Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä delta säll bar likväl hittills icke tillgått; ulan sedan eli ärende blifvit afgjordt, bar det dervid framställda amendemenlel omedelbart derefter behandlats; och jag hemställer ännu en gång, huru det skulle gå med riksdagsärenderne, om ett sådant förfaringssätt tillätes, som bär är i fråga. Om en sådan praxis vid detta tillfälle vore tillåten, skulle det icke vara svårt ali hindra slutliga afgörandel af den vigtiga fråga, som gifvit anledu. lill Hr Tersmedens motion. Jag behöfde nemi. endast, så framt jag vore emot saken, göra elt amendement till denna motion^ hvilket derefter af en annan talare begärdes pä bordet o s. v. Men jag anser elt sådant handlingssätt innebära en lek med R. St::s förhandlingar och eli gyckel med grundlagarnes föreskrifter, ja till och med ett gyckel med Ständerna sjelfva. Hvad nu sjelfva saken beträffar, så anser jag mig icke böra yttra mig derom, emedan den tid, Hr Tersmeden valt för framställningen deraf, är en af de sämsta han kunnat välja. Ty om, såsom en ledamot af motsatt åsigt med mig har yttrat, sjelfva frågan är en agilalionsfråga, så tror jag, att om Hr Tersmeden varit af enahanda tanke som Gr. Liljencrants, hade han bordt akta sig att 1111 väcka denna fråga. Hade han trott det vara förenligt med Riksd.Ordms bud att vid denna Riksdag väcka samma fråga, och alt han derigenom skulle vinna ett med sin åsigt i hufvudsaken öfverensstämmande resultat, så hade han kunnat väcka den i form af en ny motion, ty della hade haft en större effekt än jag tror att förhållandet nu blifver, och hade icke blifvit ett så intensivt agitationsmedel som nu. För öfrigt får jag bekänna, alt i sak intresserar den mig alldeles 'icke, emedan jag är öfverlvgad derom, alt den hvarken kan förändra föregtde Riksdagars beslut eller den närvarides. Jag skall visserligen icke bestrida dess bifallande, om den framdeles återkommer bil; oaktadt jag kan föreställa mig att R. o. Ad. skall vidhålla sina en gång yttrade åsigter.
Ridderstapet och Adelns rätt och frihet att i förewarande srägr efter -välbehag besluta, är således fullkomligt öppen och oinstränkt. Men manne de tre Ständen, efter ett af Ridderstapet och Adeln mot deras tankar fattadt stridande beslut, skulle uphäfwa det af dem redan wid»agne och förena sig med Ridderstapet och Adeln? manne om de ock det gjorde, det derpä följande beslut i hufwudsaken skulle leda t-ill det äsyflade ändamälet?r härom hwarken har man gjort eller kunnat göra sig försäkrad. I anseende härtill och ehuru jag anser frägan om Justiliä - Ombudsmans embetets afstaffande tillräckeligt mogen, för att nu kunna defini - 4sr Den 3o Iulii definitivt afgöras, och ehuru jag tmiflar,attvpiniy« riens röst talar för desi bibehållande, tror jag likwäs att Ridderskap^ och Adeln skulle lämpesigqst kunna förena sig med de öfrige rechectiye L län? den, och med bifall till Constitu ions-Ntffotteks nyZ Uplaste memorial till nasta Riksdag upstjutq alla, grundlagsfrågors afgörande. Ätstilstge begärde proposition pä Herr koch, -illstyrkande. Herx sk forselles erinrade, att ett Ständ förbehållit sig att till afgörande undantaga channe frågor, Hayili förmente Herr sk forsells alf ett annat Stand sig förenat. Da Rioderstapel och Adeln ännu sig icke yttrat, och Konungens saneson pä nägra grundlaqsfragorV upragande icke blifwir afgifwen, stöde Ridderstapet och Adelns ratt öppen, att denna frqga företaga; hemställandes alltså Herr sk forselles, om icke densamma kunde såsom den tredje tilläggas till de chänne, som redan hlifwtt fran alla de ösriga ui»antagne.
Dessa skifvor dragas loss i större bitar och läggas så, att de ej smutsas med jord. När ni så äro hemma med er skörd, så letar du rätt på några grunda lådor eller korgar, skaffar litet lös jord och börjar plantera. Ingen ordning, endast smak! Man stoppar ned tufvorna om hvartannat, fyller mellanrummen med jord och ser till, att de komma någorlunda i jämnhöjd. Kan du få tag i några vackra stenskärfvor, kan du sticka dem emellan här och däv bland ormbunkarna och gräsen. Planteringen göres för öfrigt så, att jordytan icke når upp till korgens eller lådans kant, ty nu, sedan den är färdig, skall den fina mossan läggas på öfverallt, där jorden är synlig. Mosskifvorna styckas i småbitar, som passa att lägga mellan växterna och stenskärfvorna, och så har man den allra vackraste matta, som skiftar i det finaste grönt, gult och rödt. Nu kan man gå in och bjuda sjuklingen på » våren ». Den är nog icke af lång varaktighet, en sådan plantering; högst ett par veckor håller den sig vacker, men om ett par veckor kan du göra en ny. Det är en fördel med dylika » konstföremål », att de aldrig bli gamla. Så länge man har dem, så tycker man om dem, och när man får en ny, så tycker man också om den, så länge den varar, och saknar den, sedan den förvissnat. Jag undrar om detsamma kan sägas om något annat glädjeämne. En tafla, som man är så förtjust i, när man får den, att man » aldrig kan se sig mätt på den », den tittar man icke åt på åratal, sedan den väl fått sin plats på väggen och fått hänga där en vederbörlig tid, sutte den också midt för ens näsa. IDUN 134 Med något större omkostnader och litet mer besvär kan man åstadkomma någonting ännu mer storartadt, t. ex. en hel skogsbacke med en insjö. Denna bör ha sin plats framför ett ledigt fönster. Man låter förfärdiga en låda af trä, upptagande hela fönstrets bredd. Framsidan, d. v. s. den mot fönstret ställda sidan, göres 10 cm. hög, baksidan 20 cm.
Uppå dessa föreslående grunder och skäl anser jag, att Rikets Ständer i afseende på Riksgälds-Contorets vid detta års utgång lill allmänheten egande skuld, borde besluta följande föreskrifter till Fullmägtige i Riks• älds-Cortorel: 12 St its-Utskottets Fersing Nio 193. 1:0 Fullmägtige skola, till infriande af de frän Riksgälds-Contorct lill allmänheten inom detta års slut utgifne obligationer, upptaga nya lån. 3:0 Fullmägtige ega att, efter sig företeende omständigheter, bedöma lämpligaste tiden för erforderlige lånens uptagande, och i förhållande dertill antingen till betalning uppsäga nu utelöpande obligationer eller dem vid förfallotiden med contant infiia, eller ock mot nya obligationer inlösa; samt, i hvilketdera fallet, dertill vidtaga de tjenligaste åtgärder. 3:o Nya obligationerne utställas i likhet med nedanstående formulaire, dock med rättelse i afseende på siffran, i enlighet med den mynt-enhet ocl^ den myntfot, som kan blifva bestämd. N:o 00 af — Lånet N:o o. ”Riksgälds-Contoret, som upptagit lån af 100 R:dr Banco, motsvarande a och i fjerdedels Skålp:d fint silfver, betalar till innehafvaren härutaf, årligen den 1 Junii, såsom ränta, 4 R:dr i samma mynt, som låntaget är; förbehållande sig Riksgälds-Contoret äfven rättighet att återbetala Capitalet efter 3 månaders förut kungjord uppsägning. Serskilde räntebevis meddelas långifvaren för hvarje fem år i sender, efter hvilken tids förlopp denna förbindelse bör företes innan nya räntebevis få uttagas.
^£^&gt; Literatur. Ordningskärlek. Från våro c h sommardagar a f N. P. Ödman. N y s a m l i n g. Andliga farsoter af Paul Regnard. Debet o c h kredit. K o m a n af Gustav Freytag. Bokförlagsbyrån (Ad. Johnson.). P å Kongl. Hofnmsikhandlare Abr. Lundquists förhafva u t k o m m i t: De unga tu. lag Uret. BarytoniÄpl Rycket ligger i detta ord inbegripet, så- ^ " ^Cg som punktlighet, ordentlighet, ordhållighet och ett troget aktgifvande på lifvets pligter. För att kunna erhålla och behålla medmenniskors oinskränkta högaktning och förtroende, bör man vara och förblifva ordningsälskande och få äro de egenskaper, som så bidraga till ett hems lycka, trefhad och välstånd, som just denna. Man kan och bör med fullt skäl skatta det hem sant lyckligt, der husmodern och alla husets medlemmar ega denna egenskap och der således hvar och en är trogen i det honom åligger att utföra. Mycken tid och många obehag besparar sig den, som älskar ordning omkring sig; han hinner ock uträtta mycket mera än den, som genom sin oordentlighet aldrig har något på sin plats utan måste, hvarje gång han behöfver något, leta derefter på alla möjliga platser. Oordentlighet tar tid och kan mången gång i hemmet åstadkomma mycken förtret och ofta oberäkneliga skador och förluster. Man blir nog i det allmänna lifvet ofta i tillfälle att se, huru många menniskor hafva blifvit ruinerade just genom denna sin brist på ordningskärlek. I mer än ett hem har lyckan jagats på dörren genom husmoderns oordentlighet och obetänksamhet. Det må derför vara hvarje moders uppgift att gifva noga akt på sig sjelf och hos sina barn, från deras tidigaste år, inplanta sinne och håg för ordning oeh punktlighet. Denna egenskap är nödvändig for den, som eger mycket, men Manuskript, som ej antages till Införande, återsändes, så vida porto blfogas. inga ofrankerade försändelser lösas.
Man får en säker grund, om man bestämmer beskattningen efter jordvidden, och då kan den egendomsägare, som i anseende till jordvidden anser sig för högt beskattad, styrka huru stor del af jorden, som är af den beskaffenhet, att den är föga eller intet värd, och huru stor del, som bör bära beskattning. Vi kunna aldrig nå det mål vi önska förr än vi hafva en fix grund, på hvilken vi kunna bygga vår beskattning. Jag anser den af mig framställda planen vara den enda antagliga, men om någon af Hrr:ne skulle kunna göra upp en bättre, så skulle det D en 2G Mars. m fägna mig. För öfrigt anhåller jag i likhet med de talare, som förut yttrat sig, att denna punkt måtte till Utsk. återremitteras. Gr. af Ugglas: Den siste värde talaren har yrkat åter remiss, ehuru han förklarat sig vara öfvertygad att några bättre grunder för BevillmsFörordmn icke derigenom skola vinnas. Då han oaktadt en sådan öfvertygelse yrkar återremiss, så hemställer jag till honom sjelf, hvad han dermed tror sig skola vinna. För att visa honom svårigheten af att upgöra några grunder för en beskattning af jorden, torde det vara tillräckligt att granska hans eget förslag. Unn har föreslagit att man vid jordens beskattning skulle lägga jordvidden till grund, och på hvarje t:l:d sätta en viss låg afgift. Hvad först sjelfva jorden ensamt beträffar så glömmer han en högst väsendtlig omständighet, som mycket inverkar såväl på jordens verkliga värde, som på den bevillning, som med rätta bör påläggas densamma, och denna omständighet är jordens olika produktions kraft. En af de väsendtligare anmärkn:ne mot BevillmsFörordmn blir i alla fall icke afbjelpt genom detta förslag; ty förmodligen med afseende derpå att en del jord kan vara af sämre beskaffenhet, föreslås der att taga en viss låg afgift för hvarje t:l:d.
Jag vill icke ingå i de följder, som skulle kunna förorsakas genom det af Utsk:t framlagda förslaget, nemi. huruvida det skulle inverka på indelningsverkets framtida bestånd. Detta kan måhända inträffa; det beror på huru utvecklingen kommer att ske. Emellertid har jag med glädje hört, att Gr. Mörners afsigt ej varit sådan, då han i sista punkten af sin motion föreslagit, att de som halva indelta räntor sig såsom lön anslagna, och sorn skulle få en löneförhöjning, skulle afstå från dessa räntor och blott få kontant lön. Detta ligger dock temligen nära intill att de, som halva indelt lön, skulle i stället få kontant. Jag skulle icke vidare upptaga R. o. Ad:s tid och ej heller ingå i någon vidare utveckling af detta ämne, om jag icke ansåge mig böra fästa uppmärksamheten på att, då R. St:r 1860 afgåfvo en skrifvelse lill K. M. »att K. M. täcktes, på sätt K. M. lämpligast funné, i nåder tillse, huruvida, genom förändring i uppbördssättet af indelta räntor och krono-tionde, anslagen åt militäre tjenstemän, någon lättnad i berörda besvär må kunna beredas», det nu vill synas af Utsk:ts här afgifna anförande, som om Utsk:t skulle hafva trott, att detta mål vore numera hvila nde och att det icke vore några utsigter att få K. M:s beslut deri. I anledning häraf ber jag att lå upplysa att, med hänsyn till de svårigheter, sorn icke allenast blifvit af Utsk:t antydda, utan äfven vid behandlingen af sjelfva frågan yppats, det befunnits nödvändigt att häröfver höra Kammar-Kollegium. I)å Kammar-Kollegium först under loppet af sista månaden till K. M. inkom med affordradt und. utlåt:de i ämnet, och då, till följe af detta sednare, det äfven befunnits nödvändigt att äfven höra Stats-Kontoret och Kammar-Rätten, dit också handlingarne nu äro remitterade, så är det temligen klart att K. M. ännu ej kunnat företaga denna fråga till slutligt afgörande. Då nu Sammansatta Utsk:t föreslagit: »att R.
Från provinsens inre delar funnos för öfrigt redan så många och så billiga kommunikationsleder, alla förande till Wenern och vidare till Göteborg, att, om en jernväg anlades i den nordliga rigtningen, utan att någon bibana i sammanhang dermed komme till stånd, denna jernväg skulle, med de billiga sjökommunikatio - StatsUtskottets Utlåtande N:o 54. 19 ner, som stodo till buds, blifva högst obetydligt begagnad. Förenad med en bibana från Filipstad, borde visserligen den norra linien för bergslagen och några deromkring belägna bruk kunna medföra åtskilliga fördelar, men likväl icke af beskaffenhet att uppväga södra liniens egenskap att för länet i allmänhet blifva den mest gagneliga och för Staten den mest inkomstbringande sträckningen. På sådana grunder och i betraktande af den södra liniens mindre anläggningskostnad, förmånligare lutningsförhållanden och kortare anläggningstid, hade Herr Oldevig ansett sig böra förorda stambanans framdragande i den sydligare sträckningen. Under det att denna vigtiga fråga af Utskottet behandlades, beslöt, på gifven anledning, Utskottet att från styrelsen för Statens jernvägstrafik infordra åtskilliga uppgifter, afsedda att tjena till upplysning vid den jemlörclse, som Utskottet hade att anställa rörande de begge föreslagna sträckningarnes ömsesidiga fördelar och olägenheter.
Brot. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 17 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o 51. vöre till fördel för de parter, som hade giltig anledning att söka ändring i Underrätts beslut. Särskildt förorsakade den obehöfiigt utsträckta besvärstiden ett oberäkneligt men för den, som, ehuru oskyldig, blifvit för brott sakfälld eller i häkte inmanad och som måste afvakta besvärstidens utgång, eller en och en half månad, innan hans klagoskrift kunde hos Hofrätten föredragas; hvarförutan i alla mål, der den häktade eller hans motpart ej med Underrättens utslag åtnöjdes, fångvårdskostnaderna lör det allmänna blefve drygare, i samma mån klagotiden vore längre.
Åtminstone för. klarade en stor Financier så år 1776. Man börvål något råtta sig derefter, och erfarenheten har äfven visat, att der ruan låttat utvågarne för importen, der har ej någon realisation kunnat till vågabringas. Jag vill ej disputera-, att det för vasse Köpmän vore fördelaktigt, att få belånings, lått, men om det för några år nyttigt, år defc likväl skadligt för andra, och för landet i allmänhet. Detta har varit det nio.tif, som ledt mig. J g vill likväl ej påstå, att jag har ofelb. art rått, ty uti Fin ance frågor kunna meningarn. es mer eller mindre riktighet endast af erfarenheten bevisas, tnen det som synes mig rått, för det kan jag ej undgå att ifra. H err Stråle, Nits Wilhelm'. Om man un - Hen 13 Svplemtrr j. m. 615% dersöker naturen af en depositions-bank skol! man finna, att den i sig sjelf ej är annat än en va ra-belåning, Man deponerar en vara, oell får en sedel. Den vara, som undergår den minsta förändringen, år den båsta, och sorn silfver år af denna egenskap, så emottager man helst denna vara. Ett bevis på rigtigheten häraf, år det, att når först sedlar emot insatt silfver tdgåfvos, måste man i orterne betala agio. för att iå dem, emedan nian ansåg dem fördelaktigare ån silfver. i samina nion en vara år mindre underkastad förskämning och rörlig, samt således närmar sig till det reeia myntets egenskaper, i samma men år den låmpelig till belåning i Banken. Jag föreställer mig, att om Banken vore återbragt uti sitt naturliga skick, så kunde varubelåningen utsträckas ganska långt, emedan sedeln då bade varuvärde, och ägde lull credit når hvar och en visste, att Banken hade säker rörlig pant för de sedlar den utgifvit.
Ständer att passevolans-kon»trakten borde å rusthållarnes sida vara fullkomligt frivilliga och afslutas på endast »tio år, särskilt för hästarne och särskilt för persedlarne, samt att tiden för kontrak»ternas början och slut vid hvarje Regemente måtte vara bestämd; dock så, att om »enskilde rusthållare, sedan begynnelsen inträdt för de öfrige, äfven skulle vilja ingå »i öfverenskommelser, deras kontrakter slutade vid samma tid;» hvarjemte motionären anhållit att Rikets Ständer måtte vid omförmälde sin begäran fästa det vilkor, »att »det må bero af Rikets Ständers beslut och Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse om och »huru länge dylika kontrakter derefter må kunna förnyas.» 4 Sammansatta Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande AU 24. Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hvartill denna motion blifvit öfverlemnad, anser sig till början böra erinra, att förslager i samma syftning blifvit vid flera föregående och sednast vid den åren 1853 och 1854 haline riksdag framställda, utan att kunna tillvinna sig Rikets Ständers bifall. Uti det Utlåtande M \1 — intaget i Bih. till R. St. Prot. 1853 och 1854, 4 Sami. 2 Afd., — som Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten gemensamt afgåfvo, i anledning, bland annat, af samma motionärs då gjorda enahanda framställning, meddelade Utskotten följande upplysningar, nemligen att, med föranledande af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 22 Februari 1845, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 3 nästpåföljande Mars, anbefallt
Efter från samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å högstberörda nådiga Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende och dervid jeitiväl tagit kännedom af de till Bih. till R. St. 4 Sami. 1 A/d. 9 Haft. l 2 Stcits-Utskottets Utlåtande As 24. frågan hörande handlingar, och får Utskottet, med afseende af de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Jan. 1866, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om skattelösen af alla inom Lunds stift belägna domkyrkooch kyrkohemman med flera lägenheter. (I. A.) Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 117) hafva Riksdagsfullmägtige Per Nilsson, Nils Olsson, Andeis Persson, Jöns Andersson, Åke Andersson och Ola Jönsson från Malmöhus län samt O. B. Olsson, Per Nilsson, Anders Persson, Ola Lasson, Sven Nilsson och Sven Rosenberg från Christianstads län anfördt, hurusom, efter det under nära ett halft århundrade tvister egt rum, rörande skatterätten till de så kallade Halländska kyrkohemmanen, denna fråga dock slutligen vid sist hållna riksdag erhållit en lycklig lösning, i följd af hvilken arrendatorer och åboer numera erhållit skatterätt till ofvannämnda kyrkohemman. Då nu emellertid Skåne, Halland och Blekinge på en gång afträddes till Sverige och det icke kunde bestridas, att samina grunder för eganderätten till de Halländska kyrkohemmanen före funnes som i afseende på de Skånska domkyrkooch kyrkohemmanen, så hade, enär under förra århundradet från 1718 till 1736 två tredjedelar af domkyrkohemmanen kommit i ödesmål och utlemnats till åboer mot vissa frihetsår, sedermera, på Rikets Ständers Sekreta Utskotts andragande och genom Kongl.
I alla boklådor har utkommit på förlag af - R. Bisedel Nyaste Mästerskapssystemet. 56 &amp; Co., Stockholm, Hamngatan 38: mmw&amp;xwm^m^m. B O K. Praktisk lärobok i en^elsls.a språket, En samling stilfulla ornament från alla konstperioder. med tillämpning af den af professor Ollendorff för mer än 40 år sedan grundade metod såsom den mest instruktiva och praktiska, helst emedan den vida snarare än någon annan befrämjar ett språks inhemtande, ej allenast för att läsa, utan älven för att tala och skrifva detsamma. Till tjenst för skolor och privatundervisning samt för s j e l l s t u d i u i i i författad af Med 85 planscher, de flesta i rikt färgtryck. Förklarande text af H. U p m a r k, intendent vid Nationalmuseum. Arbetet utkominer i 20 häften om 4 ä 5 planscher till ett pris af kr I: 25 pr häfte. At lärare och lärjungar vid tekniska och konstindustriella läroanstalter, ät dem som i hemmet egna sig åt konstsömnader, åt konstvännen och samlaren, som vill lära känna ornamentikens utvecklingsgång, at alla dessa m. fl. erbjuder Ornamentets bok me ' d sina S5 planscher och mer än 1,000 afbildningar ett rikt urval af de vigtigaste ornamentala motiv från olika tider och inom olika stilarter. G. ZETTERQUIST. Nyckel till skriföfningarna är utgifven i särskildt kart. band till pris af 1 kr. Kortfattad handledning i Geometriskt träs nicleri e l i e r s. k. Landsortslboar. Undertecknad åtager sig uträttandet af hvarjehanda uppdrag, såsom uppköp af matvaror och allt som hörer till fruntimmersoch barntoaletten, tapisseriarbeten m. m. Profver å tyger anskaffas. Förfärdigandet af klädningar ombesörjes. Samvetsgrant bemötande. Val af goda varor. Der så önskas, sändas varorna mot postförskott eller efterkraf. Provision 3 %, dock intet uppdrag under 50 öre.
TUtskottet får derföre vördsamligen till* Styrka; Besv. och Ekon. Att, på sätt och med villkor, sorn Hörr Ebel föreslagit, visitation ovillkorligt måtte verkställas å Manskapet på alla sådana fartyg, som från Utrikes orter ankomma till Svenska hamnar, vid det äfventyr, att, om någon af Manskap#?, lindantagandes Capitai» nen eller Skepparen, sorn nödvändigt måste gå i land för att bestyra om fartygets angelägenheter, men hvilken likväl äfven bör visiteras, skulle begifva sig från fartyget, innan hans hälsotillstånd blifvit af vederbörlig Läkare undersökt, en sådan genast bör gripas och förblifva under bevakning, till dess han blifvit af Läkaren visiterad och befunnen frisk, eller i annat fall afFöras till Kurhuset i orten. — ?:o Att, hvad Tjenstefolk och FabriksArbetare beträffar, hvarje Husbonde, eller den hans plats företräder, måtte, såsom redan utkomne författningar stadga, vara förbunden att, så snart han har anledning misstänka någon af sitt Folk, vara med sjukdomen behäftad, genast tillkalla Läkare, för att låta den misstänkte visiteras. 3:0 Att, om uti *iågon församling, i Stad eller på Landet, anledning till Venerisk smitta skulle visa sig, Pastor tillika med KyrkoRådet i församlingen då gemensamt böra rådgöra och besluta, om antingen blott dea misstänkte personen, eller ock hvarje menniska inom hela Församlingen bör undei'- gå visitation. Skulle Pastor och Kyrko-Rådet då anse nödigt, att vigitationen blifver allmän, bör anmälan derom genast göras hos 578 Besv. och Ekon. Utsi;. Bctänkanclen Kongl Maj:ts Befallningshafvande i Länet, sorn besörjer om Läkares sändande till Stället. 4'o Att å Auotioner inga Linne-,Gång-eller Sängkläder, som tillhört eller varit nyttjade af någon med smittosam sjukdom behäftad och genom döden afgången person, böra få säljas förr, än de blifvit rentvättade, eller på annat tjenligt sätt befriade från allt, som skulle kunna utsprida smitta. — I händelse Riksens Höglofl.