Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det visar sig då, att föga lagbestämmelser, eller åtminstone högst enkla äro af nöden; att bestyren, mångfalldigade efter regien af arbetets fördelning, väl tilltaga i mån af förtroendet, men just också såsom väsendtligen baserade derpå och verkande med en moralisk, snarare än juridisk, makt, icke behöfva några stela former, utan uppfyllas med inbördes tillfredsställelse, utan tvång, och efter naturens anvisning i hvarje förekommande fall. Till en hvar, som lefvat på landet och icke varit alltför mycket bunden vid en viss plats, eller alltför olyckligt placerad, ville jag hemställa, om han icke funnit förhållan - Den 29 Augusti f. m. tiel någorstädes verkligen vara ändamålsenligt nog oell fredligt inom en eller annan församling eller socken. Har lian observerat något sådant, så ber jag honom vidare erinra sig, oin ieke händelsen du varit, att soekneboerne, om icke just af samma class, dock haft en sådan homogen blandning af flera, ali intet maktbegär, på grund af öfvervigt hös någondera eller på någon hierarkisk myndighet, haft tillfälle utbilda sig; dertill ock, alt inga ämnen af annän natur, un de som egentligen; enligt äldre bruk och författningar, sorterat under sock nestyrelsen, kommit i en sådan socken ifråga, således endast vården om kyrkan, om de fattige, tillfälligtvis också om helsovården, Sockneskolan ocli^ socknemagazinet, ifall sådana funnits. Pastor och kyrkoråd, med årligen afvexlande kyrkovärdar, sexman och fattig-directionslédamöter hafva merendels i all stillhet fungerat, och knappast bär något capelanseller klockareval kunnat störa denna lilla communs sämja och endrägt. Delta förhållande har jag trott bero och anvisa på följande omständigheter och grundsatser: alt communen varit till sitt omfång lämpad efter naturen af de föremål, sorn den ägde inom sig afgöra; 2:0 att intressena varit likartade hos communens homogena befolkning; äio att Valfrihet och förtroende utgjort de lifc gifvande principerna, vida mer än lagbestämmelser; och slutligen 4:o frånvaron af ali dictatorisk öfverlägsenhet.
B:co tili densammas underhållande åtgått, och icke mindre än 100,000 Rd. årligen torde erordras, i hvilken händelse Bevillnings Utskottet borde föreslå ersättning för'den härigenom uppkommande brist af Tull Intraderna, har Herr Schvan tillika önskat, att det med bevakningsanstaltérna åsyftade ändamål matte kunna pä sparsammare sätt vinnas. Efter att hafva behörigen öfverväga*, hvad salunda blifvit föreslaget, får Utskottet anföra: att Utskottet delar med Herrar Thunell och Schvan öfvertygelsen om de fördelaktiga verkningarne af den kustbevakning» som blifvit af Kongl, Mai t i Nåder organiserad, i anledning af Riksens Högloft. Strinder s vid tgl5 års Riksdag underdåniga hemställan att till vinnande af större säkerhet emot Lurendrägeri och Tullförsnillning, eii del af Tullbevakningen, sorn beror på tillsyn genom Tullja ter, posterade på vissa distanser i Skärgårdarna, blefve uppdragen ät Kronans Manskap, sorn inom korta terminer ombyttes. Men sorn Utskottet hvarken är i tillfälle att uttänka något annat sätt, hvilket, enligt hvad Herr Schvan önskat, med mindre kostnad skulle leda till samma ändamål, ej heller, i Utskottets tanka, tillräckelig anledning förekommer, att serskildt, tillstyrka underdånig hemställan derom, att Ohiicerare elier väl kände Under-Officerare mätte detacheras att medfölja betydliga laster Resi), och Ekon. Utsk. Bctcinkanåcn. 329 till deras lossningsort, och lossningen öfvervara, då allmänna stadgarne tydligen förmå, att ingen lossning får ske utan i Tullbetj eivin gens närvaro, och g:dje §. i 1774 års Seglations-Ordning före skrifver, att Jakt Lieutenant eller uppsyningsman eller betjente äga att luckor och tillgångar till lasten försegla ; samt då dessutom härtill kommer, alt denna åtgärd icke skulle kunna verkställas utan betydligen ökade kostnader, anser Utskottet sig böra tillstyrka Riksens Höglofl.
efter N:o 86 Gr. Hamilton, Jacob Essen; och befanns, vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: N:o 145. Frih. Stjernstedt, Jacob Theodor. Den 11 December. 101 Öpnades Hrr Electorers lista vid val af de utaf R. o. Ad. d. 7 dennes beslutade Suppleanter i R. St:rs Utskott; och hade dertill blifvit utsedde uti Con sti tu tio nsUtskottet. Gr. Barnekow, Fullm. Gr. Wachtmeister Alarik, med 19 röster. — 370. Frih. von Paijkull, Johan Gustaf med 19 röster, mellan hvilka ordningen genom lottning blifvit bestämd. Stats-Utskottet: — 9. Hr Ulfsparre, Sigge, med 17 röster. — 262. Frih. Klinkowström, Rudolf Mauritz, med 16 röster. Bevillnings-Utskottet: — 812. Hr Goes, Axel Wilhelm, med 18 röster. — 358. Frih. Lagerbring, Fullm. Frih. Stjernstedt Lars Fre drik med 18 röster, mellan hvilka ordningen, genom lottning blifvit bestämd. Banko-Utskottet; — 1675. Hr Adlerbjelke, Fullm. Hr Bogeman, Johan Ludvig, med 18 röster. — 1991. Skjöldebrand, Carl Fredrik, med 18 röster. mellan hvilka ordningen genom lottning blifvit bestämd. Lag-Utskottet: — 2183. Hr Gripensvärd, Jacob Olof, med 19 röster. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet. — 140. Frih. Leuhusen, Axel Reinhold, med 19 röster. — 2025. Hr von Heidenstam; Johan Fredrik, med 18 röster. Expedition s-Utskott et. — 2268. Hr af Wännqvist, Fredrik, med 19 röster. H. Ex. Hr Frih. o.
Upplästes och godkändes Exped.-Utsk:ts skrifvelse-förslag: N:o 188, i ani. af K. Propos. med förslag till ny jagtstadga; och N:o 189, ang:de anslag för National Musei-byggnadens inredning, jemte andra i sammanhang dermed erforderliga kostnader; äfvensom samma Utsk:s förslag N:o 45 till paragrafer i riksdags-beslutet ang:de banko-ärenden. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 28 och 30 sisth November på bordet lagde Betänk. N:o 89, i ani. af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i underrätts eller hofrätts utslag i brottmål, dels ock verkställighet af sådant utslag i fråga om ådömd ersättning. Gr. Sparre, Erik: Mot sjelfva andemeningen af detta förslag har jag ingenting att erinra, då IJtsk:t onekligen i vissa fall har rätt, att den i lag stadgade skyldighet för part, som vill 364 Den 1 Dee ernber. söka ändring i underrätts eller hofeller öfverrätts utslag i brottmål, att nedsätta honom ådömde böter, i flera fall kan vara bra hårdt. Om således icke i förslaget förefunnits åtskilliga brister, skulle jag ej motsatt mig Utsk:ts förslag; men de begge förslag, som nu äro förelagda R. o. Ad., af hvilka det ena angår ändrings sökande i brottmål och det andra i civila mål, hänga i viss grad tillsammans; och då Utsk:t icke funnit skäl att i civila mål vid ändrings sökande hos K. M. föreslå någon ändring, har Utsk:t deremot i afseende på brottmål borttagit skyldigheten att nedsätta böter. Då man således icke velat förändra den analoga lagstilningen i civila mål, får jag anhålla om afslag å Betänk:t. Hade riksdagen icke varit så nära sitt slut, skulle jag hafva yrkat återremiss, lör att få frågorna samtidigt behandlade och ställda i samband med hvarandra, men då detta icke låter sig göra, inskränker jag mig till mitt nyss framställda yrkande om afslag å Betänk:t. Hr von Koch, Nils Samuel:
Att inrätta ett Cellcgium tved EmbetSmän och löner pä Stat torde mindre leda till ändamälet. Redan äga wi ett stoet Samfund, uprSttadt, h«f« L286 Dcn 2l December. hnfwudsakeligen kill jordbrukets upmuntran, nämligen Patriotiska Sällskapet. Om detta fär en mera bestäms rigtning ät nämnde syftemål torde det flillkomljqen kunna upfylla bestämmelsen för ett Rikschushälinings Sällffap. Genom sina uti alla landsorter as Riker spridda medlemmar och genom brefwäxling och samband med Hushälls-Sällskapcrne öfwer hela Riker skulle ketta Sällskap läkt komma i tillfälle att samla uplyöningar och underrättelser, samt r anledning deras sträcka sin omtanka kill ett allmänt befordrande af de ändamål, hwaikill Läne-Hushälls-Sällflaperne innom en >mmdre krets skulle medwecka. Patriotiska Sällskapet under Kongl. Majus Egit Nådiga beskydd kunde sta i eli närmare förhållande kill Regeringen, samt genom ärliga berättelser och mlätanden pä befallning lämnade, giswa tillkänna de ändringar och förbättringar »ti oeconomijka författningar och allmänna Hushallsanstälter, samt de nya ätgärder » besia fall, hwilka genom Regeringens försorg kunna och böra befordras» Att Patriotiska Sällskapet till winnande as förutnämnde föremäl torde böra annorlunda organiseras, än det nu är, att dek borde wäija inom sig arbetande Utskott, och dels ät dem, dels ak enskilda medlemmar eller genom utsatte belöningar ät andra updraga utarbetandet af wista nyttiga ämnen och frågor, läka ukgifwa en Hushålls tidning eller Journal med flere föreskrifter blefwe nödwändiga följder af den utwidgade werkmngSkrets, som Sällskapet skulle erhålla. Ge - Den 2i December. 1287 Genom Lsndshöfdingame borde likwäl LäneHushålls Sällskaperne mi Hushalls anstalter, som endast anginge ett särskildt
Bibliothekels Samling af våra gamla Lagar, Messenii Samling af gamla Historiska Acter. Peringskölds Samling till alla Svenska Landskapers Beskrifning, samt en mängd Genealogiska Anteckningar, hvilkas utgifvande skulle sprida ett nytt ljus uti vår Historias ännu mörka tidehvarf. Jag får således ödmjukast hemställa, att för Öfversättning af de Isländske Handlingarne samt för utgifvandet så väl af dem som andra FornSvenska Handskrifter, hvilka finnas uti Kongl. Bibliotheket, detta Bibliotheks Fond, Dan 10 Januarii. som nu icke utgör mer an 1000 R:dr, en så högst medelmåttig Summa» att intet Kungligt Bibliothek i verlden lärer vara försedt med ringare penninge-tillgång, måtte» i fall något ökadt Anslag kan beviljas» erhålla en tillökning af i å 2000 R:dr årligen» med åliggande för Bibliothekets Tjenstemän att fullgöra deras skyldighet och besörja om ifrågavarande Handlingars utgifvande. Allt annat förfogande i detta afseende måste blifva Verket till prejudice och skada, samt förqväfva all bog och lust hos dem det tillhör att för gagneliga ändamål använda sina Kunskaper och arbetsförmåga. Detta mitt ödmjuka anförande anhåller jag må, jemte Herr Adlerbeths, till Riksens Ständers Statsutskott varda remitteradt. Herr Adlerbeth, Jacob: Då jag i Höglofl. Ridderkapets och Adelns PleniSammankomst d. 5 Januarii föreslog ett årligt Arfvode för en Isländsk Vettenskapsldkare, hvars skyldighet skulle blifva, att granska och öfversätta de på härvarande Kongl. Bibliothek förvarade Isländska och Fornsvenska Handskrifter, föreställde jag mig icke att mitt Förslag skulle anses åsyfta en förolämpning mot vårt Kongl. Bibliotheks Embetsoch Tjenstemän. Då likväl Herr Hammarsköld beskyllt mig för denna afsigt, nyttjar jag tillfället att högtidligen förklara hans beskyllning för ogrundad. Jag vet att göra rättvisa åt dessa Embetsoch Tjensteinäns förtjenster.
Rdr till lagsökt iugsko,tnaders bestr öende, samt Utredningsmannen i bemälte Kommeise-Råds sttibSus den 23 Maj 1819 lemr.at redovisningsiäkning för nämnde förskott, så hade Kongl Kommeise-Ko legium samma läkning godkänt, ehuru åtskilliga af de deruti upptagna lagsökningskostnader, till. ett sammanräknadt belopp af 38 Rdr, blifvit be.tri ida utöfver tio år före läkningens datum, v d hvilket förhållande någon afs rifning af sistnämnde summa, enligt Reviioreines förmenande, ingalunda bort af Kongl. Kollegium medgifvas; hvaiförutan Revisorerne förklarat sig Ense, att åieistoden af ifiågavaranle afskrift! ngsbtlopp, eller 59 Rdr 1 g sk., hör så om osäkra fordringar upptagas och påföias de Manuraktur-Disl,ontfondens gäldcnärer, i och för hvilkas skulder beröide lagsökningskostnader ägt rum. / M d anledning af hvad sålunda blifv t anmäldt, får iag underdånigst förklara, att som Manuf-ktur-Diokont ns Reglemente e..dast b.friar D.sirocten från jkyldi0— - 43 heten att erlägga löhen för Utslag i lagsökningsäreoden, oell Disko tens Ombudsman således är pligtig, icke allenast att förse de sku!debref, som i original inför Exekutorer och Domstolar behöfva fö evisas, med belöpande stämpladt papper, utan äfven att betala kommunikationsoch öfriga utsökningskostnader, då Fondens gäldenärer dertill sakna tillgångar, äfvensom lösen för transumter af Konkui sdomar m. m., sa måste Fondens Ombudsman, i och för handläggning af i/Jo å 170 lagsökningsoch konkursärenden om åre‘, vidkännas icke ob tydliga utgifter, hvilka åter, delest ersättning af vederbörande gäldenärer icke kaa utbi kommis, af Diskontfonden måste godigöras.
Riksdag fastställde grunder för Tullafgifternes bestämmande på utgående varor börjat tillämpas j och dét är likaledes en känd sanning, att Statsverket, såsom en följd af denna sistnämnde anstallt, fått sedan berörde tid vidkännas en ganska betydlig årlig förlust genom förminskade Tullinkomster på utgående skogs* effecter, under det att den allmänna fördel , som med så mycken säkerhet påräknades af nämnJ de Tullreglering, eller trävahru-exportens förökande, nästan aldeles uteblifvit, oagtadt densamma sedan början af år 18 »9 varit och ännu är äfven i det afseendet gynnad, att, då enligt förr gällande Tulltaxor, utskeppning af bräder med utländske Fartyg varit föibu - Den 2S Juntif. m. den, undantagande da hufvudlasten bestått af jern, i hvilka fall vissa inskränkta qvantiteter fått medföras emot ofri Tull, hvilken., likasom den för bjelkar och balkar, beräknades, med få undantag, till tredubbelt belopp emot hvad för samma varor erlades, då utlörseln skedde med Svenska Fartyg, äro, sedan nyssnämnde tid, alla sådane trävaror, som iå med Svenska skepp exporteras, tillåtne till utskeppning äfven med främmande fartyg, utan någon annan skillnad dervid, än att Tullumgälderne, i de fall, då Tull och ej blott recognitionsafgift äger rum, utgöras för de förre efter 5 och för de sednare efter 10 procent af varans värde. Då Tulluppbörden med skäl bör anses som en ibland Statens förnämste källor till inkomst, vore det visserligen ej väl beräknacit, att utöfver behof och nödvändighet nedsätta de afgifter, som genom densammi inflyta; och, om denna anmärkning är af vigt i frågor om Tullregleringar för utgående varor, blitvcrden det ännu mer» i afseende på import-tullens bestämmande, serdeles för sådane artiklar, som äga hufvudsakligt inflytande på Tulluppbördens belopp och derå afgifternes nedsättning löljakteligen skulle blifva för Statsverket i synnerhet känbar.
Laga näringsfång döma till Ar - Lag-TJiskottets Betänk anil en' 313 bete pä Fästningseller Correclinns-Hus mätte öfverses o«h Granskas, saint bringas till noga öfverensstämmelse med Grundlagen och Rikets öfrige Ragar ; hvarjemte Herr Borgmästaren föreslagit att, dä någon person af föremämnde Auetoriteter dömdes till Krigstjenst eller Arbete, borde Protocoll och beslut derom genast insändas till Justitia-Ombudsmannens granskning och i öfrigt hemstält, huruvida någon upplysning borde sökas om de personer sorn redan intagit Corrections-Rummen. Ifrån detta beslut var Herr Advocat-Fiscalen Cramér i så måtto af skiljaktig tanka, att, enär dömande till Krigstjenst för bristande Kaga Försvar och Näringsfång jemväl vore en inskränkning i personliga friheten, och åtskilliga omständigheter kunde för en till Krigstjenst dömd person försvåra utvägen, att öfver ett sådant beslut hos Kongl. Maj:t i underdånighet sig besvära, ansåg Herr Advocat-Fiscalen, för sin del, nödigt, att äfven i dessa mål Protocoll och Beslut borde till Justitise - Ombudsmannen insändas. Och då det tillhörde Justitia • Cancelleren, såsom Konungens Högste Ombudsman, att hafva tillsyn deröfver, att Ragar och Författningar varda iagttagne och efterlefvade, samt att icke någon hög eller låg, rik eller fattig för när sker; Tillstyrckte Herr Advocat - Fiscalen att Protocoll och beslut i de här omförmäldte händelser, jemväl borde till Justitias-Cancelleren insändas.
Såsom man kan sluta af de kända namnen på dem, som utdanat denna stämma, är röstbildningen ytterst vårdad. Det vibrato, som vid första föreställningen någon gång skymde den glänsande tekniken, härledde sig tydligen af den förklarliga oro, som framkallas af uppträdandet inför en alldeles obekant publik. Sångerskan har eljes redan nu en säker och flytande koloratur, som endast kräfver en genom flerårig praktik förvärfvad smidighet för att varda än exaktare. En af de viktigaste faktorerna i en god röstbildning förefinnes här ock, nämligen stämmans egalitet eller jämnhet, med omärkliga registerförbindelser. Vid olika nyansgrader bibehåller denna väl utdanade stämma sin fulla skönhet och man skall aldrig få höra detta osköna och öronpinande skrik, som somliga anser vara oundgängligt i förenade dramatiska moment. Detta skrikmanér har så tagit öfverhand, att åtskilliga sångartister omöjligen kunna taga en hög ton, utan att med våld pressa fram den, äfven där den sceniska situationen ej alls fordrar det. Detta maner kan för öfrigt mången gång bemantla ett aftagande af röstresurserna. I detta hänjSEHLSTEDT. seende är fru V.-H. en lämplig förebild genom den finess, hvarmed hon i de allra flesta fall tager höjdtonerna. Med ofvan antydda strupteknik förenar sångerskan ett distinkt textuttal, som låter hvarje ord komma till sin rätt, och samma fraseringskonst, som är kännetecknande för de sydeuropeiska sångkonstnärerna. Det är naturligt, att tekniken för en verklig konstnär ej är hufvudsak, utan endast ett medel för att vinna högre konstnärliga syften. Genom det själfulla i sin föreställning kommer fru V.-H. också åhöraren att glömma, att hennes tekniska utbildning ej hör till de vanliga. I slutakten af » Den vilseförda » hade sångerskan tillfälle att visa, det hon äfven förfogar öfver en ej ringa dramatisk talang, ty här var framställningen rik på lika väl genomtänkta som med gripande sanning utförda moment. Fru V.-H:s repertoar omfattar en hel del partier i italienska och franska operor, sådana som Gilda i » Rigoletto », Mignon med flere.
Ja, gick bara »Puken» till, så skulle dom allt få se, att hon dög till lika mycket som Anna Stina, och det väl. Då skulle hon aldrig sakna bröd eller mjölk, aldrig kaffe eller smör. Fisken skulle komma »obesvärandes» i näten; jorden skulle bära och veden komma hem på backen, utan att hon visste hur. »Puken» var med ett ord en två tums hög tjenare, »som drog till huset» och hvilken man fick låna – ingen tordes säga af hvem. Så liten han var, orkade han allt, kunde allt, var tjenstvillig och lätt född – han behöfde bara en skål mjölk på julafton och på midsommarnatten. Men sedan? Ja, då påstods det, att af tjenaren blef herre, och det en mycket sträng herre till, men hvem vågade tänka på sådant, när man var i nöd... Endast ett fåtal människor kunna skapa »Puken», och han lyckas aldrig, om inte den, som vill ha honom i huset, håller sina tankar från »olofvanes ting», låter bli att gå i kyrkan och gräfver ner salmboken under en sten, så länge hjälparen »ligger på tillväxt». Inte får man titta häller i asken, där han ligger. En den minsta lilla titt – och allt är förbi. Lisa uppfylde noggrant alla vilkor. Ja, så noggrant, att både hon och pojkarna höllo på att svälta ihjäl. Inte vågade hon göra opp en ordentlig eld af fruktan att »han» skulle få brådvärme, och inte tordes hon gå ifrån och skaffa sig en bit, af fruktan att något tokigt skulle ske. Pojkarna snattade allt de kommo öfver, och grannarna, som sågo, att själfva kaffepannan stod svart och kall långs bort på hällen, trodde allmänt, att det var med döden hon drogs. En dag kom till och med snickaren på besök, för att fråga, om hon trodde, att det skulle dröja länge. Eljest hade han just några »vrak-bräder», som kunde passa bra till kista. Äntligen voro de åtta dagarna förflutna. När pojkarna, som de sista dagarna af barmhertighet fått äta kvällsgröten hos klockarens, sofvo tungt i sina halmbäddar, krafsade Lisa med darrande händer fram asken, för att öppna den, om hon bara vågade. Lagom varm var den då, som väl var!
Hvad den andra punkten beträffar, så erkänner jag visst icke riktigheten af de skäl, som StatsUlsk. emot min motion framställt; men då StatsUtsk. afstyrkt densamma, och jag följaktligen ej torde, i händelse af återremiss från detta Stånd, Den i5 Januari. lunna påräkna den ifrån Borgareeller BondeSt:n, så är det temmeligen säkert, att när frågan komme lill förstärkt StatsUtsk., så ginge den forlorad. Det skulle följaktligen tjena till intet, att liär begära åter rein iss. Derföre och då StatsUtsk. likväl gjort afseende på en del af min motion, hvarigenom åtminstone något godt kan uträttas; så tillstyrker jag vördsamt, att R. o. Ad. malte bifalla betänkandet. StatsUtsk:s utlåt. N:o 4°7 klef af R. o. Ad. bifallet. Vidare föredrogs StatsUtskrs den g och i3 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4°$» i anledn af K. M:s nåd. propos. ang:de ett årligt anslag af i5,ooo r:dr till understöd för de i hufvudstaden förlagda garnisons-reg:tens matinrättningar. Hr Lagerhjelm, Pehr: StatsUtsk. har i början af detta utlåt, ganska enkelt uppfattat frågan, såsom den synes mig, nemi. att, då afgiften är riktig, då den bör beviljas, då dess belopp är noga kändt oell af ei fareneten vitsordad, så bör den äfven blifva föremål för ett fixt anslag. Ulsk. har sedermera frångått denna tanke och hänvisat till andra tillgångar, på tvänne tillgångar, hvaraf den första är villkorlig och beror på ett medgifvande af R. St., att förvandla vissa bestämda anslag till förslags-anslag; och den andra tillgången ar beroende på förmodade besparingar å tredje hufvudtiteln. Det enklaste i denna fråga synes mig vara att göra ett anslag för detta ändamål, som erkännes vara godt, och att summan derför blir fix. De tillgångar, som StatsUtsk. har afsett, kunna då användas till andra ändamål.
Hos Preste-Sstån - det har hufvudsakligen blifvit anmärkt, att de föreslagna afdragen skulle, i händelse de godkändes, föranleda till så många kontraräkningar och afföringar, att slutligen i många fall ingen beskattningsbar inkomst äterstode. Dylika afdrag borde icke heller medgifvas näringsidkare, då man icke ansett sig kunna medgifva att molsvariga afdrag skulle få tillgodoberäknas embetsoch tjenstemän samt pensionstagare för deras uppoffringar and' r långa läroår och en lång, lönlös tjenstgöring såsom extra-ordinarier. Utskottet har vid förnvadt öfvervägande af nu ifrågavarande stadganden ansett dem samtlige helt och hållet öfverflödiga. Utaf den i § 6 uttalade grundsats, att bevillningen skall beräknas å behållna inkomslbeloppet, måste det nemligen ovilkorligen följa, att detta belopp icke kan till siffran utrönas, innan alla de för 14 Bevillnings-Utskottets Ullålande JYs 34. röelses bedrifvande oundgängliga kostnader blifvit afräknade. Utskottet finnér sig derföre böra hemställa, att Rikets Ständer mätte besluta, att de uti § 7 'punkten l:o under litt. a) b) c) och d) föreslagna stadganden till och med orden »den inkomst rörelsen lernnart), böra ur § helt och hållet uteslutas; Och torde, i händelse af bifall härtill, det af Borgare-Ståndet i afseende å litt, a) fattade beslut få anses hafva förfallit. Det näst efter nyss omhandlade stadganden förekommande förslag, att näringsidkare, som under året näst före det, för hvilket bevillning påföres, gjort sådana förluster, att någon behållning å rörelsen icke uppkommit, likväl skall erlägga bevillning, beräknad efter hvad en rörelse, jemförlig med den han drifvit, anses i allmänhet afkasta, har blifvit godkiindt endast af Bonde-ståndet, hvaremot de öfriga Riks-stånden återremitterat detsamma.