Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det var med särde les nöje jag i förmiddags hörde de skäl, Gr. Lagerbjelke framställde för sin åsigt, och hvilka voro ganska svåra att bestrida, så vida verkställigheten blir sådan, som man föreställer sig. Detta fruktar jag likväl icke kommer att ske. Gr. Lagerbjelke sade att de nuv:de stadg:ne äro orättvisa, jemförda med ITtsk:s förslag. Jag vill icke egentligen gå in på att de äro så orättvisa, men de hafva blifvit det genom det sätt, hvarpå de tilllämpats. Föreskrifter finnas nog i den gamla Bevilln:sFörordn:n för att Taxerings-nämnden skulle kunna tillvägagå äfven nu på samma sätt vid upgifters infordrande, som Dtsk:t föreslagit; men vi hafva sett att det icke lyckats. Ett af de hufvudsakligaste skälen, hvarföre upskattningen i vissa orter har blifvit lägre än verkliga värdet, ligger deruti, att så kallade minimi-tariffer blifvit upgjorda för hvarje län, och att man ansett allt väl, endast bevillningen upgått till den minimisumma, som blifvit länet åsatt. Tag bort dessa minimitariffer, men bibehåll öfriga stadganden rörande sättet för taxeringen, och jag är öfvertygad om att man på ett enklare sätt skall komma till det mål, Dtsk:t söker. Skulle deremot Dtsk:s förslag antagas, så blir följden deraf ett ganska stort besvär för vederbörande inom de olika orterna, först och främst för att upgöra sjelfva värderingen af en persons inkomster och sedermera i och för tax:en. Så länge det är fråga om en i det hela så obetydlig bevillning som denna, skyggar man litet tillbaka för att ingå på ett förslag, hvarigenom ett betydligt ökadt besvär skulle åstadkommas, isynnerhet när man alldeles icke är öfvertygad om att någonting derigenom 42 Den 9 Maj e. m. vinnes. Samma intresse finnes qvar i dessa Ivomitéer att få upskattningen så låg som möjligt, och jag befarar således att följden icke skulle blifva annan, än att man nedsätter beskattningsprocenten, hvarigenom statsinkomsten minskas.
Många andra nätta julklappar af detta slags material kan man göra, o m man blott är litet uppfinningsrik. Milda. hvissnar. Några fruntimmersmmnen. Upptecknade af En * gammal pennfäktare. Imiterade applikationsarbeien. Följande arbete, som med fördel kan användas till en hel mängd olika föremål, såsom antimakass, fönstereller dörr-lambrequin, beklädning af s. k. lecturebord m. m., är lätt o c h roligt att utföra, men tilllika af en mycket dekorativ effekt. De material, som därtill användas, ä r o: Ljusgrå eller crémegul linneväf (icke linnestramalj). Olika kulörer af oljefärg, Siccativ. En lagom grof oljefärgspensel. S. k. brilliantgarn. Vid utförandet tillgår på följande sätt: På ett ritbräde eller icke ömtåligt bord spännes det stycke linneväf, som skall användas. (Flere olika sorters linneväf, lämpliga för detta arbete, finnas i handeln. Jag har själf användt en sort inväfd med guldtrådar, hvilken tagit sig utmärkt väl ut.) Därefter öfverför man härpå medels blåpapper konturerna af det mönster, man vill utföra. Detta mönster bör naturligtvis vara afpassadt efter arbetets ändamål. Adliga vapen, olika landskapsoch riksvapen, rediga och tydliga gammaldags ornament, äro mönster som bäst passa, och hvilka ej äro svåra att åstadkomma och sammansätta. Härefter kommer målningen. På en palett, eller, i brist däraf, på en porslinstallrik, upplägger man de oljefärger, som skola begagnas. Men innan man börjar måla med en färg, måste man först däri inblanda så mycket hett (ej brun) siccativ, att vid profning på tyget oljan i färgen ej flyter omkring. Härmed får nian vara mycket noga o c h aktsam, ty flyter oljan ut öfver mönsterkonturerna, blir det hela förstördt. Det är detta som inblandningen af siccativ förebygger. Terpentin får man ej använda till något annat än penselns rengöring. Men skulle det misslyckas så, att någon färg kommer på arbetet utom mönstret, så kan man försöka att få bort den genom att med en ren, hvit lapp, doppad i ren terpentin, försiktigt gnida på fläcken.
I afseende på frågans bedömmande efter politiska förhållanden» tror jag, att Ridderskapet och Adeln hör i denna del fästa mera afseende på Hans Majit Konungens kunskaper, än på Statsutskottets förmodan. Hvad åter den frågan beträffar, huruvida en minskning i Tullinkomsterne derigenom kunde äga rum, att till följd af nedsättning i afgifterne en stör22 H. 7 g§ Den 3o April f. m. re qvantitet varor redan blifvit införd, Jon jag ej instämma i en sådan mening. Det är väl möjligt, att vissa artiklar kunna inkomma ett år till ovanlig myckenhet, men samma förhållande kan ett annat år inträffa med andra artiklar, och följden blir en större consumtion i allmänhet. Jag tror 4 derföre icke det vara farligt, att antaga den beräkning för Tullinkomsterne Kongl. Maj:t proponerat, och Herr Skogman nu ytterligare yrkat; och jag anhåller om proposition i enlighet härmed. Herr Ribbing, Arvid: Utan att ingå \ betraktande af Politiska förhållanden, hvilka inses bättre af andra än af oss, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten vid sådane saker, hvari vi företrädesvis böra äga en öfvertygelse, och uttala den. Jag täger mig derföre friheten att erin dra om hvad jag förut vid något tillfälle vidrört, att man genom Statsinkomsternes hufvudsakliga beräkning från afgifter af vissa anstalter, hvilkas ändamålsenlighet kan vara olika opinioner underkastad, med penningen liksom fjättrar sig vid ett visst system, och tvingas att dervid förblifva, utan att kunna få öfvergå till ett bättre. Vi hafva nyss ventilerat en fråga, nemligen om Lotterispelet, i hvilken till icke ringa nion ingick beräkning af Statens förlust genom anstaltens borttagande. Samma förhållande skulle uppstå, om man skulle finna någon rättelse i D e n 3o A p r i 1 f. m. 99 närvarande Tullsystem behöflig, men hindrades derifrån genom den beräkning af minskning i de Statens inkomster, som voro bygde på det rådande Systemet.
Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit - s 025: — Riddare-href af Kongl. Maj:ts Seraphimer-Orden ioo: — Commendeurs-bref af Kongl. Maj:ts Svärds-Ordens St. Kors-, af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Ordens Dito t 66: 32. af Kongl. Maj:ls Wasa-Ordens Dito ) af Kongl. Maj:ts Svärds-Orden — a af Kongl. Maj:ts Nordstjerne-Orden — l 5o: — af Kongl. Maj:ts Wasa-Orden — j Riddare-href af Konung Carl XlII:s Orden 25: — af Kongl. Maj:ts Svärds-Orden Öppna bref för Riddare och Ledamöter af Kongl. Majis Nordstjerne-Orden af Kongl. Majrts Wasa-Orden voterarar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. Yinner Nej, komma berörde afgifter, jemlikt Ridderskapet och Adelns beslut, att utgå med de belopp, nu gällande Chartae-Sigillatas-Förordning i 5 och io §§. bestämmer, nemligen för: Adels-bref - 107: 24* — Friherre-bref - - 225: Grefve-bref - 45o: Öppna Bref, hvarigenom någon i Nåder tillägges de förmoner, hederstitlar och företrädes-rättigheter framför andra undersåter, som Herrar Riksens Råd af ålder tillerkände blifvit - 383: 16.— Riddare-href af Kongl. Majlis Seraphimer-Orden 45: 15: 6 Bevillnings-U tskoltets Memorial, N\o 3l. Commendeurs-bref af Kongl. Majlis Svärds-Ordens St.
Uti Westergöthland må äfven, jemte Wedens oeh Bollebygds härader, som hafva sandig och bergbunden jordmån samt inskränktare binäringar, till undantagen räknas Gäseneds härad, såsom af naturen särdeles missgynnadt, då det i allmänhet har svag och ofruktbar jordmån, lider brist på skog och är afsides beläget för trafdt; men lefnadssättet är sparsamt och under sednare tider har i sistnämnde härad, likasom i de närgränsande Wedens och Kullings, utvecklat sig en ny näringsgren, som mycket bidrager till invånarnes bestånd, nämligen odling af potates och denna växts förvandlande till bränvin. I afseende å folkets sedlighet kan med all säkerhet antagas att deri alltmer och mer framgår till förädling, äfven om brottmålsstatistiken skulle häntyda på ett motsatt förhållande. Ty, fastän de egentlige brottens antal, hvilket under detta qvinqvennium måhända ökaLs, ingalunda kunna frånkännas en ganska väsendtlig betydelse vid bedömande af folkets moralitet, lära desamma, såsom ofta varande tillfällighetens eller ögonblickets foster, aldrig uteslutande kunna anses såsom sedlighetens måttstock, i synnerhet då, såsom bär är händelsen, rättegångssättets långsamhet, ransakningsfängelsernes usla skick och vissa straffarters olämplighet, gemensamt bidraga att förderfva den måhända af öfverilning felande, och ingifva den förhärdade missdådaren förakt för straffet, hvilket, hvad särskildt angår de flesta tjufnadsbrott, är lamt på samma gång, som det utesluter snart sagdt möjligheten af ånger och förbättring. Såsom verkande till sedlighet och laglydnad bör företrädesvis nämnas bildningens framskridande, till följd af de numera nästan allmänt inrättade folkskolorna. I samma mån dessa uppfylla sin bestämmelse, i samma mån försvinner det råa sinnelaget, för att lemna rum för upplysningens eftertanka och begäret efter ädlare njutningar, än det fordom så allmänna bränvinssupandet.
Har lian deremot hvarken det ena eller andra, är det slut med honom. Hans affärer äro vanligen så vidt utgrenade, att det ligger i allmänhetens intresse att, då han kommer på obestånd, konkursen så hastigt som möjligt må börja, på det att han icke må gynna de närv:de borgenärerne på de frånvarandes bekostnad. I främmande länder har man gått ända der - »2 1> en II J lili o. m. llän, att domstol eger att utan någon borgenärs ansökning försätta köpman i konkurs, — något som Utskit dock icke ansett lämpligt att här införa. Så vigtig har man ansett denna sak i andra lander, just för att hindra en köpman att draga ut på tiden genom uplåningar och andre åtgärder, som fördröja konkursens öpnande. Då nu således en skillnad är nödvändig mellan köpmän och icke köpmän, i afs:de på deras försättande i konkurs, är det nödvändigt, att köpmannen med största möjliga skyndsamhet försättes i konkurs; då deremot vådan af något upskof med öpnandet afen icke-köpmans konkurs, är något mindre. På grund af hvad jag anfört, får jag anhålla om bifall till Utskits förslag. Efter härmed slutad öfverläggning och uptagande af yrkanderne å bifall till och återremiss af den förev:de §:n, framställdes propos. å bifall till densamma och besvarades med många ja jemte några nej; oeh förklarades ja hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.-propos.: »Den som bifaller 4:de §:n af LagUtsk:ts uti Betänk:t N:o 33 framställda förslag till konkurslag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej: Vinner nej, blifver nämnde § till Utsk:t återremitterad». Vid voteringens slut hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 18. Nej — 7. § 5. Bifölls. § 6. Gr. Mörner: I andra mom. af denna § heter det, att om gäldenär vill undvika konkurs, skall han genast förnöja sökanden eller ställa antaglig borgen för hans fordran. Inga andra invändningar annat än penningar duga således.
Ståndet afslog den af Utskottet framställda inbjudning, samt förklarade sig vilja vidblifva sitt i ämnet förut fattade beslut. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets memorial NT:o 244, med förslag till voteringsproposition, i anledning af skiljagtiga beslut uti frågan om anslag lill bildande af elt Nalional-museum: Den af Utskottet föreslagna voteringsproposition godkändes. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Förstärkta Stats-Utskottets memorial: N:o 274, i anledning af verkslälda omröstningar, angående Tullbe villningen; samt N:o 275, i anledning af verkslälda omröstningar, angående stämplade pappersafgiften. Den 23 April. Från Högloft.
Hr von Hohenhausen: Jag får hos Hr Gr. o. Landtm, förnya min anhållan om propos. tili R. o. Ad. alt instämma i Presteoch BorgareSt:ns i detta ämne fattade beslut. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller vördsamt om propos. på Frih. Palmstjernas förslag. Jag finner visserligen, att, 0111 detta mål är ett lagstiftningsärende för båda Statsmngterna, såsom jag yrkat, R. o. Ad:s eller R. St:s beslut i alla läll skall underställas K. M ; men på det tvisten må upphöra, tror jag, att man utan oformlighet kan fatta det beslut, att R. o. Ad. anser Rikets nu församlade Ständer böra hos K. M. anhålla om Dess nåd. samtycke till R. St:s beslut i afseende på myntenheten och dess underafdeluingar. Jag anhåller om propos. derpå och tror, att båda meningarna derom kunna förlikas; ty ehvad ämnet är önskningsmål eller ej, är propos:n ej grundlagsstridig. Gr. Posse: Här lärer numera endast vara fråga oin formen eller huruvida det beslut, R. o. Ad. fattat i afseende på myntenheten, bör hos K. M. framställas i form af beslut eller önskan. Sjelfva saken, eller hvad som anses böra blifva myntenhet, är redan afgjord. Frågan synes mig således ej kunna afgöras utan en tolkning af grundlagen, ty det är fråga om hvad med skrot och korn i 79 § menas. Jag tror ej, att det är ett RiksSUs rättighet att derom besluta. Jag vill ej yttra mig om grundlagsenligheten eller stridigheten af sakens behandling i de andra Stånden; men jag kan ej tillstyrka det Stånd, hvaraf jag har äran vara ledamot, att afgöra frågan i annan form, än grundlagen föreskrifver, och denna form är, att Ståndets Talman gifvetsin mening tillkänna och att frågan, om Ståndet ej är nöjdt med hans åsigt, går till Constit.Utsk., hvars beslut måste lända till efterrättelse. Så mäste väl denna sak behandlas; och då Hr Gr. o.
Jag för min del tviflar derpå, och tror upgifterna derom vara öfverdrifna. Äfven torde man icke böra lemna utan upmärksamhet den omständigheten, att kaffe, till följd af sin qväfhalt, är för personer, som endast njuta dålig föda och sådan, som blott är tillredd af vegatabiliska ämnen, utgör ett ganska lämpligt surrogat för animalisk föda; Den 3 December e. in. 197 hvartill kommer, att de inciterande egenskaper, kaffet eger, verka fördelaktigt på digestionen af svårsmälta födoämnen. Jag tror således, att det hvärken nr sanitär eller pekuniär synpunkt kan, såsom Hr Björnstjerna oell Hr Printzensköld förmenat, medföra några stora fördelar, att stegra tullen på kaffe, utan hafva de, som yrkat derpå, blott visat sig sorn stora vänner af lurendrejare; ty genom förhöjda tullsatser är det hufvudsakligen hans premium, som förökas, och hans nobia yrke, som npmuntras. Jag för min del kan ej tillstyrka motionen. Hr Oxehufvud, Anders Rolf: Det iir med anledn. af den siste värde talarens yttrande, jag tagit mig friheten begära ordet. Han påstod, att, i ans:de till den stora fattigdomen på landet, kaffe måste förtäras som ett surrogat för dålig föda, i anseende till de starka refemedel, det innehöll. Detta visar blott, huru litet den värde talaren satt sig in i förhållandena på landet. Der existerar verkligen ej så stor fattigdom, som han tycks hafva föreställt sig; der råder i stället nästan öfverallt, om icke rikedom, så åtminstone ganska stor välmåga. Detta bevisas just af den betydliga qvantitet kaffe, som från morgon till qviillen förtäres i hvarenda stuga. Jag har låtit mig berätta af Major Fahnehjelm, att han, under sina resor i Norrland, funnit, att ända till 5 å 6 koppar kaffe drickas allmänneligen i hvarje koja. Och alla veta vi, att i mellersta Sverige kaffet är en krydda, som jemnt förtäres, och detta, ur sanitiir synpunkt sedt, har ovillkorligen ett ganska menligt inflytande på befolkningen.
R:dr under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863; 6:o för anläggande af en vattenledning från Lyckeby till Carlskrona jemte 2:ne bassiner, den ena vid högvakten och den andra i Höglunds park, Trehundrafemtiofyra tusen R:dr, att under hvartdera af sagde år utgå med en tredjedel eller 118,000 R:dr. § 119- Till sjöfartens ytterligare betryggande och underlättande genom förbättringar i fyroch båkväsendet samt lotsinrättningen, hafva Rikets Ständer beviljat följande, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade, anslags-summor, hvilka böra, enligt Kongl. Maj:ts disposition och i mån af behof efter vederbörliga reqvisitioner utbetalas, nemligen: l:o för en fyr-inrättnings anläggande å Sandhammaren vid Skånska kusten, Etthundraåttioett tusen R:dr, som bör utgå med en tredjedel eller 60,333 ^ R:dr under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863; 2:o för anskaffande af ett fyrfartyg vid den söder om Cfc arken belägna Sydostbrotten, Sjutio tusen R:dr; och 3:o för anskaffning af 12 däckade lotsbåtar till begagnande på de ställen å kusterna, som af Lotsdirektören anses i sådant afseende mest lämpliga, Tjugefyra tusen R:dr. § 120. Utöfver de för nedan omförmälda föremål anvisade och å Riks-statens Sjette Hufvud-titel uppförda anslag, hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga disposition beviljat och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat följande extra anslags-summor, hvilka på det sätt och i den ordning Kongl. Maj:t behagar föreskrifva, böra för samma föremål tillhandahållas och utbetalas, nemligen: l:o för Rikets ekonomiska karteverlcs bearbetande under den tid, denna riksdags statsreglering kommer att omfatta, 15,750 R:dr årligen, eller under åren 1861, 1862 och 1863 tillsammans
Rxlr om året eller tillsammans 800: Hos Kongl. Maj:t hafva åtskiilige hemmansegare å ön Rummaren i Stockholms län underdånigst anhållit, att som dem ålåge att både i Nämdö och i Djurshamns kapellförsamlingar ej allenast deltaga i byggnad och underhåll af kyrka och komministers-boställe, utan ock att aflöna komminister, klockare och öfrig kyrkobetjening, hvilken dubbla börda sökanderne, såsom obemedlade lotsar, ej längre förmådde uthärda, Kongl. Maj:t fördenskull måtte i nåder tillåta, att ön Rummaren linge i ecelesiastikt hänseende skiljas från Nämdö kapell, tillhörande Öster-Hanninge pastorat i Stregnäs stift, och i stället förenas med den, Rummaren vida närmare belägna, Djurshamns kapellförsamling af Wermdö pastorat i Upsala stift och Stockholms län. Prop. till K. St. 1847. Span mai. Med anledning haraf och då, enligt vederbörandes uppgifter, det belopp kronotionde-spanmål, som erfordras, för att hålla kapell-predikanten och kyrkobetjeningen i Nämdö jemte kapell-kyrkan derstädes skadeslösa för den minskning uti inkomster och bidrag, som genom Rumma rens skiljande derifrån skulle uppkomma, utgör för kapell-predikanten 13 tunnor 21 kappar, för klockaren och kyrkovaktaren 4 tunnor 9$ kappar samt för kapell-kyrkans underhållande och reparation 1 tunna 25f kappar eller tillsammans 19 tunnor 23U kappar span mål, hälften råg och hälften korn, hvarför kronans behållna tionde i orten jemväl lemnar tillgång; föreslår Kongl. Maj:t, att Rikets Ständer må lör ofvan omförrnäldta ändamål å Riks-staten uppföra ett till jemnt tal förhöjd t anslag af 19 l:r 25 kipr. hälften råg och hälften korn.
Han uttryckte den meningen, alt denna kostnad i en framtid skulle medföra vida större fördelar för liela den kringliggande delen af Norrbottens län, än man nu kunde ana. Men, säger man, för närvule finnas föga innevånare på platsen; och inedgifvas måste, att, öfverhufvud taget, är det ondt om folk på hela orten. Skulle åter en kommunikation, sådan som denna, komma till stånd, kan man med fullt skäl antaga att befolkningen skyndsamt nog kommer att ökas, hvarigenom såväl jordbruk, som en riktig skogshushållning, väsendtligen hefräinjas. Den jernväg, som här blifvit ifrågasatt, kan visserligen vara af stor nytta, men erbjuder dock på långt när ieke sådana fördelar, som en kanal. De produkter, som skulle föras på kanalen, äro nemi. alltför tunga att med verklig fördel kunna transporteras på jernvägen; och då nu ett bolag är bildadt på stället, synes det mig ligga i statens intresse att befordra detta löretag. Dessutom tror jag, att både klokhet och billighet bjuda att man äfven bör gynna denna del af Sverige med en kommunikation, hvarpå dess närmaste framtida utveckling beror; och derföre vågar jag vördsamt hemställa om bifall tili Stals-Utsk:ts förslag. Hr von Knorring: Till en början får jag erinra Frih. af Ugglas, att om än det sätt, den ädle Frilun begagnar att strida, icke afser att såra mig, så ligger dock deri en beskyllning emot mig, likasom skulle jag bär förfäkta ett enskildt intresse. Jag har en gång förut öpppt förklarat, och får med anledning af Friluns ord än en gång förklara, att meningen med min motion är alt verka för provinsens bästa. Hvad den saken beträffar, att dessa bolag icke skulle vara fristående från hvarandra, derföre att halfva summan är tecknad af delegare i Gellivara-verken, så beror detta derpå, att personer, som äro delegare i bolaget, tecknat sig för 250,000 rdr — men hvarföre? Jo, derföre att de hafva större kapitaltillgång.
Stir; io8 Stats-Utskottcts att uti underd. skrifvelse till K. M:t i underd:het anhålla, det K. RI:t täcktes besluta de åtgärder genom hvilka Staten må kunna af vederbörande utbekomma de sålunda återstående Köpcskiflings-beloppen, för Skeppet Tapperheten 9000 R:dr Hamb. B:co samt för Fregatten af Chapman 1000 Pund Sterling, Öfrige till sednare classen hörande frågor innefattande dels R. St:rs Revisorers anmärkning derom, att en transaction af så mycken vigt blifvit uppdragen en Konungens Rådgifvare ensam; dels ock de för Utskottet ej förklarade omständigheter; att data af de handlingar, hvilka angå sednare Skeppshandeln, jemförde med hvarandra, ej öfverensstämma ; att handlingarnes hemlighets-hållande blifvit anbefalld!; samt att, vid återgången af denna haodel icke allenast det uti Contractet utsatte vite ej kommit Statsverket till godo, utan StatsVerket ock dessutom fått vidkännas en betydelig ersättning, äro till behörig handläggning af ConstitutionsUtskottet öfverlemnade. Skulle R. St:r finna denna utredning nöjaktig, får sluteligen Utskottet tillstyrka att den af Lilla Creditivet, till liqvidation af förlusten å hela denna handel lyftade summa an,Äi5 R:dr 2 sk. B:co må afskrifvas. Betänkande n, N:o 102. N:o 102. 109 Statsoch BancoUtskottens Svar på anmärkningar vid Utskottens afgifne Utlåtande N:o gz, i anledning af K. M:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag utaf Allmänna Medel till Gotha CanalByggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr. Ofvanberorde
R. St. funno likväl, vid 1835 års riksdag, denna ränteinbetalning vara för hög, hvarföre afbetalningen nedsattes till 3 proc., men sjelfva intresset på länet fortfor att utgå med 5 proc. I det första lånet, eller det, för hvilket staden erlägger 3 proc. ränta och 3 proc. afbetalning, begär jag ingalunda någon nedsättning, mea då, såsom jag haft äran anföra, Riksg.cont. icke häftar för någon skuld, utan således den ränta, som det erhåller, är en bestämd vinst för statsverket, så anhåller jag vördsamt, icke blott hos StatsUtsk., utan också hos R. o. Ad., att räntan på det sednare lånet af 85,ooo r:dr mätte nedsättas från 5 till 4 proc., och capitalalbetalningen Irån 3 till 2 proc., så alt staden icke kommer att erlägga mer än 6 proc. årligen för de båda låneunderstöd den erhållit. Jag tror mig så mycket mer hafva skäl att begära denna nedsättning, då i allmänhet räntefoten i sednare tider betydligen fallit, så att mången utlånar penningar för 4 a 4s proc., då fullkomlig säkerhet tinnes; och då äfven här fullkomlig säkerhet för lånets återgäldande finnes, så skulle jag tro, att icke Staten bör gå längre i sina fordringar i afseende på ett olyckligt samhälle, än de enskilde långifvarne göra. Jag saknar dessutom vid detta tillfälle icke helt och hållet priejudicat för hvad jag begär. Wexiö stad t. ex. har erhållit ett byggnadslån med samma villkor, som jag nu begär, nemi. 4 proc. ränta och i proc. afbetalning, och likväl har denna stad icke mera än en gång afbruunit och icke totalt. Förbållandet med Borås är deremot, att inom 5 år har staden 2:ne gånger totalt afbrunnit. Jag hemställer till detta Hus, om det icke synes troligt och verkligen är sanningsenligt, att de till delta samhälle hörande personer genom sådana olyckor förlorat större delen af sin egendom och således äro salle ur tillfälle att erlägga de dryga ränteafgiller, som nu af detta samhälle fordras.