Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror icke att man skulle kunna begå en synd i ett barns närvaro, icke jag åtminstone. Då jag blef mor, var det som om det lidelsefulla i min kärlek dämpats. Det kom någonting stort, allvarligt, högtidligt öfver mig; jag skulle velat gå in i ett tempel och knäfalla vid altaret och hembära Gud mitt hjertas kärlek. För andra gången känner jag moderskapets förädlande inverkan. Elises barn är äfven mitt – tillsammans skola vi älska och vårda det. Ack, vågar jag verkligen tro att striden är slut och att jag vunnit frid? Jag längtar att få höra den lilla kalla mig »mormor» – då skall jag rigtigt känna att jag verkligen är gammal – men att jag får vara ung genom mitt barn och mitt barnbarn. Ernst har nyss kommit hem från sina affärsgöromål. Hans första fråga gälde Elise, och jag redogjorde noggrant för hennes och den lillas helsotillstånd. Han såg strålande ut och omfamnade och kysste mig i sin lycka. Ja, min vän, hvad som ännu kan finnas qvar hos mig af oro och längtan, det skall jag borra in i min själs nedersta djup, och deröfver vill jag låta kärlekens strålar lysa så klart, att jag blott känner ljus och värme! Din förhoppningsfulla Elise. EN DISSONANS. »Ja, madam är då snäll och kommer – och, som sagdt, ändtligen icke senare än klockan 8, vi hinna ändå icke med allt.» Frun stod med handen på låset och hufvudet framsträckt genom den halföppna tamburdörren. Hon var klädd i stökdrägt, en gammal, halfsmutsig nattrock och tofflor. Hennes lynne var tydligen äfven i stökstämning, ty hon såg ifrig ut, med små röda fläckar på kinderna, och hon lade en förfärlig tonvigt på ordet »ändtligen». »Ja, för all del», svarade madamen och svepte schalen omkring sig, »det skall jag visst. Såvida gossen dör – och jag kan inte tro annat ... jag kan inte tro annat ...» Hon skakade på hufvudet och såg begrundande framför sig. »Ja, kära madam», svarade frun med något mildare röst, »man kan ju på det hela taget icke annat än önska, att det stackars barnet så fort som möjligt får sluta.
Ett betydligt antal af den nuvar. representationen och de mångtusende uplysta medborgare, hvilka nu sakna all rättighet ali deltaga i landets lagstiftning, hafva uprepat dessa ord, hvilka alltsedan gen!jadit inom nationen och numera gjort denna fråga lill landets lifsfråga; — Jag hemställer (ill Eiler Mine Hrr vore det klokt, vore det välbetänkt att låta en sådan fråga dö bort? och död blir han, åtminstone för en tid, om det af Konungen högsint erbjudna förslaget tvärt förkastas, samt det sedan, af den förseglade sedeln i Const.Utsk., får bero, om något nytt förslag erhålles och huru beskaffad! det kommer att blifva. Det troliga är, att ett, medelst resultalerna af dylike voteringar mellan skiljda partier, hopplockadt förslag icke tänkbart kan blifva bättre, mera antagligt, och stridiga^ meningar mera försonande, än det af Konungen framlagda. Annu mindre lärer det på förhand kunna vara lika försäkradt om Konungens eget bifall, som det Hans M:t, efter mogen pröfning, Sjelf proponerat. Af dessa med flera skäl, dem det här blefve alltför vidlyftigt att utveckla, har jag föreställt mig att, i det skick representations-frågan nu vid riksdagen sig befinner, någon mera ändamålsenlig åtgärd icke kan, väljas än att till näst sammankommande R. St:r hänskjuta afgörande!. Ett sådant beslut synes mig böra kunna förena, ä ena sidan alla deras åsigter som åro beredda att genast antaga Konungens förslag och å den andra de tveksamma, som deruti se vådor, misstro dess nationella sympatier, eller tro att tiden ännu icke är inne för en så ingripande förändring. Derigenom torde man äfven närma sig till dem, som vilja ombilda representation på grunden af klassval; man bereder sålunda äfven dessa tillfälle, att i mer lugn och fred arbeta på ett dylikt förslag, och möjligen få äfven detta hvilande bredvid det kungliga. Det ginge ju då an att intill nästa riksdag utröna landets mening om företrädet af det ena eller andra, samt derefter låta de nya valen bestämma hvad som då blefve att göra.
Detta beslut finner jag så stridande esnot all rätts-princip, att jag icke allenast på det högsta bestrider detta yrkande, utan Lill och med önskar, att det icke måtte blifva tryckt, emedan det hos efterkommande generationer, och troligen äfven hos den nuvarande, snart nog skall väcka lika stor förvåning, att ett dylikt förslag kunnat föreläggas Rikets Ständer år 1841, sorn det nu förvånar oss att höra, att folk under 1 y;de sedet inom Svea Rike kunde dömas alt brännas för trolldom, m. m, 33 §., som handlar om undersökning i boningsrum efter oförtuIlade eller till införsel i Riket förbudna varor; så, ehuru jag gerna medger, att den, som i Riket inför varor, som till införsel äro förbjudne, handlar origtigt., och att den, som tullförsnillare handlar ännu värre, emedan han för egen vinnings skull försnillar Staten en påräknad inkomst, som derigenom på annat sätt af Rikets invånare måste ersättas, men att denna försnillning, som af många mindre upplyste kustboer ännu icke ansetts vara af så brottslig beskaffenhet som den verkligen är, skall behandlas strängare, än personer, som föröfva verklig stöld från Staten eller enskilde personer, finner jag intet billigt skäl uti* a4 BevLagsamt Allm. Besv och Ekon Utskottens Betänkande, N.o 11 Då jag nämner strängare bestraffning, menar jag störandet af husfriden, som jag anser vara den alidia heligaste af menniskans rättigheter, oell som således aldrig bör tillåtas storas, eller ega rom vid andra tillfällen, än då fråga är om gripandet af tjufvar och rånare jemte deras gods, då de förmodas uppehålla sig på misstänkta ställen, för att dölja elke hålla rådplägningar om sine brottslige förehafvanden.
S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 22 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 6, i anledning af väckt motion att fader, sorn icke kan bidraga till sitt oäkta harns uppfostran, bör till allmänt arbete hållas; N:o 7, i anledning af väckt fråga om ändring i 1 § 2 kapitlet ByggningaBalken; och N:o 8, i anledning af väckt motion om förbud för kringresande komedianter att vid marknader samt å sönoch helgedagar anställa förevisningar. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 22 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 76, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 70; N:o 77, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N.o 69; och N:o 78, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 66. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 22 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 79, i anledning af väckte motioner om dels Smålands Hussar-regementes, dels ock 4 sqvadroners af Skånska kavalleri-regementena afsittande; och 512 Prot.-Utdrag deri 29 April 1857. N:o 80, i anledning af väckt förslag om förändrad reglering af klockarnäs aflöning. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet och kommunicerades de respektive Med-stånden ett denna dag af Grefve Anckarsvärd, Carl Henrik, afgifvet anförande, i fråga om en af honom väckt, den 1 sisllidne December lill nämnde Utskott remitterad motion, rörande redovisning öfver användandet af de vid sednaste Riksdag till neutralitetens upprätthållande beviljade medel. Frän Högv. Preste-Ståndet.
Att jemte ett fortfarande förbud emot införsel och bruk af andra än de i 11 §. uppräknade vinsorter, minut-försäljning af de tiliåtne må inskränkas, endast till ordentligen privilegierade Källare) samt tullen bestämmas i lämpligt förhållande till varans pris och myntets värde , och för öfrigt all införsel af vin på bouteiller alldeles förbjudas, såsom för den inhemska Glas-tillverkningen menlig, I sammanhang härmed har öfverläggning förekommit, huruvida någon Comsumtions afgift i afseende på vin må äga rum, i hvilket ämne Utskottet ansett enahanda princip, som den rörande bruket af Caffe här ofvan uppgifne, böra tillämpas. Vidkommande åter Arrach, har i frågan, derom den skiljaktighet yppats, att pluraliteten ibland Ledamöterna af 2 Stånd ansett nämnde dryck så mycket heldre böra till införsel och bruk förbjudas, som, då importen af Burn nu mera ej är tillåten, svårligen skulle kunna förekommas, att denna sistnämnde vara, under namn af Arrach, blef införd och förtullad, men hvaremot de flesta Ledamöterne inom de öfriga Stånden funnit en dylik controll emot dylika missbruk både kunna och böra handhafvas, och i öfrigt ej trott sig äga anledning, att i anseende till införseln och förbrukningen af denna artikel föreslå någon ändring uti hvad 1794 års författning i denna del innehåller.
Verk alt för framtiden låta uti detsammas hufvudböcker inrätta dels serskilda conti, utvisande så väl myntningen af guld, silfver och koppar hvar för sig, som hvarje myntsort serskildt, äfvensom lill hvad belopp nya eller utvidgade machiner uppgått, dels ock fullständigt in ventai ii-conto, samt ett vinstoch förlust-conto öfver myntningen af de serskilda metallerne och deras olika myntsorter. l6:o Revisorerne hafva anmält, att sedan, i anledning af Rikets Ständers begäran uti underdånig skrifvelse af den 20 Mars 1841, Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Stats-Contoret att afgifva utlåtande, huruvida 1836 års Kongl. Reglemente för myntverket kunde i ett eller annat afseende tarfva jemnkning, förtydligande eller rättelse, så har Stats-Contoret den 30 Juni 1843 afgifvit underdånigt förslag till nytt Reglemente för myntverket, jemte utveckling af moliven dertill.
Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Beläukanden: N:o 98, i fråga om kristendoms-undervisningens besörjande i lolk-skolorna och i församlingarne; N:o 100, i anledning af väckt motion om upphörande af den allmogen i sju härader af Elfsborgs län samt städerna Borås och Ulricehamn beviljade särskilda handels-frihet; och N:o 101, i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet alt försälja sina tillverkningar, m. m. Frän Vällofl. Borgarc-Sldndet. S D. Föredrogs ånyo Siats-Utskottets Utlåtanden: N:o 79, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift af åtskillige embetsoell tjenstemän ådömdt ersältnings-ansvar, i följd af Läns-bokhållaren Casper Langlets bedrägliga förhållande. Ståndet beslöt, alt Rikets Ständer må icke allenast bifalla den eftergift, Kongl. Majit, i förevarande Nådig?' Proposition, behagat för Lands-sekreteraren, Lagmannen Engelblom föreslå, utan äfven, för deras del, medgifva, det enahanda efter-' gift må General-löjtnanten, Grefve Löwenhjelm och Kronofogden Pettersson tillgodokomma, hvarjemte Ståndet lät vid yttrandet, sid. 9, bero; och N:o 80, angående väckt fråga om löne-förhöjning åt Statens embetsoch tjenstemän m. fl.j för år 1857. Prot.-Utdrag den 22 Juli 1857. 447 Ståndet beslöt, att dels bifalla Utlåtandet, i hvad det angår der å Riksgälds-kontoret för ändamålet anvisade summor, dels återremittera Utlåtandet, i hvad det angår afstyrkande af löne-förhöjning för innevarande år åt embetsoch tjenstemän m. fl., tillhörande stater och korpser, under 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te Hufvud-titlarne.
Nauckhoff får jag göra den anmärkn. emot 2 morn., alt det icke kan tilläggas nämnden rättighet att utskrifva restlängd och skicka den hell simpelt lill fogden, ulan landshöfdingen bör der - 3o8 Den io Mars e. m. cm först besluta. Det är alldeles nödvändigt för uttagandet af oguldna tillskott, att en restlängd uppgöres öfver alla dem som brustit i betalningen af dem åliggande tillskott, samt att den restlängden öfverlemnas till landsh.embelet till vinnande af executorial, som af fogden sedan må sättas i verkställighet. Jag tillstyrker således att början af mom. må komma att lyda sålunda: ”För uttagande af oguldet tillskott, hvarom i föreskrifven ordning beslut, som vunnit laga kraft, blifvit fattadt, åligger nämnden att restlängd till Konungens Bef:h:de insända.” Hr Råfelt: Jag anhåller att få uppläsa motiverna till Utsktns förslag i denna §: de lyda sålunda: ”Det är anmärkt, att oguldet bidrag för communala behof icke må kunna uttagas annorlunda än efter sökt handräckning hos Konungens Bef.-h:de; men denna omgång skulle väsendtligen förlama soskennämndens verksamhet, och då kronofogde äger att uttaga kronoutskylder utan särskild föreskrift, inse Utsk:n icke något hinder, att samma ordning må äga rum i afseende på de likartade comrnunal-bidragen; dock medgifva Utsktn, på sätt som tillika blifvit anmärkt, alt denna executionsrätt icke må utsträckas till länsman, då osäkerhet och oreda vid förvaltningen och redovisningen af allmänna medel derigenom möjligen kunde föranledas. Jag anhåller om bifall till TJtsk:ns förslag. Gr. Taube: Hr Råfelt har till det mesta förekommit mig, men jag ber dock att få tillägga några ord. Då sista punkten af io §:n i 1817 års förordn. säger: ”börandes kronobetjeningen, när det erfordras, på pastors begäran lemna handräckning till beslutens verkställande;” så synes mig, att när pastor kan directe vända sig till kronobetjeningen i utsökningsmål, så bör äfven nämnden kunna göra det.
Directionen ägt fullkomliga skäl, ej allenast och förnämligast deruti , att Canalarbetet icke på annat sätt kunnat inom föreskrefven tid göras färdigt, utan ock i anseende till åtskilliga locala omständigheter som gjort det till en fördel. Men i anledning af en under öfverläggningarna yppad fråga om Directionens skyldighet att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla de hinder som mött Canal-arbetets full^ följande efter den stadgade Planen, hafva 2:nei olika meningar inom Utskotten uppkommit. Ä ena sidan har blifvit anfördt att Directionen väl rätteligen förfarit derutinnan, att arbetet enligt Reglementet blifvit börjadt i båda Provinserna, men att Directionen , som snart hade bort kunna upptäcka missräkningen uti det år 1809 uppgjorde kostnad s-förs lag och hvarpå Riksens Höglofl. Ständer grundat deras Beslut, ålegat, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla otillräckligheten af de anslagne medlen och dervid tillika i underdånighet hemställa om en sådan förändring i arbets-planen , som efter tillgångarna vore mera afpassad, så att Directionen kunnat låta inskränka arbetet till ett ställe heldre än att, såsom nu skedt, låta detsamma fortsättas - Den 17 Juli. *539 tas å liela linien, och såmedelst; bereda nödvändigheten af ett ytterligare bidrag af Staten till Canal-arbetets fullbordande. A andra sidan åter är änfördt att denna anmärkning synes ej kunna förenas med de er* hållna upplysningar om Kongl. Majits och Riksens Ständers, Bolaget gifne uttryckliga föreskrifter i afseende på Canal-Verkets utförande i en flan oell i ett sammanhang på en bestämd tid, eller med de redan fattade beslut örn godkännande äf
Betänka oden, N:o 254, 289 Enligt detta Betänkandes innehåll, kommer den Summa af 5gg: i3. 6. hvarmed Allm, IndragningsStatens contana ta slutbelopp, enligt Utskottets förut afgifne Förslag, skulle minskas, emot hvad den enligt 1823 års Stat utgjorde, att ytterligare ökas: 1:0 genom upphörandet af Vice Presidentens af Wåhlbergs arfvode med , , , tooo, 2:0 genom förändringen af den för Öfverste-Lieutenanlen De Mottoni föreslagne löne-ersättning med 100, samt uppgå saminanlagdt till 1899: i3. 6. derigenom hela IndragningsStatens Gon tan ta Summa skulle blifva, i stället för 270,000 R;dr, 288,900. Reservationer: Vid 6.le Punden ang-:de regleringen af Pensioner ne för Högts. Hennes K. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas IlofStat och Betjening. Af Herr CancellieRådet von HartmansdorffI öfverensstämmelse med de meningar jag, både vid föregående och denna Riksdag yttrat, angående grnnderne flör IlofSlats-Pensioners beviljande, kan jag icke instämma i Utskottets hemställan. Men då jag ej mindre än någon annan, känner obehaget att för ögonblicket stifta grunder för en Pensionering , der så många personliga förhållanden och afseenden förekomma, anser jag Utskottet böra hos R. St:r tillstyrka tillämpningen t 2go S ta t s - U t s k ol t e t s vid detta tillfälle af de grunder för HofStaternas pensionerande, hvilka Utskottet redan vid för]. Riksdag i Betänkande af den 24 Sept. iSa3 föreslog, men hvaröfver RiksStånden då stannade i skiljaktiga Beslut, nemligen:
Åkerberg icke skall hafva undfått tillräcklig ersättning för sin möda och sina uppoffringar i detta afseende, bör Utskottet här i ett sammanhang meddela uppgift å de till Åkerberg från Banken anordnade medel. Då Åkerberg först gjorde sig hos Banko-styrelsen känd medelst aflemnande derstädes af en del utaf en eftergjord bankosedel å 2 r:drs valör samt erbjöd sitt biträde i afseende å Bankens sedeltillverkning, funno Banko-fullmäktige, uppå de skäl meranämnde utlåtande upptager, sig böra bevilja honom ett belopp af 5oo r:dr. Han åtnjöt dessutom 365 r:dr4osk. såsom ersättning för sitt underhåll i lmfvudstaden m m., under det att fråga härefter var å bane om tillåtelse för honom att under lämplig kontroll, anställa försök med eftergörande af Bankens nu varande sedelmynt. När Banko-fullmäktige sedermera förklarade sig icke kunna antaga Åkerbergs anbud, tilldelades honom ytterligare en gåfva af 333 r:dr 16 sk., och, efter meddelande af Rikets Ständers ofvan åberopade beslut, har Åkerberg, på grund deraf, slutligen undfått dels i,ooo r:dr såsom förskott till inköp af nödiga machiner m. m., och dels ett månatligt underhåll intill 1845 års slut, uppgående sammanlagdt till 980 r:dr, allt banko.
Man hör ofta sådana flickor känna sig så » beroende ». Visst äro de, så väl som alla andra människor, beroende af andra, men jag kan ej inse, hvarför de äro det mer än andra. En tjänsteman är ju också beroende af sina förmän. En kvinlig telegrafist anses ju vara oberoende och likaledes en kvinlig kontorist med 800 ä 1000 kronors lön — j a g tror t. o. m., att de anses ha det mycket bra. En telefonist har visst 6 å 700 kronor. Nu är det ju så här i världen, att en fru ej uteslutande själf kan sköta sina barn, eftersom hon har flere förpliktelser inom hemmet. Därför är hjälp för henne lika nödvändig som en kontorist på ett kontor eller en telegrafist på en telegrafstation, och det inser hon mycket väl. Likaså är platsen nödvändig för » fröken », hvilken utan den kanske ej kunde ta sig fram. Således är det därvidlag som annorstädes i lifvet, att » alla behöfva vi hvarandras hjälp ». Lönen för en barnsköterska anses så obetydlig. På landet torde den variera mellan 75 och 150 kronor. Det låter ju ej mycket och är det heller inte, men låt oss tänka efter och jämföra med dem, som ha lön i ett för allt. En » tjänstekvinna » med 800 kr. har det ej så mycket bättre i ekonomiskt afseende. Oftast är hon stationerad i stad, där lefnadskostnaderna i medeltal torde uppgå till 50 ii 60 kr. i månaden, d. v. s. ö å 700 om året. Sedan är det inte mycket kvar af lö- nen till kläder och diverse, och om man då därtill tar i betraktande, att toaletten tar större utgift i en stad än på landet, så tror jag skilnaden ej är väsentlig. Därtill kommer, att det fins en oändlighet med platser för barnsköterskor (något som man ej kan säga om platser på kontor o. d. ), om nämligen de flickor med uppfostran, som egna sig däråt, genom anspråkslöshet och arbetsvillighet äro tjänarinnorna ur arbetsklassen öfverlägsna. Att flickor, som egna sig åt barnavård, i världens ögon ej äro så » ansedda » som så- dana, hvilka inneha något af de ofvan berörda yrkena, är tyvärr en sanning.
Majit täckts föreslå Rikets Ständer, att den Guvernören å meranämnda ö, Öfverste Haasum, vid afskedstagandet tillförsäkrade pension af fyra tusen femhundra Riksdaler å allmänna Indragnings-staten måtte under derför i öfrigt bestämda vilkor, varda förhöjd till sex tusen Riksdaler Riksmynt. Med afseende å hvad Kongl. Majit sålunda till stöd för denna framställning anfört, har Utskottet funnit skäligt tillstyrka att den äskade pensionsförhöjningen måtte af Rikets Ständer beviljas. Bih. till R. St.
Och har Motionairen derföre yr; kat, att deritia §, såsom orättvis samt för hustru och enka mera skadlig än gagnelig, måtte alldeles upphäfvas, eller, örn den ansåges böra bibehållas, åtminstone erhålla det tillägg, att enka äfven skall njuta frihet för sine d mannens skuldsedlar tecknade borgens-förbindelser', hvarjemte, "till förekommande af sjelf mord," det vore nödigt att, genom en ny / i 7 Capitlet, tillägga boskillnads-sök ande hustru enahanda förmon, som 8'.de Capitlets 6 / för enka stadgar. LagUlskottets Betänkande N:o 62. 55 Vid granskning af dessa anföranden, be* finnas de innefatta fyra serskilda frågor, öfver hvilka Utskottet nu får sitt yttrande i följande ordning meddela: 1:0 O/u upphäjvande aj stadgandet i 8 Cap. 6 att enka, som egendomen rätteligen afträdt, skall vara fri fran all gäld, sorn under äktenskapet tillkommit. Grunden till berörde stadgande är för' namligast: a) att, då hustrun icke är sjelfrådande J utan står under mannens målsmanskap , hon ej eller kan, mera än en annan omyndig, med laga verkan sluta aftal, utom i de serskildt undantagne fall, der hon, enligt Lag, är för myndig att anse, såsom då hon, efter serskildt tillstånd, idkar handel eller annan näring, eller då hon gemensamt med mannen, bortskiftar , förpantar eller säljer sitt fasta gods m. m. ; och bj att, sedan äktenskapet blifvit upplöst och makarnes inbördes rättigheter och skyldigheter derigenom upphört , mannens och boets borgenärer ej kunna ega något lagligt anspråk på den egendom , som hustrun sedermera ärfver eller förvärfver, och hvilken således ej tillhört boet. LagUtskotteis Betänkande N:o 6i, Då giltigheten af dessa grunder ej lärer kunna sättas i tvifvelsmål, anser Utskottet öfveiflödigt, att ytterligare motivera sitt tillstyrkande , att denna fråga ej må bifallas. Sto. O/n enhets befrielse frän ansvar för borgen, som bon d mannens skuldebref tecknat.
Nationen alltid är beredd att med skicklighet och eftertryck emottaga en fiende, huru skulle väl någon sådan våga att anfalla ett fritt och lyckligt folk, en stridbar Nation, då den skulle finna hvarje Svensk man skicklig och van att föra svärdet och derjemte färdig att med mannamod uppoffra sista blodsdroppan till fäderneslandets försvar. Utom de söner mina underhafvande lemna till fäderneslandets försvar, äger jag sjelf 3:ne, af hvilka snart 2:ne äro vid de åren, att de skulle genomgå den af mig projecterade militaira öfning, om denna etablerades, och ehuru deras bana i samhället ännu icke är utstakad, ehvad den på föräldrar kan ankomma, skulle jag dock med tillfredsställelse se den dag, dåderas namn efter slutad öfning antecknades i en NationalArmée, hvars enda bestämmelse vore frihetens upprätthållande och Fäderneslandets försvar, hvaremot deras namn som conscriberade aldrig kommer att antecknas bland den legda hopen. De n 10 Augu sti e. m. i55 Recapitulalion. 1:0 Be vä ringsskyldigheten okas från 25:le lill 3o:de året, hvaremot skyldigheten att underhålla Indelt Soldat upphör. 2:0 indelta Armeens Befäl bibehålies på sätt och med vilkor så till personal som aflöning här anförts, och med nödig indragning i mån af afgången, hvarigenom den till inkomster närmare än nu återföres till hvad R. F. 80 §. utstakar. 3:o Sedan Jordbrukaren iklädt sig Beväringsskyidigheten, bör han också fritagas från skyldigheten att lega och underhålla Soldat, på de vilkor ofvan anförts, hvartill jag icke tinner hinder i R. F. 80 §.; ty den kan endast hafva afseende på de donationer af Kronan tillhörig jord, hvilken oförryckt enligt Grundlagen hör utgöra Armeens egendom, men under hvilken rubrik icke Soldattorpen kunna komma, ty de voro icke Kronans, utan enskildtes, och vid deras utnämning kränktes ägande rätten onekligen. — Mandatet härom utgifvitaf Carl XI på 1680-talet innehåller: att Soldaten skall hafva \