Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är räkningen gäldenären vederbörligen tillställd och bar han ej inom tre månader, sedan han den mottog, tillsagt köpmannen, att räkningen ej godkännes, eller ock klander derå instämt till Rätten, hvarunder gäldenären eller, om räkningen angår intecknadt förlag till drifvande af bergverk, fabrik eller annan inrättning för råa ämnens förädling, verket, fabriken eller inrättningen lyder; vare då räkningen lika utmätningsgild som förfallet skuldebref. Har gäldenären genom sin påskrift räkningen godkänt, vare lag samma. § 25. Har köpman försummat att räkning, hvarom i 23 § stadgas, gäldenären tillställa eller honom derför hos Rätten eller Konungens Befallningshafvande söka inom tid, som den § bjuder; så må för den fordran handelsbok något vitsord ej tillkomma. § 26. Är emellan köpman och någon, till hvilken han varor utborgat eller gifvit intecknadt förlag, hvarom i Handelsbalken skils, motbok hållen, och UPP~ fördt är. Lag-Utskottets Betänkande N:o 25, 7 1 händelse handelsboks vitsord mot icke-köpman i allmänhet upphäfves, skola dessa förändringar ändock ega rum, med undantag lör 20 och 23 §§, hvilka då erhålla följande lydelse: § 20. Mot andra, än köpman, ege handelsbok ej vitsord i fråga om annan fordran, än den, som grundar sig på intecknadt förlag, hvarom i Handelsbalken skils. 2 momentet bibehålles oförändradt. § 23. Det moment, som tillägges, erhåller följande lydelse: Räkning öfver intecknadt förlag, hvarom i Handelsbalken skils, skall för hvarje år, inom tre månader efter dess utgång, förlagstagaren af förläggaren bevisligen tillställas. Denna förordning får gällande kraft: för de fall, der förlagsår ej räknas lika som kalenderår, der första dagen af det förlagsår, som börjas under loppet af år 1861: för andra fall den 1 Januari 1861.»
Skrifvelse N:o 205. rädt om den framstående plats bland Universiteternas specialämnen, sorn latinska språket städse intagit, hvadan ock uppehållandet af lärostolen i Romerska vältaligheten varit mödosammast af alla lärareplatser vid Akademierna, samt att Zedritz, efter det han blifvit såsom lärare fästad vid Akademien, utan ordinarie inkomster, i förlitande på en ovanlig arbetsförmåga, tidigt ingått giftermål, men under 6 års lönlös tjenstgöring såsom Docent samt 11 års med den ringa Adjunktslönen lefvat i ganska bekymmersamma omständigheter, och äfven under de första åren såsom Professor icke haft högre löneinkomster än 2,400 R:dr, samt blott under ett år fått tillgodonjuta den af Rikets sednast församlade Ständer beviljade löneförhöjning. I följd häraf hade Zedritz vid sin bortgång efterlemna! ett skuldsatt bo, hvadan hans söner saknade all annan tillgång för sin uppfostran, än enskild välgörenhet möjligen kunde dem bereda. Med afseende å Professor Zedritz’s allmänt erkända utmärkta egenskaper såsom vetenskapsidkare och Akademisk lärare, hafva Rikets Ständer ansett sig, i anledning af hvad sålunda är vordet anlördt, böra å allmänna Indragningsstaten anvisa en årlig pension af 600 R:dr för Professor Zedritz’s efterlemnade enka, Nanna Nyström. 69;o. Vidare hafva Rikets Ständer förehaft ett hos dem väckt förslag, att till framlidne Linguarum Orientaliuin Professoren vid Lunds Universitet B. M.
Under sådana förhållanden, fordras den yttersta noggrannhet och försiktighet af förvaltande Rektor, för att tillse, det vid skeende utlåningar godkänd och full säkerhet lemnäs af låntagarne, så att förvaltaren hvarken skadar sig sjelf eller de allmänna kassorna. Men pröfningen och erhållandet af full säkerhet för — 186 — lånen medtager alltid mycken tid genom de intyg af auktoriteter, såsom inteckningar, gravationsbevis m. m., som äro nödvändiga för öfvertygelse» om den erbjudna säkerhetens fullgodhet. Härtill kommer äfven den omständigheten, att ett eller flera lån stundom uppsägas af låntagaren och inbetalas så kort tid före rektors-årefs slut, att förvaltaren omöjligen kan hinna föranstalta om ny utlåning före sin afgång. Då nu Rektors-räkenskaperna måste sluta med en viss dag, och nämnde räkenskaper således måste utvisa kassornas tillstånd vid denna tidpunkt, så täcktes Eders Maj:t nådigst finna, att en kassas räkning, viden viss tidpunkt, möjligen kan utvisa en större kontant behållning, än som skäligen bordt inneligga, utan att förvaltaren derföre bör misstänkas för försumlighet. Sådant har förhållandet varit, med hänseende till de allmänna kassorna vid Skara Gymnasium, under den tid jag, i egenskap af Rektor Gymnasii, hade förvaltningen af dem mig uppdragen. Jag hade visserligen hastigt kunnat utlåna de innevarande medlen, ty låntagare fattas alldrig, helst i en penningefattig ort: men jag ansåg mig bättre sörja för kassornas säkerhet och förkofran dermed, att jag något afbidade låntagare, som lemnade fullgod säkerhet, än att låna till den först kommande och derigenom möjligen kunna vålla deras förlust och kanske obestånd.
Sålunda! erhålles, såsom anmärkt är, i Preussen, hvarest man, så vidt kommissionen har sig bekant, kommer det nämnda utbytet närmast, i allmänhet icke öfver 50 potter, oaktadt der användes mera malt, än ofvan är beräknadt, (hvilket emellertid måste,anses såsom ett utomordentligt godt resultat), och dertill behöfves 24 potters kar-rum. För att den färdigaprodukten må kunna beskattas med 5 sk. per pot, mäste följaktligen hvarje pot kar-rum påläggas en afgift af något mer än 0,4 skilling. I Danmark deremot erhålles af en tunna potates med malt, och med detta i större mängd än i Preussen, nemligen omkring 45 H per tunna, endast 26 p. såsom förut är sagdt. Härtill användes endast 480 p. karrum, och i denna sednare omständighet ligger förmodligen också orsaken1 till det mindre utbytet, emedan man mäskar tjockare än i förhållandet af 5:4 af vatten till torr massa, hvilket förhållande, såsom ofvan är anmärkt, ej gerna kan öfverskridas utan på bekostnad af utbytet. För att uppnå en skattesats af 5 sk. per pot måste man i Danmark likaledes beskatta kar-rummet med 0,4 sk. per pot, således med samma belopp, som, såsom ofvanlöre är visadt, äger rum med hänseende till förhållandet mellan kar-rummet och utbytet i Preussen; ty utbytet står i samma Morska Kommiss. Betänk, ang. Bränvinsbränningen. förhållande till det använda kar-rummet, som i sistnämnda land, men begge två i olika förhållande till det materiaf män användt. Detta visar äfven genom exempel, att man genom skatt på mäskekar-rummet tvingas lill ett i statsekonomiskt hänseende skadligt bedrifvande af rörelsen, på samma sätt, som erfarenheten hos oss visat att det sker genom skatt å pannerymden. Hos oss är utbytet ännu mindre än i Danmark, enär det, såsom förut är bemärkt, icke öfverstiger 22 potter på \ tunna potates, med ännu mera malt än i Danmark, nemligen -18 ä 20 U. per tunna.
Han vill åter se gula åkrar och lekande barn. Men du fortsätter striden ensam – och mot honom. Sanningsvittnena, alla de ståndaktiga, de i medgången ödmjuka, i olyckan stolta, de ha rest sig ur sina tankar för att se dig – och nu vända de sig bort. Kanske har ditt folk födt många stora män och konungar, men kunde väl någon bland dem från begynnelsen stå mer danad till en ljusens stridsman än du? Du fruktade glömskan. En stjärna skulle ha tändts på din graf och brunnit i tusen år. Men lyckan blef dig mot, ty Gud ville slå dig och ditt folk. Så fullborda din hjältegärning! Skjut undan den fåfängliga berömmelsen liksom du försmått vinkannan och kvinnorna. Gör det ödmjukt eller gör det stolt, hvilket du kan. Gå bort och sätt dig i de besegrades och de förarmades vrå. Gå bort och sätt dig som Job på askhögen. Du kan befalla öfver ditt ansikte, befall också öfver dig själf. Du förmår mer än du verkställer. Det är det som Gud aldrig förlåter en hjälte. Aldrig lyfte han på sin högra hand en genomskinligt renare ädelsten än du, och aldrig slungade han i vrede sitt eget verk så djupt ned i mörkret ... och därför älskar jag dig, ty jag är en människa. Af alla män jag mött, ingen har jag älskat såsom dig, ingen. Vakta dig, vakta dig, det finns också andra som älska dig och som äro långt farligare än dina värsta fiender och belackare. – Och hvilka äro de? – Narrarna! De ha lagt märke till det vecket omkring din mun och tyda det på sitt eget språk. Narrarna vända sig icke bort. De hänga sig fast i kläderna. Narrarna behöfva en narrhjälte, en lagerhöljd ärkenarr för alla tider och därtill vilja de kora dig under jubel. Narrarna fråga icke stort efter hurudan du är. De älska icke människor. De likna de små aporna, som i palmlunden vid Hidjas sitta hopkrupna på stengudarna och äta dadlar i solskenet men som skrikande och förföljande begynna hoppa från gren till gren, när de höra en människas steg. Konung, döden fruktar du icke.
Horn instämmer jag deruti, att då BancoUtsk. ensamt ingått till Ständerna med yttrande i detta ämne, har Utsk. i sjelfva verket afvikit från det beslut, som Statsoch BancoUtskm vid gemensamt sammanträde fattat; men att domina af den discussion jag nu bott, finner jag att BancoUtsk. deruti handlat, om ock inconseqvent, dock icke oklokt. Hr von Hartmansdorff har väckt fråga derom, att äfven innevar. års bancovinst borde tagas i beräkning såsom tillgång för nu förestående statsutgifter; men lika med Hr Lefre'n, anser jag ett sådant praejudicat vara högst vådligt, ty äfven om man skulle inskränka dispositionen så, att den icke finge gå i verkställighet förrän det verkliga beloppet af denna vinst vore i räkenskapen salderadt, så vore dock den en gång etablerade principen för bankens rättighet att emellan riksdagarna disponera ifrågavar. vinstmedel rubbad, emedan med lika mycket skäl som man vid denna riksdag skulle föreskrifva att i84o års räntevinst får användas, ehuru dess belopp ännu icke är kändt, eller till banken ingått, med samma skäl kunde man förordna att räntevinsten för i84i, l84a, i843 o. s. v. skulle få begagnas till allmänna utgifter, så snart den vore i räkenskaperna till beloppet bestämd. Såsom ytterligare skäl till Utsk:s förslag i afseende å ifra - Dtn 2 September f. m. *9 finvar. afbetalning, får jag slutligen nämna, att Riksg.cont. för närvar, äger på sin räkning i banken innestående en contant behållning af mer än 3 millioner r:dr, och ulf, derest dessa medel icke i första rummet varda använda till bestridande al Statens utbetalningar, utan skola fortfarande innestå odisponerade, under det att den utlånade bancovinsten indrages oell härtill begagnas, just den befarade s k. sedelstrypningen måste ovillkorligen inträffa. Någon anmärkn. har för öfrigt ej här blifvit gjord, som icke redan hos Utsk. varit under öfvervägande, och jag kan således t j annat än yrka propos. på bifall till Utskts utlåtande.
Se Landsfiscalstjensterne. — af Landtbruksacademien, angående. Se Landtbruksacademien. — af vakten utanför Riddarhussalen, angående. Se Vakten. — af Förvaltningen af sjöärendena och Kongl. Hofjaktvarfvet, samt inställande af båtsmansuppfordringen. V. B. 3gg. VI. A. 735. XI. U. 128. XII. A. i37. — af Andre Landtmäteribeställningarne. Se Andre Landtmäteri bestå Ilningar ne. — af Ecclesiastikstaten, till hälften. Se Ecclesiastikstaten. — af Gardesregementena till halfva styrkan. Se Gardesregementena. — af Hofjaktvarfvet å Kungsholmen, angående. Se Hofjaktvarfvet. „ Indragningsstaten, angående regleringen af allmänna. Se Hufvudtitlar. Infanteri, om förvandlande af Södra Bataljonen utaf Bohusläns regemente till ständigt. Se Bohusläns regemente. Ingelotz, Wilhelm Gustaf Carl, yttrande. I. 286. Inqvartering, som lemnäs tågande trupp, om ersättning för. Se Ersättning. Inqvarteringsbesvär, angående städernes, utom Stockholm. II. ( '45 ) II. 421. R. 454. x. B. 91, 112. Å. i95. XIII. XIX E. 4g. lnqvarteringsskyldighet, om afskaflfande af permanent, under fredstid. II. 257.-R.. 355. — i Slockholm, angående. XXIV. A. 7• Inqvarlei ingsoch bek lädnadshjelp för flottans officerare, angående. lil. 36g. Se vidare Hufvudlitlarne, den fjerde. Inoch utvexlingsprisen å dokater samt utvexling af guld och silfverplanlsar, angående. XIII. B. 111, 294. Å.. 48q. XIV. B. 453. XVII. A. 44. a Institut, Jordbruks-, om understöd fö'r det vid Degeberg. Se Degeberg.
Föredrogos och biföllos Stäts-Utskottels utlåtande och Memorial: JYs 4, i anledning af väckt fråga om en sådan tillökning af den hos RiksStånden antagna kanslibetjening, att en sammanfattning af förhandlingarne må kunna dagen efter hvarje Plenum i tidningarne införas, samt JYs S, angående riksdagskoslnadernas bestridande af Riksgälds-kontoret. S. D. Remitterades till Stats-Utshottet: Friherre Nordenfalks, Johan, motion JYs 31, om anslag för uppförande af en byggnad till inrymmande af Riksarkivet och Kongl. Biblioteket, tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande; Friherre Raabs, Carl Adam, motion JYs 34, om upptagande af ett inhemskt statslån för jernvägsbyggnaderna i landet, tillika med två i anledning deraf afgifna yttranden; Herr Montgommeris, Robert Nils Germund, motion JYs 39, angående statsanslag till uppförande af ett hospital för landskaperna Wermland, Dalarne och Nerike, tillika med åtskilliga i anledning deraf afgifna yttranden; Grefve Hamiltons, Gustaf Axel Knut, motion JYs 44, angående anvisande af 2,000 Riksdaler Riksmynt årligen till stipendier åt Docenter inom Juridiska Fakulteterna vid rikets universiteter. Herr von Möllers, Peter, motion JYs SI, angående statsanslag till uppförande af en dubbelfyr å den så kallade Tylö-udden vid Halmstadsbugten; Herr Ros, Anders Emanuel, motion JYs 34, angående pension åt framlidne Justitie-ombudsmannen S. L. Theorells enka, Sofia Wilhelmina Theorell, född von Schwerin, tillika med ett i anledning dcaf afgifvet yttrande; Herr Charpentiers, Guslaf Reinhold, motion JYs SS, angående löneförhöjning åt Kammarskrifvare och Vaktmästare i Kongl. Kammar-kollegium, samt förökning i anslaget till extra ordinarie tjenstemän och vaktbetjening i samma Verk; 38 Prot.-Utdrag den 22 November 1862.
M:ts och Kronans påräknade inkomst utaf tionde Alun med hamnens upphörande förloras, serdeles som densammas iståndsättande på Intressenternes bekostnad, i enlighet med det upprättade kostnads-förslaget skulle uppgå till nära dubbelt af hela Brukets värde; förklarande Intressenterne tillika, att de, i fall hamnen ej för Statens räkning uppmuddrades, sjelfva ville göra sista försöket till vinnande af hamnens förbättrande och Brukets upprätthållande, derest Bruket beviljades tio frihetsår från tiondes erläggande samt efter dessa års förlopp åtnjutande af tiondens nedsättning till hvar trettionde Tunna, i likhet med hvad andre Alunverk skall blifvit förunnadt; dock hafva Intressenterne härvid förbehållit sig, att sådant deras åtagande ej måtte sträckas till ovilkorlig skyldighet för dem att fullborda hamnförbättringen efter något visst kostnads-förslag eller under någon controll af hvem det vara må, utan Intressenterne för framtiden vara obetagne, att pröfva huruvida ändamålet kan vinnas på bästa sätt och i förening med Brukets bestånd, samt att, i fall kostnaden skulle öfverstiga deras krafter och möjliga tillgångar, få begagna det enda för dem återstående medlet eller Brukets nedläggning. i6 S t a t s - U t s k o 11 e t s Och liar i anledning häraf K. M:ts Bef:h:de i Calmar Län, uppå anförda skäl, i underd. tillstyrkt någon minskning uti den afgift, som hittills utgått af tillverkningen vid meranämnde Alunbruk. StatsUtskottet, som härå erhållit K. M:ts Nådiga Remiss af den i3 i denna månad, har af StatsContorets underd. utlåtande inhämtat, att Lowers Alunbruk, efter tillgodonjutande af frihetsår för sjelfva anläggningen , alltsedan år 1741 årligen contribuerat till Statsverket med en tiondedel af dess tillverkning, hvilken tionde för åren i8i3 med 1824 utgjort Tunnor, som blifvit försålde till 31,471 R:dr 8 sk. 2 rtst., hvaraf medium utgör i25§|£ Tunnor Alun, med ett värde af 2622 R:dr 28 sk. 8 r:st.
Att följa ordalydelsen här, skulle således icke heller något förskott kunna äga rum, utan först vid riksdagens slut skulle R. St. öfver vedergällningen besluta. Likväl har samme ledamot tillstyrkt bifall till StatsUtsk:s betänk., hvari förskott på arfvodet föreslås. Jag skulle likväl tro, att då man icke bestämmer den summa, som skall utgå, utan säger, att under den och den summan skall beloppet icke bestämmas, har man icke trädt grundlagen för nära. Ville man åter drifva det derhän, att betjeningen icke förr än vid riksdagens slut skulle erhålla någon aflöning, tror jag, att göromålen snart skulle afstadna och att Ständerna sålunda blefve tvungna att förändra ett sådant beslut. JVIen i afseende på BondeStrs beslut anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på det tillägg, jag nyss hade äran föreslå. EondeSt:s beslut lyder vid slutet sålunda: ”Emot riksdagens slut och i sammanhang med statsregleringen uppgör ”StatsUtsk., efter samråd med Hr Landtm, och Talmännen, ”förslag till den tillökning, som cancellipersonalén bör lil 1— ”komma; dock må denna tillökning icke blifva mindre, än ”att livar och en i det hela undfår, hvad för hvarje plats ”vid sista riksdagen bestods.” Det går icke an att utan inskränkning instämma i detta beslut, att hvar och en i det hela skall undfå lika mycket som vid förra riksdagen, och derföre har jag begärt det tillagg i beslutet, att cancellipersonalen icke pr månad må erhålla mindre, gn hvad vid sista riksdagen bcslods. Jag anhåller ytterligare om proposition derpå. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag hemställer vördsamt, huruvida ett fullkomligt ingående på BondeSt:s förslag att för cancellipersonalen bestämma en minimiaflöning till det belopp, som utgjorde maximum vid sista riksdagen, är fullkomligt ändamålsenligt. Jag vili icke ingå i diseussion, 326 Den 17 Mars e. m. huruvida det är grundlagsenlig! (derom tror jag mycket kan sägas mot och med); men jag tror det vara klart, att om detta belopp antages till minimum, lärer ett maximum komma att blifva mer betydligt, än man föreställer sig, eller också reducera sig till intet.
Utskotten anse sig, vid sådant förhållande, icke kunna tillstyrka, bifall till motionärens framställning i denna punkt. Vidkommande derefter motionärens förslag, alt en ombudsman eller controllör, utöfver det nu fastställde antalet af Tulltjensteman, vid packhusen, måtte anställas; så och då Utskotten förskaffat sig kännedom derom, alt sådant ej är af behofvet för närvarande påkallad!, iå Utskotten vördsamt tillstyrka, att jemväl denna del af motionen må lemnäs utan afseende. Slockholm deli 13 Maj 1845. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri,' 1845. Statssamt Allm. Besv. och Elon. Utsi. Arik. till Ex/j. Utsi. den 13 Maj, 11. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande till lindring i Båtsmansroteringens utgörande å landet.
Gud i sin nåd har fogat, att kyrkan ej af brist på vapen skall uppgifva kampen mot det ondas rike. Hennes skyddsoch anfallsmedel äro af mångfaldigaste slag. Hennes stridsmän, presterna, likna riddare, bepansrade från topp till tå, beväpnade med lans, svärd, dolk och morgonstjerna. Nästan hvarje ort eger en skatt af reliker, som, förvarad i dess tempel och vid högtidliga tillfällen visad för det andäktiga folket, utgör dess palladium, försvårar, om icke hindrar, fiendtliga krigsskarors anfall, mildrar, om icke förekommer, farsoters härjningar. Ej allenast de kroppsliga lemningarne af martyrer och helgon, utan hvarje sak, som de i lifstiden berört, ja daggdropparne på deras grafvar äro för djeflarne en fasa, för de troende medel till andlig och kroppslig upprättelse. Helgonbildernas undergörande egenskaper förtäljas af hundra legender. På Guds föranstaltande består emellan dem och personerna, som de föreställa, ett mystiskt, aldrig afbrutet samband, på hvilket S:t Hieronymus kastar en viss belysning, då han mot Vigilantius, som i sin blindhet motsatte sig helgonens dyrkan, utbrister: ”Du vågar föreskrifva Gud lagar! Du dristar pålägga apostlarne bojor, så att de ända till domens dag förvaras i sitt fängsel och ej få vara med Herren, då det likväl om dem är skrifvet, att de skola vara med Herren hvart de gå! Om lammet är allestädes, måste man fördenskull tro, att de som äro med lammet, också äro allestädes. Om djefvulen och demonerna ströfva kring verlden och genom sin allt för stora snabbhet äro närvarande öfverallt, skulle då martyrerna, efter utgjutande af sitt blod, förblifva inneslutna i sina kistor och ej förmå gå derur!” Likasom ålderdomen och döden äro följder af syndafallet, så äro de flesta sjukdomar verkningar af den magt, som Guds öfver det kroppsliga uttalade förbannelse förlänat djefvulen, men äfven de öfriga, som man med rätt eller orätt benämner naturliga, botas vissast genom åkallande af Guds hjelp.
D e erfarna bland d e m äro mångordiga o m de summor, som sparas genom att k ö p a mjöl säckvis, socker i fjärding, smör i drittel o c h kaffe i b a l; d e söka visa, att ej så litet penningar stannar i börsen, o m ägg kö- pas i mängd, när de äro billigast, o c h förvaras till den » dyra t i d e n »; kött köpes o m hösten och nedsaltas, o c h sedan omtalas, att så c c h så många öre per kg blir köttet billigare än att köpa det bitvis efter gällande pris. Medan alla dessa fakta kunna vara afsevärda for dem, som hafva stora skafferier, handkammare och källare, göra de emellertid den husmoder, som måste b e b o en liten lägenhet, nedslagen och förstämd. I hennes skafferi finnes ingen plats för en mjölsäck — kaffebal o c h sockerfjärding kan hon ej våga att ens drömma o m, och hvar finna en vrå för en tunna potatis? När hon så läser eller hör alla dessa visa råd o c h beräkningar af erfarna hushållerskor, blir hon hjärtängslig o c h tycker sig vara en oduglig varelse, s o m förslösar sina hushållspenningar, i det hon köper kaffe, socker o c h mjöl per kg., potatis per liter o c h ägg tjogvis. H e n n e s familj behöfver hela veckan för att kunna äta upp ett hälft får, men hvad g ö r d e t? Enligt bästa rön kan hon j u ej vara verkligt hushållsaktig, o m hon ej köper sitt kött p e r styck. Men efter någon tid börjar h o n, o m hon är en kvinna m e d eftertanke, inrätta sig så, s o m bäst passar hennes inkomster o c h utrymme, o c h skall k o m m a underfund m e d, att det finnes lika m y c k e n hushållning i hennes sätt att lefva s o m i grannens, hvilken har g o d t utrymme o c h större inkomster; ty otvifvelaktigt finnas äfven fördelar i att göra sina u p p k ö p i små kvantiteter.
— Men i fråga om detta användande hafva Rikets Ständer trott tillfället vara inne att bereda laglighet åt en grundsats, hvars tillämpning af allmänna meningen ansetts ännu säkrare, än beväringsinrätlningen, leda till ett verkligen nationelt försvar, nemligen ungdomens tidiga öfvande i militäriska sysselsättningar; och, ehuru lång tid torde åtgå innan häraf äro att vinna sådane resultater, som kunna verka till lindring i beväringsskyldigheten, hafva Rikets Ständer likväl funnit sjelfva principen desto heldre förtjena uppmärksamhet, som öfningar i marcher, gymnastik och vapenkonst i sig sjelfva ega en i physiskt hänseende för det uppväxande slägtet högst välgörande inflytelse, hvilket erfarenheten redan ådagalagt vid de skolor, der sådana öfningar blifvit införda. Det är äfven af sådan anledning, som Rikets Ständer ansett sig böra uti det stadgande i förslaget till beväringslagen, hvilket handlar om användandet af de ifrågavarande afgifterna för vapenöfningsfrihet, inrymma föreskrift om den genom dessa medel uppkommande beväringsfondens användning till beväringsinrältningens ytterligare utbildande. För öfrigt hafva Rikets Ständer, hufvudsakligen på de uti den nådiga Propositionen anförda skäl, funnit sig böra antaga de utaf E. K. Maj;t föreslagna bestämmelser, utom i några få delar, hvilka här nedan omförmäles. Stadgandet i 8 §, att den, sorn är urståndsatt, till följd af lyte eller sjukdom, att inställa sig vid mönstring, skall styrka sådant medelst insändande af bevis af både Pastor i församlingen och Kronofogden i orten, har synts Rikets Ständer icke allenast nog strängt, i anseende (ill svårigheten för mången, hvilken har lång väg lill Kronofogdens bostad, att anskaffa dennes intyg; utan äfven olämpligt, emedan det icke låter tänka sig, alt Kronofogden kan hafva sig bekant, hvilka alla, äfven i fögderiets aflägsnaste delar, vid ett visst tillfälle ligga så svårt sjuka, att de ej kunna färdas till mönstringsplatsen.