Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Löner för 6 FördelningsGeneraler, 1 Cavalleri-Inspecteur, 1 General-FältTygmästare och 1 General för Fortifikation; 2:0 Arfvoden för 7 Förste Adjutanter och 6 Andre Adjutanter jemte 6 FördelningsLäkare. Börandes likväl beloppet af FördelningsGeneralslönerne äfvensom CavalleriGenerals-Iönen, intill dess Chefslönerne vid indelta Regementerne, genom nu varande innehafvarnes afgång, blifva disponible, för Regements-Löneregleringen i det hela användas. Och hafva R. St:r likaledes bifallit: 3:o att löner för 2 FältMarskalkar. hvartill likväl nu några medel ej behöft å Stat uppföras, må få anslås, hvardera till ett belopp af 8000 R:dr B:co, dock med det vilkor, att desse FältMarskalkar under actift krig utnämnas och att de ej tillika få uppbära andre Militaire Löner; kommandes det att bero på då sammankallade eller först derefter sammanträdande R. St:r, Betänkanden, N:o 335. 67 att anvisa Fond till utbetalande af dessa löner, hvilka, såsom endast personelle, R. St:r ansett lämpligast böra uppföras på Allm. IndragningsStaten. 4:0 att blifvande innehafvare af de g Generalslönerne i penningar må, lika med Landshöfdingar och i enlighet med b vad Författningarne om afskedstagande Civile Embetsmäns pensionerande föreskrifva, vid 65 års ålder, efter erhållet afsked, till pensions åtnjutande för den öfriga lifstiden uppföras å Allm.
Skrifvelse, JS:o 7. 15 mål, hvartill ifrågavarande kronotomt skulle af landstinget användas, hemställt om dess alyttrande till landstinget emot den derför erbjudna köpeskillingen. Med anledning häraf hade E. K. Maj:t funnit godt i nåder uppdraga ål Förvaltningen af Sjö-ärendena att låta verkställa behörig värdering af merberörda tomt samt med instrumentet deröfver inkomma, till följd hvaraf sådan besigtning och värdering af utsedda värderingsman blifvit anställd ; dervid desse, med hänsyn lill såväl den afkastning, största, hittills utarrenderade delen af tomten lemnat, som densammas belägenhet i en aflägsen del af staden, och enär dessutom tomten, såsom mycket sidländ och bestående af lerjord, i anseende till gränserna icke syntes vara lämplig att särskildt bebyggas, ansett densamma i värde ej skäligen kunna antagas till högre belopp än hvad Blekinge läns landsting derför i köpeskilling erbjudit, eller 189 R:dr R:ml. Vid sålunda upplysla förhållanden och med hänsigt till det med ifrågavarande tomt afsedda allmännyttiga ändamål, har E. K. Majit, för sin del, funnit skäl antaga den af Blekinge läns landsting för densamma erbjudna köpeskilling lill ett jemnadt belopp af 190 R:dr R:mt, samt föreslagit Rikets Ständer att härtill jemväl för deras del lemna bifall; Och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad i saken förekommit, funnit sig böra denna E. K. Maj:ts nådiga framställning bifalla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 17 Januari 1860. Uppläst och godkändt hos Kiddoch Adeln den 5 Jan. 186 6. Preste-Ståndet den 10 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående befrielse från rotering för hemmanet Fångåmon N:o i i Jemtlands län. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 17.) S. A. K.
Finnas ej de, gifve då upp gods och jord å Ilandet eller hus och tomt i Staden med Rättens bevis, om de för annan gäld häfta eller ej; kan han ej det, sätte då full borgen för summan; gitter han ej heller det, ställe då borgen för sig sjelf, eller trädé i fängelse tills sakens slut. Actum ut supra. L. J. B oy e. (Sigill.) F. Lövenadler. Litt. B. Stormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts mildhet och Nåd anropades aldrig utan hopp af betryckte bland Eders Kongl. Maj:ts undersåter — Detta hopp lifvar mig — En mot grafven lutande Man, som grånat i Eders Kongl. Maj:ts tjenst. Sedan, i Jönköpings Län, jag ordentligen förrättat Rentmästare-tjensten i a 3 och Lands Kame - Den z Juli - Kamererare-sysslan i -18 år samt i g.-ne år förestått denna senare syssla här på Gottland, utan att under loppet af min hela tjenstetid något emot min förvaltning kunnat anmärkas, skulle det ändå blifva mitt öde, att sluteligen häfta för en balance på 300 R:dr i Jönköpings Läns Chartas - Sigillatas Uppbörd, enligt det Utslag, som underdärjigst härhos bifogas. Huru denna balance ursprungeligen tillkommit , är mig obekant. Inför Eders Kongl, Maj:t bedyrar jag i underdånighet, att banan, jag i lifvet genomgått, varit redlighetens, och. att föreställningen af allt slags tillgrepp hos mig väckt känslor af fasa oell förakt. Så mycket mera smärtande är min belägenhet ,> tå, i denna ömtåliga väg, mig mött Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes berörde dbeslut, som jag ej ser mig kunna öfverklaga.
För behandling af dessa motioner har Stats-utskottet sammanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet, hvarefter Utskotten gemensamt tagit motionerne i öfvervägande, och (å Utskotten, hvad först angar frågan om prebende-pastoraternas skiljande frå« 22 Stafssamt Allm. Besvärsoch Eicon-Utsk. Ullätande, N:o 32. lärare-platser vid undervisningsverken ocii förseende med egna kyrkoherdar, till en början erinra, alt någon gång 'personella prebenden uppstått derigenom, att Kongl. Majit till regala pastorat befordrat personer, hvilka Kongl. Majit tillåtit att tillika fortfarande behålla annan förut innehafvande tjenstebefattning, men att dessa prebenden vid innehafvarnes afgång återtaga egenskapen af regala pastorater och att de andre, äldre prebendcna, hvilka motionärerna synas hufvudsakligen hafva afsett, i allmänhet uppkommit redan under katholska tiden, och att genom 4 § af Presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723 blifvit ibland annat förklaradt, “att alla Theologia? Doktorer, Professorer, Pastorer i städerna och på landet. Lektorer i gymnasierne, Rektorer och Ronrektorer i skolorna, skola oförändradt behålla efter gammal häfd sina prebende-socknar och hemman11. Utan Högvördiga Prestessåndets medgifvande lärer således någon rubbning i förhållandet med dessa prebendepastorater icke kunna ega rum, och enär härtill kommer, att då, vid sistlidne riksdag, Kongl. Majit till Rikets Ständer framställde förslag till elementar-Iäroverkens reorganisation, frågan om prebende-pastoratens indragning jemväl utgjort föremål för pröfning, men icke kunnat vinna bifall i anseende till den med förändringen förenade högst betydliga kostnad, uppgående, enligt Departements-chefens för ecklesiastik-ärenden beräkning, till ett årligt belopp af omkring 15,000 ridr banko, lå Utskotten tillstyrka i att ifrågavarande förslag måtte förfalla.
En nyhet, som väl skall helsas med odeladt intresse af alla konstens vänner, är den, att fröken Selma Ek, vår värderade sångerska, blifvit engagerad vid operan för den återstå- ende delen af säsongen. Hon lär inom kort komma att uppträda i » Tannhäuser » och längre fram i » Mästersångarne ». Dramatiska teatern uppförde i lördags » Lilla syster » och » Fjärilsfebern », båda kända som ett par nätta och roliga pjeser. Fru Hartman skördade välförtjent bifall för sitt ypperliga återgifvande af titelrollen i det första stycket. I » Fjärilsfebern » debuterade en fröken Sjöman, som dock ej förmådde afvinna sin ingalunda otacksamma roll något vidare intresse. I tisdags uppfördes för första gången ej mindre än två nya stycken, deraf ett svenskt original af onämd förf. Intet af dessa stycken förmådde väcka något synnerligt intresse hos publiken. Det första stycket » Byväder », enaktskomedi af Dreyfus, var ingalunda ointressant, men förlorade derigenom att hufvudrollen anförtrotts åt för den samma alldeles olämplig person. — Det svenska originalet I I I \ | Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 2 5 öre pr 4. I U spalt, IN petitrad ( Särskildt gjorde hr Hillberg en mycket god karaktär af hufvudrollen. Vasateatern utvecklar en rastlös verksamhet. A repertoaren har under hela denna vecka stått Millöckers nätta operett » Bellevilles mö », hvilken skördat lifligt och rättvist bifall för det goda utförandet. Denna teater räknar ju ock flere verkligt goda förmågor. Särskildt böra framhållas fröken Anna Petterson och fru Selma Grunder samt hrr Grunder och Kloed. Inom kort upptages en ny 1-aktsoperett » Kolhändlarne » af Ph. Gille med musik af J. Costé, i hvilken rollerna komma att innehafvas af fröken Anna Petterson samt hrr Kloed och Grunder. En koketts bekännelser. Skiss för Idun af MIA. Eftertryck förbjudes. (Forts.) jftM&lt;årmånaderna flögo sin kos och sommaren x$Wnalkades.
Undervisnings-anstalterna skulle väcka köld för Religionen — jag svarar att det blefve det Presterskaps fel, åt hvilket styrelsen deröfver, enligt mitt förslag, blefve uppdragen, och jag vill så mycket mindre vederlägga, som jag ej vill alfvarligen tro någon om den' tankan, att Allmänhetens sinne skulle nödvändigt kallna för Religionen derför att man lärde läsa, räkna och skrifva, samt öfvade sig i slöjder och arbetsamhet. Mig synes att Presterskapets ganska tunga arbete, att gifva Barn Religionskunskaper, betydligen lättades, om 'dem i allmänhet bibringades ofvannämnda Elementarkunskaper. Jag tror äfven det vöre nyttigt att tillkommande Folklärare ej, såsom nu, ur Scholans lägre rymder tillträdde delta vigtiga kall, utan Den 17 Juli. f. m. 750 linge genom handläggning vid allmän undervisning förutbilda sig till sitt embete. Det synes mig troligare att det skulle befordra deras förmåga att underhålla Religiositet, än att det skulle motarbeta den. Mar har yrkat att för utvidgade kunskaper ei ärn nyttiga för Allmänheten. — Man har ju ej då rätt fattat mitt förslag: eller är det omöjligt för Arbetaren att lära läsa, räkna och skrifva, och huru skulle det kunna vara skadligt, om han det kunde ? Man har ansett Arbetsscholor onödiga emedan man påräknat att Näringsfriheten tillräckligt skall uppmuntra Arbetsfliten, och producera den högre än all Undervisning. Ingen nekar mindre är. jag Frihetens alstrande förmåga; men denna utestänger ej all menniskoåtgärd, till befoi diande af hastigare framsteg och högre fullkomlighet. All skicklighet fordrar vana och öfning. Man har misstydt mina ord, när man trott dem betyda, att i Arbetsscholor de theoretiska grunderna af vissa Näringsgrenar skulle för barnen framställas. Jag har aldrig med ett ord syftat ditåt. Jag har tydligen sagt, att Scholorna skulle vara praktiska, och Undervisningen lämpad efter localenS behof och anledningar. Hvem kan neka, att tidig vana ifrån eyssellöshet vid arbete föder och grund - 75i Deri 17 Juli. f. m. lägger för lif*, ti den arbetsflil?
Dessa skola hålla niohundra sjuttionio tusendelar (0,979) 558 Den 28 November e. m. af sin vigt, i fint Guld; och 100 Dukater böra väga åttahundra sjutton tusendedels (0,817) Af ett skålpund fint Guld utmyntas alltså etthundra tjugufem stycken enkla Dukater, samt af två fint Guld etthundrade tjugufem stycken dubbla Dukater. # § 8. Det tillåtna remedium i vigt är sådant, att etthundrade Dukater kunna väga mellan åttahundra femton tusendedels (o,8i5) och åttahundra nitton tusendedels (0,819) fg. Remedium i finhet utgör två ettusendedelar (0,002), så att 125 Dukater kunna innehålla emellan niohundra sjuttiosju (0,977) och niohundra åttioen ettusendedel (0,981) fint Guld. 3 Art. Om Kopparmyntet. § 9- Enheten af Svenska Kopparmjmtet skall vara öre. Öret skall föreställa en hundradedels Riksdaler. § 10. Kopparrayntningen sker i stycken af ett halft, ett, två och fem ören efter följande grunder: Den 28 November e. ni. 55g vikt. vigt. diameter halfva öret 0,01 fö o,5 dec. tum hela 0,02 fö 0,7 dubbla o,o3 fö o,85 5 örestycket . 0,04 fö § ”• Remedium i Kopparmyntets vigt må utgöra 2 procent. § i2- Rikets Ständers Bank äger att låta utmynta Koppar vid Myntverket, beräknadt efter den för Kopparmyntet bär fastställde myntningsgrund; dock icke utöfver 200 Skfö om året de 3 första, och sedan 100 Skfö de följande åren. Skulle mera behöfvas, skall derom hos Kongl. Maj:t serskilt anmälan göras. § '3. Ingen vare skyldig att uti liqvid taga Kopparmynt utöfver 25 öre. Om myntning, smältning och probering. § *4.
12:o $3anfett må emottaga oel) å räfning föra ©epofitioner af: a) ©menfft ©ilfmermpnt eller 35anco>©eDlar, unDer förbinDelfe för Q3anfett, att tilll)anDaf)ålla åt Den perfon, för Ijmilfenö räfning m fattningen bltfmit gjorD, en DermeD lifa jior ©umma; ocf) (lår Det 3läfningöd)afmaren fritt, att fantma ©umma, antingen i ©tlf» mer*mt>nt eller Q3atico>©eD(ar, uttaga; ocfj b) Shucater, imber förbtnbelfe för Q3anfen, att åt Räfninge* hafroaren tillhanbahålla ett lifa (lort antal/ forn infatt blifrotr. 13:o danfelt må äfmen, få roibt utrymme od) lägenget bertill inom föanfen gifroeö, emottaga till formar, unber förfegling af in* fåttaren, pafeter eller annan flyttbar egenbom, utan att örn innehållet unbfå uppgift, od) utan anfmarighet å föanfené ftba för oförmållab ftaba och tillfällig o (peta, meb rättighet för SSanfen, att, i förhållam be till tiben od) bet nebfatta gobfetö n;mb, för fåban bepofition upp* bära en afgift, font i Reglementet femmer att beftäntmaö.
KAPITLET. „There was a touch of misfortune in his melancholy smile.“ Augusta fyllde sexton år. När Margareta vaknade på hennes födelsedag, stod Augusta redan klädd vid sin Bonne Amies säng. “God morgon Bonne Amie“ sade hon, så snart Margareta slog upp ögonen. „Lofva mig en sak i dag!“ „Säg mig först hvad jag skall lofva? „Lofva mig“ sade den unga flickan, sjunkande på knä bredvid sängen och med de stora dunkelblå ögonen fästade på Margareta, såsom om hon velat skåda ner i djupet af dennas själ, „lofva mig att stadna här ännu ett år. – „Jag vet att Fru Aldén och Hedda längta „efter Bonne Amie – jag såg nog att Bonne „Amie blef ledsen i går, när deras bref kom, – „men Bonne Amie har gjort förmycket för mig „att icke göra allt. Lemna mig icke nu – „Pappa och Mamma vilja ju att jag skall ut i „verlden. – Hvad blir det af mig der utan „Bonne Amie! Öfvergif ej sitt barn, sitt dyr„köpta barn, innan det riktigt kan hjelpa sig sjelf.“ Tårar duggade ner på Augustas sköna kinder – hon tog Margaretas hand, tryckte den till sina läppar och fortfor: „Det är längesedan jag sagt „Pappa och Mamma, att det enda jag önskade „i dag, var vissheten att ännu ett år få behålla „Bonne Amie. De önska det äfven så myc„ket4. Neka oss ej! Bara ett år.“ Margareta lofvade att qvarblifva hos Augusta, så vida Fru Aldén ej uttryckligen fordrade annorlunda. „Fru Aldén håller af mig för Bonne Amies skull,“ genmälte Augusta. „Hon skall „icke vilja att Bonne Amies möda med mig va„rit fruktlös. Jag skrifver till henne i dag.“ – Augusta skref och fick svar, efter önskan. „Nu „är jag ej mer rädd för att fara till Stockholm,“ utropade hon glad, och hela familjen begaf sig till hufvudstaden. Om Augustas inträde i stora verlden torde ett och annat anföras i nästa Kapitel.
— De omförmälda Sta ts-Utskot lett Utlåtande N:o 128. 9 omförmälda allmänningarne, för hvilka rekognitions-afgift aldrig utgjorts, äro nemligen icke att hänföra till rekognitionsskogar, och laglig rätt till skattelösen deraf förefinnes följaktligen icke. Ur billighetens synpunkt lärer det ej heller kunna förnekas, alt för den betydliga fördel, som Dylta s. k. bruksegare hemtat af berörda utskyldsfrihet, någon motsvarande inskränkning i rättigheterna bör ega rum, i jemförelse med dem, som tillkomma rekognitionsskogars innehafvare, de der för desamma erlagt årlig utskyld. Bland dessa rättigheter lärer väl den väsendtligaste utgöras af skattelösnmgsrätten. Härvid bör ej heller förglömmas, att i sjelfva verket de omförmälda allmänningarne icke blifvit Dylta-verkens innehafvare, såsom egare af samma verk, tiilslagna, och sålunda ej heller utgöra sådana skogar, som blifvit åt innehafvarne af sjelfegande verk och inrättningar öfverlåtna, utan att Kronans upplåtelse egentligen endast innefattar ett medgifvande för dem, åt hvilka Kronan tillsvidare lemnat besittningen af Dylta kronoverk, att å allmänningarne hemta för driften nödig vedfång, hvarjemte beståndet af öfverlåtelsen är beroende af vissa vilkor och förutsättningar, med hvilkas undanfallande dispositionen i dess helhet försvinner, så att samma öfverlåtelse ingalunda kan med någon säkerhet antagas everdelig, ett förhållande i hänsigt till allmänningarne fullkomligen olikartadt med det, som eger rum i afseende på rekognitions-skogar. Ur allmän synpunkt anser Utskottet ej heller några särskilda förmåner billigtvis böra beredas
Sedan man först tillåtet missbruket att införa d. s. k. frivilliga gåfvor till lärarne, som ingen gosse utan olägenhet gerna kunde undvika, har man nu äfven för skolkassan, d. v. s. till Staten infört en afgift för undervisningen. Det är visserligen en sanning, att fri undervisning medgåfves för den fattige, men det är en förödmjukelse, han derigenom underkastas, ty icke endast för torparen utan äfven för den fattige Embetsmannen kan denna afgift vara ganska kännbar, och i alla fall är befrielsen från denna 154 Den 26 April f. nr. afgift beroende af omdömet hos dem, hvika skola tillämpa författningen. Jag är således benägen att vilja bifalla de väckte motionerne om nphörandet af hela denna afgift, och jag anser Staten böra vidkännas ulgifvandet af de 30,000 r:dr, hvartill sammanräknade beloppet af hela denna afgift öfver hela riket lärer vara beräknad. Om man äfven, mot min tanka skulle anse Statskassan icke hafva råd bära mer än de nu tillstyrkta 12,000 r:dr, anser jag de anslag, hvilka vid sista riksdagen beviljades elementarläroverken till 3-dubbia beloppet emot hvad K. M. begärt, serdeles som desse elementar-]äroverk sedan år 1828 i anslagsväg in alles undfått minst 160,000 r:dr, vara så väl tilltagna, att de återstående 18,000 r:dr utan allt för stor svårighet kunde insparas. Frih. Cederström, anförde skriftligen*: Då det är att förutse, att de, som tillförene medverkat till införande af ifråvavar. afgift, ej lära underlåta att vid detta tillfälle påyrka en återremiss, har jag på förhand sökt göra mig reda för de skäl, som i min tanka gifva stöd åt StalsUtsk:s i denna punkt afgifna hemställan.
Det är ingen ledamot som begärt något upskof med frågans afgörande. Hr von Hartmansdorff har endast satt i fråga, om någon annan propos. än den på det af Utsk. gjorda förslag, kan under närvar:de förhållanden framställas, meu dä jag förnimmer att Hr Hjerta är höjd för upskof, och måhända äfven begär del, får jag fästa hans upmärksamhet deruppå, alf något upskof icke bör ega rum, emedan, dä man icke vet på hvilken grund man skall bygga, något beslut öfver en mängd af följande punkter uti Betänk, icke skulle kunna fallas. Jag får derföre hemställa till Hr Hjerta, huruvida han ick* skulle finna för godt, ändra sin åsigt om upskof. Hr Mannerskantz: Afven jag får till Hr Hjerta göra samma hemställan, som Frih. Raab, samt derjemte fästa upmärksamhet deruppå, att om den i denna punkt af Utsk. gjorda framställning antages, är visserligen i och med detsamma afgjordt, alt R. o. Ad. 240 Den 17 Juni f. ra. för sin del anser ali Privatbankerna böra fortfara, men, under förutsättning att Privatbanks-lagen undergår betydande föiändringar, kunna de ledamöter, som önska bibehålla den oförändrad, afslå den nya lagen, hvarigenom de vid föreg:de Riksdag fattade beslut och då gjorda underd. anhållan qvarstå. Om deremot lagen bifalles, kan, såsom Gr. Gyldenstolpe föreslagit, uti den underd. skrifvelsen intagas, att på dessa grunder anse R. St., att Privalbankerne för framtiden böra fortfara. Det kommer således icke att utgöra något band för R. St. att icke i framtiden besluta, i afseende på Privatbankslagen, hvad de finna för godt. Det har, på sätt Frill. Raab anmärkt, varit nödvändigt för Utsk. att förnlskicka den uti denna punkt gjorda hemställan, emedan det är under förutsättning, alt Privalbankerne komma att fortfara, som Utsk:s förslag i en stor del efterföljande punkter blifvit upställdt. Om nu denna punkt icke antages, mäste större delen af de följande omändras.
Jag igenkände originalet till denna karrikatyr i denne storväxte, brunlette, djärft blickande man, som gick där insvept i en vid paletå och med en väldig Bubenshatt på hufvudet; i handen bar han en vidunderlig käpp, nästan lika tjock som en af de pelare, som uppbära påfvens tronhimmel. Han skred framåt, uppfyllande den breda trottoaren med sin värdighet, och smålog på långt håll åt sin egen karrikatyr, som alla tidningsförsäljare upphängt till påseende. Tidningsläsarne, som sutto framför kaféerna, pekade på honom, då han gick förbi, i det de talade helt lågt med vördnadsfull min. Jag begrep vid hans åsyn, hvad namnkunnighet vill säga. Den kamrat, som önskade presentera mig för denne man, förde mig en decemberafton under ett ohyggligt töväder till det lilla Brasserie de l ' Avenir, beläget vid nedre delen af Rue Monsieur-le-Prince, där Albert Merlin brukade hålla till. Då vi inträdde — jag minns nu, att mitt hjärta klappade hörbart, jag försäkrar det! — höll jag på att bli kväfd af den luft, som slog oss till mö- tes — en atmosfär af tobak och surkål. Midt i ett rökmoln satt Albert Merlin framför ett af träborden i skänkrummet och höll på att intaga sin aftonmåltid tillsammans med ställets värd. Den uppassande flickan, en stackars af bleksot lidande varelse, hade nyss satt framför dem åtskilliga rätter mat. Albert Merlin hälsade på oss, utan att stiga upp, men med den välvilja, som pryder öfverlägsna män. » Catherine, två sejdlar öl åt dessa herrar! » Han förklarade, att han var mycket förtjust öfver att se mig, sade att han läst verser, som jag författat, berömde dem och erbjöd mig att skrifva i Le Coléoptere samt blef till slut mycket hjärtlig, ehuru han bibehöll en lätt beskyddarton. Mycket upprörd, framstammade jag några komplimenter, i det jag knappt vågade lyfta ögonen upp mot den store mannen.
— Och har, i följd häraf, Adv.Fisealen ansett skäl icke vara för handen tili annan Embetstalan i målet än den sorn tilläfventyrs skulle kunna äga rum emot Kleman, för missbruk af underskriften ex Officio samt LandsContoirets Sigill; men då det ansvar, hvartill Kleman för detta af honora begagnade konstgrep gjort sig skyldig, icke kunde öka den bestraffning, dertill han redan för underslef och bedrägeri i tjensten blifvit af K. HofRätten dömd, föranläts AdvocatFiscalen att denna talan icke eller fullfölja. Finnande K. HofRätten, med afseende på de af AdvocatFiscalen andragne orkaker, på hvilka AdvocatFiscalen från talan om ansvar å Kleman i förevarande mål afstått, skäligt låta vid berörde förklarande bero. Betänka n den, N:o 368. 29g Af Styrelsen för Allm. MagazinsÄrendernes utredning är anmäldt, atta Niimans ofvanberörde balance, sorn ursprungeligen utgjort 8,409 R:dr 9 sk. 1 r:st., blifvit belaldt tillsammans 5129 R:dr 4^ sk. 4 r:st. B:co, så att återstoden, hvarföre den sökte afskrifningen borde ifrågakomma, således endast utgjorde 3279: 11. g hvartill likväl komme ränta 696: 12. 1. eller till hopa 3gy5: 23. io. B:co. Ej mindre K. M:ts Befrhde än K. KammarRälten hafva ansett det ömmande att dessa medel, såsom en gång utgifna å nyo skola betalas af Dahlgren, som^ efter hvad K. Mits Befdide andragit, i det ögonblick Kronans kraf till fullo utgår måste med många barn befinna sig i en utblottad belägenhet; dock har i öfrigt K. M:ts Befthde bestridt