Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Jan. kl. 1 e. na. Utlåtande, i anledning af väckt motioti om försäljning till skatte utaf Lieutenantsoch Under-Lieutenants-boställena vid NorrbotteTLS och kVesterbottens Fä/t-Jägare-Corpser. (1. A.) Hos Bonde-Ståndet liar Riksdags-Fullmägtigen J. J. Rutberg från Norrbottens Län väckt en till Utskottet remitterad motion, deruti yrkas, att,— då, enligt hvad erfarenheten visat, det vore svårt att få utarrenderade de vid Norrbottens och Westerbottens Fält-Jägare-Corpser varande Lieutenants» oell Under-Lieutnants-boställen, samt Lönings-Fonden sällan af deni erhöll hela den vid löneregleringen påräknade inkomsten, — nämnde boställen måtte försäljas under skattemanna-rätt till den högstbjudande, hvarigenom en säkrare garanti vunnes för Lönings-Fondens framtida bestånd och boställena blefvo bättre skötte, när de kommit i enskild mans ägo, i stället för att inneliafvas af ombytlige arrendatorer. Utan att vilja bestrida det i motionen öfverklagade förhållande, hvaruti någon förbättring emedlertid torde kunna vinnas, 0111 bosLällena utarrenderades på länd re tid, anser Utskottet, då Indeldta Arméen är aflönad genom dit anslagen jord samt skäl icke förekommer att i detta afseende göra undantag för ifrågavarande a:ne Fält-Jägare-Corpser, sig böra, i ärendets dessutom mindre utredda skick, afstyrka bifall å motionen. Stockholm den i3 Januari i845. Ank. till Exp.-Ulsk. d. i5 Jan. kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om f örsäljning till skatte af Kronans en del fisken, m. m. (1. A.) Till Utskottet hafva blifvit remitterade a:ne motioner, den ena af Nils Strindlund från Wester-Norrlands
Sådant tycktes konungen illa vara; han räddes, det hans dotter skulle få lefva utan man, och han sjelf aldrig få någon måg, som kunde ärfva riket. När pojken hörde talet härom, tänkte han vid sig sjelf, att det väl vore värdt ett försök att vinna den fagra konunga-dottern. I sådana tankar gick han en dag inför konungen och anmälte sitt ärende. Men konungen blef vred och sade: »huru vill du, som är en ringa svenn, tänka utföra det, som ingen kämpe hittills mäktat.» Pojken stod likväl fast vid sin mening, och bad om orlof att försöka sin lycka. När nu konungen såg hans dristighet, lät han fara sin vrede och gaf honom orlof. Han tillade: »det gäller ditt lif, och jag ville ogerna mista dig.» Så samtaladt skiljdes de ifrån hvarandra. Pojken gick nu till sjöstranden, uppsökte sin båt, och såg noga om den på alla sidor. Derefter rodde han tillbaka öfver sjön, och lade sig på lur invid jättens stuga. Han blef der om natten. Men om morgonen, innan dager var ljus, gick resen på sin loge och tröskade, så att det dönade i bergen vida omkring. När pojken förnam detta, plockade han en hop småstenar i sin väska, kröp upp på taket och gjorde ett litet hål, så att han kunde se ned. Jätten plägade alltid bära sitt gyllene svärd vid sidan, och svärdet hade en så underlig egenskap, att det klingade högt, hvarje gång han blef vred. När nu tussen tröskade som bäst, kastade pojken en liten sten, så att den föll på svärdet, hvarvid detta gaf en stark klang. »Hvarför klingar du,» sade jätten misslynt, »jag är ju icke vred?» Han tröskade åter; men rätt som det var, klingade svärdet om igen. Jätten tröskade ånyo, och svärdet klang för tredje gången. Då blef resen otålig, hakade af sig bältet, och kastade svärdet ut genom loge-dörren. »Ligg der», sade han, »till dess jag slutat mitt tröske.» Men pojken bidade icke, utan kröp hastigt ned ifrån taket, grep tussens gyllene svärd, sprang till sin båt och rodde öfver sjön.
Det förvånar mig verkligen ali Hr von Hartmansdorff kan ifrågasätta att vågoch mälare-pengarne för Westerås stad skulle blifva borttagna, utan att stadens invånare blefve derom hörde. Här är ju icke fråga om annat, än att hos K. M. anhålla om vidtagande af åtgärder lill befordrande deraf att icke vågoch mätare-pengar framdeles må erläggas i annat fall, än då varor mätas och vägas. Det faller sig ju alldeles klart, att, när en sådan fråga kommer till K. M:l, så blir den remitterad till vederbör:de Embetsverks utredning, och att della Embetsverk icke lärer underlåta att deröfver höra stadens innevånare samt förskaffa sig alla nödiga uplysningar, torde vara så gifvet, att Hr von Harlmansdorffs anmärkn. i detta hänseende icke bör kunna vinna något afseende. Hvad saken i öfrigt beträffar, så är förut anfördt så mycket som talar till förmån för förslaget, att jag icke behöfver derför taga R. o. Ad:s tid mera i anspråk. Jag vill blott tillägga, alt då den ifrågavar:de afgiften i Westerås är utarrenderad till enskilde personer, sä följer deraf att allmogen blir, på sätt Hr Arnell anfört, trakasserad. Jag anhåller om bifall lill Betänk. Hr Flach, Johan: De yttranden i saken, som Frih. Rehbinder och Gr. Lagerbjelke afgifvit, anser jag verkligen icke vara rubbade af hvad Hr von Hartmansdorff sedermera anfört. Om fråga verkligen vore alt beröfva Westerås stad någon inkomst af vågoch mätare-penningar i detta hänseende, då skulle jag visserligen hafva haft betänkligheter vid att dertill gifva min röst, men fråga är i 302 Den 9 September. första rummet derom, all befria de trafikerande, som icke anlita vågen, från skyldigheten att icke deslomindre erlägga vågoch mätarepenningar. Det blilver naturligtvis, när K. M. later anställa undersökning i frågan, ett ganska vigtigt moment, huruvida Westerås stad utan ersättning bör beröfvas den ifrågavande inkomsten eller icke. Deröfver komma naturligtvis vederböride ali böras och K. M. deröfver alt sedan besluta.
Oa Kongl. likaj:t nn meddelar Likets 8iänder detta 8itt Ileslnt, Ilar Kongl. IVlaj:t tillilca velat gifva klilcets bander tilllcänna, att Kongl. Naj:t anser en förändring at m)'nt-enlieten lämpligast ege rum liktidigt med förnyade, enlcla, bestämda oell lätt verkställblira lagar oell si adgar, i afseende pä uppbörden ak allmänna skatterna samt livad dermed Ilar gemenskap oell Ilvartill jemväl Ilör räknas skattcdlidragens förenkling till antal oell benämningar; åtgärder, llvilka alla tillböra ett väl orclnadt Kinanee-s^steme. Under förväntan, att klikets 8tänder vid nästkommande kiiksdag skola, medelst ak dem, gemensamt med Kongl. Naj:t, vidtagande åtgärder, fremja möjligbeten att binna ett säclant allmänt önskadt mål, lieser Kongl. Mj:t äfven clen lörboppning, att Dess Käcliga aksigter i detta fall skola röna framgäng, sä vida cist låekås Kongl. Naj:t att bibebälla ett fortfarande fredslugn. Kongl. likajit förblikver med all Kongl, liiäd oeb önnest Ilikets 8tänder städse välbevågen. Datum ut supra. V ^ I. II ^ /o/rnn a/ > n/' I^ro/oeoZ/et ö/oor' K/ncrnee-venden, /ru//o/ rnHcrns Mc,/./ Konungen r i8/a/s-K«c/e/ a §/oe/r^o/,n« H/o// c/en 2 / 1/cc/ 18d/. Närvarande:
— Vid sidan af Utskottets fördelaktiga omdöme om domslolarnes i allmänhet redan vunna skicklighet att tillämpa latiludsystemet, äfven i dess fullkomlighet, tillåter jag mig påpeka, såsom ett undantag, det af mig anmärkta, allt för flitiga användandet af minimum i strafl-bestämningarne, på det att aämnda omdöme, i strid med dess syftemål, icke må alstra föreställningen, att vidare framsteg på den vägen ej behöfva eftersträfvas. Eli sådant föreställningssätt skulle, i min tanka, vara menligt för systemet och på samma gång för lagskipningen; ty om detta system skall kunna uppnå den fullkomlighet, hvaraf det ar mäktigt, kan det, åtminstone med vårt rättegångssätt, icke ske annorlunda, än uteslutande genom domarens allt mer och mer vidgade insigter och mognande omdöme, hans aldrig tröttnande nit och ständigt vakande rättskänsla. I nyssåberopade, lill Rikets sednast församlade Ständer afgifna Berättelse vidrörde jag äfvenledes frågan om verkan af stämning (se nämnda Berättelse sid. 121). Genom min framställning i detta ämne, åsyftade jag att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på den olika praxis, som i olika delar af Riket och på olika tider vid samma domstolar gjort sig gällande, i så måtto att, när i en rättegång svaranden, ehuru lagligen stämd, icke å utsatt dag hos Rätten tillslädeskommer, några domstolar, med uppskjutande af målet till annat ting eller annan rättegångsdag och med föreläggande för den uteblifna parten att då sig inställa, vid lämpligt äfventyr, föreskrifva, att käranden skall tidigt före sagda ting eller rättegångsdag om detta beslut be visligen underrätta vederparten; hvaramot andra domstolar icke meddela någon dylik föreskrift om beslutets delgifvande med vederparten.
Beträffande åter tiderne för de periodiska uppgifternes meddelande, derom något Rikets Siänders Beslut i anseende till Högvördige PresteStåndets, ytterligare uppskof’ med: sakens, afgörande ännu, icke är gifvet, så, får BancoUtskottet för sin del vördsamt tillstyrka Rikets Ständer, att dessa perioder må inskränkas till hvarje Riksdag samt de deremellan infallande RevisionsJörrätiningar; emedan uppgifterne då i mera sammanhang kunna framställas, och ett redigare begrepp erhållas om de förändringar sorn i operationernes gång inträffat. Hvilket förslag, Instämmande med Vallöf), BorgareStåndets redan tagne beslut, Utskottet får.,i anledning af Högvördige PresteStåndets Remiss, till Riks-Ståndens närmare bepröfvande öfverlemna. Stockholm den 17 November 1823. N Ankom den 19 Nov. 1823 Memorial lill' Rikets Högloft. Ständer angående de föreskrifter, som uti In* structionen för Baned - Förvaltningen må lemnäs, angående utlåning pa fast Egendom intill nästa Riksdag, *j€ BaneoUtskötttts Btiänkandtnts. •^edan enligt Rikets Ständers lemnade bifall till Statsoch BancoUtskottens afgifna Betänkande Nto 5.7, det blifvit BancoUtskottet en* skildt uppdraget, att hos Rikets Ständer , föreslå de reglemssitariska föreskrifter sorn, i anledning af satnrnanslagne sjtdje och 24:de punkterne uti samma Betänkande komma att gälla och iakttagas; får Utskottet först i fråga om sjelfva Utluningsfonatnt bestämmande tillstyrka följande redactiou uti Reglementet för* BancoSty reisen ,:Til! utlåning från Banquen emot pant af fast Egendom , hafva Rikets Ständer anslagit: 1) Alla från osli med 1824 års börjats ingående Capitalafbetalningar på Banquens, vid ultimo Dec. iS28, utestående fordran, ernot inteckning i fastaEgendomar så val för 5 sorn 4 procents ränta; och må häruti äfven inbegripas
1 anledning af denna utgång utaf omförmälda första omröstning, har derefter, i enlighet med Lag-Utskottets förenämnda Memorial N:o 46, omröstning i Förstärkta Utskottet egt rum öfver denna Voterings-Proposition N:o 2. Den, som vill att 37 § uti ifrågavarande förordning skall erhålla följande af Utskottet i dess Betänkande N:o 20 föreslagna och af Borgare-Ståndet godkända lydelse .-Begär någon mord ä skyldeman i rätt uppstigande led; miste lifvet. Gör man dråp, som i 3 eller 4 § sägs, ä sådan skyldeman; bafve ock förverkat lifvet: är dråpet sådant, som i o § sägs; dömes till' straffarbete på lifstid; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna nedsättas i förra fallet till straffarbete pä lifstid och i sednare fallet till sådant arbete frän och med ätta till och med tio är. Sker dråp å maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar förmyndare, husbonde eller annan, under hvars lydnad man står; varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd. röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, att ifrågavarande § skall erhålla denna af Bonde-Ståndet derför beslutade lydelse: Begär någon mord ä skyldeman i rätt uppstigande led eller ä sin maka; miste lifvet. Gör man dråp, .såsom i 3 eller 4 g sägs, å person, sorn nu nämnd är; håfve ock lörverkat lifvet: är dråpet sådant, som i 5 § sägs; dömes till straffarbete på lifstid; dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet kunna nedsättas i förra fallet till straffarbete på lifstid och i sednare fallet till sådant arbete frän och med ätta Lag-Utskottets Memorial N:o 57. 5 dare, husbonde eller annan, under hvars lydnad man star: varde den omständighet såsom synnerligen försvårande ansedd. Denna votering har utfallit med 42 ja emot 76 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat, att ifrågalcomne 37 g skall erhålla den lydelse, nyss intagna nejproposition innehåller.
Genom hvad Utskottet sålunda anfört anser Utskottet sig hafva visat, att genom de emot förra betänkandet framställde anmärkningar någon bevisning icke åstadkommits derom, att, i motsats mot hvad Utskottet antagit, det af Carl XI år 1680 rusthållarne gifna löfte om soulagement blifvit uppfylldt. Till följd af den i anmärkningarne framställda ganska rikliga åsigt, alt del icke varit räntans dalertal eller hemmanens mantal, utan deras godhet och naturliga förmåner, jemte llere andra förhållanden, hvilka numera svårligen kunna utredas, som vid indelningsverkens upprättande bestämt rusthållens storlek, förfaller äfven grunden för de beräkningar och slutsatser, man] velat draga af ränlornes (jlika belopp, vare sig att jemförelsen anställes emellan rusthäll inom samma kompani eller emellan olika kompanier. Dessa jemförelser kunqa på sin höjd leda till mer eller mindre sannolikhet för någon viss Stäts-UtskoItets Utlåtande, N.-o 338. 7 åsigt, men icke till någon bevisning, aldraminst när, såsom uti förevarande fråga är händelsen, bestämda fakta tala för en annan uppfattning af förhållandet. Utskottet saknar alltså all anledning att frånträda sin i förenämnde, af ett Riksstånd godkända, betänkande yttrade åsigt; hvadan Utskottet förnyar sitt i samma betänkande afgifna tillstyrkande. Likväl och då den minskning uti Stats-verkets inkomster, som genom bifall tilt motionen kan föranledas, är, jemförelsevis med hela summan af den kronan behållna del af indelta räntorne, föga betydande, samt dessutom beloppet beror af markegången och årligen visar olikheter långt större, än beloppet af ifrågavarande dagsverkslösen; så hemställer Utskottet, att det beslut, Rikets Ständer i denna fråga fatta, icke matte medföra någon förändring uti den beräkning af Statsverkets inkomster, som Utskottet föreslagit och Rikets Ständer godkänt. Stockholm den 22 Angusti 1851.
Ja och Nej, och efter det sedermera förstnämnda hemställan blifvit förnyad och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voterispropos. : Den som afslår den del af Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis Betänk. N:o 27, hvari en underd. skrifvelse till K. M. blifvit tillstyrkt, röstar Ja; den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot denna del af Betänk, gjorda anmärknir föranleda till återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 33. Nej — 30. De öfriga delarne af förev:de Betänk, blefvo utan discussion af R. o. Ad. bifallne. Föredrogs ånyo Sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 29 och 30 sisth Juli på bordet lagda Betänk. N:o 28, i ani. af väckt motion om ändring i K. Brefven d. 9 Febr. 1802 och 17 Aug. 1804, rörande besutenhet å hemman i Dalarne. 12 Den 5 Augusti. drifvas bart ifrån denna jord, ty den är för liten; eller, hon skulle ha kommit i besittning deraf några dagar förr än dessa många åren började, under hvilka hon har inbillat sig få sitta der i ro till sin död; så skola säkerligen de bittra tårar, som flyta nedåt den arma bortdrifna enkans och bennes barns kindben, ropa upåt öfver dem, som drifvit henne från hus och hem, från de af Herren åt henne stadfästade gränsorna och nu låta benne försmägta så godt som i landsflykt; ty — varén säkra—så skall hon känna det. Och hvarföre öfvergår henne detta hårda straff?
Prof. 1S1S — iSsg. gAe Sami» Utdra Häftet B. 57 lf4 ■Prat. T]teir. cl. $4 Jan. V\ig. ning och det förtroende Ståndet, för sin del, både Lyste för dess egna, och ansåg sig pligtigt hysa för de afjRespective Med-Stånden utsedde Ledamöter uti ofvanbemäldte båda Utskott, dels harie den öfvertygelse att Utskotten med fästad uppmärksamhet på grundlagens föreskrif. ter, sjelfmant skola så skyndsamt som ämnenas vigt, mängd och granlagenhet medgifva, bereda : de till deras handläggning hörande ärenden, dels icke ansåg lämpligt att för formen och fördelningen af Utskottens Betänkanden lemna någon annan föreskrift, än den, som i grundlagarne innehålles, fann Preste-Ståndet sig icke kunna instämma uti de beslut, hvaruti Högh Ridderskapet och Adela samt Hedervärda Bonde Ståndet hvar för sig inbjudit Med»Stånden att sig förena. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. v_> S. D. Uti Hedervärda Bonde-Ståndets, ge-; nom nu uppläst Protocolh-Utdrag af denna dag, Med-Stånden meddelade beslut, att, då med mängden af de till Rikets Ständers handläggning hänskjutne mål icke vöre förenligt, att Riksdagen kan afslutas inom den i 109 §. Regeringsformen och 80 §. Riksdags-Ordningen föreskrifp. e tid af trenne månader, ifrån det Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd Pro t. TJtclr. el. %6 Jan. i8sf. 75 och behof den 15 November förlidet år till lii-, bets Ständer ötverlemnades, hos Kongl. Majit un* derdånigst anhålla om Riksdagens förlängande på en månads ifrån det nyssberörde tid förflutit, fann Borgare.Ståndet godt, atr instämma: och ville Ståndet uppdraga åt Expeditions-Utsk'ottet att uppsätta den underdåniga ansökningen.
S ars» Ulskoitel har dock icke funnit något ijenligare och bättre fält atk utröna detta, än det Sraks - Utskottet uti Desi särskildte Betänkande, angående indragningar och förändringar i allmänhet uti Rikets Mlitaireoch Civile - Starer föreslagit, och hwilket Ukstottel altsa »u sär sig här åberopa. U skottet har nu endast inskränkt sig inom reglering och projekterandet af Staterne för Sjömäsendet, fädane de nu arv, och hwilkas förhållande Utskottet nu får till Riksens Högloft. Ständer upgifwa i följande ordning, nemligen: Zörwaltnlngen af SMrenderne. Styrelsen öfwer Rikets Sjöärender har ifrån lSzo raket warit updragir Amiralitets Collegium, som Den 22 November. i38r som hade sitt säte i Stockholm intill är 1679, dä der förlädes till Carlscrona, hwarifran dek äkerflyttades till Stockholm ar 1776. Sedan ärenderne tvid Rikets Flotta blifwit satte pä en annan fot och flere af de till Amiralitets Collegium hörande göromål blifwit andre Werk updragne, sä blcf detta Collegium ar 1791 aldeles nphafwit och indragit, och i desi ställe ett General Sjö Militiae Contoir inrältadk, hwilket ater uphörde 1794 dä styrelsen stäldcs under del dä npUfivade Stor Amirals Embckets hwaraf det för OrlogS Flottan skulle hafwa sitt säte i Carlscrona, och del för Armeens Flotta Uti Stockholm; Detta förändrades är 1797, dä till, besörjande af de arendes, som dittills warit Stor Amirals Embeterne updragne, förordnades 2:ne Comileer, den ena till förwaltandc af OrlogS Flottans ärcnder och den andra för Armeens Flotta.
Det är sannt och jag har, för sådan orsaks skull, uppgifvit att man borde föröka antalet af de konsultativa stats-råds-ledamöterne med 2:ne nya, dä hela antalet bör räcka till. För öfrigt anser jag det vara vigtigare att stats-rådet hemma är någorlunda fulltaligt, än att ett större antal ledamöter åtfölja Konungen. 1 det fallet kunna vi äfven taga exempel af Norrmännen. Desse anse det tillräckligt alt 3:ne stats-råds-ledamöter vistas hos Konungen när Han är i Sverige och deras grundlag säger alt minst 2:ne Norrske statsråd skola vara tillstädes vid föredragningen. Afven här kunde samma antal vara tillräckligt om i vår grundlag stadgades, lika som i den Norrska, alt de ärenden, som för Konungen föredragas när Han är skild från det hemmavarande stats-rådet icke må afgöras innan dess betänk, blifvit inhemtadt, med mindre vigtiga hinder sådant förbjuda. Sådan! borde i alla fall iakttagas så vida ärendena skulle fullsländigt behandlas, enär Konungen ål följande stats-råden naturligtvis icke kunna släpa med sig alla de handlingar och arkiv, hvarutur nödige upplysningar i hvarje sak böra bernias. Af dessa och förut anförda skäl, fortfar jag att yrka att Ståndet ville ogilla förslaget utan afseende på det inflytande sådant kan hafva på sakens utgång, toen väl med afseende på den vigt som dess upplysta mening kan hafva på ärendets behandling för framtiden. Frih. Cederström, Claes Rud.: Jag vill taga mig friheten bemöta några uttryck, som under diskussionen blifvit fällda. Hr Lefrén har bland annat sagt, att den nu föreslagna förändringen blott skulle innefatta en legalisation af hvad hittills varit iakttaget. Derpå har Gr. Lagerbjelke svarat, att det nuvar. förhållandet innefattat missbruk, och att missbruk icke borde legaliseras. Det är helt na 12* - 180 Den 19 Januari e. m. farligt, att då lian på anförde grunder ogillade den vidtagne åtgärden, densamma för hans ögon skulle visa sig under skepnaden af eU"‘missbruk, i följd hvaraf han äfven yrkat afslag å den K. propos:n.
I tid förberedd och i tid afgifven undanröjde den hindren för den politiska ställning, som var med Rikets ära och fördelar mest förenlig, under en strid, hvars anledning och angifna syftemål var för Rikets intressen främmande. Framkallande nationens tacksamhet, vann den äfven utländska makters bifall. — Det visar sig ock att den andra eller den med Europas Vestra hulvudmakter afslutade traktaten, erbjuden af samma makter, svårligen kunnat förkastas. Ulan all minska tryggheten för ögonblicket, lofvnde den en borgen för framtiden. Utan att fordra hvad sorn ej kunde gifvas, gal den hvad som ej kunnat lördras. Långt ifrån att ogilla de rådslag, som underslödl dessa åtgärder, har Konstitutions utskottet ansett de anmärkningar, hvilka deremot blifvit framställda, vara obefogade och följaktligen böra förfalla. B. AJ' Ledamålen af Ridder s kapel och Adeln Herr J. Pa line rån 1% (ingående behandlingen uj eli besvärsmål rörande förbättring å ladugårdsbyggnaden vid eli soldattorp. Föremålet för denna anmärkning är behandlingen af ett af Kongl. Majit den 3 April 1856 på Landtlörsvars-Departemenlels föredragning afgjordt ärende rörande någon obetydlig förbättring å en af Anmärkaren uppförd ladugårdsbyggnad vid ett honom tillhörigt Soldat-torp, hvilken förbättring vederbörande Kronofogde lill följd af Konungens Befaliningshafvandes föreskrift låtit mot lega verkställa. Anmärkaren har till KonstituBih. lill K. St. Prat. IS56 & 1857. 3 Sami. 7 Haft. 6 42 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. tions-Ulskotlels pröfning hemställt, huruvida icke de Slats-Rådels ledamöter, som tillstyrkt Kongl. Ma jäs i målet under olvanberörde dag fattade beslut, gjort sig skyldige till ansvar enligt 106 § Regerings-Formen.
Hvems felet är, vill jag ej undersöka, men att man måste kunna tänka sig tjenligare former för Bevillningsmålens 9° Den 5 J a n u a r i i. handläggning, derom är jag öfvertygad; och hvad. sorn handt kan ganska väl stå tillsammans med en lagbunden, med en kraftfull Regering. Ty om, då Beskattningsoch BevillningsFörordningen är uppgjord af Riksens Ständer, denna Förordning är felaktigt uppgjord; om de Embetsverk, som tro sig satta, om jag så får jättra mig, lill förmän för de beskattande Äuthoriteterne; om säger jag, de tillämpa dessa stadgandeu annorlunda, än de äga rätt lill; så är det ej den lagbundna Regeringens fel, ej eller kan det diktas på mig, att jag sagt det. — Ordet godtycklig har Talaren fästat sig vid, och det har blifvit ett thema för honom, att mot mig utföra stränga variationer af yttranden. Jag hemställer , om jag ej haft rätt, när jag nyttjat orden godtycklig behandling. I BevillningsFörordningen finnes intet ställe, som berättigar KammarRätten att återförvisa mål till TaxeringsComiteerne, ty dessa Comiteer äro ej ansvarige, de äro att anse som jurymän, hvilka, enligt IV Art. 5 §. BevillningsFörordningen, ”äro Riksens Ständers ”Deputerade, och hvilka äga, icke endast ”att verkställa bestämda föreskrifter, utan ”ock att med Riksens Ständers magt och ”myndighet afgöra och besluta uti frågors ”der endast den enskildta kännedomen och ” öfv ertygels en om medborgares olika stängning och förhållanden, måste ligga till ”grund för prof ningen” &c. Jag frågar Den 5 Jan u a r i i. nu: kan KammarRätten någonsin med något sken af stöd från BevillningsFörordningen återförvisa till nytt afgörande dessa på den enskilde kännedomen grundade, och med Riksens Ständers magt och myndighet afgjorda, mål? Det är helt annat, att dessa Comiléer lika med andra menniskor kunna misstaga sig; deremot finnas correctivcr.