Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har landet reelt mynt, så strömmar det ut och in , allt efter som behofvet min. skås eller ökas, så att myntvärde och varupriser, så vida eljest förbindelsen med andra länder icke år alldeles upphåfven , alltid hålla sig någorlunda lika. Men har landet, såsom nu år tillfället hos oss , endast ideelt eller Pappersmynt, så kan ingen materiel utoch inströmning af mynt äga rum, utan måste denna ström» ning yttra sig endast uti myntets inre kraft , nemligen uti Cours och agio. Ingen credit i verlden skulle derföre kunna förmå gifva vår nu varande numerair af BancoSedlar, samma värde som Silfver. Ja, om vår Sedelstock kunde i detta ögonblick förvandlas till Silfver i samma Riksdaler-tal, så skulle de inhemska varuprisen blifva i Silfver ungefär likasom nu i papper, och vi sålunda kunna köpa allting utifrån för båttre pris ån det, hvartill vi sjelfva kunde tillverka det, till och med jern och trådvaror. På sådant sått skulle alla näringar afstanna , och vi utifrån hämta alla våra behof, ända till dess så mycket mynt hade utströmmat, att vår myntstock hade satt sig i förhållande till vårt behof af bytes-medel, uti jemvigt med grannarnes. Jag begagnar derföre detta tillfälle att påminna, att det icke var frihet i handel och näringar , som beredde Spaniens och Portugals ofärd och elände, utan just det ifrån America så omåttligt hemförda Guld och Silfver. Det var detta öfverflöd på mynt, som gjorde , att man der kunde utifrån erhålla allting för vida båttre pris,. Den 14 Julie e. m. 711 ån genom egen produetion. Myntet måste derföre jemt återströmma utur Spanien och Por», tugal, under det att de nedsjönko nästan i ödesmål. 2) Det andra skälet Utskotten anfört, Sr brist på välmåga hos Folket.
Af alla dessa skäl, och då i anledning af de förlöster, som genom Assignatörers Bankrutter skola uppkommit, mig vetterligen endast tre sådane fall kunna uppgifvas, sedan 1734 års Lag antogs , då Concurs blifvit gjord af personer, som drifvit en stor invisningsrörelse, af hvilka blott en vållat förluster af någon betydenhet, kan jag ej annat än tillstyika bifall ä Utskottens Betänkande, ehuru jag medgifver, att prsescriptioos-tiden för deras gångbarhet är nog lång , och att jag önskar dess inskränkning till hvad som gäller om löpande skuldebref. Jag tror dock ej, för en sådan omständighet, mig böra lägga hinder i vägen för hela saken, emedan jag ej kan inse , att den föranleder till så siora vådor, som här blifvit framställde, och finner de , som möjligen genom proclamor uppkomma , enligt 1818 års Concurs-lag, icke vara att befara , emedan af samma skäl borde alla löpande sedlar på små summor äfven vara 76 Den 3 November c. m, förbudna ; cch det vöre i sanning att consequent hindra hela vår småstads rörelse. Herr af Wingård, Johan : Uppmanad af en värd Ledamot att yttra mig om förhållandet med Assignationen uti Wermland, får jag upplysa, atti denna Provins finnas en mängd Assignationer, som der åstadkommit mycken nytta ; och jag förstår icke huru folket, dem förutan, skulle kunnat bedrifva sin vidsträckta rörelse. Herr von Hartmansdorff: Det har blifvit sagdt, att man ej, på många år, sett något exempel derå, att någon blifvit lidande på enskifta personers invisningar af den beskaffenhet , som de nu föreslås. I sådant fall skulle Riksens Ständer, hvilket jag bestrider, hafva inför thronen framburit ogrundade uppgifter i den af mig till en del upplästa underdåniga skrifvelsen , der det heter, att skadliga följder af dessa invisningar ägt rum.
Leyonmarck. Branting, af Tuneld. Widin. Tribler. Sedan undertecknad i förmaket för de parter, hvilka sig infunnit, uppläst Protokollet för den 5 i denna månad, justerades samma Protokoll inför RiksRätten, hvarefter, vid upprop, Herr Justitieombudsmannen Landin, Herr f. d. StatsRådet Poppius, f. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal och f. d. tillförordnade StatsSekreteraren Herr KansliRådet Ulfsparre förekommo, de tre sistnämnde å egne och öfrige svarandernes vägnar. Herr f. d. StatsRådet Poppius fick emottaga så väl transsumt af Protokollet för den 5 innevarande månad, i hvad det innefattade Herr Justitie - 370 Ombudsmannens då gjorda andraganden, som äfven afskrifter af de handlingar, Herr Justitieombudsmannen vid samma rättegångslillfälle inlem nät; oell fann RiksRätten skäligt att, med bifall till svarandernes då framställda begäran om anstånd att, i anledning af berörde andraganden, sig yttra, uppskjuta rättegången till Måndagen den '7 nästkommande Mars kl. 10 f. m., då parterne böra åter sig infinna, och svaranderne ega anföra hvad de nödigt akta; hvilket för tillstädeskomne parterne afsades. RiksRätten biföll jemväl den härefter af Herr Friherre Gyllenhaal gjorda hemställan, som Herr Justitieombudsmannen medgaf, att nemligen Herr Friherren, i händelse han af embetsresor är hindrad att vid det nu utsatta nästa rättegångstillfället personligen tillslädeskomma, må genom fullmäktig sin svarande talan bevaka. Då något vidare nu ej förekom, lingö parterne bortgå, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. % till 1 på dagen. In fulem J. A. C. Quensel. Anförande af dc tilltalade Ledamöterne af Konungens StatsRåd, ingifvet till RiksRätten den 7 Mars 1842. Till Högloflig;! IliksRätten.
är just henne, som jag skulle tala (slugt). Å sjutton! HAMNSERVISEN är min piga, begriper han, som skall ut och fira midsommar, och som har tagit köksnyckeln med sig i brådskan! Men, jag sätter väl efter henne på min segelkutter! BLUM (vresigt). Det (I detta ögonblick kommer skutan på något afstånd in från höger, och kryssar i stark fart ut till venster.) HAMNSERVISEN. Då får alt grosshandlarn skynda sig, för Boman seglar värre! BLUM. För tusan, hvad jag var dum, som lät henne gå! (skyndar ut till höger.) samma sida.) HAMNSERVISEN. Gubben BOMAN är fast, ni! (går ut åt (Skutan försvinner. Ridå.) Nu seglar jag te' skärgål'n, Hå får mej hen last sand! _______ (sjunger i förbifarten). Andra akten. Storbåten på utsegling. Framscenen föreställer däcket på storbåten, hvars lastrum döljes af bräder, lagda längs efter däeket. Vid andra kulissen yttre relingen med sina knapar, samt vanten. Till höger akterkajutan med sin nedgång och sitt tak öfver. Vid tvåtredjedelar af scenens bredd, åt venster räknadt, står masten med storseglet och focken, hvilka båda ligga öfver åt fonden till, storseglet mycket utfiradt, som vid god trefjerdedels vind. Omkring masten stå de ombordtagna möblerna. På kajuttaket sitter Boman vid roret i skjortärmarne, med blå toppmössa, pipsnugga i mund. Uppe i fören, hvars yttersta del, liksom aktern, försvinner i kulissen, sitter Anders och håller utkik. Hulting ligger utsträckt på landgången utmed relingen och sofver, med hufvudet på en säck. Bredvid Boman sitter Kalle med dragspelet i handen. Emellan kajutan och masten ligger sängklädersäcken invid relingen, och på den sitter Anna, med hufvudet utåt sjön. I bakgrunden ett aflägset land, som endast helt långsamt flyttar sig från venster till höger, ibland afbrutet af holmar och skär på närmare håll, som då man seglar öfver en större fjärd.
Andersson i underdånighet anhållit, att som han, vid uppnådd ålder af nära sjuttiotvå år och såsom besvärad af en ofta återkommande sjuklighet, snart torde blifva nödsakad att från tjensten vid fängelset afgå, sökanden, hvilken icke vore delegare i pensionsinrättning, men hade en ålderstigen och sjuklig hustru, jemte en värnlös dotter att försörja, kunde vid afskedstagandet från samma tjenst, varda i Nåder hugnad med förmånen att under sin återstående lifstid få, såsom pension, uppbära den aflöning, sökanden å fångvårdens stat åtnjuter. Af vid ansökningen fogade handlingar inhemtas, att Andersson, hvilken är född d. 2 Februari 1782, icke allenast sedan år 1807 i egenskap af läkare tjenstgjort vid arméen och bivistat flera fälttåg, derunder han jämväl blifvit sårad, utan ock i Maj månad år 1830 erhållit förordnande att vara läkare dels vid ofvan omförmälda fängelse och dels för den i Malmö förlagda garnison, i hvilka befattningar Andersson med det nit tjenstgjort, att, uppå vederbörandes hemställan, Andersson år 1850 fått sig tillagd den mindre guldmedaljen för medborgerlig förtjenst; och innehåller ett af förre Regementsläkaren U. Miillern utgifvet betyg, att Andersson under sin oafbrutna långvariga verksamhet, så väl i fredstid som under de fälttåg, hvaruti han deltagit, ofta ådragit sig sjukdomar, hvilkas följder, bestående förnämligast uti periodiskt påkommande kramp, rheumatisk ryggvärk och paralytiska affektioner, blifvit alltmer kännbara, synnerligast sedan år 1850, då, under choieralarsotens härjande i Malmö, Andersson dels vid vårdandet af en stor sjukpersonal, nödsakades underkasta sig stora ansträngningar, dels slutligen sjelf blef af farsoten angripen. Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande, har Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i riket, med afseende derå, att Andersson, förutan annan långvarig och ansträngande tjenstgöring, sedan medlet af år 1830 till
Proposition, N:o 8. 19 afseende |>å Gestrikland, dessutom anfört, att räntorne der utgå efter tre olika grunder, nemligen efter Jordeboks-öreslandet, Hästeståndet eller hemmanet och Gärdemantalet, hvarföre i denna ^.provins persedel ta let ej kunde bestämmas för hvarje helt mantal lika och i. proportion derefter för mindre hemmantal. Derjemte har Kongl. Maj:ts Befallningshafvandeunderdånigst hemställt, om och hvilken åtgärd må kunna vidtagas i afseende på spillmarkerne, som för vissa persedlar beräknas, men hvilket ej mera torde böra ega rum, sedan leverering in natura af samma persedlar icke vidare kommer att ske. Kongl. Maj:t, som, i afseende på spillmarkerne, härofvan uti 14:de punkten af de allmänna föreskrifterne, intagit nödigt stadgande, anser Deputerades från Helsingland algifna förslag till förenkling af dervarande persedelräntor, i öfverensstämmelse med dervarande enahanda skattläggning å alla hemman, böra tagas uti särskildt betraktande, och finner intet hinder att grunderna för ränteförenklingen blifva olika för de i skatternes fördelning redan förut olika båda provinserna Gestrikland och Helsingland. Hvad Gestriklands fögderi angår, kan det anmälda förhållandet med dervarande frenne särskilda skattläggnings-grunder icke medföra några ökade svårigheter vid tillämpningen af det förslag, Kongl. Maj.-t afgifvit; men enär strömming och lax uti detta fögderi endast utbringa qvantitet utgå från tvänne fisken, anser Kongl. Maj:t dessa båda räntepersedlar kunna, utan olägenhet, förvandlas till penningeränta. I öfverensstämmelse härmed föreslår Kongl. Majit nu Rikets Ständer, att: 1:0 Såsom liufvud-räntepersedlar inom Gestriklands fögderi af Gefleborgs län bestämmas: spanmål, smör, kött, tackjern, hö, dagsverken; 2:0
Län: Hl. 150, R. 150; B. IV. 6, A. 38, E. 176. — N:o 81, till Rikets Ständer, i fråga om förändrade grunder för mjöloch såg-qvarnars beskattning: HI. 150, 152, R. 156; B. VI. 87, 383, 516, A. 519; B. Svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående Riksdagens förlängning: III. 272- — N:o 85. till Rikets Ständer, om öfverlåtande af ett stycke mark från Eskilstuna Kungs-ladugård till egaren af Eskilstuna mekaniska verkstad, Theofron Munktell, såsom byggnadstomt för ar betare-bostäder: III. 273, R. 272; B. IV. 313, A. 489; E. V. 58. — N:o 86 till Rikets Ständer, i anledning af vackt fråga om ändring utaf den för Westerbottens och Norrbottens Län gällande skattläggnings-method: III. 273, R272; B. V. 239, A. 278, E. 427. — N:o 87. till Rikets Ständer, angående väckt fråga om förhöjning i ersättningen till svaga soldat-rotar: III. 630, R. 640; B. Propositioner och Skrifvelse^ Kongl. Maj:ts Nådiga: -— N:o 89. till Rikets Ständer, om anslående af hyres-ersättning åt Länsmännen i Brosta härads östra distrikt samt Bärs härads norra och södra distrikt af Malmöhus
tacksamhet, tagit naturens, tjänst, Jag som tidigast slutit ' sig sig stund j a g var därinne hade j a g g o d tid att betrakta hon natur, ställande Frälsaren, o c h i sköna lefvande växter. senare utöfvade på henne en dragningskraft att af ofta De Sköldberg f ö r att undandraga vore det m i d t i natten ' och en sjuk vakande sköterskorna, att Jag i förtjäna K l i n g b e r g icke sitt b r ö d. dels ej hem, att K l i n g b e r g är en själfständig sina der, som mänsklig makt kan lindra, skall frö- dem, rätta pryder fri, offra hoppet, så länge det kan uppehållas, ken henne, hvars bild i dag m e d rättsligen den sjuke vet, att k o m m e r det mörka stunbäres af är framtid. darinnors dräkt är för oss alla välbekant, den också Fröken som ren, o c h det m e d rätta, men han erkänner, en förmåga att från den närvarande mörka stunden och Dessa vänliga vårär respekt, det andra begäret F å äro väl de, s o m med en operation i perHon i sitt hemland. är också ett drag i fröken vinna förtroende o c h det tredje slagfält deras regering sänder d e m, men i fredssjukhusen mängd ordinarie biändå större antal elever, måste Detta intryck tid få tjäna i den enskilda sjukvården eller å och ett kraft. en - hel Klingbergs personlighet. D e n unga elevens förinitiativ en elitkår af sjukskö- krigstid äga med den, helt inne p å sitt område, men älskar det oakPå kvinna, som skall stå i spetsen för en skydda sårade lands färger s o m det röda korset på hvit botten. kärf. själfviska lefnaden m e d öfvero c h underordnade, där kan det af Nightingalcinstitutionen, tvänne göra m e d menar allvar, t. o. m. blott den mest men i den dagliga sammanendast dessa aflägga o c h ett af tidens egna tycken o c h åsikter. sjukhus att tecken är väl det, att i barmhärtighetens ögonblick E m m a K l i n g b e r g känner, att den hon Från i skönaste verksamhetsfält är sjukvården, har af sjuksköterskor.
Riksg:s-kont:s tillgångar kunna väl icke rimligen betraktas, såsom voro de en Bankens tillhörighet eller förökade på Bankens Sedelfond. Med Riksg:s-kont:s tillgångar är förhållandet lika med hvarje individs tillgångar, hvilka äro insatte på Räkning i Banken, ty de medel, Riksg;s-kont. upbär insättas i Banken och det vore i högsta måtto besynnerligt, om icke Riksg:skont. skulle ega rättighet, att, BankoFullmäktige ohörde, disponera öfver dess behållning, lika val som Förmyndare-Kammaren eller Stockholms Stads Brandförsäkrings-bolag eger att disponera öfver deras i Banken insatte medel. De utgöra en del af Sedelstocken i riket och öfver denna del har egaren dispositions-rätt., och så länge Fullmäktige i Riksg:s-kont. icke öfverskridit denna rättighet, tillkommer det icke heller BankoFullmäktige att göra de förre någon slags erinran eller att å priori vidtaga sådana åtgärder, som i ringaste mån inskränka Fullmäktiges i Riksg:s-kont. dispositionsrätt af detta verks tillgångar. Hr Tersmeden, Nils: Uti den här upkomna tvist ämnar jag icke deltaga. Ronde densamma vill jag blott hafva yttrat, att den nogsamt visar, att R. St:s Revisorer icke saknat skäl lill deras gjorda anmärkn:r. Som bekant är ega dessa båda verk, R. St:s Bank och Riksg:s-kont., mycket inflytande på penningeförhållanderne inom landet, och det förefaller då rätt eget att dessa Verk, kunna vidtaga hvarandra motverkande åtgärder. Riksbanken bade nemi. inskränkt sin lånerörelse, och Riksg:s - 368 Den 8 Februari. kont. vidtog som det syntes just i anledn. deraf straxt derefter, och, enl. hvad jag tror, till följd af upmaning från Högsta makten i samhället, en häremot fullkomligt stridande åtgärd, nemi. upköpandet af obligationer, för att såmedelst utlemna i rörelsen dess egande tillgångar. Revisorerne hafva velat påpeka detta förhållande, i hopp att en gång vinna enhet i förvaltningen, och att R. St. måtte en gång blifva ense om hela Riksg;s-kont:s umbärlighet.
Mossar och ldvar glifvo åt klipporna en mångskiftande färg, och hvart ögat såg, fanns det blånande hafvet med sina öar och skär, stora och små, höga och laga. O Den lilla trippen i land och det strålande vädret gjorde passagerarne vid godt lynne, man började på att urskilja individer, ej b h t t nationaliteter. Det fanns naturligtvis bland dem brefskrifvande engelskor och virkande tyskor, fransmän, som reste, utan att man kunde förstå hvarföre, då de tydligen ej begrep0 saken, och ' merikanare, som gjort turen flere gånger och betraktade den som vi Stockholmare en resa till Drottningholm. Men bland dessa typer funnos ock in.divider: en liten fransyska, som var ogift, reste ensam, i enkel engelsk turistdräkt och tog sin uppgift med ett rörande allvar. Hon var snart sagdt dag och natt på däck, stod orörlig p å en upphöjning, alldeles som p&amp; en piedestal, i fören. Detta moderna » pelarhelgons v p, när man väl vågade störa henne i hennes naturstudier, lika underhiillande som-originel. Atskilliga herrar af den stora tyska nationen - rika köpmän och ämbetsman, som reste till Nordkap för att se och beundra hvad deras kejsare sett och beundrat - hade en stor repertoar, kunde språka politik och resor och konst, allt efter behag. Mera svårt var det att få ett samtal med den anglosachsiska rasens söner, ined undantag af en liten slätrakad, fetlagd, svartklädd prestman, som tillhörde den anglikanska kyrkans yttersta höger, gjorde korstecken och fastade samvetsgrannt både på onsdagen och fredagen, föraatt efter kl. 12 på natten taga skadan igen med huinmer och champagne. De få fransmän, som deltogo i espeditionen, lefde, åtminstone de första dagarne, i förnam tillbakadragenhet. Men de kommo ock från en demokratisk republik, och kunde nu i främmande orngifning ostörda njuta af sina långa, adliga titlar. Eftermiddagen var lugn och solig. I flere timmar beundrade vi » de syv Söstre », en bergskedja med sju fantastiska toppar och snö i fördjupningarne.
Minsta kräk på slumrig yra till naturens högtid väckt, (' narrar vid sefirens fläkt ur sin dvala mygg och myra. Re ' n Brunnsvikens små najader opphöjt sina gyllne horn, att i gungande kaskader höjas öfver Solna torn. Re ' n i skydd af krönta slammar ' på den väg man städad ser bonden mildt åt Haga ler, fålen yfs och hjulet dammar. Snart i klara rosenbäckar ovanorna oppresa sig att inom de strödda häckar höja sina stolta stig. Snart all nejdens ungdom stimmar, •då vid blixt af dubbla skott minsta mö med rågadt mått Gustafs skål i skuggan rimmar. Hvad gudomlig lust att smaka inom, en så ljuflig park; att där bofast se sin maka, skyddad af en mild monark; att åt hennes fönsterruta någon gång med häpen blick och med eldad ögnaprick • ägna klangen af sin luta. Skilj, T i i i n nådig Herre, gärna, skilj oss åt i Gustafs namn; slit vid första morgonstjärna, slit L o v i s a ur min famn. Gäck, min ögoalust att taga, hälften af mitt glada lif. Men mig henne återgif som en åldfru — hvar? — på Haga! Suppliken tyckes ej ledt till önskadt resultat. ' Den visar emellertid Bellmans försök att bereda sin maka, jämte barnen, ett fastare och lugnare lefvebröd än det som det fattiga hemmet kunde erbjuda. Efter skaldens bortgång blef detta hem ännu fattigare: — rena nöden gjorde då där sitt inträde. Nummerlotteriet gaf de efterlefvande en liten begrafningshjälp, men de flere rörande ansökningar, hon, dels i eget, dels i äldste sonens namn *, ingaf under de närmast följande åren om att dels få behålla den pension, mannen haft från Gustaf I I I och äfven ur hans sons handkassa, dels nå- gon liten befattning vid hofekonomien, blefvo af hertig Karl och Reuterholm hjärtlöst » lagda till handlingarna ». Först då vid slutet af århundradet Gustaf I V Adolf själf tillträdt regeringen och förmält sig, tyckes man vid * De läsas i kontrollör Björkmans härom året utgifna märkliga arbete » Bellmansforskning ».
Sedermera, då skrifkonsten blifvit allmännare, försvann det symboliska traderandet af försåld jord, såsom öfverflödigt, och äganderätten öfvergick genom det skriftliga samtycket; men offentliggörande af äganderättens öfverflyttning var dock föreskrifvet genom stadgandena om lagfart. Sådana stadganden intogos ock i vår nu gällande lag, hvilken föreskrifver att köp, skifte och gåfva skola vid Rätten lagföljas; men till nämnda slags fång voro föreskrifterna om lagfart inskränkta, och någon annan utsträckning deraf har ännu icke skett än att, genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857, dessa föreskrifter förklarats gällande jemväl i afseende å det med gåfva likartade fånget testamente. Ändamålet med stadgandena om lagfart synes dock hufvudsakligen endast hafva varit betryggande af bördemans rätt, och man har derföre antagit att laga fasta endast förhindrade bördsanspråks framställande, men icke väckande af annan klandertalan, uti hvilken sistnämnda åsigt likväl blifvit, ehuru i strid med Kongl. Förklaringen den 17 December 1818, någon gång ifrågasatt en sådan modifikation, att den, hvilken jord blifvit olagligen afhänd, skulle vara skyldig, att, derest en annan Lag-Utskottets Betänkande M .31. 5 derå fått fastebref, först, i den ordning 25 Kap. 22 § Råttegångs-Balken bestämmer, elier inom natt och år från den dag, han det veta fick, öfverklaga beslutet om fastans meddelande och sålunda få densamma undanröjd. Detta tyder åter derpå, att genom lagfarten äfven skulle vinnas en bekräftelse på äganderätt, och denna, med folkets rättsuppfattning jemväl öfverensstämmande åsigt vinner i viss mån stöd af sednare författningar, hvilka otvetydigt utmärka att lagfarten fått en vidsträcktare betydelse, än den ursprungligen ägde, och erhållit en ökad vigt för den allmänna rättssäkerheten.
Beträffande de olika produkternas af sättning sorter, medlen för deras transport och dess rigtning, samt deras export, så kan i allmänhet sägas: att jernmalmen och tackjernet allmännast landvågen föras till närbelägna hyttor och bruk, för att förädlas, men att likväl en icke obetydlig del transporteras, dels på Strömsholms kanal, dels landvägen till närmaste lastageplats för att inom andra Rikets provinser bearbetas; att kopparen och stångjärnet landvägen eller på Strömsholms kanal äfven föras till närmaste lastageplats, för att derifrån öfver Stockholm exporteras; att af jernmanufakturen och messingstillverkningen den betydliga del, som icke inom provinsen afsättes, sjöledes afsändes till andra orter inom Riket och blott till en ganska ringa del utgör föremål för export; att af blyhaglen största delen afsättes inom Riket; att ångsågens produkter skickas landvägen till Enköping och derifrån till Stockholm för att exporteras; att kimröken äfven exporteras; men att i allmänhet alla öfriga så väl fabrikernas, sorn handtverkeriernas produkter äga sin egentliga afsättning inom provinsen. Några andra humanitetsoch bildningsanstalter för arbetarne finnas icke än Söndagsskolorna i de flesta städerna, Folkskolorna både i städerna och på landet samt Sockenbibliotheker. Vid somliga bruk finnas, utom Landsh.-Emb. uti Westmanlands län und. ber. för åren 1856—1860. 5 34 Westmanlands län. Binäringar. Yaruforsling. Väfnader. socknens Folkskola, dylika skolor inrättade särskildt för brukens underhafvandes barn, och vid ett bruk har, i stället för inrättande af Sockenbibliothek, utdelning skett af för arbetarne och deras barn ändamålsenliga böcker. I afseende åter på arbetarnes ekonomiska och sedliga ställning gäller för dem hvad i 2:dra afdelningen här ofvan i samma ämne blifvit yttradt angående länets innevånare i allmänhet. Näring arnes vexelverkan på hvarandra är inom Westmanlands län ganska betydlig.