Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan detta icke bevisas, följer af sig själft att mänskligheten skulle tjänas bättre genom att utbyta de misslyckade, manliga individer, som ofullkomligt eller dåligt fylla sitt värf, mot duktiga kvinnor, som till belåtenhet skulle uppfylla de fordringar, man ställer på dem. Att en person, man eller kvinna, som inom sig känner förmåga och lust att utveckla vissa gåfvor, som naturen har gifvit henne, för att därigenom uppnå en själfständig ställning i samhället, att hon också försöker det, förefaller en så naturligt, att man nästan måste göra en ansträngning för att sätta sig in i den föreställningen, att detta naturliga och förnuftiga skulle förefalla någon såsom oförnuftigt eller förmätet; om täflingen är tillgänglig för alla, skall resultatet bäst visa, hvilka segervinnarne skola blifva, och de skulle aldrig komma endast på den ena sidan af mänskligheten. När de förutsättningar, som samhället uppställer för de olika individerna, från början blifva de samma: likartade grundstudier, med samma rättigheter som mål, då blir det naturen, som kommer att afgöra, huruvida kvinnorna på de olika områdena kunna kappas med männen. Naturen har, en gång för alla, lagt större hinder i vägen för kvinnan. Så länge hon är ensam och fri, finns det ingenting, som skulle kunna hindra henne i att utveckla alla sina egenskaper med samma energi och till samma höjd – kanske på ett annat sätt än männen. Men en kvinna, som blir hustru och mor, skall aldrig med samma lätthet kunna sköta ett ansvarsfullt ämbete som en gift man, därtill är hennes husmoderliga ämbete för stort. Hvad hon än, innan sitt giftermål, sysselsatt sig med, skall ju alltid komma att bli henne själf, hennes man och barn till nytta, och med energi skall hon också i sitt nya ämbete kunna vidmakthålla och göra framsteg i sitt föregående lifs arbete och studier, men hon skall aldrig kunna sköta ett ämbete, som helt upptar hennes tid, såsom fallet är med de fleste män, utan att hennes hem och barn i hög grad skulle komma att lida däraf. Hon har då valet emellan att helt egna sig åt den verksamhet, hon har börjat, eller att uppgifva eller dela den, om hon gifter sig.
Huru ofta ser man ej på Stockholms allmänna platser införda och till salu utbudna nya åkdon af flera slag, beslugne hjul, hästskor och söm, stolar, såar, kar, ämbar, beslagna skoflar, rissel och såll &c. Att sådane effecter finna afsättning, torde härröra af ejne orsaker: Antingen är Stockholms bestämda antal af Vagnmakare, Hjulmakare, Smeder, Stolmakare, Tunnbindare &c. &c. icke tillräckligt för att fylla behofvet, eller kunna desse Handtverkare ej förfärdiga till lika billigt pris med de utom Staden boende, ehuru dessas varor ej sällan äro belastade med transportkostnad och förlust af tid, i förhållande till aflägsenheten af tillverkarnes bostäderj förbud emot denna concur-' renee skulle antingen verka brist på varor, eller göra det bestämda antalet af tillverkare mästare öfver priset, afnämare till förfång, och man torde med tämlig visshet kunna, ifrån förhållandet i de uppräknade fal], sluta till välgörenheten af frihet i lofliga näringsfång i allmänhet. De inkast, sorn till äfvenRidd, 0, Ad, Fröt, N;o 37, jS. 290 Dm 29 Mars. tyrs göras i anseende till nödvändigheten af varors godhet, ä'o ej svara att besvara. Enär deras tillverkning är fri i trän allt förmynderskap, äga de ttt graderadt värde i förhållande till deras godhet. !'et är ej afgjordt, att Mästerskapen ailiid förfärdiga de bästa varorna, och nian bör besinna, att fuskeri och bönhaseri, dessa m d Skrabarbarismen ifrån Tyskarne införda benämningar, likväl äro första stegen till fullkomlighet, för hvilkens förvärfvande vägen stänges genom den ännu tillåtna jagt efter bönhasar och fuskare, likasom Vore nybegynnare i likhet med skadedjur. Om, af hvad nu anfördt är, öfvertygelse vinnes, huru det bör vara, följer i ordningen att tillse, huruvida de hinder, sorn sig förete, äro af beskaffenhet att ej kunna utur vägen lodjas.
Björkgren icke i Statens tjenst gagnat det allmänna kan så tillvida vara sannt, som väl icke någon af våra landtmätare kan sägas vara Statens tjensteman; men origtigt i så måtto, som hans embetsverksamhet såsom skiftesförrättare ovilkorligen varit det allmänna till gagn, så vida man nemligen icke vill bestrida att våra skiftes-landtmätare och justerare i allmänhet icke gagna fäderneslandet. Af de för Utskottet tillgängliga handlingarne är ådagalagt, att, efter det Björkgren år 1822 tagit examen, han under åren 1822, 1823 och 1824 biträdt med landtmäterigöromål inom Upsala län, 1823 jemväl förordnad att som medhjelpare verkställa storskiftesdelning. Förordnades 1825 till vice Kommissionslandtmätare i Bill. till /« Ht. (Fortsättning.) Calmar län och 1826 att verkställa enskiftesdelningar i samma län. Utnämndes 1828 till Kommissionslandtmätare, samt förordnades 1840 att förestå andre landtmätaretjensten i Calmar län, hvilken tjenst han utan någon andel i lönen innehade till år 1848. Björkgren var född 1799 och dog 1833, efterlemnande enkan och fem oförsörjda barn i torftiga omständigheter. Att enkan Björkgren fortfarande befinner sig i knappa vilkor och är sjuklig, har medelst vederbörande pastors-betyg blifvit ådagalagdt. Att Rikets Stäuder under likartade omständigheter ömmat för nöden och fattigdomen derom bära föregående riksdagars anordningar vittnesbörd. Vid sista riksdagen t. ex. beviljades åt Distrikt-läkaren Ekegrens enka en pension af 300 R:dr årligen, oaktadt Ekegren icke innehaft ordinarie beställning i Statens tjenst. Likaså erhöll enkan efter Språkläraren Carlstedt en pension af 200 R:dr, ehuru Carlstedt endast en kort tid varit i tjenst vid allmänt läroverk.
Detta företräde af en, med det uppenbarade ordet öfverensstämmande bekännelse, har Gud i sin nåd förärat oss, utan att denna fördel behöft köpas hvarken med blod eller lidanden, då deremot många andra Europeiska folk ännu i denna stund ligga försänkte i andéligt mörker, ehuru tusendetals martyrer sökt, hvar inom sitt folk, tillkämpa sina medborgare nämnda oskattbara fördel, utan att likväl förmå uppnå detta mål. Men, mine Hrr! dessa af Gud oss meddelade företräden, de äro ock förenade med ett motsvarande ansvar, söm visserligen i sinom tid skall utkräfvas, om vi missförstå och missakta vår kallelse och låta leda oss af sjelfviskhetens beräkningar, åsidosättande hvad Gud i sin heliga lag af oss kräfver Under förutsättning, att de meningar, som i denna fråga blifvit uttalade inora detta Stånd, och måhända äfven inom andra RiksSt., skola föranleda Utskrt att, för detta vigtiga ärendes lösning på ett tillfredsställande sätt, frångå sitt nu afgifna Utlåtande, anhåller jag om återrentiss. Hr Tersmeden, Nils: Det är så mycket ordadt i denna fråga, att det måhända varit öfverflödigt att begära ordet, men sakens vigt manar mig dock dertill. Det torde få medges, att samhället kan betraktas ur synpunkten af en persona moralis, och att ännu i dag vi kunna betrakta Staten och Kyrkan förenade såsom en sådan. Är detta en sanning, så är afven sannt, att det är samhällets skyldighet att i yttersta grad vårda den grund, på hvilken Stat och Kyrka ärö byggde. Denna är religionen. Erkänna vi det, Så erkänna vi också, att Guds ord framför allt skall hållas heligt. Då hafva vi också medgifvit, att sabbaten skall helighållas, och att det är Statens skyldighet att vaka deröfver. Utsk:t har, på Sätt den förste talaren framställt, verkligen icke uptagit l>en 11 Murs f. la. 13? motionärens yrkande. Derföre begär jag, i likhet med honom och andra talare, att detta Betänk, måtte återremitteras1 och Utsk:t lemnäs tillfälle att betrakta de frågor, sorn i motionen blifvit framstiilde.
såsom föreståndarinna således förstör det utprickade, tydliga för ett ungkarlshush. Svar inmönstret. lemnas till fru M. Hollberg, Skara. Man tager sedan en fin pensel, dopen enkel familj på landet önskas en P-791] par den i bronstinktur (uppblandad 10 års flicka såsom inackordering n bildad flicka af god familj önsk. med | terpentin, då den flyter lättare) för täflan med eget barn. Pris 35 plats som sällskap åt någon äldre och stryker med penseln från den ena kr. i månaden för vivre och underdam. Svar till » 19 år », Iduns lilla bronspulverpricken till den andra, redaktionsbyrå. [1788] d. v. s. penseln så godt som drager visning. Svar till » 3 5 », Iduns byrå, pulvret med sig, och då bildas tydliga Stockholm. [1762] streck, som ej under blifvande arbete E n u n g flicka utplånas. Om så skulle behöfvas, kan önskar sig plats i en god familj för helt litet bronspulver läggas i tinktuatt undervisa minderåriga barn i vanliga skolämnen samt språk. Pretentioten, dock ej mera än att den flyter lätt ur penseln. Om alla försiktighetsnernasmå. Sv. t. » 19-årig », Rockneby p.r. (GR. 1800) [1741] mått iakttagas, tror jag hvar och en skall finna det nästan lika lätt att uppE n 17 års flicka af bättre familj, rita mönster på kläde och pelsverk som under 2 år biträdt vid husliga syssom på hvilket annat tyg som helst. slor samt är kunnig i musik, söker sig Hebben. plats i ett trefligt hem för att gå frun tillhanda. På lön göres ej anspråk. ALLMÄNNYTTIGT. Svar till » Hilda ». Jämshög. [1760] mm Fru Anna Elfsborg 1 Ä n n u Konst-Salon E E MufoudhvniöT: Mynttorget 7. Att begagna ostronskal. Ostronskal kunna användas på två sätt. Man väljer ut de största och vackraste, låter dem ligga några timmar i kallt vatten och rengör dem sedan omsorgsfullt med en borste i varmt vatten och såpa.
Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet M 69, angående utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel. (U. A.) Tredje punkten, angående anslag för bildande af en särskild Ingeniörtrupp, har blifvit återremitterad dels af Borgare-Ståndet, inom hvilket Stånd hufvudsakligen samma anmärkningar framställts, som af Herr Gråå uti dess vid denna punkt fogade reservation blifvit utvecklade, och dessutom den åsigt af flere ledamöter yttrats Slals-Ulskotlets Utlåtande, JYs 182. 9 yttrats, att en dylik trupp icke behöfde under fredstid bildas, utan vid krigsutbrott lätteligen kunde skyndsamt uppsättas med befäl från Ingeniör-Korpsen, men att, om sådant ändock ansågs nödvändigt, tillgångar Härför borde kunna beredas genom inskränkning i andra utgifter inom Hufvudtiteln, samt dels af BondeStåndet, hvarest, utom enahanda anmärkningar, den mening af åtskillige ledamöter blifvit uttalad, att, vid hvarje indeldt Infanteri-Regemente en viss del af sä väl befäl, som manskap kunde bildas för de till Fält-Ingeniörstjensten hörande arbeten, hellre än att en serskild trupp för detta ändamål skapades, hvilken i alla fall skulle blifva för behofvet otillräcklig. Då emellertid förevarande punkt ur af tvenne Riks-Stånd, eller Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, bifallen, får Utskottet Sitt förut afgifna yttrande vidblifva. Fjerde punkten, om förbättrade lönevilkor för Ingeniör-Korpsen, är återremitterad af Bonde-Ståndet, men deremot godkänd af de öfrige Irenne Riks-Stånden; vid hvilket förhållande Utskottet, med stöd af 75 § Riksdags-Ordningen, finner återremissen icke kunna till någon åtgärd föranleda. Å Åttonde punkten rörande anslag för inrättande af Instruktions-kompagnier vid indelda Infanteriet, har Utskottet från Borgareoch Bonde-Stånden erhållit återremiss, hvaremot samma punkt blifvit af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet bifallen.
Jag-rhaV-" ^ di n grtrud trott saken utan Renrist kunna af-, gores att INA ansäg det föl stag Stars-Utffot-. tet gfom om ctt nott läne-sätt wara uppk,ommi'tt 'anledning af frägan om anrui tets-länens i»-. siLllunde. 'Lck t ar under denna spnxunct ett omedelbart sammanhang' med denna senare. och dch,benna redan' en gäng wain t. underkastad Rid-, derffapers ecb Adelns pröfning, och. i ftljs ast gjorda, anmgrknrngar h-istM remi-terad, Lrvd-. du jag der l-u wara Nrdderffaxets och Adelns, c stridiga rätt att bifalla eller asstä. beränkandet med. Le förändringar, undanlag eller tillsatsersom. de ansägo nödige. Jag har.äfwen af det ffäl" trött, derwid icke nara någon' olägenhet, att da wi nela att bchoftvet af annuitets-läni Egenie!,'gen stärrorde af frägan om äterbetal-i ning.'af Patriotiske länen och desta icke gä lill högre summa, än inalles af L40,roo R:dr, och jag af göd band. war uuderrättav att Riksgälds? Contoiretsrillaängar ffulle tillåta det sörffjutädestahindel, war intet me>a nägot stal att yr-, ka. försöket af. ett. nytt/lgningssätt som irlleteumgangeligt bHof fordrade, och söm för det allmänna war mmdre fördelaktigt. Pä desta grunder wägar jqg annuchemställa om icke RidLerffapet och Adeln', ffulle kunna stadga, sitt bestut öchb utan esterremist afgöra ämnet.
Det är falskt, at de, som ärft denna skags jord skulle nu för intet besitta den. Alltid har den wid arfsdelningen blifwit i samma män mera upskattad, och ware sig genom köp eller arf utgöra de densamma åtföljande förmäncr lika sä wäl cn del af ägarens förmögenhet, som et hemmans lägre mantal eller fördelaktigare jordmon. Om nu för at förenkla befattningen, all jord skulle beläggas med samma pälagor, borde också för at göra hwar man lika rätt, en ny refning och skattläggning af alla hemman i Riket föregä. At sädant ware af en widlyftighet, som för ögonblicket gjorde företaget outförligt och som skulle göra föga lindring i memge mans bördor: at en stor del Frälsehemman och Säterier derwid skulle winna genom förmedling i mantal; at manga Krono - och Skattehemman derwid skulle fä ökade utlagor, lärer af ingen nplyst och sakkunnig bestridas Men om således denna anstalt wore orimlig at widtaga, sä är det icke mindre onekeliqt, at utan densamma allt inträng i de jorden atföljande friheter, är et ingrepp i ägande rätten. Mä hwarje Skattehemmans ägare påminna sig, at de olikheter i mantal och jordman, som gifwas, utgöra en större, en werkeligare företrädesrätt än de jorden ätföljande xrivileZwr, emedan för de sednare - be - Den 15 Junis. 781 betalas något, i följe af en i anledning deraf med Staten träffad öfwerenskommelse, men de förra äro en blott följd af stumpen och et lyck' ligare öde. Om nu tillika man päminner sig, at Kronans Landtbönder sätt emot 6 ärs ränta köpa sit hemman til Skatte, lärer man deruti finna et privilegium af werkelig förlust för Staten, i anseende'til den lägre köpeskillingen; men af sä mycket större wärde, som intet motswarande onus är dermed förknippadt. Skulle frägan blifwa om alla privilegiers uphgfwande, sä skulle wal detta dela de öfrigas öde.
Maj:ts Stadga af den 15 Maj 1843 om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör medgifver redan, att å tullplats, hvarmed, enligt författningens 1 §, förstås stad, köping eller landthamn, der tullkammare eller under Inspektor 6 Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslits Betänkande JV$ 2. eller Uppsyningsman ställd ständig tullbevakning finnes, Svenska fartyg, lastade eller ej, må kunna från annan inrikes ort inklarera; äfvensom alt de å tullplats kunna utklarera till annan inrikes ort; hvadan Riksdags-fullmägtigen Hedströms yrkande i detta hänseende torde höra anses förfalla. Berörde inoch utklareringsförmån eger äfven rum för utländska fartyg, så framt de tillhöra sådana nationer, sorn genom ömsesidiga de respektive regeringarne emellan ingångna öfverenskommelser betingat sig rättighet att emellan Svenska hamnar idka kusteller fraktfart, hvilket för närvarande under stadgade vilkor gäller om Preussiska, Mecklenburg-Schvverinska, Liibeckska, Danska, Nederländska, Belgiska, Britiska, Sardinska, Toscanska och Oldenburgska fartyg; vid hvilket förhållande, och då utsträckning af en sådan rätt äfven till andra nationers fartyg beror på enahanda traktats-öfverenskommelser, Utskottet vördsamt hemställer, att motionärens förslag jemväl i denna del må förfalla. Hvad åter beträffar samme motionärs yrkande, att å sådane tullplatser, der sjötullskammare icke finnes, utrikes ifrån kommande »med spanmål, mjöl, salt och andra egentliga lifsförnödenheter, jemte åtskilliga frösorter» lastade fartyg må tillåtas inklarera och »lossa lasten i de hamnar, dit de äro destinerade», visar sig af hittills gällande Seglations-ordningar, hurusom man alltid lagt synnerlig vigt uppå att lastade fastyg från utrikes ort ej må utan trängande nöd inlöpa till annan Svensk plats, än stapelstads hamn.
N:o 23, i anledn. af de inom samtliga RiksStm framställde anmärkn:r vid Utsk:s under N:o 15 afgifna betänk., med förslag lill ett förändradt myntsystem; samt N:o 24, med hemställan att fyra från Banken utgifne odlingslån mätte få afskrifvas, samt ett dylikt lån, såsom osäkert, inom linien föras. Upplästes och lades lill handlingarne ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksSt:n, nemligen från PresteSt. af d. 2, 4, 6, 7, 9 och 16, från BorgareSt. af d. 2, 6, 9 och 13, samt från BondeSt. af d. 2, 4, 6, 7 och 13 dennes. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 10 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck - Måndagen den 18 November 1844. Plenum kl. 5 e. m. Justerades 11 prot.utdr. för d. 16 dennes e. m. Företogs val af ordförande i Ridd.Direct. samt dess suppleant; och befunnos efter valförrättningens slut hafva blifvit utsedde till Ordförande: Gr. De Geer, Carl, En af Rikets Herrar med 145, röster. Suppleant: Frih. Lagerbjelke, Johan, En af Rikets flerrar 94 „ Vidare företogs val af sex ordinarie ledamöter i Ridd.- Directionen samt tre suppleanter; och befunnos vid valförrättningens slut hafva blifvit utsedde lill Ordinarie ledamöter: Frih. Koskull, Ulrik, Cabinettskammarherre, med . 119 röster. Den 20 November f. m.
Denna inbjudning blef af Borgare-Ståndet antager* S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden celi Betänkande J JV:o 184, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande, N:o 87, angående beskattningen å Slflngjerns-tillrerkmngen i Rike*, hvilket senare Betänkande jemväl härvid förekom. Ståndet godkände j och 2 punkterne i Betänkandet Nio 87, och 3 och 4 punkterne i Utlåtandet, N:o 184* N:o i85, i anledning af väckt motion om upplåtande af Kronobelena och Kiono-AUmäuningarne i Skåne, lill Kronotorp, m. m. Bifölls. N:o 186, i anledning af väckt motion om förändring i Kongl. Brefven den 2 Maj 1826 och dtn 18 Juli 1827, så vidt de röra stockfångst för Sågverken i Vesteroch Norrbottens Län. B fölls. N:o 187, i anledning af väckta motioner om förändring i sättet för h inmans förmedling; och 358 Prot. Ut dr. d. 15 April 1841 • N:o 188, i anledning af vackt motion om rättighet för vissa Häraders inom Skaraborgs Län invånare att lill kneckle-s'ugors uppförande taga timmer å Krono-parkarne Råda-åsen och Lcdsjömo, m, fl. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Slals-Utskoltets Memorial, N:o 4qo, med förslag till sammaajemkning eller votering, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående Extra Stats-Regleringen. Härvid förekommo : i :o Ingressen i det'a Mern irial.
Härad hädanefter borde, likasom i Westerbottens Län, antingen utgöras in natura, eller ock lösas efter markegångspris; med öppen leornad rättighet för den eller de Kyrkoherdar, hvilkas inkomst, i följd häraf och genom föregången indragning af behaglig tids förlänings-spanmål, tilläfventyrs kunde understiga det belopp af 100 tunnor spanmål, hvilket Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref af den 29 April 1812, ansett erfordras för en Kyrkoherdes anständiga berg-' ning, att söka den restitution, hvartill anledning kunde förefinnas. Till följd af Kongl. Majrts under den i5 Februarii innevarande år. till Dess och Rikets Stats-Gonlor aflålne Nådiga befallning att i målet afgifva underdånigt utlåtande, jemte uppgift huru mycket Preste-Taxan öfver hela Riket utgjort i medeltal för de fem sista aren, för hvilka afslutade räkenskaper inkommit, har Stats-Contoret den 26 i nyssnämnde månad sig yttrat, att, enär detsamma icke egde tillgång till några handlingar, hvaraf säkrare och fullständigare upplysningar, än dem, Kammar-Collegium meddelat, kunde om PresteTaxans upprinnelse ocH* de förändringar den under tidernas skiften undergått vinnas, så hade Stats-Contoret härutinnan ej något alt i underdånighet anföra, utan inskränkte sig lill meddelande af en på Krono-räkenskaperne grundad uppgift å hvilka orter, uti hvilka persedlar och på hvilket olika sätt ifrågavarande Taxa nu utgöres, samt i sådant ändamål bifogat en tabell, utvisande, att Preste-Taxan utginge i i« Län, dels uti persedlar, som löstes antingen till oföränderligt pris eller, efter ortens markegång, dels i penningar; men att denna uppbördstitel ej funnes uti de öfriga 5, nemligen Wester-Norrlands, Gottlands, Malmöhus, Chr-i - Kongi. May.ts Nådiga Popresit ion Ni0 48 " Kongl, may.ts m.
Vi äro för reflekterande, vi analysera våra känslor, till dess all fröjd förgår under reflekterandets och analyserandets dissekerknif. V i sakna just det omedelbara. Men låt ej barnen få sin del af denna nästan sjukliga vana, som torkar ut fantasiens läskande, lifgifvande brunnar. Toivo säger på något ställe ungefärligen som följer: Alt vara liten är att tro på tingen i omedvetenhet om deras halt. Att vara stor, det är att tro på ingen, att pröfva, misstro och förkasta allt. Låt då de små vara små, så länge de äro det! Sök att väcka deras fantasi till lif och framför allt, kväf den ej då den visar sig! Den sysselsätter dem och roar dem, är dem sällskap i ensamheten. Då skola de engång såsom stora kunna erinra sig en lycklig barndom, som ej helt slukats upp af läxornas mekaniska slit och släp eller upptagits af jäktandet efter ständigt nya njutningar, som till sist blott alstrat leda och afsmak. Sätt ej i deras hand romaner och berättelser för stora, nej, låt dem läsa dessa sagor, som befolka de susande skogarne och de forsande älfvarne med hulda väsenden, det skall också lära dem att hålla hembygdens väna nejder kära. Låt dem icke brådmogna, det skall hämna sig dyrt. Fantasien däremot skall aldrig göra dem odugliga för den verksamhet, som en gång skall kalla dem. Den skapar dem tvärtom en värld, där deras tröttade tanke under hvilostunderna hämtar ny dådkraft och styrka till förnyadt arbete. H. En fråga för dagen. 283 En sådan var styrelsen dock snart lycklig nog att finna i fröken Lotten Lagerstedt. Genom årslång öfning hade hon vana att handleda de unga, genom långvarigt vistande i England hade hon fått öppen blick för lifvets praktiska utveckling icke minst på det område, där hon blef kallad att intaga en vägbrytande ställning. Det var nämligen på den ort, där hon var, och genom hennes vänner som de första engelska och skotska folkköken inrättades. Med dessa erfarenheter förenade hon hjärtats fina bildning samt goda kunskaper, särskildt i fysiologi och hälsolära. en följd af nummer har Idun sysselsatt sig med frågan, hur man med en begränsad summa af något tusental kr.
DB yacktes, genoni en liflig phtryckning från så viil läkarnes som allnianhetens sida, inom Fredrika-Breiner-Förb1111det förslag att Gppna dess byr % till en slags station för de fria sjuksköterskorna. FOrslaget stötte ej på oöfverstigliga sv&amp;righeter, och kr l889 pk hösten lade Förbundets byra, b Jlalmtorgsgatan, till sina m %nga andra afdelningar iif ven en 11y: aplatsförmedliugsafdelningen för sjukskiiterskora. Genom Förbundets ingripande iifven på detta område af kvinlig verksamhet har den förut lifligt kända saknaden af kontroll öfver dein, som utöfva privat sjukvård blifvit i &amp; gon mlii hafd, eliiiru den natwligtvis ej kan vaya lika stark, som d&amp; sjuksköterskorna bo inom för dem upprättade liein. Vidare undvikes genom öppnandet af en station, dar nainneii p&amp; sjuksköterskor j h t e uppgift p i bostad och telefonnuinnier äro inskrifna, deu vid sjiikdomsfall iniugeii gQng sa .ödesdig~a tidsutdräkten. Hvarje sji~kskötwska %r iiiimligeii förpliktad att p.&amp; b y r h iippgifva ilar hoii ar ledig f r h en sjiiktjiinst och kan ernottaga en ny. Att detta Förbundets nya verksainhetsområde fyllei. ett verkligt behof bevisas bäst af deii ifver, livamed allmiiiiheten s k p l a t att begagna sig af b y r h s förmedling vid anskaffandet af sjnklijillp. Synnerligast under epidemiperioder, som deii nisvaraiide, och den som för ett pa.r &amp; r sedaii Ileinsökte vart land, har byrin varit öfverliopad med ansökningar om erhUande af sjuksköterskor, och alla de på byrhni inskrifna ha gemenligen varit upptagna. Antalet i. Fredrika-Brenier-Förbundets böcker inskrifna sjukskoterskor uppgår f. n. till 57.