Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är så mycket mera skäligt, som Wenersborg, jemte det staden måst förskrifva sig till högre ränta och ainortissement än an dra städer, derutöfver åtagit sig den verkligen betungande skyldigheten att bygga af sten. I annat fall hade det visserligen varit vida mindre att i denna fråga begära och önska. — Ingen jemförelse kan med skäl göras emellan Weners» borg och Wexiö 1 Wenersborg brann hela staden med undantag af landshöfdinge-rcsidenset och några kojor; i Wexiö endast 6ö hus. Länet var der något mindre än det, sorn blifvit lemnadt åt Wenersborg, men stod likväl icke i någon proportion till husens värde i hvardera staden. Jag lera nar derhän, huruvida i Wexiö, såsom den siste talaren sade, de förlorat mest, för hvilka det icke brunnit. I sådant fall är denna stad lycklig. Ett annat förhållande äger rum för Wenersborg, och jag anhåller, att R. o. Ad. för sin del ville behjerta det. Det är väl minst för närvar., då Rikets Drätselverk, hvarunder jag inbegriper Riksgäldsverket, är i mera florerande tillstånd än någonsin förut, sorn Ständerne, Den 3 Juni c. m. 9r> blott för en princip, sorn icke förr blifvit iakttagen och ej torde vara lämplig vid alla tillfällen, böra afsäga sig rättigheten alt modifiera lånevillkor efter behof och omständigheter. Jag förmodar således, att R. o. Ad. till en början ej vill vägra återremiss, och jag har så mycket mera skäl att vidblifva min begäran derom, som jag tror, att inom Utsk. meningarne varit mycket delade, så att det berott af 2 röster, att utlåt, kommit att innefatta ett afstyrkande, i stället för tillstyrkande, lill hvad för Wenersborg blifvit begärdt. Hr Edelsvärd, Fredr. Wilh.: Jag olber mig att i delta ämne få afgifva några upplysningar. Inom Bevilln.- TJtsk. förekom den frågan alt för Wenersborgs stad nedsätta bevillningen.
Om vi t. ex. se en madonna i sin gloria, och den samma sedan visas oss förvrängd genom några missfosterlika drag, står det i den rena inbillningskraftens makt att återinsätta de ursprungliga dragen i de understucknas ställe, och sålunda betrakta parodistens streck endast som tillfälliga smutsfläckar, utan egentlig betydelse och inverkan. Parodien i sin oskälighet — och oskälig är den alltid då den angriper det verkligt harmoniska — kan derför blott tillfälligt skymma skönheten, men aldrig inverka på hennes väsende så, att inflickade missljud skulle förmäla sig med det harmoniska och ej vidare kunna utjagas derifrån och lemnas åt för-tappelsen. För den skull är ock parodien i denna mening tagen ett oting, såsom sådant utan betydelse, uttryckande blott ett fiendtligt förhållande till harmoni och skönhet. Men — fortsätter Runeberg — det gifves ännu ett annat slag af parodi, i strängare mening det enda som bör så benämnas, hvilket med obestridliga anspråk sluter sig till de sköna konsternas ring, antydande ett för dem alla gemensamt ursprung, nämligen åskådningen af harmonien. Hvarje natursann individualitet är en af gudomlighetens uppenbarelseformer och såsom sådan ren skönhet, d. v. s. sann enhet af gifven mångfald. Men i motsats till ren individualitet står rent manér, som är individualitetens sjelf-bestämning såsom godtycke. Det är manéret, som påkallar parodien. Den inre disharmoni, manéret alltid innebär, är ofta så väl maskerad, att det kräfves ett fint gehör för det sköna för att upptäcka den samma, och parodien visar sig derför slägt med skönheten då den upptäcker hennes fiende, hennes förstuckna motsats, och förstår att göra denna märkbar. Parodien i sin ädlare betydelse är sålunda ett slags drifhus för manéret, der dettas ogräsplantor, som i sin grodd svårligen kunna skiljas från det äkta utsädet, ammas upp och få bära sin frukt. Parodiens rätta uppgiftär att som en skönhetens tjenare befordra de i manéret liggande disharmoniernas utveckling, så att de röja sig, att spränga de skenbara band af harmoni, som sammanhållit dem och dolt deras rätta väsende.
Af en Utskottet tillhandakommen, utaf vederbörande räkenskaps-färare författad, tryckt berättelse angående Tullstatens pensions-inrättnings inkomster oqh utgifter för år 1855 inhemtas, att pensions-inrättningens från år 1854 egande behållna fond R:dr 129,938: 24. 11. utgjorde, sedan bristen för samma år i pensions-kassans inkomster mot dess utgifter blifvit kassan af Tullverkets extra medel ersatt med 864: 4. 10, tillhopa Ii7dr130,802: 29. 9. För år 1855 utgjorde inkomsterna, inberäknadt ofvan omförmälte testamenterade kapital 32,958: 11. 5. hvaremot utgifterna endast uppgått till 26,036: 29. 7. så att ett öfverskott för året således uppkommit af 6,921: 29. 10. som ökat kassans fond till R:dr 137,724: 11. Enär det sålunda befinnes, att kassans ställning sistnämnde år förbättrats, samt Utskottet föreställer sig, att den rörliga bevaknings-personalen på landet numera kan utan fara indragas eller förminskas, hvarigenom, i samma mån pensionärernes antal blefve mindre, kassans fördel ytterligare befrämjades, anser sig Utskottet, under 24 Ståts-Utskottets Utlåtande M 107. åberopande för öfrigt af dte skäl, på hvilka Rikets Ständer vid 1847 1848 års samt sistförflutna riksdag funno sig förhindrade att till denna pensions-anstalt bevilja af Kongl. Majit då äskade statsbidrag, sig äfven för närvarande böra afstyrka bifall (ill nu ifrågavarande motion. 44:0.
R:dr 32 sk. b:ko utöfver den bergslaget tillgodokommande skillnad i kopparräntan; och när till denna förlust Iades ersättningen till hytte-egarne, eller den så kallade hvtte-revenyen, samt det genom virkeshandelns frögifvande stegrade pris på öfriga skogsefiekter, har Grufverätten ansett bergslaget hafva gjort allt hvad för beredande af allmogens befrielse från den öfverklagade inskränkningen i dess disposition utaf skogarnas afkastning billigtvis kunde fordras. Derjemte har Grufverätten, med afseende å vigten och fördelarne för det allmänna af det stora kopparverkets fortgång, och emedan derstädes ett vida större behof af virke och kol, än på något annat ställe, vore «på en enda punkt koncentrerad t», i underdånighet hemställt, att för framtida betryggande af den erforderliga tillgången å skogsefiekter, ej allenast bergslagets äskande om ett bestämdt förbud emot nya koltärande verks anläggning på ett afstånd af minst två mil från Stora Kopparberget må vinna bifall, utan ock att en sträng kontroll och tillräcklig uppsigt må anbefallas derå, att skogarnas bestånd icke genom enskildes egennytta eller okunnighet, till men för kopparverket och skada för det allmänna, äfventyras; äfvensom Grufverätten, beträffande skattekols-och kolhandels-privilegierna för Avesta bruk, fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att kolprivilegierna för nyssnämnda kopparförädlingsverk icke blifva indragne, såvida tiondeRedsättning ej vinnes för råkopparen vid Stora Kopparberget. Vid betraktande af hvad sålunda å både den ena och den andra sidan anfördt blifvit, tillika med hvad i öfrigt förekommit, har Kongl. Majit funnit de förändringar tiden medfört uti flerfaldiga afseenden fordra ett ytterligare öfvervägande af detta för Stora Kopparbergs Läns innevånare vigtiga ärende. Sedan innevånarnes ökade antal ökat behofvet af utvidgade näringskällor, blir friheten att begagna dem, hvilka naturen i denna ort bereder, så mycket dyrbarare och angelägnare för befolkningens bergning.
Skrifvelse N:o 28. 51 slammande och Kronofogden svårligen kan, ulan olägenhet för sig och allmänheten, vara bosatt på Stentorp, hvarföre ock den nuvarande fått tillstånd att bo i Sköfde, men deremot Törnestorp, såsom beläget vid allmänna landsvägen och nära stad och således med lätt post-kommunikation, som för en dylik tjensteman, hvilken har att både mottaga och afsända betydliga penninge-remisser, är af stor vigt, vore särdeles lämpligt till Kronofogde-boställe, i underdånighet hemställt, det E. K. Maj:t måtte lill Rikets Ständer göra nådig Proposition, att Törnestorp må till sådant boställe anslås, i stället för Stentorp, som derefter borde för Statsverkets räkning utarrenderas. Kammar-kollegium och Stats-kontoret hafva, i gemensamt underdånigt utlåtande, tillstyrkt den underdåniga hemställan, då inga hinder syntes möta utbytets verkställande och fördelarne deraf vore obestridliga; och Krigs-kollegium, äfven i ämnet hördt, har i delta underdåniga utlåtande instämt; hvarefter E. K. Maj:t, med anledning af hvad sålunda förekommit, i nåder föreslagit Rikets Ständer, att till boställe åt Kronofogden i Höjentorps fögderi måtte anvisas ifrågavarande hemman, N:o 1 Törnestorp, i utbyte mot nuvarande Kronofogde-bostället N.o 8 Stentorp Frälsegården, samt alt, i fall Rikets Ständer härtill lemnade bifall, iakttagas borde, dels att sistnämnde boställe sedermera blefve för Statsverkets räkning utarrenderadt, dels ock alt, sedan genom behörig uppskattning efter de grunder hvilka i sådant hänseende för Landt-statens boställen äro eller kunna varda stadgade, den afkastning, som ansåges kunna af Törnestorp påräknas, blifvit bestämd, samma afkastning, såsom för Stentorp förut egt rum, från den fastställda Kronofogde-lönen afdrages. Då Rikets Ständer inhemta!, att Kronofogde-bostället
— På de skäl, som i närlagde protokoll öfver Finans-ärenden för den 11 innevarande månad finnas upptagne, och på det de lönetillökningar, hvilka Kongl. Maj:t för särskilda embetsverk eller stater här ofvan begärt till utgående från Sjette Hufvudtiteln under nästa statsregleringsperiod, måtte redan under år 1857 få af vederbörande löntagare tillgodonjutas, vill Kongl. Maj:t för nämnda ändamål härmed äska ett reservations-anslag i rundt tal af R:dr Riksmynt kommande, i händelse Rikets Ständer härtill lemna bifall, sådan lönförhöjning för år 1857, med iakttagande af stadgade vilkor, att ega rum: för Departements-chefen och Stats-Råden utan Departement; n Departements-Expedition: v Kommerse-Kollegium samt de cmbetsoch tjenstemän i Bergs-Kollegium och vid Bergs-staterne, som komma att framgent bibehållas; » Tabell-Kommissionens tjenstemän; » General-Landtmäteri-kontoret, jemte Förste och Andre Landtmätarne samt Storskiftesoch Afvittrings-Landtmätare; Transport !,369,550 60,000 917,750 410,000 ,757,300 93 Kongl. Majus Nåd. Prop. N-o I, om Statsverket iSS6. Transport 4,757,300: — för Öfvers tå th ål lare-Rmbe tets Kansli och Stockholms PoliskanH mare; » Land s-statens tjenstemän och betjente; » Stuteri-personalen; » Lärare och tjenstemän vid Teknologisk^ Institutet; ■5 Lärare vid rikets Ravigations-skolor. Summa R:dr R:mt 4,75 7,300: — Styrelsens öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader ofvan åberopade underdåniga berättelse och förslag, rörande verkställda och ytterligare ifrågasatte allmänna arbeten, kommer att Rikets Ständers Stats-Utskott meddelas; skolande de dertill hörande kartor och kostnadsförslag, äfvensom öfriga handlingar rörande dylika arbeten, för hvilka Kongl.
Handarbeten. Spjällsnöre. v a l k n u t. Dana. — g. Fanny {Kokad mandelkaka. Fanny — g. Sockerkaka. Fanny — g. B åkning. Kanelbröd. Dana. tllltjenst Sockerkaka. Dana. Möra äggkakor till kaffe och té. Dana. 4 0 0 g r a m urtv. Dana. M y c k e t goda. Elsa. Kokta kringlor. Fanny — g. Goda kringlor. Fanny Hjertans fröjd (en äppelkaka från 1 7 6 0 - talet). uppdrag — g. Tyska kringlor. Elsa. Hvita pepparkakor. öras sedan. Bakelse. Fanny • — g. Hvarjehanda. Gamla lampfötter, förnicklade tändsticksställ e t c. m. Dana. Dana. Hökenbergs Soja. S o j a n hvetemjöl. liter vatten. Utilis. Smörkransar. m j ö l. för s p r ö d t. Utilis. Fanny — g. K. pr meter. bredd, » » 14,00. O kr. pr meter. b e g ä r a n. med frans, lika på båda sidor, 70 x 180 cm., 75x178 T 7. pr st. 135 x 195 §80f~ Afpassade Axminster och Äkta Smyrna-Mattor i flere mönster cm., 1 6 k r. och olika storlekar. " " ^J| mot hosta. En bitar. Detta som får efter stång fin lägges koka tages svår, 1 stop Ömkylda denna 1 i en k o p p uppkokt mjölk, Ä r hostan händer. förordats stöd hvarK a n förvaras. mycket af Elsa. Många medel bar såsom välgörande för åkomma. i i det uppsilas. tesked lakritz Undertecknad e g e n erfarenhet, vill, påpeka staksmattor, hvilka kunna broderas p å u p p - ritadt eller utpikeradt kläde, m e d silke, e l - ler yllesniljor, m e n välj alltid mörkt kläde, och i allmänhet materialier, som stå emot dagern.
Ridderskapet och Adeln samt Väliofl. Borgare Städet ytterligare framstälde de redan inom Utskotten anförde, och i Utskottens Betänkande åtfolljande reservationer utvecklade, skälen för bifall till actie egarnes hemställan, att få quitta den ränta, som skulle vara dem under byggnadsåren tillförsäkrad, för åren från 4:de Sami. 5 Band. ioC Sta t s-Ut s k o t tet s Betänkan den. och nied 1825 till och med 1828, emot en antagen insättning till motsvarande belopp å Actierne utöfver deras tecknade Capital; Och är sluteligen äfven i afseende pä Utskottens förslag, att Actie-egarne, i stället för denna förmån, hvars beviljande ej ansetts böra tillstyrkas, må berättigas att åtnjuta, såsom utdelning, hvad Vestgötha-Iinien af Canalen möjligen kan inbringa, sedan dess färdigbyggande samt underhållandet deraf blifvit bestridt, och Uppbördskostnaderne afgått, blifvit anforclt, dels att betydliga svårigheter skulle möta ett bestämdt utrönande, af hvad som under de år Canalen i Yestergöthland fulländades tillhörde verkliga underhållskostnaden skiljd från fullbordandet af återstående arbeten; dels att, så vida den tillärnade ersättningen till Bolaget för deras Pretention å ränta under byggnadsåren skulle vara fullkomligen lämpelig, den icke borde inskränkas till afkastningen af blott den , i Yestergöthland segelbara delen af Canalen, utan äfven till all den del deraf, sorn efter hand blifve färdiggjord och till begagnande upplåten.
I anleda, af en anmärkn. sorn man enskildt för mig. framställt, anhåller jag alt i st. f. orden: ”ät annan till församlingen hörande person,” mätte få skrifvas, ”åt annan inom församlingen röstägande person.” Gr. Lagerbjelke förklarade att lian afstod från sin begäran om afslag. Gr. Ridderstolpe: Jag anhåller alt få höra huru FIr von Hartmansdorffs förslag nu i sin helhet lyder, I anledn. häraf lillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att Hr v. Hartmansdorffs förslag var sålydande: ”instegande må, genom fullmakt, åt annan inom församlingen röstegande person, eller 504 Deri 27 Sup tern lier. och lill sin egendoms förvaltare, äfven om denne (ill socknen icke hörer, öfverlåta sin talan och rösträtt ä socknestämma.” Gr. Ridderstolpe: Sedan jag nu hör att i förslaget är intaget stadgande hvarigenom man berättigas att till fullmägtig olse person, som icke är inom socken boende så afstår jag från min begäran örn afslag. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Under diskussionen örn denna fråga inom Utskrn var det förnämligast BondeSt:s ledamöter, sorn yrkade att ordet ”bosatt” skulle införas i §:n i st. f. ordet ‘"röstägande” hvilket äfven varit i fråga. Bland allmogen händer det nemi. ofta, att hemmansägarne sända sina söner eller magar lilj sockenstämman, dä de sjelfve äro förhindrade, att infinna sig. Afven händer det att fadern ät son eller mag öfverlemna! egendomens skötsel. Dessa skulle efter det nu förslagna vara förhindrade att vid sockenstämma såsom ombud sig infinna, derest endera af de här föreslagna redaktionerna skulle antagas. Fadren kan af ålder eller annan orsak vara hindrad från att sjelf infinna sig och då vore det hardt örn lian, för att icke förlora sin rösträtt, skulle nödgas till ombud taga en främmande person. Hr von Hohenhausen: Jag erinrar mig nu fullkomligt livad Frih. Alströmer uppgifvit.
— N:o 32. i anledning af vackt motion om skärpt ansvar för ohägn af hetande kreatur. XX. B. 75q. XXI. A. 82. —• N:o 33. i anledning af väckta molioner om närmare bestämmande af stadgandet i 26 cap. 2 § Byggninga-halken, lönande hyggnadsskvldigheten å prestgården på landet. XX. B 759 XXI. A.' 83. — N:o 34. i anledning af väckta motioner om förändring af landtmätei i-taxan. XX. B. 739. XXI. i. 85. XXIV. U. 5t4- XXV. 24 A. 65. E. 994. — JN:o 35. i anledning af väckta framställningar om förändringar och tillägg till Kongl. K ungöi ehen den 9.4 Januari 1781, angående religionsfriheten. XX. B y5q. XXI. 87. XXIII. A. 109. — N:o 36. i anledning af väckt motion om upphäfvande af 24 § i Kongl. Förordningen den 20 December 1825, rörande leverancer lör sjö- och landtföi svarets behof. XX. B. 759 XXI. A. 87. — M:o 37. i anledning af väckt motion om utfärdande af en byggnad.ordning för kronohemman, sorn äro till boställen åt civilstaten anslagna. XX. B. 769. XXI. A. 8t. XXII. E. 33i. — N:o 38. i anledning af väckta motioner om alla hemmans, utan afseende å deras olika natur, deltagande i byggande och underhåll af tingshus, prestgårdsoch andra allmänna byggnader. XX. B. 769 XXI. A. 87. — N:o 3g. i anledning af väckta molioner om tillägg till Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 emot fylleri och dryckenskap. XX. B. 759. XXL A. 88.
Ridderskapcts och Adelns inbjudning rörande samma ämne i Protocolls-Uidrag den i8:de dennes, icke fordra annat svar, än at1 ^beropa Bonde-Ståndets i berörde måtto vidtagne åtgärd, såsom med inbjudningen öfverensstämmande* S. D. Bifölls Expeditions-Dtskottets nu föredrag ne Memorial af förliden gårdag, med hemställa!? att afskrift af g Art. uti Riksens Ständers Xnstruclion för deras Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret må, genom underdånigt missiv» »till j,-Kongl, Maj:t öfverlemnas. 48o Trot. Utdr. d. II Decemb. 1823 S. D. Föredrogs Ståts-Utskottets Memorial, N:o 671, i anledning af d^norn Bonde Ståndet gjorde anmärkningar vid U skogets Utlåtande, öfver Randt. Räntmästaren P. J. Rönströms ansökning om utbe. talqing för tvenne stycken Malmö f. d. Discont. Verks obligationer; Och fann Bonde-Ståndet, sedan Utskottets förut afgifne Utlåtande blifvit af öfrige Riks-Stånden godkändt, för siri del skäligt dervid låta bero i c ' Den 21 December. ^ ./ V - .1 ».-A > w .„ - « Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D, Vid förnya^ föredragning biföllos : Expeditions-Ufskottets Memorial af den 20 dennes» angående Redactionen af Bi hanget till Rikets Ständers Prolocoll; samt Prat, Utdri d. 22 Decembr. 1813 StatsBancooch Lag-Utskottens Betänkande N:o 673) i anledning af en från Hederv. Bonde, Ståndet remitterad motion orri förnyad underdånig framställning till Kongl. Maj:ti afseende på frågan om. enskilde Personers oell Bolags-rätt, att sins emel Ian inom Riket utställa Invisningar, Från Hedervärda Bonde-Ståndet.
* Fru Lenngren bö-rjade, som bekant, tidigt sin literara verksamhet; som ung flicka skref hon redan en och annan dikt, men tllast utmärkte hon sig som öfversättarinna; det var först efter sitt giftermal, som hon på fullt allvar började skrifva visor och poemer, hvilka trycktes i den tidens enda egentligen vittra tidning, utgifven af Kellgren, och väckte allmänt uppseende. Detta oaktadt fruktade hon intet så mycket som offentligheten och var det nigot af sina arid till B e t t i ~ hon sjalf följde, så var det just detta att ej gifva sig ton af belasen. Som ung flicka hade hon kant som en boja sin samtids ogillande af qvinnans deltagande i lärda och vittra yrken; hon hade gisslat - ej de qvinnor, som tanka på inat och bestyr - utan dem som tänka endast på dylikt och som endast komnia tillsammans för att häckla och sqvallra. I företalet till en öfversattning, tillegnad hertiginnan af Södermanland, yttrar hon frimodigt, att hon hoppades det, i en Gustaf den 111: s upplysta tidehvarf denna fördom (ogillandet af qvinnans deltagande i, vittra öfningar~) skall f; sin bane, och afven fruntimren vinna mera utrymme för sjalens förmögenheter an man velat unna dem,. Som gift qvinna blir det tydligen hennes ifriga omsorg att gifva sig sken af att icke vara literart bildad; hon lade till och med an p5 att afven i sällskap med qvinnor af hög och sann bildning antaga. den möjligast enfaldiga uppsyn och saga dels ingenting, dels uteslutande hvardagligheter, - ett nytt bevis på sjalfmotsagelsen i hennes hållning, ett nytt drag ' af förunderlig tvetalan. Hon uppträder liar ej i sin egen gestalt, hon tyckes låna drag af de qvinnor, som hon klandrar i sin visserligen ungdomliga n ~ e n icke desto mindre, utmanande dikt, den förutnamda tek konseljen^; detta hennes yttre uppträdande kan i mina ögon ej betraktas som annat an en eftergift för tidens fördomar i likhet med hvad som galler om en ' del af Betti-råden.
Pä Malkoff. Borgare-Ständ. Pä Hedcrw. Bonde-Ständ. Ledamöters magnar Ledamöters mägnar G ^ k. ti. Lrevesmuftl. kelter fernström. jsob. tiolmberZkon. Begärdes pä bordet. Den 27 November 1685 Widare nplästes följande: Riksens Högloft. Ständers Lag-Utffotks betänkande, i anledning af Herr HofRäktS-Rädct Larl !7reckric käejlienkckiölcks frän Högloft. Ridderffapel och Adeln remitterade memorial, angäende förestagne förändringar wid brotlmäls ransakande och afdömande. Uti nämnde Memorial klagas öfwer den olägenhet för hwilken Landtmannen ffall wara blottställ, , derigenom att brottslingar icke med tillräcklig »varsamhet och försigtighet ä Kronans Fästningar och i allmänna häckten förwaraS, samt a t sängar under förande till ransakning, angående de af dem föröfwade brott, icke ined tillräckelig npmärksamhet forslas, hwaraf förmenas hända, att sädane oftast sä tillfälle alt rymma, da de. hwilka cj äga annan utwäg lill föda, än att genom förnyade brott skaffa sig uppehälle, under förledande föreställningar söka lillflyckt uti den fredliga och medlidande landtmannens enstiga boning, samt der ej allenast bestjäla honom, utan ock torde hända ofta narra honom, att i den illflnge bedragarens brott emot sin wilja och upsät deltaga.
Denna stadga i beräkningen, som man säger uppstå, blir således i min tanke illusorisk. Inträffar det att mellantiderna från ena riksdagen lill den andra blifva förkortade, skall ifrågavar. osäkerhet blifva nära nog densamma som hittills. Jag tror således, alt för att göra förändringen fördelaktig i detta afseende, borde priset bestämmas en gång för alla och icke göras beroende af de förändringar, som vid hvarje riksdag kunde äga rum. Den andra anmärkntn, jag har att göra emot projectet, rörer det pris af en r:dr, som Utsk. föreslagit en gäng för alla skulle bestämmas. De sednaste fem åren hafva gifvit ett öfverskott af i r:dr 9 sk. 10 rist., och Utsk. har blott föreslagit 1 r:dr; således en bestämd minskning af g sk. 10 rist. för hvarje tunna spanmål å det lönebelopp, som skulle uppkomma, i händelse markegången blefve densamma, som här är lagd till grund för beräkningen. För att antaga projectet, skulle jag således önska att priset utsattes till ett mot markegången fullt svarande belopp. Att utsätta det på rtst., lärer vara en sådan småaktighet, att det ej torde böra komma i fråga, och tror jag således att ett pris af 1 r:dr 12 sk. vore det rätta att bestämma. Man torde härvid invända, alt Utsk. icke afselt någon löneförhöjning, och derom är jag öfverens; men Utsk. måtte väl icke heller hafva afsett någon löneförsämring. Skulle någon fördel anses uppstå häraf, så ber jag att få fästa Husets uppmärksamhet derpå, att en löneförbättring alltsedan år i8c3 varit påtänkt för landtstaten, och att behofvet deraf varit allmänneligen erkändt samt dag från dag måste blifva det allt mer och mer. Vill man nu kalla detta en löneförhöjning af 12 sk. på de fä tunnor, som under lönerna äro anslagna, så må jag säga, alt Ständerne ej tagit särdeles nära. Man har vid denna riksdag lyckats att ytterligare tillvägabringa uppskof med den högst nödiga och såsom sådan allmänt erkända löneförbättringen för landtstaten. Det är likväl alt hoppas, att vid en påföljande riksdag ett annat resultat skall uppstå.