Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Framslälles inom Lands-tinget påstående, att företag, hvarom förslag »blifvit väckt, är af den beskaffenhet, att endast stad eller land af företaget kan hafva »någon nytta, och att förthy i förra fallet landet och i det sednare städerna må från »bidrag till det företaget befrias; då skall jemväl öfver sådan framställning beslutas »innan hufvudfrågan till afgörande företages.» 2) I IfiufViHf-Yoteriiigcn: Den som anser § 47 i förslaget till förordning om Lands-ting böra erhålla den af Utskottet föreslagna och af tvänne Riks-Stånd gillade lydelse, nemligen: »I fråga om företag eller åtgärder, för hvilka afgifter eller arbetsbidrag böra, »enligt Lag, från hemman och fastighet utgå, eller i afseende å hvilka andra grunder »för kostnadernas ultagning äro bestämda, ställe sig Lands-tinget till efterrättelse hvad »sålunda stadgadt är. I öfrigt må Lands-tinget, med afseende på ett föreslaget före»tags särskilda beskaffenhet, ega att särskildt bestämma grunden lör uttaxering af de »medel, som för dess utförande erfordras.. »I alla de fall, då inga sådana bestämmelser finnas meddelade eller sådant benslut är fattadt, som i föregående moment omtalas, böra de afgifter, som af Lands»tinget blifvit till uttaxering beslutade, utgå i förhållande till den bevillning för egen»dom, rörelse, lön eller annan inkomst, som af en hvar skattskyldig till Statsverket »erlägges, på det sätt, att den summa, som af Lands-tinget blifvit lill uttaxering be »slämd, jemföres med hela det för ofvannämnda föremål från länet till Statsverket »utgående bevillningsbelopp, då sig visar, huru mångå ören Riksmynt i Lands-lings»skalt belöper sig på hvarje Riksdalers bevillning. Slutar sig det sålunda bestämda »öretalet med ett bråk, bör detta till helt öre höjas. »Då fråga om grunden för afgifters uttaxering uppkommer, skall denna fråga »först afgöras.
Skulle en Låntagare komma på obestånd, och dess Löftesman, efter skedd Lagsökning, åläggas att Lånet betala, må Löftesmannen, derest han anskaffar nöjaktig säkerhet, inträda uti Låntagarens ställe för Lån-Summan, emot fullgörande af de inbetalningar, förre Låntagaren ålegat; dock bör uti Böcker och Räkeu - Ståtsoch Banco-Utskotténs B et anka nilen'. 1969 skaper, så länge och intill dess Lånet är till fullo betaldt, den äldre Låntagarens Namn bibehållas, men alltid med hänvisning till den Person, på hvilken Lånet blifvit öfverflyttad^ 5 Mom, Med beräkningen så väl af Lagliga Räntan, som aftjjStraff-Räntan, förhålles i enlighet med hvad som för Banco-Disconten kommer att stadgas. Till Capital-afbetalningar på Lån uti Götha-Canal Bolags samt Malmö Disconter, må, utan åtskillnad, begagnas Riksgälds - Contoirets för endera af desse Disconters Skulder utgifne Obligationer, hvilka beräknas till fulla beloppet, hvarå de lyda; dock iaktfages härvid, att Obligations-Summan icke får öfverstiga den, som i afräkning a Ett Lån skall erläggas. De uti Låne-Liqvider vid Göthai Canal Bolags samt Malmö Discont-Verk, endast såsom Hypothek, inom den 1 Julii detta år 1818 emottagne Discont-papper, så val Assignationer, sorn Tre Procents Reverser och på Gutha-Canal Bolags Disconts Afskrifnings Räkning ställde Invisningar, hvilka af Directionen i Stockholm äro attesterade, böra, vid slutlig Liqvid, beräknas till fulla beloppet, hvarå de lyda, med tillägg af den å Tre Procents Reverserne till den Fölste (1) Öctober 1817 upplupne Ränta. 8 Mom. Öfver Götha - Canal Bolags samt Malmö
(ut). (går planlöst omkring DIREKTÖR BRUHN i rummet, får fast i brefven och ser på dem likgiltigt; bryter det första). SAIMA dörren). (i resdräkt; tittar in genom Kommer jag också nu för tidigt? DIREKTÖR BRUHN. Visst inte. SAIMA. Men jag stör er ju. DIREKTÖR BRUHN (lägger undan brefven). Nej det här kan uppskjutas. Stig in och slå er ner. SAIMA (kommer in). Hvar är Betty? DIREKTÖR BRUHN. Hon gick att sörja för vårt lekamliga lifsuppehälle. SAIMA. Åh, hvad jag gläder mig åt färden! DIREKTÖR BRUHN. Och jag! vid bordet och bläddrar i några planschvärk. Paus). Hvad ni är tyst. Hvad tänker ni på? DIREKTÖR BRUHN (sätter sig i en stol framme (går fram till henne). ni gjorde den sista gången... Och era ögon blefvo så stora och djupa. Hur det var möjligt för er att säga repliken så, som SAIMA (liknöjdt). Var det inte bra? DIREKTÖR BRUHN. Jo. SAIMA (torrt). Nå ja, då var det ju bra. (Fortsätter att bläddra.) DIREKTÖR BRUHN. att i minnet höra det omigen. Jag kan sluta ögonen och se det; jag kan tiga för SAIMA. Jag måtte ha dramatiska anlag. DIREKTÖR BRUHN att spela så. Jag betviflar att det öfver hufvud taget är möjligt (sätter sig). SAIMA. Det ser ni ju. DIREKTÖR BRUHN. Men så varmt! Ni måste då också ha känt... Bah, jag kan ha tänkt. DIREKTÖR BRUHN. Det skulle varit för kallt. SAIMA. Då kan jag ha drömt. DIREKTÖR BRUHN. Det skulle varit mer svärmiskt. SAIMA (sakta). Då kan jag ju frukta det. DIREKTÖR BRUHN. Frukta? SAIMA (utan att se upp). Ja.
Blott en qväll, då Henrjka föreläste något om Erik den helige, spratt hon plötsligt upp, då detta namn nämdes, och satt sedan med ett uttryck af fasansfull, väntande ångest i sin blick, och nästa gång namnet Erik kom tillbaka, skrek hon till, reste sig upp, slog framför sig, som för att värja sig mot en fiende, och föll baklänges i stolen afsvimmad. Men nu förstod Henrika. Och det var icke medlidande, som talade ur hennes ögon, då hon stod bredvid den vanmäktiga flickan med handen hårdt sluten om hennes armled; det var vrede och förakt. Och då hon omildt slängde den maktlösa armen ifrån sig oeh gick för att hämta vattenglaset att väcka henne med, hväste hon mellan tänderna: » Hon är sin mors dotter! » Hon gaf henne förlorad. Det var egentligen vansinnigt af henne att hon någonsin fäst förhoppningar vid en varelse med detta ursprung. Herren ville icke veta af Aimées dotter, det var ju så naturligt. Han hade icke utan afsigt gifvit henne detta ansigte. Hon förstod nu hans vilja, och hon ångrade sig, att hon i sin förmätna kortsynthet sökt motarbeta den till en tid. Hon hånskrattade åt sig sjelf. Aimées syndaskuld betalad af Aimées dotter! Från hvilken mörk vrå af hennes hjerna hade denna enfaldiga, narraktiga tanke kommit? Schakalen kan aldrig bli ett lam, hvarken före eller efter dö- den, och inte schakalens unge heller. Löjliga griller! Och det var genom henne, Henrika, som detta storverk skulle ha fullbordats? Nu först insåg hon, att ärelystnadens onde aude drifvit sitt spel med henne. Hon hade velat uträtta mer än som står i mensklig förmåga — ja, mer än Gud sjelf förmår! Det syntes ju tydligt: efter detta långa omvändelsearbete, efter gudomliga och menskliga krafters samverkan i flera månader, som till sist krönts af den stora, oförtjenta nådeakten den der natten — till och med det högsta hade Herren förunnat denna eländiga varelse!
Granbergs enka , „ för Hof-Notarien Haeggström ,,, , „ för Häradsskrifvaren Hagelin , , , , , Svar pä återremiss i . för f. d. Stats-Råden Friherre Åkerhjelm och Grefve Hård Svar på återremiss ,,,»>> Voterings-propositiouer ,,»>> Voterings-resultat >,,>>>> Expeditioos-Utskottets Mimmial , „ för Amiralen G. af Klints enka ,,, , för Majoren von Konow , » „ för Bokhållaren Sture »,»>,>> > > > ’ „ för Tjenstemän vid Corrections-inrättnm garne: se lndragnings-Staten 12. „ för f. d. Lieuteuanten af Uhr ,,,, „ för aflidne Kamereraren och Redogörare!) vid Carl Gustafs stads gevärs-factorit Assessoren G. Widegrens enka , , > , för Landt-Räntmästaren Wulff •’ om förhöjning deri för G. W. Sundlerg > Svar på återremiss , åt Pappersmästaren J. E. Ullander , , , „ tt åt Matton, C. ,>>,>>>>>>>>>>’, förslag till pensionsgrunder för Banken embetsoch tjenstemän, m. fl , , , , Svar på återremiss ,,,>>>> pensioner för District-General-Befälhafvare och In spectörer; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 5. Pensionering af Stats-Rådets Ledamöter under vTsa fall»»,»»>> »»>>>» Ovar pa återremiss ,,,,>>>» p; 5 PresteStåndet. BorgareStåndet. V 40 å. V 40 a. a, V 40 b. V 40 a • A 40 å. V 41 b. # 41 b. | 40 P.
Uppå derom, inför fullmäktige vid köpekontraktets afslutande den 13 September sagde år, gjord förfrågan, upplyste sterbhusdelegarnes dåvarande ombud, öfverpostdirektören friherre H. Hamilton, »att han ännu icke kunnat erhålla enkhusdirektio»nens resolution» å berörde ansökning, »rnen friherren förmodade, att denna resolu»tion skulle med det första kunna utbekommas, hvarefter friherren ville meddela »underrättelse om densammas innehåll». Beträffande ifrågavarande inteckning stadgades i 3:dje punkten af det emellan merbemälde sterbhusdelegare och riksgäldskontoret upprättade köpekontrakt, att köparen borde öfvertaga och ansvara för denna inteckning; dock skulle säljarne betala all för det intecknade skuldkapitalet redan upplupen och till den 1 påföljde Oktober vidare upplöpande ränta. — Sedan fullmäktige nyssnämnde dag emottagit köpebrefvet, förordnade fullmäktige, alt den del af köpeskillingen, som motsvarade kapitalbeloppet af den i egendomen befintliga inteckning, borde bland Riksgäldskontorets skulder i detta verks räkenskaper upptagas; hvarjemte fullmäktige förklarade, att fullmäktige, efter ernottagandet af enkhusdirektionens förväntade resolution uppå Ridderslolpeska sterbhusdelegarnes ansökning, ville meddela sitt beslut i afseende på det intecknade kapitalbeloppets och den derefter upplöpande räntans liqviderande. Sedermera förekommer uti fullmäktiges protokoll icke något angående förevarande fråga förrän den 23 Januari 1846, då fullmäktiges sekreterare anmälde, att han, efter flerfaldiga påminnelser, omsider fått emottaga enkhusdirektionens, redan genom protokollsutdrag af den 20 Augusti 1846, meddelade resolution, angående inteckningens inlösande eller utbytande; hvilken resolution var af följande innehåll: »ehuru, enligt inteckningsreversens lydelse, Stats-Utskottets Utlåta/ide, N:o 78. 37 »berörde kapital skulle i alla tider blifva uti den intecknade egendomen innestå^ »ende, fann direktionen likväl, med föranledande af den utaf aflidne grosshandlaren »Nicol.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, att i afseende på förev:de mom. blifvit yrkadt dels bifall, dels aflöningens bestämmande i öfverensstämmelse med K. M:s Propos., för Kanslisterne till 2,000 Rdr och för Kopisterne till 1,000 Rdr Rmt, dels ock återremiss, blefvo de till bifall å dessa yrkanden framställde propos:ne besvarade med blandade Ja och Nej, hvarefter Pir Gr. o. Landtm, ånyo hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utsk. i detta mom. hemställt, samt sedan svaren härvid åter utfallit med Ja och Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Printzensköld begärde votering samt att dervid bifall till K. M:s Propos. måtte blifva kontrapropos. Uplästes till justering och godkändes följande voter.s-propos.: Den som bifaller mom. litt. a af 2:dra punkten i StatsUtsk:s Utlåt. N:o 71, röstar Ja; 16 Den 3 Jnlf. den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar It. o. Ad. att på sätt K. M. föreslagit, åfloningen bör bestämmas för Kanslisterne i Landtförsv:sDepart:s Kansli* Exped. till 2,000 ltdr och för Kopisterne i samma Exped. till 1,000 Rdr ltmt. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 3G. Nej — 38. Härefter förekom Utsk:s tillstyrkande rörande hela den erforderliga tillökningen af Expedil:ns anslags summa. Hr Lilljehöök, Carl Berthild: Med anledn. af det beslut hvartill It. o. Ad. genom votering kommit, måste det här föreslagna anslag undergå en derefter lämpad rättelse.
Regeringen kan icke fordra mera, än att erhålla nödiga medel för statsmachinens behöriga gång; men från hvilka källor dessa medel skola hemtas, tror jag folket både äger och bör äga rätt att genom sina ombud anvisa. Hr Hjärne, Harald, anförde skriftligen: R. o. Ad. beslöt genom votering i sista plenum , i anledn. af StatsUtsk:s utlåff Lit. E., bilagdt SlatsUtsk:s inkomst-betänk. ”att R. St. skulle begära K. M:s nåd. sanction på deras beslut, att mantalspenningar na hädanefter komma att först vid fyllda 17 års ålder erläggas.” Jag anhåller att emot detta beslut få till protoc. dictera följande reservation. I afseende på det egentliga föremålet för nämnde utlåt, delade jag pluralitetens öfvertygelse, och jag voterade för återremiss endast för att sedermera kunna komma i tillfälle att göra gällande en motsatt öfvertygelse i anseende till dea vida vigtigare principfrågan, rör:de StatsUtsk:s tillstyrkande att begära K. M:s nåd. sanction å R. St:s beslut i en beskattningsfråga. Ju vigtigare frågor inom Representationen förekomma, desto angelägnare måste det vara, att de enskilda åsiglerna fullständigt uttalas, och isynnerhet då frågan är ingripande i ett af de vigtigaste momenterna af våra grundlagar, bör, efter min tanka, representantens samvete förbjuda honom att begagna sin rättighet att votera, om han ej först stadgat hos sig en oåterkallelig öfvertygelse. I denna kathegori ställer jag ifrågavar. fall, och jag förmodar, att denna samvetsgrannhet ensamt orsakade, alt ett så ringa antal af R. o. Ad:s ledamöter deltogo i voteringen. Den i Riksd.- Ordn. förvarade rättighet att reservera sig emot majoritetens beslut afser, såsom jag uppfattat lagstiftarens mening, möjligheten för dem af minoriteten, hvilka ej deltagit i discussionen, att offentligen kunna frigöra sig från deltagandet i det fattade beslutet; hvilken rättighet är dyrbarare, ju mera ämnet är af stort och allmänt interesse.
9 Kap. Om Majestätsbrott; så ock om brott emot Riksstyrelse eller Rikets Ständer. 1 § Förgriper sig någon mot Konungen med våld eller annan misshandel å hans person; miste lifvet. 2 §. Förgripelse, som i 1 § sågs, mot Drottning, Enkedrottning eller Thronföljare, varde med straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år belagd. 3 § Begås förgripelse, som i 1 § sögs, mot annan person af Konungahuset, som Konglig eller Furstlig värdighet inom Riket åtnjuter, an de i 2 § nämnda; då må, om för lika våld eller misshandel i allmänhet straffarbete ådömas bort, straffarbetet, der högsta strafftiden är bestämd till tio år, förhöjas till sådant arbete på lifstid, och eljest till två år utöfver den för hvarje fall bestämda högsta strafftiden. Är brottet i allmänhet med fängelse eller böter belagdt; dömes gerningsmannen till straffarbete från och med sex månader till och med två år. 4 §. Varder å någon af de i 2 eller 3 § nämnda personer dråp föröfvadt, såsom i 14 Kap. 3 eller 4 § sägs; miste dråparen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. Sker å någon af dessa personer dråp, som i 5 § af samma kapitel sägs; dömes gerningsmannen till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. 5 §. Talar eller skrifver man smädligen mot Konungen, Drottning, Enkedrottning eller Thronföljare, eller förgriper sig mot någon af dem med hotelse eller annan missfirmlig gerning.; dömes till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år eller fängelse från och med sex månader till och med två år. Sker det mot person, som i 3 § nämnd är; vare siraIfet fängelse i högst ett år eller böter från och med femtio till och med ett tusen Riksdaler. 6 §. Ej må brott, som nu sagda äro, der ej dråp skett, åtalas af allmän åklagare, utan att Konungen dertill lof gifver. 7 §.
Af det dokument, som jag liar i mina händer, nprättadt efter t.ullspecialerna, för att erfara beloppen af import och export utaf spanmål och ladugårdsprodukter under ofvan nämnda trenne år, visar sig i afside på art. »säd och mjöd af alla slag», att exporten deraf, med undantag endast för Hvete, öfverstiger importen, då begge sammanräknas för alla tre åren med 1 10,543 t:r råg, 418,538 t:r korn, 1,601,380 t:r hafre, 1,399 t:r vicker och 5,624 t:r ärter, hvarförutan antalet exporterade hästar med 156 st. öfverskjuter det antal, som importerats; men deremot är importen större än exporten, hvad hvete angår, med 47 306 t:r, äfvensom förhållandet är enahanda med samtliga ladugårdsprodukter. Importen häraf har nemi. ett öfverskott af 7 1,855 lisp. fläsk, 1 17,700 lisp. kött; 193,1 98 lisp. ost, 229,235 lisp. smör, 522,518 lisp. talg, 261.226 skålp. ljus, 173,340 skålp. metwurst, frön (utom kanarie-) 1,622,660 rdr, 12,276,900 skålp. hudar och skinn, 51,363 lisp. humla, 47,757 lisp. lin, 9,889,180 skålp. ull, 1,467 st. oxar samt 2,191 st. kor och ungboskap.
På samma sätt skola ock i alla afhandlingar, der enskilde sammanträffa med Statens myndigheter, — såsom vid angifning till tullklarering, mäklareslut, auktioner genom publik försorg eller i följd af domfäst exsekution, i räkningar öfver leveranser till Kongl. Majit och Kronan och så vidare, — från och med 1858 till och med år 1862 både det gamla och det nu stadgade upptagas, men från den 1 Januari 18G3 allenast det nya. 10:o Från och med 1865 års ingång skall allt köp och salu, äfven enskilde emellan, äfvensom all öfrig leverans m. m., ovilkorligen bestämmas och i utföringen mätas och vägas, samt räkning utgifvas efter den af Oss nu i Nåder påbjudna nya Allmänna Stadga. Likaså skola, för att ega vitsord, alla handelsböcker och annan räkenskap från samma tid föras och afslutas med de nya benämningarne i mått och vigt. ll:o Sålunda skola ock uti kontrakter, hvilka från och med 1865, enskilde'emellan, 0111 varu-levcr ringar eller andra bestämmanden, dervid fråga om Sedan den nu ifrågavarande myntregleringen blifvit afgjord torde blifva nödigt att antalet decimaler af de minsta mått, vigt oell myntslagen för Kronans räkenskaper genom lag bestämmes. 60 Kungl. Maj:ls Nåd. varor eller effekter förekommer, desse anföras, antingen både uti gamla och nya måttet och vigten eller ock allenast i det nya. Men i öfrigt staude hvar och en enskild fritt att inom sitt område, oell i sin enskilda rörelse, så vidt köp, annan afhandling eller liqvid med annor man icke förekommer, efter egenbeqvämlighet nyttja hvilket mått eller vigtoch föra sin räkenskap som honom godt synes. 12:o
Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium dels i underdånighet upplyst, att ifråvarande 4 tunnland 7 kappland utgöra en del af den Slotts-staten i Upsala förr anslagna löningsjord, som blifvit från Slottsfogden, Öfverste-löjtnanten Nordencreutz’ år 1850 aflidna enka till Kronan indragen och jemlikt § 77 Regeringsformen samt Kongl. Kungörelsen den 3 December 1810, bordt för Statsverkets räkning på 30 år utarrenderas, men hvilken utarrendering hittills förhindrats af det å Upsala stadsjord pågående laga skifte, hvarföre Kollegium åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet uppdragit att, intilldess detta hinder upphört, låta berörde indragna slottsjord för ett år i sender på de för Kronan förmånligaste vilkor utarrendera, dels ock i underdånighet hemställt, att, så vida det icke ansåges åligga Hushållnings-sällskapet att, för det anslag detsamma till inrättande af trädskola erhållit, äfven anskaffa och bestrida alla kostnaderne för lokalen dertill, utan Kongl. Maj:t funne tjenligt att sådan lokal genom Statens försorg åt Sällskapet bereddes, Nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas om anslående dertill af meranämndc 4 tunnland 7 kappland jord, så länge träd» skolan af Sällskapet på ändamålsenligt sätt uppehälles, samt att, då en dylik jord-upplåtelse, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 23 September 1854, blifvit åt Upsala Central-hospital beviljad utan afgift, enahanda vilkor Stals-UlskoUcts Ullålande N:o 70.
Emellertid och då uti den sålunda af Rikets Ständer antagna BevillningsStadga förekomma, jemte bötesbestämmelser, åtskilliga föreskrifter i afseende på verkställigheten, hvilka äro af den beskaffenhet, ali de grundlagsenligt erfordra Kongl. Majlis Nådiga godkännande, innan de till efterrättelse kungöras, hemställa Rikets Ständer underdånigst, det E. K. M., efter öfvervägande af hvad i afseende å så väl böters belopp och fördelning samt andre i Författningen förekommande lagsladganden, sorn ock af Emhetsoch Tjenste - *) Sjelfva Författningen härom finnes i slutet a£ detta baud, jemte förslag till Förordning om starnol..di pappers-afgifteo. Expeditions-U t skottets Förslag lill und. Skrifvelse, N;0 aoa. 54g män beroende verkställighets-åtgärder, på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning grundlagsenligt ankommer, täcktes allmän Författning i ämnet låta utfärda. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i4 Maj i845. Preste-Slåndet den i4 Borgnre-Slundet den 14 Bonde-Ståndet den io Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående en emot skedd nedsättning i personliga skyddsaf giften svarande afgift till Folkundervisningens befrämjande. (Statsoch Besvärs-Utsk:s Uti. N:ris 38 och 97.) S. A. K. Bland de vigtigare föremålen för Rikets nu församlade
Misigernings-baiken, i afseende pä förolämpande af Utländska Magter uti af Trycket utgäende skrifter. Godkännande af Särskilta Utskottets Memorial, rörande widtagande af wisia försigtighets-mHtt i afseende pä f. d. Kllnursen. Gillande af Bewillnings-Utsi?ttets utlätande öfwer Konungens Nädiga Proposition, rörande näara underdäntga ansökningar om eftergift i Bewillning. Uf Den 1Z Oktober. 479 Af den 12 October: Beflut att, enligt Regerings-Formen, ConstitUtions-Utstottets Memorial om förändringar i Tryckfrihets-Lagen, skulle Lill nästa Riksdag blifwa hwilande. Bifall till Stats-Utstottets Memorial om förhöjning af Expcetanee-lönerne för Officerare af f. d. Finsta Armeen. Bifall till Statssamt Allmänna Beswärsoch OeconomiT-Utstottens gemensamma, samt Banco-Utskottets särskilta utlåtanden i anledning af Konungens Nädiga Proposition om Magazins-inrättningen i Nr ket. Gillande af Stats-Utstottets Memorial, i afseende pä i-lvitkeiölsta Donationerna. Bifall till StatS-Utstottets Memorial, i anledning af Konungens Nädiga Proposition om de pä Allmänna Indragnings-Staten uppförda extra Löner och Pensioner. Beflut, i anledning af det Särskilta Utskottets Memorial om fastställande af de wid sista Riksdag fattade och till den nästa gällande blifwande beflut, att med Ridderstapet och Adeln instämma uti anhällan hos Kongl. Maj:t om Desi Nädiga sanktion ä de af desia frägor som sädan fordra, och uti anmodan till Expeditions-Utstottet att dem uppgifwa. Beflut att anse nägon ätgärd, wid LagUtstottets Memorial i afseende pä f. d.
Om jag nu antager att detta förslag blefve vid denna Riksdag godkändt, så skulle man vid en följande komma med den anmärkn., att det är lika svårt att få ledamöter af R. o. Ad. som af ståndspersoner, hvilket är ganska sannt, och man skulle derföre hemställa, att äfven R. o. Ad:s platser skulle få med Magistrats-personer besättas. För eonseqvensens skuld borde man då äfven bifalla detta, hvaraf följden blefve, att Komitéerna skulle komma att uteslutande bestå af personer, hvilkas intressen uppenbart äro stridande emot alla de öfrige innevånarnes; ty hvad förmå väl de fåtaliga Presterne? Jag yrkar afslag å denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Jag vill härvid uplysa, att man redan på försök tillämpat det förslag som nu af Utsk. är i författningen intaget. I Kammar-Rm har nemi. förevarit ett besvärsmål ifrån Malmö, der man i Taxerings-komitéen insatt Borgmästare och Rådmän under namn af ståndspersoner. Detta blef af Kammar-R:n undcrkändt, och jag vill påminna mig att, när besvär deröfver anfördes, Konungen äfven ogillade försöket. Jag anser för min del, icke lämpligt att, såsom lag, stadga något dylikt, ty följden deraf skulle blifva den, att samme man, som ena året, i anseende till brist på ståndspersoner, suttit såsom sådan i Taxerings-komitéen, skulle följande året kunna sitta der bland BorgareSt:s medlemmar, såsom Magistratsperson. Detta har icke varit författningens mening och man bör undvika tillämpningar, som strida mot författningarnas anda. Man bar anmärkt att 88:de, 89:de och 90:de §§:ne böra på en gång företagas. Skulle R. o. Ad. behaga återremittera förevar:de punkt: så böra alla dessa §§:r följas åt.