Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 afseende å priset hade, i allmänhet, Chefen icke ansett sig ega rättighet att medgifva högre betal ning för inhemska effekter än för utländska, helst alla kostnadsförslagen för Statens jernvägsbyggnader varit upprättade i enlighet med de sednare, och dessutom priserna på hjulbaud och axlar samt alla andra effekter, som fordrade mera arbete eller ett bättre jern, voro så höga, att en pristäflan hos oss borde kunna ega rum; dock hade häruti för de första leveranserna af sistnämnde effekter beviljats den modifikation, att desamma skulle få lemnäs osvarfvade, enär detta arbete kunde, utan betydlig kostnad, till en början utföras å Statens egna verkstäder i Göteborg och Malmö. Detta oaktadt, hade ännu icke något bestämdt anbud på leverans inkommit; hvaremot nyligen anbud muntligen blifvit gjordt från en välkänd inhemsk verkstad å leverans af dels 10,000 Sk® räler, dels lokomotiver, allt af den konstruktion och beskaffenhet, som för Statens jernvägar voro antagne, men till priser, sorn med ungefär 20 procent för de förra, och 10 procent för de sednare öfverskrede hvad Staten i medeltal betalt för sådana af engelsk tillverkning. De priser, för hvilka engelska räler hitintills för Statens räkning blifvit inköpte, hade varierat från 6 £ 15 sh. till B £ 10 sb. per ton fritt ombord i engelsk hamn, eller i medeltal 7 £ 12 sh. 6 d., hvilket, efter beräkning af 24 centner per ton och 18 R:dr kurs, utgjorde 5 R:dr 78 öre per centner, hvartill komme frakt, i medeltal 33 öre, och omkostnader, 4 procent, 23 öre, eller tillsammans 6 R:dr 34 öre per centner för leveranser i Malmö eller Göteborg. De högre priserna hade likväl blifvit utbetalte endast för mindre partier under de första åren, hvaremot kostnaden för de största partierna af stambanornas räler i svensk hamn de sednare åren ut - Stats-Utskotlets Utlåtande M 156. 8 gjort blott 6 R:dr per centner, för hvilket pris, med inberäkning af frakt och andra kostnader, räler kunnat, enligt inkomna anbud erhållas, äfven i början af innevarande år.
— N:o 17. i anledning af väckt motion angående medelande af särskilde föreskrifter för behandlingen af besvärsmål, som från Gottland fullföljas i Ilof-Rätt. V. B. 316, 480, 527. A. 536. VI. E. 194. — N:o 18. i anledning af väckt motion om verkställighet af Konungens Befallningshafvandes utslag i Skuldfodringsmål. V. B. 316, 480, 536. A. 538. VI. E. 194. — N:o 19. i anledning af väckt motion om förklaring af före skrifterne rörande verkställighet af utslag i vissa mål. V. B. 316, 480, 538. A. 545. — N:o 20. i anledning af anmärkningar emot Lag-Utskottets Betänkande N:o 12, i fråga om ändring i 1 §. 23 Kap. Rättegångs-Balken, efter dess lydelse i Kongl. Förordningen den 18:de April 1849, så vidt den afser domfört antal ledamöter i Hof-Rätt. V. B. 350. A. 481. VI. E. 125. — N:o 21. i anledning af väckt motion om stiftande af en lag angående särskild nämnd för bestämmande af skadestånd i hvarjehanda fall. VI. B. 42, 225. A. 226. — N:o 22. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 9, öfver väckt motion om förändring af det uti 17 Kap. 16 §. Rättegångs-Balken föreskrifna formulär till vittnesed. VI. B. 42. A. 226.
De äro skrifna dels näst före, dels under, dels näst efter den Finnlands-färd, som af Lidners resor från fosterjorden var den tredje, och tillika bestämde den sista afdelningen af hans lefnad. Under det han som bäst var sysselsatt med målandet af Yttersta Domen, och dervid emellanåt utkastade planen till sina andliga Oratorier, hade det beslut hos honom stadgats, att fly ur sitt fädernesland, der han ansåg sig bedragen på alla sina förhoppningar och i allmänhet ”förföljd” (en i hans beklagelser stående term, alltifrån hans första ungdom; han påstod sig vara det äfven såsom informator på Margretelund). Han ville utom Sverige söka sig en bostad. Detta var hans mening, då han i det nyss anförda tillegnans-qvädet till Konungen sade sig ”jagad af Ödet till okänd strand”, och liknade sig vid ”den förföljda svanen, som klagande öfverger sin vass”. I företalet till Oratoriet ”Messias” återkommer, efter förklarandet att snart hans ”roll är utspelt”, samma tanke i poetisk prosa: ”Tvungen att öfvergifva den vass, der svanen såg gryningen af sitt lif tändas, med ögat åt vida rymden vändt, hastar han öfver de omätliga hafven; för att bland okända skär finna en strand, der han får hvila och klaga, innan vågen svallar opp och störtar honom ner i det svarta eviga djupet”. Oaktadt all vana vid Lidners pathetiska förstoringar, – såsom då han kallar sin resa till Paris ett ”irrande omkring verlden”, – kan man tycka med Franzén, att emphasen här sträcker sig nog långt: då man sedermera finner, att de ”omätliga hafven” inskränktes till ett enda, och detta till – Ålands haf; att den ”okända strand”, dit han ville anses förvisad ungefär som Ovidius till Tomi, var Södra Finnlands, hvilken i den tiden ej kunde hos någon Svensk väcka synnerlig farhåga; slutligen, att han for dit för att besöka en anhörig, som var Commendant på Sveaborgs fästning och hette Mannerskants. Men han hade verkligen haft en fullständigare landsflykt i sinnet.
Den, som bifaller, att, på sätt StatsUtskottet föreslagit, å Stat må uppföras 4 nya Slottsknektar för vården af Brandredskapen vid Stockholms Slott, med tillhopa 538 R:dr 3a sk. samt 48 tunnor spannemål, derunder inberäknade, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej1; anses StatsUtskottets berörde förslag hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adelil godkändes, samt anslogs. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag hemställer vördsamt, om icke, då vi redan under Riksdagen baft så mångå voteringar, och flera nu alltjemt lära förestå, vi kunde undvika det vanliga uppläsandet af vissa Den 21 September e. m. 61 §§. i RiddarhusOrdningen. Denna uppläsning är alldeles öfverflödig, och borttager ändock någon tid, samt synes derföre, såsom ingenstädes föreskrifven, lämpeligen kunna upphöra. Jag torde få utbedja mig proposition härå. Hans E.vcellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln önskade, att den hittils brukliga uppläsningen af 41 > 42 > 4^ 0(;b 44 §§• i RiddarhusOrdningen, hvilken hittills alltid näst före hvarje votering ägt rum, hädanefter måtte upphöra. Ropades Ja. Voteringen börjades klockan half till 7 e. m. och befunnos efter Voteringens slut klockan tre qvart till 8 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — i41* Nej — 37.
Han hade sin ande så helt i sin makt, som en svala sin kropp, dess flykt var lätt och snabb, och han sväfvade än hit än dit, hvart tankarne buro honom; men från de höga rymderna såg han inga skarpa konturer, utan allting flöt samman i en stämningsdimma af toner och färger. I dess dunkel varsnade han henne, midt i en värld af formlös skönhet — någonting hemligt och tyst öfver hvilket månen duggade sitt fina silfverstoft ... En sommarnatt — halfdagerns mystiska ljus — en skog med susande kronor — en insjö med vasskantad strand — och öfver allt månsken och tystnad — och midt i drömvärlden en ensam kvinna — naturens skönhet och sommarnattens poesi lekamliggjord. Men detta var blott de yttre dragen; under dem gömde sig själen i denna drömda dikt, och det var som om just den gett dikten dess underbara poesi. Den var någonting, som han hört en gång för länge sedan, ett dunkelt minne, som försökte arbeta sig fram till klarhet. Han intogs af en våldsam längtan att gripa det, tolka det för sitt medvetande. Denna längtan växte och växte, och det var som om den öfvergått från honom till detta drömda landskap, och när minnet slutligen klarnade, var det som om hans egen längtan brutit fram ur skogen i en lång, dallrande silfverton. I detsamma märkte han Marias rörelse, då hon tryckte Casimirs hand. Han såg på Casimir, som icke ens öppnat ögonen. Middagen hade varit sen och middagen hade varit god, och förra natten hade Casimir återvändt hem först på morgonsidan, därför satt han nu med andäktigt slutna ögon och lät maten smälta vid tonerna af Mendelssohns härliga musik. Eric förnam en sveda någonstädes inom sig; det var som om syra gjutits i hans blod och framkallat en kemisk förvandling; det var som om hans väsen delat sig i två personligheter, af hvilka den ene satt kvar vid sidan om Maria, lyssnande till musiken, medan den andre steg upp och gick fram emot henne och lättade sitt hjärta i en melankolisk sång: »Hvi räckte du åt honom din fina, bleka hand? Icke förstod väl han din mening, icke kände väl han hvad du kände, när du sökte hans hand med i din.
Desdemonas parti sjunges på svenende musiktillställningar, men alla hörde man också kärft humoristisk dialog, präktig karaktärsteckning ska af fröken hvilken som bekant kreerat gärna om igen, såväl Schumanns » Heidenrösleiu » och stor kraft, o c h det finnes djärfva, sanna rollen å härvarande operascen. Hennes framställoch Saint-Saens ' » Nattlig frid » som Hallens friska tankar i pjäsen. » ning är i dramatiskt hänseende af mycket god veroch anslående folkvisor » Så hafre » och » Hök och kan, särskildt i de båda sista akterna. Hvad sången dufva ». Ett af de större numren å programmet däremot beträffar stores den allt fortfarande af brivar hr Hallens musik till Tigerschiölds dikt » Sten ster i intonationen och ett ofta framträdande vibrato. Sture ». Denna komposition är förut utförd härstä- ett bolag i Kalifornien uppbär ett årligt arvode Ligger grunden härtill, såsom det uppgifvits, i en des samt tillvann sig då liksom nu rättvist erkänaf 36,000 kr. — sannolikt den största lön någon envis indisposiiion, af hvilken sångerskan under hela nande, om den ock mot slutet förefaller en smula kvinnlig tjänsteman har. Bolaget sysselsätter utesitt gästspel härstädes lidit, så måste ett fortsatt väl långdrsgen. H r T o r Aulins utförande af violinslutande kvinnliga tjänstemän, af hvilka ett par uppträdande betraktas som en stor oförsiktigbet, solot i Wilhelms parafras öfver Walters prissång hundra finnas på dess kontor. hvilken kan komma att stå henne ganska dyrt. V i ur » Mästersångarne » af Wagner tillvann sig lifligt hoppas emellertid, att indispositionen ej måtte vara * och välförtjänt bifall. I betraktande af de stora och oöfvervinnelig, och att ett fömyadt gästspel en anobestridliga förtjänster, som hr inlagt nan gång skall visa, att den begåfvade sångerskan om musiklifvet i hufvudstaden, skulle vi gärna sett, stannat på vägen, utan ännu är mäktig en ytterhar svårt insjuknat. Sedan ej veckor att matinén varit fulltaligt besökt. Både matinégifligare utveckling.
. för förbättring af landsvägen vid Ypperskogsbacken mellan Malmköping och Flens gästgifvaregård i Mällösa socken af samma län, 2,495 R:dr, återstoden 415: 40. för iståndsättande af åtskilliga, Nyköpings stad tillhöriga, vägstycken från Westertullen till Svintullen och från dammen vid Westerlund till Magnibergs backe, 2,266: 32, återstoden 566: 32. — Utaf anslaget för omläggningar och förbättringar af landsvägen mellan Norrköping och Linköping, vid Löfsta och Klingabackarne inom Kimsta och Löths socknar af Memmings härad och Östergöthlands län, 7,900 Hulr, återstoden 2,400: „ för vägomläggningar inom Locknevi, Blackstads och Hallingebergs socknar af Södra Tjust härad och Kalmar län, 5,933: 16 . 4,450: „ för omläggning af allmänna landsvägen mellan Thenhult och Sjöberg samt Heljaryd och Torp inom Rogberga och Öggestorps socknar i Jönköpings län, 6,340 R:dr, återstoden . 3,170: , för vägomläggning vid Husqvarna klef mellan Jönköping och // ireda gästgifvaregård, inom Tveta härad af samma län, 3,240 R:dr, återstoden 1,080: — —■ „ för omläggning af allmänna landsvägen mellan staden Eksjö och Esperuds gästgifvaregård, inom Södra Wedbo och Tveta härader af samma län, 6,666: 32, återstoden 2,222: 10. 8 ., för omläggning af vägen mellan Breareds gästgifvaregård i Tönnersjö härad af Hallands län och Wrå gästgifvaregård i Sunnerbo härad af Kronobergs län, 15,711: 30, 6, hvaraf förut utbetalts 7,856 R:dr, 5,231: 30. 6 „ för omläggning af landsvägen vid Flathalla-lid inom Ronneby socken af Medelstads härad i Blekinge län, 375 R:dr, 187: 24. — ,. för en chaussée-anläggning mellan staden Lund och den s. k.
Jag åter tror, att sker det icke nu i nödens stund, då något hvar, längtande att komma ur osäkerheten, gerna lyssnar till ett förståndigt ord, så sker det icke förr än man efter ett nytt Krig befinner sig på samma punct, som man nu står. Jag går nu att granska några af Utskotten uppgifna Stats-oeconomiska sattser, framställda ofelbart i afsigt dels att öfvertyga oss om nödvändigheten att rälta förra tiders misstag, dels ock att grundlägga vårt hopp på en ännu osedd framtid. 1:0 ”Penningar, heter det, äro bevis öfver redan vei’kställdt arbete och deraf vunnen Product, om icke alltid för den första arbetaren eller Producenten, dock för det hela eller Samhället.” Sid. 4« Månne ej denna satts behöfde närmare bestämmas? Jag hade trott att, så i enskild som i Stats-oeconomisk beräkning endast behållningen på verkställdt arbete, eller åstadkommen Product kunde ställas i bredd med Den i5 Apr il. 547 Penningar. Hvad jag under Productionen, för alt underhålla min arbetskraft, nödgats förtära; hvad jag betalt dem som hjelpt mig arbeta; livad jag betalt i ränta till dem, som lånt mig Capitalet till rå-ämnets och redskapens anskaffande, eller också, i fall jag äger detta Capital sjelf, får räkna mig som Capitalist till godo, det måste ju afräknas innan mitt verkställda arbete eller min vunna Product, kan sägas hafva gifvit mig en vunnen Penning. Pro7 duction utan behållning för Producenten är att anses såsom en frugtlös omsättning af arbetskrafter; en Product, som kostat mera eller dragit mera arbetskraft än med beviset deröfver eller derföre erhållne Penningar kan betalas, är icke allenast förlust för Producenten, utan ock förlust för det hela eller Samhället; ty förspilld arbetskraft tillskyndar lika säkert en förlust åt den Stat, inom hvilken man sålunda med krafterna misshusbållar, som derigenom beredes en oförtjent vinst åt den främmande Stat, som lillbytersig dylika Producter. Gustaf Wasa bannades på sina Undersåtare för det de icke förstodo att sätta värde uppå sina Producter, utan låto bedraga sig af Utlänningar.
Jag vill ej yrka, att slädernes borgerskap och näringsidkare samt näringsidkare på landet, som kunna hänföras, tili innehafvare af så kallad borgerlig rörelse, skola till det yttersta alltid taxeras, efter den möjligen högsta inkomst, rörelsen eller näringen afkasta!-. Högre tillfälliga förtjänster något år måste ofta betacka förluster under ett annat, men i någorlunda proportion till rörelsens eller näringens afkastning öfverhufvud, det ena året emot det andra, bör likväl beskattningen utgå, om annars rättsgrunden, angtde jemförlig bevillnts utgörande af Rikets alla innevånare, får slå fast och skall tillämpas; och taxeringsförrättningarna , med afseende äfven på borgerskap och näringsidkare, måste då återföras till hvad de böra vara — rättrådiga men allvarsamma uttolkare af alla i en blifvande bevillningsförordning antagna beskattningsgrunder. — Särskildt i fråga om borgerskapets taxation lill bevillning efter 2:dra art, vore det utan tvifvel mest rationelt, om vid hvarje riksdag en viss contingent för hvarje stad bestämdes, att sedan af städernes egna taxeringsman, genom användandet af skattedaler eller fyrk vid uttaxeringen, fördelas emellan borgerskapet och dem sorn idka borgerlig näring. Men, fastän vi i sednare 35Ö Den ay Maj. tider erhållit en mängd statistiska underrättelser'om fäderneslandet, lemna icke dessa ännu för städerna tillräcklig vägledning i ämnet, synnerligen sorn bevilln.-taxeringarne i allmänhet hittills ej varit af beskaffenhet att anvisa någon säker grund för bestämmelsen om det cöntingent-belopp, sorn rätteligen skulle böra och kunna hvarje stad åsättas.
Sannolikt skulle ock försök att undandraga sig skulden medelst förnekande af att räkning varit inom föreskrifven tid tillstäld, föranleda mångfalldiga rättegångar.” ”Då jag således, för min del, icke kan tillstyrka antagandet af nyssnämnde, inom Sveriges lagstiftning, så vidt jag känner, hitintills nya förslag om upphörande af handelsboks vitsord, anser jag deremot rätt och gagneligt, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad redan är stadgadt och jemväl af lag-kommitteen, i civiilags-förslagets Utsökningsbalk, 3 kap. 1 §, upptaget, den betalningsrätt i exsekutiv väg, som oklandrad räkning öfver utborgade varor, lika med skuldsedel, bör medföra, icke eger rum i annan händelse, än att räkningen är köparen tillstäld inom ett år från uthorgningsdagen. Har säljaren icke iakttagit denna tid, må han vidkännas den olägenhet, att hans på räkningen grundade fordran icke anses utmätuingsgild, utan får bero; på rättegång vid domstol, der sådan undersökning och pröfning angående handelsboken skall föregå .sorn den föreslagna 1 § förutsätter.” Kongl Maj:ls Nåd. Proposition, N:0 28. 21 ”Jag instämmer uti hvad af Justitierådet Schmidt vid den fjerde § blifvit anmärkt.” ”Förslaget i 5 §, angående utsträckning till varuförädlare och tillverkare af hvad i det föregående är om handlande stadgadt, finnes vara enligt med hvad Högsta Domstolen tillförene i samma ämne sig utlåtit, och jag har, för min del, ej något dervid att erinra.” Ex protocollo. J. F. Hellman, Utdrag af protokollet öfver Justitie Departements ärenden, hållet inför Hans Maj.t Konungen uti Statsrådet å Stockholms Slott den g November 1847- ]N ärvarande: Hans Excellens, Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre. Statsråden:
I Sverige idkas nemi. denna näring f. n. i många tusen brännerier, och. om man på en gång gåfve bränvinsbränningen helt och hållet fri, så skulle den sannolikt ganska hastigt koncentrera sig uti ett ringa antal stora fabriker, och dessa tusental mindre brännerier, som sprid! sig kring hela landet, skulle på en gång uphöra, hvarigenom stort lidande och stora förluster skulle förorsakas. Det är af försigtighet och för alt förekomma denna tvära öfvergång, som Utsk. har föreslagit en inskränkt tillverkningstid och derjemte ett maximum på tillverkningens belopp vid hvarje fabrik under denna tid. Om på sätt Utsk. föreslagit, bränvinsbräuningen lemnäs fri, endast med undantag af denna in skränkning i tiden och det till ett maximum bestämda lillverkningsbeloppet, så skulle derigenom på en mängd ställen mindre fabriker komma att upstå, hvilka fabriker så småningom och utan någon betydligare rubbning skulle koncentrera sig till ett mindre antal. Sedan denna inskränktare frihet således medfört ull den nytta, som den kunnat, och bränvinsbränningen koncentrerat sig på så få ställen, som med denna inskränkning kan vara möjligt, då är det tid att gifva densamma fri, äfven till tiden och tillverkningsbeloppet, och så kan utan någon större rubbning en ytterligare koncentrering ske lill ett ringa antal mycket stora fabriker. Utsk. har således icke, såsom några talare föreställt sig, här vidtagit någon kraftåtgärd, utan tvärtom en åtgärd af försigtighet, för att göra öfvergången från närvar:de på mångå tusen brännerier spridda tillverkning lill en i några få stora fabriker koncentrerad rörelse, så litet tvär och hastig som möjligt. Jag tror att Utsk. härvid , förfarit ganska klokt, och anhåller derföre om bifall till denna punkt. o Frih. Åkerhjelm, Carl: Sa vidt jag kunnat upfatta meningen med denna § afser den andra ändamål: 1 :o) att fördyra varan och 2:o) att på ett praktiskt sätt öfvertyga jordbrukaren om bränvinsbränningens obehöflighet för jordbruket, derigenom att han icke får begagna denna rättighet i mera än 2 månader, under hvilket förhållande han naturligtvis icke derpå kan basera sin landthushållning.
Det skulle vaia på grund af 84 §:n Reg.F:n som sådant icke vore tillåtet. Nu lyder denna § på följande sätt: ”Då Const.Utsk. icke funnit skäl alt gilla och lill R. St:s pröfning öfverlemna något förslag lill förändring eller förklaring af grundlagarna, som Utsk. af en riksdagsman emottagit, vare Utsk. skyldigt, om förslagets författare det yrkar, att meddela honom sitt yttrande deröfver, med lillslånd alt detsamma jemte förslaget genom tryck allmänt göra, då han för det sistnämndas innehåll sjelf i egenskap af förfaltare må lagligen ansvara.” Jag kan omöjligen i denna § upptäcka något stadgande, sorn, när Const.Utsk. funnit skal alt gilla en riksdagsmans 3;ö Den 24 April e. m. nflemnade förslag till grunglagsförändring, skulle hindi a Utsk. från att uppgifva källan, hvarifrån det hemlat anledningen till ett sådant förslag; och hvad dessutom ett förbud i detta afseende skulle tjena lill, kan jag icke på minsta vis inse. Att något positivt förbud i grundlagen icke finnes är emedlertid klart, och derutaf torde äfven vara tydligt att Const.Utsk. icke har handlat emot grundlagen. Hvad det af Hr Rosenblad föreslagna tillägg till i5 §:n Riksd.Ordn. beträffar, får jag derom tillfälle att yttra mig inom Const.- Utsk., ifall det blifver R. o. Ad:s gemensamma tanke, att ett sådant tillägg är hehöfl ig t, och Const.Utsk. kan finna sig befogadt att derom ingå i någon pröfning. Gr. Spens: Om jag riktigt hörde Hr Rosenblads framställning, så har jag af honom blifvit missförstådd. Min mening var visserligen icke att yttra någonting om riktigheten af alt söka framtvinga en representationsförändring genom att låta den närvarande representationens alla brister qvarstå, på det den så mycket förr måtte ramla. En sådan tanke är vida skiljd från mig.
Detta kan ej inträffa, om icke föregående året haft högre Markegång, och då vinner Kronan vida betydligare på sin ränte-spannmål, än hon förlorar på löntagarnes spannmål; hvilket bäst bevisar sig efter 1826 års missväxt, då Kronans räntor uppstego till 200,000 R:dr Brcomera, än hvartill de voro beräknade. Det behöfves således intet anslag i och foadenna eventuellaersättning, och de dertill anvista 4°>ooo R:dr kunna användas för andra ändamål. Hvad våra disponibla tillgångar beträffar, så hafva vi under 2:dra HufvudTiteln Ökat anslagen med pooo R:dr till StatsRåden, och 1200 R:dr till RevisionsSecreterarne; LänsNotarierne* såsom afslagne i 3 stånd, upptagas icke i beräkningen; Assessors-lön i Svea HofRätt är deremot afslagen, det återstår således proo R:dr, som vi hafva beviljat utöfver Utskottets förslag. På 3:dje HufvudTiteln hafva vi beviljat pooo R:dr till Generalerna och 100 R:dr till Commendanten i Marstrand; sedan i3,6oö R:dr afgått från 5o,6oo, återstår således 37,000 R:dr, som vi ytterligare kunna bevilja till årliga Anslag, utan ali öfverträda den nu varande Bevillningen. Men af dessa 37,000 R:dr böra i första rum* 44 II. 9 i3o Den 5 October f. m. mefc afsättas 5ooo R:dr till anslaget pä IndragningsStaten, för afskedade Officerare, ett af de mest ömma föremål, ty huru många af Armeens Officerare år det icke, som af hvarjehanda orsaker kunna, innan de blifva pensionsmessiga, nödgas lemna tjenslen, och, om de då icke passa till några andra Embeten, äro alldeles utan lön och underhåll. Efter detta afdrag återstår en Behållning af 32,ooo R:dr.