Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N.o 4>- 101 tjenstledighet, utfärdas, icke må anses tillika innefatta Ordförandeskap i EgodelningsRätt, utan borde, då Ordinarie Domaren, vid sökt och erhållen tjenstledighet, det oaktadt, icke åtager sig under permissionstiden bestrida Skiftesmålens handläggning, äfvensom då vacance af tjensten inträffar, Hof-Rätten taga i serskildt öfvervägande, huruvida den person, som till Domare-Embetels utöfning i öfrigt kan blifva utsedd, må med säkerhet kunna anförtros att vara Ordförande i Egodelnings-Rätten, dertill i annat fall borde förordnas, antingen Domaren i någon af angränsande Domsagor eller, efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes hörande, någon i Jordbruk och Landthushållning kunnig och, till erhållande af Domare-förordnanden, behörig person; då all sammanblandning af Domaremagten med den Executiva otvifvelaktigt måste vara af menligt inflytande på Lagskipningen, samt ändtligen då enhet och likstämmighet deri lämpligast och säkrast torde böra sökas och, så vidt ske kan, beredas genom Lagarnes bringande till den högsta möjliga grad af fullkomlighet, bestämdhet och tydlighet, hvaraf följer, att det större eller mindre antal Domare, som med Skiftes-Stadgans lillämp - 102 Lagsamt Allm. Desv. o. Otc. Lisk. Uti. N.o 41- ning kommer att ega befattning, ingalunda kan anses ega inflytande på bestämmandet af den Domstol, hvarunder Skiftesmålen böra höra; alltså finna Utskotten sig ega full anledning afstyrka den yrkade ändringen i i § af 18 Cap. i Skiftes-Stadgan. 18 Cap. Q och §§.
Då nu en sådan förklaring finnes, som hvar och en får lof att ställa sig till efterrättelse, men genom särskilda omständigheter, såsom första mäskningsdagens infallande på en Söndag, svårighet kan upstå att få mäsken färdig till den tid då bränningen skall börja, hemställer jag, om det icke är bättre att, såsom Utsk. nu föreslagit, lemna tillverkaren 24 timmar till för hans mäskberedning. Den siste talaren nämnde äfven, att det föreslagna stadgandet kunde föranleda chikaner och obehagligheter. Det är dock tydligt att ingen domare kan fälla för mäskberedning, då ej kan bevisas att mäsken varit afsedd för bränvinsbränning. Sjelfva föreskriften finnes genom K. M:s förklaring, och det har Den 4 Maj. 473 endast varit fråga om att intaga densamma i författmn, samt göra den litet mera vidsträckt. Hr Braunerhjelm: Jag kan svårligen medgifva, att en resolution på några personers förfrågan, när de få mäska, kan gälla som lag för hela riket, utan endast för dem som förfragat sig; eljest hade nästan alla bränvinsbrännare i hela Sverige skolat åtalas för olaga bränvins-bränning, emedan de fleste torde mäskat mera än 4 dygn före bränningen. En sådan förklaring torde väl ej kunna gälla som lag, förrän den blifvit såsom sådan promulgerad. Frih. Cederström: I den siste värde talarens åsigter er känner jag välviljan att icke söka försvåra de förberedande arbetena för bränvinsbränningen. Men om, på sätt jag i likhet med Hr Braunerhjelm anser, den af K. M. d. 22 Sept. 1855 afgifna förklaring egentligen utgör ett svar för dem, som ett sådant begärt, så tror jag dock icke att den innebär något o v i 1 kori igt åliggande för R. St:r att intaga i författn:n ett dylikt stadgande, med afseende på tiden för mäskberedningeu. Det är representantens skyldighet att tillse, det hvarje loflig näring må befrias från alla onödiga band, och icke stäfjas en hårsmån längre än omsorgen om det allmännas väl kräfver.
Rikets Allmänna Ärenders Beredning 736 2 8 Justitiic-Revisionen jemte öfrige fördelningar af Kongl. Maj:ts Canzli: Justitiae-Canzleren . 4,000 Expeditions-Cheferne 18,000 Stats-Departementens serskilda Expeditioner (jemte till de å Canzliets stat uppförde serskilde Tjenstemän an1 slagne 1,900 R:dr . 112,466 32 Expeditions-Ulskoltets Forslas, till tind. Skrifvelsej N.O 1~5, 3S7 Banco. Riks-Archivet (tills vidare) 4,466 32 Svea Hof-Rätt med underlydande Justitiae-stat . • 68,616 40 —. Götha d:o d:o 63,992 — —, Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge d:o 26,963 32 _ Minister-slaten 200,000 Post-Verket . 350,000 — Kammar-Collegium Stats-Contoiret med Chartae-Sigillatag-Verket, Krono-Magazinen, Våg-staterne i Avesta och Fahlun samt Myntoch 36,649 32 2 Controll-Verken . 103,649 24 —, Bergs-Collegium med Bergslags-staterne 33,110 43 4 Cornmerce-Collegium 18,400 Kammar-Rätten Sundhets-Coliegium med Medicinal-Verket och Veterinaire46,250 — Inrättningen 82,963 40 Öfver-Slåthållare-Fmhetet 34,163 20 10 Öfver-Inlendents-Embetet 9,550 — _ Tabell-Commissionen 1,525 36 «— Land tmäteri-Sta ten 18,933 40 _ 1,407 — 3 Tull-Verket Landt-Staterne i: Upsala Län 1,758:40. Stockholms d:o 2,439:25.
ej här kunna motse, men att döma af den värme, hvarmed äfven stockhoimspubliken från första stund hälsat den exotiska uppenbarelsen, bör hon tryggt kunna påräkna dess ynnest åtminstone fram till den värsta julbrådskan. En synnerligen täck och melodiöst insmickrande musik, af Sidney Jones, en underhållande libretto med en nästan öfverflödande rikedom af omväxlande burleska och smått känslosamma kupletter samt ej minst den färgskimrande japanska scenramen — se där några af betingelDrottningen, hvilken som bekant för närserna för » Geishans » framgång. För titelrollen varande jämte konungen vistas i Kristiania, ådrog har Vasateatern vidare haft den stora fördelen sig på resan dit en förkylning och har sedan för att i fröken Griinberg finna en representant, som det mesta varit sängliggande. med intagande gratie och ungdomligt behag fyller uppgiftens dramatiska kraf och äfven högst iGamla Stockholm *. Den 30 okt. afied härlofvärdt skiljer sig från dess musikaliska. Ett städes vid 94 års ålder en af hufvudstadens äldi sanning vackert och ' för kommande uppgifter sta invånare, ägarinnan af huset n:r 44 vid Arlofvande arbete af en så ung och ännu föga pröftillerigatan här i Stockholm Anna Christina Klingvad konstnärinna! Fru Emma Berg samt hrr berg, född Sernander, änka efter den på sin tid Aug. Svensson, limil Strömberg och Ringvall uppbekante källarmästaren på » Blå Porten » å Djurbära med mycken aplomb de öfriga, mera framträdande rollerna, och alla göra tydiigen, med gården, Axel Leonard Kiingberg. lif och lust, sitt bästa. Uppförandet af » Geishan » a har med ett ord artat sig till den mest välföri Damernas lista *. Som exempel på det tjänta operettsuccés vi haft i Stockholm på månsäregna intresse, som inom skilda lager knutit gen god dag.
4:o ©en, font ttnber påftåenbe frig effer t ocf) för frigöförtjenjt crfjåffer ett f)ögre caracter utan åtföfjanbe fött på Stat, erfägger för fuffuiaften berå tugen S3ctoi(ftttug. 5:o Itnbfår någon Sffffeb utan fjögre caracter ätt font åtföljt förut innes f)afb tjenft, påfcreS fjonont t cfc (5 a r a c t c r 3 Beloppet af allt bet fiätnplabe papper, pmarnteb vytttt S3 l;ela 9ttfet ffola ättantalSs oct) ©fattffrifntngar Börja§ t nteblet af 9tos oetttBer ntånab, bd atta, font inom ben 31 ©ecemBer famina dr fylla 17 dr, t mantal ffattffrtfmaS ocf) be, font loib lifa tib fyllt 18 dr, aittccfnaS titt per SDfantalSs ocf) ©fattffrtfitingcit förrätta^ inom pmarje ©tab, sf3afiorat etter ©ocfett, i närmare af antingen Äomutgettå 23cfatt Sölanb sf3rcfterffapet md, titt bylift omBttb, ctibafl fnitna förs orbnaö orbtitarte etter tfenftförrättanbe ^aftorer, pmilfa bepntont attttb fjctfme Böra bermib mara tittftäbeä, eller ocf i fitt ftätte parma tilfelt någon af $rörfam
Hwad stuteligen angär Herr Lagmannen von HausvolKs förestående i afseende pä ersättning för ' sä - Den 8 Mats/ Z85 fäöane Medborgare, hwilkas egendom, utan at de sjelfwe derril gifwit anledning, blifwit lil större eller mindre del stöftad eller ffadad af Fiende, och satter huru en sadan förlust rätteligen borde bedömmas samt ersättningen derföre beräknas och utgifwas; finner Lag-Utffottet det med naturliga billigheten instämma, ar all sadan egendom, som utan agarens förwällande genom Fiendens åtgärd pa et eiler annat sätt förloras, bör honom ersättas; men dä Riksens Högloft. Ständer i 62 §. af Regeringsformen förbehållit sig, at de anflagne PenningeLummorns icke Utan deras samtycke fä anwändas til andra an de af Ständerne sjelfwe faststälve ändamål; anser Lag-Urfforrer sig icke tilständigt, ar förestå, det sävane enikildce Medborgares förluster stola af Stats-Merker godtgöras, utan lärer det pä Ständernes egen åtgärd ankomma, at da de ä Riks-Möte, efter delen stik förlust inrrästadt, samlats, för hwarje särffildt rilfälle derom förordna. Stockholm den ?:de Februarii 1310. Pä Högloft. Ridderstapets Pä Högwördige Prevet) ÄdeinS Ledamöters ste-Standets Ledamöwägnar kers wägnar Larl 6. Ltjernsteät. R. ^lmcivlst. Pä Mälloft. BorgarePa Hedecwarda BonStandets Ledamöters de-Skandets Ledamör wägnar ters wägnar k. 14. Orevesmustt. Lrie Olofsson. isost. Holmbergs so». Sjette Bqn-et. Ut - Z86 Den 8 Marg. Utdrag af Rikets Högloft.
enligt 181 §. Stockholm don 9 Oktober 1860. Bih. till R. St. Forsla g tili Reglemente för Mlikets Ständers Iliksg ät ds-ken tor, (Fortsättning.) /ingående 11 i ksg älds-ho ritor et ålagda utbetalningar. A) Återstående utgifter till följd af extra stats-regleringen vid 1840 och 1841 års riksdag. § 77. Här nedan uppgifna, i Riksgälds-kontoret ännu innestående, summor utaf de anslag, utgörande tillsammans 1,950,000 R:dr, som, för fängelsernas ombyggnad och förändrade inredning, utaf Rikets åren 1840 ock 1841 församlade Ständer beviljades, böra, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, utbetalas i den mån desamma, för dermed afsedda ändamål, varda disponerade och reqvirerade, nemligen: l:o återstoden, Femtiofem tusen sexhundra åttiofem R:dr, utaf anslaget för häradshäktenas ombyggande och förseende med erforderligt antal celler, i den ordning, Kongl. Maj:t, efter menigheternas hörande, pröfvar sådant kunna och böra verkställas enligt en för härads-fängelsernas ordnande inom hela riket uppgjord fullständig plan; och 2:o den återstående anslagssumman, Etthundra fjorton tusen niohundra tjugesju R:dr 95 öre, lör uppförande af fängelse-byggnader i städerna utom Stockholm, efter en förut uppgjord allmän plan och i den mån, Kongl. Majit finner sådana byggnader af behofvet påkallade. B) Under 1844 och 1845 års riksdag beviljade, men ännu icke be stridda stats-utgifter. § 78. I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift och på grund af vederbörliga reqvisitioner, utbetalas af Riksgälds-kontoret det belopp, som erfordras Stata-Utskottets Memorial N:o 211.
Mitt sista tillägg var ett misstag. Jag vidhaller blott alt de orden måtte qvarstå, som Frih. Cederström begärt, och sådant på de skäl han andragit. Frii). Hamilton, Hugo: Jag torde blott få upplysa de välda talare, hvilka yrkat borttagandet at sednare mom. af denna §, att det inkom på begäran af samtliga ledamöterna af PresteSt. inom Utskrn, af det skäl, att tillfällen gifvas då contractsprosten måste sjelf utsätta sockenstämma, nemi. då klagomål blifvit anförda mot kyrkoherden. Man kan tänka sig den händelsen, att en prest, som skulle sammankalla sockenstämma till beifrande af egna fel, nekade contractsprosten att sammankalla den till den bestämda tiden. Utsk:n hafva rättat sig efter de ledamöters begäran i TJtsktn, hvilka ägde den mesta sakkännedom i ämnet. Frih. Cederström: Jag anhåller att få besvara Frih. Hamiltons yttrande. Ett inissförsiånd har ägt rum bland ledamöterne af PresteSt. inom Utsk:n, då de yrkat tillägget i sednare delen af §:n. Här står tydligen i Utskrns förslag hvad som borde blifva anledn. för Utsktns ledamöter att finna detta misstag. §:n innehåller nemi.: — ”eller af contractsprost för särskildta mål, som det tillhörer honom att behandla, då consistorium derom förordnar.” Hvad vill det säga, att contractsprosten skall begifva sig till församlingen för att utfärda kungörelse från predikstolen, då consistorium derom förordnar? Consistorium förordnar sockenstämmor till visitationer, och då måste pastor uppläsa den kungörelsen, att visitationen kommer att hållas den eller den dagen. På samma sätt förhåller sig, om biskopen anställer visitationen. Han utfärdar nemi. order, att prostvisitation kommer att hållas den eller den dagen. Församligen kan hafva anfört klagomål mot pastor, i anledn. hvaraf prostvisitationen kommer att hållas. Kan då pastorsembetet vägra visitationen? Eller månne icke i sådant fall consistorium äger förordna en vice pastor att uppläsa kungörelsen, i händelse ordinarie-pastor vägrar det?
En verklig gemytlig julstämning hade med rökhvirflarne bredt sig öfver rummets vinklar och vrår, och när de första blossen på de nya cigarrerna drogos, var det som en oemotståndlig talträngdhet kommit öfver de värda rökarne. Hur brådtom man än hade tyckte man sig dock alltid hafva tid att skämta en stund med Eva, och hon å sin sida sökte skratta med och hålla humöret uppe, fast hon kände sig trött och olustig, ty hon erinrade sig, hvad fru Lundblad – butikens egarinna – en gång sagt henne, att det alls icke gick an för en cigarrflicka att vara ledsen af sig. Förmiddagen hade för resten ilat förbi ovanligt raskt, timmarne hade rent af flugit sin kos, och bäst det var, hade pojken kommit med hennes middagsmål i en mathemtare. Så kom eftermiddagen. Besökarne blefvo alt fåtaligare; långa stunder kunde hon ostörd stå vid dörren och stirra ut på gatan, der väldiga strömmar af menniskor löpte af och an i den hurtigaste julbrådska, och hon började längta efter att få blanda sig bland de lifliga, bullrande folkmassorna derute. Längre fram på eftermiddagen kom Hanna med sina båda barn. Erik bar en stake med hängande, kulörta band, Martha en blå schalett, och en guttapercha-pojke, som upphäfde ynkelig låt, när man tryckte på hans feta, apoplektiska buk. Barnen voro i ett feberaktigt tillstånd af förtjusning; under skratt och jubel visade de tanten sina julklappar, och hon smekte dem och lofvade Hanna att snart komma hem. Fru Lundblad hade visserligen icke sagt henne något besked än, men så pass stillsamt som det nu hela eftermiddagen varit i boden, kunde hon aldrig tro, att det skulle tjena något till att hålla öppet så länge som vanligt. Så gick Hanna igen med sina uppsluppna småttingar, och Eva började lägga in de småsaker, hon köpt barnen och mostern, i många handpappersark. Hon lackade omsorgsfullt och textade ofvanpå emottagarnes namn med sirliga typer. Och qvällen kom, och timmarne gingo sakta.
Häri instämde Frih. Gripenstedt. Gr. Mörner: 1 afseende å denna punkt är, under öfverläggningen örn den närmast föreg:de, en stor del af diskussionen redan undangjord. Här har talats åtskilligt om nybyggesväsendet i Norrland, och man har hört sorgliga skildringar derom af tvenne f. d. Landshöfdingar derstädes. Det är väl att offentliga handlingar finnas, som något kunna motväga det intryck, man deraf kunde få. Jag får bedja de värde Hrrrne taga någon kännedom om de sednaste 5-års-berättelserna. De skola då finna, att det icke är fullt så illa bestäldt i Norrland; att odlingen gått framåt och folkökningen likaså. Det finnes således faktiska uppgifter att stödja sig vid, hvilka kunna något lugna. Hvad nybyggesväsendet vidkommer, är det ett ekonomiskt ärende, hvari Konungen således kan efter behag lagstifta. Om Landshöfdingarne i de nordliga länen hade fästat K. M:s uppmärksamhet på bristerna i lagstiftningen, och föreslagit de nödiga förändringarne deruti, kan jag icke tvifla på att K. M. ju icke hade derpå fästat det afseende, de förtjenade. Derföre att man finner vissa brister i nu gällande lagstiftning om nybyggesväsendet, kan det icke vara skäl att h. o. h. förbjuda nybyggens anläggande, oell lör en obestämd, troligen ganska lång, tid betaga den i dessa trakter så betydligt tillväxande populationen den utväg till bergning, som uppodling af nybyggen erbjudit, — en tid, som visserligen några löreg:de talare sökt bevisa icke skulle kunna komma att omfatta så särdeles många år, men hvars längd jag likväl vågar betvifla är behörigen utredd. Det är nogsamt bekant, att det gemenligen fordras en ganska lång tid, innan man från vederbörande i orterna får utlåtande i något mera vidtomfattande frågor; och att så äfven blir förhållandet i detta fall, derom kan man vara öfvertygad.
Vidkommande sluteligen Herr Huldbergs förslag om förändrade stadgaden i afseende på dispositionen och utdelningen af de till fattige Barns uppfostran af Hospitalsoch Bai nhus-fonderne utgående medel, så finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka något annat förfarande härutinnan, än som hittills egt rum, innan den föreslagna allmänna regleringen af Hospitals-fonden hinner tillvägabringas och det derefter visat sig, om och hvilka liufvudsakliga förändringar kunna erfordras i anseende till understödet för fattige Barns uppfostran. Sedan Ekonomi-Utskottet nu utlåtit sig angående de af Herr Professor Bexell och Herr Huldberg väckte motioner , anser Utskottet sig jemväl böra meddela yttrande rörande RiksdagsFullmägtiges, från Gothland, yrkande, om dervarande Läns-Hospitals skiljande från Kongl. Serapliimer-Ordens-Gillets befattning, hvarom äfven vid de föregående Riksdagarne fråga blifvit väckt. Betänkanden. Af Ordens-Gillets förut åberopade Berättelse har Utskottet erhållit den upplysning: att nämde Hospitals inkomster för år 1820 bestigit sig till 145 Tunnor Råg och ett lika qvantum Korn, deraf för Hospitalets föremål disponerats q3 Tunnor af förra slaget och 100 Tunnor af det sednare; att lösen för öfverskotts-Spannemålen, som i Ordens-Gillets Cassa influtit, utgjort io83 R:dr 14 sk. men att deremot af samma Cassa till Lazarettets i Wisby underhåll utbetalts jooo R:dr samt att Ordens-Gillet dessutom i uppfostringshjelp för fattiga Barn inom Gothlands Län bestått en Summa af 227 R:dr 8 sk.
Sedan genom jernvägars anläggande tyngre effekter kunna för billigare pris fortskaffas till aflägsna delar af landet och till hamnar, hvarifrån tillfälle till kommunikation med utlandet erbjuder sig, hoppas man, att af de inom Helleforss socken befintliga porfyroch hällflintslagren, äfvensom af marmorlagren vid Nora, kunna hemta en betydlig inkomst, jemte det nya utsigter till arbetsförtjenst från detta håll framskymta. I Tomta by tillverkas goda plogar till afsalu och i Kumla, Hallsbergs och Wiby socknar skodon till större belopp; men dessa produkter, ehuru de antyda, att Länets befolkning icke saknar idoghet och konstskicklighet, förråda dock, i följd af deras jemförelsevis mindre betydlighet, icke tillvaron af egentliga binäringar, ehuru de gifva anledning till den föreställningen, att de förr eller sednare kunna antaga de proportioner, som i sådant afseende erfordras. Handeln med landtmannaprodulcter och skogseff'eliter, oberäknadt kolhandeln i bergslagerne, idkas hufvudsakligen sålunda, att de införas på torgdagarne till städerne, der de föryttras; och hafva, i synnerhet de båda sednare åren, med sina ovanligt högt uppdrifna pris skänkt landtmannen en riklig behållning på hans varor. Tillstånd att å landet hålla öppen bod och afyttra köpmannavaror har, med de vilkor E. K. M. nådiga Ilandelsordning bestämmer, blifvit beviljadt tillsammans åt 11 personer. 30 \ Sjöfart idkas af landtman med 1 fartyg om 287Vmo lästers drägtighet på Hjelmaren samt med 1 däckad och 14 odäckade båtar om tillhopa 319 läster på Wenern, äfvensom med 10 båtar om 67 lästers drägtighet på Timselfven och de dermed i sammanhang stående vattendrag, hvilka förbinda Carlskoga bergslag med faktorierna vid Sjöändan och Christinehamn.
Jag har vid föreg:de tillfällen, då denna fråga varit å bane, fästat uppmärksamheten å inkonseqvenserna deruti, dels att grundräntan på qvarnar i allmänhet bibehålles, medan sågqvarnar, anlaggda sedan 1830, äfvensom ångqvarnar i städerna äro derifrån befriade, dels att mjöltillverkningen i Sverige är med sådan utskyld besvärad, under det utländskt mjöl, som icke dragit någon deremot svarande skatt, får tullfritt i riket inkomma. Af sistnämnda anledning har jag ock förespått, att man vid rikets gränser skulle blifva vittne dertill, att omalen Svensk säd komme att utföras, för att åter införas malen. Sedermera har jag funnit, att exempel deraf i Skåne redan förekommit. Men de mest skärande motsägelser i tillämpning af grundsatser finnér jag dock i andra omständigheter. Man har nemi. allmänt, och med rätta, godkännt den national-ekonomiska princip, att de obemedlade folkklasserna böra kunna erhålla de nödvändigaste lelnadsbehofven för bästa möjliga pris. Man har derföre stadgat tullfri införsel af spanmål, både malen och omalen. Men ingen lärer väl förneka, att, på sätt en föregående talare redan antydt, en skatt på tillverkningen al mjöl inom landet, jemte alla dermed förknippade omkostnader, har samma verkan att fördyra den inländska tillverkningen, som införselstullen har att fördyra den utländska. Vi hafva ock sett, att vissa år betydliga qvartiteter utländskt mjöl i riket inkommit. Deremot kan Svenskt mjöl i allmänhet icke blifva föremål för export till utlandet, ty enligt vårt beskattningssystem får en egare af mjölqvarn å landet icke utvidga sin näring utöfver ortens behof. Detta i korthet med afseende å den ekonomiska sidan af frågan. Men denna bör äfven betraktas från tecknisk synpunkt. Allmänheten har, med hänsigt till all industri, giltigt anspråk att för sina penningar få fullgod vara. Men detta är, hvad mjöltillverkningen angår, under närv:de förhållanden, blott undan - Den 28 Februari f. m. 491 tagsvis möjligt.
— Då man nu vid fortsatt granskning af ifrågavar. circulär finner, att dess 8:de såsom påföljd för olofligt undanhållande från tjenstgöring, dryckenskap, eller sofvande på post m. fl. förseelser, uttryckligen medgifver prygelstraffets användande, älven 0111 den felåktige icke förut varit för någon förseelse tilltalad; så torde det för en och hvar synas uppenbart, att förgätenhet af författningens innehåll framkallat Hr af Dalströms påstående, del merauämnde K. circulär redan skulle 68 Den 4 Mars e. tn. innehålla den af mig nu alternativt föreslagna föreskrift derom, att prygelstraffet icke må tillämpas förr, änden mörka arresten flera gånger utan åsyftad verkan blifvit använd. Hr af Dalström: Det är mig nogsamt bekant, hvad 1812 års cireular innehåller. Jag har kanske icke riktigt uttryckt mig, eller måhända icke blifvit rätt förstådd af motionären. livad påståendet, att beväringsmanskapet skall blifvit afstralfadt med prygel, angår, så tror jag icke, att något exempel derpå kan anföras, utan har beväringsmanskapet för sådana öfverträdelse!1, som motionären afsett, alltid blifvit strå liad t med arrest; men jag hemställer till motionären sjelf, om det är möjligt att tillämpa arrest under marschen. Likväl har åtminstone vid det reg:te, jag tillhör, äfven under marschen prygelstraffet aldrig blifvit användt emot beväringen, utan straffet tor de förseelser, som under marschen blifvit begångna, alltid fördröjts, intill dess beväringen ankommit lill mötesplatsen, då fängelsestraff blifvit användt. Hr Cederschjöld: Hvad den siste värde talaren yttrat derom, att beväringsmanskap aldrig skall hafva blifvit afstralfadt med prygel , mätte endast hafva afseende på det reg:te, hvaröfver chefskapet är åt honom i nåd. anförtrodt, och de i samma trakt förlagde reg:ten.