Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RiksStånden, enligt aflåtne ProtocollsTJtdrag af den 24 oc^ sistlidne Februarii samt 3:dje innevarande månad, godkänt den, för afgörandet af ofvanberörde fråga, af StatsUtskottet i Memorial N:o 411 föreslagne Voterings-proposition; så har omröstning derefter af Förstärkta Stats-Utskottet denna dag blifvit verkställd. Lydande samma Voteringsproposition sålunda: ”Den som bifaller, att af RikgäldsContoirets medel anslås omkring af Staden Marstrands förmenta fordran eller en summa af 9000 R:dr, att förskottsvis utbetalas i afräkning å den ersättning, som efter skeende utredning, kan varda Staden tillerkänd och af kommande Ständer anslagen, röstar Ja. Den det ej yiil, röst.gr Nej. Vinner Nej, kommer Staden Marstrand, att af RiksgäldsContoirets medel utbekomma såsom ersättning för sin från utgjord inqvartering härledde fordran hos Staten, en summa af gooo R:dr B:co, hvarigenom Marstrand skall anses vara för omförmäldte anspråk till fullo godtgjord. Betänkanden, N:s 429, 43o* 6o3 Denna Votering har utfallit med i5 Ja och 104 Nej. Och som Nej vunnit; alltså skall Staden Marstrand af B:gdsContoirets medel utbekomma, såsom ersättning för sin från utgjord inqvartering härledde fordran hos Staten en summa af 9000 R:dr Banco, hvarigenom Marstrand skall anses vara för omförmäldte anspråk till fullo godtgjord. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat till R. H. St:r vördsamt anmäla. Förstärkta StatsUtskotts Memorial, rörande fördelningen af det vid. innevarande Riksdag för UndervisningsVerken beviljade tillökade Anslag. Till följd af de resp.
Sprengtporten» Jakob Wilhelm; Då jag vid tvenne föregående tillfällen uttalat ruin mening i förevarande ämne, skulle jag halva stannat härvid, så framt jag icke funnit mig uppkallad af åtskilliga värda lalares yttranden, som synts mig påkalla en vederläggning, och ölvergår jag nu först till dem, som sist under denna öfverläggning förekommit. Sålunda har man velat finna ett bevis lör K. Mits rätt att nedsätta de bevillningar, R. St:r sig åtagit, deri, att ansvarighetslagen, som stadgar en påföljd för den händelse, att skatterna skulle höjas, icke stadgat någon sådan lor det läll, att de af Regeringen kunde eftergifva* eller nedsättas. Härtill svarar jag: att ansvarighetslagen innefattar allmänna bestämmelser lör alla grundlagsölverträdelser och att denna lag säkert icke blifvit kraftlös, om nedsäitningen vållat brist i de tillgångar, som R. St:r anvisat till Statsbehofvens lydande. På eventualiteter kan Ingen lag byggas. Vidare bar del blifvit Iramstäldt, för att ådagalägga, att åt 57:de §:n R. F. icke kan gifvas den omfattande betydelse, som svnes följa af ordalagen, enär häraf då äfven borde härledas rättigheten lör riksdagen att, utan Konungens medgifvande, kunna afskaffa grundskatterna, hvilket ingen lärer vilja påyrka. I anledning häraf ber jag att få anmärka, att 57 § R. F. endast uttalat en princip. Förklaringen öfver denna princip igenfinnes deremot i 60:de och lilia §§ af samma lag, som icke omnämner några andra skattebidrag, än de bevillningar, hvilka R. St:r ega alt antaga och fastställa, för att gälla under den förestående statsregleringsperioden. Dessa stadganden hafva sålunda ingen tillämplighet å grundskatterna, hvilka funnos innan 1809 års R. F. utfärdades. Att i grundlagsenlig väg disponera öfver dessa statsinkomster, så länge Konungen anser deras bibehållande nödvändigt, måste derför, hädanefter som hittills, betraktas som ett Kronans prerogativ.
Derefter sträcker sig denna ås, ehuru lägre, vidare i samma rigtning åt öster, allt intill Östersjön, utmed Slätbaken brant åt södra sidan, men åt den norra långsluttande, med enstaka, afrundade klippor, kring hvilka det kullrika, bördiga Wikbolandet blifvit tilldanadt, genom hafvets och strömvattnets gemensamt lillvägabragta uppslamning. Wikbolandet har således ursprungligen tillhört landets nordligare del, men räknas likväl nu till den medlersta, enär Motala-åns lopp genom sjön Glan, och derifrån foten af de skogbeväxta höjdsträckningarne åt öster, nu utgöra begränsningen för den norra. Norra delen af landet består hufvudsakligast af en skogbeväxt och ojemn större trakt, hvars medelpunkt är Hällestad, der vattnen förena sig till utlopp nedåt sjön Glan. Det öfriga är en högre skogsmark, hvars vatten aflöper, dels söderut, genom två trånga dalgångar, dels norr ut, åt sjön Tisnaren samt vidare åt Nyköping, och som, åt öster bruten uti den eländigaste mark, bildar Bråvikens norra strand, under namn af Kolmoren. Vid foten af Kolmoren, emellan Glan och Blåviken, utmed den ström som afleder snart sagdt alla Östergötlands vattendrag, är ett uppslarnmadt fruktbart näs, som utgör nordligaste stycket af landets medlersta och lägre del. Här är, vid den djupt inskurna Bråvikens ända, och vid utloppet af de uti sjön Glan samlade vattendragen, staden Norrköping belägen, Östergötlands naturliga exporthamn. Sjön Roxens södra vik är Östergötlands medelpunkt. De stora vattendragen Stång-ån och Svart-ån sammanflyta der med Motala-ån, och de oväg - 5 Lara, skogbeväxta och mindre beby gela höjdsträckningar, sorn från Småland framskjuta och gifva Stång-an sin rigtning, närma sig der nog mycket Roxens låga strand, för att på denna punkt förena landets alla betydligare landsvägar från öster, söder och vester. Den stora landsvägen från Norrköping åt landets norra del, samt kustvägen, äro härifrån undantag. Uti denna medelpunkt är staden Linköping belägen, af urgammalt en samlingsplats för denna landsorts invånare, ställe för den högre lagskipningen, säte för Biskop.
» Ja, sade grefven med dof röst, och hans blick blef irrande, som o m undveke den hennes; » det är detta, som mest upprör mig. — Hon — hon — och just nu. » I detta ögonblick ljödo steg irån rummet bredvid, och en sekund därefter presenterade sig i dörröppningen Jakobs korrekta skepnad, iklädd knäbyxor, långa hvita silkesstrumpor och mörkblå, galonerad frack. » Herr grefve och fröken — bordet är serveradt. » » Det är bra, Jakob, » vinkade grefve Stjärne nervöst. » Vi komma — vi komma strax. » » Men pappa, älskade pappa, » utropade Sonja och kastade sig " om hans hals, så snart hofmästaren försvunnit, » var nådig, var barmhertig mot dig själf — och mig — dela dina bekymmer, jag fordrar det — hör du — som en rätt - — allt, allt. » Grefven stödde henne och sköt henne med mildt våld ifrån sig. » Du är för upprörd nu, och vi kunna omöjligt bägge lemna våra gäster så länge. Hvad skola de tänka? De ha redan fått vänta mer än lämpligt. — Gå upp på ditt rum; jag skall ursäkta dig: du är opasslig, behöfver hvila. Jag skall sända Kurt upp till dig, så fort det kan gå för sig, utan att det alltför mycket uppmärksammas, och kommer så själf efter, så snart det är mig möjligt. — Var lugn — var lugn — min älskling, allt blir väl godt igen, med Guds hjälp. Jag skall berätta dig, hvad du bör och kan få veta. » Han kysste henne ömt och redde sig till att gå. » När reser d u? » — ropade Sonja med skälfvande röst efter honom. » Med snälltåget i afton; det är den första lä- genheten. » » Jag följer dig; du måste taga mig m e d; jag släpper dig inte ensam! » » Ack nej, ack nej », sade han sorgset och skakade sitt gråa hufvud, i det han gick ut. Dock såg han ej, hur Sonja i konvulsivisk gråt sjönk ned på knä i turellens nisch, vattnande fönsterdynans silkesblommor med heta, bittra tårar.
För dem, som i allt fall behöfva upplägga sina effekter å en sådan våg, innan de utskeppas, kan detta icke vara något onus; men för dem åter, som möjligen äro i tillfälle att från egen eller annan hamn i sin närhet kunna direkte utskeppa sina effekter, är detta stadgande ett tvång, som synes lika obilligt, som det måste anses strida mot konseqvenserna af en fri näringslagstiftning. Jag får derföre vördsamt föreslå, det Rikets Ständer ville till Kongl. Majit ingå med en skrifvelse, i syftning, att den skyldighet, som, enligt nu gällande författningar, åligger en hvar att vid jernoch stål-effekters utförsel sjöledes ur riket, låta desamma upplägga och väga å metallvågarne i rikets stapelstäder måtte för framtiden upphöra, samt hvar och en, som det önskar, berättigas att från hvad hamn eller plats som helst ur riket utföra dessa effekter under den kontroll och de vilkor i öfrigt, som kunna anses erforderliga och som Kongl. Majit kan finna lämpligt att föreskrifva. Stockholm den 30 November 1862. A A. Berger. JW 30». Af Herr EJlldCStrÖID! Att tryckningen aj allmänna författningar och kungörelser må på entreprenad till den minstbjudande upplåtas. Da det är af icke ringa vigt inom ett iagbundel samhälle, att allmänna författningar och kucgöreler må hållas tillgängliga till möjligast billiga pris, för att kunna Motioner i Borgare-Ståndet 1862. ./Vi*' 303.
Efter tagen kännedom af hvad, å Directionens sida, i detta afseende anförd t och upplyst blifvit, har Utskottet jemväl sorgfälligt genomgått de af Banco-Discont-Verkets Ombudsmän afgifne Berättelser samt dervid inhemtat: 1:0. att af de till lagsökning utlemnade lån, som från och med år 1817 till och med åi 1827 till inbetalning förfallit, 39 st., hvilka primitivt uppgått till 22,670 R:dr, deraf ännu återstå obetalde 17,010 R:dr 38 sk. 9 r., finnas så beskaffade, att de personer, som i en eliev annan egenskap för dem hos Diskont-Verket häftat, äro veterligen döde samt deras concnrser afgjorde, så att ingen vidare betalning, än sorn redan kommit Verket till godo, kan för dessa lån vara ali förvänta; 2:0. att af de för indrifning och bevakning till Ombudsmännen remitterade lån, förfallna till inbetalning efter hand, från och med 1817 till och med i832, ytterligare finnes ett antal af 15 f stycken, hvilka primitivt uppgått till 158,090 R:dr, hvaraf ännu återstå obetalde 101,210 R:dr 29 sk. 2 r:st, af den högst osäkra beskaffenhet, att desamma ej kunna anses innefatta någon verklig tillgång och följaktligen icke böra i Verkets Capitalsumma inberäknas eller annorlunda i balance-extractet uppföras, än på serskildt blad efteråt i den ordning här ofvan nämndt är samt BancoReglementets åberopade \ Art.
R:dr ulbelalte för kakelugns-pipors ränsning icke befunnits så öfverdrifvet, om vid anmärkningen rörande kostnaden blifvit upplyst, att antalet af de rensade kakelugnspiporne utgjorde 80 st., hvilket uttryckligen anföres i den räkning, som under fol. 481 för år 1841 är såsom verificalion åberopad, på det ställe der denna utgift i hnfvudboken förekommer. Årliga beloppet af denna omkostnad är dessutom allenast 10 R:dr, då man beräknar att för år 1842 någon utbetalning i och för ränsning af kakelugnspipor icke ägt rum. Herr Prosten har behagat anföra, att En messingsnyckelhängare blifvit köpt för 12 R:dr, då likväl den under fol. 758 för år 1841 åberopade verification uttryckligen upptager Fyra större nyckelhängare med Elfva krokar i hvardera; hvilka nyckelhängare tillsammans utgöra en längd af 5 alnar. Om det kunnat ådagaläggas att de körslor och foror, för hvilka lega blifvit betald varit öfverflödiga, samt att de kunnat med Brukets egne dragare medhinnas, hade anmärkning öfver denna utgift haft något skäl för sig. Hvad serskildt gruskörningen beträffar, så har Tumba på sin lott större vägstycke än något annat hemman i trakten och tillika ett vägstycke, som af Reinsorernes Berätt. ang. Bancoverket. f 7 130 alla är dyrast att underhålla, detta må nu ske med Brukets egne eller med legde dragare och dagsverken. Att utfodring för Dragare år 1842 kostat R:dr 659: 22, eller, såsom Herr Prosten uttrycker sig, nära 1000 R:dr R:gs, bör snarare anses ringa än för mycket, enär bruket icke äger tillräcklig betesmark och i berörde summa dessutom efter markegångsvärde är påfördt, hvad jordbruket till utfodringen bidragit. Gigg, Giggkärra och hästtäcken, som af Herr Prosten omnämnas, blefvo inköpte 1839, och denna utgift har utan anmärkning genomgått föregående Revisorers granskning.
Hrr Electorer att innan första plenum i nästa vecka sammanträda, för att välja ej mindre en ledamot i Ridd.- Utsk. efter Hr von Hoffsten, än ock ledamöter för att i Utsk:n inträda uti ofvannämnda genom permitterade ledamöters frånvaro lediga platser. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskts den 27 sisth Maj f. m. på bordet lagda utlåt. N:o i5i, angtde den förändrade inredningen af R. St:s hus. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskrs deri 27 sisth Maj f. m. Den 4 Juni f. m. 101 på bordet lagda memorial N:o \5i, angtde decharge för fullmäktige i Riksg cont., fann R, o. Ad., att med dess afgörande borde uppskjutas, tills StalsUtskts utlåt. Wto 148 i anledn. af anmärkntr vid Utsk:s uti betänk. Wto /\5 afgifna yttranden, angtde R. St:s revisorers berättelser om granskningen af Riksg verket 111. m., blifvit af R. o. Ad. afgjordt. Lades till handlingarna Bevilln.Utskts, den 27 sistl. Maj f. m., på bordet lagda utlåtanden: Wto 13, i anledn. af framställda anmärkntr vid Utskts under Wto 3 afgifna betänkande; Wto 14, i anledn af anmärkntr vid betänk. Wto 4; Wto i5, i anledn. af anmärkntr vid betänk. Vid förnyad föredragning of Bevilln.Utskts den 27 sistl. Maj f. rn. på bordet lagda betänk. Wto 16, angtde Hr Munck af Rosenscliölds, Wils Rudolph, afgifna yttrande, angtde förändrade grunder för allmänna bevillningen, bjef samma betänk, af R. o. Ad. bifallet. Föredrogos ånyo och biföllos BancoUtskts, den 27 sistl.
Domaren i orten, tilländagår den 14 Mars 1863, måtte till boställe åt Häradshöfdingen i nämnde härad anslås. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och ehuru Utskottet erkänner nyttan och lämpligheten deraf, att Domare innehafva boställen inom jurisdiktionen, finner Utskottet likväl, i saknad af yttranden i ämnet utaf vederbörande auktoriteter, sig böra, i frågans outredda skick, hemställa, att förevarande motion icke må för närvarande till någon Rikets Ständers åtgärd föranlada. Stockholm den 2 Oktober 1857. Stats-Utskottets Utlåtande JW 129. Ank. till Exp.-Utsk. dea 5 Okt. 1857, kl. 10 f. m. Utlåtande, t anledning aj vackt motion om befrielse för f. d. bergslagshemman från så stor del af dem pålagda frälseräntor, som motsvara den skatte-nedsältnmg nuvarande bergslag s-hemman erhållit eller vid denna riksdaq kunna erhålla. (L A.) Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, hvilken blifvit till StetsUtskottet remitterad, har Herr Arnell, G. F., fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att en del f. d. bergslags-hemman, såsom ej mera tillhörande bergslagerne, ej blifvit delaktiga af de fördelar, som nuvarande bergslags-hemman erhållit. Åtskilliga af dessa f d. bergslags-hemman, synnerligast de som låge inom Godegårds, Norra Tjellmo och Stjernarps socknar, vore ganska svaga och säkerligen till sin afkastning bland de hårdast beskattade gårdar, åtminstone inom Östergöthland, isynnerhet som deras skatter, utgående i »frälseräntor», ej finge lösas efter medel-markegång, utan måste till en del in natura erläggas. Då de frånsade sig bergslags-privilegierna blefvo de ej allenast roterade, utan deras frälseräntor förhöjdes äfven.
När man nu utgår ifrån den punkt, att utländsk Spanmål skall anskaffas, men dennaSnanmål, ehvad den inkommer för allmän eller enskild räkning , förr eller sednare nied Ilandets redbarheter skall betalas , så blir angeläget, att tillse , huru betalningen ina kunna åstadkommas på ett sätt, som för Riket blir minst betungande. Den mest naturliga utvägen härtill synes vara den, att provenuet af våra exporterade producter, som i vanliga tider till en betydlig del användes till utbyte mot utländska väl'efnadsoch öfverllödsvaror, besparas till betalning af Spanmål, så att skulldsättning hos utländningen'i möjligaste måtto må kunna undvikas. Det är också, i följd häraf, som Förenade Utskotten trott sig böra tillstyrka Rikets Högloft. Ständer, att bos Kongl. .Majit i underdånighet anhålla, att alla sådana Utländska varor, hvilka icke äro alldeles oumbärlige, måtte allvarligen förbjudas 1 till införsel och nyttjande , så länge Kongl. Maja i Nåder pröfvar nyttigt , att låta ett sådant förbud fortfara. Då nu likväl verkningen af nyssnämnde anstalt , i fall den af Kongl. Majit i Nåder skulle bifallas, icke kan' vara underkastad någon beräkning , i anseende till den tillgång på Utrikes mynt, som härigenom kan vinnas, blir nödvändigt, att andra medel och utvägar tillika påtänkas och anvisas; och ibland desse förekommer således alldraförst det af Kongl. Majit i Nåder föreslagne Lån af Två Millioner Riksdaler i Silf - 672 Statsoch Banko-Utskottens Belänkanden. ver, hvilket skulle komma att upplagas inom och utom. Riket. Huruvida eller till hvad belopp ett sådant
Skrifvelse, N:o 204. de särskilda stadganden, som utgöra förklaring eller ändring af hvad sagda Balkar innehålla eller tillägg deri. 3 §. Alla i de öfriga Balkarna af 1734 års lag eller i särskilda lagar eller författningar gilna straffbestämmelser för brott, å hvilka i nya lagen straff satta äro, varda likaledes genom denna lag upphäfna, med undantag af hvad i 18 § sägs. 4 §. Der hänvisning i lag eller särskild författning förekommer till straffbestämmelse, som enligt 2 eller 3 § blifvit upphäfven, skall brott, hvarför sådan hänvisning gifven är, straffas efter nya lagen, så framt straff å det brott deri utsättes ; finnes straff å brottet deri ej utsatt; vare hänvisningen förfallen. 5 §. Brott, som är loröfvadt innan nya lagen blifvit gällande, men för hvilket dessförinnan straff ej är bestämdt genom dom, som vunnit laga kraft eller ej öfverklagad varder, skall elter nya lagen straffas, om det straff, som efter samma lag ådömas bör, är lindrigare, än det, som i äldre lag elier författning för brottet stadgadt varit. 6 §. Är brott i äldre lag eller författning belagdt med afbön eller utställning att skämmas, må det straff ej ådömas. Har sådant straff blifvit, innan nya lagen trädde i verksamhet, ådöindt, må det ej lill verkställighet befordras. Landsförvisning eller förlust af ära må ej heller ådömas: finnes å brott, som endast med landsförvisning straffas skulle, straff i nya lagen utsatt; då skall det straff tillämpas: i stället för förlust af ära varde förlust af medborgerligt förtroende, om brottet med sådan påföljd i nya lagen belagdt är, förbrytaren ådömd, efter ty i samma lag för hvarje läll stadgadt är. Der förlust af medborgerligt förtroende skulle efter äldre lag eller författning å brott följa, må dylik påföljd ej åläggas i annat fall, än om förbrytaren dertill efter nya lagen sig skyldig gjort. fw7 §.
Revisorerne vilja icke bestrida, -att General-Tullstyrelsen fortfarande får disponera äfven ifrågavarande 8,000 R:dr, men de anse liemlighetsvilkoret vid redogörelsen för användandet deraf icke böra qvarstå, och hemställa derföre, att i laglig ordning beslutas måtte, det Rikets Ständers Revisorer eller någon delegation af dem hädanefter må egaatt, under tysthetsed, taga kännedom om huru och till hvad ändamål berörde hemliga fond användes. Kongl. Numer-Lotteriet. Denna Inrättnings tillika med Brudgåfvo-Fondens Räkenskaper, hvilka för år 1836 granskats i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkningar, men för år 1837 ännu ej undergått revision, utvisa: Debet. Balanee från föregående året: Uppbörd: Nidmer-Lotteriets Medel: B al ance till påföljande år: Credit. -v B ahmee från föregående äret: Utgifter: Brudgåfvor 2,833: is. - 2,833:16. B al ance till påföljande äret: Coratante BehåWningar 31,820:16. 8. 34,454:10.10. Debet. :; :*;* Ar 1836. Balance från föregående året: Inkomst: Årliga Anslag till Brudgåfvor Influtne Intresse-Medel Credit. Utgift: Utbetalde Brudgåfvor — Balance till påföljande året Contant Behållning Utlånte Capitaler • • • 3,080: n. i. 30,300: 3,992: 43. 30,300: - i. Säger 33,380:n. i. 34,292:43. i. Summa 36,431:43. i. 37,728:27. i. Säkerhetshandlingarne hafva väl vid anställd inventering befunnits i behörig ordning, men som medel utlånats utan hypothek och endast emot af
Handtverksoch timmermans-staten utgöres för närvarande af 100 månadsoch 594 dag-löntagare. En del af dessa arbetare har nu så låg dagspenning, alt den, utom brödkornet, som för hela denna personal är bestämd till 3 t:r råg per man årligen, icke uppgår till 16 sk. per dag. Följden deraf är, att med stigande lefnadskostnader och, såsom en följd deraf, höjda arbetslöner, det icke är möjligt att för en så ringa dagspenning erhålla ens någorlunda skickliga handtverkare, utan måste Kronan på detta sätt åtnöja sig med sådane, som icke på annat håll kunna blifva anställde, till ej ringa förlust och skada för det allmänna. Till afhjelpande häraf, får jag i underdånighet tillstyrka, att, efter någon jemnare fördelning af denna arbets-styrka de olika stationerne emellan, samt en i sammanhang dermed möjlig förminskning af personalen till 97 månadsoch 481 daglönare, såsom ett minimum af dagspenning, utom brödkornet, måtte bestämmas 16 sk. banko, hvarefter de öfrige aflönings-klasserne sedermera borde proportioneras, på det att Staten derigenom må sättas i tillfälle att erhålla en handtverks-personal, som både i ökadt och förbättradt arbete kan gifva verklig valuta för den bekostade aflöningen. En ganska obetydlig höjning i anslaget till denna stat blir härigenom behöflig och skall i sammanhang med öfrige anslag till materielen angifvas. En annan del af varfvens arbets-personal utgöres, såsom nyss är nämndt, af båtsmän. Då dessa äro uppfordrade till tjenstgöring på stationen, är Kronan enligt kontrakt skyldig att föda dem. Dertill bestås, utom bröd, som på kronobagericrne förbakas, 6 sk. banko per dag. Oaktadt man sökt att genom så kallade inatinrältningar i stort göra detta anslag tillräckligt, har det dock visat sig, vid nuvarande höga priser på proviant-artiklar, omöjligt att till så lågt pris nöjaktigt underhålla manskapet med föda. Eders Kongl. Maj:t har ock, vid derom gjorda förnyade ansökningar, funnit nödigt att afhjelpa olägenheten genom att tillfälligt höja portionspriset.
Men med afseende derpå, att femårsberättelserne nu afgifvas efter en ny, från den förra betydligt afvikande, plan, torde det dock vara lämpligt att nu ånyo meddela en sådan beskrifning och derunder uppgifva dels de förändringar i länets indelning, som under ifrågavarande tiderymd timat, och dels de oregelbundenheter, som uti samina indelning förefinnas. Detta län utgöres af två afskiljda delar, fasta landet och ön öland. Det förra består af en omkring 20 mil lång, men i allmänhet endast 4 å 6 mil bred kuststräcka, utbredande sig emellan 56 gr. 19 min. och 58 gr. 16 min. nordlig latitud. Norra delen af detta kustland omslutes af Östergötlands och den södra af Blekinge län. I vester gränsar det emot Jönköpings och Kronobergs län. Uti ett i senare tider utkommet, om mycken forskning vittnande, arbete (C. A. Agardbs försök till statsekonomisk statistik öfver Sverige) antages, att Calmar läns fasta land utgör hela den nedra delen af en stor höjdsluttning, hvilken, börjande från höglandet emellan Almesåkra och Hultsby socknar af Vestra härad i Jönköpings län, begränsas i norr och söder af tvenne derifrån utgående bergsträckningar, af hvilka den norra går österut till trakten söder om Wimmerby och derifrån åt nordost tills den når hafvet vid Waldemarsvik, samt den södra löper från Hultsby i sydostlig rigtning genom Kronobergs samt gränstrakterna af Landsh.-Emb. uti Calmar län urul. ber. för åren 1856—1860. 1 2 Calmar län. Naturbeskaffenhet. Calmar och Blekinge län nedåt länsgränsen vid Bröms. Från dessa begge bergsträckningar utskjuta, äfven med rigtning nedåt hafvet, två sådana, mindre höga, den ena börjande i Whmnerbytrakten och gående i sydost till Misterhultskusten, den andra från höjderna i Uppvidinge härad af Kronobergs län, tagande kosan genom Norra Möre härads nordligaste trakter ned till hafvet emellan Alem och Ryssby.