Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolen började bli tvehågsen, huruvida, då det vore fråga om fatalier för parter, och deras rätt till ändrings sökande i sisla instansen, man skulle kunna gä utöfver drn mest strida ordalydelsen af del K. hr., och lill följd af en sådan scrupel slutligen koni till det resultat, all låta part behålla sin talan, oaktadt den som besvarsskriflen inlemna! ej försett sig med fullmakt. Som nu högsta Domstolen föijer denna princip, men icke alla öfriga domstolar förfara på samina sätt, utan en del bibehållit den gamla åsigten om ordaförståndet af oftanämdc 1812 års bref, så har detta föranlcdt motionären att begära en förklaring. Här iir således icke fråga om alt LagUlsk. skulle inkomma med förslag till lagförändring, utan endast med ett förtydligande öfver det som redan fans stadgadt. När man då gick lill de antecedentia före 1812, som jag nu haft äran antyda, kunde Utsk. ej komma lill annat resultat, än att med meningen af 1812 års författning öfverensstämde, att besvärsskrifter alltid borde åtföljas af fullmakter för desammas ingifvande, och derföre har Utsk. icke ansett sig kunna tillstyrka annan förklaring deraf, än som i betänk, innefattas. Det har visserligen under öfverläggningen inom Utsk. kommit i betraktande, huruvida det ej kunde för parter vara fördelaktigare alt frångå hela detta system af 1812 års kungörelse och i stället stadga, alt fullmakt icke behöfves, dä besvarsskriflen vore egenhändigt undertecknad, cmeden deruti läge ett tillräckligt bevis, att den bärledde sig från behörig person; men Utsk. frångick denua åsigt och vidhöll den andra, hufvudsakligen emedan Utsk. fann, att om man stadgade en sådan befrielse från fullmakts vidfogande, då besvärsskrift vore egenhändigt undertecknad, så skulle en mängd svårigheter uppstå i afseende på bevisningen, huruvida besvarsskriflen verkligen vore egenhändigt underskrifven eller icke.
Raab här uttalat, ehuru jag der icke reserverade mig, emedan jag i vigtigare mål än - Den 28 Januari. 559 dock nödgals afgifva så mångå och så långa reservationer samt jemväl emedan jag tyckte, att när saken blifvit något så när afgjord enligt min önskan, så borde jag dermed vara tillf redsställd. Men när jag nu bör, att många ledamöter äro af min mening, vill jag åter söka göra benne gällande. Mig bar det synts, som skulle en förändring i 72 § vara behöflig, emedan det nn der beflnleliga stadgandet är obilligt, om icke något tillägg dertill göres. Der står nemi.: ”ägande R. St. allena rätt att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas. Man har sålunda tillagt R. St. rättighet att utgifva ett betalningsmedel, som dock icke äger mynts värde, med mindre det tillägg göres, som Frih. Raab omnämnt och som förra riksdagens Const.Utsk. äfven uppgjort, nemi. att rättigheten för Ständerne alt betala med papper icke räcker längre än Släuderne med silfver infria detsamma. Ett sådant tillägg bör, enligt min tanke, nödvändigt göras på detta ställe; oell om det göres i de ordalag, som förra Const.Utsk. föreslagit, så är det, enligt min öfvertygelse, fullt tillfredsställande. De ordalag deremot, som nuvar. Const.Utsk. föreslagit, hafva verkligen de brister, som man dervid anmärkt. Likväl icke den, som Hr Mannerskantz funnit i orden: ”dessa sedlar skola vid anfordran efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas.” Han tror nemi., att följden af dem möjligen kunde blifva, att de gamla transporlsedlarne, som lyda på specie, måste af Banken inlösas med silfver till högre pris, än hvad de verkligen nu äro värda. Deremot får jag erinra, att dessa sedlar komma att, i alla händelser, inlösas efter de grunder, som vid 1830 års realisation bestämdes; så att, efter min förmening, icke någon anledning lill tvekan i detta hänseende förefinnes mot Frih.
Skulle någon enskild man, eller någon korps, militäreller civil, eller ock någon menighet, af hvad namn den vara må, antingen af egen drift eller med anledning af befallning, försöka att våldföra Riksförsamlingen, dess Afdelningar eller Utskott, eller störa friheten i deras öfverläggningar och beslut; vare sådant ansedt som förräderi, och ankomme på Riksförsamlingen att slika förbrytelser i laga ordning beifra låta. § 159. Ingen Riksdagsman må kuuna, af hvad anledning som helst, förmenas att riksdagen bevista: gälle dock härutinnan undantag för militärpersoner, då de under krigstid i rikets tjenst af Konungen beordras. § 160. Varder Riksdagsman under pågående riksdag, eller under resa till eller frän riksdagen, med ord eller gerning ofredad af den, som känner, att han i sådant ärende stadd är, eller sedan han sjelf det tillkännagifvit, eller varder han efter riksdagen, för riksdagsgöromålens skull, så behandlad: då skall sådant såsom edsöresbrott anses och straffas. § 161. Ej må någon kunnaunder tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för sina gerningar eller yttranden i egenskap af Riksdagsman, utan att den Riksförsamlingens Konstitutions-Utskottets Memorial N'.o U. 35 Afdelning, till hvilken han hörer, sådant tillåter, genom uttryckligt beslut, deruli minst fem sjettedelar af Afdelningens vid omröstningen tillstädesvarande ledamöter instämt; tage sig dock ingen häraf anledning till frikallelse från författare-ansvar enligt Tryckfrihetsförordningen. Öfverfaller någon, inom Riksförsamlingen eller dess Afdelningar, den andre med hugg och slag, skall sådant såsom edsöresbrott anses och straffas. Nyttjas dervid vapen, straffes derutöfver med ett års fängelse. Den som sådant väld begår, skall, utan att vidare njuta Riksdagsmannaskydd, till behörig domstol öfverlemnas. Beskylles Riksdagsman för någon grof missgerning, må han ej i häkte kunna inmanas, förrän efter anställd ransakning domaren skäligt pröfvat, såvida han ej å bar gerning funnen varder: gälle likväl, om han efter domstolens kallelse sig ej inställer, hvad allmänna lagen i slikt fall stadgar.
Majit eger inställa all vidare utbetalning af lånemedlen samt återfordra hvad deraf redan blifvit uppburet, att på en gång eller successivt betalas inom den tid, Kongl. Majit kan bestämma, dock må längre anstånd ej ega rum, än intill nästa riksdag; börande de medel, som sålunda varda återfordrade, likasom afbetalningar och räntor å de utgifna lånesummorna, till Riksgälds-kontoret aflemnas. 6;o Å ofvan omförmälda lån komma, efter Fem års förlopp, sedan medlen blifvit af Riksgälds-kontoret utbetalda, att årligen erläggas Fem procent å det ursprungliga kapitalet, hvaraf 3 procent ränta först beräknas å det vid hvarje liqvid återstående kapital-beloppet, samt det öfriga utgör afbetalning, intilldess hela kapitalet med ränta sålunda blifvit till fullo betaldt; och skall den bestämda betalningstiden för de lån, som successivt utgått, räknas från slutet af det år, hvarunder första andelen af lånet blifvit lyftadt; kommande, hvad liqvidations-sättet för dessa lån beträffar, att iakttagas de angående andra för odlingsföretags befrämjande beviljade understöd af allmänna medel, i sådant hänseende gällande stadganden. §• 64. Af Riksgälds-kontoret skola de kostnader godtgöras, hvilka erfordras för samlande och lifgifvande från trycket samt utdelning till vederbörande embetsmyndigheter och församlingar af de för hvarje särskildt regemente eller korps uppgjorda ursprungliga knekte-kontr akter na, jemte de Kongl, fastställelse-resolutionerna å samma kontrakter, äfvensom deruti sedermera tillkomna förändringar och tillägg. 20 B) Under i844 och 18A5 års riksdag béviljade, nion ännu icke bestridda statsutgifter. §. 65. Återstoden af den, för beredande af odlings företag medelst uldikningar och aftappningar af sanka trakter samt sjöar, vid ofvannämnde riksdag, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisade summa, 150,000
In till mörkret täckt det vida hvälfda blå. Bonden vid sitt bruk och vid sin slöjd sig gläder, Gärdar om sin jord, sin åker, äng och by; Noga aktning ger på ondt och vackert väder, Vet, hvad göras skall i nedan och i ny. Snart för vattnets folk försåt han ställer; Snart mot luftens han i härnad drar; Snart han grymma djur och björnar fäller. Sällan ledsnar den, som något göra har! Städse han på lust, på vällust aldrig tänker: Aldrig smakar han de röda drufvors blod; Är han ej till pass, och något honom kränker, Styrker han sig helst af rena källans flod. Och fast han sitt bord ej präktigt dukar, Han bland blomster dock har bryta lärt sitt bröd; Måttligheten han till kryddor brukar; Helsans hunger är hans enda öfverflöd. Hvad lycksalighet, hvad glädje, fröjd och fromma, I de låga tjäll och tysta hyddor bo, Der, som frid och lust på törnebuskar blomma, Säkerhet och hopp på gröna ängar gro! Fåfängt, fåfängt må allt annat heta: Intet nöje jag förutan frihet vet. Säll, den nöje lärt i frihet leta! Hvila är hans sömn, hans arbet rolighet. FLÄCKEBO SURBRUNN. Låt, stolta ocean, låt dina vågors flod Sig af sitt strida ras, sin yra ej förhäfva! Ställ in ditt fräcka svall, ditt snöda öfvermod, Som lärt, med dön och larm de stilla elfver qväfva! Här rinner en kristall i sakta sus och dån, Som ej af något gull och ej af perlor qväller, Men dock i rikedom dig skiljes vida från: Ty idel helsa ur dess dolda djup uppväller. Flyt, ädla källa, fram: flyt med ett dubbelt mått: Håll ej din ymnoghet, ditt rika lån tillbaka; Utvidga öfverallt ett tusenhanda godt; Låt i din sötma oss Guds godhets sötma smaka. Ack! måtte sig ditt lof, som oceanens lopp, I verlden vidt och bredt till tusen grenar dela! Dig söke folk och män från fjerran länder opp; Och ingen sot må ges, den du ej hinner hela! ENSLIGHETEN.
B:co, eller något öfver femtedelen af UppbÖrdssumman; således mindre Den 3o December e. m. 433 andel af uppbörden än under de 2:11c förstnämde perioderne. Utom indragning af en kostsam SjöExpedition, som redan före det sislnämde qvinqvennium ägde rum, och hvilken indragning åstadkom en ganska betydlig förminskning i utgifterne, och en mindre SjöExpeditions upphörande från och med 1827, som årligen ökade administrationskostnaden med omkring 3,5oo R:drB:co, hafva, på nuvarande GeneralTullstyrelsens underdåniga förslag, följande Utgiftssummor blifvit till indragning i Nåder beviljade, nemligen; Till Lotsverket årligen R:dr io,5oi:32. B:co, och för en Militair-commendering vid Råå Fiskeläge i Skåne R:dr 5,374 E:co. Lotsverket hade erhållit ett årligt anslag å Tullmedlen af förenämde Summa, för alt till Löneförbättring utdelas af Lotsverkets Chef till vederbörande inom Corpsen, och såsom ett försök att dymedelst åstadkomma ett samband emellan Tullbetjeningen och Lotsarne, på det att de sednare måtte biträda de förre i upptäckandet af förbrytelser emot Tullförfattningarne. Då detta ändamål, efter 2:ne års förlopp, emedlertid icke vanns, föreslog GeneralTullstyrelsen anslagets upphörande, och projecterade i dess ställe, att 4,boo R:dr B:co skulle afsättas årligen, för att deraf gratificationer och belöningar måtte utdelas till den eller de af Lotsverket, vare sig befäl eller manskap, 4 >4 Den 3o December e. m. som lemnat Tull betjeningen det förut sä kostsamt sökte biträdet, eller som för egen del genom beslag, eller upptäckter af oloflig varu-införsel, sig utmärkt.
Hvartill kommer tillökning efter Markegång då den öfverstiger 6 R:dr Tunnan för den del af Spannmålen under Penninge-Lönerne, som öfverskju* I Stats-Utsko ttets Betänkande fl. 7§5 ter beloppet af Stats-Verkets behållne SpannmålsInkomst och utgör Tunnor 3i kappar, hvilken tillökning utföres i penningar förslagsvis till i R:dr Tunnan med /[o,63 2: 4^- 6* Hörande den Besparing, sorn på detta anslag kan uppkomma tilläggas Öfverskotten på Stats-Verkets Inkomster Riks-Statens Utgifts Summa 8,121,357: 39. 10. Uti deii af Riksens Ständer vid 1818 års Riksdag fastställde RiksStat utgjorde StatsVejkets utgifter 5,474>847-' 22 1. Och hafva sålunda vid denna Statsreglering vunnit en tillökning i fceräknin - ^56 Stats-Utskottets Belänkanden. gen af 2,646,510: 8. g. Då inkomsler - ne deremot äro upptagne till 6,467,857: 3Q. 10. Blifver den Summa som af Allmänna Bovillningen nu erfordras till fyllande af StatsVerkets behof i,653,5oo: 8,121,357: ag. 10. Så väl af det föregående, som af det Betänkande och Förslag Stats-Utskottet afgifvit till Inkomsternes beräkning intill nästa Riksdag finnes orsaken till den betydliga tillökningen, som visar sig i denna beräkning och hvarigenom det blifvit S ta ts-Uts k o tt et s Betänkande!!. 'jBrj möjligt, att, såsom nu är föreslaget, under dess hittills erforderliga belopp nedsätta Sf.atsbrists-Suinrnan eller Stals-Verkets bello! af Allmänna Bevillningen, oagladt de tillökningar på Utgifts-TitJarne, som under denna Riksdag blifvit beviljade, ehuruväl, genom denna reglering, RiksgäldsContoiret blifvit befriadt från dess förut till 5,"oo
Tanken på, hvilken betydelse det har, att tjänarne, för att ej tala o m familjens alla medlemmar, få intryck o c h känsla af verklig sabbatshvila i h e m m e t! Och v o r e det ej ett önskningsmål, att i butikerna härskade söndagsstillhet, sä att de, s o m där tjäna, finge ledighet o c h hvila? Detta skulle kunna så småningo m ernås, ifall ingen besökte butiker på söndagen. En gifven följd af denna söndagshvila är, att bjudningar o c h kalas på hvilodagen bannlysas, därest ej tvingande nödvändighet förefinnes. Jag klandrar visst icke, att någon nära vän på söndagen tillbringar aftonen i en familj; för många är j u detta en väl behöflig vederkvickelse, ja, t. o. m. räddning från dåligt sällskap, m e n för en sådan vän behöfver det ej bli mera arbete m e d maten. Och när det i en familj af en eller annan anledning måste bjudas främmande på söndagen, borde detta alltid bestämmas på förhand o c h förberedelserna göras före hvilodagen. Jag tviflar visst icke på, att i många h e m sådan verklig söndagshvila råder o c h man på förhand » tänker » på söndagen, m e n jag tror, att mycket ännu återstår i många hem. L å t o m oss på fullt allvar, så godt vi kunna, söka göra söndagen till hvad den är ämnad att vara i rent lekamligt hänseende: en hvilodag! Ä r ej det att eftersträfva? felet? G. I 1 Endast i förseglade paket. Husballskaffe ä 1,25 pr paket ä Va kg. Fint kaffe ä 1,50 » » Finaste kaffe ä 2, — » » Det gjorde efter fru Whitlocks exempel, vilja uppföra hus m i g s å o n d t, n ä r j a g v i s s t e, att alla p a t i e n - med lägenheter af ett rum o c h kök, två rum och ter a f s k y d d e h e n n e för hennes kärfva, kalla kök samt ett rum m e d spiselkök, endast afsedda Jag visste ju, att hennes hjärta var till bostad ät: fruntimmer af den så kallade ståndssätt. bur, garderober, skafferi m. m. dy].?
Om nu detta .Lag-Verk lika litet vid någon annan Riksdag, sorn vid denna , blefve genom Nådig Proposition Ständerna förelagdt ; så uppstode den frågan, hvarföre så mycken tid gått förlorad i afbidan på ett arbete, af hvilket man ej hade att vänta framgång, och huru något må kunna uträttas till undanrödjande af de hinder, som mött Lagarnes förbättrande. En Comité, som på behaglig tid arbetar, för att sammansätta ett helt Lag-Verk, hvilket först då skall i hela sin vidd komma under Lagstiftande rnagtens skärskådan , när det en gång blifver helt och hållet färdigt, syntes vara en alldeles förfelad och missförstådd anstalt. De ämnen, som kunde blifva föremal för Comiléns verksamhet , borde icke rimligen vara så beskaffade , att ej någon tid kunde föreläggas, inom hvilken deras utarbetande bör vara medhunnet. Det borde antingen kunna fordras , att Lagförslaget skall helt och hållet vara färdigt till något visst Lagstiftande församlingens sammanträde, eller åtminstone föreskrifvas, att vid hvarje sammanträde, som under Comiténs fortfarande inträffar , de delar af arbetet, som hunnit blifva färdiga , skola Lagstiftningen då föreläggas ; ty örn arbetet LagUtskottetx Betänkande N:o 74. 29 i sin omfattning vore sådant, att det ej kan styckevis behandlas, utan miste från början till slut öfverskidas i sin helhet; så måste den uppställning af planen, hvilken i sådant fall bör föregå detailernas utarbetande, låta serskildt uppfatta sig och granskas , innan den blifvit utförd genom hela sin fulländning. Behöfdes åter ingen sådan plan, så kunde Verkets serskilda delar lika väl hvar för sig skärskådas och pröfvas, som de kunnat utarbetas. I båda fallen blefve det tillfälle att göra förslaget till föremål för Lagstiftande magtens granskning, innan det ännu hunnit blifva färdigt i hela dess vidd. När pröfningsåtgärden hos Lagstiftande församlingen sålunda fördelades, blefve denna åtgärd visserligen ändock för hvarje Riksdag serskildt ett ganska drygt och tidspillande arbete, och det vore lycka, om hvarje gång så stor del a£ Lagverket kunde pröfvas, som under mellantiden borde hafva hunnit utarbetas.
Ett välgörande ändamål åsyftades äfven genom Kongl. Kungörelsen af den 3 Juli 1811, derutij jemte erinran om Utländska Öfverflöd!»-varors inskränktare brak ochen noggrann efterlefnad af förbuden emot .Lurendrägeri och Tullförsnillning, allmänna uppmä-rksamheten leddes på angelägenheten af en klokt använd Omtanka, att öka förrådet af inhemska alster beli tillverkningar och deremot mindska behofvet af främmande produeter, såsom ett ibland de kraft!, gaste medel att återbringa den säkerhet oell stadga i Rikets pmin inge-verk, som utgöra ett nödvändigt och hutvudsakligt Vilkor för bevarandet af Statens sjelfbestånd oell tillbörliga anseende. Beklagligen inträffade likväl snart den tidpunkt 4 då de uppmuntrande utsigter, so* ider dessa omständigheter öppnades, för den inhemska produetionen i flera vigtiga grenar af vår Nationalidoghet, skulle åter förändras. Deri nästan oinskränkta friheten i Brähvinsbränningen, hvilken af några hushållare och i ■vissa orter utsträcktes på ett sätt, som redan vid början af 1812 ådrog sig uppmärksamhet hos en del af Nationen, beredde emot Författningen derom - Den 20 Junit 799 om ett visst missnöje, så mycket lättare kririgspridt och underhållet, sorn det på flera stallen upptäcktes, att st c/lar pannor nyttjades, än som blifvit uppgifna tur Taxering, och att den der. öfver stadgade controllerande tillsyn ofta FörSumtnades. Den utvidgade tillverkningen i förening med en emot förr mindskad inkomst i Stats-Cassati, föranledde till den tankan, att grunderne både för den rnédgifna Brännings-rättigheten och den derefter lämpade beskattningen voro origtigt beräknade.
Äfven med äfventyr, att beskyllas för kortsynthet, vågar jag derjemte påstå, att i fall någon utomordentlig oförutsedd skickelse skulle öfver det, af några såsom fattigt och — i politiskt hänseende — olyckligt utbasunade Sverigej låta regna så mycket guld och silfver, att det gamla papperet förvandlades till lika gällande med sina contexter, sådant vore mera för oss alla något godt än ondt. *— Hvad en plötslig myntförsämring åter vidkommer, kan jag icke heller befara något dylikt; ty om Rikets Ständer blott stifta en Lag, att icke •— som hittills, besynnerligt nog, skett — i påkommande trångmål, tillgripa Banken, och om det får bero vid de anstalter, som förr blifvit vidtagna, att af behållna Bancovinsten eller andra anslag, medelst silfveruppköp, förstärka Bankens reella fond, blifva vi nog försäkrade emot all försämring; hvarjemte en liten årlig förbättring af myntet alltid, hädanefter likasom hittills, vore att påräkna. Vi gå härutinnan äfven den Kongliga propositionen till möte, som endast önskar den stadga i myntet, att det icke må försämras. Det är jemväl så mycket angelägnare att fördröja realisationen, samt att låta den bero af framtida omständigheter, som vi nu tillräckligen hunnit inhemta den allmänna sinnesstämningen i detta fall, hvilken tyckes helt och hållet ogilla både realisations-ideen och det öfverdrifna nitet för i38 Den 7 September f. m. densamma. Jag anser fördenskull denna Riksdagshandling underordnad regleringen af Statsbehofven, samt, vid en närmare contemplalion, af intet inflytande på densamma; och anhåller, att detta mitt anförande får åtfölja Herr Hjertås motion, dit den möjligen kan blifva communicerad eller remitterad. Herr Munck af Rosenskjöld s Eberhard: Vid Herr Hjertås motion får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Herr Hjerta förklarat Konungens sanction nödig, ehvad Mynlbestämningen sker med eller utan realisation.
Föröfrigt anmälde Kongl. Maj:ts befallningshafvande: att, sedan de roterings-skyldigas yttranden i de delar sådant erfordrats, under förrättningen blifvit inhämtade, hade indelnings-kommissionen', jemlikt föreskriften i dess instruktion, upprättat nytt knektekontrakt för provinsen, hvarvid kommissionen i fråga om soldaternes förmåner, hufvudsakligen följt det förslag till sådant kontrakt, som vid 1825 års rotejemkning uppgjordes, hvarefter sedermera de roterings-skyldigas i laga ordning utvalde ombud, vid hållet sammanträde inför Kongl. Maj:ts befallningshafvande, blifvit öfver förslaget hörda, och, under taeksamt erkännande af den lindring uti roteringsbesväret, sorn genom de för nya roteringen stadgade och följda grunder, provinsen tillskyndas, berörda kontrakt antagit, och, för den händelse att det blefve af Kongl. .Maj: t i Nåder fastställdt, på provinsens vägnar underskrifvit, sådant det ock blifvit till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt, ehuruväl, i afseende på rotelingsgrunden, ej mindre inom åtskilliga socknar, än af några få bland förrbemälde ombud, den önskan yttrats, att helst, emot afstående af det kontanta understödet, linge beräknas i medeltal 10 tunnland skatt för hvarje rote; att, då begge hästjägare-sqvadronerna hädanefter komme att underhållas efter samma grunder sorn den sist uppsatta, eller så att till hvarje rusthåll blefveanslagna 2:ne rotar, samt således de rotar, som till kavalleri-underhåll voro indelade, icke kunde, i likhet med hvad, och hittills vid andra sqvadronen iakttagits, i fråga om anskaffning af beväringsoch remtygspersedlar underkastas andra förbindelser, än som enligt författningarne med rotehåll följa, kommissionen alltså ansett sig böra i knektekontrakt intaga det stadgande, att kronan bör bekosta beväringsoch remBih. till 11 SI. Prot.
Ridskola, angående inrättande af en sådan vid Strömsholm: II. 172, 174, R. 179 (se vidare Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel). Rikets Allmänna Elementar-Iäroverk: se Elementar-läroverk. Rikets Allmänna lndragnings-Stat: se Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel. Rikets elementar-läroverk: se Elementar-läroverk. Rikets landtoch sjöförsvar, i fråga om särskildta medels ställande till Kongl. Maj:ts disposition för ordnandet deraf; motion af Grefve Gustaf Fredrik Liljencrants: se Motioner. — —, i anledning af väckta motioner, angående särskilda anslag för dess ordnande: B. VII. 360, 365, 367, A. 383. Rikets Ständer, om det tillägg till I2:te §:n Regerings-Formen, att Konungen icke må utan deras samtycke blifva regerande Furste af utländsk stat: R. I. 132, 133, 333, 344, A. 358. Rikets Ständers Afskeds-Deputationer till Deras Majestäter Konungen och Drottningen samt Enke-Drottningen vid Riksdagens slut, angående samlingsrum för dessa Deputationer: VII. 390. Rikets Ständers Bank, angående förändrad organisation af densamma samt inrättande af en särskild afTärs-bank: B. III. Rikets Ständers Banks Låne-Kontor i Malmö, afsägelse att vara Suppleant i Direktionen derför: se Afsägelser. Rikets Ständers hus, i anledning af väckt fråga angående ombyggandet af östra flygeln deraf: B. II. 208, 232, 235, A. 235. Rikets Ständers Justitie-Ombudsman: se Justitie-Ombudsman, Rikets Ständers. Rikets Ständers Kommitterade till Tryckfrihetens vård, deras berättelse till innevarande Riksdag: I. 31, R. 31, B. 90, A. 92.