Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då, af allt detta, i Rikets Ständers tanka, ganska påtagligt visar sig, att den för vattenledningens fullbordande beräknade summa är allt för lågt tilltagen, och sålunda blifver till arbetets fullbordan alldeles otillräcklig; samt i öfrigt, om räntan på det i och för vattenledningen erforderliga capital tages i beräkning, den föreslagna vattenledningen medförer vida större kostnader för de dagliga vattenbehofvens fyllande, än hvartill desamma nu uppgå, oberäknadt förlusten för det allmänna genom eftersättandet af Flottans egna angelägna arbeten; hafva Rikets Ständer, som anse sådana företag ej böra inledas, för hvilkas kostnader man ej ser den verkliga gränsen hvarken i afseende på fullbordandet eller framtida vidmagtliållandet, funnit sig icke kunna för närvarande bevilja ytterligare anslag till ifrågavarande vattenledning vid Carlskrona. Hvilket Rikets Ständer, till svar å Eder Kongl. Maj:ls högstberöde Nådiga Proposition, få härmed i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Sept. 1834* Preste-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 1 1 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underd. Skrifvelses angående medels anskaffande till Canaloch Slussbyggnad vid Säffle i Wermland. (Stats-Utsk. N:o 202.) S. A. K. Sedan Bolaget till Canaloch Slussbyggnaden vid Säffle i Wermland hos E. K. M. i underd. anhållit om utbekommande af någon del utaf det anslag, q^ooo R:dr, E. K. M. redan år i832 förklarat böra utgå till nämnde Canaloch Slussbyggnad, men Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdelning i underd. upplyst, att så väl 1833 års som detta årets tillgångar blif - ijq8 Expcditions-Ut skottets Förslag till und.
I annan bändelse försvinner ali lien räkerbet, som kunde linnas i lagIlnclet om ett OrundLupital, bvilket icke lär tillgripas, liia säsom bittills siulls dä delta OrundLapital lunna icke endast leinnas orördt ulan älven ärligen öias, men det oaktadt Länkens ställning jemt försämras, nemi. om dess liela belopp oell derutöfver l-intes 8taten mot skulllsöi liindelser, sorn aldrig al Lunken kuulie användas eller lruktbu, göras »eli som Dtlätande, N:o ,6. 27, säledes blelvo verkliga nonvalörer säsom uu lör Iiällunllet är med de mer än ,4 älillioner R:dr Länkens 8tatslordringar, Statsoeb Laneo-Dtskotten föreslagit att föra inom linien), dag loreslär ds, löre, ,:o att bvad 8lstsoei» Lanco-Dtskotten tillstyrkt R. 8l:r sä väl i afseende pä återgäldandet al de summor, som kunna komma att ä stora Lreditivet lilias, som RiksgäldsLontorets disconträtt i Lanken under en viss tid pä äret oei» till en viss bestämd 8umma, böra ordagrannt, säsom de kunna komma att ak R. 8t:r antagas, » denna lag inköras, (bällst ds säsom permanenta stadgande» torde linnas löga passande att i ett endast till nästa Riksdag gällande Reglemente intagas), oeb 2:0 att derefter en säl^dands §. i Rugen intages.
284 — S — Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 227, med förslag till voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga framställning om tillökning i arméens nuvarande kavalleri-styrka: B. VII. 258, 260, A. 260, B. 288, 289, A. 289, E. 366. — N:o 228, i anledning af väckta motioner om beviljande af understöd åt de, i följd af den stallen Warberg öfvergångna eldsvåda, mest nödlidande bland nämnde stads innevånare: B. VII. 258, 260, A. 260, E. 263. — N:o 229, i anledning af erhållen återremiss å Memorialet N:0 200, med förslag till de stadganden, angående Riksgäldskontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk: B. VII. 266, 269, 279, A. 279, 280. — N:o 230, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående detta verks inkomster samt uppbörden och redovisningen af dit ingående bevillningsmed flera medel, äfvensom rörande Riksgälds-kontorets Styrelse och den vid Kontoret anställda betjening: B. VII. 267, 280, A. 280. — N:o 231, med förslag till pensions-stat vid Riksgälds-kontoret, äfvensom exspektans-stat vid f. d.
Efter föregången pröfning af detta ärende få de förenade Utskotten vördsamt anföra, att de först instämma i den af Herr von Franken gjorde erinran att åtagandet af någon ny »fgift för befrielse Stats-Utskottets JBetänkanden. 3g i från complettering af inträffande Soldatoch Båtsmäns vacancer eller af bristfälliga Munderingspersedlar, under krigstid, desto mindre bör komma ifråga för Soldats och Båtmansrotar, som de, enligt nu gällande Författningar, icke äro förpligtade till en sådan completterings-skyldighet. Beträffande dernäst förslaget att, sedan de Rustnings-skyldige vid krigets början fullgjort sin prestation af karl och liäst, Staten borde bestrida alla under kriget timande förluster och omkostnader, mot en afgift af 5o R:dr Banco, som Rushållarne borde erlägga för hvarje år kriget varar utöfver det första, vilja Utskotten upplysa, att till följe af Rikets Ständers, i enlighet med deras Ekonomi-Utskotts Betänkande, fattade Beslut vid 1809 och 1810 årens Riksdag, har Rusthållarnes skyldighet att recrutera upphört, sedan de en gång vid krigets början aflemnat tjenstbar Nummerkarl, men de Rustnings-skyldiges belägenhet under krigstid, i förhållande till de Roterings-skyldiges, är ändock osäker och tryckande, enär de förres åliggande att ersätta liästvacancer och underhålla Sadelmundering, Ryttares Beklädnad och till och med hästarnes skoning jemte Läkemedel m. m. är af den beskaffenhet, att någon controll 3y2 Stats-Utskottets Betänkanden. öfver åtgången ej är möjlig och äfventyret dervid utan all beräkning. Likväl måste det å andra sidan antagas, att Staten, sorn allt sedan Rusttjenstens införande genom Contract, varit befriad från en dylik skyldighet, icke kan ikläda sig densamma vid de tillfällen, då utgifterne derföre omedelbarligen skulle drabba Stats-Cassan.
Liksom förr Ferndn Caballero och Trueba nästan uteslutande tecknat sydspanskt och nordspanskt lif, s&amp; välja nutidens spanska författare företrädesvis ett visst område för sina skildringar: Valdés Asturia, Pereda trakten kring Santander, Pardo BazAn Galicia. Ocli de få af hennes romaner, hvilkas händelser ej äro förla&amp;da dit, framställa alltid galicier som liufvudpersoner. Så i Irtsolacidn (Solsting), Mordla, Una Cristiana (En kristen) och dess fortsättning La prueba (Profvet). I detta korta oinniimnande af Emilia P. Bazáns romandiktning bör ej heller glömmas La darna joven (Den unga kvinnan), La legenda de la Pastoriza och Bucolica. Förutom romaner har hon afven utgifvit i bunden form J a h e (namnet på hennes son):! :), resebeskrifningar och sociala skildringar, hvaribland La mujer espaiiola (Den spanska kvinnan), soin i slutet af detta häfte återfinnes i öfversattning, intager ett framsthende rum. p - *) Ett par stinger ur denna dikt, ofversatt af Göran Björkman under titeln allin som, hafva, j8mte en kort historik öfver Emilia Pardo Baadn, det samtida Spaniens firämstn författarinna, varit införd i Dagnys Arging för 1892,. Under mer än 15 år har hennes namn varit p&amp; allas läppar och hon beliöfver icke i iyktbarhet afundas nigou nu lefvsnde spansk Pörfattare. 1889 yrkade en stark opinion pk hennes inträde i spansks akademien; förslaget strandade endast p&amp; trhnga regler, som Bro dömda att försvinna. Somliga sätta högst hennes romener, eller r %tt&amp;e studier ur verkligheten, under det andra föredraga hennes fina analyses och glänsande polemik i pressen, Iiennes lifliga reseskildringar och larda, studier.
Räntegifvarne måtte tillåtas lösa det till utfordringen vid Hofstallet i Stat anslagne Räntehö och Halm, efter Markegång, skulle för StatsWerket medföra en ny och opåräknad utgift; så kan StatsUtskottet icke tillstyrka bifall å hvad Riksdagsmannen Gustaf Olsson i detta afseende hemställt, utan anser, att det må ankomma på Räntegifvarne sjelfve, att genom öfverenskommelse med Hofstallet förskaffa sig den lindring i utgörandet af desse Räntepersedlar som vid regleringen af utfordringen vid Hofstallet möjligen kan förenas. Hvad i öfrigt angår Riksdagsmannen Gustaf Olssons tillika gjorde hemställan, om rättighet för Räntegifvarne, att efter Markegångspris få lösa det Räntehö, som till Räntetagare i allmänhet utgöras bör, så är detta ett ämne, af sådan Oeconomisk beskaffenhet, som icke tillhör StatsUtskottets Utlåtande. Hetta allt underställes Riksens Höglofl. Ständers eget ompröfvande vördsamligen. Stock-, holm den i st JFebruarii 1818- StatsUlshottets Betänkandefi. Nsr 82- Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Betänkande, angående Riksdagsmännen jf. M. W e s s i ng s och Gustaf Olssons Memorial, om ändring i Lefvereringsstället af Kronans Räntehö och Halm, som från IVestmanland är anslagit till Utf'ordringen vid Kongl. Hofstallet. ti till Hedervärda BondeStåndet ingifvet och derifrån till StatsUtskottel rernitteradt Memorial hafva Riksdagsmännen från Westmanland Johan Magnus Wessing och Gusfaf Olsson sig deröfver besvärat, att Hemmansägare i Westmanland måste föra deras Räntehö och Halm till Kangsöhr, en väg vida Öfver deras Skattdragande likars skyldighet.
Och får Utskottet, derest Rikets Ständer skulle denna hemställan bifalla, under afbidande af Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets under N;o 20 afgifna betänkande med förslag tilt ett förändradt myntsystem, förbehålla sig att framdeles få till Rikets Ständer inkomma med utlålande, i afseende på ifrågavarande sedlars form och utseende. Hvad deremot angår Bankens redan för längre tid tillbaka förfärdigade sedlar å i4 och 10 sk. kopparmynt af åren i8o3 och i8o4, så enär begärligheten efter dessa sedlar synes vara i aftagande, och beloppet af utelöpande dylika sedlar, som vid i836 års utgång uppgick till 6i,33'7_R;dr 44 sk., sedermera så nedgått, att detsamma vid sistlidet års slut utgjorde endast 33,3a7 R:dr 24 sk., samt således förenämnde, med det af Utskottet föreslagna myntsystem icke öfverensstämmande, sedlar troligen efter någon tid skola komma alt utur allmänna rörelsen alldeles försvinna, anser Utskottet sig ega allt skäl till den hemställan, att Bankens nyssberörde sedlar å i4 och 10 sk. kopparmynt må utgifvas endast till och med år 1841. Stockholm den 3o April 1840. Reservationer. Af Herr Stuart' ’’Då min öfvertygelse om olämpligheten och origtigheten af ett fortsatt utgifvande från Banken af de så kallade småsedlarne icke i ringaste mon 4 Banco-Utskottets Utlåtande, IV:o zi. blifvit rubbad, genom de i motsatt’ syftning anförda och af Banco*Utskottets piuralite godkända skäl; och då jag anser det af Utskottet nu tillstyrkta beslut strida emot eLt af de vigligasle ändamålen med den vid sista Riksdag verkställda realisation, så finnér jag mig föranlåten alt häremot mig uttryckligen reservera.
I en stat, der hela tyngden af väg-underbållet träifar jordbruket, är af vigt att tillse, det allmogen ej öfver höfvan dermed betungas; och derföre anser jag allt skäl vara, att bibehålla allmogens nuvar. andel i bestämmelserna derom, och alt sålunda väg-ärendenas gamla juridiska fora, nemi. häradsrätt, Landsh.-embete, Katnmar-colflm och slutligen K. M. genom Dess Civil-expedition, må blifva allmogen äfven allt framgent förunnade. Det enda tillägg, sorn jag i detta afseende skulle vilja föreslå, vore, att de topographiska upplysningar m. m-, som borde framkallas i sammanhang med de speciella företagen, skulle äga samma rätt att af dessa auctoriteter bedömmas, som de andra skäl, hvilka inom communerna kunna göra sig gällande. Då jag, så väl af företeelserna vid riksdagen, som af ställningen i landet, har trott mig böra antaga, att ärendets vigt är allmänt erkänd, skulle det vä! kunna synas öfverflödigt, att genom speciella framställningar öka intresset Andess behandling från en vettenskaplig synpunkt. Men då Hr Dalmans vidsträckta uppfattning af ämnet vidrört åtskilliga sådana detaljer, anser jag mig äfven böra derom anföra några ord. — Den åberopade Engelsmannen Telfords, i min närvaro, till Gr. Platen stäldta yttrande om vägar och om den officiella instruction, som honom ålåg att i detta afseende iakttaga inom Skottland, innehöll, att maximum af väglutning der var inskränkt till i på 3q eller, som är detsam - 3o3 Den iS Mars e. m. ma, till 3^ på roo, men visserligen ingalunda till a på roo; en så beskalfad allmän föreskrift, nödvändig endast för ångmacliiners användande såsom fortskalFningsmedel på jernväg, skulle för -våra vanliga fordon och dragmedel tillskapa en alltför stor omväg, medförande icke ringa förlust af tid. I det principmessiga Preussen innehåller den officiella föreskriften, såsom maximum, i på 18.
Konungen och kronprinsen delade arméns faror, inte i avsikt att vinna någon ny lager, utan för att bjuda frid och försoning. Så fort det märktes fredliga tänkesätt på den norska sidan ställde de in sina vapen. Den 14 augusti avslutade i Moss en konvention, som gav konungen rättighet att förhandla med norska stortinget. Följden av denna underhandling blev stadfäst den 10 november. Konungen ämnar inom kort till ständerna överlämna den proposition som efter prövningarnas och olyckornas tid låtit en ny dag randas och den förening mellan Skandinaviens båda riken som skall leda till inbördes kärlek och förtroende. Det blir slut på det hundraåriga hat som rått mellan de båda länderna. Konungen går nu att ägna sin uppmärksamhet åt rikets inre styrelse. En kommitte har tillsatts med ärkebiskopen som ordförande för att tillsammans med lärda och lekmän skapa en ny psalmbok. De har hunnit så långt i sitt arbete, att med konungens gillande ett förslag till psalmbok blivit tryckt. Man har nu möjlighet att inkomma med anmärkningar. 1813 utkom förklaringar till författningar och stadgar av kyrkolagen från 1686, vilken ännu gäller. Även har utsedda kunniga män fortsatt och rättat de redan utgivna samlingar av förordningar som skall uppläsas från predikstolen. Den 28 oktober 1812 utfärdades en förordning angående prästernas åtgärder vid mantalsskrivningar med förhörsböcker och prästbevis. Den 29 april 1813 har stadgats vad som gäller vid prövningar av prästers vederlagsspannmåls indragning eller bibehållande. Åtskillig spannmål har blivit indragen eller kommer att dras in vid innehavarens avgång. Ständerna har begärt upplysningar om beloppet av denna spannmål och tillkomsten av avtalen. Dessa uppgifter är mödosamma och fordrar mycket tid. Under utredningen fastställs förläningsspannmål inte på behaglig tid längre, utan endast i innehavarens tid. Den 16 juni 1813 har konsistorierna givit nya stadgar för prästoch pastoralexamina, samt de bevis som utfärdats däröver. Den 17 mars 1813 stadgas vad som bör iakttagas vid krigsprästers antagande. Den 27 januari 1813 ombildades det gamla Kollegium Medicum till Sundhetskollegium. Den 6 maj 1812 utfärdades ett provisoriskt reglemente för de vid universiteten inrättade Medico - Theologiska stipendier.
Ida visste att jag kunnat stanna om jag velat, hon kallade på Sofi, ty hon trodde att denna skulle ha utverkat af Ågren att jag kunde bli bjuden qvar, men Sofi kom ej upp mer; och så bleknade gummans sista hopp att få något sällskap för sin räkning. När vi gingo ned i tamburen hörde vi flera muntra röster med skratt och glam från kyrkoherdens rum, jag såg hur den utestängda och förskjutna hustrun ömmade för detta ljud, som man ömmar för vidrörandet af ett sår. Jag såg hur det kom en känsla af öfvergifvenhet öfver henne. Innan jag trampade ned från trappan såg jag ännu hennes sorgsna ansigte genom glasrutan, jag såg hur hon stred emot tårar. Det var något så hjertrörande i denna blick, – något af en hunds blick när man går ifrån honom. När jag gått kunde hon icke uthärda tanken på att gå upp igen och så komma ensam till bordet, mötande blicken från sin medtäflarinna, som hånande skulle sitta der omgifven af sin uppvaktning, kyrkoherden, Sofi och lärarinnan. Derför kastade hon ytterplaggen på sig och smög ut strax efter mig, för det man skulle tro henne ha gått med mig. Hon vandrade och vandrade, ut åt den ena vägen och sedan åt de andra, bara för att föra sina husbönder bakom ljuset. Utan qvällsmat gick hon, bara gick och gick medan skymningen föll på och det blef mörkt. Först då hon icke orkade mer och det var långt efter qvällsmatsdags gick hon in till Palmens för att hvila, föregifvande sig ha tagit en promenad efter supén. – ”O, jag kände mig så hemlös och olycklig, der jag vankade ensam omkring i mörkret utan att veta hvart jag ville gå!” – Det frös mig genom märg och ben när hon sade de orden. Hon sade dem lågt, resigneradt, men med en den kufvades och förskrämdes skälfning. Hon tycktes mig lik ett förskrämdt och misshandladt barn, som ryser för mörkret men måste fördraga det. Och detta ger lagen namn af äktenskap! Hörby d. 13 Apr. 86. Hvilken dag det var i går!
Gottland, i anledning af väckt motion om anställande af undersökning till utrönande deraf huruvida dispositions-rätten till åtskilliga jordlotter på nämnde ö, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer kyrkoherdarne eller icke: B II. 374, 444, 448, A. 448. 74 — G — Gottland, i anledningal väckt motion om skiljande af Landshöfdingeoch Militärbefälhalvare-embetena på nämnde ö: B. II. 374, 444, A. 444; U. lil. 45, 85, A. 85. —, angående väckt motion i fråga om grunderna för belåning i Rikets Ständers Bank, publika verk och inrättningar af vissa fastigheter på nämnde ö: B. VI. 185, 211, A. 211. Gtanqvist, Johanna Katharina, född Isberg, i anledning af väckt motion angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter henne: B. III. Gratifikation, angående sådan åt den vid hvarje Plenum å Riddarhuset kommenderade vakt af Stockholms garnison: I. 14. Grillby, N:o 3, Länsmans-boställe, i anledning af väckt motion om anslag eller lån af allmänna medel åt Länsmannen J. Sandqvist, till gäldande af den på nämnde boställe belöpande skiftes-kostnad: B. II. 208, 232, 235, A. 235. Grindar, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å dylikas uppförande öfver allmänna vägar: B. II. 233, 254, 294, A. 294, 306; B. III. 271, 429, A. 429, B. 635, 637; IV. 4, A. 4. Grundlagarne, uppgift å från sistlidne Riksdag hvilande förslag till ändringar deri: se Konstitutions-Utskottets Memorialer N:is 2 och 3. Grundlagsoch andra lag-förändringar. Kongl.
Riksdagsordningen, att denna min särskildta tanke må de öfrige Stånden communiceras. t>*H K) tfa vernar *. m» Bilagor till PleniProlocollet för d. 10 November, eftermiddagen. N:o i. Herr Liljejiråle, Guftaf: Emot förslaget tala, eller bevisa, enligt min öfvertygelse: 1) Framställningen uti Rådet, under KoJ nung Gustaf IIl.s tid, der detta förslag motarbetades af dåvarande Råds pluralitet. Och man vet nog, hvilka värdiga Rådsherrar då funnos. Tvenne Scheffrar, Herrmansson, Falkengren, Falkenberg, Bunge med flera. Och ehuru Konung Gustaf lil alltid var nog böjd för innovationer och dessutom icke lärer kunna förnekas förtjensten af statsklok och patriotisk Konung? gjorde han likväl mera afseende på Rådets allmänna tanka, än på StatsSecreteraren Li!jeneraniz’s, ehuru den sednare, vunnit ett slags favorilskap. Och ändå ägde Sverige den tiden Finland såsom en rempart emot Ryssland; nu ligger Gottland mitt i Östersjön, å flera sidor naket och obetäckt. 2) Månne man kunde genom säkra prohibitiva författningar förekomma, att uti våra D#h 10 No remi er », mi grannars länder, till utförsel af förhudna varor, icke genom underslef och smyghandel, der1 Upplades, och huru många obehagliga politiska förhållande)! skulle ej deraf kunna Uppkomma t förhållanden som möjligen kunde föranleda till fredsbrott. Och påminnom oss, vi åro omgifne ef »någtige grannar, Ryssland, Preussen och Danmark, jag nämner med flit äfven Danmark} rnågtigt genom politiska relationer, rnågtigt likasom vi åro mågtige, genom det starka samband, som förenar Konungahus och Folk, 5) Ett Fästningsverk föreslås, som skulle beskydda de stora Depofs, som ett sådant nederlag medförde. Jag frågar, kunde Malta långe försvara sig?
Jag skulle icke tveka att bifalla taxation å de föreslagne Öfverflöda Artiklarne, otn den icke kom att för hardt drabba den fattigare och min t - JBeviUningsVtsi» Betänkandén« 413 dre berredlade delen af Nationen, hvilka icke äro i tillfälle att dageligen deraf sig begagna; ty, om de någon gang om äret aga tillgång, att bestå s^g ett glas vin, samt en eller annan gång i veckan dricka en kopp Caffe, komma de att betala lika så stor skatt, som de, hvilkas vilkor medgifvit ett dagligt nyttjande deraf. Den rättvisa beskattningen synes mig alltså vara åsidosatt, hvartill jag så mycket mindre vill äga den förebråelsen att hafva samtyckt, som Rik* sens Höglofl. Ständer vid detta Riksmöte bevi* sat så stor liberalitet emot FilialDiscont Bolag, Götha CanalVerk samt enskildte Medborgare, hvilka jag anser icke förtjena det dem vederfarna biträde eller uppoffring af Bankens och Statens medel, som sedermera skall genom flere ars Bevillning åter ersätta^ af Nationen. Jag förutser, att ingen skatt hårdare och mera orätt* vist kan åläggas medbo gare, än den att betala andras skulder, tillkomne genom lagstridige förhållanden : Örn beskattning I Öfverflöd skulle äga rum, så tror jag att Bränvin vore det första, som förtjente uppmärksamhet, ty ingen dryck har visat så skadeliga verkningar, som denna ; * icke heller har man sport att någon sutit i Stocken för Vin och Cdffedrickande ; således föreslår jag, det Bevillning å 32 sk. Banco må läggas på alla dem, som vilja supa Bränvin, och trar att Correctivet der skulle göra större gagn, än afgifterne å de föreslagrife Öfverflöds.Artiklarne : Samt likaledes åtfölja Höglofl. Utskottets 414 SevillningsUtsk. Set arilt anderia Memorial i förevarande ämne till Riksens Hög* lofl. Siärider.
Den man, som, utan all egennytta, af blott nitälskan om ortens bästa, ställt sig i spetsen för företaget samt drifvit det till fullbordan, skänkte visserligen af egna medel en summa af 30,000 R:dr till dess utförande. Men strandegarnes ställning är dock sannerligen bekymmersam och behjertansvärd, alldenstund, oaktadt det bekomna statsanslaget och denna frikostiga gåfva, deras 50 hemman, ensamt till följd af detta företag, fått vidkännas en skuld af 321,962 R:dr 49 öre, eller omkring 6,300 R:dr på hvarje hemman, och då för denna tryckande börda ingen egentlig lättnad eller ersättning är att vänta förrän i en framtid, då den nyvunna jorden hunnit att till fullo sätta sig. Med anledning deraf att bolaget ingick till Kongl. Majit med underdånig ansökan om nådig framställning till Rikets Ständer, att det beviljade lånet skulle förändras till anslag utan återbetalningsskyidighet, blef underdånigt utlåtande i ämnet infordradt från Kongl. Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader; och förklarade denna, att ”arbetsföretaget blifvit utfördt, icke allenast väl utan äfven till större omfång än den nådigst fastställda planen föreskrefve, dervid sjösänkningsintressenterne fått vidkännas högst betungande kostnader, men ändock med stor nitälskan bringat det ansenliga och för den kringliggande orten nyttiga arbetet till fullbordan”, men Styrelsen det oaktadt ansåge sig icke kunna tillstyrka bifall till den underdåniga ansökningen endast af det skäl att, om densamma bifölles, andra likartade ansökningar skulle inkomma; och med anförande af detta utlåtande har Kongl. Majit i nåder funnit ifrågavarande bolagets underdåniga ansökan icke böra till någon dess åtgärd föranleda. Men då Kongl.