Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föreståndares afgång emottaga dennes ”befattning, Utskottet icke kunnat tillstyrka det-, ”samma, emedan med säkerhet bör kunna för”väntas , det någon af de öfrige vid Inrättningen anställde personer skola, genom enskild ”omtanka, vinna den kunskap, insigt och erfarenhet, att vid Föreståndare.tjenstens ledig”het han kan till denna befattning vinna be* fordran.” Äfven emot denna del af Betänkandet har Herr Biskopen m. rn. Wallenberg och med honom flere Ledamöter af det Höglofl. Utskottet sig reserverat och enligt min tanka, med största skål då endast, genom denna Pensionärsbeställning , säkerhet kan vinnas, att undervisningen uti den praktiska delen af Veterinär-vetenskapen kan bibehållas uti en oafbruten gång. Det finnes nemligen 2,‘ne praktiska Lärare-beställningar hår i Riket, den ena i Stockholm och Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. VI. Band. 5 66 Den 5 Julii <?. ni* den andra i Skara, och om någon ledighet uppkommer vid en af dem, igenom Lärarens sjukdom, andra förhinder eller dödsfall, hvarifrån skall en skicklig person tagas för tjenstens bestridande och tillsåttanke ? Utskottet förmenar, att de böra finnas ibland de öfriga vid Inrättningen anställde personer. Men hvilke åro dessa personer ? Utom theoretiees Läraren finnes der ju inga andra än MåsterSmeden , Elever och Stalldrängar. Att theoretiees Läraren ej med säkerhet bör kunna påräknas, såsom ett biträde för praktices Läraren, har jag redan fö»rut sökt ådagalägga ; mycket mindre bör han således kunna vara bestämd, att ikläda sig praktiska Lärarens skyldigheter , helt och hållit, temporärt eller ständigt; och om han äfven händelsevis skulle äga de erforderliga egenskaper dertill, hvem skall då genast blifva theoretisk Lärare i hans ställe ? MåsterSmeden och Stall - örängarne kunna naturligtvis ej heller påtänkas dertill; och det år således endast ibland Eleverna, som ämnen till praktiska Lärare vid Veterinärinrättningen skulle kunna uppsökas. Men beträffande dem får jag anhålla, att få fästa Högloft.
t. att närmare korcle kestäm inas om kegge cle uti kitt. k. uppgitne Summor knge förskottsvis användas,/ock om möd päköljancle ar menas nästs eller flere; ^.tt vaneokullmägtige korcle ega att uncler ett är ieke verkställa Silkver-uppkop, om clet skulle ske mecl sinkar förlust, men att förskottsvis fä uppköpa kär ett följande, clä clet med sinkar kördel kunde ske. cs/onr. s. ä ena sidan, ak ätskilligeKedamöter inom Lorgareoek Lonile-Ständen: att till maximipriset i3o sk. ej funnes någon giltig grund, dä kögsta tastställcla priset förut endast varit 128 sk.; i^8 8tatsoeb Vsnco-bl t skottens Oell s snörs siösn äter, ris flere beösmöter inom sä väl k. o. soin preste ocb Lorgsre-8tänöen: stt öet vore rissto orimligare stt för 8ilfverköpen bestämms nägot pris, som öerigenom skulls tränö» stt bels mvnlbestämningsbeslutet gjoröes om intet, sä viöa nemi. ieire öet bristsnöe beloppet irunöe inom psräknsöe tröen för utsstts priset snsksifss.
Hr Stuart: Sedan R. o. Ad. bland föreskrifterna rörtde actiebanker borttagit stadgandet i 18 § om den minimi-summa, hvarpå hvarje actie bör vara ställd, torde det äfven, för consequensens skull, vara nödigt alt i den nu föredragna § utesluta orden: ”eller någonderas lottbref lyda å mindre belopp än 5oo rldr cour.” Jag anhåller, att 23 § måtte bifallas med denna förändring. 23 § af Gr. Fröiichs förslag upplästes. Ilr von Troil: Jag erkänner, att jag icke kan fatta den consequens, som den siste värde talaren åberopat. I en actiebank, der hvar och en delägare endast ansvarar för beloppet af sin actie, tror jag det vara likgiltigt, om ett visst belopp är deladt i ett större eller mindre antal actier, eller om delägarne tecknat sig för betydliga eller obetydliga summor; men annat är förhållandet med solidariska banker, hvilkas säkerhet beror derpå, att dess delägare äro förmögna personer, i stånd att göra ytterligare inbetalningar, då sådant påfordras. Det är omöjligt att fullkomligt betrygga detta; men sådant vinnes likväl i någon mån derigenom, att lottbrefven ej få vara ställda å små summor. Jag tillstyrker således i ren consequens med mina under denna diseussion förut afgifna yttranden, att ett minimum måtte bestämmas för hvarje lottbref i solidarisk bank. Ett sådant minimum är bestämdt till 100 r:dr silfver i reservationen och till 125 r:dr silfver i Utsk:ns förslag. Jag skall ej hafva något emot antagandet af det sednare. Frih. Klingspor: Som Hr Stuart tyckes nitälska för consequens och parite emellan actieoch solidarisk bank, så hemställer jag, om icke dertill hörer, att en actiesumma af 3 millioner r:dr bestämmes för solidarisk, likasom för actiebank. Hr Stuart: Jag kan icke inse något skäl att beslära20 II. 5g 466 Don n Mars c, si. ma ett högre minimum för teckningssumman i solidariska, än i äctiebanker.
Om äfven såsom en följd, af den R. o. A. förut tillhörande rättighet, att ensamt innehafva och besitta Frälsejord, kunnat betraktas den befrielse, ifrån skyldigheten att deltaga uti besväret med Fjerdingsmanuasysslornes bestridande, hvilken hittills ägare af FräiseHemman åtnjutit, enär detta onus åtföljt allenast jord af Krono-och KronoSkatte-natur ; lärer likväl, då genom privilegier en sådan befrielse icke uppkommit och således ej eller kunnat förbehållas vid det tillfälle då ofvanberörde uteslutande rättighet af R. o. A. afstuds och medgifvande Iemnades, att frälset må af alla utan undantag innehafvas och ägas, den nu väckta frågan, yo Stats-Utskottets öm frälsets deltagande uti förenämnde onus icke eller kunna anses vara af den art, att [Jtskottet, genom dess upptagande sedan K. M:t derom framställt Nåd. Proposition, må anses i någon måtto hafva på privilegiernes omfång inträdt. Hufvudsakligen har den omständighet, att Frälsejorden nu mera kan lika af alla stånd ägas, synts Utskottet böra leda till det mera jemnlika deltagandet i medborgerliga besvär, som med förslaget i detta ämne åsyftats. Och som de häremot gjorda anmärkningar icke gifvit Utskottet anledning, att frångå dess härutinnan förut yttrade omdöme, samt Utskottet ej eller trott de skäl som emot Fjerdingsmannalönernes successiva indragning, blifvit anförda böra verka ändring uti hvad Utskottet derom redan tillstyrkt, enär flere af Hederv. BondeStåndets Ledamöter yttrat den öfvertygelse att en sådan indragning bör följa af det frivilliga åtagande, hvarigenom Fjerdingsmanna-befattningen såsom ett
Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Febr., kl 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för Kongl. Maj:t att, emot ersättning af fängkostnads-medlen, låta uti Prins Carls och Räby Inrättningar inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården till last. ^ ^, Sedan den af Herr Ehrenhoff, G. H., vid Riksdagens början hos Ridderskapet och Adeln väckta motion, att Rikets Ständer måtte ställa tili 4 Stats-U(slottet» Utlåtandey N:o 192. Kongl. Maj:ts Nådiga disposition en tillräcklig summa, att dermed endera bilda en ny Räddningsanstallt för vanvårdade barn i hufvudstaden, eller för att utvidga de för sådant ändamål redan befintlige, blifvit, enligt StatsUtskottets afstyrkande uti utlåtandet N:o \\, 2o:de punkten, af Riks-Stånden afslagen; så har motionären, på grund af 56 § Riksdags-Ordningen och under anförande, dels att erfarenheten ådagalagt, att intet enda af alla de barn, som från Prins Carls Inrättning utgått, blifvit tilltaladt för brott, dels att underhållet för ett barn inom fängelserna icke torde understiga det belopp af i io R:dr B:co om året, hvartill kostnaden för hvarje af dem vid nämnde Inrättning uppgick, gjort den framställning: att Rikets Ständer måtte i underdånighet förklara Kongl. Maj:t obehindrad att uti Prins Carls Inrättning för vanartiga barn samt uti den för samma ändamål vid Råby inrättade, inaccordera sådane barn, som redan fallit fångvården till last, emot ersättning af de medel, som för dylika barns förvarande i fängelserna utgå; uti hvilken motion Herr Liljenstolpe, A. F.x till vissa delar instämt.
Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. sj CO Pj CO CKJ W CD C ¥ Kidd. o. Adeln. PrésteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:0 N:o | Sid. Nyköping, om anslag till utvidgande af lärooch gymnastikhusen i Nämndemän, om förhöjdt traktamente vid förrättningar, åt . » Om förtydligande af K. Kung. d. 11 Aug. 1854 angående ersättning åt » Om befrielse fr"n skjuts-skyldighet för, se Skjuts. Näsby och Melby, om utbyte af, se Bredinge. Nöbbelöfs Kyrkoherde, om Kronotionde åt, se Kronotionde. O. r§ i tE. g “ ! co ^ u1 » 2. y i b ?o | ~ '»'S I “ > I lil I £• I OQ g IS g re £‘ E g Ockelbo allmänning, om afvittring af åtskillige lägenheter å Svar på återremiss Odlingslån, om medels anvisande till utgifvande åt enskilde af Offeroch Kollekt-medel, om upphörandet af insamlingen i kyrkorna af Svar på återremiss Officerare m. fl., om utbetalning af innehållen aflöning till de under Krigsåren 1800—1810 fångne » af arméen, om anslag för att bereda tillfälle till inträde i utländsk krigstjenst åt Ogift qvinna, örn myndighet för, se Myndig. Ollestad, om förändrad disposition af Kronosäteriet . Operahuset i Stockholm , om uppförande af en för Postverket afsedd byggnad å tomten vid N:0 61 76 N:o I Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. PresteBorgareBondeAdeln. Ståudet. Ståndet. Ståndet. i W jr 2 5* » Ks' 2 cw Sä" £» B • n Ig. Se b. 3 Oct. b. 3 Oct. b. 6 Febr. Åttonde b. 10 Oct. b. 10 Oct. b. 7 Oct b. 10 Febr.
Han, med fortfarandet af den fria Husbehofs Bränvinsbränningen, förenat nödvändigheten af Utländsk Spannemåls införskrifvande till betydlig qvantitet, såvida hungersnöd eljest skall kunna undvikas; att lian a£ denna utväg åter ansett de skadligaste följder för Landet, genom Coursens försämring m. m, inträffa: att han ej trott höga Spannemålspriser vara särdeles fördelaktiga för Jordbruket, då, efter dess mening, högst en fjerdedel af dem, som bruka jorden, äga någon Spannemål till afsalu, och genom det missförhållande, som visar sig emellan Spannemålens närvarande värde och de förra priserna å dagsverken, stegring å alla Slöjdevaror måste uppkomma, samt svårighet möta, att hålla vår hufvudsakligaSte exportvara — Jernet, i pris med Utländtlingen: att han, under framställande af den sats, att enskifta Considerationer böra vika vid frågor om det Allmännas väl eller bestånd, förklarat sig icke till alla delar kunna gilla hvad, särskilt till stöd för Bränvinstillyerkningens fortfarande i Blekinge, blifvit Besv, och Ekon, Etsk.
Den, som, lika med Borgareoch Bonde-stånden, vill, att, så framt egarens af den så kallade krono-kalkugnen i Wisby rätt till åtnjutande af den åt nämnde kalkugn anslagna ränteved finnes ostridig, åtgärder vidtagas till beredande af öfverenskommelse med honom att, emot viss kapital-ersättning, afstå från vidare begagnande af merberörde rättighet, samt att derefter, och i händelse en IG Stats-Utskottels Memorial, A’:o 519. sådan öfverenskommelse kan till vägabringas, denna del af räntan, lika med den öfriga, förvandlas för att till staten liqvideras, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit det i ja-propositionen intagna förslag. Vid föredragning af 26:te 'punkten, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallit punktens första del, innehållande hemställan, att Rikets Ständer ville bifalla, att med rusthållens egna räntor någon förändring icke måtte vidtagas; hvaremot den sedermera förekommande del, deri tillstyrkes, att augmentsräntor, äfvensom indelda anslag till gästgifverier, färjor och färjkarlar, postbönder och brefbärare samt de räntor och tionde, som städer åtnjuta, må till statsverket indragas, afslagits; i följd hvaraf den återstående delen af samma punkt ansetts hafva förfallit. Af Borgareoch Bonde-stånden är denna punkt i sin helhet bifallen. Genom alla Riksståndens sammanstämmande beslut är således afgjordt, att i afseende på rusthållens egna räntor någon förändring icke kommer att ega rum; hvaremot beträffande de uti samma punkt i öfrigt förekommande frågor två Riksstånd stadnat emot två. Vid sådant förhållande och under förutsättning af Rikets Ständers bifall till hvad uti ofvanberörde 25:dje puukt blifvit tillstyrkt, i afseende på indragning till statsverket af de till allmänna verk och inrättningar m. m. indelda anslag, får Utskottet hemställa, att öfver de skiljaktiga besluten rörande 26:te punkten omröstning må ega rum enligt följande proposition; 15:o.
Ad. nu beslutat att företaga öfverlaggningen punktvis, hade jag icke ämnat yttra 111ig öfver de allmänna motiv , som ligga till grund för Utsk:s afstyrkande af anslag; men sedan nu öfverläggning örn inledningen till utlåt, ägt rum, anser jag mig böra begagna tillfallet för att gifva en inledn. till de anmärkncr, jag framdeles ämnar afgifva. Jag ber således att få förklara, att jag, lika lifligt som Utskrs ledamöter, önskar, alt statsregleringen måtte uppgöras med den möjligen största besparing; att ingenting kunde vara för mig mera angenämt, än om den kunde, utan åsidosättande af Rikets bästa, förblifva så knapp, som Utsk. föreslagit. Jag förbiser ej, att sådant skulle vara lika tillfredsställande för Styrelsen, som ledande till belåtenhet för de skattskyldige; men denna önskan , ehuru uppriktig den är, kan icke förleda mig att åsidosätta min pligt, att, såsom medlem af detta Hus och af Konungens rådkammare, söka med min röst bidraga dertill, att tilEKonungens disposition mätte Den a Maj f. ra. 3i ställas de medel, som fordras för statsverkets jemna och onfbrutna gång. Det kan ej leda lill Svenska folkets fördel, att Styrelsen saknar erforderliga tillgångar, befinner sig i förlägenhet och nödgas antingen luta vissa delar af statsinachinen stanna, eller oek fylla bristerna genom åtgärders vidtagande, som icke äro i allo och bokstafligen öfverensstämmande med gillia föreskrifter. De olägenheter, som deraf uppkomma , de drabba visserligen i första rummet Styrelsen; men de återfalla tungt på folket i allmänhet och på de särskilda individerna, och böra derföre på det sorgfälligaste undvikas. Det är från dessa åsigter jag utgår, då jag framdeles kommer att afgifva mina anmärkningar. Gr. Frölich:
Jag har flere gånger, då jag låtit uppskära magen på en skjuten björn, i densamma funnit endast lemningar af växtämnen, och fångstmännen känna detta förhållande så väl, att de betecknade en stor, gammal björn, som dr Theel 1875 sköt vid Dicksons hamn, såsom en »gammel Landkonge», hvilken var för lat att gå på fångst och derför åt gräs i land. För öfrigt torde han hålla till godo med mångahanda slag af födoämnen; en björn förtärde t. ex. för Tobiesen (vintern 1865–66) innehållet af två i en öde stuga qvarlemnade tunnor med saltad fisk. Köttet af björnen är, i fall han ej är allt för gammal eller nyss förtärt ruttet sälkött, ganska ätbart, till smaken midt emellan svinoch nötkött. Ungbjörn-kött är hvitt och liknar kalfkött. Förtärandet af lefvern skall förorsaka häftigt illamående. Oaktadt, såsom redan är nämdt, isbjörnen stundom ännu i våra dagar drifver i land och dödas i nordligaste Norge, omtalas dess skinn ej bland Finmarkens alster af Othere. Den tyckes således hafva blifvit bekant i Europa först efter norrmännens upptäckt af Island och Grönland och var i början ansedd såsom en utomordentlig sällsynthet. En norsk storman, som utvandrat till Island och der lyckats bemäktiga sig en björninna med tvenne ungar, skänkte dem år 880 åt Norges konung och fick i gengäld en farkost lastad med timmer. Ingen hade då i Norge sett detta djur förut. Nordens gamla sagor veta vidare berätta, det presten Isleif, för att blifva utnämnd till biskop på Island, år 1056 skänkte en hvitbjörn till kejsar Henrik. År 1064 betalte konungen i Danmark en hvitbjörn från Grönland med ett väl utrustadt, fulltackladt handelsfartyg, en betydlig penningesumma och en dyrbar guldring.77
Af - Den 31 December e. m. 419 ven de öfrige tjenstemännen äro nästan lika fåtaliga och således otillräcklige att medhinna de till expeditionen hörande göromål. Att äfven den lön och inkomst, som desse tjenstemän åtnjuta, äro otillräcklige för tjenstemännens bergning, visar sig deraf, att, enl. officiella handlingar, de i Svea HofRätt anställde Notarier, utaf hvilka de fleste äro 50 år och derutöfver, åtnjuta endast följande inkomster: Två Proto-Notarier: lön på Stat 497: — ljuspenningar . 20: 30. — ersättning för acla-lösen 77: 37. 4. Tre yngre protokollsförande Notarier: lön på Stat 477: — ljuspenningar . 20: 30. utslagsoch protokollslösen 150: Dessa löner hafva Notarierne innehaft sedan längre tid tillbaka, då Iöneinkomsterne motsvarade den tidens lefnadskostnad; hvaremot IlofRmes ledamöter tid efter annan, och i den mån lefnadskostnaden stigit, undfått skälig förbättring i sina löner från 800 R:dr till 1200 R:dr, sedermera till 1600 R:dr och vid sednaste Riksdagen till 2,000 och derutöfver till och med 2,600 R:dr b:ko. Uti den Nådiga Proposm, som K. M:t till Rikets nu församlade Ständer aflåtit angående HofRmes organisation, har bifvit föreslaget att Proto-Notariernes, Registratorns, den nuvarande vice Advokat-Fiskalens och Kanslisternes befattningar borde indragas. Således skulle i Svea HofRätt två Proto-Notariers, en Registrators, en vice Advokat-Fiskals och sju Kanslistbefattningar, eller tillsammans 11 tjenster komma att uphöra; och i stället, enl. samma Nådiga Propos., i Svea HofRätt tillsättas sex Notarier, en Fiskal och en Archivarie, eller tillsammans 8 nya befattningar. Då följaktligen det sålunda minskade anlalet tjenstemän tydligen komme att blifva otillräckligt för de ökade göromålens bestridande, så har K. M. derjemte föreslagit alt fem Extra ordinarie
Ständer vördsamligen tillstyrka, att, med afdrag af en under prasscriptions-tiden inlöst Revers å 25o IPdr, som icke varit uppförd å det Extracfc öfver utelöpande 3 Procents Reverser, som vid aflevereringen af Discont - Verket blef Riksgälds - Contoiret tillställd och ej heller finnes upptagen å Iggeströms Förteckning* Revisorers 'Berättelse. 797 Iggeström må, för missförde 3 Procents Sedlar» få till godo njuta afskrifning af Ö^öo R:dr på den summa, hvilken nu uti Räkenskaper» ne Iggeström till last föres» Hvad åter angar Iggeström? ansökan, att vi mätte hos Rikets Högloft» Ständer till afskrifning föreslå äfven den öfrige delen af Iggeströms Balance, sorn ännu är obetald; så stro utaf Iggeström ej anförde någre så beskaffade skäl, att vi anse oss kunna tillstyr» ka någon eftergift af denna återstod utaf 13a» lancén, i synnerhet som Riksgälds-Contoirct, efter all sannolikhet, hör kunna påräkna full ersättning af Iggeströms Löftesmän. Likväl och i anseende dertill att, efter hvad de till oss ingifne Handlingar utvisa, Discont»Verkets Åctie»Egare yttrat den öfvertygelse, att Iggeströms Balance icke tillkom» mit genom något oredligt förhållande , hvilken deras öfvertygelse äfven synes vitsordad genom den Iggeström, efter upptäckten af Uppbördskbristeii beviljade årliga afskrifning af 1 oöo R:dr Banco, den han dock aldrig kommit att uppbära, hvartill må läggas , att Iggeström med en, efter uppgift, mycket vidsträcktare Tjenstebefattning och ansvarighet, än Kamerer ar ne vid de andre Filial-Discon» terne haft att ombesörja» likväl åtnjutit mindre lön än desse; bafve vi skolat till Rikets Högloft.
Fängvårds-styreisen^ i fråga om tillgång lill medel för aflönande af vikarier, skulle försättas i annan ställ. 16 Expeditions-Utsholtets Förslog till underd. Skrifvelse, i\:o 123. ning än andra embetsverk, samt ej mindre för Fångvårdsstyrelsen än för andra under Justilie-departementet lydande embetsverk dylika kostnader torde kunna af Andra Hufvudlilelns besparingar bestridas, hafva Rikets Ständer till den nådiga framställningen, så vidt den alser Fängvårds-styrelsens embetsoch tjenstemän, icke kunnat lemna bifall. 16:o. Deremot och dä de öfriga ofvanom förmälda utgifterna synas vara af beskaffenhet att lämpligast böra på sätt E. K. Majit föreslagit bestridas, hafva Rikets Ständer funnit godt bilalla E. K. Majits ofvanberörda nådiga framställning, så vidt den afser ej mindre bestridandet a( aflöning åt vikarier vid fångvårds-inrättningarna, ät möjligen erforderligt ökadt antal Officerare vid Kronoarbets-korpsen och ät tjenstemän och betjente, som emellan stalsregleringarne kunna behöfva vid Fångvården anställas, äu äfven medgifvande af förhöjning i den vissa tjenstemän i stat tillagda provision å straffångarnas arbeten l7:o. Vidkommande E K. Majits jemväl gjorda nådiga framställning om pensionsförmån för de vid fångvården anställde embetsoch tjenstemän samt betjente, komma Rikets Ständer att härom framdeles, i sammanhang med Nionde Hufvudtiteln, sig yttra. Anslagen till reseoch traktaincnts-pcnuingar samt ersättning åt vittnen och parter. a) I det förra af dessa anslag, hvilket för närvarande är upptaget till 7,500 R:dr, har E. K. Majit äskat förhöjning till 12,000
För ilen händelsen kan emedlertid inom linien föras såsom möjlig tillgång en lika stor summa som den bancovinst, hvilken cle föregående åren ägt rum, nemi. 662,000 rtdr. Den summan af i,oJi,5öo rtdr, hvilken StatsUtsk. upptagit till fängelsebyggnader, anser jag öfverdrifvet stor, emedan man icke kan innan nästa riksdag bygga upp så mycket penningar, då man före den nya bi otlmålslagens antagande icke kan veta hurudana fängelserna skola blifva. Men om man äfven antager att tili fängelserna i allmänhet bör afsättas en summa af i,o3i,56o rtdr och man härtill lägger hvad K. M. Regart till länsresidenserna 100,000 rtdr, så åtgår för civila ändamål en summa af i,i3r,56o rtdr. K. M. har till försvarsverket till lands begärt 2,359,000 rtdr och till försvarsverket till sjöss 73i,4oo r:dr, lill Riddarholmskyrkans iståndsättande 52,000 rtdr, till allmänna folkundervisningen 25o,ooo rtdr och till universiteten i Upsala och Lund 56,ooo, eller tillsammans 352,000. Äfven har K. M. för en styrelse af allmänna arbeten begärt ett anslag af 17,433 rtdr 16 sk. om året. Men Utsk. har i detta hänseende blott tillstyrkt en summa af 1 3,y5o rtdr. Jag har inskränkt mig lill sednare summan, med afseende derpå alt det nya embetsverket måhända icke kan genast sysselsättas till den grad, som då saken kommer sig i riktig gång. Denna summa är beräknad för fem år, så att anslaget skulle läcka äfven under riksdagsåret 1845, på det att derigenom den olägenhet niå förekommas, att, då R. St. sammanträda, ett befintligt embetsverk saknade anslag. Sammanlagda beliofvet härtill för de beräknade fem åren utgör 68,760 r:dr. Den 28 November f. m.
Önskligt hade likväl varit, att den värde Talaren anfört de skäl, på hvilka han grundat sin tanka» Intill dess detta skett, förblifver jag vid min öfvertygelse. För öfrigt bör jag, såsom en ostri. dig förtjenst af denna författning, åter nämna hvad jag redan flera gånger härstädes anmärkt, att den genom stadgandet om ElementarLäro - verkens revision, inom sig sjelf bär ett frö till förbättringar. Denna revision har äfven afseende på de högre Läroverken, emedan vid hvarje sådan förrättning en representant från Universiteterne tillkallas. Då vår Regering således redan tillkännagifvit sin vilja, att hvad som rörer de offentliga undervisnings-anstaltei’- ne, måtte blifva föremål för noggranna undersökningar, synes man med säkerhet kunna påräkna den af flere värde Talare åstundade för - Den 35 Augusti e, mi ening i afseende på granskningen af de Militaire Undervisningsverken, och andra allmänna Laro-inrättningar. Jag tillstyrker att Betänkandet måtte antagas, och instämmer fullkomligt i de skäl, på hvilka Hans Excellence Herr Grefve Mörner och Grefve von Schwerin grundat deras öfvertygelse, att en underdånig hemställan från Riksens Ständer om revision af de Militaire Läroverken skall mötas af Kongl. Maj;ts Nådiga bifall, och att den blifvande revisions^ förrättningen icke skall stadna vid en isolerad undersökning af dessa Läroverks tillstånd, utan äfven komma att betrakta dem i sammanhang med de öfriga allmänna Undervisningsverken. Herr Lefrén: Herr von Hartmansdorff har sagt: att, innan det af krigssidan är styrkt, att allmänna Undervisningsverken äro felaktiga, in-:, tet afseende borde göras på den begärta allmänna revisionen m, m. Jag hemställer, huruvida här är tillfälle, att andraga andra skäl än sådana, som af öfverläggningens gång kunna föranledas. Jag och många med mig hafva försökt vederlägga Herr von Hartmansdorffs anförda anmärkningar. Om Herr von Hartmansdorff icke anser sig vederlagd, så torde dess motståndare hafva rätt till samma sjelfförtroende.