Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilken är den bestämda tanka, som ligger under motionens sväfvande skepnad?- Jag kan icke finna någon annan, än den att Sverige skall på ett kraftigt sätt understödja Italiens sak, att det skall upträda med ord, som inverka på detta lands öde. Men är det klokt att föra ett språk, som höfdes det fordna Sverige, men som icke höfves vår närv:de mera blygsamma ställning? Jag, för min del, kan ej sådant tillstyrka. Så länge vi väl hafva råd att skatta 8 millioner blott för rättigheten att supa bränvin, men ej anse oss hafva råd att under en hel statsregleringsperiod hissa mer än 2/& Svensk flagg öfver en ^dels fregatt, och det under en period då alla maritima nationer ombilda sina mariner, så länge må vi väl uttala våra åsigt er, men icke iner. Så länge Stockholm ligger försvarslöst, så länge ett förslag till dess befästande ej blifvit af representationen pröfvadt och af Svenska Folket omfattadt, så länge denna nyckel till vår sjelständighet, rart välstånd och vår deraf beroende bildning så lätt som nu kan ryckas oss ur händerna, så länge må vi väl säga vår mening, men ej heller mera, ty bakom hvarje vårt. ord måste då ett rustedt skepp, en väpnad trupp stå. Således, Mine Hrr! sedan nu Utrikes Ministern afgifvit en förklaring , som öfvertygar oss om Regeringens värdiga upfattning af frågan, torde ej återstå oss annat än lägga motionen till handlingarna; så skulle ske i hvarje annan utländsk kammare, men efter Hr Stjernsvärd uptagit den som sin egen, ber jag att som min egen motion få foga ett tillägg till Hr Stjernsvärds oell detta tillägg lyder: att Svenska Folkets Ombud tillförsäkrar Sveriges Konung att, om, till följd af hans ord på kongressen, Riket inledes i förvecklingar eller nödgas deltaga i ett möjligtvis utbrytande Europeiskt I> eii 23 December. 425 krig. Sveriges folk ej skall rygga tillbaka för någon upoffring, vare sig af blod eller penningar. Mine Hrr!
Månne det ej. skulle kunna hända, att, innan Fjmanceplanera hunne på de antagne grunderna uppgöras, samt alla erforderliga försigtighetsmått mot möjliga missbruk vidtagas, enskifta vinningslystnaden iagttoge tillfället att begagna denna mellantid till speculationer på andras ofärd. Den 7 April f. ml Slutligen vill jag blott hemställa; huru-, vida det kan vara lämpligt eller ens lagligt, att af Utskotten begära uppgift på de allmänna grunder, hvarefter de ärna utarbeta den redan förut affordrade Financeplanen. Enligt Regeringsformens 56 §. skall nemligen hvarje allmän fråga af vederbörligt Utskottet utredas, innan den får af Ständerne till afgörande upptagas. Nu har frågan om Finaneeregleringen redan blifvit till Statsoch BancoUtskotten remitterad: följaktligen kan det ej af Ständerna afgöras, förr än Utskottens utlåtande deröfver, nemligen sjelfva Financeplanen, inkommer. Men genom ett preliminairt afgörande af gruen derna för denna Financeplan, skulle ju Stättdera till afgörande upptaga sjelfva hufvudfrågan, innan densamma hunnit från Utskotten återkomma. Skulle deremot med allmänna grunder här menas en utförlig Plan, blott med undantag af Reglementariska detaljer så instämmer äfven jag uti den varda - Motionairens mening, och föreslårj, att alla sådana reglementariska detaljer, som äro för hufvudsakens bedömande öfverflödiga, måtte uteiemnas i den Financeplan, som Utskotten skola till Riksens Ständer uppgifva* Nto 5. Friherre Wirsen, Gnftaj Fredric t f
Orsaken till den ringa framgång, åtgärderna för denna vigtiga angelägenhet vunnit, kunna icke vara mer än tvänne, nemligen: dels, att, till följd af statsbidragets, i förhållande till behofvet, ringa belopp, vilkoren för inträde i pensions-föreningarne måst uppställas så hårda, att de föga bemedlade folkskolelärarne, äfvensom många församlingar icke ansett sig kunna deruti ingå; dels ock, att, i anseende till den ringa omfattning de tolf pensions-föreningarne hvar för sig egt, svårigheterna för en ändamålsenlig reglering af deras inkomster och utgifter visat sig ganska stora. Då, såsom bekant är, en pensions-förening, i samma mån den eger en större omfattning, i samma mån äfven har större utsigt, att, utan allt för betungande vilkor för delegarne, ega bestånd, synes det sannolikt att bildandet af en allmän pensionsförening för hela riket skulle medföra vida större fördelar. Derigenom skulle ock den olägenhet undanrödjas, som nu egt rum, att nemligen inom ett och samma stift ett stort antal församlingar förklarat sig villige att med egna bidrag bilda en dylik pensionsförening, men blifvit utestängde från denna förmån derigenom att stiftets öfrige församlingar, något flere till antalet, vägrat att på förslaget ingå. Men om man icke anser en allmän pensions-förening för hela riket ega ett afgjordt företräde, synes det i alla händelser otvifveluktigt att ett något ökadt bidrag från det allmännas sida skulle mäktigt befrämja den magtpåliggande angelägenhet om hvilken är fråga. 101,000 R dr R:mt synes visserligen vara en betydlig summa, men om man tänker sig densamma utdelad på 10 stift, hvart och ett bestående af ett hundra eller ett par hundra församlingar, är det lätt att finna, huru stort kapital som skulle belöpa sig på hvarje församling, och följaktligen huru ringa i sjelfva verket det af Staten erbjudna understöd är i förhållande till behofvet.
Domstolen föreslagna uttrycket “efter gångbart pris“; och Utskottet skulle, vid sådant förhållande, hysa betänklighet vid att tillstyrka Rikets Ständer förslagets antagande äfven i denna del, om icke Utskottet af det vid den nådiga Propositionen fogade Statsråds-protokollet för den 31 sistlidne Oktober inhemtat, att ifrågavarande uteslutning icke afsett att förändra meningen med Rikets Ständers förslag, utan att Kongl. Maj:t genom uteslutandet af berörda uttryck endast velat förekomma, att ej Nämnden skulle genom detsamma anse sig förhindrad att jemväl taga hänsyn till andra värderingsgrunder, såsom taxeringseller brandförsäkringsvärden, hvilka i orter, der endast få försäljningar egt rum, kunde lemna goda upplysningar till fastighetsvärdens bedömande. Under förutsättning att vid tillämpningen skall åt uttrycken i denna § gifvas en tolkning, som öfverensstämmer med deras verkliga mening, har Utskottet alltså ansett berörda uteslutning icke innefatta tillräcklig anledning för Utskottet att föreslå en förändring af denna §:s lydelse i det nådiga förslaget. § Enligt nuvarande lyaelsen af denna §, är egare till lägenhet, hvaraf endast en del erfordras för allmänt behof, tvungen att behålla återstoden, såvida icke denna antingen blir helt och hållet onyttig eller ock ej medför besutenhet.
Öfverste-Liijtnauts boställes rågång belägna 3| mantal krono ännu utgående hjelpedagsverken till ofvaunämnde, numera till Statsverket indragna och under arrende upplåtna, boställe; i afseende ä hvilka hjelpedagsverken Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länet likväl yttrat, att dä Kongl. Majit, genom Nådigt bref den 2 November 1833, i sammanhang med berörde hemmans rotering, förordna! det den då väckta fråga om fortfarandet af hemmanens berörde dagsverksskyldighet borde särskildt pröfvas och afgöras, och detta inål äfven vore på särskild handläggning beroende, Kongl. Majits Befallningshafvande, af sådan anledniug, ansett frågan om dessa hemmans dagsverksskyldighet icke hafva utgjort föremål för den anbefallda undersökningen: att i Kopparbergs län icke funnes någon Kungsgård, boställe eller annan kronolägenhet, hvartill blifvit anslogne hjelpeeller sädane dagsverken, som ej äro inbegripna uti hemmanens grundränta, ehuru, beträffande de till den åt Landshöfdingen i Länet på lön indelta kronoängen Hushagen anordnade dagsverken, Indelningshafvaren hade rättighet att desamma in natura utfordra, äfvensom vederbörande förmenat sig hafva enahanda rättighet i afseende å de lill Löfås Silfververk anslagna dagsverken, hvilka sednare dock, såsom bestående uti vanliga under hemmanens skattläggning inbegripna jordeboks-dagsverken, hvadan skyldigheten för allmogen att dem utgöra beror af hemmanens afstånd från Sllfververket, icke ansetts utgöra föremål för den af Rikets Stäuder äskade utredning; att, sedan allmogens skyldighet att utgöra hjelpedagsverken af ifrågavarande beskaffenhet, genom särskilde Kongl. Bref förklarats böra upphöra vid följande
Solisterna, fruarna D. Möller och D. Afzelius samt hrr J. Forsell och G. Sjöberg, skötte förtjänstfullt sina svåra partier, och kören samt k. hofkapellet lämnade intet öfrigt att önska i fråga om precision och fin nyansering. HYLIN &amp; 1899. Cm FABRIKSAKTIEBOLAC HOFLE VE RÄNTOR. FL. THEA-ROS-PARFYM M. FL. T. A. T. 2497. samt hos alla finare parfymhandlare 11111 i 111111 riket. t i m 111 n u 11111111 Den 21 dennes har drottningen för afsikt att sammanträffa med konungen i Wiesbaden, där vistandet tankes bli omkring 1 4 dagar. Konungaparet kommer att i Wiesbaden bebo Hotell Oranien. Efter besöket i Wiesbaden tänker drottningen för några veckor återvända till Honnef. T) ROTTNINGEN har efter sejouren hos änkefurstinnan af Wied på Segenhaus vistats i Honnef från den 17 mars och bebor samma villa som under 1896. - 5^ •&gt;- ^ - ^s ^ 7 jfc ^ ^ &amp; PLLFL BRAN, BATATALT k STESIAIORIII. _ Biiiig te förstklassiga kurort i Sverige. KARL PETEÉN. Specialitet: Nervsjukdomar. Stålbad och hafsbad. Ronneby Klädningstyger j Brunn. STOCKHOLM. Ififförsäkringsuolagef ^ufeual life Stockholm, af siden, halfsiden, ylle, linne och bomull. lof Sundel, Hvetlanda. Begär pro (G. 7915 å 3 n) Kamreraretill låga, bestämda priser. a n s t a. b tagas af Cecilia Milow, Skolans Se fö stå b n e d r ari 1899. nna. Prospekter sändas och nya elever motSköfde i ap ri e l ne 1 r 8 a 9 ls 9 k. an Ericson, Friherrinnan Frölich, Fru Augusta Mannerfelt K.
Bestämdes per stycke: för Parapluier och Parasoller: af siden: tullvärdet 8 R:dr och införsel-tullen 2 R:dr; andra slag; tull värdet 2 R:dr 24 sk. och Oliver, oljor Ost Prol. Uldr. d. iS Dec. 1840. och införsel-tullen 32 sk. äfvensom frihet ifrån utförsel-tull fastställdes. Pelsverk eller PelterierPlornmonj Catharinoch Sviskon. Betänkandet N:o 21, bifölls. Detta ärendes föredragning fortsattes uti nästa plenum. Den 15 Dec. 1840 f. m. Från Höglofl. Riddersrapet och Adf.i,n. S. D. Remitterades till Slals-Utskotlet en af Herr Lefre'nj Johan Pehr_, väckt motion om skyndsamt bestämmande af förskott till bedrifvande af befästnings-arbetena vid Carlsborg och i Stockholms Skärgård. Från Högvörd. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets följande Memorial: N:o 375, med förslag till sammanjemkning och votering, i anledning af Riks-Ståndens skil jagtiga beslut öfver Utlåtandena N:ris 170 och 326. Ståndet, som ogillade Utskottets förfarande alt undeiställa de öfriga Riks Ståndens bedömande, huruvida frågan om utbyte af de i 4 §. af Presterska dets privilegier omnämnde indeldta räntor och tionde mot contanta Stats-auslag skall kunna hänföras till och behandlas sorn de frågor, hvilka i 114 Regerings-formen omförmälas, förklarade derjemte, att, hvad hufvudfrågan angår, såsom, enligt 80 §. Regerings-Formen, varande af ekonomisk beskaffenhet, någon votering deröfver i Förstärkt Stats-Utskott icke bör ega rum, då 2 Stånd stannat emot 2, ulan till följd af 75 §. Riksdags-Ordningen anses förlä Ilen. N:o 377, angående några, i sammanhang med frågan om hemmantalsräntans upphörande väckta motioner. Gillades.
I anledning af Friherre Åkerhjelms anmärkning, anser jag mig böra nämna, det jag grundat senare delen af mitt föreslagna tillägg derpå, att då, enligt hvad en Ledamot af BorgareStåndet inom Utskotten upplyste, nuvarande författning förklarar förbrutet det gods, tillexempel ett stycke inländskt kläde, hvarå stämpeln ej finnes, men det lätt kan hända, att ett sådant märke af våda lösslites, godset blefve ansedt såsom olofligen infördt, ehuru ringa värde det kunde hafva; och det synes mig skäligt, att lurendrejande eller tullförsnillning af ett mindre parti varor ej Den 22 Januari i e. na. straffas så hård t, som insmugling af ett större. Dock vill jag ej insistera på antagande af mitt tillägg i denna senare del. Friherre Åkerhjelm: Det tyckes visserligen, som, då mari blott betraktar ett specielt fall, sådant som det anförda, den föreslagna modificalionen vore billig, men, enligt min opinion, innefattar den dock mot allmänna principen en contradiction, som ej bör äga rum, emedan den kunde främja undandöljande af tullförsnilladt eiler lurendrejadt gods. Innehafvaren kunde ju göra det genom förebärande, att stämpeln förkommit. Med beslag å kläde är dessutom, enligt nuvarande författning, det särskildta förhållande, att vid Domstolen undersökes, om klädet är af Svensk fabrik, i hvilken händelse innehafvaren blott pligtar för bristande stämpel; är det åter utländskt, böter han för insmugling. Jag skulle följaktligen gerna se, att Grefve von Fersen afstod från senare delen af det tillägg harr föreslagit. Grefve von Fersen: Jag är villig att, på sätt Friherre Åkerhjelm önskat, ändra vedaclionen af det föreslagna tillägget. Det skulle i enlighet härmed få denna lydelse: dock under förbehåll af lämplig skadeersättning för derij uti hvars salubod visitation skettj då ej förbrulet gods vidunder - 154 Den 22 Ja nu a lii e. ra. sökningen anträffats. Jag anhåller om proposition härå.
Äfwenledcs torde en förhöjning pä Personela klfgiften af högst 20 procent, ! anseende till Rikets närwarande behof kunna äga rum, men högre lärer dessa afgifter icke skäligen kunna bringas, emedan de redan äro i BewillningS - Förordningen gansta högt upsatte. För AdelnSPrästeoch Borgare - Ständens samt Ständspersoners hemmawarande mantalsstrefne Söner och Döttrar, som hitintils icke warit till sädan afgift upfbrde, kunde en Personel Bewillning till dubbelt - 894 Den 2Z September. bekk belopp, emot hwad här nedanföre af Allmogens Söner och Döttrar är sörestagit, kunna fastställas. Men för deras Betjente och Tjenstefolk erlägges lika med hwad 8 §- i förra Bewillnings-Förorduingen innes häller, utan annan förhöjning än att Tobaks? afgiften beräknas pä alla Manspersoner. För Hemmans - Ägare af Allmogen, och JordTorpare med 2:ne Tunnors utsäde och derukbfwer, hemställes om icke den uti i Art. c) Z för Husbönder utsatte afgift till 21 still. 4 rist. kunde fortfara med m lrka förhöjning af 20 procent, samt akt dertill mä läggas afgiften för snus och röktobak 4 still., hwilkcn ' ll förekommande e) mindre af underslef än oro och äfw-.atpr af Maliska tilltal och Tings-förningar, i händelse af försummad anteckning, torde af alla dock utan förhöjning kunna utgöras, pä lika sätt som med de öfrige Ständen härutinnan förhälles. För Allmogens och Jord - Torpares mantalsskrefne Söner, Mägar, Drängar.
Man ansåg det för det stora hela vara teraligen likgiltigt om denna pjes kallades 4 R:dr Riksmynt eller 1 R:dr Specie. Hvad beträffar att myntbestämningslagen skulle lägga hinder i vägen för ett sådant bestämmande som Utsk. föreslagit, så kan jag icke tro det. Ändamålet med mynthestämningslagens stadgande är att försäkra hvarje innehafvare af en RiksBanksrsedel att derföre få ett visst bestämdt silfvervärde. Detta förhållande blifver oförändradt antingen man bestämmer enheten till en fjerdedel af den som nu är gällande eller lika med den gamla enheten. Hvad för öfrigt denna sak beträffar, så lägger jag icke derpå synnerlig vigt och då flere Ledamöter yrkat ålerremiss af denna punkt, så vill jag icke sätta mig deremot. Hr Den 22 Februari f. m. 209 Hr Bråkenhjelm: Det synes mig som det antingen varit orätt att gifva det föreslagna namnet åt den nya enheten eller också att man borde förutsätta alt ett mynt skulle präglas med det namnet. Den nya enheten säges det skulle heta En Riksdaler Riksmynt, men första vilkoret för ett mynt är väl att det skall finnas Detta yttrande blef härvid afbrutet af Hr Gr. o. Landtm, med hemställan till Hr Bråkenhjelm om icke hans yttrande hade afseende på den nästföljande punkten i Utsk:s Utlåt., enär i den nu förevande punkten endast blifvit föreslaget att myntoch räkne* enheten må blifva af enahanda värde, men icke namnet derå. Hr Bråkenhjelm: Det är ju fråga om huruvida räkne enheten och rayntenheten skola vara enahanda. Det är äfven deröfver jag går att yttra mig. Då räkne-enheten heter en B:dr Biksmynt, så har jag föreställt mig att den enheten borde vara befintlig såsom ett mynt. Huru skulle den eljest kallas mynt, om icke det funnes ett sådant mynt? Hela skillnaden emellan myntbestämningslagen och Utsk:s förslag uti det nu omtvistade afseendet, är att, enl. den förra, det största Sihrmyntet nu kallas En B:dr Specie, hvaremot samma mynt efter Utsk:s förslag skulle kallas 4 R:dr Riksmynt.
„ Lillö kungsgård i Åsums socken och Gärds härad, förut indelad till boställe ål Majoren vid f. d. Södra Kavalleri-Regementet, men numera anslagen till chefen för Skånska Dragon-Rcgeinentet. „ Herrevads-klosters kungsgård i Röseherga socken och Norra Åsbo härad, förut indelad till boställe åt Öfverste-Löjinanten vid Norra Kavalleri-Regementet, men numera indragen oell utarrenderad för gamla passevolans-kassaus räkning. „ Tommarps kungsgård i Qvidiuge socken oell Södra Åsbo härad, indelad till boställe för Öfversten vid Norra kavalleriet eller numera Skånska IIussar-Regementet; oell „ Mölleröds kungsgård i Finja socken och Vestra Göinge härad, förut indelad till boställe ål Kapiten-Löjlnanten vid Norra kavalleriet, men numera anslagen tiil Ryttmästare-boställe vid Skånska Hussar-Regemeutet. Då, efter hvad sålunda föregått, delta ärende inför Kongl. Majit i underdånighet anmäldes, fästades Kongl. Majlis uppmärksamhet derå, att de till utgöraude af hjelpedagsverken eller så kalladt hofveri, dels vid Öfverste-bostället lilla Bjurum i Skaraborgs Län, och dels vid förenämnde kungsgårdar och boställen i Malmöhusoch Christianstads
Hade jag ej funnit mig understödd i min begäran, så skulle jag ej fortsätta densamma, men då åtminstone en ledamot deri instämt, kan jag ej afstå derifrån, underkastande mig den behandling R. o. Ad. deråt vill lemna, öfvertygad i det längsta, 544 Den 18 April e. m. att det af mig väckta förslag i ämnet, icke skall blifva det enda af samma sort, som bär blir afslaget. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag för min del instämmer fullkomligen i Hr von Hartmansdorffs mening, att man icke bör afbida ulgängen af behandlingen af LagUtsk:s principbetänk. för alt fatta sitt beslut i delta ämne; ty man stiftar grundlagar, på sätt förut blifvit nämndt, icke för särskilda fall, eller särskilda mål, utan för alla mål och alla tider. Jag skulle också hoppas, att R. o. Ad. icke måtte misströsta om sin förmåga att kunna behandla criminallagförslaget, då vi nyss sett huru man slagit sig igenom banklagen, som efter min tanke varit mycket svårare att pröfva. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller att få veta hu ru de öfriga Stånden afgjort detta betänk. Till följd häraf tillkännagaf undert. Ridd.secret., att Borgareoch BondeSt:n till grundlagsenlig behandling antagit det i Coust.Utsk:s mern. N:o 35 framställda förslag; men att något prot.- utdr. om PresteSt:s beslut i detta ämne icke ankommit. Frih. Cederström: Förslaget, redan antaget af 2:ne Stånd, lemnar föga förhoppning åt den värde ledamot, som begärt uppskof med afgörandet af detsamma, att deruti vinna ändring, hvarken genom modilicalioner eller gemensamma tankar, ty svårligen skall det medhinnas att få den saken slutad, och då blir icke eller ett sådant förslag hvilande. Jag skulle derföre anmoda de Herrar, som begärt uppskof, att icke förhala tiden onödigtvis med uppskof om öfverläggning i sak, utan att vi måtte få skrida till öfverläggning af frågan, hvarvid, och då 2:ne
Det är för mig icke möjligt att minnas, hvilka ord Friherren begagnat. Jag kan aldrig misskänna Friherrens fördomsfrihet, derom vet jag, att Friherren är öfvertygad Min afsigt var blott att nämna, att ingen mer än Friherren ansett den allmänneligare revisionen öfverflödig. I anledning af Hans Excellence Herr Grefve Mörners tillstyrkande af bifall till Betänkandet , som ej upptager hufvudfrågan , vågar jag förvissa mig om, att Ridderskapet och Adeln icke lemnar målet i det ensidiga skick, hvaruti det sig nu befinner, hvarföre jag får vördsamt förnya min anhållan om återremiss, hälst målet är så enkelt, att det föga eller ingen tidsutdrägt förorsakar. 1 Herr von Hohenhausen: Så vida det än damål jag åsyftat kunde uppnås genom ett bifall till Utskottens Betänkande, såsom Hans Ex - Den 25 Augusti c. fil. cellenre Herr Grefve Mörner yttrat, skulle jag visserligen för min del äfven deruti instämma. Men då Utskotten uttryckeligen förklarat, afl revisionen skulle inskränkas till de MilitaireUrtdervisningsVerken, ser jag alldeles icke, hura det af Herr Grefve Mörner tillstyrkte förslaget, att hela Undervisningsverket må öndergå granskning, skall kunna tilfvägabringas. Det är på grund häraf, som .jag anhåller om återremiss af -Betänkandet. Hans Excellence Herr Grefve Mörner'-. Till hvad jag nyss anförde får jag tillägga den ■förklaring, att det alldeles icke är af någon misstro till KrigsAcademiens värde, sorn jag gjort ■min framställning. Jag har sjelf haft tillfälle finna, att denna inrättning under de senare åren gjort betydliga framsteg. Den kan således icke vid en revision något förlora. Men jag ber dö Herrar, som yrkat återremiss af Betänkandet^ taga i öfvervägande, örn icke sjelfva den frågan angående en revision af -de Militaire
Liknöjd skall jag dervid vara för det öde, som troligen förestår mig, att, å den ena sidan, anses hafva förfarit med för litell stränghet, och, ä den andra, medför mycken. Sådan var alltid den Riksdagsmans lott, sorn, lemnande sig åt en helig föresats, att aldrig tillhöra något partisinne, nödgas, den ena dagen, strida mot Ministéren, och den andra mot Oppositionen; sådan, säger jag, var alltid hans lott, att lian tadlas å båda sidor; utan annan belöning att vinna, än förhoppningen, att den vexel lian drar på en rättvisare efterverlds omdöme, icke alltid blir en förlorad rätt» För att i denna sak gå rättvist tillväga, är man skyldig att väl skilja emellan sakens alla delar, samt emellan de särskildta synpunkter, hvarunder de böra betraktas» Man kan ej neka, att Skeppshandeln baft en ganska vigtig politisk sida; Och ehuru denna, såsom liggande inom diplomatiker område, icke, efter min tanka, kan hel Den 18 Juli! f. in. a$ 5 ocli hållen tillhöra publiciteten, får jag icke alldeles förbigå densamma; och jag anser den alltså böra utgöra sakens första fråga. Den andra synes mig ligga i sjelfva belutet om Skeppshandeln; och den tredje åter serskilt omfatta allt* Som hört till Verkställigheten. Såsom följd af denna urskiljning* är man också pligtig* att väl ihågkomma, att ansvarigheten i de båda första frågorne tillhör StatsRådet gemensamt; men åter, att ansvaret i den tredje ensamt åligger Herr Grefve Cederström* som handlat icke blott i egenskap äf SlatsRåd* utan äfven af högste Chef för Rikets Sjöförsvar, och tillika såsom ensam verkställare af sjelfva handeln. Denna urskiljning är nödvändig* för att finna hufVudmannen, för hvars handlingssätt jag icke ämnar* med min röst, låta några offer falla. De omständigheter, som tillhöra första frågan, kunna af mig förbigås, emedan de äro redan, må hända alltför mycket, framställde af Friherre Anckarswärd, med moderation och sans; men deremot af Grefve Horn, med färgor, som hafva synts mig tillböra öfverdriften.