vid 1812 eller 1815 årens riksdagar ej heller uti krigsoch kammar-collegiernes, genom K. M:s nåd. skrifvelse till 1823 års Ständer, öfverlemnade betänk. Det var Ekon.Utsk. vid sistnämnde riksdag, som, utom derom väckt motion sjelf väckte frågan och gjorde hemställan om den extra roteringens förvandling till ordinarie, så vidt den rörde den dittills oroterade frälseoch kronoskatte-jorden, men detta Ekon.- Utsk:s i betänk. N:o 136 framställda förslag blef, med ogillande, af trenne Stånd ålerremilleradt, hvarefter Utsk. också frångick detsamma i sitt förnyade betänk. N:o 188, på sätt jag äfven förut visat. Jag förmodar att, vid sådant förhållande, deri af Hr von Hartmansdorff citerade mellanmeningen i R. Sl:s skrifvelse d. 17 Dec. 1823, destomindre kan anses innefatta ett beslut, hvarigenom R. St. för sin del förklarat all kronoskatte och frälsejord underkastad ständig rotering, som R.
Tillsammans anslag för tillfälliga behof R:dr 360,191: tö.— I sammanhang härmed vill Kongl. Maj:t gifva Rikets Ständer tillkänna: dels att domkyrkans i Wexiö lutorer, Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Kronobergslän och Biskopen öfver Wexiö stift, i underdånighet anmält, att, i anseende till bristande utrymme för Wexiö domkyrkoförsamlings betydligt ökade folkmängd och det förfallna skick, hvari domkyrkans vattentak sig befinner, tillbyggnader och förändringar å kyrkan äro af behofvet oundgängligen påkallade, hvilka enligt förslag medföra en kostnad af 43,557 R:dr 32 sk., vida öfverstiga domkyrkokassans för andra ändamål jemväl påräknade tillgångar, som vid sista bokslutet utgjorde endast 29,754 R:dr 22 sk. 4 r:st.; hvarföre ock bemälde embetsmyndigheler hemställt, att Kongl. Maj:t måtte af allmänna medel bereda Wexiö domkyrka ett lån af 25,000 R:dr B:ko, till en början under några år räntefiitt, och sedermera emot årlig inbetalning af fem procent utaf lånets ursprungliga belopp, af hvilken årliga inbetalning en del skulle utgöra ränta, beräknad till 3 procent, och det öfriga kapital-afbétalning; dels att Direktionen för Inslilutum Clinicum i Lund och dermed förenade Malmöhus läns lazarett, kurhus och barnbördshus i underdånighet fästat Kongl. Kongl. Maj;ts Nåd. Prop. till R.
Hwilket allt Riksens Stander härmed fa Eder Kongl. Majtt i underdånighet lillkännagifwa Riksens Stander framhärda re. Utdrag af Wällöf!. Bsrgare-Ständets prstscoll, häller wid Urnma Rrkedagen i Orebro den i Julii 18^2. SD. 8öredroas a nyo cch gillades Stats - Utskottets asgifne Betänkanden, angående: no Hushållningen wid Strömsholms och Kurigsöhrs Kungsgärdar samt Stuteri-Inrättningen wid Strömsholm m. m-; Och 2:0 Seciereraren Jonas Lönngrens ansökning, i afseende pa desi Waxel, skuld till RiksgäldsCvntoirer. Ut suxrs. kx kintoovllo, 5. f. Ler^s rr öm. Utdrag af wällofliae Ds^gare» Ständets pnotocoll, hållit roed klre.ma Riksdagen L Orebro den i Julii 1^,-2. S. D. ^ anledning af skedde anmärkningar wid Siarö - UtMtets asgifne uriarande öfwer Kongl. Mapt - Den r Julii. 947 Mattts Nådiga Preposition, rörande Ölmstads sa kallade Krono-Sateri, med underlydande Hemman, i Elfsborgs Län; besiöt Ståndet, att detta ärende rill Stats. Utskottet akerremtttera supra. Lx 'x ro to coll o, P Lergström. Utdrag afwällsfl. Dorgare-Ständets pro. tocoll, hållet wid Urtima Riksdagen r Orebro Den 1 Julii röra. SD. ^Ester förnyad föredragning af det till upptagande af uppffjutne twistiga frågor emellan Hederwärda Bonde-Standet och öfrige Riks-Standen, förordnade Serstildre Utskotts anmälan, att Utskottet ansedt sig ej kunna taga befattning med det af -Borgare.Srandet till Utskottet remitterade Memorial af Herr Radmannen Kjellander, om Högloft. Midderskapet och Adelns samt Högwörd.
Likaledes lärer det vara allmänt kändt, huruledes under den vidtutseende strid, som för få år sedan uppstod mellan Europas östra och vestra stormagter, samt för någon tid utsträcktes äfven till Östersjön, hvar och en af de krigförande partierna fästade synnerlig vigt dervid, att Gottland ej skulle komma i motståndarens händer. Redan på grund af dessa i korthet omnämnda historiska fakta, kan lätteligen bedömas, huru vigtig Gottlands besittning ansetts vara af de stater, som velat göra sin magt gällande uti någon trakt af Östersjöns vidsträckta kuster; — och denna ös naturliga beskaffenhet samt öfriga förhållanden, hvilka Utskottet här endast torde behöfva antyda, äro i sjelfva verket sådana, att dess innehafvande säkerligen skall framgent, likasom i fordna tider, i väsendtlig mån inverka på utgången af hvarje Östersjökrig, såvida ej annars de krigförande vore alltför olika i vapenstyrka och tillgångar. Men om äfven det skulle antagas, att Sverige numera svårligen kunde på hafvet täfla med mägtigare grannar, torde dock af det redan anförda vara klart, att bibehållandet och försvaret af donna ö ej derföre är mindre vigtigt, då nemligen en öfverlägsen fiende, som toge den i besittning, härigenom skulle erhålla det yppersta medel att vid hvarje lägligt tillfälle oroa hela Sveriges fastland och att ständigt beherrska de vigtigaste delarne af dess kuster: en fara, hvars förebyggande för framtiden utgjort det hufvudsakligaste ändamålet med den af Militärbefälhafvaren ifrågaställda utvidgning af öns försvarsverk. De fullständiga upplysningar i afseende på sjelfva försvarsväsendets orduande, som dels innefattas uti ofvanberörde underdåniga framställning af Militärbefälhafvaren och dels blifvit Utskottet särskildt tillhandahållne, hafva ytterligare för Utskottet ådagalagt, att Gottlands försvar kan utan alltför stora uppoffringar framdeles bringas derhän, att dess besittning bör blifva betryggad äfven emot angrepp af starkare fiender. Då emellertid angelägenheten af åtgärders vidtagande i nämnde syftning redan torde vara tillräckligt framställd, synes det
Föredrogs ånyo Allmänna Besväraoch Ekonomi-Utskottets memorial N:o 15, angående återlemnande af en utaf Riksdagsfullmägtigen Alima Månsson väckt motion, örn dels skyldigheten att vårda utmätt gods, och dels utfärdande af instruktion för Länsmän; Ståndet ansåg den förra frågan, eller den, som angår skyldigheten alt vårda utmätt gods, tillhöra Lag-Utskottet, och den sednare, eller den om utfärdande af instruktion för Länsmän böra af AllmännaBesvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas Från Hederi'. Bondeståndet. S. I). Johannes Nilsson från .Malmöhus Län anmälde, alt anledning lill anmärkning förekommit emot Stast-rådet och Chefen för Landsförsvars-departeinentet; nes Nilsson härvid ett försegladt anrnärknings-memorial, hvilket remitterades till Konstitutions-Utskottet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, sedan den 22 dennes på bordet hvilanda, betänkanden: 136 Prot.-Utdrag den 1 Februari 1851. N:o 12, i anledning af väckt fråga om utfärdande af fullmakter lör Länsmän; samt N;o 13, i anledning af väck! motion, om upprättande af förslag vid Länsmanstjeristers tillsättning samt om upphördsborgen för Länsmän. S. D. Efter skedd föredragning bifölls Bevillnings-Utskottets den 25 dennes bordlagda memorial N:o 2. om antagande af 2 kanslister. S. D. Remitterades till Stats-U (skottet, dels Hr Stjernsvärd*, genom protokollsutdrag frän Högloft, Ridderskapet och Adeln, Ståndet kommunicerade anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, jemte af Herrar Lefrén och Björnstierna i ämnet afgiina yttranden, hvilket anförande Pehr Nilsson från Christianstads Län upptagit såsom eget : dels en af Erik Andersson frånStora Kopparbergs