Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
INI. älven måste antagas hafva dispositionsrätten öfver denna fond, sä hindrade det alldeles icke R. St. alt komma in med en skrifvelse, som beröfvade K. M. en del af denna dispositionsrätt. Det är delta, som jag i högsta grad ogillar. Jag anser, att det språk, som den ena statsmakten skall föra till den andra, skall vara den bestämda ärlighetens språk och sanningens språk, och att hvad man säger, det skall man äfven stå fast vid. Aldraminst anser jag, att en bristande pålitlighet derutinnan vore värdig den statsmakt, som har rättighet att tillsätta ledamöter i ettUtsk., hvilket, efter sin egen godtyckliga förklaring af grundlags-§§:na, framställer K. M:s rådgifvare lill ansvar. En sådan grundsats måste jag bestämdt ogilla. Frih. Sprengtporten: Då nu icke är fråga om att fatta något beslut i afseende på förändring i K. M:s rätt ult fritt disponera handelsoch sjöfartsfonden! öfverskott, ty i detta fallet lärer beslut redan af R. St. vara faltadt, så är det måhända icke heller i något afseende nyttigt eller nödigt att ingå i pröfning af hvad som i detta hänseende blifvit föreslaget och hvaröfver beslut redan är fattadt. R. St. kunna icke på något sätt anses hafva trädt för nära de s. k. öfverenskommelse!', som emellan Konung och Ständer kunna vara uppgjorda. Jag får blott för min del förklara, att jag respecterar loyaliteten i detta fäll, så mycket sorn någon; men jag får blott hemställa till den värde talarens eget bedömmande, huruvida R. St. hafva tillförbundit sig något i detta fall. Jag tror blott, att R. St. i underd. anhållit alt få revidera Convojcommissariatats räkenskaper och alt K. M. samtyckt dertill, vid hvilket tillfälle K. M. gjort ett tillägg; men att detta tillägg i något afseende skulle kunna betaga R. St. rättighet alt framdeles föreslå en förändring härutinnan, kan jag åtminstone för min del icke inse. Man måste antaga, att Regeringen icke kan äga någon annan önskan (och någon sådan har visserligen hvarken Regeringen eller R.
Jakt, fiske och boskapsskötsel bragte människor och djur i ett fiendtligt eller vänligt förhållande till hvarandra, hvilket emellertid alltid var sådant, att människan kom i tillfälle att på det noggrannaste iakttaga det förföljda eller det tämjda djurets natur. Dettas oförmåga att listigt dölja eller förnuftigt behärska sina drifter hade till följd, att dess karaktärsbild afslöjade sig för människans blickar vida tydligare än hennes medmänniskors. Sålunda erhöllo djurens kroppsliga och andliga egenskaper för henne ett typiskt värde. Och när man hos en vän eller fiende iakttog liknande egenskaper, trodde man sig ej kunna klarare beteckna dessa än genom att jämföra dem med just de djur, som syntes så oförtydbart vara deras lefvande inkarnationer. Djurgestalten blef alltså den nya hamn, hvari människosjälen — fylgjan — troddes draga ut på sina färder genom drömmarnes land. Den fornnordiska drömfaunan är synnerligen rikhaltig och är i nästan hvarje saga företedd genom ett eller flere exempel. Bland vilda däggdjur, i hvilkas skepnad fylgjan klädde sig, märka vi: vargen eller ulfven, skogsbjörnen och isbjörnen, svinet och hjorten, räfhonan, läjonet och leoparden. Uppträdde hon som tamt däggdjur, kunde hon vara oxe, tjur, häst eller valp. Kom hon flygande i fågelhamn, syntes hon som örn, korp, lom, svan, hök eller falk. Hon kunde äfven visa sig som orm och drake. Se här några exempel på fylgjadrömmar. Då det blef Orvar Odd en gång vägradt att göra en färd till Bjarmaland tillsammans med sin broder Gudmund och deras frände Sigurd, lämnade han dem i vredesmod, och de lågo sedan en hel månad med sina skepp under ön Rafnista utan att få vind. En natt jämrade sig Gudmund i sömnen. Man talade om, att man borde väcka honom, men Sigurd menade, att han först borde drömma den dröm, han hade, till slut. När han vaknat, sporde Sigurd: »Hvad drömde du, frände? Det lät, som om du hade det så svårt.» Och Gudmund svarade:
Och bör Utskottet, i sammanhang med det förslag till reglering af bankens laneoch kreditivrörelse, som Utskottet har att till Riksdagen afgifva, meddela yttrande och förslag om användande af den sedan 1865 års början upplupna bankovinst. Vid Utskottets öfverläggningar, så väl angående ändring i redan gjorda författningar, som nya författningars föreslående, åligger det Utskottet, att i det nogaste följa bankoinrättningens hufvudgrunder, ursprungligen intagna i Rikets Ständers beslut och förordning om banken af den 22 September 1668, samt numera, efter de förändringar, närvarande förhållanden påkallat, bestämda genom de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer år 1830 fastställda lagar, angående myntbestämningen, och för Rikets Ständers Bank. Varande det Utskottet uttryckligen förbjudet att omedelbart till öfverläggning upptaga något, som syftar till rubbning eller förändring i dessa bankens hufvudgrunder. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Varande härigenom Riksgälds-Kontorets skulder vid slutet af år 1844 minskade till ett sammanlagdt kapitaloch räntebelopp af R:dr 4>4ii>88i: 12. 9. nemligen räntebärande skulder R:dr 4.15a,618: och räntefria skulder 3og,:i6'5: 12: 9. Utom nu uppgifna skuldsummor, finnas i Riksgälds-Kontorets räkenskaper åtskilliga skulder upptagna inom linien, hvilkas belopp, 4,218,787 R:dr 5 sk. 5 rst., under nu ifrågavarande 2:ne år icke undergått någon förändring. Vid 1842 års slut, utgjorde Riksgälds-Kontorets fordringar och RiksgäldsKon öfriga tillgångar, med undantag af inom linien förda fordringspotorcts till2ån ster R:dr 7,269,778: 25. 8. gar‘ utaf hvilka tillgångar ett belopp af 3,836,006 R:dr,22 sk. 10 rst var räntebärande.
Om jag vid min hitkomst hade träffat den man, som jag i mina fordna olyckliga stunder så ofta förbannat, om jag träffat honom såsom en aktningsvärd medborgare och god familjefader, om jag hade funnit, att han förljufvade den enda qvinnas dagar, hvilken jag älskat, nåväl, jag skulle då räckt honom handen till försoning och aflägsnat mig för alltid, för att ej störa hans och hennes lycka. Jag skulle för sista gången hvilat mitt öga på hennes kära gestalt och oigenkänd gått bort att ånyo kasta mig in i lifvets tummel ... Sigurd, den visshet, jag vunnit om hans person, utplånade min sista drömbild. Jag har äfven sett henne och skall snart erfara, om de aningar besannas, som hennes sorgsna drag väckte i min själ. – Och om så sker, kapten? – Då gäller det att handla ... men huru, det beror ej endast af mig. Jag har skådat för djupt in i lifvet, för att tro på menniskans förmåga att ofelbart kombinera. Hon kan blott begagna den vind, som Odet låter blåsa. Det är vår lott att uppgöra planer och se dem korsade ... Sigurd, huru befinner sig mitt folk? – Väl, herr kapten. De längta blott att få tala med er och trycka er hand. – Helsa dem från mig, och se till, att de i hvarje ögonblick äro färdiga att följa mina ordres! – De berätta med stolthet, att de sett er på Stockholms gator i sällskap med landets högste och förnämste och beklaga, att de, enligt er befallning, ej få blotta sina hufvuden för er person. Hvad de älska och beundra er, kapten! – Jag känner dem. – Kapten, sade Sigurd med ett uttryck af innerlighet i sina sträfva drag och blickade forskande i Vanloos ögon, – ni synes mig i dag något dyster i ert sinne. – Nej, min vän, jag är mig lik. Men lynnet är såsom hafvet: under stiltjen dansa ej dess böljor ...
För att väcka ett mera allmänt och verksamt deltagande för kvinnors inväljande i fattigvården kommer Fredrika Bremerforbundet att inom den närmaste tiden anordna ett diskussionsmöte, en åtgärd, hvilken sä- kerligen blifver välkommen för de många, som intressera sig för att den 1889 införda förändringen angående fattigvårdsstyrelse, att äfven kvinna däri må kunna inväljas, måtte vinna en vidsträcktare tillämpning än hittills. Såsom missionär till Indien utgår i dagarne fröken Connie Dickson, dotter till bruksägare Axel Dickson på Skeppsta i Södermanland. Fröken Dickson, som är 24 år, har i 3 år vistats på missionsskolan i The Willows i London. Där har hon genomgått kurser i alla de ämnen, som ligga inom gränsen för hennes blifvande arbetsfält, hvarjämte hon äfven genomgått en kurs vid ett sjukhus i London. Fröken Dicksons blifvande missionsanstalt är Hourah i Bengalen. Den dansk-norska författarinnan fru Laura Kieler har anländt till Stockholm och för en ganska talrik och erkänsam publik hållit ett par föreläsningar i Arbetareföreningens lilla sal om » Aandeliv og Nationalitetsforhold i Amerika » samt om » Nationalitetskampen i Sönderjylland ». * Kvinnoklubben hade här om dagen årsmöte i sin nya lokal Norrlandsgatan 17. Arsoch revisionsberättelser för det tillryggalagda 7:de året upplästes och godkändes. Enligt årsberättelsen har klubben under året, utom 13 föreläsningar öfver Englands historia, haft 16 samkväm med omväxlande diskussion, föredrag, musik och sällskapsnöjen samt några fester, däribland den sedvanliga barnfesten. Biblioteket har, genom nya inköp och gåfvor, betydligt ökats och flitigt anlitats. Vid styrelsevalet blefvo följande ledamöter utbedda: Fröknarna S. Gumoelius, orförande, Ch. Nyqvist, kassaförvaltare, Ch. Bandelin, H. Andersson, A. Tibell, fruarna M. Asp, N. Frölander, T. Burgman, G. Lindqvist och H. Erhardt, fröken E. Ullmark och fru A. Grafström blefvo styrelsesuppleanter.
Vätgas eller, såsom denna gas för hundra år sedan kallades, bränbar luft trodde Scheele utgöras af flogiston och värme; men sedan Lavoisier, Cavendish och Priestley visat att vatten uppkommer, när vätgas brinner, samt att vätgas uppstår, när man leder vattenångor öfver glödande järn, ändrade Scheele sina åsigter om eldsluften, hvilken han nu trodde sammansatt af ett "principium salinum", vatten och flogiston, af hvilka beståndsdelar den förstnämda med flogiston ger värme, och vattnet förorsakar vigttillökningen af den brända kroppen. Scheeles åsigter om förbränningens förlopp ådrogo sig visserligen samtidens uppmärksamhet, men de spelade ingen rol i vetenskapen; ty kort efter det Scheeles arbete om luft och eld utkommit, utbredde sig Lavoisiers riktiga läror om förbränningen segrande öfver den vetenskapliga verlden. Detta förringar emellertid icke värdet af de faktiska upptäckter, Scheele gjort, och som alltid skola förblifva vetenskapens egendom. Utom denna ryktbara bok om luft och eld har Scheele offentliggjort ett betydande antal vetenskapliga specialafhandlingar, af hvilka en del måste anses som de vigtigaste i hela den kemiska litteraturen. De flesta af dessa arbeten finnas tryckta i Kongl. Vetenskapsakademiens handlingar och hafva blifvit öfversatta på främmande språk.10 Mineralet flusspat, som anträffas i blygrufvor i England och annorstädes samt hos oss vid Gislöf i Skåne samt vid Garpenberg, hade länge varit kändt för sin märkvärdiga egenskap att efter upphettning lysa i mörkret. Det var naturligt att Scheele under sina forskningar öfver ljusets natur skulle sysselsätta sig med denna naturprodukt. Han upptäckte så (1771) att flusspaten med svafvelsyra ger en egendomlig, från alla andra skild syra, som hade den besynnerliga egenskapen att fräta glas. Genom denna märkvärdiga syras förening med kalk lyckades Scheele framställa samma ämne som bildar den naturliga flusspaten. Såsom bekant är denna syra väteföreningen af ett grundämne, fluor, som man ännu icke kunnat framställa. Af alla förhållanden att döma står det närmast syret och kloren samt förekommer i naturen tämligen allmänt utbredt.
Direction användas och årligen tedovisas inför antingen Länets Pröfnings-Committée, eller ock en annan af innevånarne dertill vald Comrnittée, hvilken, i de om dess sammanträden utfärdade allmänna kungörelser, förut erinrad om detta dess särskildta åliggande, efter skedd granskning af föregående årets räkenskaper, och undersökning om behofvet för det påföljande året, samt, genom Directionens försorg, vunnen underrättelse om beloppet af det anslag, som från Kongl. Seraphimer Ordens Gillet är att påräkna, bör bestämma Underdåniga Skrif velter* 83 den I första puncten otnförmälda afgift, lämpad efter behofvet och inskränkt inom «let stadgade beloppet; Börandes ej allenast berättelsen om nämnde Revision årligen tryckas, och ett exemplar deraf till hvarje kyrka sändas, att från pre» dikstolarne kungöras; äfvensom E. M:ts Seraphimer-Ordens Gille och Sundhets-Collegium »arnt Riksens Ständers Riksgälds-Contoir deraf undfå hvar sitt exemplar, det sistnämnde för att Riksens Ständers Revisorer och Bevillnings-Utskott vid en blifvande Riksdag tillhandahålla, Utan ock i dessa tryckta berättelser äfven utsättas till hvad belopp, Pröfnings - Committéen funnit afgiften skola för det följande året utgå, hvarefer Debitering och uppbörd af oftanämnde afgift kommer att på förr vanligt sätt, tillika nied de Öfrige Kronoutskylderne, verkställas. 8:0
Disconternes försättande uti ordentligt Concours-tillstånd, och att, till ändamålets vinnande, något måste uppoffras utaf Bankens redan ägande Fordringar hos de arne på verkligt obestånd varande Disconter. 3:0 Vid Val enl en öfver Götha Canal-JDisconts Skulder och Tillgångar, (uti hvilken genom miss* skrifning blifvit utsatt den 1 Januarii, i stället för den 31 Januarii 1818) hafva flere varda Ledamöter anmärkt, att ibland Tillgångarne icke finnes upptagen Discontens hos Canal-ArbetsCassan ägande Fordran, stor 1,100,000 R:dr. I anledning häraf, få förenade Utskotten aldraförst erindra, att Calculer icke äro detsamma, som fullständiga Boksluts - Extract, hvilka Statsoell. Banko-Utskottens Betunkandtn. 1117 sistnämnde utan åtskillnad, upptaga både säkra och osäkra fordringar; hvaremot Calculer, sorn äro provisionella öfverslag, hafva till föremål, att lemna en öfversigt af verkliga förhållandet, så vidt detsamma, efter sannolikhet, , kan utrönas. Af denna anledning äro också från Calculen öfver Malmö Discont uteslutne flere uti denna Disconts Räkenskaper ännu qvarstående, men för alldeles osäkre ansedde utlän, till en sammanräknad summa af mera än 700,000 Tfidr Banco, hälst Utskottet funnit det endast föranleda till förvillelse örn verkliga tillståndet, att beräkna, såsom Tillgång, sådane Fordringar, för hvilka någon betalning, efter hvad man med full visshet känner, icke kan erhållas. Skälen åter hvarföre förenämnde 1,100,000 Frdr icke blifvit upptagne såsom tillgång för Götha Canal-Disconts Borgenärer, gå förenade Utskotten nu att redovisa. När förenade Utskotten skolat låta uppgöra en Calcul öfver Götha Canal - Disconts tillstånd, har Disconten också mäst betraktas, såsom en för sig sjelf bestående Inrättning med sina Skulder och verkliga tillgångar.
Jag gillar fullkomligen, att Tull-Intraderna så bora bestämmas, att Staten ej må genom minskning i mynt-représentanternes värde, sakna en påräknad säker inkomst, men tror med verklig öfvertygelse, att detta ändamål kan ernås på annat och lättare Sätt , än att just dervid fästa ett ovillkorligt antagande af en Utländsk Stats fictiVa mynt såsom nödvändigt. Denna princip bär dels ingen behaglig inflytelse på vårt Sedelmynts Credit, och dels är den något sårande för den National-vädigheten, hvartill vi alltid böra söka att höja oss , i synnerhet då medlen dertill ej bestå af uppoffringar, Manne således ej samma Resultat, eller Tull-Inkomsternes säkra beräkning kunde vinnas, om vi som måttstock för dem antage vår Svenska verkliga Riksdaler Specie i Silfver, hvats värde i Sedlar bestämdes för hvarje qvartal med ledning af dessas Coutsvärde mot Utlänskt mynt och derefter antoge dem i Tull-liqvider af alla namn?
Genom att göra tvister om oenighet inom äktenskapet till föremål för handläggning vid domstol, blifva dessa mål satta alldeles i jemnbredd med vanliga civila eller kriminela rättegångar, och derigenom skulle en pregel äsättas dessa brott mot en, i folkets ögon åtminstone, ännu helig, af Gud sjelf stiftad, inrättning, liksom 0111 den vore ingenting annat än ett vanligt civilt kontrakt, en uppgörelse att lefva tillsammans i lust och nöd, icke så länge lifvet räcker, utan blott sä länge lusten räcker, hvarefter man nog kan ställa sä till, att det blifver skilsmessa. Månne icke detta är en inbjudning, att vid förnummen olikhet i lynnen eller af andra skäl, i stället för att, som sig borde, söka förbättra sig sjelf och sin maka, då man visste, att föreningsbandet var oupplösligt samt ingen annan bot funnes, nu sjelf blifva allt värre för att snart komma till skilnad? Månne det icke vore en inbjudning att lika lättsinnigt ingå äktenskap, som att lättsinnigt lösa dem? Och huru detta skulle inverka på familjelifvet och samhället, är lätt att förstå. Den der pregeln pä det heliga äktenskapet, medelst hvilken man vill göra det till en blott mensklig inrättning, som lätt kan af godtycke, och ”för allehanda sakers skull” varda upplöst, utan afseende på hvad Herren sjelf sagt, att ”hvad Gud häfver förenat, skall menniskan icke åtskilja”, hvilket bud just är den helsosammaste uppmaning till den enskilda makan att icke trotsa, utan ödmjukt böja sig under den högre viljan, som man en gång sjelfvilligt underkastat sig genom sitt ja i brudstolen — den pregeln skulle ©tvifvelaktigt inom kort undanskymma äktenskapets ursprungliga helgd och betydelse, samt bana vägen för det s. k. civila äktenskapet, Bih. till B. St.
Säd af Kronans förcäder inflyter, lefwereras i den till Eder för. waltning hörande Ensia. inom Junti mänads flut äret efter mitzwäxtäret, emedan hwarken Mugazins.Jnrättningen kan längre umbära desi Penningar för andre päkommande behof, eller nägon utborgning af Spanmäl bör för Kro» nans räkning tillätaS, säsom af erfarenheten befunnen alltid medförande betydlige förluster; Sä framt icke oförmögenbeten finnes stor, och Wi uppä underdänig anmälan till utläning i Räder samtycke, dä Wi ock mele angäcnde äter. betalnings tiden efter omfländighcterne förord, na: men som Committerade redan ingätt i ät. stiilige anstalter till afwärjande af den Span. mäls brist som genom detta ärs swaga wäxt är i flere Landsorter att befara, sä böra I de samma fullfölja enligt de grunder, som hittills förestrefne och wanlige warit: Och dä I, i afl. seende pä nästnämnde ärs misiwäxt, ansen an« dre ytterligare anstalter nödige, hafwen I att derom hos Osi underdänig anmälan göra. Dernäst och om Kronans SpamnälS upphandling stall kunna sträckas till de provii.cec hwareft Säd i synnerhet produceras, och däe den mer än annorstädes plägar wara blottstäld för wanpris, bör den upphandlade Spanmälen kun. 450 Den iz September. Den iz September. 491 tagas, att privet lämpas efter däwarande rm. ständigheter, sä att en ssälig wn nu-g ike be. röfwas den enskilde SpanmÄS Handl a, och denne derigenom afskräcka att sig ^ ädan handel befatta: Och dä i tynne ^ t lar-c huru Magazins. Inrätt,.ingen bör w;. si.o
Det finnes i mången landsort, der den fasta Skolan må placeras på hvilken punkt sorn helst, som i alla fall måhända icke ^:del af de barn, hvilka böra njuta undervisning, kunna sammanföras på ett ställe, och således en högst ringa del hafva nytta af en så kostsam Skol-inrätlning, Skulle då Communen, enligt Utskottens beslut, icke, genom sin SkolDirection, få afgöra hvad som, enligl locala förhållanden, kan vara den nyttigast? Skulle den då vara skyldig att, utom den betydliga kostnaden för arrangernentet af Skolan, hafva besvär af undersökningar (ty sådane måste ovilkorligen föregå), innan de Auctoriteter, som skola yttra sig, kunna afgifva något på sakkännedom grundadt utlåtande? I allmänhet måste man vara mycket van att gå i ledband, om man tystlåtet skulle förbigå projeclet till en sådan Lagstiftning och sätta sig under ett alldeles onödigt beroende. Utskotten hafva väl beslutat, att, der Skolor förut redan finnas inrättade, i enlighet med nu afgifne stadgande, men med olika löneförmoner, skulle desamma framgent tillåtas att fortfara i oförändradt skick. Jag anser, att denna tillåtelse bör utsträckas till alla nu varande Skolor och att icke någon rubbning eller förändring af der varande Lärare, äfven med mindre kunskap, än hvad bestämdt är, bör föreskrifvas, utan först efter dessas afgång vid ny tillsättning Skol-Lagens föreskrift iagltagas; i annat fall skall en alltför stor orättvisa vederfaras de personer, som egnat sin tid åt detta yrke och som vanligen icke hafva något annat lill sin bergning alt påräkna.” i4:o. Af Iliksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundsson från Hallands Län: ”Äfven jag reserverar mig emot sammansatte Utskottens Utlåtande, ehvad det rörer anslaget till Seminarier och bestämmandet af löner till Skol-Lärare. Det senare anser jag Communens rätt, att med SkolLäraren på bästa sätt öfverenskomma. Det förra kan vinnas utan en så betydlig uppoffring genom Lärarens undervisning i en Lancasler-Skola, Bill. till R. St. Besv.-och Ekon.-Utsk.
Nu kommer jag till tredje stadium; och det är: hvilka äro de omständigheter, som vållat att de kunskaper, som redan finnas, icke blifva så hastigt spridda. Det torde ursäktas, om jag i denna fråga börjar, att jag så må säga, med alfabetet. Vi känna alla, att landtbruket frenne förnämsta afdelningar äro, dika, göda och arbeta jorden. Detta vet hvarje bonde, men en stor del af allmogen har icke något vetenskapligt begrepp 260 Den 15 April. om skälet, hvarföre man bör dika så eller så djupt. Vetenskapen har likväl längesedan med visshet utrönt detta skäl, och det är, att sädesväxternas fina rötter gå 3 fot ned i jorden, och att genom tillräckligt djup dikning komma dessa fina rötter i tillfälle att tillegna sig jordens närande beståndsdelar, utan att utsättas för alltför mycken väla eller kyla, som gör dem sjukliga och växten förtvinande. Detta är ett rön som icke behöfver inhemtas vid någon högskola, emedan kunskapen derom är helt enkel; men den behöfver spridas, och derföre bör man begagna sig af det ändamålsenligaste sätt att sprida den. Hvad åter beträffar det bästa sättet att åstadkomma en sådan dikning, så känner man väl den vigtiga upfinning, som kallas: »täckta diken.» Deras nytta är fullkomligt utrönd, men åtskilliga problemer kunna ännu återstå i afseende på rättaste sättet att anbringa dem, samt ang:de rörens dimensioner m. m. Men dessa problemer blifva icke lösta genom en sådan anstalt, som här är i fråga, ej heller kan egentliga ändamålet med en sådan vara, att det skall experimenteras med det som ännu är outredt af landtbruksfrågorna. Med afseende på undervisningen bör man deremot se till att hvad som redan är utrönt på bästa sätt användes, och för sådant ändamål bör man sätta HushålisSällskapen, LandtbruksAkademien, eller annan auktoritet, i tillfälle att genom premier bland allmänheten sprida kännedomen om detsamma. Om vi vidare öfvergå till de vetenskapliga grunderna för jordens gödning, så veta vi, t. ex. att det på den sednare tiden blifvit med full vetenskaplig visshet utrönt, att den flytande gödseln är den som innehåller de för jorden och växterna mest närande delarna.
~ Vi B vAr sida se med fortrijstan fram mot en dag - och r i tro den ej vara l h g t afliigsen - clb r l r litteratw ej Iiingre slid1 belastas med sQ mHnga omogna alster a£ ett missriktadt och osnndt Iciinslop junk. 3 Kvindelig Laeseforenlng i Kopenhamn firade d. 1. sistlidne olctober sitt 25-Brsju~bjle~uu. For Dagnys liisare har denna tilldragelse ett siirskilclt intresse, ity ntt Kvindelig Lzeseforening k m i viss lneniiig anses harstamma frBn ~Stocklzolnu Lasesalong for damerr sBsom den nuvnrmde ~iisesalongen i sin tidigaste ungdom beniimncles. Denna grundczdes, som belrant, for iner iin 30 kr sedan och Har genoln sitt; foredoine bidragit att ingifvn stiftar.innorna af Kvindelig Lzeseforening mod att soks bildn ett liisrurn for lrvinnor oclcs8 i Kopenhamn. Men det vore en ofvedoppsgarning ntt hbr niirinare redogora for institutionens verlcsamhet, ty i f611.21 Brg. af Dagny s. 98 finnes inford i n Iiistorilz Bfver dess upplzomst, utveclding och nnvarande stBndpunkt. Blott nkgrn falrta m i tiU.iiggas. Kvindelig Lzeseforening iir egeatligen en ldnbb s o u sjdf viiljer sina medlem~nar. Lokaleq Br sdedes ej oppen for allmiinheten. - .krsafgiften iir 10 kr., nledlemsnntalet 1,100, bibliotelzet omlzring 16,000 band, tidningar och tidskrifter talrilza och till understod erhklles i statsanslag 1,000 lir. Brljgen.