Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
h a r undseende m e d henne, m e n om en ogift Gå sedan och se efter a t t ordern är verkställd. kvinna af håg och fallenhet direkt väljer denna » Kan en kvinna förstå köpet af egendom själf? » sysselsättning såsom lefvebröd, så fruktar jag Lika mycket, om hon ä r praktisk och förstår för a t t tadelsjukan ej sparar henne, utan försvårar h e n n e s bemödanden aft skaffa sig en att se u p p med alla handlingar och papper som oberoende existens. Går det henne så emot, så en m a n och ej låter sig hänföras för a t t komma i brytes stafven öfver hennes hufvud, och folk besittning af sina önskningars m å l; ty en kvinna kallar henne emanciperad — talar om fruntimlåter sig lättare hänföras och öfvertalas än en mer, som ingenting begripa — a t t det var helt man, e h u r u m ä n n e n ofta mången gång gjort en naturligt m. m. Detta rörande livad m a n kallar dum affär. Hon kan j u hafva en rådgifvare härvid&gt;opinionen », eller, rättare sagdt, hennes djärfva lag, men med praktisk blick välja någon, som steg a t t företaga något, som ä n n u hör till sällbegriper och icke själf h a r några biintressen; icke med någon slags ovisshet visa, att hon af kvinnsyntheterna — det mindre vanliga. lig svaghet tror sig göra en lugnare affär, därE n m a n däremot, u t a n all förmåga att sköta för a t t h o n h a r en m a n till rådgifvare, ty det ett landtbruk, som af sin far anses oduglig a t t beror ju på hvad denne m a n förstår och det föridka studier, får e n gård ' — h a n måste ju någontroende hon för öfrigt fryser till honom. Månting blifva — det går på tok för honom, m e n gen har blifvit bedragen af rådgifvare — mången omdömet blir j stället för e t t förlöjligande e t t h a r bedragit sig själf genom a t t försumma anlita beklagande att det gått så illa, men det hufvuden klok sådan.
Hr Cremer, fullm. Frih. Beckfriis, Joachim Tawast, och Hr von Vicken, fullm. Hr Uggla, Carl Gustaf; hvardera med 9 röster. 14:de Bänkm:s-Afd:n : Hr von Gegerfelt, Herman Georg, och Hr Rudebeck, Edvard Ulrik; hvardera med 7 röster. 15:de Bänkm:s-Afd:n: A. Hr Mannerskantz, Carl Axel, med 13 röster, och Hr Hammarhjelm, Carl, med 9 röster. 16:de Bänkm:s-Afd:n : Hr Reutersvärd, Patrik Oskar, med 12 röster, och Hr von Schantz, Malcolm Gustaf, med 7 röster. 77:de Bänkm:s-Afd:n: Hr Sodenstjerna, fullm, Gr. Lewenhaupt, Claes Magnus, med 8 röster, och Hr von Döbeln, Ernst Georg, med 7 röster. 18:de Bänkm:s-Afd:n: Hr Svedenborg, fullm. Gr. von Rosen, Fredrik Carl, med 13 röster, och Hr Olivecrona, Samuel Rudolf Detlof Knut, med 8 röster. 79: de Bänkm:s-Afd:n: B. Hr Hallenborg, Bolivar Magnus, med 8 röster, och B. Hr von Ehrenheim, Per Jakob, med 7 röster. Hr Silfverstolpe, David Ludvig, med 7 röster, och » 1956. Hr Clementcoff, fullm. Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir, med 9 röster. 21:sia Bänkm:s-Afd:n: — 1961. Hr Ehrenstråle, fullm. Frih. Bennet, Otto Reinhold, och » 1981. Hr Nordenstolpe, fullm. Gr. von Schwerin, Otto Filip August; hvardera med 12 röster. 22:dra Bänkm:s-A[d:n: JU 2088. Hr af Chapman, Carl Edvard, och » 2107.
Maja egentligen bar sig åt, för att gå hans önskningar till mötes, reflekterade gossen icke öfver; men han höll hjärtligt af henne till belöning därför, och det var alltid till den vackra flickan, han flydde, då han hade några bekymmer. Maja afhjälpte dem merendels och beredde honom mången glad öfverraskning. När Esaias väl kommit i besittning af en efterlängtad bok, glömde han hela världen, för att fördjupa sig i läsningen af den, och då var det Maja, som vakade öfver, att han, så mycket möjligt var, fick vara i fred. Hos fosterfadern steg han i gunst. Hvart Branting kom, berömde han Esaias’ snabbhet i räkna och ordning i expedition. Den hederlige kronofogden hade en leende framtidsdröm, som bestod i en förening mellan Esaias och hans dotter, hvilken skulle leda till, att den blifvande mågen skulle efterträda honom, då han blef gammal. Medan Esaias lärde sig den praktiska sidan af lifvet pa kronofogdekontoret, den poetiska under sina resor omkring i natursköna trakter, och på lediga stunder fördjupade sig i bokliga studier, hade Majas åtrå att söka uppfylla hans önskningar ådragit henne åtskilliga ledsamheter. Det bodde nämligen i närheten af Högvalta en rik brukspatron med familj. Dennes son, Herman H–, som var student, kom ofta till kronofogdens hem. Vid första besöket där efter Majas ankomst till Högvalta, fästes hans intresse vid den vackra flickan. Han hade tilltalat henne vänligt och kom allt oftare och oftare tillbaka. Maja visste, att han var “en lärd karl“, såsom hon uttryckte sig, och då han visade sig vänlig mot henne, blef det genom honom, hon förskaffade Esaias de nya böcker, han önskade sig. Emellan den rike brukspatronssonen och den fattiga tjänsteflickan uppstod härigenom ett förtroligare vänskapsförhållande, än som vanligtvis äger rum emellan personer af olika samhällsställning. Herman var en bra gosse, som gärna glammade en stund med Maja och gjorde allt, hvad hon bad honom om; Herman och Maja. men han talade likväl icke om kärlek med henne, utan behöll, hvad han kände, för sig själf.
Kvinnliga stadsbud hade nu fått i Varschau. Annars tycker man väl att det legat närmare till hands, att vi fått det, som sett vår största och bästa statsbudsexpedition, Expressbyrån, just organiseras af en kvinna, grefvinnan Björkenstam. E n lärarinnas r o m a n. En svensk tecknad på verklighetens grund for Idun af Algot FÖBSTA Ett i allo godt nytt år önskar Idun hjärtligen alla sina läsarinnor, då i dag den nya årgångens första nummer kommer dem till hända. För egen del kan hon för det ingångna året ej något högre önska sig än glädjen att få behålla alla sina gamla vänner och om möjligt förvärfva några nya. Hon skall oajlåtligt sträfva att göra sig förtjänt häraf. Teater och musik. Vasateatern har som nyårsprogram bjudit på ett » skämt i fyra akter » af signaturen Hothar, benämndt » En stormig nyårsnatt ». En ganska lustig idé, som utan allt tvifvel för en talangfullare behandlare skulle ha gifvit en tacksam lustspelsintrig, ligger till grund för stycket, men den kan dess sämre icke sägas vara tillgodogjord med någon synnerlig kvickhet eller saroir faire. D e fyra akterna verka ganska uttöjdt, och de inlagda kupletterna, som alludera på ämnen för dagen, lida brist på uddighet. Spelet är nog på de flesta händer ärligt genomfördt, men saknar sammanhang. Det rätta greppet har hr Strömberg träffat, som ger sin älskarroll rent burleskt, parodiskt på » den högre stilen », och uppnår ock därmed den bästa effekten och de välförtjänta applåderna. D e öfriga lägga för den lösa rätten med seriös pretention, som kunde anstå komedien, men här ej alls passar i ramen. Emellertid bereder aktualiteten i stycket detsamma ett tillfälligt erkännande, som torde kunna betrygga dess lif, så länge hälgoset varar, då hufvudstadspubliken förvänts att för den tunga matens smältning påräkna slik kolsyrebubblande dramatik. Och mer är helt visst ej heller afsedt. K. Dramatiska teatern gaf den 3 d:s ett nytt program, ett s. k.
Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 15. lig delningsgrund blifvit af delegarne antagen, vöre alldeles öfverflödigt att upptaga hvarje delegares häfdetegar, enär denna åtgärd icke medförde ringaste nytta, utan endast förorsakade kostnad för lösen af handlingar, samt gåfve anledning till förspillande af en mängd dagsverken. Derigenom alt, enligt nu gällande föredragningssätt, efter uppmätning af ego-innehafvet, häfdebeskrifningen för delegarne föredragcs jemväl å de ställen, der icke, på grund af föregånget storskifte eller annan fastställd delning, häfden skall utgöra delningsgrund, motverkades ock sådane föreningar i fråga om delningsgrund, sorn i skiftesstadgan åsyftades; och, då delegarnes intressen befunnos olika i följd af deras olika inneha!', föranleddes rättegångar, som dock icke kunde erhålla annan utgång, än fastställande af den delningsgrund, som i lag vore för hvarje landsort stadgad. 1 följd häraf hafva motionärerne föreslagit, att, till undanrödjande af omförmälde anledningar till rättegångar angående delningsgrund samt kostnader för häfdetegars uppmätande och beskrifvande, der sådant icke för delningsgrundens bestämmande erfordras, stadgas matte, dels att Jvagan om delningsgrund vid laga skifte skall föredragas och afgöra» vid första sammanträdet a hvarje förrätlningsslälle, innan egomätning får företagas, dels ock, att der icke vid första sammanträdet innehafvet blifvit genom förening antaget till delningsgrund, häfdetegarne icke ovilkorligen skola vid egomätningen upptagas, hvilket sistberörde stadgande motionären ansett böra inrymmas i förevarande 2 §.
Andra duettens stora fermatmotiv är visserligen melodiskt föga värderikare, men det är en italiensk svällande, cantabel melodi, som pousserar rösterna med italiensk omtanke och skicklighet och som, väl föredragen, är säker om sin verkan. Föröfrigt må gerna medges, att, när librettisterna stält Délibes i den våndan att skrifva en kärleksduo för hvar akt mellan samma personer, han på det hela redt sig ganska bra med den kinkiga affären, åstadkommit både stegringar och nyanser samt försett alla tre med en särdeles graciöst monterad orkestral ram. Skrida vi nu till de saker, där löjtnanten (naturligtvis ha alla älskande och älskvärda löjtnanter tenor — i operor), låter höra denna sin organ, finna vi först, att han, lemnad ensam på scenen med några prelatentiskt buddhistiska smycken, icke för ty med stort lättsinne erinrar sig Margaretas juvelaria ur op. Faust, deri han kanske på Her Majesty Opera försett sig på en tjusande svensk stjerna på sångens himmel. Alltnog, äfven han uppstämmer en juvelaria, fast betydligt mindre vacker och effektfull. Men hau har dock sin 8 / 4-takt och sin höga ton på slutet, med koloraturen är det mindre bevändt; antagligen låg ej sådant för Talazacs röst. Arian saknar ej förtjenster, men ingen större än den att den genast gör löjtnanten pin kär i den osedda Lakiné. Tamino får åtminstone ett porträtt, han, som åstadkommer blixtkärleken och arian (och hvilken aria han sjunger! ), men Géralds vals orsakas endast af några bijouteriartiklar. Tant de bruit pour une — bracelette! Denna bravuraria öfverträffas dock mycket af sista aktens cavatina, ett smekande lent amoroso, låt vara att sluteffekten är signerad Charles Gounod. Föröfrigt hör till partiet ett arioso i två kupletter i andra akten, mycket be-roende pâ utförandet, men fyndigt och väl anordnadt.
Län icke synes, som skulle för Södermöre Härad några sådana afgifter influtit och kommit Amiralilets-Krigsmans-Kassan tillgodo, oaktadt, efter beräkning, Kassan bordt undfå, endast i aflrädesafgift, 2,790 Ridr 19 sk. 8 rist, utom tillträdesafgift; hvarföre en noggrann undersökning icke blott för de nu ifrågavarande 2:ne åren, ulan jemväl för de föregående måtte företagas. Till underdånigt utlåtande häröfver får Direktionen, hvad l:a punkten beträffar, anföra, det, enligt Eders Kongl. Maj:ts för Kassan fastställda Reglemente den 26 Oktober 1838, dess räkenskaper och förvaltning äro underkastade en öfver-revision, som hvarje 3:e år sammanträder, vald, på sätt 113 §. i samma nådiga Reglemente föreskrifver, af Flottans samtlige Stater. Revisions-Berättelsen utgifves af trycket efter revisionens slut, hvadan Direktionen ej kan finna annat, än att här verkligen en offentlig granskning äger rum, ehuru af andra Revisorer än Rikets Ständers; men enär denna Kassa bevisligen är grundlagd genom Amiralitets-Staternas enskilda sammanskotter, hvilka allt sedermera fortfarit och blifvit ökade, så att de, till exempel, för år 1842 uppgått till 18,749 R:dr 46 sk. 3 r:st B:ko, hvilka afgifter äro vida betydligare, ände såkallade statsbidragen; så måste väl grauskningsrätten förutsättas med största noggranhet utöfvas af dem, som hafva mesta intresse, att se Kassans tillväxt och förkofran. Hvad statsbidragen angår, så äro de flesta allenast ersättningar för andra inkomster, som Kassan förut ägt. Centonalen, som utgick med 1 procent af Amiralitetets embelsoch tjenstemäns aflöningar m. m., enligt Kongl. Förordningen den 11 Maj 1696 och flera föreskrifter, var afsedd till pensioneringsbidrag för ålderstigna eller i Rikets tjenst skadade personer af gemenskapen.
Sf.rs framställning af sådant innehåll, som här blifvit af Utskit föreslagen, förr än ett helt nytt system blifvit antaget, och då jag icke l)e» A) Maj. anser det vara skäl att R. St:r ingå till K. M:t med ansökningar, som man på förhand ganska väl vet icke kunna vinna afs:de, så hade jag helst önskat, det ifrågav:de förslag aldrig framkommit. Nu har detsamma visserligen redan blifvit af 2 Stånd antaget, och 'förmodligen kommer äfven det 8:dje att följa exemplet; men jag tror det dock vara R. o. Åd. värdigt att icke deltaga i ett sådant beslut, utan tvärtom genom förslagets förkastande lemna det moraliska stödet af sin bestämdt uttalade åsigt åt K. M:t, hvilken i egenskap af krigsmaktens högste befälhafvare icke lärer nu, mera än nasti, år, gilla dessa straffarters absoluta afskaffande, och för hvilken, vid meddelande af svar å R. fhirs skrifvelse i ämnet, det borde ligga cn stark anledning till afslag derå i den omständighet, att den icke blifvit gillad inom det Stånd, der onekligen den största förmågan måste finnas att bedonia verkningarne på krigshärens och flottans disciplin af kroppsstraffens borttagande. Det är visserligen icke behagligt att uppträda till försvar fölen åsigt, som både nu är och allt framgent troligen blifver förkättrad, men man måste i detta som i alla andra fall uteslutande följa sin öfvertygelse, och jag kan derföre ej annat än anhålla, det R. o. Ad. måtte afslå den hemställan, som Utsk.-t uti detta sitt Bet:de gjort, om en underd. skrifvelse till K. H:t. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: För min del hade jag önskat, att motionen icke blifvit vid innev:de riksdag framställd. Då nemi. så nyligen en K. Förordn. utkommit, åsyftande att förminska användandet af prygel, och hvilken ännu ej kunnat, i brist på arrester för arméen, vinna full tillämpning, så att man kan döma om dess resultater, så förefaller det mig nästan omöjligt, att K. M:t nu skulle kunna lemna sitt bifall till en sådan R.
Sectotga Drönig ä M. 3ftaj:té $8efallningél>aftt>atti>e6 i <2Beftmanfani)é San unöerb. Ijemjldnan an» gåcttbe afdrifning af ett Sanbt^dnterieté forjlott till €urf)ué<anfta(tcrna berftdbeé. (% st.) 3Äaj:t l;ar, t fammanl;ang meb bcf) Sftåbiga ^Jroyo* ({tion om Gurl)u3 Sän tinberb. {jemftällan, att Stcrftoben af be mebel 2anbt*9Jänteriet i SBefteråS förjFottSmiS utbetalt, för bet i näutnbe Stab år i8i3 för Sanet inrättabe GurlniS tilt »eneriffa fmittanS Bäntmanbe, utgöranbe 5n 9l:br 3 fp. 8 r:ft., måtte till afdrifning BeroiljaS. 3)?en b3 Utffottet uti SBetänFanbet 9?:o i55, angåenbe be å éfmerdotten gjorba biSyofttioncr, blanb annat, i af* feenbe på Stat3*2BerFet3 forbringar f;o$ åtfTilliga SänS*£a Sän ber bejla jfutber ej Bliftvit gobtgjorba, Gurl;uS* afgiftctt ej utgöres till l;6gfta Beloppet 5 )?., utan Blott meb 3 till 4 5 ff., Utffottet ej Funbe tillfiyrFa nteblenS af* drifning, utan trott bent Bora fortfaranbc BalanceraS oeö förnyab tutberb. anhållan om beraS återgälbanbe gSraö, få 33étän fanten, 9?:o 265, LXV få lärer feban betta tillfiprfanbe numera blifvit af 3iifé Säns £aaaretfé
Bevillning!-Utskottets Ullålande N:o 15. Mom. 8. Detta innefattar Utskottets förslag till beskattning å utländska försäkrings-bolag. Hvad Utskottet derom yttrat och föreslagit har Borgare-ståndet godkänt; hvaremot Bonde-ståndet beslutat, alt alla i moni. uppräknade lorsäkrings-handlingar skola beläggas med stämpladt papper till belopp af 5 öre för hvarje 100 R:dr af försäkringssumman; dock icke i något läll under 25 öre. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ständet hafva återremitterat förslaget i denna del, på grund af anmärkningar, väl skiljaktiga i båga om det belopp, hvartill algiften borde bestämmas, men öfverensstämmande deri, att den af Utskottet föreslagna algiflen förmenades böra höjas och bestämmas all utgå, icke efter försakrings-premien, utan efter försäkrings-suinman ; i hvilket hänseende lins Ridderskapet och Adeln blifvit ifrågasatt hälften af hvad Bonde-ståndet beslutat, eller 2J öre för hvarje hundrade Riksdalers värde; då deremot hos Preste-slåndet till och med det af Bonde-ståndet beslutade belopp ansågs icke vara olämpligt. Man har väl icke åsyftat att Ii ån taflan utestänga de utländska försäkrings-bolagen, men för yrkandet åberopat stöd i den af Utskottet under i § 2 mom. föreslagna och af samtliga Biks-stånden godkända stämpel-afgift för sjöassurance-bref, hvilken afgift förmenades träffa de inhemska sjöförsäkrings-bolagen. Utskottet får lill en böljan åberopa de skäl, som för Utskottets förslag blifvit i Betänkandet N:o 8 anförde. De hafva, enligt Utskottets tanke, icke blifvit i någon mån vedrrlagde. Emellan den stämpel-a fgift för sjöassurance-bref, som, enligt 4 §, blifvit beslutad, och den ifrågavarande algilien förete sig hulvudsakhga, i anmärkningame förbisedda sliljaktigheter. Den torra algiflen träffar icke försäkrings-bolagen, ulan försäkringstagaren.
Den fördel soiii vinnes af likstrllighet i uppfostran är: l: o a t t ogifta karlar kanske prutade af nagot p&amp; en viss hemlig ringaktning, som de i allmänhet äga för kvinnan, hon skulle genom att äga samma kiinskapsföi * r&amp;d betraktas inera som en like; 2: o skulle den iiitellektuella klyfta, som s&amp; ofta finnes mellan man och kvinna bli mindre, de skulle i äktenskapet bättre först % livarandra, det blefve lättare för en man ' att finna en niotsvarighet inom sdet täcka könets, en som stode på hans bildningsgrad och fullt kunde ' dela liaiis sträfvan, utan att han beliöfde sänka sig ned till henne med ett slags medlidande; 3: o sliiille de diix iindantagen redan firnån början och sk att säga gratis lia fatt den för deni nödiga skoltinderbyggnad, på livilken de se' dan kiinna bygga vidare, antingen j teoretisk eller praktisk riktning. Med ett ord, ina11 bör göra det lika lätt för en ung flicka soin för. en iing man att taga sig fram .på egen liaiid, ty i saliima mån som frestelsen, att i ekonomiskt betryck för penningar ingi oegentliga och falska äktenskap, minskas, .så skola antalen af verkliga äktenskap tillväxa, ty valet skadl bli inera fritt, mera niedvetet. Soin du ser är det alldeles icke emot iiktenskapen jag strider, iitaii endast emot karrikatyrerna diiiaf. Det finns enligt min tanke ingen större iira, ingen högre lycka för en kvinna, än a t t vara en bia karls hustru; on1 de två liålla af hvarandra s&amp; som två människovarelser kiinna göra det. Det ar ju klart, att hvad %n en kvinnas stallning i samhället måtte vara, hon skulle Iiimna den, om den, rätte&gt; verkligen kom. Hon agae kanske den fördelen, att vara ledig då han kom, just därigenoin, att hon ägde en själfstandig stallning.
Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande M 7. skulle vinnas samt det ändamål, som med anslaget åsyftats, ernås; och får Utskottet för den skull i så måtto understödja motionärens i ämnet gjorda framställning, att Utskottet föreslår, det Rikets Ständer behagade för sin del besluta, att deri från Kongl. Serafimer-Ordens-Gillet utgående uppfostrings-hjelp, utgörande omkring 12,000 R:dr banko årligen, måtte, fördelad emellan samtlige länen elter deras folkmängd, dock så att de Skånska länén, såsom hittills, undfå tillsammans 4,000 R:dr, deraf Malmöhus 3,000 och Christianstads 1,000 R:dr, ställas till Läns-styrelsernas disposition, för anskaffande af lämpliga fosterföräldrar i främsta rummet åt vanartiga och kringstrykande barn, och i andra rummet för andra fattiga faderoch moderlösa harn; och torde, i händelse af bifall härtill, underdånig skrifvelse i ämnet till Kongl. Majit aflåtas. Reservationer: Af Herr Montgomery Cederhielm: »Sedan den upplysning erhållits att ifrågavarande uppfostringshjelp för fattiga barn består af kronotionde från provinsen Skåne och att i beloppet ej ingå några enskilda donationer till det fordna barnhuset i Malmö, anser jag Utskottet saknat skäl att vid sitt tillstyrkande att dessa medel mätte utgå, fördelade emellan samtlige länen efter deras folkmängd, göra någon undantags-bestämmelse till förmån för de Skånska länen.» Af Herr Biskop Björk och Herr Henschen. Slutssamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Febr. 1857a kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om tillsättande af och arfvoden åt ständige Ledamöter uti en Lag-beredning.
Tryckta underrättelser skola vara anslagna vid hvarje Magazin, som i sammanhang upplysa Säljare, Köpare, Räntegifvare, Aflemnare och Emottagare om deras rättigheter och skyldigheter. 11 §, Om tiden då Uppbördsman böra si; re Räkenskaper afgifva, samt I.ands-Contoirens skyldighet att dem granska och till Öfver - Styrelsen insända. 4 Art. ~ * Om Bageri - Rörelsen, Om denna Oetaille bör utfärdas ett serskildt Reglemente, derom ock Magagins-Direction redan år 1812, erhållit Kongl. Majus Nådiga Befallning, 5 Art. Om Bränneri - Rörelsen. i Vid hvilka Bränneriet i Stockholai Brännvins Bränning vanligen må förrättas: Beloppet af Vår-Säd och annan skadad Spannmål sorn får afverkas, bestämmes af Ofver Styrelsen, i förhållande till Magazms-rörelsens obehindrad de gång. 1578 Stats-Utskottets Betänk anden. a §. Huru med mältning och Gröpes för* målning tillgå bör, och under hvilka Coatroiler dessa handteringar böra verkställas. 3 §. Stadgaqden, sorti, efter redan anstälte rön, skola bestämma åtgången af Ved, Kohl, Materialiep och Tillverknings-förnödenheter. 4 §. Föreskrifter om Bränn - Tunnornes sammansättning och hvad till Gäst-bryggd och smet.mjöl får beräknas m, m. 5 §. Qin Brännvinns-afkomsten, och dess aflefverering till ^agerkällrarne. 6 §, Qrn sättet att corttrollera Drank, och Drafafkomsten. o ' 7 §. iVterup]tlifvande af äldre Instructioner för samtlige Bränneri - Betjeningen , samt Stater för Arbetsmanskapet qch nödige Hästar. 8 §1 Bränneri - Betjeningens rättighet att efter äldre Förordnanden erhålla så kallade Ofver-Brännings Prsemjer. Utdrag af Protocollet} hållet hos Riksens Höst loft. Ständers Stats - Utskott 5 vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 23 Maji 1818, S«s D.
Riksgälds - Scdlarne blifwa ensamme allmänt gängborr; Banco - Scdlarne deremot samlas cf« ter hand hos ben delen as Nationen som antingen af naturlig böjelse, af farhäga, eller spcculation pä winst har Contcmtc medel liggande; de realiseras utan uppe» häll, och det rccla, antiugen kistlägges, eller anwändcs i annan för rörelsen onyttig wäg, och kommer ej tiibaka, sä länge det wacklandc myntet är gängbart: erfarenheten bewisar betta lika sä säkert, som wcrkan pä näringsrdrklscrne genoin försämrade Credit-Scdlars succetziva förbättring eller amortlssement bäst upplyses af de följder som 1765 ärs sä beskaffade plan till dä »varande KvpparmpntS-Scdlarncs succehiva ä^erbringande uti deras primitiva wärbe pä Rikets Näringar den tiden medförde: dä deremot deras realisation är 1776, efter det wärde, de samma tid ägde, »verkstäldes utan minsta skakning för rörelserne. 4:0 Till ben pätänkte operationens framgäng och beställd, anser Banco - Utskottet hufwudsakekigcn bidragande, att RiksgäldS-Sedlarnes inlösen icke sker efter en cvalvatiorrs-grurrd utöfwer det wärbe, som de emot egendomar, waror och äfwcn rcela myntet i det närmaste nu äga, och hwarigcnom rabatten ä dem determinerar sig sjelf till R:d. per iOO:de. En evalvation efter högre wärde än be i rörelsen sig iklädt skall nödwändigt göra päkänningcn pä reela Fonden i syn, nerhet wid Realisations början wida starkare.