Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t har låtit ofvan omförmälda trenne ansökningar jemte samtliga dertill hörande handlingar sig föredragas; Och då, enligt hvad härvid blifvit upplyst, Lagmannen Engelblom' kan, genom omsorgen och ansvaret för de till Lands-kansliet hörande mångfaldiga göromål, anses i väsendtlig mån ursäktad för det han, vid de tillfällen honom i egenskap af Lands sekreterare, ålegat att, gemensamt med vederbörande Lands-kamererare utöfva Landshöfdinge-embetet, försummat sin i författningarne stadgade pligt att åt de på Lands-kontorets åtgärd beroende mål, i hvilka Lands-kamererarne, med skyldighet till målens föredragning och utarbetande, hade afgörande rätt enligt Kongl. Brefvet den 26 Mars 1746, egna en noggrannare uppmärksamhet, hvilken dessutom försvårades derigenom att deltagandet i de kamerala göromåiens behandling endast tillfälligtvis, när Landshöfding ej var tillstädes, ålegat Lands-sekreteraren, vill Kongl. Maj:t, med afseende tillika å Lagmannen Engelhloms långvariga och nitiska verksamhet i Statens tjenst, härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer att befria Engelblom från den honom ådömda ersältnings-skyldigheten för ifrågavarande, Kronan tillskyndade, förlust, likväl med iakttagande, att det åklagaren i målet tillkommande provisions-belopp icke är i denna eftergift inbegripet. Härjemte och vid det förhållande, att General-löjtnanten, Herr Grefve Löwenhjelm i sin förra egenskap af Landshöfding uti Götheborgs och Bohus län, endast i andra rummet varit pligtig kontrollera riktigheten af de anordningar, han på föredragning af vederböranne
Jemföra/, Före Bankens öppnande skall Bolaget lill Rådslufvu-Rätten 'Mom. förra e^er Härads-Rätten i den stad eller landsort, der Banken förlagd Förslagen är, aflemna, så väl det af Kongl. Maj:t utfärdade privilegium, som ock Bolagsreglorna, för alt i Rättens intecknings-protoeoll ordagrannt intagas. Rätten läte sedermera ofördröjligen, på Bolagets bekostnad, i allmänna lidningarne införa kungörelse om det ingångna Bolaget. 5 Jern för 5 Utom invisningar på Rikets Ständers Bank, må ej af Ba förra7 Förlagel utfärdas andra tryckte eller graverade förbindelser, än »laget. creditsedlar, ställda lill innehafvaren, alt af Bolaget, vid anfordran, utan ränta inlösas. Omförmälde invisningar och creditsedlar böra egenhändigt underskrifvas utaf 3:ne Direcleurer, eller af minst arne Direeleurer och en inrättningens Tjensteman. Uppgift å de personer, hvilka komma alt underskrifterne meddela, skall Bolaget, före Bankens öppnande, ej allenast aflemna till .Konungens Befallningshafvande i Länet, utan äfven i allmänna tidningarne kungöra; och bör, på enahanda sätt, anmälan och kungörelse ske, då, genom ombyte af personer, någon förändring med underskrifterne inträffar. 6 $. Jemför 6 £j ^,3 Banken utfärda tryckta eller graverade invisningar och Förslå"Ét. creditsedlar, till större sammantaget belopp, än som med 5o procent öfverskjuter summan af de hos Banken, och för dess räkning uti allmänt förvar, innestående, Bolaget tillhöriga, till - >4 Bancooch Lag-Utskolteris Utlåtande IV;o Jcmför 8 §. förra Förslaget. Jemfor 8 Sförra Förslaget. gångar i penningar och säkra hypol liek, efter förut från tillgångarne skedt afdrag af hvad som lill fullo motsvarar de utaf Banken gjorda upplåningar och hos densamma skedde depositioner; börande ibland tillgångarne icke inberäknas Bankens låntagares skuldförbindelser, eller till säkerhet härföre lemnade bypothek.
Revisorerne hafva derföre, med åberopande i öfrigt af hvad 1847 års Revisorer i ämnet anfört, och enär något hinder, enligt hvad Kommerse-kollegium upplyst, icke mötte för de båda fondernas vid nämnde tid föreslagna sammanföring samt sålunda icke heller nu torde' förekomma, hemställt, att gamla och nya ull-diskont-fonderna måtte, under benämning: ull-diskont-fond, sammanslås och i gemensam räkenskap bokföras och redovisas, samt att det årliga bidrag af 1,200 R:dr, hvilket, enligt Kongl, brefvet af den 9 November 1836, är till gamla ull-diskontfonden af manufaktur-medlen anvisadt, måtte till den nya fonden öfverflyttas, äfvensom ullmagasins-huset i Norrköping till samma fond öfverlåtas med besittningsrätt så länge magasinets nuvarande bestämmelse fortfar, I sammanhang härmed hafva Revisorerne, för den händelse den ifrågaställda sammanföringen af de båda ull-diskonterna komme att äga rum, hemställt, att den i gamla ulldiskont-fondens räkenskaper balanserade skuld till Manufaktur-diskonten för lemnade förskott, till gäldande hvaraf någon annan tillgång än förenämnde fasta egendom, ullmagasinshuset i Norrköping, icke förefinnes, må till det belopp, hvartill samma skuld, då gamla ulldiskont-fondens särskilda räkenskaper upphöra, finnes balanserad, i så väl Ullsom Manufaktur-diskontens räkenskaper afskrifvas. Vidkommande Revisorernes ofvannämnde hemställan om gamla och nya ull-diskontfondernas sammanslagning och redovisning i gemensam räkenskap, under benämning:
Omvägen blefve således icke så stor, som i motionerna uppgifvits, ehuru visserligen betydligast för Gefle; men detta vore dock af mindre vigt, enär Gefle och Stockholm billigast och beqvämast trafikerade med hvarandra sjövägen under sommaren, då denna trafik är ganska betydlig, hvaremot trafiken mellan dessa båda städer under vintermånaderna är högst ringa. Olägenheterna af den längre förbindelsen med Stockholm motvägdes dock flerfaldigt al fördelen för Gefle och hela Norrland att få en beqväm och kortaste kommunikation med malmfälten och jernverken i det nedre landet samt med Westmanland, Sala och Westerås samt på samma gång, ehuru visserligen med en mindre krok, äfven med Upsala och Stockholm. En sådan sträckning af norra banan skulle derför under närvarande förhållanden och för en lång framtid blifva fullt tillfredsställande och mycket fördelaktig såväl för Westerås, Sala, Upsala, Gefle, Falun, Stockholm, Upland, Westmanland, Dalarne och Norrland som ock synnerligast för statskassan, då ovedersägligen största trafiken vore att på denna bana emotse. Att jernvägen till en början blefve utsträckt från Upsala till Sala, vore dock hufvudfrågan, och hvart den sedermera borde dragas, blefve en fråga först i andra rummet; men att anlägga två särskilda stambanor inom samma provinser, syntes sakna skäl, hvadan de ofvanberörda motionerna borde dela lika öde, som drabbat dem, hvilka tillförene blifvit i samma syftning väckta. Förutom de nu anmälda framställningarne i fråga om norra stambanans fortsättande hafva, såsom ofvan är nämndt, särskilda motioner blifvit väckta, innefattande yrkande om denna banas fortsättande från Upsala i rigtning mot Sala, nemligen: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 13 inom Borgare-Ståndet: af Herr J. st. Bovin, som (i motion N:o 133) föreslagit, att Rikets Ständer till fortsättande af stambanan från Upsala mot Sala, i enlighet med det af Öfversten Friherre Ericson redan för längesedan förordade förslag, måtte för nästkommande statsregleringsperiod anslå ett belopp af Två millioner Riksdaler Riksmynt; af Herr J.
Jag kan för min del icke tänka mig möjligheten af en sämre organiserad öfre kammare än den Hr von Hartmansdorff föreslagit, och om haus mening endast är att gå den rådande opinionen till mötes i det afseende att kamrarne skola vare två, och han således endast åsyftat della; så skulle jag hemställa, om han icke snarare ville vara uppriktig nog alt föreslå oss blott en kammare, emedan denna kammare, vald 12 Don a November f. m. på kortare lid, otvifvelaktig! skulle vara mycket starkare än en representation på i kamrar, bestående af samma elemenler, af hvilka den ena vore vald på kortare och den andra på längre tid, samt af hvilka således den ena hade mera makt än den andra, utan att hafva derpå något slags anspråk i följd af en högre bildning, en högre förmögenhet eller ett vidsträcktare och mera allmänt anseende inom landet, hvaremot liela qvalificationen skulle ligga deruti att ledamöterne tillhörde vissa ståndsclasser och districler samt hunnit 4° års ålder. Jag får säga, att ehuru jag visserligen ej anser nödigt att bilda ett s. k. återhållande element i samhället under den ståndsfördelning, som blifvit bibehållen ; så anser jag likväl för högst nödigt, på det besluten må blifva mogna, på det insigt och erfarenhet må komma att gälla inom representationen, på det att förhastande ej må komma att äga rum, att representationen bildas på 2 kamrar. Jag anser det högst nödigt, hufvudsakligen derföre att inom en af våra ståtids-classer sammansatt enkammar-representation partier ovillkorligen skulle bildas och således skulle uppstå en majoritet och en minoritet, sora vid de flesta tillfällen skulle stå emot hvarandra, hvarigenom ovillkorligen splittring skulle uppstå, då icke en öfre kammare funnes med egenskaper, som lemna möjligheten af en moralisk motvigt, der den ena gången majoriteten och den andra gängen minoriteten kan få sin mening gällande. Det är detta förmedlande och lugnande element, som jag genom den öfre kammaren åsyftar, och då jag icke i något afseende finner detta hos en öfre kammare, organiserad på det sätt som Hr von Hartmansdorff föreslagit, så yrkar jag afslag på hans proposition. Hvad deremot vidkommer Frih.
Ständer för sagde ändamål måtte ställa den erforderliga summan, i jemut tal 76,650 R:dr R:mt, till Kongl. Maj:ts disposition, i hvilken händelse den nu från Riks-statens 6:te Hufvud-titel utgående hushvres-ersättning till staden Hernösand skulle från tiden för residens husets inköp Statsverket besparas. Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande; och som, genom här ofvan lemnade utredning, behofvet af en ny embets-lokal för Läns-styrelsen i Hernösand kan anses vara till fullo ådagalagdt och det utan tvifvel äfven synes lämpligt att, medelst nuvarande Landsböfdinge-residenshusels inlösen från Hernösands stad, detta residenshus, likasom öfrige residens-byggnader, blifver en Statens egendom, samt för öfrigt upplyst ar, att kostnaden för den nya embets-lokalen, för residens-husets inköpande och för det sednares iståndsättande, utgörande, såsom förut blifvit nämnd!, i jemnadt tal 76,650 R:dr, icke kan bestridas af det å 7:do Hufvud-titeln uppförda anslag till byggnader och reparationer i landsorterne, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att, med bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning, Rikets Ständer må för ifrågavarande ändamål å Riksgälds-kontoret-anvisa en summa af 76,650 R:dr R:mt, dock under förbehåll att ej, såsom ifrågasatt är, lägenheter i den nya embets-lokalen up>plätas för inrymmande af stadens sprutor och våg samt att med inlösen af residens-huset följer egande-rätten till husets tomt. och alla de åt landshöfdingen nu upplåtna uthus. Stats-Utskotlets Utlåtande J/i 136. 29 f h)
Ej heller är om förevtde Betänk, mycket att säga. Det slutliga resultat, hvartill Utsk:t kommit, var väntadt och nästan på förhand gifvet; ja, hvad mera är, motionernas syfte har ju, att döma af Hr Utrikes-Statsministerns bär nyss gifna förklaring, redan i visst mål blifvit uppnådt. Och den stora frågan synes dessutom numera hafva inträdt i ett stadium, som gör att hvad som för tvenne månader sedan kunnat vara möjligt och önskligt, i detta ögonblick torde vara hvarken det ena eller det andra. Betänk:ts motiver åter äro till en del af den art, att de synas mig böra ogillas och utbytas emot andra, med representationens värdighet mera öfverensstämmande. Det är sålunda hvarken för att ingå i en analys af berörde motiver eller ens för att uttrycka de sympatier för ett olyckligt folk, hvaraf alla här närv:de säkert känna sig lifvade, som jag nu uppträdt. Det har skett för att nedlägga en högtidlig protest emot befogenheten af dessa sväfvande farhågor, denna obestämda krigsfruktan, som från vissa håll låta sig förnimmas. Hvad är det väl då man egentligen fruktar? Hvad är det som kunnat hos mången förorsaka denna sällsamma reaktion? Det kan väl dock näppeligen vara ett par tidningsartiklar, hållna i en måhända litet för hög temperatur, och besvarade af ett par andra betydligt närmare fryspunkten. Det är ej med sådant, Mina Hrr! som man hvarken gör krig eller skaffar sig dylika riksolyckor på halsen; allraminst i elt konstitutionel! land, der regeringen ingalunda åtagit sig att vara pressens ansvaring. Eller bäfvar man kanske tillbaka för den oerhörda djerfheten hos Svenska män att hafva på möten vågat uttala sin mening, dristigheten hos Svenska representanter att hafva vågat säga sin regering ett fritt, förtroendefullt ord äfven i en diplomatisk fråga? Blicka vi omkring oss i Europa, så skönja vi huru icke blott af trenne stormakter, utan ock af flera andra ett slags moraliskt korståg förberedes emot den behandling, som en mäktig våldsverkare tillåter sig emot ett ädelt hjeltefolk. Och icke blott inom Europa, äfven till Amerika hafva i dessa dagar uppmaningar härom afgått från Frankrikes beherrskare.
Jag är ung och vill lefva... men ett verkligt lif... För min skull skall icke onödigtvis ryskt blod flyta i strömmar. Tag mitt lif som försoningsoffer åt din herrsklystnad." "Jag kan ej", svarade Nikolaus och räckte den namnlöse sin hand. "Skall jag väl taga denna hand, som nu gör mig så mycket ondt och en gång skall föra mitt fäderdesland i träldomens bojor?" sade den unge mannen stolt i tvekande ton. "Jag skall göra Ryssland stort", sade Nikolaus nästan med värma. "Ja, på ditt vis kanske", svarade den andre sorgset, och tillade sedan: "men jag viker, du har makten... mitt öde är afgjordt, farväl!" Den kejserliga handen sjönk tung tillbaka; den namnlöse hade icke vidrört den... Fem minuter senare ilade i fyrsprång det omnämnda täckta okdonet bort. Derinne satt en fallen man med för evigt krossade förhoppningar. Till vinterpalatset, befallde Nikolaus stolt sin kusk, och han tillade för sig sjelf: "De andra skall jag lätt öfvervinna och de skola sannerligen dö." Vår berättelse för oss nu åter tillbaka från Petersburgs prunkande salar och de verldsskakande intriger som de dolt, och möjligtvis ännu dölja, till det tysta Finlands torftiga nejd. Det ställe, der vi åter bedja läsaren beträda detta land, är i sanning tarfligt nog. Det är nemligen Rajajoki gränsstation inom Kivinebb socken. Om ni någonsin sett tarflighet förenad med osnygghet, så är det väl här. Tänk er all den fordna finska simpelheten förenad med den på ämnen så oändligt rika ryska snuskigheten, och ni skall möjligtvis få den föga afundsvärda förmånen att kunna göra er ett tydligt begrepp om huru det såg ut på Rajajoki år 1825. Men allt var dock icke så uselt der heller, och det som var verkligen godt, det var det ryska théet. Sättet att bereda detsamma var det äkta ryska, medelst "samovar", det sjelfuppvärmande théköket. Detta visste tant Agneta ganska väl, och Johan hade sina skäl också, såsom vi redan veta, att vilja stanna å nämnde rastställe en liten stund.
S. D. Vid föredragning af Vällofl. Borgare-Ståndets protokolls-utdrag N:o 353, innehållande inbjudning till Medstånden att instämma i det af Borgare-Ståndet, vid pröfningen af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 131, fattade beslut, att Rikets Ständer må till Kongl. Maj:t aflåta en underdånig skrifvelse, uttryckande att Rikets Ständer, öfvertygade om nyttan att, i afseeede på ej mindre rikets mynt, än mått mål och vigt, införa ett enklare system, grundadt på decimal-indelningens konseqventa och vetenskapliga tillämpning, anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta och vid nästa riksdag i nåder förelägga Rikets Ständer ett fullständigt förslag i berörde afseende, fann Ridderskapet och Adeln för godt att denna inbjudning antaga och således frångå de delar af sitt förut i ämnet fattade beslut, som icke uti Borgare-Ståndets berörda beslut innefattas. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 13 dennes på bordet lagda Utlåtande Prot.-Utdrag den 13 Augusti 1851. 491 N:o 291, angående inhägnandet af den obebyggda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholms-kanalen samt anläggningen af en kajeller strandmar vid samma kanal, bifölls detta Utlåtande med det tillägg att i 3:dje momontet af Utskottets förslag, näst efter orden ”en mur af huggen gråsten,” infördes följande ord: ”försedd, om så skulle erfotdras, med ett lågt jernstaket;” och skulle Medstånden genom utdrag af protokollet vänligen inbjudas att i Ridderskapet och Adelns om detta tilllägg fattade beslut sig förena.
Idkare ina dock kun»na under högst tre månader hafva lärling på prof; böranvde, när handtverks-lärling på prof antages, anmälan r,derom och om de öfverenskomna vilkoren hos handtverksr förening gör as. v % 33. »Med afseende å nödvändigheten deraf, att handtverks-lärling under lärotiden inhemtade grundliga insigter och uppnådde nöjaktig arbetsfärdighet i det yrke, i hvilket han ernade söka sin bergning, samt till förekommande af nu ieke ovanliga missbruk med utfärdande af sådana betyg, på grund hvaraf lärling, enligt nu gällande stadgande, är berättigad till erhållande af gesällbref, har motionären yrkat, att lärling, innan han finge antagas till gesäll, skulle, utom andra bestämda prestanda, jemväl, så vidt fråga vore om något af de i 3 § litt. b. uppräknade yrken, inför handtverks-föreningca med något af honom sjelf förfärdigadt arbete styrka, det han i yrket egde nöjaktig färdighet och kunskap; i sammanhang hvarmed motionären framställt, att den sockennämnd å landet medgifna rättighet att antaga gesäller må varda upphäfd, enär denna nämnd icke egde den sakkännedom, som erfordrades, för att kunna rätt bedöma, om en lärling Yore så skicklig, att han kunde till gesäll antagas. Ilär - AUtn. Betr.- oth Eko».- (ktehetlsts Betänkande, N:o 128. 23 förutan och epär den för gesäll-bref bestämda till handtverks-föreningens kass* ingående lösen af 1 r:dr vore alldeles för låg, med hänseende till föreningen* besvär och de från kassan i och för -gesäll-antagningen utgående kostnader, har motionären föreslagit, att sagde lösen måtte varda förhöjd till 1 r:dr 16 sk. 33 § skulle, på grund häraf, erhålla följande förändrade lydelse: v
Utskottens Memorial, JV.-o 78. de ifrågavarande roteringsverken, med undantag för så vidt det rörer de utsockne frälsehemmanen i Halland; men sorn roteringsverket för Haiiand äf ven, så vidt det rörer dessa hemman, blifvit gilladt af Ridderskapet och Adelil samt Preste-ståndet. få Utskotten, vid det för handen varande förhållande, att Borgare-ståndet bifallit Kongl. Maj:ts nådiga proposition om de Halländska utsockne frälsehemmanens skyldighet att utgöra ordinarie rotering, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, men icke desto mindre lagt till handlingarne Utskottens i l:a punkten af Utlåtandet N:o 31 framställda förslag samt bifallit hemställan i 2:a punkten, härmedelst inbjuda Borgare-ståndet, inom hvilket anmärkning icke förekommit emot roteringsverken, att förena sig i Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets sammanstämmande beslut i fråga om fastställande af roteringsverket för Halland, äfven så vidt det afser de utsockne frälsehemman i provinsen. Stockholm den 25 Augusti 184?. STOCKH OL M, *• palman, 1848. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 79. Anie. till Exp.-utslt. den 29 Apg., kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, att proste-tunnan i Bohus län måtte godtgöras efter marhegångspris m. m. Uti en inom högv.
Och om det är en sanning, att i Sverige saknas tillförlitliga och sanna element lill en Öfre Ramare med trygg och fast förmåga att tillbakahålla det rörelse-begär, som förmenas oroa hvarje Nedre Ramare, om det är förgäfves, och förr eller sednare blir ett alldeles fruktlöst försök att igenom blotta theoriens eller speculationens hjelpmedel tillskapa en ersättning för hvad icke i verkligheten och på historisk väg är att tiilgå, om änteligen hela institutionen af en stark Öfre Ramare mindre väl sammanstämmer med ett, vid friheten vant och med henne förtroget, folks democratiska riglning, så .'kall raan, med mig öfverlygad om den rika mångfald af representativa författningar, hvari da serskilta folkens egna samhällsförhållanden låta utbilda sig, finna sig alltmer böjd att, försonad med det uppgjorda förslaget till Ramrarncs sammansättning, deruti erkänna, icke den motsvariga bilden af ett noga afvägdt Tvåkamar-system, ulan fast heldre ett i tvänne, föga disparata, hälfter fördeladt Enkamar-system,' och dermed tillika bemärka i båda Utskottens sammansättning en annars sannolikt förskymd följdrigtighet, och jemväl i det hela en närmare öfverensstämmelse och frändskap med den Representations form, sorn ännu är vår. Men ur ingen synpunkt låter sig efter min föreställning godkänna den hyllning af tidens materiella riglning, som förslaget innebär, då deri åt fastighels-egare, de må i hvilket Stånd som lie!st vara röslberätiigade, tillerkännas en i samma mon ökad rösträtt, som dess egendoms hemmantal eller taxeringsvärde tillväxer. All rättighet •— och väl icke i mindre målto den ifrågavarande än någon annan — är dock i sjelfva sin rot oell grund personlig, och med medborgerlighetens på inre qvalificationer egentligen grundade rätt kan väl alding med fog något hemmantal eller taxeringsvärde ställas i den jemnbredd, som skulle de sedan med lika steg framskjuta på samma bana och till lika höjd.
Ni har ju aldrig kunnat neka oss något. När Magistern var sjuk, satt ju jag och Emelie vid hans säng och gaf honom soppa då han var törstig! Vi hålla ju så mycket af Magistern, och nu vill han inte vara med om att roa oss. Magistern. Ja-ha, hon talar så vackert som Cicero pro Roscio. (För sig.) Jag blef i hast nära rörd; goda barn äro de också, fast det var sant, den ena är enka. (Högt.) Nå, jag ska' se till hvad jag kan göra. Marianne. Tack söta, lilla, goda Magister. (Klappar honom.) Jag visste väl att Magistern inte kunde neka, när hans lilla Marianne bad Magistern (infallande) . Låt bli den der knappen har jag sagt, hon ser ju att han hänger nästan alldeles lös hm, hm. Marianne (fortfarande) . Tack, tack, söta Magister. Ack, hvad det skall bli roligt. Magistern (undersökande knappen) . Sådant der dekarteradt kläde ä' så skört som 9 fnöske; der är en hel repa vid knappen. Det är ändå knappt tio år se'n han syddes. Marianne. Nåh, vet Magistern något? Magistern. Ne-ej, hvad är det då? (För sig.) Det måste stickas ihop med silke. Marianne. Jo Willner är kär i Emelie han också. Magistern. Han också? Hon vill väl inte säga, att jag är kär i hennes syster? Marianne. Nej, Kammarherren Schysselberg menade jag. Magistern. Nå, ä' det så underligt? Willner är uppfostrad i huset, och är en rätt hygglig gosse, fast han inte kan någon latin. Jag präntade nog med honom. Marianne. Men ser Magistern det underligaste är, att Emelie inte vet, hvilken hon skall tycka mäst om, Willner eller Kammarherrn. Magistern. Jaså, hon är i valet och i qvalet; incidit in Schyllam qui vult evitare Carybdin. Det blir väl slutligen någon kan jag tro. En nitlon års enka är så godt som bara barnet, fastän hon enligt lag är myndig. Marianne (ser utåt scenen till höger) .
Garrets såningsmachin, hvilken den om landtbruket förtjente ägaren af Riseberga, Brukspatronen Hedengren, införskrifvit från England och begagnat vid Riseberga. Detta såningssätt, radsåning kalladt, har visat sig särdeles fördelaktigt derigenom, alt utsädet besparas och kornen falla lika djupt samt uppkomma liktidigt. Machinen drages af 2 hästar till sädoch en till rofsådd och med densamma besås på dagen 8 å 10 tunnland med säd samt 12 å 14 tunnland med rofvor. Garrets s. k. hästhacka begagnas ock till rensning emellan raderna, hvarigenom jorden tillika uppluckras. Till rengöring af säd har med särdeles framgång börjat användas en af Hornsby uppfunnen machin. Af främmande gödningsämnen användes, ehuru hufvudsakligen å herregodsen, guano; och har man på sednare tider egnat uppmärksamheten åt en mera rationell behandling af gödseln och tillvaratagandet af hvarjehanda affall, tjenligt till gödningsämnens beredning. Grunddikning med tegelrör, äfvensom till en del med s. k. sandkalk-rör, fortgår och tilltager oupphörligt. Utom vid Riseberga tillverkas sådana nu jemväl vid Yxe, hvarest tillverkningen sistlidne nr uppgick till 93,000 stycken, en tillverkning, som dock icke på långt när motsvarar efterfrågan.