Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af föregående årens behållna medel, till fyllande af förutnämnde brister i anslagen: till skrifmaterialier och expenser, för Kongl. Sjöförsvars-departe mentets Kansli-expedition . 88:11. — „ Kongl. O. Af 1846 samt föregående års aflöningssamt nybyggnadsoch underhålls-staters behållna medel ll'9,630: 22. 8. „ influtna arrende-medel 1,645: 40. — „ medel lill spanmåls-upphandlingsoch bageri kostnader 7,022: 39. — „ Ofverrevisions-departementets observations-medel 9: 8. — „ deponerade medel 36: 32. — „ allmänna indragnings-staten 4,139: 6. 10. „ anslaget lill Carlshamns kastell 112: „ Kongl. Indelningar och spanmål in natura, att afskrifvas eller redovisas vid Stationerna och Lotsverket, Balans till år 1848: tillgångar Summa 229,286 102,471 210,724 39 1 542,481140| 2 Tabell N:o 4 till 1849 års Hcoisious-berultelse angående Stats-verket. Cirén (kral-»ainBini usl rag' af Siungl. FÖrva I ti u i ngeus af sjöäreiitlerna hufvudbok för dr 1849. Oebel. lliksstatens 5:te hufmidtilel för är 1847 anslår: l:o Till aflöning, jemte spanmåls-tillökning, » i hvartill kammer: lill extra och expektans-staterna med dito, att 471,982: 40, Utgå af anslaget för materielen, 2:o „
Men det var, som stode det ej till att finna, och man var nästan rädd att vidröra dessa saker för att ej upplösa det, som möjligen redan fans. Emellertid hade Kristian varit i Upsala i fyra år utan att taga examen. Men han hade mognat hastigt under den tiden, och han hade den fasthet i sitt väsen, som kommer af vissheten att äga en uppgift i lifvet. Vid jultiden hade alt slikt blifvit skjutet åt sidan. Små baler, supéer, skridskopartier omväxlade med hvar andra. Grane kom snart in i en krets ungdom, dit äfven Agnes hörde, och det dröjde ej länge, innan han var själen där. Ty han förde med sig en ton, som ej funnits där förut. Samtal förstod han att gifva ett innehåll och en riktning, som man ej var van vid. De vidrörde alt, stundom äfven ting, som voro satta under debatt, om också ej alltid nog ovarsamt för att väcka dispyt, så dock tillräckligt för att föra tankarna in på nya vägar, gifva nya intressen eller väcka plötslig undran och tysta frågor. Agnes fick som nytt lif under detta slags samkväm, och hon ertappade sig själf efteråt med att hafva varit mera meddelsam mot Grane än eljes mot någon. Lektor Grane hade från sin lifliga ungdomsperiod kvar en massa intressen, särskildt i literär väg. Som alla på den tiden hade han själf varit poet. Nu tyckte han om att samla kring sig en liten krets för att göra musik eller läsa högt. Fru Skogman var bland dem, som brukade vara med och Agnes med henne. Lektorn valde ofta Shakspeare, hvilken han läste med ett måttfullt, flytande föredrag som egendomligt kontrasterade mot den gamle diktarens sjudande versifikation. Eljest lästes Walter Scott eller Oehlenschläger samt af nyare saker Ebers’ och Felix Bungeners romaner. Men i dag var lektorn hes, han hade förkylt sig, och uppdrog därför åt Kristian att läsa och att välja lektyr. »I dag får ni höra något nytt», sade Kristian till Agnes, under det man drack té. Lektorn bjöd alltid på té, strax sedan gästerna kommit. Hon såg på honom: »Hvad då?» »Hærmændene paa Helgeland.»
Ridderskap et och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet antagne redaction af 26 puncten, att nemligen Utländske Myntsorter evalveras till Svenskt Banco , efter det årets medelcours, då förlusten genom första prisdomen blef gifven, i sistomförmålde omständighet endast mera bestämdt uttrycker hvad Herr Friherre Hjerta, uti dess af Vållofl. Borgare-Ståndet godkände Förslag till 26 puncten, yttrat, i afseende på tiden då forlusten genom Dom skall vara constaterad ; samt hvad beträffar den skiljaktighet, som imellan desse bägge förslag i öfrigt eger rum , i så måtto att det förstnämnde för Coursens beräknande antager årets medelcours, och det sednare, eller Friherre Hjertås förslag, coursen för dagen dä Domen meddeltes, det förekommer, att genom beräkning af Coursen efter sistberörde grund det skulle kunna inträffa, att i något fall förluster, lidne på samma tid, kunde komma att ersattas efter olika cours, i mån af prisdomens tidigare eller fördröjda utgifning-, så gör Utskottet sig förvissadt, att då i alla fall denna omständighet icke år Stats-Utskottets Betänkande^, /j 11 af mera hufvudsakligt inflytande ån nyss år nåmndt, något hinder icke lärer mota för antagande af Hoglofl. Ridderskapet och Adelns samt Hogvordige Preste-Ståndets likståmmiga beslut och 26 puncten således få i enlighet dermed redigeras, 6:0 Vid 30 puncten, deruti så vål Hoglofl, Ridderskapet och Adeln som Hogvordige Preste-Ståndet och Vållofl.
MlnrrpJskor. O “ Utskottet finner icke eller någon anled» hing att, på satt i Borgare Ståndet blifvit ifrågasatt, borttaga de har tillsatte tvänne högre Classer, helst det alltid står Taxerings* män öppet att, efter ed och öfvertygelse , hänföra dem till de qvarvarande lägre classerna. Mätare , Packare, m. fl. Likaså anset Utskottet, oansedt hvad i BorgareStåndet, ' om dessa personers ringa förtjenst o s. v., blifvit än förd t, att* då en dass med endast 2 Bdrs afgift finnes, någon ändring i fråga om deras beskattning desto* O C» D mindre är behöflig, som icke sällan de fall torde inträffa, då den högre afgiften af /j. Bdr med skäl kan påföras. Trädgårdsmästare. Med biträdande af den äfvenledes hos Välloflige Borgare-Ståndet gjorda framställning, att Trädgårdsmästare finna sig i en mindre lycklig belägenhet, genom den förminskning i deras rörelse, hvilken de lida genom en fri försäljning af sådana Producter, som af dem af* O ... yttras, får Utskottet så vida förändra hvad som förut om deras beskattning blifvit hem ställdt, Bih. till It.-St. Prat. i ,S?8-1 Rio , 5 Sami. i djd. 3 Band. 6:te Häjc. 2 i8 Bevilln.-TJtsh:s Utlåtande, Nio 66. att Utskottet föreslär: det för deni mätte i stället bestämmas 5 Classer, af hvilka den lägsta är lika med den för Arbetskarlar, på följande sätt, nemligen: i:sta Classen 15 Rd. 2:dra dito 10 — 3:dje dito 5 — 4:de dito 3 — och 5:te dito 1 — 24 sk. Ibid. Akare.
Alt under en sådan allmänt rådande, feberaktig ifver alt åtkomma fast egendom eller alt, genom en lyckträff i handel dermed, hastigt och utan allt ansträngande arbete åtkomma en förmögenhet, äfven börden skulle användas såsom medel till ändamålets vinnande, synes naturligt; och då börden dervid visat sin fula sida, har den emot sig framkallat den nu befintliga ogynnsamma stämningen. För min del anser jag särdeles betänkligt att under intrycket af sådana abnorma förhållanden vidtaga några djupare ingripande förändringar i den sekelgamla och ännu för få år tillbaka i sitt närvarande skick ömt omhuldade rätten till börd af arfvejord å landet. Lika med Utskottets pluralitet önskar jag emellertid att, till förebyggande af missbruk, rättigheten till börd må inskränkas der sådant låter sig göra utan rubbning i sjelfva grunden för institutionen. Såsom grund för bördsrätlen å landet framställes och erkännes i allmänhet kärleken till förfäders jord, och till de fall, der sådan kärlek kan förutsättas eller åtminstone finnas önskvärd, anser äfven jag bördsrälten böra begränsas; men härvid har jag trott, alt en annan väg borde beträdas, än den på hvilken Utskottet nu inlåtit sig och hvarest jemväl ett ej obetydligt steg blifvit uttaget. Utskottet har nemligen från bördsrätt uteslutit åtskilliga skyldemän, hos hvilka, efter min tanke, all anledning är att finna det särskilda intresset för jorden, men deremot, såsom börd underkastad, bibehållit jord, hvilken icke kommit i arf från någon skyldeman i uppstigande led och i afseende å hvilken jord således svårligen kan presumeras “kärlek till förfäders jord.“ Lag-Utskottets Betänkande N:o 42. ii Jag kan icke föreställa mig, att hos oss i allmänhet slägtbandet så lossnat, alt sjskonebarn, de som i andra led härstamma från samma stamfader eller stammoder icke skulle känna sig närmare förenade såsom tillhörande en och samma familj.
Den omnämnda Författningen är tro» ligen ingenstädes mer än en gång uppläst, föga bänd och aa mindra efterlefvad, hvar» Besv. och Ehon. Utsh. Betänkanden. 69 emot det sjelfsvåld blifvit gängse, att, sedan ingen rymd på fjerdingsm» är foreskrifven, innehålla de på en del orter endast 8 kannor, och, om vigtinbränningen på: Lakegods-käril äfven kunde med största noggrannhet verkställas, sä medförer den, efter min tanke, ingen controll, helst en mängd Lake, följakteligen ej vara, vid försäljningen kunde gifva kärlet ett genom den inbrända vigten förmodadt, men ej verkligt värde, och snarare föranledande misstag än säkerhet. Enligt Protocollet. A. Fryxell. Ankom den 20 Mars lgaj, Betänkande, angående Gästgifv erler s anläggning och Gästgifv ares tillsättande. t^ti ett Memorial, hvilket den 28 sistlicfne Februarii blifvit till Utskottet remitteradt, har RiksdagsFulImägtigen, från Elfsborgs län, Eric Algren anfört, att, genom Stadgandet uti 1734 års Gästgifveri Ordning, det skall vara nästan öfverlemnadt åt Landshöfdingarne, att efter godtycke anlägga Gästgifvar«»gårdar, inom de dem jo Besv, och Elion. Vtsls. Betänkanden* anförtrodde Län, hvarigenom skall hända, att till Gästgifvaregåldar lägenheter utses, med hvilka ingen eller åtminstone ringa jord är förenad, samt att till Gästgifvare ofta antagas fattiga och ohemedlade perso» nér, hvilka sakna tillgäng och förmåga, att underhålla GäStgifverirörelsen, hvarigenom Resande blottställas att lida brist på hvad de till uppehälle under resan hafva af nöden. Af sådan orsak föreslår Riksdagsmannen, att till Gästgifvare, så vidt görligt är, endast antagas persöner, som ega så stor hemmansdel, att de äro derå besutne, samt att Församlingarne finge ho» Landshöfdingen föreslå dem, hvilka de ansågo mest skicklige och passande härtill.
Jag tror, att den mest naturliga gången i allmänhet vore den, att uplostran börjades vid skolorna, fortsattes vidare vid universiteten och först sedan, om militäryrket tilläfventyrs blifvit valdt till vitae genus, fulländades vid en högre militärisk tillämpningsanstalt. Det läroverk, som vi f. n. ega af detta slag, uemt. Marieberg, Den 3 December e. m. Marieberg, upfyller, enl. milt förmenande, ej till fullo sitt ändamål, alldenstund det är för långt afskiljdt från någon närmare beröring med hufvudstadeu och i allmänhet det allmänna lifvet, hvarigenom, till lölje af dess enstaka läge och de unga officerarnes inkassernering derstädes, en alltför stor ensidig riktning derutaf blir en följd. Men jag vågar hysa den förhoppning, att, då i en ej allt för långt aflägsen framtid Universitetet! blifva förflyttade till Stockholm, militärvetenskapen säkerligen kommer att framgå parallelt med alla andra vetenskaper samt att det ensidiga och skråmessiga i krigsyrket helt och hållet kommer att försvinna. Härunder hade åtskilliga gånger ropats på propos. Hr Cederschiöld, Gustaf; Jag har begärt ordet, hufvudsakligen för att få yttra några ord om den sednare delen af motionen eller om den, som åsyftar militärlärares anställande vid läroverken. Vid fråga om upfostran måste man noga tillse att den icke blifver ensidig. Del är nu för tiden så vanligt att man helt och hållet förbiser nödvändigheten af den fysiska utvecklingen hos barnet. Denna är dock lika vigtig, som den psychiska. Anden kan icke arbeta utan sina fysiska organer. Aro dessa slöa och outvecklade, måste äfven den andliga verksamheten blifva otillfredsställande. Ett gammalt ordspråk säger med full befogenhet: »Sanus animus in sånö corpore». Genom upfostran bör raan söka åstadkomma en harmonisk utveckling af alla menniskans egenskaper. Något visst anlag får icke utvecklas på alla de öfrigas bekostnad. Skolorna oöra således afse icke allenast den intellektuella utbildningen, utan äfven den moraliska och den fysiska. I sistnämnda afs:de har man eck i sednare tider förordat gymnastiken.
Lades på bordet. Herr Hallenborg, Carl Johan, hade inlemnat följande, sorn upplästes ; (Se Bilagan N:o 2.) Lades på bordet. Herr von Hartmansdorff, Auguftt anförde skrifteligen: ('Se Bilagan N;o 5J Friherre Lagerbjelke, Johan: Herr von Hartmansdorff har föreslagit, att creditivet för ConvoijCoimnissariatct ej måtte beviljas med annat vilkor, ån att Riksens Ständers Revisorer Den i Martii. må äga att granska Commissariafets råkenskaper, Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln huruvida det kan vara värdigt, att för Hans Majit Konungen framställa ett sådant vilkor. För min enskilta del har jag ej något emot revision af passan, men jag tror, att så som inkomsterne hittills utgjorts, hafva Riksens Ständer ingen rätt. ett den revidera. Inkomsterne gå till en dpi från GrosshandelsSocieteten och SkeppsRederierne. De hafva sine Coinmitterade, sorn utur Societeten nämnas af Konungen. Den andra delen går ifrån Norrige, och jag tror äfven detta vara ett skäl, hvarföre vilkoret vore mindre låmpeligt. I Öfrigt får jag anmäla, att det creditif Kongl, Majit begärt, blott år eventuelt. Det har ej på 5 år inträffat att det behöft anlitas, och jag hoppas att det ej heller skall behöfvas. Det är blott för att stärka crediten som det år behöfligt. Jag anhåller att detta yttrande må til] vederbörande Utskott få åtfölja Herr von Hartmansdoiffs anförande. C Herr von Hartmansdorff: Då det uti 3a $. Riksdags-Ordningen uttryckligen år föreskrifva att Riksens Ständers Stats-Utskott åger granska Stats Verkets tillstånd i alla dess delar, så synes det vara Riksens Ständer, värdigt, äfvensom det år der.i.s pligt, att genom sina Revisorer fordra redovisning för alla de medel, som af landets innebyggare till allmänna behof erläggas. Att afgiftérne till ConvoijCommissariatet betalas af en viss medborgareclass, förändrar icke saken.
Hy2. 2lpr. 6og. 70Y. 805- Frimurare - Darnhus - Directionens anhållan att fa nyttja stora Riddarhussalen till uppförande af den manliga LängfrcdagS-conccrtcn, Apr. 866. Frälsehemmans deltagande i Kungsoch Krono-stjuts, Sept. 6y6. 1006. 1080. (vct. Ii2z, bAov. 2yo. zZz. Frälse-ränta, om dest förwärfmande samt lagfart derä, Dec. iy7o. Apr. 286. 08-öliell, Grefrve .Vllolpli, yttrande, Iul. 404, Fullmägkige i Banqucn och Riksgälds - Contoiret, om uppdrag at dem att, i händelse af inträffande brist eller öfverskott i den fastställda Bewillnings - Summan, öka eller minsta de stattstyldiges debets-belopp, Mars Y07. 922. 941. 1046. Fullmägtigstapet i Banglicn och Riksgälds - Contorct, om dest förenande hädanefter hos samma personer Dec. 00. 4.OY. 421. lizy. 1200. Illnioli, Friherre ^cäolpk, yttranden, Aug. 8z6. (vct. 52 Register. 4053. 424 a. Dec. iZgo. Luffare och Lötihasar, om jagningars anställande efter I n. 752. (Lee. Utsk.) Fänqar, om deras förande och bewakandc, Febr. iz8i. Fångförare, om förbättrande af deras lönings-wilkor, Gce. 404;. — om antagande af wiste inom hwarje Hä ad, Maro 78b. Färafrveln, om d.st uppmuntrande, <vct. 4ti6. 7 . Z'lunätninas - Lorpsen angäcnde, Ian. 67. Fängelser, allmänna; se Rronohackten.
Tullsats. till och med 6 jumfrurs rymd 100 st. 5: 32 sk. från 6 till och med 11 jumfrurs rymd 100 st. 6: 32. 1: 32. af större rymd 100 st. 10: — 2: 24. hvarjemte Ståndet för rubriken "Fönster-glas, alla slag,” bibehöll den i nu gällande Taxa stadgade införsels-tull. Utskottets förslag i afseende på artikeln "Budar och Skinn, oberedda,” ändrades endast i så måtto, att införsels-tullen å dylika Hudar och Skinn, "saltade," höjdes från 1 sk. till 1 sk. 6 r:st per skålpund, hvarjemte den under artikeln "Budar och Skinn, Pelsverk” nederst förekommande rubriken ”Fullfärdiga, persedlar, med pelsverk till öfvertyg, såsom Skinnpelsar, Muffar, Boas m. m. tullbehandlas lika med beredda pelsverket, hvaraf de bestå, med tillägg af 50 procent," återremitterades. Med bibehållande af nu stadgade inoch utförsels-förbud för ”Tackoch Barlastjern, ” derå såsom eventuel tullsats i förbudens ställe antogs 1 R:dr per skeppund, st. v., godkände Ståndet i allt öfrigt hvad Utskottet vid artikeln "Jern, gjutet,” hemställt och föreslagit. Vid artikeln "Jern, smidt eller valsadt: Ankare, Kettingar, Draggar m. fl," gillades hvad Utskottet sid. 34 föreslagit, allenast med den förändring, att för rubriken "Stång-, I 212 Prot.-Utdrag den 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 och 11 Maj 1854.
M:t ingifna ansökningar Stats-kontorels ledamot för magasins-ärendcns föredragning, Förste Ilof-intendenten Pehr Gustaf Welin samt t. f. Kamererare!) uti det under bemälde embetsverk lydande allmänna Magasins-kontoret, Jakob Fredrik Miillern och Bokhållaren i samma kontor, Jonas Rille, den förstnämnde under åberopande jemväl deraf, att, enligt Kongl. Brefven den 29 November 1781, den 29 November 1815 och den 15 Januari 1819, f. d. Allmänna Magasins-direktionens ledamöter fått sig tillagde enahanda löner och pensionsrätt med vederlikar inom Kongl. Maj:ts och Rikets Kollegier, underdånigst anhållit, att, när de uppnått den för erhållande af pension å Allmänna Indragningsstaten i allmänhet föreskrifna ålder, komma i åtnjutande af pensioner till enahanda belopp, som de vid sina förenämnde befattningar för närvarande i lön uppbära5 så har E. K. M:t, öfverlemnande detta ärende till Rikets Ständers pröfning, uti nådig proposition af den 15 November sistlidne år, behagat, på deri anförde skäl, föreslå, det Förste Hof-intendenten Welin, t. 1. Kamereraren Miillern och Bokhållaren Bille måtte förklaras berättigade att, efter upphunnen pensions-ålder och under de i sådant afseende för civile embetsoch tjenstemän i allmänhet stadgade vilkor, varda vid afskedstagande! uppförde å rikets Allmänna Indragningsstat till pensioner, motsvarande den aflöning, de för närvarande i Stats-kontoret åtnjuta, eller Welin 1,752 R:dr, med tillökning efter riks-markegång utöfver 7 R:dr tunnan för derunder beräknade 152 tunnor spannmål, Miillern 1,314 R:dr och Bille 876 R:dr, med tillökning efter riks-markegåugs medelpris för derunder beräknade 76 tunnor spannmål; och hafva Rikets Ständer, med afseende å de uti E. K.
Maj:ts disposition anvisat ett extra anslag af 2,000 R:dr för innevarande statsregleringsperiod, att användas såsom ersättning för berörda uppgifters utarbetande; får jag, i anledning af Krigs-kollegii derom gjorda hemställan, i underdånighet, föreslå, det ett lika anslagsbelopp för nästa statsreglerings-period måtte hos Rikets Ständer begäras för ifrågavarande ändamål. Hvad slutligen angår Krigs-kollegii anhållan om godtgörelse för förskjutna medel till åtskilliga, i anledning af Rikets S änders revisorers erinran, vidtagna anstalter för de i Arméens utredningsförråd ä Skeppsholmen här i staden förvarade persedlars skyddande mot eldsfara, hemställer jag i underdånighet, att särskild proposition i denna fråga finge till Rikets Ständer aflätas. Efter att sålunda hafva yttrat mig rörande de hufvudsakligaste vid nu förestående stats-reglcring förekommande anslagsfrågor, anhåller jag i underdånighet, att nu i ett sammanhang och i den ordning anslagen för 4:de hufvudtiteln i riksstaten finnas upptagna, fä framställa denna hufvudtitels samtliga behof för nästa statsreglerings-period; hvarvid behofven, såsom förut iakttagits, skiljas i två hufvudafdelningar, den ena omfattande sådana, som fordra ständiga och fortgående anslag, och den andra dem, för hvilka, dels i följd af behofvens beskaffenhet, dels annars lämpligen, extra anslag kunna anvisas. För de årliga eller ständiga utgifterna under Fjerde Hufvudtiteln finnes, enligt nu gällande Riks-Stat, anvisadt: Penningar R:dr 0,107,404: 80. Indelta räntor efter markegång, pä förslag » 2,122,947: — Indelt spanmäl, pä förslag, 125,955 kubikfot 9 kannor, ä 2 R:dr för kubikfot, » 251,911: 80. Oindelt spanmäl, 102,318 kubikfot 2 kannor, förslagsvis, å 2 R:dr för kubikfot, » 204,636: 40 tillhopa Runt R:dr 8,686,900:
Då jag varit hindrad att öfvervara discussionen om a a i dra punkten, a.nb,åller jag att reservationsvis få anföra, att jag vid mom. lil, ,a, ang:de den säkerhet, som hör ställas (öp ettbeviljadt cassacrediti.v, innan det får lyftas, anser det tillägg hafva hort göras, att denna säkerhet .ej skulle få bestå uti faStighetsinteckningur, utan i publika papper eller annan egendom, soip lätt kan föryandlas, Jag liar trott detta vara nödvändigt, emedan ,med den stora fond för hy po t heks fören inga r, som redan blifvit lernpad, jag annars ej ser någon säkerhet för Banken att icke blifva inblandad i dessa föreningars affärer. Redan nu får Banken ofta, för att undgå förlust, inropa en belånad egendom, som mäste executivt försäljas, och en längre tid åtgår sedermera, innan den kan realiseras. Dock har detta varit af mindre betydenhet, så länge det blott varit fråga om enskilda fall; men från den stund, hela provinser blifva pantsatta mot löpande sedlar, ser jag häruti en stor våda. Skulle hypotheksföreningarna pj kunna fullgöra sina åligganden, komma de säkerligen med begäran, att R, St. skola taga dem underarmarna, och man kan icke veta, hvad följden häraf skulle blifva, eller om man icke skulle äfventyra en återinblandning af Banken, som måhända nödgades öfvertaga fastigheterna, Efter min tanka borde således Bankens säkerhet för cassacreditiven alltid bestå af sådan egendom, som lätt kan förvandlas i penningar, och tillgång härtill finnes såväl i åtskilliga publika papper sora i exportabla effeeter, Jag har nämnt detta här, emedan jag, för mm del, ansett nyttigt, 0111 det blifvit infördt i sjelfva grunderna för Bankens lånerörelse. Jag medgef dock, att det äfven sedermera kan införas bland de reglementariska föreskrifterna, Frih. Palmstjerna:
I ändamål all bereda understöd åt de sedan 1808—1809 års krig ännu qvarlefvande landtvärnsmän hafva motioner blifvit väckta, hos Ridderskapet och Adeln af Grefve Mörner, C. S. (motion N;o 2 7), inom Borgare-Ståndet af Herr R. Ditzinger (motion N:o 16) och inom Bonde-Ståndet af Riksdagsfullmägligen Nils Olsson från Malmöhus län (motion N:o 29). Efter att hafva erinrat om de allmänt kända, nti fäderneslandets historia upptecknade förhållanden, hurusom landtvärnet genom en tvångsåtgärd, emot lag och rätt, rycktes ur fädernehuset eller ifrån sina fredliga sysselsättningar, att vidare denna Svenska allmogens blomma, genom den uslaste 6 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 153. administration, utsattes alt kämpa lika mycket emot sjukdom, hunger och köld som uti strid mot landels hender, samt slutligen huruledes de derefter qvarlefvande, utsvultne, halfnakna med bruten helsa och lcfnadslyeka, obarmhertigt lemnades af samhället åt sitt öde, hafva dessa motionärer ansett det icke vara för tidigt att samhället emot de få ännu lefvande landlvärnsmännen till någon del afbördade sin gamla tacksamhetsskuld. Väl hade den enskilda välgörenheten, dertill manad af den brist, hvaruti flertalet af desse gamle befunno sig samt af deltagande för deras sorgliga öde, sökt i någon mån lindra deras nöd, men till den komité som för sådant ändamål bildat sig, hade influtit allenast den ringa summan af inemot Ett Tusen R:dr, hvilka med 10 R.dr Runt till hvarje utdelats åt något öfver 90 de mest behöfvande utaf de 365 landtvärnsman, som anmält sig lill understöds erhållande. Häraf ådagalades, enligt motionärernes förmenande, behofvet al Statens mellankomst för ali åtminstone på sena ålderdomen bereda landlvärnsmännen någon lättnad i sina näringsbekymmer.
M. så pröfvar skäligt, någon nedsättning i arfvodet för utmätningar af mindre skuldebelopp på annat sätt åstadkommes, till lättnad för de lägre samhällsklasserne. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 19 Oktober 1848. Expcditions-Utskottets Förslag till und. SkriJvelsej N.o 222. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 16 Okt. 1848.