Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Kongl. Maj:t i StatsRådet, vid underdånig föredragning af detta ärende genom JustitieExpeditionen den 30 i nyssnämnda månad, i nåder förklarat, att ehuru omförmälda Lagförslag så sent inkommit, att fråga om dess behandling i öfverensstämmelse med 87 §. Regeringsformen förfallit, Kongl. Maj:t likväl ville uppå föredragning genom Handels och FinansExpeditionen, från hvilken Expedition Kongl. Maj:ts Kungörelse om inrättande af enskilda Banker eller Diskonter den 24 Januari 1824 utfärdats, tillse, huruvida Rikets Ständers aflemnade förslag kunde till ändring i denna Kungörelse gifva anledning; hade efter hvad StatsRådsProtokollet öfver Handels och Finansärenden den 4 nästderpåföljde November vidare utvisar, en sådan ytterligare föredragning inför Kongl. Maj:t ägt rum, hvarvid då varande StatsSekreteraren, Herr Presidenten Skogman, tillika med StatsRådets öfrige Ledamöter, hvaribland D. E. Herr JustitieStatsMinistern Grefve Rosenblad och Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, samt Herr StatsRådet Friherre von Schulzenheim, i underdånighet yttrade, att då någon allmän Lag för enskilda Banker icke hunnit, i enlighet med Regeringsformens 87 §., under den förflutna Riksdagen af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gemensamt stiftas, det ej eiler kunde anses lämpligt, att en serskild ny Författning rörande detta ämne i administrativ väg utfärdades; men i anledning af det ifrån Rikets Ständer inkomna förslag, hemställdes derjemte, om icke Kongl. Maj:t täcktes förklara, att, när dädanefter frågor om stiftande af enskilda Bank-associationer eller om stadfästelse af Reglementen för sådana inrättningar kunde uppstå, Kongl. Majit ville i hvarje serskildt fall tillse i hvad mån, de uti Rikets Ständers förslag innefattade allmänna grunder kunde tillämpas, till vinnande af den fullkomliga säkerhet emot missbruk af dylika inrättningar, som omsorgen för allmänt väl påkallade. Till hvilket underdåniga yttrande Kongl. Majit äfven behagade lemna Sitt nådiga bifall.
De åkerbruksredskap, som öfverallt i Länet begagnas, äro plog, harf, äfven vanligen kioharf och vält. I Medelpad begagnas sedan några år mera allmänt plogar af en tjenlig och ändamålsenlig konstruktion, som tillverkas af personer inom orten, och af hvilka plogar, någon försäljning jemväl egt rum till Stockholm samt till andre Län, deribland äfven Gottland. Plöjningen verkställes allmänneligen med hästar, och en häst utgör, i anseende lill jordens goda beskaffenhet, tillräckligt anspann för plogen. Dock användes vanligen vid nyplog rist, såsom plogens föregångare. En egenhet för orten är det, att såningen, som allmänt sker för hand, milsta deles verkställes af qvinfolk. Sedan säden blifvit med lia afskuren, uppsättes den till torkning, i Medelpad på snesar, men i Ångermanland på så kallade hässjor, som inrättas sålunda, att 10 å 12 alnar långa gröfre stockar nedsättas i jorden på ett afstånd af omkring 8 alnar från hvarandra, samt förenas medelst stänger insatte i hål å slockarne, den ena öfver den andra med ungefär 1 allis mellanrum. De göras med den omsorg att de, qvarstående år efter annat, kunna begagnas ända till dess virket al' röta angripes. Antalet af slockarne, deraf 2:ne med mellanliggande stänger, utgöra ett såkalladt hässjcled, lämpas efter hemmanets sädesproduktion, på hvars qvantitet hässjans storlek derföre utgör ett säkert kännemärke. Delta berg ningssält - 17 ningssätt medför de fördelar, att sädens lufttorkning göres nära nog oberoende af väderleken, och att, då sädén vanligen icke ifrån hässjan nedtages torr, än i den mån den tröskas, lador tili dess förvarande emellan bergningen och tröskningen anses kunna .undvikas, men har deremot de olägenheter, att sädens uppsättning och liedtagning fordra mycket arbete, samt att dervid icke obetydligt spilles och går förloradt, oberäknad! den ej så ringa kostnad och arbete hässjornes byggande och underhållande fordra.
Darney äfven befann sig, i den vackra parken; vi roade oss med att spela käglor, konversationen var mycket lifvad, och Darney utropade hastigt: — Nå, mina herrar, har ni sett den nya sol, som uppgått på vår himmel? Vi gåfvo icke mycket akt på hans fråga, och Darney fortfor, i det han vägde klotet i händer: — Det är förbmig den näpnaste unge jag någonsin sett; hon kom i går, och en tillfällighet gynnade mig, så att jag genast blef bekant med gumman, hennes mor; jag har således företrädesrätt att slå mig ut för dottern, och jag varnar er på förhand att ej gå mig i vägen, — tillade han skrattande. — Hvem är hon då och hvad heter din gudomlighet? — sade Bosser likgiltigt. — Jag mins ta mig f—n icke namnet, mycket simpelt i alla fall, sade man mig, ty jag har naturligtvis inte något gehör i detta fall, men hon skall vara rik. Darneys öfversitteri och påflugenhet retade mig alltid, ehuru han aldrig använde det emot mig, men denna gång föreföllo hans ord mig mera än vanligt obehagliga. Jag vet icke hvad för en oredig tanke, som oroade mig; och jag kände mig belåten, utan att veta hvarför, vid hans sista tillägg. Just i detsamma syntes några promenerande i allén framför oss, och Darney utropade: — Det är bestämdt hon, som kommer här. Gifven akt, mina herrar, och medgifven, att mitt val för saisonen hedrar min smak. Hon kom på min ära alldeles lagom för att hålla mig qvar; här fanns ju icke förut en qvinnlig varelse, som var värd en blick, och en liten flamma är nödvändig för att värma ens blod efter de kalla hafsbaden. Han kastade kägelklotet ifrån sig och skyndade emot de ankommande. Jag såg upp med den fullkomligaste likgiltighet, men kände mig rodna som en skolpojke, då jag midt ibland den grupp af damer och herrar, som långsamt nalkades, igenkände det förtjusande lilla ansigtet, som försvunnit ur fönstret vid Baggensgatan.
Bref af den i5 Mars i834, förklarat kunna tills vidare anstå; samt att, hvad angår fondens öfriga anmärkta skulder, Räkenskaperne deremot utvisa en desamma med 1,007 fbdr 39 sk. 8 r:st. öfver skjutande tillgång, enär de balancerade oredovisade förskotterne icke böraj på sätt Revisorerne anfört, anses såsom under året bestridde utgifter, för hvilka Redogörelsen innan årets slut ej ingått 3 utan såsom förskotter till utgifter, hvilka skulle utgå af 1836 års anslag, hvarom Räkenskapens verifiealioner för år 1835 innefatta upplysning, helst desamma ådagalägga, att den skenbara skuldsättningen till Tross-Passevolance-Fonden för ett belopp af 7,000 R:dr icke inneburit något annat ändamål, än att antieipationsvis och emot ersättning af 1836 års anslag, så snart det blefve disponibelt, kunna tillhandahålla ett förskott af 6,5oo R:dr till utgifternes bestridande för Skånska Husar-Regementets Exercis-Sqvadrons Nådigst anbefallde öfningar från och med den 20 Octoher i835 till och med den 3i Maj i836, och har berörde låneförsträckning blifvit TrossPassevolance-Fonden godtgjord af Exercis-Sqvadrons-anslaget den 8 Mars sistnämnde år.
Jag har sett flera auktioner, der auktionsförrättaren varit på stället kl. 11 eller 12, men icke kunnat börja auktionen förrän sednare. Då inträffar uanska ofta, att, när kl. blir 7, återstår ett färre antal rop. Om dä länsmannen är närv:de på stället, hvilket dock är ganska sällsynt, så måste han förbjuda de få auktionsrop, som återstå; han måste åtskilja de auktionsbesökande, och det händer sällan att auktionen dagen derefter kan fortsättas af brist på besökande. Af detta skäl är det som tiden borde framflyttas så långt som man kan hoppas att hafva auktionsbesökande, och det kan man hoppas till kl. 9, men då tror jag att de gå hem, om de icke få någon spirituosa. Följden af nuv:de stadgande blir ofta, ja oftast, att klockan aldrig blir 7 vid auktioner på landet. Om man nu vet att så tillgår, så tror jag att det lagstadgande, som tvingar personer att blifva lagöfverträdare, bör uphäfvas, och jag gifver derföre min röst åt Utsk:ts förslag. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: Jag hade trott att de skäl, som reservanten anfört mot Betänk., skulle göra tillfyllest, så att icke någon röst inom Ståndet skulle höjas för bifall till detsamma. Det är blott en ledamot, nemi. den siste tal., som yrkat bifall till förslaget. De skäl, han derför anfört, vore för mig ganska lätt att vederlägga, men jag vill blott göra det i ett hänseende. Han säger nemligen att det är en fördel för allmogen att auktionerne ske i mörkret. Det är en fördel för den, sorn håller auktionen, — för den, som säljer, men huru det kan vara så för den, som köper, det kan jag icke inse, ty det är att, såsom ordspråket lyder, köpa grisen i säcken. Då man dessutom nu eger en författning, som stäfjar det ofog, hvilket vanligen blifver en följd af folksamlingar i mörkret, så synes icke vara skäl att på de angifna klena ruotiverna uphäfva densamma, och jag yrkar derföre på afslag af Utsk:ts Betänk.
Föremålet derför måste blott vara att angifva de särskilda rättigheter och skyldigheter, som genom vexelaffärer uppkomma, samt de former, hvilkas iakttagande äro nödiga för betryggande af säkerhet i dessa affärer. Såmedelst faller denna fråga helt och hållet inom den civila lagstiftningen, likasom lagen angående inrikes vexlar. Vid senaste riksmöten har man ock sökt att i en gemensam lag sammanföra föreskrifterna angående den yttre och inre vexelrörelsen; men de särskilda förhållanden, som inverka på den förra, fordra emellertid att lagstiftningen derför särskildt behandlas. Denna lagstiftning måste nemligen så vidt möjligt är sluta sig till andra nationers och i bredd dermed utvecklas. På sätt nämndt är stod 1748 års vexelstadga ock i närmaste öfverensstämmelse med den lag, som gällde på de orter, med hvilka Sverge då hufvudsakligen egde handelsförbindelser. Lättade kommunikationer, förökad industri och åtskilliga andra forhållanden hafva emellertid i väsendtlig mån inverkat på vexellagstiftningen i så väl dessa, som andra länder; och det är följaktligen af nöden, att man äfven här i landet iakttager denna lagstiftningens utbildning. Utskottet har af sådan anledning bemödat sig vinna kännedom om de liesta Europeiska nationers vexellagar och de usancer, som allmänneligen i vexelrörelsen äro vedertagna; och det är i öfverensstämmelse dermed, som Utskottet utarbetat det förslag till lag om utrikes vexlar, hvilket Utskottet nu går att underställa Rikets Ständers pröfning. Att ingå i någon närmare redogörelse för detta förslag torde ej vara behöligt. 1 de flesta fall äro dock de grundsatser bibehållna, hvarpå 1748 års stadga hvilar; men Utskottet har sökt att genom ämnenas uppställning, genom noggranna bestämmelser ej allenast i afseende på former, utan ock hvad angår preskriptions - 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 67. tiden, gifva klarhet och bestämdhet åt denna lagstiftning, för alt dymedelst bereda stadga och säkerhet i vexelrörelsen.
I min tanke vore det nyttigt, om Lagaån finge ett bättre utlopp i hafvet, jemväl derföre, att flygsanden, som vid stränderna är synnerligen besvärlig, derigenom skulle kunna hämmas. När det icke finnes något strömdrag, samlar sig sanden i stora bankar vid utloppet, och denna olägenhet torde genom den ifrågasatta anläggningen kunna förebyggas. Ehuru jag förutser, att icke någonting lärer kunna vinnas, får jag dock hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till den i ämnet väckta motion. Gr. Posse, Arvid: Ehuru jag gerna skulle unna Laholm en hamn, har jag dock inom Utsk:t afstyrkt bifall till motionärens framställning, enär styrelsen för allmänna vägo. vattenbyggnader i sitt generalförslag upptagit detta företag i andra klassen och således rubricerat detsamma såsom nyttigt, ändock i ett eller annat hänseende mindre berättigadt till understöd af allmänna medel. Inom Utsk:t upplystes det äfven, att Laholms läge vid Lagaån är sådant, att man svårligen kan påräkna, att en hamn der skulle kunna uppföras och ega bestånd, emedan just den flygsand, sorn af den siste värde talaren omnämndes, sannolikt skulle komma att uppgrunda densamma. Då skulle det komma att inträffa, att denna hamn, i likhet med den vid Engelholm, i stället att vara till gagn för orten, blefve en kräfta för densamma. Jag anhåller att 11. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts Utlåt. Maj f. rn. 415 Sedan ofverl äggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk.-ts ifrågav:de hemställan och dels att K. o. Ad., med afslag derå, måtte bevilja ett anslag af 100,000 rdr för anläggning af en hamn vid Lagaåns utlopp; framställde Hr Gr. o.' Landtm, propos. på bifall till Utslcts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Utskrts hemställanden biföllos. 25:te punkten. Gr.
Majit, på sätt Honom lämpligast syntes, täcktes låta anställa undersökning: a) huruvida det norra Sveriges billiga anspråk på förbättrade kommunikationer kunna anses uppfyllda derigenom att den nu påbörjade stambanan till Upsala derifrån fortsattes till någon af de hittills ifrågasatta platser å Gefle—Dala jernväg, eller om icke 192 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 97. 5) jemte denna stambana, hvars ändpunkt då torde böra blifva Gefle eller någon annan plats i närheten deraf, en annan i vestligare rigtning bör ifrån Stockholm eller lämplig punkt å Stockholm—Upsala banan utgå och sträcka sig till Falun eller Insjön, samt c) att Kongl. Maj:t till Rikets näst sammanträdande Ständer täcktes afgifva de förslag i ämnet, hvartill berörda undersökningar föranleda. Stockholm den 15 November 1865. Gust. aj Ugglas. Af Herr Fitinghoff, Conrad Bleckert, om beviljande af elt anslag å 76,250 R:dr för våganläggning från Ramsele socken till Tåsjö kyrka. Få eller inga trakter af vårt kära fädernesland, äro så vanlottade på kommunikations-anstalter, som den del af norra Ångermanland, hvilken sträcker sig från Ramsele socken till Tåsjö kyrka, en ort, som oftast lider af missvext och all möjlig brist; och då det är endast genom underlättade kommunikationer, som handeln, industrien och företagsamhetsandan inom en provins skola väckas till lif och full blomstring, så vågar jag hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln vördsamt anhålla, att såsom min egen få upptaga, den motion, som inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit väckt af Riksdagsfulimägtigen P. Engman derom: att ett statsanslag af 76,250 R:dr utan återbetalnings-skyldighet måtte beviljas för dels omläggning och förbättring, dels ny anläggning af väg ifrån Ramsele socken till Tåsjö kyrka.
Uti en af välloflige Borgare-ståndet till allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion har herr Rönblad anfört, att, sedan Rikets Ständer a£- slagit hans vid nu varande riksdag väckta motion om afskrifning af det lån, stort 40,000 r:dr b:ko, som vid 1844—45 årens riksdag beviljats för fullbordandet af Hernösands domkyrka, så ansåge han sig föranlåten att, med begagnande af den rättighet, 56 § Riksdags-ordningen medgåfve, återupptaga och fullfölja ett anspråk, som blifvit vid frenne riksdagar af Rikets Ständer godkändt, nemligen att nämnde domkyrka måtte tillerkännas de 124 tunnor korn, som årligen utginge från Hernösands stift till Upsala domkyrka; till stöd för hvilket anspråk motionären icke allenast åberopat de skäl, som Rikets Ständer anfört i dera3 till Kongl. Maj:t i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelser den 11 Juli 1834 och den 8 December 1840, utaa äfven andragit, att Hernösands föreamling, som för sin nya stiftskyrka redan uppoffrat 27,000 r:dr utom kyrkokassans tillgång 38,000 r:dr, hade en skuld till staten i och för byggnaden af icke mindre än 40,000 r:dr och således vore i stort behof af att komma i åtnjutande af ifrågavarande domkyrkotunnor, för att derigenom kunna betala omförmälde skuld, samt att Upsala domkyrka i allt fall hade så betydliga inkomster, att de syntes vara mer än tillräckliga för dess underhåll; för ådagaläggande af hvilket sistnämnde förhållande motionären vid motionen fogat transsumt af Rih. till R. St.
Utöfver detta tillskott skall man dock fast besluta att icke gå, hvilka lockande eller bedå- rande saker af allehanda slag man än kan få skåda, tydligen utställda och ordnade på det mest i ögonen fallande sätt för att snärja en köplysten allmänhet. När man hunnit därhän, att man har julklappssumman gifven, bör man efter bästa förstånd och om så behöfves i samråd med andra söka anskaffa julgåfvor efter hvars oeh ens olika smak och behof. Ja, äfvenledes efter hvars och ens olika förmögenhetsvilkor och ställning i samhället, ty hvad som kan vara lämpligt för personer med större inkomster, vidsträcktare umgänge, komfortablare hem etc. blir ovilkorligen i högsta grad olämpligt i en familj med mindre tillgångar oeh mera obemärkt ställning i samhället. Skulle man, hvilket alltför väl är troligt, synnerligast för stadsbon, frapperas af något » extra fint » i hvad genre det vara må, bör man ej köpa det genast, utan ålägga sig betänketid, om än aldrig så kort, man kunde eljes blifva ångerköpt; ett ögonblickligt tycke förgår ju vanligen så snart! Såsom ledning vid bestämmandet af julpresenter, de må nu köpas eller förfärdigas i hemmet, kan man begagna sig af s. k. » julklappslistor », d. v. s. hvar och en lemnar en förteckning på hvad han önskar sig, och gifvaren har att utvälja, det han finner lämpligast och förenligast med sin kassa. Detta är ovedersägligen ganska praktiskt, ty ofta ser man personer gå från butik till butik, obeslutsamma och villrådiga om hvad de skola köpa; och ofta låta de till sist slumpen bestämma, göra de mest okloka oeh besatta inköp till föga fromma och glädje. Må vi blott vara anspråkslösa i våra önskningar och icke genom oförståndiga och öfverdrifna fordringar framkalla bekymmer för den, som skall anskaffa det som åstundas! g p f ~ Order t i l l landsorten expedieras mot postförskott eller iärnvägsefterkraf. men hellre än att en eller annans förväntningar skola besvikas, anskaffar familjefadern erforderliga medel, kanske dock på bekostnad af sin julefrid i världsligt afseende, ty ingen annan utväg än skuldsättning stod honom till buds.
Glasskärfvorna klinga mot stensättningen och kavaljeren ropar högt: – Nu är detta hus, det engelska horehuset, gifvet till pris! I samma nu är porten sprängd, och Börresen följer med strömmen af matroser och Holmens arbetare uppför trapporna. Hvad allting glänser och skiner härinne! Stora speglar, mjuka mattor, guld och silfver och kristall. Och allt detta är nu gifvit till pris åt folket! Börresen känner det som om han vore i paradis. Vinflaskorna hämtas fram ur skåpen och halsarna krossas, mat vräkes ut öfver bord och golf. Och där ätes och där drickes och där skrikes och där slåss, och från gemak till gemak går hunnernas tåg. De mätta fylla sina fickor med silfverskedar och gafflar, de rusiga kasta buteljer mot kronor och speglar, slå sönder bord och stolar och soffor, slita ned gardiner, välta kakelugnar. Nere från källaren stiger ett örondöfvande vrål, plundrarna ha upptäckt vinhandlare Drewsens stora lager, tapparna slås af faten och vinet frustar ur sprunden. Porslin och glas hämtas från våningarna, en matros håller ett nattkärl fram, fyller det till brädden med rhenskt och tömmer det i ett enda drag. Det är kallt i gemaken, sedan rutorna krossades. Folket fryser. Här skall tändas eld i kaminerna. Bränsle! Bränsle! Från vinden kastas böcker, hela grefve Schulins efterlämnade boksamling dansar utför trapporna, kaminerna fyllas med gamla, sällsynta folianter och bålen tändas. Men hvar äro de sköna engelskorna? Börresen stirrar och stirrar med ögon som stå stinna i hans rödglödgade fysionomi. Ingen har ännu mött så mycket som en kjortel härinne! Börresen raglar mot en stängd dörr och sparkar upp den. I rummet därinnanför brinner blott ett enda ljus, men där finns människor i skumrasket, några bleka kvinnor och en man, som reser sig och går de instormande till mötes. Tio händer måtta slag mot honom, och han faller; pöbeln störtar fram mot kvinnorna. Då reser sig en jungfru och ser sig omkring med ett par mörka ögon under halfslutna ögonlock.
Direktions framställning, angående behofvet af ökadt anslag för Garnisons-Sjukhusets utgifter i allmänhet; 15:o. Chefens lör Topografiska Korpsen infordrade förslag till lönreglering för Korpsen; 16:o. Öfver-Kommendantens i Stockholm infordrade förslag till lönreglering för Öfver-Kommendants-Expeditionen; 17:o. Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, General-Fält-Tygmästarens infordrade och den 27 sistlidne Mars afgifna förslag till lönreglering för Artilleri-Staben; 18:o. General-Fält-Tygmästare-Embetets infordrade förslag till lönreglering för Artilleriet; 19:o. Samma Embetes framställning om behofvet af ökadt anslag för högre Artilleri-Läroverket å Marieberg; 20:o. Chefens för Ingeniör-Korpsen framställning angående åtskilliga Korpsens aflöning och tjenstgöring rörande frågor; 21 :o. Hof-Konsistorii utlåtande i anledning af Bataljons-Predikanternes vid flere Garnisons-Regementen i Stockholm gjorda ansökningar om aflöning på Stat; 22:o. Chefens för Lif-Bevärings-Regementet framställning om behofvet af särskildt Under-befäl m. m. vid Regementet; 25:o. Chefens för Wermlands Fältjägare-Regemente hemställan om förbättring i Under-befälets och manskapets vid Regementet lönevilkor; 24:o. Samme Regements-Chefs framställning om Regements-Officerarnes vid berörda Regemente befrielse från Kompani-Chefskap, emot lämplig lönersättning; Bil. JY2 5 lill Kongl. Maj:ls Nåd.
Att sjelf uppfinna några scener, sådana som de, hvarmed Tobie Comedia börjar, det tilltror sig författaren icke, och gör han någon gång försök dertill, så äro de af följande oskyldiga art: Joseph. ”Käre Fadher iagh gåår nu åstadh Och wil beställat, som tu migh badh. Hic errat in solitudine, och honom möter een bondhe. Min käre wen, höör migh itt ordh, Wijss migh rätte wäghen til min Fadhers hi ordh. Rusticus. Thenna wäghen skal tu rätt framgåå, Ingen annan wägh tu pass uppå. Joseph. Faar wel min wen, iagh tackar tigh, At tu rättan wägh wijste migh. Rusticus. Faar och tu wäl min wen så from, Rätt nu han på wäghen kom. Ty gåår iagh min koss j fagre wädher, Så gladeligh iagh een wijsa quädher: Duffuan sitter på Lilie quist, gudh rådhe, Hon siunger så fagert om Jesu Christ. Men Gudh giffue oss sina nådher.” Denna scen är märklig af dubbel anledning, dels emedan den visa, som bonden sjunger, då han aflägsnar sig, utgör de första raderna af en bekant folkvisa, och vi sålunda här för första gången i vårt svenska drama påträffa en i skådespelet inflätad visa, dels hafva vi också i denna scen det första, visserligen högst menlösa spåret i vår dramatik af det sedan så öfliga bruket att infläta bondscener i skådespelen231. Språket är på långt när icke så vårdadt och har ej den klang, som i Tobie Comedia, ehuru det ännu jemförelsevis är ganska rent; men versen är ojemn och knaggig och rimmen ofta falska. På en enda sida påträffas följande rim: ”giffver — leffver,” ”natt — fåt,” ”begärdt — wärdh,” ”gåår — waar,” ”sägher — trägen” m. m. Stycket är indeladt i sju akter. I första akten berättar