Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
utgöiande latinska klosteranteckningar för åren 1344 — 1545) berättar huru hon först besökte klostret, Bakom altarets norra sida leder en trappa ned därvid man visade henne relikerna; hon anhöll om till en smal gång, på hvars högra sida finnas fem klosterfolkets förböner. Kort därefter återvände små celler med sittbänkar och med lika många små hon och begärde attblifva upptagen bland systrarna. fönsteröppningar, numera försedda med järnluckor. Och 1430 förkunnar nyssnämnda klosterbok: &gt;Den Dessa äro biktceller. Biktfadern satt i cellen och 5 januari bortgick ur tiden berömda furstinnan nunnorna biktade och mottogo sakramentet utifrån. fru Filippa, drottning af Sverige, Danmark och Norge. En dörr i muren på andra sidan om den smala gåno E EN JÄTTEADRESS. D E NUVARANDE politiska och kommunala rösträttsförhållandena i vårt land uppfylla icke rättfärdighetens enklaste fordringar. Ett fåtal, som redan genom sin ställning i öfrigt är nog gynnadt, äger för närvarande bestämmanderätten i stat och kommun, medan folkets stora flertal står så godt som utan inflytande i det samhälle, som uppehälles af dess arbete, tager skatt af dess nödtorft samt kräfver dess lif och blod till sitt försvar. En sådan maktfördelning innebär en orättvisa mot ett folk, som brukar räknas för Europas mest upplysta och som nyligen af Eders Maj:t fått det högtidliga vittnesbördet, att » bättre, ärligare, mognare och tiognare folk icke funnits och icke finnes på jorden ». Så lyda de första orden i den » till Konungen » riktade vädjan, som åtföljde den stora - &gt;rösträttspetitonen », hvilken öfverlämnades till landets härskare den 3 januari detta år. Slutorden utmynna i en hemställan, att regeringen ville &gt;för nästkommande n 7 — Hon jordades här i Vadstena i S:t Annas kor, hvilket hon själf grundat och låtit uppföra. Hon var detta klosters samt hela vår ordens moder och beskyddarinna. » Drottning Katarinas grafsten ligger numera bredvid Filippas.
Af återstående 10 blad kan möjligen endast 1 efter verkställd granskning utgifvas; de öfriga 9 kunna det icke, i följd af deras tidiga uppmätning och senare tillkomna många förändringar samt mindre goda material, som vid sammansättningen begagnats. Ehuru dessa blad kunde vara tillräckligt goda till deras då afsedda militäriska ändamål, motsvara de ingalunda statistiska fordringar, och de många rättelserna skulle med stor svårighet kunnat på de graverade plåtarne införas; bladen måste derföre både omgöras på fältet och omgraveras. I stället att nedlägga kostnad på dessa mindre dugliga blad, ansågs det rättare att använda denna till gravering af äldre, färdigmätta blad, hvilka blott behöfde på fältet skedd granskning innan de till gravören öfverlemnas. Af dessa äro två redan utgifna (Göteborg och Särö) samt 2 (Borås och Kungsbacka) under gravering. Enligt planen kommer att fortfaras med graverandet af äldre uppmätta, dugliga blad, hvilket just skett för skyndsam hetens skuld och på det dessa blad icke genom fördröjd gravering skulle, i följd af timade förändringar, blifvit till sitt värde förlegade. Derjemte äro af nymätte blad 6 utgifna och 3 under gravering (Lund, Finja, Karlshamn). Af denna framställning torde således vara ådagalagdt, att just den arbetsplan, som hitintills varit följd, så mycket påskyndat utgifningen af äldre, revision förtjenande blad, som befintliga anslag medgifvit. Då emellertid Rikets Ständers Revisorer, i saknad af den förklaring, jag här i underdånighet afgifvit, haft all skenbar anledning till sin anmärkning, har jag i densamma, vittnande om en upplyst välvilja för svenska karteverkets skyndsammare fortgång, funnit stöd för min afsigt, att snart till Eders Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om ökade medel härtill. Revisorernes andra anmärkning är: att emellan de topografiska, geologiska och ekonomiska karteverken finnes högst ringa samband; att de stå under olika förvaltning, utgifvas till en del efter olika plan och efter särskild stomkarta; hvarigenom betydliga kostnader och långsamhet vid utgifningen uppkomma, som genom större gemensamhet emellan karteverken kunde undvikas.
Banco-Utskottet har visserligen ådagalagt en särdeles sorgfällighet att lånetillgång matte beredas för en mängd jordbrukare, och derföre icke velat medgifva ett högre lånebelopp ; men då Bonde-Ståndet, hvars medlemmar mest skulle vara i behof, att det nedsattes, likafullt föreslagit, och vid återremissen yrkat dess höjande til! 6 eller åtminstone till 4000 R:dr , skulle jag förmoda , att Ridderskapet och Adeln, som ibland sig har så många Ledamöter, hvilka äga egendomar med skuld , och hvilka torde vara i behof af eller åtminstone tjente med högre lån , kunde instämma häruti med Bonde-Ståndet, sorn icke allenast gjort afseende på sitt eget , utan äfven på det allmännas interesse. Jag k3n derföre icke annat än yrka maximibeloppets höjande till 6000 R:dr, likväl med tillägg, att, för den andel, eller 20 procent, utaf lånefonden, som blifvit Städerne anslagen, det måtte förblifva 2000 R:dr , som Borgare-Ståndet yrkat. Om Ridderskapet och Adeln vidtager detta beslut, Den 12 December f m. ar det all anledning förmoda, det Borgare-Ståndet skall jemka sig derefter, hvarföre jag ödmjukeligen anhåller om Proposition , i likhet med detta mitt förslag. Herr Lagerhjelm, Pehr : Principen i detta hänseende tyckes vara så stadgad , efter den långa ventilation , som vid föregående tillfällen derom egt rum , att något vidare derom icke torde behöfva yttras. Då man erkänt , och till och med till öfverdrift erkänt, att Staten icke bör med sine medel bidraga att förlägga näringarne , huru Vill man väl då försvara dessa fastighetslån ? De , som yrkat maximibeloppets höjande till 6000 R:dr, hafva talat för Ridderskapsts och Adelns interesse, hvars medlemmar äro ägare till de största fastigheterne.
Okunnigheten måste blygas och egennyttan icke mera strafflöst våga att bestiida så erkända sanningar. Tungt Den 2 Juli. efå skall det falla pä. deras samveten, sarntidens samt eflerverldens förakt stämpla deras namn, sorn, döfve för likars nöd och för fäderneslandets trängande behof, ville mot bättre vett med gamla fördomars multnade afskräde tillstoppa den rätta källan till allmän välmåga; trien, vore det möjligt, att motsatta tänkesätt någorstädes kunde vinna, burskap och, att Skråtvångets afsk aflande samt näringsfrihetens utvidgande icke klefve resultatet af Ståndens öfverläggningar, komme säkerligen Prohibitiou. sSystemet och Skrå-andan, såsom nära beslägt.ade, att vandra hand i hand, begynnande sin förstörande bana ifrån en gifven ståndpunkt al förbud emot utländsk lärdom lill bruk och begagnande inom Riket och sträckande sina förderfliga steg allt vidare uppå. sunda vettets och Samfunds-rättigheternas territorium. Då hade man ingen annan önskan öfrig än den, att hos de Utskott, dit frågan remitteras, i alla Stånden blefve paria vota, så att Utskottet icke ens ägde någon slags, tanka att meddela Riksens Ständer öfver ett sådant ämne, och vore det förmodeligen det enda tillfälle, dä detta voteringssätt i Utskottet kunde medföra nytta; men man har rättighet att hoppas en lyckligare påföljd af det varma nit för allmänt val, af det sträfvande till något bättre, ehuru utur, olika synpunkter, sorn verkligen utmärkt detta Riksmöte. d-ll 2 Juli. I händelse Höslofl. Ridderskapet och Adeln skulle (rickas återremittera Särs kildla Utskottets Betänkande, anhålles vördsamligen , att till Utskottet ma få medfölja detta anförande , som emedlertid torde blifva liggande på bordet, så vida Utskottets betänkande icke i dag till öfverläggning förekommer. Detta anförande skulle, på Herr Silversparres egin begäran, hvila pä Bordet„ till dess det Särskildta Utskottets Betänkande å nyo skulle upptagas.
Hr Gr. o. Landtm framstälde vidare, alt i öfrigt blifvit yrkadl, af Gr. Björnstjerna afslag å Utsk:s Betänk, samt bifall till det förslag, som innefattas i Grins vid Betänk, fogade reservation; af Gr. Gyldenstolpe, bifall lill Betänk.; af Frih. Palmstjerna, återremiss, af Frih. af Ugglas, bifall till lista punkten af Gr. Björnstjernas reservation jemte återremiss af Betänk, i öfrigt; samt af Hr von Koch, bifall till l:sla och de 2 sisla punkterna af nämnde reservation, med återremiss af Betänk, i öfriga delar. Frih. af Ugglas: För att icke sätta frågan i allt för stor vidlyftighet och då jag i alla fall förmodar, alt Bevilln.Ulsk. af denna discussion erfar, att önskan af en förändring hår gör sig gällande, så inskränker jag mig till yrkande af återremiss. Propos. till bifall i förevar:de Betänk, blef härefter framstäld och besvarad med starka Nej blandade med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde, om B. o. Ad. ansåge de emot samma Betänk, gjorde anmärknir föranleda lill dess återremitterande, samt, sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, blandade med Nej, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Föredrogs ånyo och bifölls LagUtsk:» den 20, sistl. Maj och den 1 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 30 i ani. af väckt motion om stiftande af Lag för kompromissarier. iOi Den 1 Juni e. nr. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 20 sisll. Maj och den 1 dennes på hördel lagda Betänk. N:o 31, i ani. af väckt motion om bildande af en Hof-Rält i Norrland. Sedan, uppå förfrågao af FIr von Hartmansdorff, Aug., underl.
Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande JVs 7, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet .V5 t, angående vilkoren för bränvins tillverkning; blef vid nu förnyad föredragning godkändt. S D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVS 24, i anledning af motion, angående upphäfvande af gällande föreskrifter dels om student-ed, dels om skyldighet att, för burbrefs erhållande, aflägga tro-, huldhetsoch borgare-cd; hvaremot samma Utskotts Memorial JVS 28, i anledning af återremiss utaf Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVS 13, öfver motioner om förändring af gällande föreskrifter angående tiden för fullföljande af besvär i ekonomiska och administrativa mål; Lades till handling arne. S. I) Vid nu ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande JVs 96, i anledning af motioner om ändringar i Kongl. Förordningen om kyrkostämma samt kyrkoråd och skolråd den 21 Mars 1862 äfvensom i Kongl. Stadgan angående folkundervisningen i riket den 18 Juni 1842, blef samma Betänkande af Ståndet godkändt. S. D Föredrogs ånyo och godkändes Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial JVS 15, angående aflöning till Utskottets sekreterare under innevarande riksdag. Den 9 Juni.
Jag ber den siste talaren om förlåtelse, men enl. min åsigt har han fullkomligt misstagit sig om §:ns tolkning. Det är de i 7:de §:ns 2:dra mom. nämnde rättigheter, hvarom här är fråga. Det är sådana rättigheter, som tillkomma dem, hvilka hafva burskap och rättighet att utöfva utskänkning eller utminutering af bränvin. Efter 7:de §:ns 2:dra mom. skall Magistraten efter stadens äldstes hörande upgifva antalet af utskänkningsoch minuterings-ställena, sorn för staden anses nödige, derefter K:s Beflnde besluta med de inskränkningar, som omförmälas i 7:de §:ns 3:dje mom. 1 10:de §:n är fråga blott om en verkställighetsåtgärd, som består deri, att minuteringsoch utskänkningsrätten skall på auktion utbjudas. Någon skiljaktighet kan icke upkomma, då fråga är, att utarrendera en rättighet, som antingen blifvit förverkad eller upsagd. 1 §:n står ingalunda det af K:s Beflnde bestämda antalet. Om t. ex. i en stad finnas 10, och 2 blifva upsagda, skall Magistraten bestämma, om dessa 2 äfven skola gå under klubban. Således synes mig konseqvent, att redaktionen blir sådan Frih. Raab föreslagit, eller att försäljnings-rätligheterne bortauktioneras. Såsom jag nämnt, innefattar 10:de §:n endast en verkställighetsåtgärd och K:s Beflnde behöfva icke skilja emellan Magistraten och stadens äldsta, emedan K:s Beflnde hafva redan sagt, att i staden skall finnas ett visst antal minuteringsoch utskänknings-ställen, och Magistraten eger blott att efter stadens äldstes hörande besluta om ett eller flere af dessa ställen må indragas. Någon återremiss anser jag icke behöflig, och anhåller, att Hr Printzensköld ville afstå derifrån,' emedan en återremiss under nuvande förhållanden är högst betänklig. Hr von Hartmansdorff: Sedan Frih. Kraemer yttrat sig, har jag knappast något att tillägga.
En grundsanning, som vi alla erkänna, är att med tiderna vexla åsigterna, och således torde få af det unga slägtet inse, att den gamla tiden — den tiden då mormor och mormorsmor lefde — hade sina fördelar framför den nya, d. v. s. om man jemför arbetsamhet, huslighet och enkelhet, och att en återgång till denna tid, med de modifikationer, som tidsförhållandena kräfva, skulle vara af gagn för upplifvandet af husligheten, som vid emancipationens första skede fick sin knäck — man började ringakta detta arbete inom hemmets krets, och det blef omodernt att vara huslig. En viss ensidighet gjorde sig gällande i den unga flickans uppfostran och kom henne att framför allt annat eftersträfva bokliga kunskaper och talanger — man skulle bli lärd och artist; men fåfängan, som ofta var den afgörande parten, åstadkom ytlighet och halfhet i allt. Som våra nuvarande flickskolor undergått en genomgripande förändring, bibringa de äfven sin undervisning grundligt, systematiskt och ledande till sjelfstudium, då skolans klasser äro genomgångna, men man förebrår skolorna att lemna för liten tid öfrig till annat arbete i hemmet än lexors inlärande. Ä r det verkligen så? Jag tror det ej, och det är just med afseende på en dylik beskyllning jag vill påminna om en tid, som hade sunda lefnadsvanor samt i mer än ett afseende sundare åsigter än denna med skäl så kallade » framåtskridandets » tid. Hvad som först och främst fordom inpräglades och gjordes snart sagdt till en trosartikel var att rätt lära sig uppskatta tidens värde, ej vårdslöst behandla, hvad vi böra anse för vår dyrbaraste egendom, och ej slösaktigt använda tiden till förströelser och nöjen. Detta sistnämda ord har emellertid i vår tid en ofantligt stor betydelse. Barnet skall roas i skolan och utom skolan, och när den unga flickan har kommit ur skolåldern skall hon föras in i en hvirfvel af nöjen, som slukar både hennes fysiska och psykiska kraft.
Månad derefter anställa enahanda förhör, hvilket äfven skulle iakt - Den B Mars. iakttagas med de personer, hvilka redan aro för sysslolöshet dömde på obestämd tid till Spinnhusarbete; med åliggande för Spinnhus-Direcfiotien. ari i de hvarje half år till Justitiä-Canzlers-Embetet ingående förteckningar i en särskildt column anteckna de åtgärder den i detta afseende vidtagit öc.h hvad verkan de medfört; men om någon, ‘söm en gång blifvit från Spinnhuset lösgifven, åter med sysslolöshet bet räder., må Landshöfdingen en sådan vanartig person på längre lid, och högst ett år, åter å Spinnhuset låta insätta. I dé Län åter, der särskildta Correctionshus ännu icke blifvit inrättade, eller der inrättningen för närvarande icke rnedgifver vidtagande af de här ofvan föteskrifne anstalter, må Laridshofdingen, intilldess de Varda sålunda organiserade, då föreställningar 'och Varningar icke något till förbättring uträtta, på ofvannämnde sätt döma sysslolösa Qvinspersoner att genast ä härmäste Spinnhus insättas. Hvad Hufvu dstaden särskildt beträffar, så har KonglMajit af Öfver-Ståthållaren rn. in.
Nov. böra utgöras efter Realisatiotions-g! unden, wid den tiden mäste förrättas i en del af de norra Provincerna. Och pä det Banquen för be summor af ofwanberörbe Wexel - tillgängar, som icke genast Den M Dctober. 4843 genast kunna deponeras, mä wara säker för allt lidande af högre Wexel.cours än 49 si., derest Banquen skulle anse Wexel köp, fbr sig nödigt under den korrta tid, som besia tillgängar afbidas. — Thy wele Wi äfwen läta Wärk StatS - Contoir meddela Eder desi förbindelse och försäkran att fbr sädan Wexel. upphandling, gjord till edwad Wexel - Cours som häldst, genast wid Wcxel, flutet godtgöra Banquen hwad Wäxcln efter MäklarSlut. scdcl mera kostar än 49 si. Specie för 1 R:dr Håmö. Banco, för hwilken förbindelse Stats - Contoiret äger att ställa Banqucn särskild säkerhet. I öfrigt och emedan Leipziger - Länet, hwarfbre En Million R:dr Hamb. Banco i Silfwer skolat lef, wereras, nu blifwer för hwad deraf ännu ej ingätt, med Wexlar af Lostekro^s Söner L Comp. liqvideradt, men äkcrstodcn deraf icke desto mindre kommer att upptagas och torde lefwcreras i Silfwer innan Banquen för sine nu blifwande Wexel - tillgängar Silfwer til fullo införskrifwit; sä fbrbehällcS RikLgälds» Contoirct att i sädan t fall fbr detta Silfwer, wid lefwercrinzen ber, af erhälla Wexlar i betalning, samt omkomstningarne pä Silfrets införskrifning och Transporterande godt, gjorde, altsammans efter ben derom sistl. är träffade öfwcrenskommclsc.
Då emellertid importen af fläsk, hvilken under de nio år, som slutade med 1855, eller det sista, under hvilket tull för varan erlades, icke utgjorde i medeltal mer än 330 centner, sedan dess stigit så utomordentligt, att den efter medeltalet af de nästföljande nio åren uppgått ända till 21,788 centner årligen, lärer landtmannens och Statens gemensamma bästa fordra att denna vara ånyo åsättes en måttlig tull, hvilken Utskottet föreslår till 2 R:dr per centner. Afven importen af kött har, sedan likaledes detsamma genom 1855 års omförKött. mälda Kungörelse blifvit gjordt tullfritt och sedermera vid afgiftsfrihet bibehållits, efter samma tidsberäkning tilltagit så, att den mer än fördubblats, ty då införseln åren 1847—1855 utgjorde af saltad vara 3,961 centner, uppgick qvantiteten af importeradt kött åren 1856—1864 till 9,304 centner. I 1854 års taxa var tullen bestämd å saltadt kött till 8 sk. och å alla andra slag till 20 sk. Banko lispundet, hvilket gör i medeltal 2 R:dr 19 öre per centner; och då i allmänhet samma skäl tala för stadgande härå af lämplig tull som å fläsk, hemställer Utskottet, att å kött, alla slag, må bestämmas en medeltull af 1 R:dr per centner.
I anledning häraf får jag blott uplysa nämnde talare, att jag icke erhållit min nu innehafvande eller någon annan befattning derigenom, att jag döljt mina tänkesätt, då jag ansett det vara min skyldighet att uttala dem, och jag ernar icke heller söka att bibehålla mig på min plats genom att dölja min öfvertygelse, då pligteu fordrar dess uttalande. För öfrigt känner jag icke hvad tid som skall vara förfluten innan man får yttra sig öfver en författning. Om den är 2, 10 eller 50 år gammal, synes mig vara detsamma, dä man talar såsom lagstiftare, och är skyldig sam vetsgrannt pröfva och yttra om lagen är rättvis eller orättvis, nyttig eller skadlig. Det enda skäl man kan åberopa för upskjulande med sin granskning, lärer väl. vara, att man ännu icke sett några följder af författningen. Det är visserligen sanni, att man icke kan förr än efter en något längre tid bedöma en lag efter de följder, den verkligen haft, men lagar kunna vara af ett, emot en lagstiftares öfvertygelse om det rätta, så stridande innehåll, att han kan tilltro sig förutsäga skadliga eller vådliga följder af deras antagande eller bibehållande. Det är pä sådan grund, och enär jag eger den bestämda opinion om författningen, att följderna skola blifva sådane, jag nyss framställt, som jag önskar densammas ändrande, innan den ännu hunnit medföra andra väsendtliga olägenheter än oro hos en stor del af allmogen. Jag är äfven öfvertygad derom, att många, liksom jag, hyst stora betänkligheter i afseende pä utfärdandet af författningen. Bästa beviset derpå är, att efter det R. St:r åren 1835 och 1841 aflålit underd. skrifvelse!- i ämnet, samt vederbörande och slutligen Högsta Domstolen d. 2 Maj 1844 sig utlåtit, ärendet låg 9 år, innan Regeringen fattade sitt beslut. Då tankarne om denna fråga äro, såsom Gr. Sparre sagt, delade emellan verldens förnämste statskloke, är det icke underligt, om äfven de, som icke tillhöra dessas antal, hafva olika meningar rörande ifrågavar:de ämne. Gr.
Män vid laga skiftes-förrättningar, och 4:o Anders Jonssons från Wermlands län motion, om upphörande af bördsrätt till jord å landet; äfvensom de, i anledning af sistnämnde två motioner afgifne yttranden. S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man att i två eller flera städer samtidigt drifva handel. S. I). Föredrogos och remitterades till Bevillnings-Ulskottet dels Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående resultaten af den nya lagstiftningen i afseende å bränvins-tillverkn ingen och dels Per Mattssons från Vester-Norrlands, Johan Perssons från Upsala, Matts Pehrssons från Stockholms, Tobias Linds från Götheborgs och Bohus samt Johan Johanssons från Östergöthlands län, till Stats-Ulskottet förut remitterade, men af nämnde Utskott återlemnade motioner, angående den så kallade personliga skydds-afgiftens användande till folk-undervisningens befrämjande, äfvensom de, i anledning af Kongl. Maj:ts omförmälda nådiga skrifvelse samt förutnämnde motioner, afgifna yttranden. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne en af Grefve Frölich, David, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckt samt med-stånden kommunicerad motion, att guld hädanefter må antagas såsom utgörande del af Rikets gångbara metalliska mynt och åtminstone ett mynt, motsvarande i värde 10 R:dr Riksmynt, varda utmyntad t. S. D.
Hvad det omtalade klubbslaget beträffar, så kan det ej lägga hinder i vägen för någon ledamots rättighet, alt fä votering; enär ingen kan förhindra Hr Gr. o. Landtm, att fälla klubban omedelbart efter det lian sagt, huru han uppfattat Ståndet hafva förklarat sin mening. Min tanke är således, alt Frih. Raab har rätt til! att få votering, och anhåller jag att densamma ej må honom förvägras. Hr Printzensköld: Att Frih. Raab år mycket bevandrad i våra grundlagar, derom hyser jag ej ringaste tvifvel; men äfven jag har läst dessa lagar och tror mig om dem hafva så pass kännedom, att Frilen ej behöfver underrätta mig, det klubbslaget efter ett fattadt beslut ej hindrar den, sora begärt votering, att fä eller erhålla densamma. Jag framställde ej heller förhållandet så, som skulle klubbslaget ensamt vara ett skäl emot Frih:ns begäran men jag gjorde det i sammanhang med den omständigheten, att en ny punkt i betänk, redan var af Hr Gr. o. Landtm, föredragen och läsningen deraf redan börjad, så att alla former, ölliga vid öfvergången till ett nytt ämne, redan vore iakttagna, innan Frih :n anmälte sig till votering. Det kan vara en möjlighet att, på sätt Frib:ns försvarare och respondent i delta afseende upplyst, Frilen begärde votering, men alt detta ej hördes af Hr Gr. o. Landtm, så är äfven händelsen med mig, ty jag hörde Frilen ej mer än en gång begära votering; hvilket skedde sedan Frilen hunnit fram till sin bänk, dit jag såg honom skyndsamt begifva sig från det derifrån något aflägsna ställe i salen, der Frilen för tillfället sig uppehöll. Hr von Hartmansdorff: Som det verkligen går fortare att votera än att disputera om saken, så hemställer jag att R, o. Ad. måtte till Hr Gr. o. Landtm, öfverlemna om lian anser med god ordning förenligt, att efter hvad sig här tilldragit, en vote - Den 10 Maj 489 ring företagas.