Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sverige skulle i detta afseende sta långt elter andra civiliserade länder, hvarest tillfälle redan länge funnits lör qvinnan att förvärfva en för henne lämpad bildning för utöfningen af de industriela yrkena, bland hvilka flera, såsom mera erfordrande begreppets, smakens eller känslans ledning än lysisk kraft, vore synnerligen egnade att åt henne lenina en passande sysselsättning, under det att qvinnan hos oss, i brist af undervisning, varit nästan uteslutande anvisad att omfatta ett enda yrke, sömmerske-yrket, hvarigenom åter arbetslönen inom detta yrke fallit så lågt, att den icke lemnade utvägar till ens det knappaste uppehälle; att en större utvidgning af slöjdföreningens nuvarande läroanstalt syntes desto angelägnare och mera förtjent att af statsmakterna uppmärksammas, som densamma utöfvade sin verksamhet inom rikets hufvudstad, hvarest, enligt för år 1853 meddelade officiela uppgifter, under nämnda år funnos sammanräknadt 4,469 handtverks-arbetare och 3,448 fabriksarbetare, för hvilka alla tek - Bil. JM 5 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1856. 01 nisk undervisning vore ett nödvändigt vilkor till ernående af någon större slöjdskicklighet; samt att direktionen icke hyste något tvifvel derom, att ju icke föreningens skola, om hon nu lyckades vinna hvad behofvet så länge påkallat, en egen byggnad på tjenlig plats och väl inrättad för undervisningen, äfvensom statens understöd till undervisningens erforderliga utvidgning med flera läroämnen och utsträckning äfven till qvinnor, i enlighet med en af direktionen uppgjord, i den underdåniga skrifvelsen intagen organisationsplan, snart skulle se sina lärjungars antal ökas till någon jemförlighet med den mängd, som i utlandet anlitar dylika för industrien inrättade skolor; anhållande direktionen, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, det Kongl.
Så kommer musiken allt närmare, och till sist är det, som om spelmannen stannat under hennes fönster. Det är väl ej första gången hon hört fiolspel under sitt fönster. Han brukar komma så där, hennes man, då de haft något ovanligt vildt dåd för sig därborta på Ekeby. Han står där och biktar och ber om förlåtelse. Han beskrifver för henne de mörka makter, som locka honom bort från hvad han älskar högst: från henne och barnen. Men han älskar dem. Åh, visst älskar han dem! Medan han spelar, stiger hon upp och sätter kläderna på sig utan att rätt veta hvad hon gör. Hon är så alldeles upptagen af hans spel. »Det är ej lyx och vällefnad, som lockat mig bort,» spelar han, »ej kärlek till andra kvinnor, ej äran, men lifvets frestande mångfald: dess ljufhet, dess bitterhet, dess rikedomar måste jag känna rundt om mig. Men nu har jag nog däraf, nu är jag trött och nöjd. Jag skall ej mer lämna mitt hem. Förlåt mig, haf misskund med mig!» Då drar hon undan gardinen och slår upp fönstret, och han ser hennes vackra, goda ansikte. Hon är god, och hon är vis. Hennes blickar falla välsignelsebringande som solens på allt de möta. Hon styr och hon vårdar. Där hon finnes, måste allt växa och frodas. Hon bär lyckan inom sig. Han svingar sig upp på fönsterbrädet till henne och är lycklig som en ung älskare. Sedan lyfter han henne ut i trädgården och bär henne ned under äppleträden. Där förklarar han för henne, hur vackert allt är, och visar henne kryddsängarna och barnens plantering och de små lustiga persiljebladen. Då barnen vakna, blir det jubel och hänryckning öfver att far är kommen. De lägga beslag på honom. Han skall se allt nytt och märkvärdigt: den lilla spikhammaren, som bultar borta i bäcken, fågelboet i pilen och de små rudungarna i dammen, hvilka i tusental simma i vattenbrynet. Så göra far, mor och barn en lång vandring utåt åkrarna. Han måste se, hur tät rågen står, hur klöfvern växer, och hur potatisen börjar sticka upp de skrynkliga bladen.
Inbetalningarnes belopp 10,7,4,596:17.7. klera uttagit än inbetalt 28,460,5»o: 26. 2. intages Lancovinsten kör ar 1828 till L:clr 47",000 ock kränllrages summan sk Lancovinsten ... - 8,607^,4: 3i. 1. 8ä utgör livall 8taten unöer öenna tiö tagit ur Lanken utöfver öess vinst, en summa ak 13,842,995: 45. 1. Lier! akllrag ak L:8r 760,000, som Ltaten är 1824—1828 ilisponerat ak Länkens capital, är äterstoöen 8tatsskulll i m^ntkorm, eller skulö gjorö i n^a seölar utan motsvaranöe valuta; ock ar cienna bet^öliga summa, snväi.ö till bestriöancie ak 8tatsbekok, tagen kran lien KleöborgsreLIssse allena kvsrs körmägenket bestar i penningar. Utskotten kafva bifogat »lenna berättelse irenne tabeller, till lättare uppkatttning ak lie riikeruppgikter som uti öeosamwa förekomma. Lkler att sälunöa kakva uppöragit teckningen »k Länkens verksamket krän liess stiftelse intill nä, varanöe tillpunct, ka Utskotten nu kär L. 8t:r framlägga okvsnutlokvaöe jemförelse emellan Rikets ställning vi8 torutgängne tiller, 8ä vulning ock staöga blifvit Likets m^ntväsencle ätergikne ock lien nä, varanöe.
Svar på återremiss ,,,, Voterings-resultat Soldat och Husar, om dess qvarblifvande i Regementet, dä han endast begått första resan enkel stöld eller andre mindre brott , , , Soldat, värfvad , fråga pra tillökning i aflöningeo lör sådau , som utöfver en viss tid varit i tjensten anställd Soldater, minskning af det föreskrifna måttet a dem ,,,,,, » deras utskylder; se Beviilningsfrihet Soldat-rotering , se Rotering. Soldin, A. L. ; se Eftergift. Sollerö socken, om vinsäds anslag' se Hufvudtitel Nionde, sid 2. Sophiai Magdalena? församling, anslag till vil säd; se Hufvudtitel Tionde, sid. 2. Spanmäl j fråga om beskaffenheten af den, som af Tiondegifvare får lefvereras , Svar pä återremiss , , , , , » Se Lånerörelse. » inbegripen under Siats-Verkets in - ”■ Si CA PS-r -s c x n_ C CA i fq > 2L. T TQ eller Memorial. DS C £ —' y ^ D — O” CO - Riks-Ståndens Beslut. 1 CA C 2.Éh • aq Ct pR dd o. | Pre leBorgareStåndet. BondeN:< N:,| Sid. Adeln. Sla.idet. V 41 å. Adeln. Stlndet. Ståudet. Stå odet.
Proposition A':o C. 25 hofvet, af forökadt utrymme oundgängligt, hvilket äfven Rikets Ständers Revisorer, i anseende till den stora dödligheten inom Barnhuset, vitsordat, men att flera vigtiga betänkligheter emot en tillbyggnad å inrättningens nuvarande, vid Drottninggatan och Smedjcgårdsgränden belägna, boningshus förefunnos, såsom dels att den gamla byggnadens beskaffenhet och inledning icke motsvarade de tidsenliga anspråken på en barnhus-anstalt af sådan omfattning, som den härvarande, dels att en ändamålsenlig förändring derutinnan, äfven om den kunde tilivägabringas, skulle vara förenad med kostnader, föga understigande detri för en nybyggnad från grunden, och icke vore verkställbar, så framt ej barnhusv barnen under den tid, ombyggnaden försiggick, eller minst två år, kunde pä annat ställe inrymmas, dels att den trakt, hvarest Barnhuset är beläget, endast obetydligt höjer sig öfver Rörstrandssjöns träskartade strand, och i följd deraf utgör en i allmänhet mindre sund och, vid epidemiska sjukdomars härjande, företrädesvis hotad punkt af hufvudstaden; samt dels att barnhuset, ursprungligen förlagdt, om icke utom, åtminstone på den yttersta gränsen af den bebyggda staden, redan blifvit kringbygdt och till följd af den riktning, sorn Stockholms utvidgande tagit, mer och mer förflyttas närmare medelpunkten för hufvudstadens växande befolkning och rörelse, hvilket, också mäste menligt inverka på det sanitära tillståndet; — att. Inrättningens förflyttning till någon annan för densamma mera tjenlig, men för allmänheten, i anseende till läget, mindre begärlig oell dyrbar byggnadstomt sannolikt skulle, genom tillfället att försälja eller utarrendera den nuvarande Barnhusbyggnaden, bereda Inrättningen en ganska betydlig ekonomisk fördel; att då Allmänna Barnbördshuset, hvarifrån ett betydligt antal barn vanligen inom de första ätta dagarne af deras lefnad till Barnhuset öfverlemnas, nu mera kommer att förläggas. på Kungsholmen, vöre denna omständighet, i anseende till den lifsfara, hvarmed transporten af de späda barn, serdeles under den kalla årstiden, är förenad, en vigtig anledning för jemväl
Preste-Stundet den 12 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majds nådiga proposition, angående serskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande emot statsanslag. (Stals-Utsk:s Utl:n, N:is 51 Litt. A och 219). S. A. K. Medelst nådig proposition af den 15 Nov. sisth år har E. K. M:t tillkännagifva, att, sedan Rikets Ständer, vid 1823 års riksdag, i sammanhang med frågan om förändrad reglering i vissa delar af upphördsoch redogörelse-verket, framställt det förslag, att, med undantag af de lill Riksgälds-kontoret ingående bevillningsmedel, all krono-uppbörd, skatt och afgift af hvad benämning som helst, borde, till vinnande af enhet i förvaltnings-systemet, samt ordning och enkelhet i räkenskaperna, ingå till statsverkets kassor, för att sedan, med bibehållande af benämningen, och till bestämda belopp, disponeras af E. K. M:ts och rikets Statskontor, dels till statsverkets direkta utgifter och dels till de förvaltande verkens förmån, sådan den dem hittills tillgodokommit, hvilket allt skulle i rikshufvudboken upptagas och redovisas; samt Kongl. Maj:t, efter inhemtande af vederbörande embetsverks yttranden, till Rikets Ständers Stats-utskott vid 1828, 1829 och 1830 årens riksdag öfverlemnat handlingarne uti detta mål, hade Rikets Ständer, uti skrifvelse den 9 Mars sistnämnde år, i underdånighet anmält, att Rikets Ständer ansågo det vara af obestridlig nytta och ej allenast ledande till enhet och större ordning vid uppbörden af skattebidragen, utan äfven lill lättnad och bättre kontroll vid deras redovisning, om alla medel, med undantag af riksgäldsmedlen, blefvo till ett och samma ställe inlevererade och redovisade, hvarigenom 264 Easpedilions-UIskottets Förslag till uncl.
Hvad nu hufvudämnet för Betänkandet, nemligen alipa$una Bevillningsgrunderue, angår, så synes mig det Utskottet gåit till väga med alltför generelle föreskrifter 1 yissa c'e!ar, och med tillstyrkande af rya, men icke utredde Bevjilningsgrunder i andra afseenden, sa, att opi Den 24 Februarii. 553 Betänkandet blifvit bifallit, förmodar jag det många olika meningar sedermera skulle hafva uppstått, om hvad sorn varit afgjordt, och hvad till hufvudgrunderne för Bevillningen kunnat hänföras eller icke. Sannt är, att hufvud-frågan derigenom väl blifvit deciderad, den nemligen, att efter värdet af synbara förmögenheten skulle en viss proCent i Bevillning utgå, men derigenom hade likväl icke blifvit stadgadt, att dentM Bevillning borde utgå i ett lika förhållande af all slags Egendom, och, i ovisshet om Utskottets mening, yrkar jag nu, liksom vid sista Riksdag, att, i fall nuvarande Bevillnings-grunder komma äfven för framtiden att blifva gällande, en mindre afgift må beräknas af Jordbruket än af annan förmögenhet} skolandes jag skälen till detta tillstyrkande anföra, sedan jag förut, i ett sammanhang, fått vidare framställa det obestämda, som i Utskottets Betänkande mig förekommit. Utskottets Betänkande innehåller, att, om Riksens Ständer gilla grunderne, skall det reglementariska sedermera af Utskottet föreslås, men Utskottet synes förgäta att ganska mycket förekommer, särdeles i 2:dra Äriiceln, som hvarken hörer till grunder e, eller det reglementamke:
Att så kan tillställas är obestridligt, emedan det beror af Staten att höja priset på de penningar, den utlånar, till dess både upplåning och förvaltning blifvit betalde; men den vigtigaste frågan återstår likväl, den nemligen, om företaget befordrar eller motverkar förökandet af vår nationalrikedom? Jag får dervid först, utan ringaste bestridande, medgifva, att rörelse-capitalet inom vårt land är litet, och att dess ökande hufvudsakligen blir åstadkommet genom införskaffande af ädla metaller; men såvida det är lyckligare att äga en nyttig vara, än att hafva den till låns mot ränta, vågar jag äfven påstå, att 8 Den 12 F<% mar i i e. m. nationen Lör, om den kan, heldre förvärfva, är låna dess ökade rörelse-capita 1. Man ihågkomme härvid, att jag talar om nationen colleclivt och ej om enskildte. Nationens förmåga att förvärfva ökad massa af ädla metaller heror naturligtvis på handels-»' vågen, och huru fördelaktig denna, under nuvarande period är, det hevisas bäst af det factum, att under de senaste fem åren, hvaribland ett svårt missvext-år, det likväl varit möjligt att, utan coursens höjande, importera silfver, svarande per medium mot nära 1,000,000 R:dr B:co om året. Att förhållandet äfven naturligtvis bör vara sådant finnes utan svårighet, då man gifver akt på våra importer och exporter. Vare liufvudsaklige importartiklar, colonial-varorne, hafva, sedan de blifvit frambragte af friare producenter, kunnat erhållas till nedsatta priser, och vår största export-artikel jernet, har i allmänhet med fördel kunnat afsättas. Man må ingalunda taga för afgjordt, att ett sådant förhållande länge skall fortfara, ty hvilka förändrande förhållanden i verldshandeln, som för jernet kunna uppstå, derpå gifver det senaste halfva århundradet tillräcklige exempel, och hvad kolonial-varorne beträffar så komma de nedsatte priserne troligen att efterhand verka en i samma mån ökad consumlion.
Han var ung och eldig, af naturen begåfvad med en stor talareförmåga, uppfyld af ideala syften och utrustad med en präktig stämma; huru skulle han kunna vara tyst, när handeln förtvinade, när fabrikerna stodo öfvergifna, när de som fylt dem med lif ochföretagsamhet voro emigranter eller fattighjon. Huru John Bright kom att göra sin insats i föreningen, har blifvit i rörande ordalag berättadt af honom sjelf, när han 1877 i Bradford aftäckte en staty af sin vän. “ Det var i september 1841. Lidandena i hela landet voro förskräckliga. Den dag, då Cobden påkallade mitt deltagande, var jag försänkt i djup sorg, jag kan nästan säga förtviflan, ty ljuset och solskenet i mitt hem hade blifvit utsläckta. De jordiska qvarlefyorna af min unga hustru lågo tysta och kalla i rummet ofvanför oss, Cobden kom till mig som en vän och egnade mig, såsom I lätt kunnen förstå, tröstande ord. Efter en stund blickade han upp och sade: “ Det fins tusentals hem i England i detta ögonblick, der hustrur, mödrar och barn hålla på att dö af hunger. Nå väl, när nu första päroxysmen af er sorg är förbi, skall jag gifva er en vink om att komma till mig, och vi skola sedan aldrig gifva oss ro förr än, spanmålslagarne äro upphäfda. “ Jag antog hans inbjudning. Jag visste att den beskrifning han gifvit på tusentals hem icke var öfverdrifven. Jag kände i mitt samvete, att der var ett verk som någon måste utföra, och derför antog jag hans inbjudning och från den stunden upphörde vi aldrig att strängt arbeta på utförandet af det beslut som vi fattat. Det är ganska säkert, att förbundet mellan Cobden och Bright vida mer än fördubblade den makt som hvardera, den andre förutan, skulle hafva kunnat utöfva.
Här gäller hvarken mer eller mindre än vår andliga helsa, och kan någon omsorg vara oss mera angelägen än degna?» Djupt genomträngd af tanken om behofvet af en kyrklig representation, hvarom så många Kyrkans män fövpnat sig; i medvetandet af Församlingens Gudomliga rätt, att deltaga i den kyrkliga styrelsen och lagstiftningen, går jag att vördsammast föreslå följande förslag för kyrklig representation, icke såsom någon nyhet inom det protestantiska Kyrkolifvet, fastmera en tillämpning af *) Professor Thomanders ord, pag. 18, »Om Svenska kyrkans och Skolans angelägenheter». 110 Den 8 November. den Bajerska protestantiska Kyrkans författning på våra förhållanden, så mycket angelägnare, som den centralisation slusta, som nu utgör Styrelsens karakteristik och som man tyckes vilja bringa i system, afven på Kyrkan skulle, konseqvent utförd i Konsistorialstyrelsens slutpunkt, ett ÖfverKonsistorium eller ett EcklesiastikDepart:t, endast bringa ett säkrare förderf öfver vår redan i formalism sjunkna StatsKyrka. Jag vågar derföre vördsammast föreslå följande nya kyrkliga organisation nemi.: l:o Stiftsmötet. — Stiftsmötet består af: a) Stiftets Biskop, sjelfskrifven Ordf;de i Stiftsmötet. b) De öfrige Konsistoriiledamöterne. c) Stiftets alla Kyrkoherdar och Pastorer inom såväl Stadssom Landtförsamlingar. d) 2: ne lägre prestman från hvarje prosteri. För detta ändamål samlas Prosteriets Komministrar och Adjunkter hos Kontraktsprosten och medelst val per capita utvälja af Stiftets Komministrar och Adjunkter 2:ne personer, för hvilka de hafva förtroende. På kallelse af Kontraktsprosten, sammanträda Prosteriets Komministrar och Adjunkter hos honom till val af ledamöter, 14 dagar före Stiftsmötets sammanträde. Valet sker medelst slutna sedlar, och frånvarande ledamot eger inskicka valsedel på den person han vill utvälja. e) Kyrkorådet inom hvarje församling välje inom sig, i Maj månad hvarje år, en lekman till elektor. Kyrkorådets Ordf:de utlyser dag för valet i sockenstugan.
Dess bättre blir i samma mon föräldrarnas pligter, dess tryggare och innerligare deras ställning till barnen. Tanken er blott en domare, som af egen maktfullkomlighet halshögge, satte i fängelse och utpressade böter; huru fruktad och hatad, misstänkt och förd bakom ljuset skulle han icke bli, då man nu deremot nalkas honom med största förtroende, emedan man vet, att han blott är representant för den rättskipning, på hvilken ens egen trygghet och lycka hvila, och alt han sjelf står under samma lagar, hvilkas efterlefvande han sorgfälligt öfvervakar bland sin omgifning. Samma trygghet och förtroende känner barnet för den person, som fordrar lydnad, icke derför, att han vill drifva sin personliga vilja igenom, utan af trohet mot en rättsprincip, som står öfver både honom och barnet; och som icke straffar, derför att han är ond eller hans vilja gäckats, utan derför, att det är hans — ofta tunga — pligt att beifra det onda bos den lilla. Vidare är det af största vigt, att barnet tidigt vänjes att lyda icke blott föräldrarna, utan hvem helst som påpekar för det dess pligter, det må vara barnflickan, stora syster, ja, t. o. m. lilla bror. Hur ytterst vanligt är det icke nu, att barnen bemöta t. ex. barnflickans upprepade böner: » låt bli det der! » eller » gör det! » antingen med den döfvaste likgiltighet eller med ett näbbigt: » hvad rör det dej? » — » tror du jag behöfver lyda dej! » — först då far eller mor bekräftat tillsägelsen, följer åtlydnad. Deraf framgår ju med sorglig tydlighet, att, enligt barnens uppfattning, det är personen, som skall lydas, icke iden af rätt. och pligt, som slår högt öfver hvarje person, öfver föräldrarna lika väl som öfver den fattiga barnjungfrun; båda äro de blott svaga representanter. Förstån detta, I mödrar, och betänken, huru illa I handlen, då I tillvällen er en storhet, som icke tillhör er, då I sjelfva klifven upp på den piedestal, vid hvars fot I ödmjukt boren stanna och lära edra barn att se uppåt oeh icke på er.
Maj:t täcktes berörde förslag i Nåder gilla samt i enlighet dermed låta Nådiga Propositioner och Skrifvelser, sådane de finnas detta Protokoll bilagda, till Rikets Ständer och till Stats-Utskottet expediera; Och fann Kongl. Majit godt härtill lemna Nådigt bifall. Ex protocollo, A. J. Olde. Kongl. Majlis Nåd. Proposition, N:o SS. 15 Ii':© 56. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Febr. 1857, kl. 6 e. m. KONGL. MAJ.TS Nådiga Proposition till B ike Is Ständer om öfverlåtelse af en Eskilstuna Kungsladugård tillhörig Tomt åt Fabriksidkaren Theofron Munktell för utvidgande af hans Mekaniska Verkstad i Eskilstuna; Gifven Stockholms Slott den i0 Januari 4857. Hos Kongl. Maj:t liar Fabriksidkaren, Riddaren af Kongl. Maj:ts WasaOrden, Theofron Munktell i underdånighet anhållit, att, för utvidgande af den honom tillhöriga Mekaniska Verkstad i Eskilstuna, ett stycke mark, utgörande, enligt behörigen upprättad karta och beskrifning, tre tunnland tjugusju kappland, måtte från det s. k. Norrhags-gärdet under Eskilstuna Kungsladugård, inom Klosters Socken och Österrekarne Härad af Södermanlands län, få emot den afgift, som komme att bestämmas, till sökanden öfverlåtas, på det han måtte sålunda vinna ej blott erforderligt utrymme för den numera, i följd af ökadt, förtroende, allt mer och mer anlitade Verkstaden, utan ock en högst behöflig plats till anläggning af en hamnbrygga för inlastande å fartyg af de tyngre lokomotiver, som Munktell hade för afsigt att för de större jernbanorna i Riket leverera och för hvilkas transporterande sjöledes tillfälle komme att beredas, när den under byggnad varande, med anslag af allmänna medel understödda, Kanal-anläo-n-nin"- emellan Mälaren och Eskilstuna, till hvars bekostande äfven Munktell i Oo O • väsendtlig mån bidragit, vunne fullbordan.
Hvad åter vidkommer de Bolag, hvilka kunna önska att uppslå till bedrifvande af Bankrörelse med egne > t ryckte eller graverade creditsedlar, så och meri erkännande å ena sidan af den visserligen rigtiga grundsats, att en sådan Bank, som Rikets Ständers, egande rättighet att utgifva ett credilmynt inför Lagen gällande i alla liqvider och i all uppbörd, måste låta alla andra afseenden vika, der sådant fordras, för uppfyllandet af dess första åliggande, att genom inlösen af dess sedlar, med klingande mynt, när helst så påfordras, bibehålla värdet å dessa sedlar; samt å andra sidan inseende de svåra påföljder, som för alla näringar måste uppkomma, i händelse en sådan Bank, efter att under en längre tid hafva utgjort näringarnes förnämsta understöd och snart sagdt deras enda förläggare, skulle, för uppfyllandet af dess omförmälde pligt, oaktadt alla begagnade försigtighetsmått, nödsakas att vidtaga en inskränkning i dess öfver bela Riket utvidgade låne-rörelse, hafva Utskotten väl kommit lill stadgad öfvertygelse derom , att bildandet af Bolag lill Bankrörelsens bedrifvande med egne tryckte eller graverade creditsedlar, de der måste anses såsom medel att småningom tillvägabringa ett fullkomnadt Bank-System, så ordnande, både den collectiva och parliela credit, Nationen, på grund af i landet befintlig massa guld och silfver, eger, att under den högsta besparing och största relativa tillgång på bytesmedel, underlättade penninge-transaclioner tillväxa i bredd med ökad stadga i myntvärdet, vore för landet och näringarne af väsendtlig fördel, men tillika nogsamt funnit nödvändigheten' af, att för desse Bolag ingå i en Lagstiftning, gifvande åt allmänheten ali den trygghet, hvarpå densamma eger anspråk i förening med all den frihet åt Bolagens Bankrörelse, som af tidslynnet och industriens kraf påkallas. I betraktande af de svårigheter, hvilka onekligen möta för tillfredsställandet af de olika fordringar sålunda måste uppstå, vid stiftandet af cn Lag STOCKHOLMS HÖGSKOLAS Bancooch Lag-Utskottens Bet. iy.4ULIDISKA BIBLIQ^EK
Det återstår således, att i detta afseende pröfva, om Friherre Cederström, genom utfärdande af Instructionen, tillstyrkt någon öfverträdelse af Regerings-Formen , eller andra Rikets gällande Lagar, eller underlåtit att gora föreställningar emot sådane Öfverträdeiser, hvilket genom slutet af 10Ö §. i Regerings-Formen uttryckligen bestämmes, såsom vilkor för ans vars-skyIdigheteil i detta fall.” 2 Sami. 2 B - 65 ioo8 Riksens Ständers ”Om Jess påstådda stridighet emot Regerings-Formen, har jag redan yttrat mig. I afseende på andra Rikets gällande Lagar, har det blifvit yrkadt, att denna Instruction innehåller vissa omständigheter, sorn icke äro enlige med 1724 ärs Reglemente och 1774 års Seglations-Ordning, och att således en öfverträdelse af dessa Lagar blifvit vid dess utfärdande tillstyrkt och begången. Om ett beslut hos Konungen skulle tillstyrkas, sorn stridde mot de Lagar, till hvilkas stiftande Konungs och Ständers gemensamma bifall fordras, hvilka Konungen således icke eger rätt att ändra, då skulle man kunna sägas tillstyrka en' öfverträdelse af Rikets gällande Lagar; men att Konungen, då Hans Majrt uppliäfver eller förändrar någon oeconomisk Författning, som han eger rätt att ensam stifta, skulle sägas Öfverträda den förut gällande Författningen, strider emot allt vanligt bruk af vårt språk, i anseende hvartill icke eller Konungens Rådgifvares tillstyrkande kan, i min tanka, kallas tillstyrkande af en sådan öfverträdelse.