Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"Min Gud! hvad går åt er Mamsell," utropade Hof-Rådet, "Rosa skynda dig hit med eau-de-cologne; uppassare, tag hit vattenkarafin, finnes då ej något Rhenskt att uppfriska läpparne med? detta har hon af det fördömda kikandet och spejandet åt hvarenda bergsudde; hon skulle som vi andra slå små lofvar ikring och under däck; ej vara så fjer; men ibland taga sig en droppa snapps på socker, ty sådant går an och måste göras på sjö; så skulle den fördömda yrseln af fartygets rullning ej göra anspråk." Desse voro allt ord, hvilka jag under bemödande att vinna fattning åhörde. Den älskvärda Rosa var oupphörligt knäfallen vid min sida, och hade under välmening öfver mig utömt hela sin eau-de-cologne-flaska. Öfverstinnan Z., Geheimerådinnan Nobelcreutz och dess döttrar, hvilka sednare under sin Högvälborna fru moders beskydd nu vågat lemna sina platser, hade jemte flere andra personer under denna tilldragelse fullkomligt förskansat platsen der jag halflåg. Af de nådigas läppar hördes åtskilliga fransyska strofer af pauvre petite! ah pauvre petite! c'est un accident des vertiges; säkert har hon känning af sjögången; mais elle n'est pas laide, Cloty mon ange! regardez les yeux bleus, ce teint d'albatre et ces lévres de corail; hvarifrån och hvem kan hon vara etc., etc. Fröken Cloty, som sjelf hade ett par mörka blixtrande ögon, gaf mig omsider en nådig sidoblick, men vände, utan att svara, snart sin nådiga fru moder ryggen. Till min innerliga tillfredsställelse erbjöd mig Kaptenen sitt eget närgränsande lilla rum, der jag småningom, i den mig aldrig öfvergifvande Rosas sällskap, fick återhämta mina krafter. Denna afton är ej så vacker som den föregående; himlen ar mulen och några redan nedfallande regndroppar bebåda ett annalkande oväder.
FastighetsKapitalbehållUtg ftcr år 1860. Undorhållstagares antal år 1860. värde år 1860 i Stockholm. ning vid 1860 års slut. år 1860. Pensioner och underhåll in natura. Af andra slag. a) Kongl. Statskontorets 3) 312,071 20 200 b) Wadstena Krigsmanshus-inrättning 4) — 3,058 — 126 c) Fonder, ställde under förvaltning af Fullmäktige i Rikets Ständers Bank 5) 6,178 23 777 samt Diskontverkens och Tumba bruks enkeoch pupillkassa 54,854 90 5,065 23 2,337 50 9 d) Fonder, som förut varit under Kongl. Öfre Borgrättens vård, men numera förvaltas af en Direktion med Riksmarskalken till Ordförande 6) — 60,405 61 2,989 59 1,035 75 331 43 53 e) Konungens Hospital — 260,937 8 12,628 — 7,341 — 2,070 — 315 f) Konungens Militärhospitalsoch medalj fonder 7) — 378,500 — 18,377 29 17,913 75 974 45 CO -vl 1) Denna pensionsfond förvaltas af Direktionen öfver Drottningens Hospital. 2) Uti de under rubrik: pensioner och underhåll in natura upptagne belopp äro inberäknade dels alla omkostnader för fattigoch sjukhusen i egendomen N:o 13 vid Södermanlandsgatan och derstädes intagne fattighjons och arbetares vård och underhåll, hvilket senare, hvad fattighjonen beträffar, utgått så väl i penningar, som i föda, dels ock kontanta understöd åt arbetare utom fabriksfattighuset. Den under rubrik: utgifter af andra slag upptagna summa har utgått i förvaltningskostnader. Ar 1857 har, genom aflidne Sidenfabrikören P. A.
Skrifvelse, X s 74—76. — om anslag till byggnad af, vid Trelleborg och om meddelande af Stadsprivilegier; Motion, remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1269. Utskottens Utlåtande, IV 4- s 347—• 353, afsl. af Adeln, IX s 889, bif. af PresteStåndet, IX s 891, af BondeStåndet, IX s 897. om lån af allmänna medel till anläggning af en, vid Wadstena. Motion, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s 1228. Utskottens Betänkande, IV 3. s 523 — 5a5, bif. af PresteStåndet, IX s 719, af BondeStåndet, IX s 723, af BorgareStåndet, IX s 807, af Adeln, IX S963. Hamn, om låneunderstöd, till byggnad af, vid Ystad; Motion, remitt. till Stats-och BancoUtskotten, II s 1174* Utskottets Betänkande, IV 3. s 5o3 — 507, bif. af PresteStåndet, IX S 715, återreru. af BondeStåndet, IX s 723, bif. af BorgareStåndet, IX s 729, af Adeln, IX s 962. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 227», 228. — ordning, om ändring af Stockholms Stads; Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 148 •—i5o, bif. afAdeln, IX s 182, af PresteStåndet, IX s 188, af BorgareStåndet, IX s 206, återrem. af BondeStåndet, IX S 210. Ytterligare Utlåtande, VIII 3. s 718, 714, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 358. — stängningskostnader, förskott till, II s 415 — 417.
Besinnar nian nu tillika, att en rättvis förlikning icke kan ega rum , utan alt vara resultat af en sorgfällig undersökning och mogen pröfning af de tvisfige rättsförhållandenas beskaffenhet; att till denna undersökning och pröfning fordras insigter och erfarenhet, som icke egas af hvar och en, men som sannolikast kunna påräknas ho* dem , hvilka gjort lagskipningen till sitt yrke och blifvit af Staten satte att tyda dess rättsgrunder; samt ändtligen att , sedan undersökning och pröfning äro fulländade, det icke fordrar större omgång och besvär att tillämpa Lagens bud och utarbeta en dom , än att, efter godtyckets och sinnesrörelsernas vexlande infall, tillskapa en förlikning; så måste man ännu mera betvifla förlikningsaristalters gagnelighet för rättvisan. Härmed nekas dock icke, att ju fall gif-, vaa , då rättsfrågors biläggande är att före» LagUiskottets Betänkande N;o l38. *5 draga framför deras slitande genom rättegång, såsom då parternes personliga förhållanden eller sakernas antingen mindre vigtig3 eller synnerligen invecklade beskaffenhet gora förlikning ön sk väld ; men undantaget bor icka uppställas till regel. — Kan då den åsigt, som uteslutande hyllar förlikningars företräde, icke gillas; så lärer ännu mindte bifall böra lemnäs till de från denna åsigt utgående förslag, som åsyfta inrättande af serskilda myndigheter till tvisters bemedlande, eller så kallade Förliknings-Domstolar; ty är syftemålet i sig sjelft icke allmängiltigt, utan fastmer i många afseenden skadligt; så kati ej medlet för dess tillvägabringanda vara gagneligt.
I sockenstämman den 15 junii 1851. § 1 Upplästes, godkändes och underskrefvos kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper för förflutna året. § 2 Anmodades nämndeman Nils Svensson i Häggesta, att å socknens vägnar, infinna sig vid gällstämman i Liths sockenstuga, för att verifiera afkortningslängderna å 1850 års krono utskylder. § 3 Tilldeltes af fattig-cassans medel, följande belopp nemligen Till Alexander Krus i Huse r.d:r 1 16 Brita Jonsd:r i Kougsta 1 16 Blinda Märet Pärsd:r i Storgård 1 16 Måns Qvick i Österåsen 1 16 Söders Karin i d:o 2 Sara Pärsd:r i Munkflohögen 1 16 Pär Stark i Norderåsen 1 16 S:ma 10 r.d:r b:co In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. Till följe af respective landshöfdinge embetets kungörelse af den 14 sistl. julii, voro församlingens ledamöter, efter skedd vederbörlig pålysning, nu samlade för att utse deputerad, hvilken bör inställa sig vid det landsjämnads ting, som kommer att börja å landscancelliet i Östersund thorsdagen den 11:te instundande september kl. 11 f.m. för att, gemensamt med öfrige deputerade öfverlägga och besluta i de frågor, som dervid böra handläggas, och valdes dertill med enhällig röst, socken-skrifvaren och kr. fjerdingsmannen Jonas Jonsson i Österåsen, förklarade församlingen sig fullkomligen nöjd med hvad nämnde dess fullmägtig dervid gör och låter. § 2. Som, genom skrifvelse från herr prosten Feltström, kunnigt blifvit, att f.d. kyrkovaktaren Erik Isaksson sedan en vecka legat sjuk hos bonden Pär Carlsson i Svedsta, och Pär Carlsson yttrat sin önskan blifva Erik Isaksson fri, åtog sig, på församlingens anmodan, den sistnämndes broder, bond.
Riksdags början verkställda utbetalningar utaf den vid nästföregående statsreglering, till betäckandet af skillnaden mellan Statsverkets inkomster och utgifter, å Riksgälds-kontoret anvisade s. k. statsfyllnads-summa för åren 1853 och 1854 finnas uppgifna i ofta åberopade Revisions-berättelse, sid. 64, till hvilken Fullmäktige således få hänvisa i fråga om de tider, då dessa utbetalningar fullgjorts, äfvensom desammas årliga belopp; varande den i Reglementets 165 § omförmälda återstod, 583,880 R:dr, utaf 1854 års statsfyllnads-summa, efter erhållen reqvisition, utanordnad under Augusti månad 1855. Då Fullmäktige ännu icke fått från Kongl. Stats-kontoret emottaga den på grund af 1854 års Rikshufvudbok upprättade liqvid angående bristerna och besparingarne uti Riks-statens förslags-anslag för samma år, och då Revisorerne' uppgifvit beloppet af de i sednast aflemnade liqvider Riksgälds-kontoret tili ersättning påförda brister uti nyssnämnde anslag för åren 1852 och 1853, likasom de ersättnings-summor, hvilka, enligt gällande stadgande:), för öfrigt äro i dessa liqvider upptagna, hafva Fullmäktige icke något att tillägga tili de i Revisions-beriillelsen härom meddelade uppgifter, (sid. 64—65), hvaraf, bland annat, inhemtas, att ifrågavarande brister och ersättnings-summor till fullo bestridts dels af besparingarne å enahanda anslag och dels af öfverskotten å statsinkomsterna, så att Riksgäldskontoret, för godtgörande häraf, icke -behöft vidkännas någon utgift. Riksgälds-konlorels Berättelse 1856. 53 i) De ä Riksgälds-kontoret anvisade krediliver. (Reglementets 172—179 §§).
Nästan alla Londons teatrar ligga tätt bredvid hvarandra i hjärtat af staten, i » the Strand » och dess närmaste omgifning. Flertalet teaterbesökare ha därför en väglängd af åtta kilometer från sina hem till Thalia-templen. Redan för afståndets skull besöka därför innevånarne i jättestadens förstäder mera sällan teatrarna, och de i City sysselsatta affärsmännen gå vanligen efter sina kontorstimmars slut direkt till teatern, utan att först besöka sina hem. Ofta plägar man också förena några andra ärenden med sin » resa till teatern », och ovälkommet är heller icke möjligen erbjudet tillfälle att efter teateraftonen få tillbringa natten i någon väns hem i grannskapet. Förstadsboarne komma naturligen merändels med bantåget, men då på alla de bättre teatarplatserna full högtidsdräkt är den vanliga toaletten, så åka vanligen de, som ej ha allt for lång väg, med egna ekipager eller med droskor. Flertalet teaterbesökare äro sålunda tvungna gifva ut tre kronor för droskan hvardera turen, d. v. s. sex kronor för fram och tillbaka. En vanlig parkettplats kostar nu på de flesta teatrar omkring 10 kronor. Utan att slösa mycket på förfriskningar och dylikt gå därföre lätt kostnaderna för ett teaterbesök upp till sina 20 kronor och därutöfver. Tager man sedan med i räkningen resans och toalettens besvärligheter, tidsförlusten och obehaget att icke komma hem förr än efter midnatt, så förstår man lätt, hvarför londonboarne i allmänhet icke gå så mycket på teatern som kontinentens storstadsinnevånare. Och lätt är äfven att inse, att dessa förhållanden äro föga gynnsamma för teaterväsendets konstnärliga och ekonomiska utveckling. 3) Denna uppsats är öfversatt från tyskan och publicerades först i senaste häftet af tidskriften " Nord und Süd ". Dess författare, Wilhelm F. Brand, är en tysk, som länge varit bosatt i London och som för ett år sedan väckte mycket uppseende genom ett arbete " London Life, seen with German eyes ", hvilket allmänt erkändes vittna om noggrann kännedom om de engelska förhållandena. Nyligen har han ock utgifvit på tyska en samling liknande skizzer, under titeln " Allerlei aus Albion ", hvarur vi måhända i ett följande häfte skola meddela våra läsare ett eller annat.456 LONDONS TEATRAR.
Detta är det enkla förhållandet af saken, och några beslut kunna icke lagligen af RiksSt:n fattas i sådana ämnen som detta. RiksStrn få endast göra anmärkntr, sorn förklaras för deras gemensamma tankar; men de äga ingen rätt alt besluta oin grundlagsförslag vid den riksdag, de inkomma. Här talades i förmiddags om ynglingaåren och den värma samt den omogenhet, som med dem ofta äro förenade; men jag kan icke annat än förundra mig öfver, att en man (ty man måsteman vara, då man inträdt i representantkallet), då han har lagen framför sig, möjligen kan misstaga sig om lagens tydliga ord till den grad, att han af förkärlek för en sjelftagen ide vill åsidosätta, hvad lagen i allmänhet bjuder, för ögonblickets ingifvelse!- och jemväl med förbiseende af de följder, sådant kan hafva i framtiden. Öfver träder man sjelf den ena dagen de förmer, som grundlagen stadgat, så får man också bereda sig på, att dessa former en annan dag från en annan sida skola trotsas, och det leder icke till frihet. Hr Cederschjöld: Der. apostroph, som den siste värde talaren egnat mig eller jag vet icke hvem, såsom ungdomlig, är icke väl tillämplig på mig. Jag tror, alt jag temligen väl kan med den värde talaren jemnföras i ålder; men det är icke åldern, som här gäller. Jag minnes härvid en anekdot om en person, som presenterade ett artificiell körsbärskart under en tidig årstid och sade, att det var rart i anseende till årstiden, men ännu rarare derföre, att det var ett 5o-årigt kart. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Frih. Cederström bar vid detta tillfälle fortfarande yttrat den mening, som lian under riksdagen i allmänhet förfäktat. Ingen bör förtänka honom det, emedan det öfverensstämmer med hvad han förut anfört. Hvad mig beträffar, så har jag äfven förut yttrat, att jag hvarken tror Constit.Utsk. å ena sidan eller RiksSt:n å andra sidan kunna, oberoende af hvarannan, framtvinga ett förslag till grundlagsenlig behandling vid en påföljande riksdag.
Till dessa föreskrifter anser jag böra hänföras stadgandet i Rättegångs-Balkens 8 Kap. 2 § 8 morn., att öfverinseende öfver lörmyndarärender för frälsemäns barn och arfvingar tillkommer Hofrätt såsom första instans. J R.-F:s 37 § är Adelsinstitutionen i Sverige erkänd, och genom det tillägg till denna §, som i sammanhang med ny R.-O. blifvit under innev:de Riksdag af R. St:r antagen, förutsattes, att R. o. Ad. äfven hädanefter skall sammankomma för att besluta öfver sina gemensamma angelägenheter. 1 det förslag till Riddarh.-Ordn, som under innev:de Riksdag blifvit af Riddarh.-Utsk:t utarbetadt och snart kommer att för R. o. Ad. framläggas, förekommer, bland annat, att från deltagande i dessa öfverläggningar skola uteslutas de Adelsmän, hvilka blifvit omyndiga förklarade. Det är således af vigt, att Den 7 Mars f. m. 147 R. o. Ad. eger tillförlitlig kännedom om, hvilka böra på denna grund uteslutas; och det är klart, att denna kännedom säkrare skall erhållas, om förmynderskapsärender för frälsemän äfven hädanefter behandlas af öfverdomstol, och underrättelse derom således af denna meddelas, än om de skola inhemtas från underrätterna i riket, hvilket blefve händelsen, om, såsom Utsk:t föreslagit, dessa ärender tili dem öfverlemnades. De af Utslct uti dess motivering antydda olägenheter i ani. af den Hofrätt nu tillkommande kontrollen öfver förvaltningen af förmynderskap, tror jag icke förefinnas; åtminstone har, såvidt jag kunnat förnimma, någon klagan deröfver ej försports inom den Hofrätt jag tillhör.
Innan (len begrafven varder;” förutsätter, att tvifvelsmålet om dödssättet skall vara Utrönt och anmält; men föreskrift saknas, hvilken denna föregående åtgärd rätteligen åligga bör; alltså och på det villrådighet härutinnan och ett ofta onödigt uppehåll tued den dödas begrafning måförekommas, har Utskottet ansett sig i så måtto böra tillstyrka bifall af Motionen, att, genom utfärdande Författning, må stadgas: att enär, utan vetterlig föregången sjukdom, någon finnes ligga död, närmaste Kronobetjent skall vara pligtig genast, vid härom erhållen kunskap, i närvaro af tvänne tillkallade trovärdige män, undersöka om den döde, af egen eller andras handaverkan omkommit, samt då minsta anledning dertill finnes, förhållandet skyndsammeligen inberätta till Konungens Befallningshafvande eller Domaren , som då, efter omständigheterne, för. ordnar, huruvida besigtning af ProvincialMedicus och undersökning vid Domstol må finnas nödig eller icke, innan den döda begrafvas må, Detta hemstålles dock till Riksens Högloft. Ständers pröfning vördsammeligen» Stockholm den 10 April 1823. 128 I>g Utskottets Betänkandet!, N:o 3S Ankom den 7 Maji 1825. Betänkande i anledning af Herr Grefve H. Wacktmeisters saint Herr Frosten Fors sanders Memorialer, om för an dr ad t satt för Författningars uppläsande i Kyrkorne. Till Lagutskottet hafva blifvit remitterade, dels från Högloft. Ridderskapet och Adeln, ett Memorial af Grefve H. Wachtmeister, dels från Hög v. PresteStåndet, ett Memorial af Herr Prosten Forssander, begge åsyftande förändring uti det hittills brukeliga sätt, att uti Kyrkorne kungöra allmänna Påbud och Forfattningar.
Thorilds engelska skrifter äro ytterst sällsynta. Tillgängligare, än de båda här beskrifna, är fragmentet ”Cromwell”; emedan Geijer låtit trycka det ”såsom på engång ett specimen af Thorilds engelska compositioner, af den tidens anda och af författarens poetiska kraft”151. – Den kunskap man i Sverige hade om hans engelska förehafvanden, inskränkte sig, såsom jag från min första ungdom ganska väl minnes, till den af ryktet uppsnappade titeln The Sermon of Sermons. Om sjelfva boken inbillade man sig, att den innehöll en besatthet värdig Thorild: nämligen ett försök, att upplysa Engelsmännen huru de borde skrifva sitt språk; hvari de, enligt hans (föregifna) påstående, ännu voro alldeles okunnige. Detta företag, – sade man, – beräknadt på att väcka det största möjliga uppseende, hade, naturligtvis, misslyckats; och i förargelsen deröfver hade han begifvit sig till Sverige igen. Det var vid slutet af våren 1790, som Thorild återsåg sitt hemland; nu högligen belåten med att finna sig Svensk, och utan aning, att han inom blott tre års förlopp skulle borgerligen dömmas till ett förnyadt afsked från sin fosterjord. Under hans bortovaro hade öfverhufvud i Europa, och äfven särskildt i Sverige, mycket blifvit förändradt. Fransyska Revolutionen var börjad; Gustaf III:s Finska krig i full låga; och med en ännu hetare låga, ehuru för det närvarande skenbart kufvad, brann kriget emellan honom och hans inhemska motståndare, dem han, bragt till undergångens brant af den sinnesstämning som skapade Anjala-förbundet, hade öfvervunnit på riksdagen 1789 genom en beslutsam förening af mod, våld, list och vältalighet. – Det ger ett ganska eget intryck, att nu, vid genomögnandet af gamla Tidnings-årgångar (t. ex. Stockholms-Postens) från åren 1785 och de nästföljande, i dem se, huru tecknen till det annalkande verlds-ovädret efter hvarandra uppstiga på Europas horisont, utan att det ringaste störa dåvarande slägtes lätta lynne och dagliga förlustelser.
Nordqvist, med det viljestarka, men milda, af öfverspändt arbete präglade ansigtet, tager plats framfor sin lilla anförare-pulpet i kapellet. Han sätter sig ned, hvilket enligt regeln knapt är forordansvärdt för en dirigent * *, men det passar bra i hop med det öfverväldigande lugn, som hvilar öfver Nord-qvists hela sätt att anföra. Han lyfter upp taktpinnen litet och låter den lugnt begynna sin gång. Orkestern har fallit in precist » nästan utan att man har märkt det. Intet allarm-slag på notställaren eller lampskärmen, ingen väntan på att herrarne skola vara fardiga. När Nordqvist är på platsen och lyfter sin takUtaf, så skall det vara tillräckligt och det är det också. Introduktionen är öfver. Nordqvist förändrar icke ställningen, men trycker med venstra handen på en elektrisk knapp. Ridån går upp. Där sjunges och spelas med utmärkta nyanser, med skarpa tempoförändringar ... men hela tiden sitter Nordqvist ganska lugn, nästan orörlig på sin stol. Under det högra handen gifver taktpinnen dessa oändligt små, men otroligt säkra rörelser, vänder han med den venstra handen bladen framåt i partituret. Men inträffar det ett eller annat, råkar någon i orkestern eller på scenen att mankera en insats eller begynner kören att * Innan Nordqvist öfvertog operan innehade Ödmann nästan samma » stjerneposition » vid Stockholmsscenen som han sedan fick i Kjöbenhavn. Kritiken har också måst erkänna att den Ödmannska &gt;Stjern&gt;-dyrkan mäktigt bidrog till Willmanska o pera-sejourens dekadens och &gt;död ». Nu, d&amp; Ödmann åter har vändt tillbaka till Stockholm, vips passade Nordqvist på, att den astronomiska kulten icke pä nytt måtte inforas. Och deri gör han rätt. Not af Ch. Kjerulf. * * Vi äro i detta fall af en motsatt mening. En dirigent bör vara så litet som möjligt synlig för publiken. Wagner, den store orkesterkännaren, har gått ännu längre. Han gömmer både kapell och anförare för salongens blickar. Hans idé med osynlig orkester k la Bayreuth böijar att tillämpas litet hvarstädes.
Att efter alla Embetsoch Tjenstemän, som nu äro i tjenst och framdeles med döden afgå, antingen såsom tjenstgörande eller afskedade, utan att ifrån nästa års början hafva erhållit befordran till högre tjenst och Lön, skola Sterbhusen erhålla begrafningshjelpen till samma numeraira belopp, som den bort utgöra, om avancen innevarande år inträffat. 4:0 Att detta stadgande likväl icke kan utsträckas till redan ur tjenst gangne Embetsoch Tjenstemän, emedan tillgång till en så betydlig fond, som härtill skulle ärfordras, hos Stats-Verket saknas. 5:0 Att all besparing för Nådårs - fonden ifrån och med nästa års början bör afsattas till en serskild Fond för Begrafningshjelpeines utbetalande, och af Kongl. Stats * Contoiret uti 842 Stats' Utskottets Betiinkanden. Räkenskaperne serskildt upptagas och redovisas, utan sammanblandning med Stats - Verkets öfrige Intrader; Och bör den sålunda blifvande Nådårs-besparingen till fondens förmon in» sättas uti Riksgälds - Contoiret på löpande räkning emot 4 Procent, och räntan fonden tilläggas intill nästa Riksdag, då Riksens Ständer, efter inhämtad kännedom huru detta Stadgande i verkställigheten sig förhållit, kunna blifva i tillfälle, att vidtaga de ytterligare åtgärder, sorn, till det åsyftade ändamålets fullkomliga ärnående, kunna finnas nödige. Till Begrafningsbjelpens utbetalande efter alla dem , som ifrån och med nästa års början vinna befordran, blifver väl tillgång uti den här ofvan i 5:te puncten omförrnälte Fond; Men för alla innevarande år i tjenst varande, som framdeles med döden afgå, utan att ifrån nästa års början hafva vunnit befordran till högre tjenst och lön, saknas deremot all tillgång till den dem, enligt 3:dje puncten tillkommande Eegrafningshjelps utbetalande, emedan den för dem vid tjensternes tillträdande innehållne Nådårs-besparing redan före detta ingått till Stats-Verket och till dess behof blifvit disponerad och använd.