Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottet icke ansett sig kunna uppgifva någon enda af de ytterligare fördelar för landet, som det säger sig utaf den afslutade handelstraktaten hafva Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2. 19 kunnat “vänta och hoppas“, och då Kong], Majit uti den i sammanhang med och från handelstraktaten oskiljaktiga sjöfartstraktaten ljmkats förskaffa vårt lands fartyg: i den direkta sjöfarten med Frankrike enahanda eller fullt reciprok behandling med Franska fartyg bär i landet; samt i den indirekta sjöfarten i alla afseenden lika behandling med den mest gynnade nations fartyg (enligt artiklarne 1 och 2), och handelstraktaten blifvit afslutad hufvudsakligast i ändamål att lemna Frankrike ersättning för oss medgifna fördelar i den förra, och då i handelstraktaten blifvit oss betingade vida högre skyddstullar för vår inhemska industri, än hvad Frankrike medgifvit Holland, Belgien, Italien, Tyska tullföreningen med flera länder, men deremot för införseln till Frankrike af våra exportprodukter medgifvits alla de tullnedsättningar, som blifvit eller kunna blifva såväl England som ofvannämnde eller någon annan nation beviljade, hvarigenom vi således lått fullt lika mycket, men gifvit vida mindre, än alla andra nationer, som med Frankrike slutat handelstraktater, så kan, enligt vår på dessa obestridliga förhållanden grundade öfvertygelse, icke ringaste skäl förefinnas till det af Utskottet Ständerna föreslagna yttrandet att “de fördelar för landet, sommankunnat vänta och hoppas af en handelstraktat med Frankrike, icke kunna anses nöjaktigt vunna genom den nu afslutade“. Med en rätt och oförtydbar tolkning af våra grundlagar samt ett oförvilladt afseende på föregående förhandlingar emellan regeringen och representationen kan det omöjligen icke heller öfverensstämma, att Rikets Ständer, enligt Utskottets förslag, skulle förklara, att “Rikets Ständer hade förväntat att den Franska handelstraktaten blifvit underställd.
I början gick det skäligen trögt, men efter en halftimme svängde Disa och Rut sina » b e n », så det var en lust däråt, och trafvarna af de falsade tidningarna växte dem inom kort öfver öronen. Framgången piggade upp deras lifsandar, och glädtiga infall och högljudda skrattsalfvor öfverröstade snart tidningarnas prassel. 3) En vara som fåglarne åt oss beskärt, Och som vi af ålder att använda lärt. 4) Uti Honolulu de finnas helt visst, Men i Nangasaki på dem råder brist. Brita. K o r s g å t a. IT Bokstäfverna, som infalla i de med stjärnor markerade rutorna, bilda ett bekant bibelspråk. 1) Ett namn på det dagliga släpet och mödan, Som arbetarn måste utstånda för födan. Kaffe [a Begynnelsebokstäverna bilda namnet på en ickesvensk stad. Idun Idun ensam kr. pt. A l l m. telef. : J. Kerstin De bildande konsterna äro nu dagens intresse i vår lmf vudstad, och tvänne stora vårutställningar täfla sedan senaste veckan om allmänhetens uppm ä r k s a m h e t: de » Svenska konstnärernas förening » i Konstföreningens lokal vid Kungsträdgården och en trappa högre upp, åt Trädgårdsgatan, » Konstnärsförbund e t ». Bland de ej synnerligen många kvinnliga namnen å den förstnämnda utställningen intar Kerstin Cardon en framskjuten plats och väcker lifligt erkännande för sitt präktiga porträtt af upptäcktsresanden Sven Hedin. Som ett äpropos till dagens konsthistoria bringar Idun därför den värderade konstnärinnans bild. * Högt upp i ett hus vid Drottninggatan finnes en gammal atelier, som är väl känd för Stockholms konstnärer och konstälskare. Den h a r under olika tider haft olika invånare, men alltid h a r konsten där ägt ett kärt hemvist. Där framkallade Molins kraftiga fantasi minnet af gamla nordiska seder, och HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Nordling. Muns Tryckeri Aktiebolag. 7 d e årg. hvarje helgfri fredag F ö r » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 ö r e för hvarje påbörjad! tiotal stafv. 70 öre pr n o n p.
St. frainlagdt, utan man hän vist tilldel gamla, och då just detta af flera blifvit klandradt, så dr det hårdt för de klandrade alt motsidan nu vill stryka utur skrifvelse» sjelfva skälen] hvarföre man handlat så och icke annorlunda. Det är på denna grund jag icke kan frångå den anhållan jag gjort, alt de motiver, sorn i förra förslaget voro intagna, måtte få qvarstå, men att de, som icke gro nöjde med ordalagen, måtte uppgifva en annan redaction, hvilken rättelse lätt kan verkställas. Hvad sjelfva förslaget angår, så torde herrarne påminna sig, att jag här talar såsom ledamot af Utsk., icke för egen räkning. Jag delar icke Ekon.Utskts åsigler i della ämne, utan anser för min del, att R. St. böra framlägga ett mera bestämdt förslag; men sedan Utsk. inkommit med ett förslag, som af alla RiksStm blifvit godkändt, så anser jag mig skyldig alt icke medgifva, att E\ped.Utsk. stryker ut f:delar deraf, endast för det att förslaget icke behagat Exped.Utskottet. Detta måtte icke vara detsamma sorn alt granska och ändra hvad i redactionen är mindre väl framsläldt ifrån Ekon.Utskottet. Jag kan icke derföre erkänna, att Exped.- Uisk. måste blifva någon slags Copierings-machin, som någon här vtlrat; ty dess skyldighet är just, enligt min uppfattning, att expediera R. St:s beslut, såsom de äro fattade, och alt vid sjelfva redactionen tillse om några skriffel eller oriktiga fraser influtit, hvilka Utsk:s åliggande då är att rätta. Detta är att expediera beslutet, men icke att helt och hållet ändra moliverna för beslutet, hvilket vore alt tillerkänna Exped.Utsk. en makt, som jag icke vill elfva detsamma, ty då blefve det herre öfver alla de andra Utskotten och deras arbeten. Gr. Frölich:
'” S. D. Vid förnyad föredragning af Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 24, om användande af en del utaf den för bränvins tillverkning inflytande skatt till kostnaders bestridande för kontroll och tillsyn å efterlefnaden af författningarne, angående vilkoren för bränvins tillverkning och försäljning m. m., fann Preste-Ståndet den delen af Utskottets hemställan, som innefattas ifrån begynnelse-orden: "alt Prot.-Utdrag den 8 November 1854. 507 af den från början,” intill orden: "utgående nya författningar,” hafva förfallit, till följd af Ståndets denna dag fattade beslut vid pröfning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 339, hvaremot den återstående delen af Utskottets hemställan återremitterades, med anmodan till Särskilda Utskottet, att inkomma med särskildt förslag till underdånig skrifvelse, rörande arfvode för debitering och uppbörd af afgifterna för bränvins tillverkning och försäljning. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedannämnde Memorial: N:o 74, med yttrande och förslag till sammanjemkning af Riks-ståndens beslut, i anledning af Betänkandet, N:o 61, angående förändrad organisation af Banko-verket. Utskottets främst förekommande hemställan, sid. 2, bifölls. Den å samma sida föreslagna voterings-propositionen, angående personalen vid Banko-fullmäktiges expedition godkändes. Redaktions-förslaget, sid. 3, till lydelse af 4 8 i Instruktionen för Under-styrelsen, gillades. Utskottets sammanjemknings-förslag, sid. 4 och 5, rörande biträde vid upprättande af Bankens bokslut, blef af Ståndet bifallet. I fråga om de för Bankens embetsoch tjenstemän samt vaktbetjening föreslagna löne-inkomsternas fördelning i lön och tjenstgörings-penningar, vidblef Ståndet, med afslag å inbjudningen, sitt redan fattade beslut och godkände Utskottets förslag, sid. 6, till vote rings-proposition. Den å 7 sidan förekommande voterings-propositionen godkändes.
I örfilen t. ex, fruktar den råa och obildade endast för den snart öfvergående svedan på kinden: men den bildade och högre uppsatte medborgaren fruktar deremot för en varaktigare fläck på sin heder. Men ännu mer: en och samma handling blir fö.r en och samma person olika förolämpande, allt efter brottslingens läge i samhället. Af sin jemnlike, och ännu mer af sin öfverman känner man en förolämpning långt djupare, än af den, som är en vida underlägsen. Orsaken härtill är latt att finna. Känslan af förolämpning är nemligen egentligen ej annat, än fruktan , antingen för handlingens följder, eller för dess repetitioner. Men man fruktar endast för öfvermagten: och den vanmägliges anfall väcker mindre hämndlystnad, utan snarare föragt och åtlöje. Del Den 29 December f. m. g3 synes derföre, sorn torde straffen mot förolämpningar inrättas med afseende pä både brottslingens och den förolämpades Ömsesidiga omständigheter och lägen i samhället. Till dessa omständigheter synes böra räknas, icke blott förmögenheten och 'Värdighetenj utan äfven bildningen. För att kunna sammanräkna och jemnföra dessa olikartade omständigheter, måste man bringa dem till storheter af samma slag, och sålunda förvandla dem till penninge-värdcn. Förmögenheten är redan bestämd, och kunde i frågor om plikt, såsom ofvanföre är visadt, häst mätas efter Kronoskatlerna. Värdigheten j såsom beroende af embete eller titel, kunde mätas efter det embetes lön, hvarpå titeln lyder. Svårare är alt kunna påhitta någon billig måttstock för bildningen., Förslagsvis vill jag endast uppgifva vissa examina: t. ex. Juridisk-, Bergsoch Prest-examen lika med femdubbla mantalspenningar; samt Officers-examen och Doctorsgrad i hvilken Facilitet som helst, lika med tiodubbla mantalspenningar. — På sådant sätt skulle i Lagen straffet för hvarje särskilt förolämpning till äfventyrs kunna bestämmas till en viss del eller ett visst tnultiplicat af både brottslingens och elen förolämpades sammanräknade värden af förmögenhet 3 bildning och värdighet.
tillfredsställda .. Att inan därmed tjänar den goda saken sker oftast oafsiktligt och de bildande intrycken tar man med heiii, med eller mot sin vilja. Viren 1873 ordnades en ny utställning i en större lokal, botteiiv&amp;ningeii Brunkebergstorg 15. Har firade också föreningen sitt första årsmöte. Det viktigaste momentet vid detta iiiöte var besli~tet att l i p våningen en trappa upp Brunkebergstorg S: o 15, och dette möjliggjordes genom en garanti för hyran, lainnad af fröken Hanna Lindberg, denna varinbjärtade, ined ett klart aff ' arsliiifviirl ' ii~iistad~: kvinna, livilkeii anda till sin död l889 alltid visade sig beredd att bistå föreningen dels med sin rika affarserfarenhet, dels med l i n och peiiniiigförsträckiiii~gar, o h uppgienrle till högst betydande belopp. Hösten 1875 kunde således föreningen inflytta i deii lokal, soiii Iion bibehgllit 8nda till &amp; r 1887, ehzu ' u under de första %ren blott ttrlt sinå yttre rim anviiiides till försiiljningslokal. Har biirjade nu det egentliga allvarliga arbetet, sidant det sedan under bestandig. utveckling, men under käinpandet med inånga s~årigheter fortsatts. Stpelser:, ined föreningens stiftarinna i spetsen, visste att drifva arbetet frainlit, att förskaffa offeiitligt och enskildt understöd, att vacka ett sliiniraiidz: intresse och \ - ärfva medarbetare. So: ii ett viiltaligt bevis hiispk inii nigra sifior ur en liten redogörelse för det. andra arbetshet gallt:, Offentligt anslag (af staten och ljinshiisliällniiigasallskap) 1,650 kr. ; g %f vor, erliållna inom föreningen 1,300 kr. s E n riktig faktor för rinnandet af föreningens syfte Me: ocksa en fril~iljett p5 statens jarnriigar, livilkeii gj jorde det inöjligt att
M:ts Befh:de en beskattningrätt vid detta tillfälle, för alt derigenom förekomma alla betänkligheter och svårigheter för den som skall erlägga skatten. Detta kunde tillgå sålunda, att K. M:ts Befh:de, i sammanhang med den resolution han utfärdar, jemväl bestämmer den skatt, som för ifrågavar:de ändamål bör af den som vinner rättigheten erläggas, och det skulle åligga utskänkaren att, innan han af tillstånds-resolutionen sig begagnar, hafva till vederbörande erlagt den afgift, som sålunda blifvit bestämd. Då är man qvitt alla de bekymmer, som, till följe af §:s nuvande lydelse, ovilkorligen skulle upkomma, och jag tillstyrker således, att §:n måtte fä den förändrade redaktion, att afgiften bestämmes af K. M:ts Befh:de i sammanhang med tillståndsresolutionens utfärdande, men får icke understiga det belopp, som för ifrågavande tid motsvarar den förut bestämda miuimi-afgif-i ten för år. Genom ett sådant stagande' vöre förhållandet tydligt och klart bestämdt, så att ingen tvekan kunde uppkomma. Hvad åter beträffar det försvar, man bär anfört för bibehållande af förslaget, att minimi-afgiften skulle blifva den, som på en månad belöper, så kan jag icke finna, att de skäl, Hr von Hartmansdorff för den af honom föreslagna förändring anfört, blifvit i ringaste målto vederlagde. Det må vara, såsom Hr von Hartmansdorff äfven medgifvit, att denna minimi-afgift icke är af så stort belopp, att den ju icke kan erläggas, men principen är likväl frånträdd, nemi. deh, att ställa så till, att vid alla de tillfällen, då det kan vara billigt och rättvist att en mindre afgift bestämmes, sådant äfven måtte kunna göras af den, som eger att afgiften bestämma, på det att icke vederbörande mätte förlora den inkomst, som vid ett sådant tillfälle eljest kunde erhållas. När således ingen skada sker genom det föreslagna stadgandet, utan tvärtom gagn derigenom åstadkommes, så vet jag icke hvarföre man skulle sätta sig deremot. Jag får således ytterligare tillstyrka bifall till Ilr von Harlmansdorffs förslag. Frill, af Ugglas:
Efter omkring en halftimmes åkning sprang mannen med skridskor och allt åter upp i släden, svepte pälsen omkring sig och for sin väg, följd af allas undrande o c h b e u n d r a n d e blickar. Quant å moi — jag spände af mig mina holländska skridskor, som jag förut varit så belåten med, o c h förklarade högt och heligt, att jag aldrig ville åka mer, ty nu förek o m mig både min o c h de andras åkning som en eländig parodi på hvad jäg nyss sett, uppfattat och känt s o m skön konst. H e m k o m m e n berättade jag för min far den besynnerliga händelsen, och han tröstade mig med att vi nog snart genom tidningarna skulle få lösning på gåtan. Så skedde också. Det annonserades, att mr Jackson Haines från New-York (» skridskokungen&gt; kallad) skulle ge en föreställning vid musik på isen, i en inhägnad stor bana på Nybroviken. Att jag var m e d bland de tusende åskådarena, faller af sig själft. Hans uppträdande var utomordentligt fint, konstnärligt och vackert, o c h entusiasmen hos publiken, s o m aldrig förut sett någonting sådant i Stockholm, låter ej beskrifva sig. Alla gingo vi hem med enhällig önskan att få se honom flera gånger — både » män, kvinnor och barn » voro lika förtjusta. Emellertid kan jag icke minnas att jag såg h o n o m uppträda flere gånger det året, men följande vinter var han åter i Stockholm och tillkännagaf då i tidningarna, att han tog emot ett begränsadt antal unga damer och herrar såsom elever i skridskoåkning. Sedan åtskilliga antecknat sig, bestämdes en dag för enskild åkning på hans bana för att utvälja dem, som voro så pass försigkomna, att han ville antaga dem. Det var icke många, som funno nåd för hans ö g o n, men till min stora glädje var jag en af dem. Som väderleken var ogynnsam och kölden alltför bister, kunde jag icke vara med de första dagarne, m e n så snart jag började åka på banan, k o m mr Haines genast fram till mig ocli lärde mig så småningom att tillsammans med h o n o m åka både vals och mazurka.
Maj:ts Nådiga befallning, Magazins-Directionen, till Stockholms Stads Bagare, mot fastställde priser, under de sist förflutne 3:ne åren, aflemna!, dels Mjöl, dels Spannemål, och dervid mast vidkännas en förlust af 33,610 R:dr 33 sk. 4 r Ii teo, samt för lefvereradt Rågmjöl till Maria Fattighus år i8i4> 371 R:dr 26 sk., utom de 200 famnar ved, som, tvenne gånger, utan ersättning till Stadens fattige blifvit lefverérade. Det hörer val ej till ämnet att undersöka, huruvida det är enligt ined Allmänna Magazins* Directions ändamål, att till förmån för en enda Stads fattiga till underpris aflåta en så stor qvantitet, i hel annan afsigt uppköpt Spannemål; men det är påtageiigt, att, genom sådane betydelige förluster, den Fond Riksens Siänder, till Magazins - Inrättningen anslagit, skall förminskas, och sluteligen så försvinna, att ett dylikt biträde af sig sjelf måste upphöra; Men jag har Fott gjort denna framställning för att visa, det sådane ytterligare anstalter icke kunna vara för en framtid att påräkna. Rätta förhållandet af saken är denna, att under loppet af förledit är, och Januarii månad innevarande, har Bagare-Embetet från Kronans Magaziner fått uttaga hvarje månad 2000 Tunnor Råg, eller deremot svarande Rågmjöl, mot & R:dr Banco i betalning för Tunnan. Deremot skulle det åligga Bagare-Erabetet, att hålla Hufvudstadens fattigare Invånare bröd tillhanda, fenligt upprättad taxa för 1 sk. Riksgäld för Stutsoch Besvärs-Utskottens Betänk^den. 1097 16 lod, eller 40 sk. samma mynt D:pd.
Förordningar angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin och andra, brända eller destillerade, spirituosa drycker varit uttryckligen stadgadt, och att detta stadgandes inskränkning, uti de år 1855 och sedermera utfärdade Förordningar i samma ämne, till endast näringsställen med utskänkning af spirituosa, väl icke kunde anses hafva grundat oinskränkt rättighet för en hvar å landet att hålla värdshusrörelse med mat och icke spirituosa drycker; att, för en slik åsigt, Konungens Befallningshafvande jemväl funne stöd dels uti 19 § af Han dels-ordningen deu 22 December 1846, der, i afseende på idkande af källarevinskänks-, schweitzeri-, värdshus-, traktörseller krogrörelse, det heter, att derom skulle gälla hvad särskildt stadgadt vore, dels ock deri, att enligt Kongl. Brefvet den 18 September 1858, angående anställande af restauratören vid stationerna å Statens jernvägar, Chefen för nämnda jernvägsbyggnader funnit nödigt att begära samt Kongl. Majit att i nåder bevilja tillstånd för bemälde Chef att vid de särskilda stationerna antaga lämpliga personer att tillhandahålla förfriskningar af mat och icke spirituosa drycker, dock med föreskrift, att anmälan om sådan persons antagande borde göras hos vederbörande Konungens Befallningshafvande samt i stad jemväl hos Magistraten, dels slutligen deri, att Kongl. Majit, i anledning af underdåniga besvär, dem en qvinnsperson anfört, öfver vederbörandes vägran af tillåtelse för henne att såsom försörjningsmedel få å torg och allmänna platser i Stockholm afyttra af henne tillredt kaffe, i nådigt beslut den 12 Juli 1861 förklarat, »att tillredning och försäljning af kokadt kaffe, att på stället förtäras, icke är att hänföra till sådant handtverk eller dermed jemförlig tillverkning, hvars åstadkommande såsom försörjningsmedel i § 12 af gällande Fabriksoch Handtverks-ordning afses, samt att arten af sådan rörelse, likasem den * R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag.
S. D. Pöredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottets Utlåtanden: N:o 13, i anledning af väckt motion om upphäfvande af vissa förbud rö rande Böda krono-park; N:o 14, i anledning af väckt motion, angående dag-arfvode till magistratsperson, som skall närvara, då penningar, stämpladt papper m. m. inlägges eller ut tages ur landt-ränteri; och N:o 16, i anledning af väckt motion om nedsättande af en kommitté för utarbetande af förslag till ordnande af allmänna helsovården. Frän Vällofl. Borgare-Ständel. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 23, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutions-Utskottet i Memorialet N:o 13 framställda förslag till ändring uti 12 § Regerings-formen, angående Stats-rådets hörande öfver afhandlingar oell förbund med främmande makter. Ståndet vidblef dess beslut och afslog således den i Memorialet N:o 23 gjorda hemställan. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 7, i anledning af ej mindre anmärkningar emot vissa delar, än äfven Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 4, innefattande Utskottets yttranden öfver väckta motioner om förändringar i Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855, angående vilkoren för .försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Härvid förekommo Utskottets yttranden öfver nedannämnda föreslagna §§ af Förordningen: § 2. Godkändes. § 12. Godkändes. §§ 13 och 15. Lades till bandlingarne. Lades till handlin garne. § 25. Godkändes. § 26. Motsvarande 25 § i nu gällande Förordning antogs böra bibehållas; varande således inbjudningen afslagen. § 27. Godkändes. §§ 44 och 46.
Justerades följande; Utdrag af protokollet, hället hos Höglofl» Ridderffapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i örebro Ven 8 Augusti 1812° S. S. I anledning af gjorde motioner, ast Riddarhus Fiscalen och Riddarhusets a:ne ordinarie Canizlister syntes icke någonsin böra iRiksdagsarfwoden af Riddarhuscasian undfä summor sill ekl lägre belopp, än dek, som af StaLswerkets medel för Riksdags extra Cantztisterne wid hwarje Riksdag bestämmes, samt att för dem denna gän» gen matte ansläs en förhöjning isrän de redan bifallne iso till 252 R:dr Banco hwardera, beflöt Höglsfl. Ridderskapet och Adeln, ali öfwer kesia bägge frägor Riddarhus-Utstottets utlakande inhämta. lllt supra. S. D. Föredrogos ä nyo och biföllos följande Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utjkottets betänkanden: ,:o. Angäende Härads-allmanningars delning och Jägeri-bekjeningens förminskning, lågt pä bor. det den 27 Jullin Den 8 Augusti. Z6z Llo. Angäende jemkning i extra roteringen, lågt pä bordet den z Augusti. z:o. Angäende inrättande af en practisk Bergs» schola i staden Fahlun, lagdt pä bordet den 6 Julik. 4:0. Angående förhöjning i fängffjutslegan, lågt pä bordet den i Julii, och i sammanhang der» med, angäende förestagne förändringar i nu,varan, de fangföringssället, lagt pä bordet den zs Julis, vt supra. S. D. I anledning af de Riksens Stander kungjorda wal as Riksens Ständers Iustitiä-Ombudsman, dest Suppleant och Herrar Commitera. de till tryckfrihetens wärd, besiöt Högloft.
Ansigtet var hvitt, kring mun och ögon ryckte det nervöst, håret klibbade af svett öfver pannan. Och i detsamma slog mig det tröstlösa, det vanmägtiga i min vrede, min smärta. Hvad kunde jag väl nu göra! Jag mumlade någonting oredigt om värmen, ett hastigt illamående m. m. och stapplade ut på gatan. Min kusk, som slagit sig till ro i förhoppning om minst en halftimmes ostörd slummer, gjorde stora ögon. Jag ryckte upp vagnsdörren och ropade: » kör! ». Sedan återsåg jag er aldrig, Ruth, förr än — i går. » Så länge Vrede talat, hade han haft blicken riktad rätt framför sig, nästan frånvarande, liksom om han deklamerade denna passionerade kärleksdikt från bladet i sitt minnes album. Men nu såg han upp på Ruth, som gick vid hans sida. Hon hade blifvit mycket blek, hon andades häftigt och höll ögonen sänkta. Ett stycke framåt vexlades ej ett ord dem emellan. Men allt efter som den våldsamma upphetsning, i hvilken upprifvandet af det förflutna försatt Karl Vrede, hann lägga sig, fylldes han i r\ I LJ t i pv • U IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas af en vek känsla af oändlig ömhet för denna unga, pröfvade qvinna, som blek, skälfvande stod inför honom. Och han kunde ej längre betvinga sig, utan han fattade den ena af hennes, händer mellan båda sina, lutade sig in till hennes ansigte och hviskade: » Ruth, skall det då alltid förblifva så, att ej vår kärlek tar ut sin rätt. Den måste taga den, hör du, den måste. » Och när hon ej svarade, ej lyfte sina ögon, kastar han sig på knä framför henne: » Säg mig endast, att du ännu älskar mig, ännu, trots allt — • säg mig det ... » Men Ruth rycker hastigt sin hand ur hans, vänder sig från honom och brister i häftig gråt. Han reser sig åter upp. Så hade hon ock en gång stått gråtande inför hans unga kärlek, när den första gången tog sig uttryck i ord vid den glada vårutfiygten till Nacka.