Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande Hushållnings-Sällskapets verksamhet, så ingifves årligen detaljerad berättelse derom till Kongl. Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-Komité, såsom synes af redogörelsen derför i samma Akademies handlingar. Då här icke kan vara stället att omständligt afgifva en sådan berättelse, må endast i korthet anföras, ätt Hushållnings-Sällskapet under den ifrågavarande perioden liksom förut, och i större skala i den mån dess tillgångar ökats, rigtat sina åtgöranden på höjandet af åkerbruket genom förbättrande af dess begge hufvudgrenar, jordberedningen och ladugårdsskötseln. I förra hänseendet har i främsta rummet plogens allmänna införande i stället för trädstocken utgjort ett hufvudsyfte, som ock till stor del blifvit genoinfördt. Bland andra mått och steg, som Hushållnings-Sällskapet, för detta ändamåls vinnande, vidtagit, har det årligen under en längre tid låtit inom de särskilda hushållnings-distrikterne anställa täflmgsplöjningar, dervid af Hushållnings-Sällskapet anslagna plogar af ändamålsenlig modell såsom pris utdelats, hvarjemte på de senare åren äfven penningepremier för dessa täflingar till ej ringa belopp blifvit anvisade. För förbättrandet af afdikningen har, såsom här ofvan är nämndt, en undervisande och biträdande dikare blifvit anställd, hvilken det åligger, att, på reqvisition och efter Förvaltnings-Utskottets föreskrift, sig hos vederbörande reqvirenter infinna, för att mot ringa ersättning, och hos mindre bemedlade endast mot kosthåll, ordna och leda dithörande arbeten. Derjemte hafva från och med 1859 varit anslagna premier af 20 till och med 50 R:dr R:mt per tunnland för dem af länets mindre jordbrukare, som på föreskrifvet sätt underdikade sin åkerjord; och har till underlättande af dylika företag blifvit bestämdt, att den, som fått behörigen ingifven plan öfver tillernadt dikningsarbete godkänd, ägde att i förskott på de blifvande premierna kostnadsfritt erhålla behöfligt belopp tegelrör å ställe, som af Hushållnings-Sällskapet anvisades.
Betänkande har blifvit af Höglofligä Ridderskapet och Adeln bifallet, med undantag att, dels uti förslaget till reglering af befordringen utaf post och resande, ifrån slutet af g 39, sådan déri lydde i Utskottets Betänkande, uteslöts följande mening: ”Börande likväl detta Konungens Befallningshafvande? beslut om förhöjning utöfver 1 födr, för att blifva gällande, underställas Kongl. Maj:ts nådiga pröfning:” — dels Ståndet, pä inbjudning från Hedervärda Bonde-Ståndet, beslöt det skulle, emellan Usta och 2:dra] momenten af nämnde g, inflyta följande ord: ”Konungens Befallningshafvande äligge att, pä samma gäng entreprenad-auktion ä skjutsskyidigheten utlyses, kalla skjutslaget att genom ett eller flera valda ombud sig vid auktionstillfället infinna, för att skjutslagets rätt och bästa bevaka, samt med öppen rätt att i behörig ordning öfverklaga vederbörandes åtgöranden, i fall af befogenhet.” Högvördiga Preste-Ståndet åter har bifallit hvad Utskottet hemställt i anledning af punkten a. i Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, eller att skjutsningsbesväret för närvarande ej kan frän jordbruket skiljas; — afslagit hvad Utskottet i an - Sammansatta Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 33. 3 ledning af punkten b. i den nådiga Skrifvelse!! hemställt, eller att gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsen ieke vidare böra vara en jorden åliggande natnra-presta+ion, utan så väl skyldighet, sorn rättighet för de skjutsskyldige att bestrida sådan skjutsning upphöra; — godkänt hvad Utskottet, med afseende å punkten c. i den nådiga Skrifvelsen. föreslagit, dock med det tillägg, emellan ordet ”må” och ordet ”'från* pä förslagets lörsta rad af dessa ord: "i den mån Kongl.
Våra kostsamma middagar och massbjudningar känner alpernas enkla befolkning ej till. Man bjuder sina allra närmaste anhöriga på té och litet kallskuret, det är allt. Bruket att endast umgås med nära anförvandter är emellertid icke det allra lyckligaste. Der endast slägtingar äro samlade är en kvaf och tryckande luft. Hvarför icke hellre lefva inom en trång krets af själsfränder! Blodsfränder äro hvarandra icke alltid så lika i själen som i ansigtet. Den solidaritetskänsla, som kommer oss att vara stolta öfver våra blodsfränders anseende och förnedrade af deras förnedring, äro vi äfven i stånd att hysa för våra själsfränder. Dem borde vi sörja i svart! Beständigt umgänge med anhöriga framkallar dessutom lätt – och så är just fallet i de tyska kantonerna – att de unga gifta sig inom slägten. Jag påträffade uppe i Appenzell en familj inom hvilken kusinerna gift sig med hvarann i flera generationer. I småstäderna och de burgnare byarna samlas de bildade klasserna emellertid utan afseende på slägtskap några gånger om året till enkla danstillställningar. Damerna komma icke dekolleterade och herrarna ytterst sällan i frack. Det är visserligen vana, att de dansande bära ljusa handskar, men om man händelsevis endast har ett par fläckiga, mörka, illa åtgångna resehandskar, så skall man draga på dem utan att genera sig! Efter hvar dans skiljas vanligen de båda könen som i en svensk landskyrka. Herrarna sätta sig längs ena långväggen och flickorna längs den andra. Vid hvar sin kortvägg sitta fäderna och mödrarna, hvilkas små, kloka, passionslösa ögon stirra öfver salen. De unga flickorna skulle ofta förtjena att kallas täcka, om de icke redan vid mycket unga år vanstäldes af förstörda tänder. Mer än en schweiziska bär löständer, då hon går i brudstol. Hennes stora begär för sötsaker får skulden, men orsaken till det onda är väl också att söka i annat, kanske i dricksvattnet. Det der, som vi kalla kurtis, vet schweizaren ingenting om; vid utflykter och skridskoåkning bilda herrar och damer för det mesta två skilda grupper. Deras kälkborgerliga blygsamhet är större än den mest sedesamma gamla fröken någonsin skulle kunna önska.
Sedan, till förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel, äfvensom till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor, m. m., för folkskolorna, Rikets Ständer dels beviljat och till Kongl. Maj:ts disposition ställt ett årligt anslag af 12,000 R:dr att utgå under statsregleringsperioden 1858—1860, dels medgifvit att de besparingar, som under ett år uppkomme, finge under ett följande år för ändamålet användas, hade Kongl. Majit, jemlikt nådiga Bref af den 8 April och den 30 December 1859, på Statsrådet och chefen för Kongl. Ecklesiastik-departementet disponerat ett belopp af 25,000 R:dr, att för berörda ändamål utgå. Efter det af dessa medel 24,985 R:dr 15 öre blifvit till Departements-chefen utbetalde, hade Kongl. Majit, jemte öfverlemnande till Kongl. Stats-kontoret af den utaf Departements-chefen öfver medlen upprättade räkning med verifikationer, jemlikt nådigt Bref af den 16 Mars 1860, meddelat honom full decharge för medlens användande. I anseende dertill ansågo 1861 års Revisorer sig förhindrade att granska berörda redogörelse. Hos 1862 års Revisorer gjorde sig åter en motsatt åsigt efter omröstning gällande. Granskning af redogörelsen kunde emellertid då ej ega rum, emedan densamma ej kunde tillrättafås. Sedan samtliga Riks-Stånden vid sistlidna riksmöte godkänt den af dåvarande Stats-Utskott, i anledning af Revisorernes uti 1861 års berättelse gjorda anmälan att de funnit sig förhindrade granska redogörelsen, uttalade åsigt, att enär för ifrågakomna räkenskaps granskning andra grunder icke vore stadgade, än de för statsmedels redovisning i allmänhet gällande, samt den af Kongl. Majit
Jag tror också, att det icke skulle vara fullt konseqvent, om R. o. Ad., som nyligen med så stor röstöfvervigt bifallit föreg:de punkt, nu afslår den ifrågavar:de. Jag hemställer, om icke sådant skulle väcka ond blod, och om icke anledn. förefinnes, att behjerta de skäl, som för ett bifall blifvit anförda. På grund af hvad jag sålunda haft äran yttra, vågar jag anhålla om bifall lill UtSk:s hemställan i förevande punkt. Propos. till bifall å förevande punkt blef härefter framställd och besvarad med starka Nej, blandade med Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., såsom Gr. Lagerbjelke föreslagit, behagade afslå nu förevande förslag, och vidblifva sitt i ämnet förut fattade beslut, samt, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade, det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Fortsättningen af förevande Utlåhs pröfning blef, uppå Hr Gr. o. Landtm:s propos., upskjuten till eftermiddagens plenum. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne Ullåt:n och Betänkm, nemi. frän Statssamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: 3, ang:de vackt fråga om ändring i vissa delar af föreskrifterne, ronde Fyroch Räk-afgiftens erläggande; 56 Den 19 Angusti e. m. M 4, i anleda. af väckt fråga om reglering af postiljonernes lönevilkor; JYs 5, i anleda, af K. M:s Nåd. Skrifvelse, ang:de en, vid verkställd rotering af köpingen Trelleborgs jord, i denna köpiugs ordinarie Båtsmanshåll upkommande överskjutande mindre roteandel; Allm.
Vid vårstämman skall beslut fattas så väl i anledning af gjorda revisionsanmärkningar vid föregående årets räkenskaper, som öfver det af Magistraten och stadsnämnden upprättade förslag till utgiftsoch inkomststat, hvilket då bör allmänna rådstugan föreläggas. 194 Då skal! ock Magistraten afgifva berättelse luiru med verkställigheten af allmänna rådstugans och stadsnämndens under det förllutna året fattade beslut fortgått, med livad mera af allmän vigt, som under sagde år i stadens styrelse och förvaltning sig tilldragit. Vid liöststämman anställes val till återbesättande af de uppdrag inom staden, som vid årets slut blifva ledige. 35 §. I stad, der stadsmenighetens beslutanderätt är åt stadens äldste öfverlåten, ege ej allmän rådstuga rum för annat ändamål, än för förrättande af val till sysslor, efter hvad derom särskildt stadgadt är, samt till stadens äldste, landstingsman eller stadens ombud vid sammanträden med orter i länet, enligt hvad i lagen om landsting sägs. Öfriga kommunala förtroendeuppdrag varde af de äldste genom val tillsatte. Finna magistraten och stadens äldste nödigt att i visst ärende, som stadens hushållning rörer, höra en eller flere af de i 78 § omförmälte skatteklasser, må dock stadens till desse klasser hörande röstberättigade innevånare kunna till sammanträde inför Magistraten kallas; och gälle då vid omröstning den röstgrund, hvarom i 28 § sägs. 36 § (§ 18). Kallelse till allmän rådstuga utfärdas af Magistraten samt kungöres 14 dagar förut genom offentligt anslag och pålysning från predikstolen. Utgifves tidning i staden, vare ock kallelsen der införd. Kallelsen bör innehålla förteckning på de ärenden, som vid sammanträdet skola til! öfverläggning förekomma. 37 § (§ 14). Under tiden för kungörandet af allmän rådstuga skall röstlängden vara å det ställe, som i kungörelsen tillkännagifves, för granskning tillgänglig; och vare, innan omröstning företages, tillfälle lemnadt åt de röstegande. att emot röstlängden framställa anmärkning. Ofver sådan anmärkning meddele Magistraten genast beslut och före i längden in den rättelse som deraf föranledes.
pP1 det for hdsan skadliga, som ligger i spridandet af det smit.tofiil.ande dam som Bstadkommes vid afborstningen af etD pliigg, smn kornmit i beroring med gatms smuts. E n promenadkjol, afkolkd ~ n e d 1 0 it 15 cent., skulle dessutom gora bararinnan sd myAcet frinre i sina rorelser, sii mycket mindre beroende af viiderleksoch riiplagsforhiillnnden och tillfijra henne, genom att nnderliitta njutandet d promenader i fria luften i alla viider och vid alla irstider, ett tillskott af halsa och lefnadsmod, som ej nog kunde uppslcattas. Siirskildt giiude detta den kvinliga ungdomen och vore ctt I~eakta i en tid, dA anemi och lefnadstrotthet hos IS och 20-gringar voro sg ranliga. Den roll, som en lamplig och bekriim drakt, hrilken oj lade hinder i riigen for kroppens £ria rorelser, hiirvidlag spelade vore i hijgdta grad riktig. Hviken betydelse en reform af vgr kliidedrakt., siidan s o n den gsyfta.de, innebwe, siirskildt for den mbetmde kvinnan, framhiills iifven pA ett valtaligt och ofvertygande siitt. For de koimor, som dag-. ligen vid en bestamd tidy utan afseende I&gt;&amp; vaderleken, mlste begifva sig till sitt arbete, exempelvis liirarinnor, bitraden i affarer, kassor 31 \ eller ~lylilii;, och af hvillrn clot stora flertalel; lefva i mycket smA omstandigheter, framstiilla sig, forutoin andra ur praktisk och hygienisk synpunkt beaktansviirda skal, afven de ekonomiska, i ty att en forkortad arbutsoch promenaddrakt blir billigare sBsom ny, billigare att unclerhfilla och ~j8mforligt mycket varaktigare.
Islands får kunna åtmindstone för de södra pro® vinserna undvikas* Herr Prosten Lector Fellenius: att genom, cle af Utskottet föreslagna anstalter af Bancolån pä fastigheter och armortissements-operatio» ners upphörande tills vidare , Sedelstocken skulle förökas , coursen derefter uppjagas och varu.prigerna i mån af myntets vanvärde uppstegras. Herr Prosten Leffler: att otn ändamålet med de projecterade fastighets lånen skall kunna vinnas , vissa reglor böra bestämmas för dem , sorn under föregifvande af odlings-speculationeu begära understöd af de medel, som Stats-Verket kan till utlånande upplåta, i hvilket afseende föreslås, I:o att Låntagaren bör uppvisa betyg, att lian har odlingsbar mark och att han redan, ädagalaggt prof af kloka och öfverlaggda odlings» försök; 3:0 att han m sin arbetsamhet och tarf, lighet har säkra betyg af Pastor i Församlingen och andra i orten för redlighet kända Man; 3:0 att ett sådant betyg bör innehålla huruvida Länsökanden kan vara betungad med annan betydlig skuld; att för öfrigt Boställs-innehafvaren äfven emot goda mäns borgen och med recomjnendation af vederbörande auctoritet, hva under han sorterar, och sorn kan taga säkerhetsmått för betalningen, matte till rättighet befordras, när de lanta medlen till EostäHsjords-för» bättring kunna användas. Herr Prosten, Lector Hasselroth anför åtskilliga betänkligheter emot en utan inskränkning till vissa årstider tillåten Biänvins bränIUnSs hvilken, om dea under en ymnigare årsväxt - Den 17 Juli. 1607 växt kunde vara nyttig, likväl vore under missväx, -år h< gst vådlig, och yttrar tillika den tan. ke, att föreskriften angående vissa färgor till klädnad för fruntimmer borde utsträckas åtmindstone till elen g å färgen, och att Arrack, likasom Mahogony-träd måge till införsel samt den förra artikeln äfven till nyttjande förbjudas.
Huruvida den förmån Utskottet haft, att bland sine Ledamöter äga några af de Herrar, som öfvervarit desse revisioner, förkortat arbetet eller ej, lemnar jag derhän. Man har trott, att det borde fullbordas, sedan det varbörjadt, och derföre har beräkningen af Statslnkomsterne fått stå tillbaka. — Jag deltager ej i den afdelning, som har att göra med UtgiftsBelänkandet. Men jag har likväl trott, att det borde och kunde blifva färdigt under loppet af Februarii månad. Jag har den öfvertygelsen, att så ännu kan ske, ehuru flere remisser ännu sahnas. Jag önskade likväl, att vår tid inom Utskotten ej mätte Den H Januari!. oss fråntagas, och derföre må det tillåtas mig hos Herr Grefven och LandtMarskalken framställa en anhållan, den nemligen, att, så ofta det låter sig göra, Herr Grefven och LandlMarskalken täcktes sammankalla Ridderskapet och Adeln på eftermiddagarne, så att Utskotten kunde få begagna förmiddagarne. Detta är af stor vigt för StatsUtskottet under det att det sysselsätter sig med förberedande åtgärder. Då måste StatsContoirets betjening vara tillstädes, många böcker upslås, många uplysningar sökas, hvilket allt är svårt vid ljus. Hafva vi en gång kommit så långt, att discussioner i Utskottets Plena företagas öfver målen, då kunna vi sätta till eftermiddagarne och nätterne rätt så väl, som Ridderskapet och Adeln.— Jag säger: jag bar gjort mig hopp om, att UtgiftsBetänkandet skall under loppet af Februarii månad kunna blifva färdigt; jag får tillägga att äfven med afseende derpå, att den i4 Mars är den sista dagen, då Rikets Ständer äga rätt att vara tillsammans, har jag trott, alt detta borde vara föremål för UtskoLtets bemödande. Jag gör mig förvissad, att denna omständighet ej eller fallit någon Utskottets Ledamot utur minnet. Men sedan nu motion blifvit väckt, att tid för Utskottet må bestämmas, anhåller jag att den också måtte få remiss.
Vi söka nu förekomma förslagets vådor genom påyrkande af detsammas förkastande och omarbetande, men, om vi häruti misslyckas, skola vi, lugna i medvetandet att hafva följt vår öfvertygelse och att hafva sökt fullgöra vår pligt emot fäderneslandet, hvar och en inom sin krets och i mån af sin förmåga söka att, såsom det anstår laglydige undersåter och trogne fosterlandsvänner, bidraga till vådornas afvärjande eller förmildrande, dervid byggande vi, äfven vi, på en förhoppning — den nemi. att den Högstes beskyddande hand dock fortfarande skall hvila öfver det gamla Svea land, — detta land, som är för oss det dyrbaraste af allt och som vi, — huru det än må se ut, — likväl icke kunna underlåta att omfatta med samma oföränderliga kärlek och tillgifvenhet, som uttalade sig i Axel Oxenstjernas ord, då han om Drottning Christina yttrade: »Hon är ändå den Store Gustafs dotter.» Talrika bifallsrop följde på detta anförande, hvarjemte en mängd ledamöter hördes ropa på propos. 332 Den fi December. Fril). Cederström, Carl Gustaf: Högt erkänner jag obilligheten af Adelns sjelfskrifvenhet och aldrig skulle jag hafva begagnat min så kallade rätt att såsom en det Svenska folkets sjelfva Ide representant taga säte och stämma inom dessa murar, derest det ej denna gång gällt att åt detta folk förvärfva en efterlängtad representations-reform, och att, hvar och en i sin mån, medverka till en lycklig lösning af denna nationens lifsfråga. Det säges att R. o. Ad:s medlemmar ej böra i och genom det Kongl, förslagets antagande skrifva sitt eget Stånds döds dom — jag manar eder att ej genom förslagets förkastande skrifva vårt Stånds dödsdom i våra medborgares förtroende!
Somliga hafva ännu ej hunnit den mognad, som fordras, för att med säkerhet kunna taga det första steget till den nya ordningen, steget frän Skråtvång till frihet i inrikes näringarne ; vissa äga denna mognad, men hafva sömnagtigt försummat att taga detta första vigtiga steg framåt; andra hafva redan tagit det och äro måhända snart färdiga att taga det nästa , som är: från Prohibitif till fri utrikes handel; några hafva af öfverilning tagit det sednare, utan att först hafva tagit det föregående; de hafva försökt att i omvänd ordning framgå till culturens mål, ej inseende att genvägar dit icke finnas, och att de Den 17 December e. m. sora visa sig vara sådana, äro bedrägliga villostigar, som antingen långsamt leda vandraren tillbaka, eller brådstörta honom till en vida lägre ståndpunkt än den på hvilken han befann sig, då han först afvek från culturens mödosamma men säkra stråt. Sedan Skråsystemet uppfyllt sin be-t stämmelse, att stödjande fostra den gryende konsten i dess barndom, mäste det afskaffa as och ynglingen lemnäs frihet att i öppen täflan med sina inländska fosterbrö-. der växa till mannakraft. Först sedan denne är fällt styrka utträda på verldsbanan till öppen obegränsad strid. Så bjuder naturen , så bjuder erfarenheten, hvars namn så ofta åkallas, hvars lärdomar så sällan åtlydas. Glädjande var det för den som nitäl-. skar för svenska näringarnes förkofran, att se det stigande, i hvilket de sig befunno från 1815 till 1828, under en skyddande Styrelses vårdande hand. Sorgligt det tillstånd i hvilket de sig nu befinna, såsom följd af sistförsamlade Ständers önskningar och beslut, Yi hafva omfattat ett nära tygellöst System för utrikes handeln, men bibehållit Skråtvånget i inre näringarne, då likväl försvararena af det förra måste, om de vilja vara consequenta, yrka att den inre näringsfriheten är den yttres grundval. Så går det när frågor som hafva ett orga - Den 17 December c. in. samband behandlas såsom vore de af hvaandra oberoende. Vid sednaste
Om man nu skulle votera i förstärkt StatsUlsk. ang:de indelningarnes indragning lill statsverket i utbyte emot kontanta anslag, så skulle man ju, i rak strid emot ordalydelsen i förrherörde 80 § hafva gjort denna fråga till ett statsregleringsärende, hvilket det alldrig kan blifva. Med uttrycket stats!egleringsfråga har lagstiftaren icke kunnat mena någonting annat, än hvad jag i förra plenum emot Gr. Lagerbjelke erinrade. Det åligger nemi. R. St. å den ena sidan att uti RiksSlaten upptaga de ordinarie inkomsterne sådane de efter nu gällande civil-lagstiftning äro bestämde och å den andra, att genom bevillning fylla hvad som brister för de beslutade utgifternes bestridande. Alla inkomster deremot, som äro indelta till såväl militären, som civilstaten, få icke i denna ordning komma under R. St:s pröfning. Stånd förklarat att de lagar, som värna indelningsverket, skola äga bestånd, så följer deraf att, ehuru de 2:ne andra Stånden varit af olika meningar, det gamla förhållandet likväl fortfar, derigenom att frågan om förändringen förfaller. På denna grund tillstyrker jag ogillande af denna punkt, jemväl i den del, som rörer indelningsverket. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, i afseende på Hr 432 Den 25 September. Sandströmer hemställan, att Hr Landtm, måtte förklara huruvida han ansåge sig kunna framställa propos. till bifall 8 ifrågavar:de punkt finge nämna, alt han icke ansåge sig böra afgifva en sådan definitiv förklaring innan discussionen blifvit fulländad, emedan han icke trodde det vara grannlaga mot Ståndet alt genom en sådan förklaring på förhand uttrycka en åsigt, som kunde binda discussionen.
Deremot erkänner jag gerna, att det för hvar och en, som tillverkar bränvin, är fördelaktigare att bränna under 2:ne månader i en följd, än att afbryta bränviosbränningen och bedrifva den under 2:ne frånskiljda tider. En annan olägenhet, sorn skulle blifva en följd af bränvinsbränningens tillåtande å olika tider, förekommer äfven i afseende å handteringens kontrollerande, ty det lärer vara oneklig!, att en sådan tillåtelse ökar lättheten till lönnbränning. Derföre är just denna § den enda, hvaremot jag ämnat mig reservera, helst jag äfven ur ekonomisk synpunkt, ansåg det vara rättast, att näringen be drefs utan afbrott, men då RondeSt:s medlemmar inom Utsk. bestämdt förklarade, att allmogen ansåg bränvinsbränning om våren, utgöra en väsendtlig förmån för deras landtbruk, så trodde jag Den 27 April e. m. 547 mig ej böra motsätta mig det föreslagna stadgandet. Jag skulle, bufviidsakligast i och för kontrollens skull, helst önska, att bränningstiden äfven för de mindre brännerierna bestämdes till 2:ne månader å hösten, men bestrider deremot på det högsta, att man skulle få valet emellan en höstoch en vår-månad sig öppet lemnadt. Gr. Sparre: Jag tror ej all man, ulan den uppenbaraste misstydning af milt förra yttrande, kunnat upfatta del, såsom skulle jag hafva åsyfial valfrihet i afseende ä bränningsliden för de mindre brännerierna. Jag yttrade ju i bestämda ordalag, icke l,utan 2 eller 3 gånger, att jag ville hafva samma lag för båda slagen af brännerier, och just derföre ali man i andra afseenden föreslagit samma stadganden för de båda slagen, ville jag att ett lika förhållande dem emellan skulle ega rum jemväl i förevartde hänseende. Jag nämnde visserligen, att jag visste, det ledamöter af BondeSt. yrkade, alt man borde få välja emellan en höstoch en vårmånad, men jag förklarade tillika, att jag lör ingen del kunde biträda en sådan åsigt.