Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskott, den 18 October iL»o. S. D. Upplästes ett ifrän det hederwärda Bonde, Ständer meddeladt Protocolls Utdrag med flere serffillte anmärkningar wid den af Utskott tet, uti desi i anledning af flere Memorial den ri sistledne afgifne Betänkande, föreflagne underdäniga anhällan bos Kongl. Masit, att Utländsk Spannemäl mä antingen tills widare till införsel förbjudas, eller ock med en lämpligen förhöjd Tull beläggas; och beflötö, att Utffottet skulle förklara, att dä Utskottet, till uppmuntran för Rrkets Hufwud-Näring, Äkerbruket, och till afhjelpande af Spannemälens nog allmänt öfwerklagade wanpris, ansäg sig böra wördsammeligen föreflä ofwan upptagne alternativa underdäniga anhällan hos Kongl. Majit, st dtze det af öfwertpgelse, att Kongl. Maj.t skulle i anledning deraf, efter Nädig pröfning Den 18 October. 34r af alla nu förekommande omständigheter, i sin wishet widtaga den Författning, som för Riket fanns förmenligast. ocb med samma wishet, wid förändrade omständigheter, ej underläta att förändra eller uppbäfwa ett beslut, som ej dä mera wore förenligt med Rikets sanna nytta; s'mt att Utskottet i likhet med hwad wid förra Riksdagen härutinnan föreslogs, tillstyrkt att det förbud emot införsel af Utländsk Spannemäl, eller den förhöjning i Tullen derä, som kunde i Räder blifwa stadgad, ej skulle sträcka sig till de norr om Gefle belägne Orter. I öfrigt ansäg Utskottet sig upplysnings, wis böra nämna, att förbud emot införsel af Utländskt Bränwin redan för detta blifwit r Räder stadgadt; hwarom Utdrag af Protokollet skulle skpndsammekigen expedieras. Ut supr». Lx protocolls Oart l).
Regeringen hafva tillgång på ett betydligare belopp till Extra utgiftsmedel än 100,000 R:dr årligen, hvilket jag alltid ansett för ringa, och som livar och en borde inse vara otillräckligt för bestridande af extra Statsutgifter för ett helt år. Då man ej är nog liberal, att gifva hvad som verkligen erfordras, får man hålla till godo att öfverskottsmedlen användas till fyllnad af bristande tillgångar. I sjelfva England, der de constitutionella formerne hunnit en vida större och högre utveckling, än hos oss, händer esomoftast att betydliga utgifter göras öfver de årliga anslagen på Styrelsens eget bevåg. Ministeren underrättar sjelf derom Parlamentet, som vanligen, dock efter pröfning af omständigheterne, lemnar Ministeren decharge. Det speciella af anmärkningarne bar redan blifvit upptaget af 2:ne af Statsutskottets Ledamöter, så att jag ej behöfver dervid uppehålla mig. Jag hade önskat, att man ej inlåtit sig i öfverläggning, angående omkostnaderne vid Deras Kongl. 28 H. 17 258 Den 19 Junii e. m. Högheters ArfFörstarnes födelse, utan att man nöjt sig med den granskning, som föregått i StatsUtskottet, och bifallit afskrifningen af den för ändamålet använda summan. Så tillgick det vid sista Riksdag i fråga om utgifterne för II. K. H. Kronprinsens utrikes resa. Lika med Friherre Anckarswärd hade jag visserligen önskat, att sådane småsaker, som en Ledamot af StatsUtskottet uppräknat, icke blifvit här nämnde, '.-nen jag hade äfven önskat, att de anmärkningar, som måhända föranledt dessa detaljers omförmälande, uteblifvit. Vid frågan om kostnaden för H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas begrafning böjdes ingen enda röst deremot. Är det då endast vid de sorgliga tillfällen, då Konungahuset minskas, och ej äfven vid de glädjefulla, då Konungahuset tillväxer , till säkerhet för Landet, som man bör visa sig benägen, att bestrida omkostnaderna?
Huruvida denna prostitution skall väcka förhärdelse, eller ånger och bättring hos förbrytarena, huruvida denna revision, om den kommer i verksamhet, utaf städernas näringsidkares - BeviUnings-ftskollets Betänkande, A':o 4. 33 res fickor skall öppna en nytt Californien för statens guldsökande;, tärande medlemmar, derom må framtiden afgöra. Lagstiftnings-åtgärdeu genom den föreslagna förändringen drabbar ensidigt och skeft cn enda samfundsklass, hvaremot den blundar och skyggar tillbaka för lika vitala missbruk inom större delen af alla andra samfundsklasser. Granskar man utan oväld föreskrifterna uti art. 4 för Taxerings-kommittée på landet, och söker enligt desea föreskrifters anda och mening att på ära och samvete bestämma uppskattningsvärdet af landets fästa egendomar, så uppdagar man i afseende på de nu existerande värdena samma missförhållanden, samma missbruk genom skatte försnillning, hvarföre Bevillnings-utskottet slungat bannstrålen öfver städerna. Genom den bibehållna miuimi-tariffen är väl terräng lemnad för det rymliga samvetet, för det stationära beskattningsnitet, men härigenom är ytterligare en inkonsequeus tillkommen, ännn en svag sida blottad hos vår Bevillnings-stadga. Att de proportionerliga förhållandena ej äro mera fördelaktiga inom embetsoch tjenstemanna-klassen, som åtnjuter sina lönevilkor genom boställen, prestationer in natura, sportler m. m., derom bärer den allmänna erfarenheten vittnesmål genom årligen förekommande tilldragelser. Man har åskådliggjort jordbrukets hardt tryckande onera och besvär, man har framhållit dess knappa behållning genom den med möda tillkämpade vanliga räntevinsten på dess egendomars verkliga saluvärde, och härmed instämmer, af erfarenhet, äfven reservanten, men vill man i förening med städernas skattebördor till staten, taga i betraktande deras progressiva kommunala utskylder, äfven till samhällets nytta och förmån, så kunna beskattnings-proportionerna utjemnas hufvudsakligen emellan de närande samfunds-medlemmarne så väl i stad, som på land. Slutligen bör uppmärksamhet fästas vid den olika uppskattningen af rörlig och icke rörlig egendom, af synbar och icke synbar förmögenhet, och derifrån sig härledande bergningsvilkor.
Af dessa skäl och af flere andra, som jag för närvarande anser tjena till ingenting att anföra, skulle jag vilja tillstyrka att motionen icke måtte komma att föranleda till några åtgärder; men jag vet att opinionen är så stämd, att det icke är att tänka på ett sådant resultat, ty det blåser en stark känslovind genom nationen, som uttrycker sig i sammanskott till minnesvårdar af alla slag, i sammanskott till fanor åt skarpskyttekorpser, så små, att jk eller T\y af hela styrkan erfordras till en ordentlig fahnpluton, i Garibaldi-sammanträden och Garibaldi-adresser etc. Derföre vill jag inskränka mig till att yrka, det Stats-Utsk:t, i händelse det finner skäligt att förorda motionen till dess hufvudsakliga mening, måtte bestämma att de individer, som skola komma i åtnjutande af ifrågavarande pension, skola hafva ådagalagt under hela sin lefnad, icke allenast ett uppförande, som kunde medföra betyg om god frejd, utan äfven ett nyktert och sedligt, samt att de derjemte icke genom sitt eget förvållande och sin egen misshushållning må hafva sjelfva varit skuld till det betryck, hvari de för närvarande befinna sig. Jag anhåller att detta mitt yttrande må få åtfölja remissen. Gr. Mörner: Jag är innerligt tacksam för att Hr Nordenfelt erkänner det ädla motivet i motionen, men han har gjort den anmärkningen att den icke hvilar på rättvisa grunder. Jag tror att man åtminstone kan uppspåra några sådana i motiverna till min motion. Bland annat har jag der redogjort så väl hvarföre jag ansett en pension till landtvärnskarl rättvis och billig, som ock hvarföre jag föreslagit pensionsbeloppet till 48 rdr, d. v. s. samma belopp, som utgår till afskedadt manskap af den indelta och värfvade arméen.
Det andra förslaget, grundande sig egenlligen derpå, alt undersökningar i mål, rörande publiciteten , synas företrädesvis både medgifva och påkalla publicitet, hvilken dessutom redan är, genom praxis, vid UnderDomstolarna i allmänhet införd, lyder sålunda: '”'Rättegång i Tryckfrihetsmål skall för ”öppna dörrar hållas, så vid Under-Rätt, ”sorn vid Hof-Rält, dock under förbindelse ”för åhörarne att iakttaga allt hvad Rättens 32 Constit.-Utsfcs Memorial, N:o ii t. ”Ordförande, till ordningens bibehållande] ”föreslåifver, samt att afträda, så ofta Rät"ten öfverlägger om beslut, eller när annars ”Ordföranden finner anledning att derom ”förordna, för hvilken åtgärd han likväl an”svare, sorn för annan embets-utöfning, när ”deröfver klagas.”” Efter att sålunda bafva redovisat för både hela och allmännare samt partiel a och specielare förslug tili sådana ändringar i Tryckfrihels-Lagen, dem Utskottet trott nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa, får Utskottet slutligen vördsamt bifoga ett Förslag till ny redaction af denna Grundlag, eller den i Regerings-Formen så kallade Förordning om en Allmän Tryckfrihet. Rikets Ständer täcktes deraf inhemta, det Utskottet varit, så vidt i dess förmåga stått, omtänkt att afhjelpa äfven de i Tryekfrihets-Lagens redaction befintliga detail-brister, att bringa de ej sällan omkastade och förblandade ämnena i deras naturliga ordning, och att dymedelst för framtiden bereda större lätthet, eller åtminstone undanrödja de väsendtligaste svårigheterna vid Lagbudens upsökande, jemförelse och tillämpning. Stockholm den 3o September 1829. A b. Fihr, 1829. Bil. till Constit,-Utslits Memorial-, N:ö Sfs i Kongl. Majtts och Rikets Ständers Förordning om en allmän Tryckfrihet i af den.
Del, meb enabanba äftoentpr, font i affeenbe å gälbenär fagDt är. 84 6:o ©et Diarium, fain ofman i 4:öe «Slom. omförmäleé, bör, utöfmcr f)\r>aD reDan är förefkrifmet, innehålla tmänne uppfummeraDe colutnner, utmifanDe, Den ena, alla De foröringar, Qwarfot utmäta ningö#merkflällighet blifmit äjfaö nnDer Den tiD, forn Diarium omfat# tar, od> Den anDra, allt I)roaD på famina tiD blifroit reDomifaDt, raeD ingåenDe od) utgåenDe balancer. §• 56. öpoö Äongl. «Dkaj:t hafme <2öi i unDerDånighet föreflagit, att, mcD änDring af Äpngl. görorDningen Den 1 gebruarii 1810, angå# enDe unDerhållet för bpfatta perfoner, ftaDgaö måtte, Det borgenär, forn ej mtfar, att ©älDenär, 6mtlfen af bonom Salleé bpfatt, fan ftg fjelf föDa, {Tall mara jFplöig att, till ©älDenärenö förnöDen[>et, förfkju# ta l)maD af bronan åt fångar i allmänhet beftåö, nteD förhöjning af hälften Derutöfmer; hvilken föränDring Äongl. «Dtoj:t, meDelft ntfär# DaD författning
Krigs-akademien vid Carlberg mätte komma alt upphöra och vid Universiteterna inrättas en militärfakultet, der ynglingar frön alla samhällsklasser, sorn ville egna sig åt militäryrket och deribland den unge soldalen, om han hade råd och fallenhet för studier, kunde inhemta de kunskaper, som till yrket hörde och följaktligen till befordran medverkade; Herr Montgomery: ati ehuru den lägsta klassen blifvit borttagen från Krigsakademien vid Carlberg, så att icke alltför unga och späda ynglingar numera der vunne inträde för att alltför onaturligt tidigt stöpas i den militära samhällskasten, afsåge dock denna läroanstalt fortfarande hufvudsakligen att bilda endast militära tjenstemän af ynglingar, hvilkas olika naturanlag ännu ej hunnit och än mindre haft tillfälle att utvecklas, hvilket uppenbarade en ensidighet, som stridde både mot rättsbegrepp och uppfostrans egentliga ändamål. Krigs-akademien å Carlberg borde derföre upphöra att vara en elementar-läroanslalt samt förvandlas till en applikaliv, lik den å Marieberg, med hvilken den kunde förenas för att gemensamt verka iör samma ändamål, krigarebildnmgens vetenskapliga utveckling och Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. 7 om möjligt tidsenliga fullkomning, den ena afdelningen eller den Mariebergska i afseende på Artilleri-, Ingeniöroch Generalstabs-officerares samt den andra afdelningen eller den Carlbergska på Kavalleri-; Infanterioch Sjö-officerares vetenskapliga och, så vid t ske kunde, äfven praktiskt fullständiga bildning. Men på det den förut inhemlade ynglingabildningen icke mätte komma att sakna den elementära militära, lika litet som elementerne inom vetandets område i allmänhet, borde all uppfostran så ordnas att den medborgerliga, vetenskapliga och militära bildningen blefve gemensam. Hos oss vore beväringseller med andra ord sjelfförsvars-systemet infördt och vunne mer och mer förtroende och utveckling. Öfvertygelsen alt medborgaren vore soldat och soldalen medborgare hade också städse utgjort alla fria samhällens lifsprincip.
” De skäl, förestående Utlåtande innehåller, för bibehållande af nu gällande stadgande uti ifrågavarande ämne, äro efter Utskottens omdöme af den vigtiga beskaffenhet, att Utskotten, med åberopande deraf, anse sig icke böra tillstyrka någon förändring uti berörde stadgande. Åtskilliga Ledamöters serskilda mening bifogas. Stockholm den x JNov. x834* Reservationer : 1:0 af Herr von Strussenfeldt: "Den i Kongl. Skiftes-Stadgan den 4 Maji 1827 meddelade föreskrift, att i de Sex (6) Norra Länen må, utan hemställning till Egodelnings-Rätt, egorne läggas i flere än tre skiften, har af Utskotten blifvit utsträckt till hela Riket. Oaktadt de ostridigt välgörande följder denna Stadga visat vid tillämpningen, har man dock stundom hört den bittert klandras derföre, att den skulle lemna för litet afseende å serskilde orters localförliållanden; man bar velat stämpla som ett dåraktigt företag, att stifta en oeeonomisk Lag, Bassamt Allm. Besv.- och Oecon.- ZJtsk:s Betänkande iV.‘o 2/. 21 O gällande ifrån yttersta gränsen af Skåne ända till Torneå. Jag finnér det derföre så mycket mera anmärkningsvärd!, att man nu vill såsom generelt gällande för hela Riket utsträcka, hvad nämnde Författning såsom undantag medgifvit med afseende å förhållandet inom vissa Län. En serdeles benägenhet för tillbakagående har visat sig vid Afdelningens behandling' af Skiftesstadgan; denna föreslagna förändring lemnar derpå det tydligaste bevis. Enligt så väl äldre som nyare Enskiftes-Författningar, borde egorne läggas i högst 3:ne skiften; men, då nu Skiftesstadgan visat nog förutseende för att icke ovilkorligen fordra detta, utan endast att, med undantag af de 6 Norra Länen, Egodelnings-Rätten skulle meddela yttrande, huruvida egorna finge läggas i flera än 3 skiften, så är man genast färdig att borttaga detta senare stadgande, ämnadt att utgöra en control, att egorne icke onödigtvis läggas i 4 i stället för 3 skiften.
Med detta sistnämnda fiske samt Hummer och Ostron-fångsten har sedan 1827 förhållit sig ungefärligen lika, sorn. åren näst förut; varandss serskild berättelse om Fiskerierne till Eder Kongl. Maj:t nyligen aflemnad i underdånighet, till följe af den närmare undersökning derom, som, efter Eder Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, blifvit delta års Sommar i Skärgården verkställd utaf Herr Praesidenten, nu mera Stats-Rådet Poppius, dervid biträdd af mig och af Professor Nilsson, hvarföre ock samma serskilda berättelse nu vidare här åberopas. Under innevarande år har storfisket varit ovanligt gifvande, hvilket, ehuru icke hörande till den tid, hvarföre jag nu har att redogöra, likväl anmärkes, äfvensom att Skärgårds-AHmogen nu mera allmänt lifyas af hoppet om ett snart inträffande lyckligt Sillfiske vid Bohus Länsbugtens Vestra strand, sedan Sillfisket i Norrige flere år jemnt flyttat sig allt längre Söder ut, och, förliden Vinter, förbi Lindenäs. Fraktfarten har på senare åren betydligen förkofrat sig. Från Inland, 9 land, der den förut idkats ringa, afgå nu mera omkring 20 större båtar på Wenern och föra jern, bräder och plankor till Götheborg, dervid behållna inkomsten anses ej ringa. I Oroust finnas 78 stycken däckade och odäckade båtar, en del om 3o Lästers drägtighet, alla byggde i orten och af hvilke de större segla emellan Dannemark och Norrige, men de öfrige på Wenern, med en sammanräknad frakt-förtjenst af 22,220 B:dr Banco förra året. Äfven på Fiskeläget Lysekihl i Sunnervikens Fögderi och beläget nära intill Oroust, äro flere större och mindre båtar, Galeaser och Slupar, till 25 ä 4° Lästers drägt, hvilke på enahanda fördelaktigt sätt sysselsättas, hvaremot i Götheborgs och Norrvikens Fögderier denna näringsgren icke är på långt när så uppdrifven.
Utskottet tillika fästat sin uppmärksamhet dervid, att, till följd af en ökad industri, en tilltagande folkmängd, lättade kommunikationer samt hvarjehanda andra förhållanden, antalet af de bref, paketer och tryckta skrifter, som med posten fortskaffas, med hvarje år tilltager, så alt snart nog, om icke redan transporten af sådana bref, paketer och skrifter måste medföra ett onus vida öfverstigande det, som vid hemmanens anslående till post-skjuts utgörande togs i beräkning, ett onus, som icke skulle blifva ersatt, genom en med postverkets tillgångar öfverensstämmande förhöjBih. tiU R. St. Prot. 1856 $ f857. 5 Sami. 2 Afd. ii Haft. 2 10 Sammans. B ev.- samt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 9. ning i skjutslegan, tror Utskottet, med anledning häraf, sådane åtgärder böra vidtagas, att post-skjutsen framdeles skiljes från jordbruket. Men att, såsom åtminstone en och annan bland motionärerne tyckes hafva jksyftat, genast föreskrifva att post-skjutsen skall ställas på entreprenad eller beting och af postverket bekostas, skulle vara mindre välbetänkt, sedan, enligt hvad Utskottet redan upplyst, det visat sig på åtskilliga orter hafva varit nära nog omöjligt att till rimligt pris åstadkomma beting för de i sednare tider inrättade poster. Ett samtidigt ordnande af personoch post-skjutsen torde också vara lämpligast, för åstadkommande af det gynnsammaste resultat. På dessa skål och då Rikets Ständer förut vid denna Riksdag hos Kongl. Maj:t begärt förordnande af en kommitté, att utreda och föreslå, huruvida och på hvad sätt gästgilveri-skjutnings-besväret må kunna från jordbruket skiljas, samt berörde angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl.
VERA. häftiga sinnesrörelse vid din åsyn öfvertygade mig strax om att du är själfva DEN GAMLE (afbryter häftigt). namn smädas, att jag helst är anonym. Men du kan kanske på något annat sätt antyda VERA. skapens träd på godt och ondt? Var det inte du, som sade till Eva: ät af kunDEN GAMLE. du gillar mig alltså i den punkten, min kära flicka? VERA. i Evas själ, den är jag född med. Denna samma åtrå efter kunskap, som du väckte SALVATOR. så har också Vera bjudit mig af den bittra, ljufva paradiset. Och liksom Eva meddelade denna åtrå till Adam, Alldeles riktigt nu äro vi på det klara. Och Inga namn! Jag är så van vid att höra mitt Det kan inte vara tal om något misstag. Min frukten, hvarför vi bägge för alltid blifvit förjagade ur DEN GAMLE. Paradis! Ni tror väl inte på de amsagorna? VERA. Och inte något helvete heller. Nej, jag tror inte att det finns något paradis. FEMTE AKTEN 89 - DEN GAMLE. sakerna så där vid namn. Ser du, jag har blifvit Ts! En smula diskretion. Man skall inte nämna gammal och är liksom lite mer ömskinnad af mig än förr i världen. Hur det är, så tar det ändå på en till slut att bli så hatad och smädad ständigt. VERA. världen förföljer dig. Just därför vördar och älskar jag dig för att SALVATOR. hof, hvar äro alla dina trogna, hvar äro alla de, som DEN GAMLE. obehagliga och smaklösa öknamn. Uppriktigt sagdt är jag litet trött på hela min hofpersonal. Jag kan mäla sig nästan aldrig numer. alla deras konster utantill, och nya tjänstsökande anVERA. mer än någonsin tidens anda. Det förstår jag inte ty tviflets anda är dock DEN GAMLE. tvifla på mig och mitt rike. Riktigt. Men nutidens tvifvel är nog infamt att VERA. Du har då verkligen ett rike? Ännu en gång, låt mig slippa höra alla dessa Men lefver du alldeles ensam här? Hvar är ditt man i världen kallar onda andar och troll och häxor? 90 SANNINGENS VÄGAR
Denna classification är grundad uppå det mera eller mindre förmonliga läge de hafva, deras storlek, folknummer, speciella industri ra. m. Nu borde, enligt mintanka, bevillningen från Städerna utgå proportionaliter efter den rang de hafva sig emellan, så nemligen att hvarje Stad betraktas såsom ettj ej som bestående af så eller så många personer, med så eller så stor förmögenhet. En Stads intrader kunna temligen säkert calculeras, då deremot hvarje individs förmögenhet är variabel, och inom en handvändning kan flyttas från ho - Den 3o Mars f. m. 3i5 nom till en annan. Staden bör således inom sig taxera sina innevånare på grund af deras näringar, samt äldre statuter och privilegier m. m., för att derigenom sammanbringa en gifven summa, hvilken såsom bevillning från densamma skall utgå. Är väl härigenom någon större kostnad, svårighet eller tidsutdrägt förorsakad? Äfven detta är för mig ofattligt. Längre fram i Betänkandet lyda orden: ”då man dertill tagit i beräkning ovissheten ”om Bevillningens utgående och rättvisa fördelning m. m.” Hvad det första, nemligen ovissheten om Bevillningens utgående, angår, kan jag ej finna ringaste fara derföre vara för handen, emedan det enligt mitt project utfallande resultatet är grundadt uppå verkli ga _, ovilkorliga ting, då deremot den nuvarande Bevillningens resultat endast är bygdt på synbara och vilkorliga. Vidare hvad den andra punkten vidgår, är det väl ej att supponera, då de betalande sjelfva inom sig välja dem, som skola fördela bevillningen dem emellan, att de med sitt förtroende falla på någon annan, änden de anse så väl äga sakkännedom, som ock vara oväldig. Hvad skulle då väl blifva af medborgerliga förtroendet, hvad af den aktning, som landsmän hysa för hvarandra, den tro de bära i sina bröst om en i häfderna beprisad redlighet, om de behöfde frukta svek och väld af dem, de sjelfva af 316 Den 3o Mars f. ra. förtroende valt till sina sakfullmäktige? Näppeligen torde detta behöfva befaras då mera än nu.
I sugorna finnas liirdomur, men (Ie frsmtracla s5 osokt, i s&amp; innerlig fiirening med sjiilfva sagana viisen, att man ej tiinker darpb ... En del af sagorua Bro s_vinl~oliska, men hur naturligt tranger aig ej sj-mbolens 1) etydelse in 118 den liisande. Det iir s v h t att blaud dessa parlor gifva nlgon fiiretriidet - man nlcSste liisa dem. Slc1111e det r a r a nbgon, som framfiir a n h iir fin och vaclcer i sin enkelhet a r det kanske: .,Ut som flyget. ;., diir det skilclras, huru trollsliindan, sralan, Grneo, telegraftrlden och skyn njuta af lr8nslan a£ att lefva och flyga i frihet, allt rikare och fullare, hvar och en efter sin art. Men nere i dalen bland de blominande iippeltriiden star e n lifen gosse, kaiipper sins smd hander, suckar af gladje och siiger:. : Ah (+ud:; brad jag tycker oui dig, som skr~pat allt det bar ~ a c k r a. Jag sknlle viljn kyssa dig. Och den lillu gosseus tanke r a r (let, Rom Irnnde flyga hiigre $11 allt annat, ty den flog npp till Chds tron och fiill som en Ijnsstrdle ned for den. hriir och eu af desm Det rore frestnnde ntt tnln nAgot 011.1 sagor, som alla aro sA vackra, men (kt skulle iiuctock ej k m n u gt. nggot begrepp om det poetiska och tltiska ~iirdet. i dem. Blott, eu sak ~ d j a vi tiliiigga: man ser, att de stamma R.&amp;n en verakonstniir. I den roliga och fina sagan uMoster I h j s a s sltrin.