Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den personella afgiften, som nu är lika lör den rika och fattiga, för husbonden och tjenaren, må, med ledning af 1800 års Bevillnings-Förordning, utgöras efter flera gradationer till olika belopp, sorn, med afseende å embete, anseende eller förmögenhet, borde af taxeringstnän bestämmas, och då i allmänhet personliga afgiften nu är En R.dr, som borde sådan bibehållas, kunde 1 R:dr 24 skilling eller 2 R:dr blifva Minimum för en af förenämnde anledningar Uppkommande större personlig afgift, hvaremot Maximum icke kunde bestämmas, beroende af den. närmare kännedom, man i allmänhet äger af förmögenheten hos de skattskyldiga. Vissa principer kunde likväl till taxeringsmännens ledning föreskrifvas, så att om t. ex. en ägare af 20 hemman ansågs till 20 Rtdrs personlig bevillning, kunde, genom en mindre Ridd. 0. Ad. Prof. N:o 49, yo. 386 Den 17 April, e, m. tillökning, ägaren af 40 hemman anses filijo R:dr, o. s. v-, saint all annan känd eller supponerad förmögenhet i ett lika förhållande till personlig afgift considereras. Med den erfarenhet jag äger, som landtman, önskade jag, att, efter Taxeringsniännens bepröfvande, personliga afgiften stundom kunde, vid ömmande considerationer, dels eftergifvas, dels nedsättas, för sådana fattiga och uslingar, sorn sakna arbetsförmåga elier utvägar till förtjenst, i synnerhet sådana, som omgåfves af barn, hvilka med dem delade deras knappa tillgångar. Det Vördiga Presterskapets tillstyrkanden och anmärkningar vid föregående Mantalsskrifningar borde i sådana fall kunna dertill Taxeringsmännen autorisera, och det vore bättre att med noggrann urskilning eftergifva en afgift, som stundom är för dryg för den medellösa, än att besvära KronoBetjeningen att utsöka den , der man förutser att tillgång skall saknas.
Skiftes-stadgan, om ändringar och tillägg i 3 7 2 43 Skjuts, kronooch krut-transport-, dess skiljande frän jordbruket 4 2 50 Skjutslega frän Södertelje, förhöjning deri 8 — 47 Skjutsnings-anstalterne i Riket, förändringar i föreskrifterna derom • . * g 41 „ om tyngden af resandes åkdon 7 2 10 „ om betalande af up'phådnings-penningar b — 40 Skjutsskyldighet, nämndeoch fjerdingsmans, förändrad reglering deraf . 8 — 26 Skogome i Riket, om ett föräudradt hushållningssält i alsecude å 7 2 12 Sanmianjemkningslnrslag 7 2 34 Skogman, C, D., om inköp af 100 exemplar af ett utaf honom utgifvct arbete 0111 banken (i 1 3 Svar på äterremiss 6 1 20 Skogsoell Jägeristaten, förklaring af Instruktionen för 8 — CG Skogsplanteringen, ang:de i, 1 114 Skogsplanterings-kassan, bidrag från 21 4 1 42 Skojare och hästhandlare, förbud för dem att på deras resor inom landet medföra qvinnor och barn 8 — 25 Skolhusbyggnad i Södra Finskoga Kapellförsamling, anslag till 4 2 69 Skolmästare-skäppa, befrielse för hemmanet Fårhult från utgörande af 4 1 98 Skomakaren, fvranläggning derå 8 — 17 Svaipå äterremiss 8 70 Skrifmaterialier och effekter, arfvode för vården 111. 111. af de för Riksdagen uppköpta 4 t 2G7 Skrifmaterialier och expenser m. m., tillökning i 7:de Mufvudtitelns anslag lill 4 1 SI Skrdembeten, se Magistrater. Skåne, om utbekommande från Danska
Raab yttrat, att ulförseltullen skulle drabba tillverkarne af kanoner och dertill hörande effekter, så skulle jag instämma med honom uti bifall till Utsk:s förslag. Men så är icke förhållandet. Denna exporttull utgöres af den makt som har beställt kanonerna och låter utföra desamma härifrån. Jag är också öfvertygad att ingen af de främmande makter som vid härvarande styckebruk göra beställningar af kanoner, fästa något afseende vid 4 sk:s tillökad kostnad pr Sk#; och jag tror derföre att om än denna exporttull borttages, ej derföre flere beställningar komme att äga rum än som blefve fallet om tullen stöde qvar. Vanligen uppgöras kontrakterna emellan den som beställer kanoner och ägaren af styckebruket, så att ägaren åtager sig att leverera kanonerna vid en viss Svensk hamn, der de sedermera mottagas af vederbönde eller dess ombud, som jemväl betala exporttullen. Så är åtminstone min erfarenhet om huru det tillgår vid Norrköpings tullkammare deri en mängd kanoner årligen undergå förtullning för export. Detta är ett bland bevisen för, att ingen regel är utan undantag och man kan gerna, utan att derföre kunna sägas frångå regeln i allmänhet, besluta, att den hittills gällande exporttullen på kanoner m. m. skall förblifva oförändrad. Hr von Hohenhausen: Jag är alldeles af samma tanka som Frih. Palmstjerna. När man åberopar en regel att följa vid alla tillfällen, bör man också tillse att det fall som manomnäm - Den 31 Maj e. ra. 261 ner är af beskaffenhet att regeln derå bör tillämpas. Utskeppningen af de fabrikater som naturligen dertill lämpa sig böra visserligen på allt möjligt sätt underlättas: men med ifrågavar. artiklar äger det särskildta förhållande rum, att Svenska styckebruksägare hafva ett slags monopolium på deras tillverkande och då bör visserligen regeln modifieras, isynnnerhet då det kan visas att tullen ingalunda faller producenten till last och densamma dessutom är så ringa att den alldeles icke verkar något på entreprisen eller beställningar af kanoner.
Rikets Ständers Beslut, utom i Bevillningsmål, icke erhålla egenskap af Lag', förr än de af Konungen blifvit gillade och till allmänhetens efterrättelse kungjorde ; och att af det åberopade Justitia?- CancellersÄmbetets Circulair till Konungens Befallningshafvande!’ om skonsam behandling med gäldenärer i allmänhet, Herr Landshöfdingen Flach lika litet som någon of de öfrige Herrar Landshöfdinerar bordt hemta anledning till utmål O O nings-åtgärde.rs inställande, enär nyssnämnde Circulaire endast egt tillämplighet vid den lagskipning, sera. i afseende på skulders ådömande betalning af Konungens Befallningshafvande utöfvas, och hvarvid någon latitude med anståndstiden äfven i Lag är medgifven: att den af Kongl. Hof-Rätten beslutne föreställning till Landshöfdingen Flach , för hans ovigtig förklarade instruetion till Landshöfdinge-Ämbetet, vore både olaglig, emedan till sådant afseende på Ämbetsoch Tjenstcmans felaktiga förhållande allmänna Lagen icke gåfve någon anledning och otjenlig att gifvas en Ämbetsman, beklädande ett bland Rikets vigtigaste kall, och som derföre aldrig bör anses tjena på försök , utan såsom en i kunskap och erfarenhet mognad man, genast inträda uti den ansvarsfulla befattning, hvartill Kongl. Majrt honom i nåder förordnat. I följd deraf, och med afseende på den till flera för Läns-styrelsen vigtiga ämnen utsträckta in strue tionens beskaffenhet, ehvad något uppehåll uti ärenderne* jemna gång, Riksens Ständers under Landshöfdingen^ frånvaro, derigenom åstadkommits eller ej, har jag i underdånighet påstått, att Herr Landshöfdingen Flach måtte, likmätigt i Cap. 12 §. RättegångsBalken, umgälla dess ofvannämnde tjenstefel med tre månaders lön, efter, det belopp honom i nåder varit förundt, att densamma under sin tjenstetid såsom vice Landshöfding i Elfsborgs Län uppbära.
Jag får i öfrigt tillägga vid hvad de andre värde talarne yttrat 0111 oforndighelen af dessa sockendeputerade, att om en sådan comité' skulle inrättas, så vore det nästan omöjligt för landshöfdingen, att kunna utsätta tiden för mantalsskrifningarna, ty dervid skulle då äfven föras prot., och man vet icke huru länge förrätlningarne kommo att räcka. Men jag går ännu längre. Jag anser det vara högst olämpligt, att landshöfdingen har ombud der. Hvem är det landshöfdingen dertill förordnar? Det är alltid någon af socknens innevånare, hvarföre den person, som egentligast borde noggrannt tillse, att mantalsskrifningen behörigen verkställes, naturligtvis är lika intresserad, som presten och de begge sockenombuden, att motarbeta fattiges mantalsskrifning. Således skulle mantalskrifvaren hafva alla de öfriga 4 ledamöterna emot sig. Såsom ett exempel på oformligheten deraf vill jag blott nämna, att inom ett af mina fögderier minnes jag, att en gång mera än 5oo personer blefvo uteslutne vid mantalsskrifningen, och det af det skäl, att desse personer satte sig deremot. Jag för min del skulle tro, att det rätta vore, att det blefve ett administrativt åliggande för häradsskrifvaren alt i mantalslängden upptaga alla i socknen vistande personer, och att socknemännen, om de icke äro nöjde dermed, må äga att deröfver besvära sig hos Konungens Bef:h:de. Jag yrkar afslag å Utskts tillstyrkande i denna §. Frih. von Kraemer, Robert: Min åsigt är, att ju mindre man rubbar ekonomiska författningar, desto bättre är det. I detta afseende tror jag icke någon förändring vara af beliofvet påkallad. 1835 års förordning, hvilken i Den io October f. m. denna särskilda punkt är lika med de föreglde, vet jag icke hafva mött någon olägenhet vid verkställigheten, och jag skulle således anse, att den borde oförändrad bibehållas.
Abo universitet och förflyttades derifrån 1795 till k. bibliotekarie i Stockholm med löfte om snar befordran till pastorat. Om Malmströms verksamhet i sistnämnda befattning meddelas i biografiskt lexikon, ny följd, » att under hans ledning inflyttades och uppstäldes ‘ hela biblioteket i den stora och då praktfullt utstyrda sal i nordöstra flygeln af Stockholms slott, som det senare i öfver 80 år innehade, och att då biblioteket i slutet af 1796 förevisades den unge konungen, befanns det ega det värdiga utseende, som egnade en inrättning konungen ' och riket värdig. » Och vidare heter det på samma ställe: » visst är, att Malmström var ganska verksam på sin plats och förr än någon annan hade en öppen blick för den nationella betydelsen af en dylik samling i hufvud-staden. Under hans vård vann biblioteket en betydlig tillväxt, det blef för allmänheten tillgängligt fem dagar i veckan (från kl. 9 till 1), dess fond för bokinköp ökades, och dess tjenstepersonal blef fördubblad. 1804 erhöll Malmström uppdrag att granska alla från utlandet inkommande tidningar och journaler. Deijemte skulle han hafva uppsigt öfver alla i riket utkommande periodiska skrifter. Hans befattningar under Gustaf IV Adolfs regering voro icke egnade att tillvinna honom sympatier och det kan antagas, att den ovilja och det misstroende, hvaraf han under sitt lif följdes, till ej ringa del hade sitt ursprung härifrån. » Både som talare och författare åtnjöt Malmström under sin vistelse i hufvud-staden ett stort anseende och hade förslag till Storkyrko-församlingen jemte Wallin samt ansågs som en farlig fel och olagligheter, som begåtts vid förslagets upprättande, måtte anmärkas och domkapitlet derom erinras. Pluraliteten föreslog, att domkapitlet för dessa måtte få en föreställning.medtäflare om platsen. På franska språket hade han skrifvit flera uppsatser i politiska ämnen, som tillvunnit sig Karl Johans synnerliga välbehag.
För att tillgodogöra sig dessa utrustade denne ett fartyg, hvarjemte han lofvade belöna Juschkow med 250 rubel för upptäckten. Hela företaget ledde dock ej till något resultat, emedan sjelfva skattgräfvaren dog under öfverresan till Novaja Semlja (Lütke, s. 70). Tre år derefter, 1760170, kom en från Olonets bördig fångststyrman Sawwa Loschkin på den helt säkert riktiga tanken, att ostkusten af Novaja Semlja, som aldrig besöktes af jägare, borde vara rikare på jagtbyte än andra delar af ön. Lockad häraf och förmodligen äfven af begäret att utföra något utomordentligt, företog han en fångstfärd dit. Om denna resa vet man endast, att han verkligen lyckades färdas omkring hela ön, tack vare en ihärdighet, som förmådde honom att på denna sjelftagna uppgift använda två vintrar och tre somrar. Det blef genom denna resa bevisadt, att Novaja Semlja verkligen är en ö, något som ännu i medlet af förra århundradet af många geografer betviflades.171 Äfven efter misslyckandet af Juschkows resa hade ryktet om Novaja Semljas metallrikedom bibehållit sig, och 1768 utsändes derför å nyo löjtnant172 Rossmuislow med understyrman Gubin, ishafslotsen Tschirakin och elfva man att leta efter de förmenta skatterna, hvarjemte han äfven fick till uppgift att kartlägga okända delar af ön. Det fartyg, som användes för denna ishafsfärd, måtte ej hafva varit synnerligen utmärkt. Kort efter öfverresan upptäckte man nämligen i detsamma på många olika ställen läckor, hvilka, så godt sig göra lät, måste stoppas, och om dess seglingsförmåga säger Rossmuislow sjelf: »Så länge vinden kom akter ifrån, hjelpte oss det stora seglet förträffligt, men så snart den vände sig och blef motig, nödgades vi hissa ett annat mindre segel, för hvilket vi drefvo tillbaka dit, hvarifrån vi kommit». Sjelf tyckes Rossmuislow varit en för sitt värf utmärkt duglig man.
Museimannen i moskén Såg jag, stoftböjd, fotatvagen, Högljudt mumla enligt lagen: » Gud är Gud och Gud är en! » Som en spöksyn på bazarn Såg jag österns unga kvinna, Djupt beslöjad, skymta, svinna, Skygg för vimlet, stackars barn! Hvari ligger då hemligheten i fröken G:s konst, om vi få använda detta uttryck? Jo, helt visst däri, att denna konst icke är konst i detta ords vanliga bemärkelse, utan natur; däri att fröken G. med åsidosättande af allt sippt pryderi vet att med sann kvinnlig finkänslighet förena ett ursprungligt och oförvilladt sinne för såväl det humoristiska och komiska som för det folkliga och stämningssanna; samt sist och icke minst däri, att hon aldrig förgäter, att det sanna och i längden tilltalande alltid är enkelt, okonstladt och rättframt. Frö- ken G. har intet gemensamt med en tillgjord och utstuderad teateringénue, utan är, när hon fått sin delsbodräkt på sig *, rätt och slätt en lefnadsglad, vacker och munvig säterjänta med fjälluftens ogrumlade friskhet i blod och hug, i blickar, skratt och tonfall. Må hon alltid få behålla den! N — t. Du, som nu i fulla drag Njuter lifvets friska bägar, Som går fri på alla vägar, Tänkte säkert då som jag: » Slöjan kring din själs mystér Ej min hand förmår att lyfta. Mellan oss är djupsvart klyfta, Öfver oss är drömtung sfer. Höljet kring ditt anlets vår Tycks mig likväl, unga syster, Dunkelt vittna om en dyster Lifslott, hvarur anden trår. Efter frihet, efter ljus. Rodnar dagen ej i öster, Tränger ej från tidens röster Äfven hit ett sakta brus? » * En blomma från Alger. Anna Knutson. * " ^eJå en höstdag, mjältsjukt grå, l Brefvet kom, det soligt glada, Kom från länder, hvilka bada Sig i luft balsamisk, blå. Kvinnorna och utställning. Förr ' n din andes friska fläkt Kom milt dufna sinn ' till fromma, Fick jag hälsning med en blomma, Prunkande i skiftfull dräkt.
Den 17 Martti, f. m, 75 som nu svarar till blott den del af vår nu varande Penningestock, hvilken man med säkerhet kan antaga, befinner sig i Ui länning en* cigo); så skulle vi likväl kunna i det närmaste framkomma till samma jemvigt, ehuru i en annan Scala; och skulle det derigenom, att vi små* ningom inskränkte vårt Barnocredit-Systeme, och deremot utvidgade vå t Statscredit - Sy; Sterne, samt sokte mättan i bå faJ»g har trott att ett steg till detta ändamål vore, r m vi, ilian att nu särdeles öka vårt RörelseCapital, kunde åter införa RiksgäldsSedlarne till ett stadigvarande rum i RörelseCspitalpt; och delta har jag trott kunna verkställas, derigenom att vi låta TreProcents Sedelstocken, (orva dlad till RiksgäldsSedlar, i allmänna Rörelsen äter ingå, för att småningom aflösa den del af Banco. Sedelstocken, sorn utgjort Skdjemyms Sedelstock; det vill säga bestått i Sedlar under fem R:dis valeur. Af behofvet skulle detta ombyte r*u nied begärlighet emooagas och af vanan skulle det sedermera b behällas. På endast detta sätt skulle, som jag tror, utan förminskning i RörekeCapiialet, Banco - Sedelstocken kunna småningom förminskas, i den mohn sorn behofvet och förtroendet gaf tillfälle till Riks-t gäldsSedlames förökande, utan fall i värde; och utan att tillställa allmän nöd, skulle sålunda den tid kunna sagta törberedas, då vi, m^d mera hopp om framgång, kunde lemna oss åt den omsorg till BancoSedlarnes förbättring, som äf. ven jag anser angelägen, men hvars svårighet ter endast kunna af tiden undanrödjas, aldrig af våldsamma operationer brytas - 76 Den 17 Martil y f. ta.
Ridderskapets och Adelns Protocoll den 29 sistlidne Januarii, hvaraf inliemtades: att Ridderskapet och Adeln beslutat förelägga Constitutions-Utskottet att inom åtta dagar derefter till Riks-Stånden inkomma med Utlåtande öfver de hos Riks-Stånden beslutade återremisser af Utskottets Memorial, N:o 58, i anledning af återremisserne på Memorialet, N:o 4°> med förslag, sorn åsyfta Tryckfrihels-Förordningens återbringande lill dess ursprungliga skick, i hvilket beslut de öfrige Riks-Stånden blifvit inbjudna att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Efter nu skedd anmälan, att Constitut.onsUtskottets ifrågavarande Utlåtande i dag inkommit till bordläggning, ansåg Borgare-Ståndet omförmälde inbjudning icke, å Ståndets sida, någon åtgärd föranleda. S, D. Efter skedd föredragning af j;o Expeditions-Ut.kottets Me - Trot, Utdr, d. 3 Febr, 1835. Tnorial Nr o ig, med öfverlemnande af nytt förslag till underdånig skrif■veise, angående ändring af 4 och 5 § §, i J7 Cap. Ärfda-Balken och af 3 *§; 8 Cap. Jorda-Bal ken samt om upphäfvande af Kongl. Förordningen den jg Augusti 1762, och 2:0 om förmälda nya förslag, instämde Borgareståndet i det af Högloft.
Jag får erkänna, att jag, efter den första bekantskapen med det Kongl, förslaget, icke Önskade att detsamma skulle vinna framgång, men efter ett allvarligt öfvervägande af detsamma och tidsförhållandena har jag funnit, att klokhet och fosterlandskärlek fordra af mig, att jag obetingadt lemnar min röst för förslaget. Jag gör det, emedan jag vid närmare granskning icke kunnat finna att detta förslag, upphöjdt till grundlag, skall medföra de stora vådor för fäderneslandet, man förespeglat, — emedan jag är fast ölvertygad om, att sedan detta förslag en gång blifvit af Konungen framlagdt och af hela nationen med omisskännelig belåtenhet omfattadt, det numera är omöjligt att mot tvenne Stånd och mot öfvertygelsen hos hela folket, sorn står bakom dessa Stånd, söka genomdrifva ett annat förslag, äfven om R. o. Ad. skulle önska det, ty det är icke detta Stånd ensamt som beslutar en sådan reform, utan det är äfven och hufvudsakligen den andra delen af det Svenska folket; — och slutligen emedan jag icke vågar taga på mitt ansvar att hafva bidragit till förkastande af detta förslag, ett be slut sorn skulle föranleda stora splittringar och mycket partihat, hvars utsträckning man väl icke kan bestämdt veta, men åtminstone ana. Jag vill icke ingå i bemötande af alla de anmärkningar, som mot förslaget blifvit framställda. Derom är så mycket skrifvet och ordadt, och tiden skyndar dessutom. Jag vill endast fästa mig vid den vigtiga frågan, om vårt fädernesland genom förslagets antagande skall öfverlemnas åt demokratiens vå dor, om makten skall tillfalla oförnuftige medborgare, samhällsomstörtningens befordrare. Jag tror icke detta. Den allmänna meningen, äfven .numera, så vidt jag kunnat uppfatta den, inom 336 Den 6 December. detta Stånd, är den, att en andra kammare ej kan bildas annorlunda än genom samfäldta val, och flere talare här hafva till och med velat utsträcka valrätten längre, än i förslaget skett. Här hafva vi således, enligt dessa talares önskan, demokratien fullfärdig; men hvar erbjuda de oss någon motståndskraft mot dess vådor?
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 20 Sept. 18S4. Preste-Ståndet den 20 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 23 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående Tull-bevi/lningen. (Bevilln.-Utsk:s Behn och Mern. Stats-Utsk:s Mern. N:o 216.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer till pröfning förehaft hvad så väl i E. K. M:ts Nådiga Skrifvelse den 23 Dec. sisth år, som ock i öfrigt, i afseende på Tull-bevillningen, förekommit, hafva bilagde Tariffer för inoch utförsels-tullen samt för kredit-upplaget och transito-afgiflen, jemte Förteckning å varor, som äro vid införsel tullfria, samt Underrättelser om hvad vid Tulltaxans verkställighet iakttagas bör, blifvit upprättade; Och få Rikets Ständer i detta ämne följande i underdånighet anföra: Icke blott andra länders erfarenhet, utan äfven erfarenheten inom vårt fädernesland, har redan under en lång tidrymd ådagalagt, att de till skydd för vissa näringar stadgade införsels-förbud eller deremot svarande höga tull-afgifter, saknat den deraf förväntade kraft att lifva och befrämja industrien, och att fasthellre just de näringar, som aldrig egt eller ock beröfvats detta konstlade skydd, under fri och öppen täflan med utlandet vunnit stark utveckling i afseende å tillverkningarnes myckenhet och godhet, i förening med billigare pris. Det kan således icke betviflas, att det prohibitiva systemet för näringarnes befrämjande i sig innefattar något, som väsendtligt motverkar dess uppgift. Det förlamar den verksamhet och omtanka, som industrien kräfver.
Förslag af Hr Winblad, remitt. till Lagutskottet, VII 1. s 32 — 34» Utskottets Betänkande, VII 1. s 34, 35, bif. af PresteStåndet, IX s i02,återrem. af BorgareStåndet, IX s io5, bif. af Adeln, IX. s 114. Ytterligare Utlåtande, VII 1. s 469 — 471, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 387, BorgareStåndets beslut, IX s 3qo. Betänkandet bif. afBondeStåndet, IX s 3p2, af Adeln, IX s 4o3. Bortvandrande Personers afförande ur Husförhörslängderne , om bestämmande af viss tid för. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII, s 1486, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 128, af BondeStåndet, IX 3. s 38 iZ'], af Adeln, IX s 147, af Borgare-* Ståndet, IX s 160. Borås, om Byggnadshjelp för Staden; Motion, rem. till Stats-och BancoUtskotten, II s ia3o. Se Norrköping. Boskapspenningar af Stockholms Stad, I i.s 835. Boställe, om anslående af, åt Kronofogden i Sollentuna, m. m. Motion remitt. till StatsUtskottet, II s i2o3. Utskottets Betänkande, IV 1. s33i — 333, bif. af PresteStåndet, IX s 90, af BorgareStåndet, IX s 92, af BondeStåndet, IX s 95, af Adeln, IX s 97. — —.åt Domhafva riden i Åre, Barne, Wiste och Kållands Härader; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s J199.
Då nemligen inom öfriga delar af Sverige de vid skattläggningarne hemman och lägenheter åsätta räntor i allmänhet blifvit särskildt uträknade för hvarje för sig bestående lägenhet eller besuten hemmansdel, och denna derefter blifvit med sin särskilda nummer och ränta i jordeboken upptagen, så har deremot i Norrland (med undantag likväl af provinsen Gestrikland), enligt hvad orternas s. k. undervisningar utvisa, det förfarande städse iakttagits, att räntan blifvit uträknad och bestämd för hell mantal och sedan i förhållande dertill uträknats flir mindre hemmansdelar. Detta förhållande bör äfven, enligt Utskottets tanke, tydligen leda derhän, att tillämpningen af oftanämnde stadgande blifver enkel, och ändamålsenlig i de förra orterna, men deremot i de sednare medför en större inveckling af räkenskaperna och större besvär för tjenstemännen än nödigt vore; och motionärernes härom yttrade åsigt synes Utskottet i så måtto vara grundad, att, då den gamla räntan varit bestämd för helt mantal, äfven den nya räntan vid förvandlingen 14 Stats-Utskottets Utlåtande M 92. lämpligast borde efter samma grund uträknas. I afseende å provinsen Helsingland har ock nyssnämnde grundsats blifvit uti 1855 års Kongl. Kungörelse undantagsvis antagen och fastställd, derigenom att icke allenast, såsom i alla öfriga orter, hufvudpersedlarnes antal och beskaffenhet blifvit bestämde, utan jemväl beloppet af hvarje persedel för helt mantal, med tillägg att de skola utgöras »i förhållande derefter af mindre hemmantal»; hvilket, enligt hvad Utskottet inhemtat, lärer härleda sig deraf, att vid det, före sistlidne riksmöte, med deputerade af räntegifvarne uti Helsinglands fögderi inför Kongl. Majits Befallningshafvande hållna sammanträde, ombuden föreslagit denna grund för ränteförenklingens genomförande derstädes, då deremot räntegifvarne inom de öfriga norra länen underlåtit att i detta afseende föreslå någon särskild föreskrift.