Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den talare, som på f. m. öpnade dis kussionen om 9.'de §, har fällt det yttrande om BankoUtsk:ts utlåtande, att en klandrande ande genomgår detsamma från början till slut. Fullmrs åtgärd att köpa Kreditföreningens vexlar, har likväl af Utsk:t blifvit erkändt såsom varande nyttigt och, med afseende fästadt vid de förhållanden, som då egde rum, kan man till och 92 Den 11 Januari e. m. mod anse, att det var af behofvet påkalladt. Denna åtgärd var likväl ej i öfverensstämmelse med de för Fullmrgc gällande föreskrifter, ty ingen rättighet finnes medgifven för Fullm. att utgifva lån på mellan 3 å 4 millioner åt en enskild förening här i Stockholm. Dessa vexlar, sorn BankoFullm. härigenom fingo, voro ej af den beskaffenhet att de för desamma kunde få silfver in i landet. Alla dessa vexlar återköptes, tror jag, af samma förening, så att i det hela var det ej annat än en försträckning, som Banken gaf åt Kreditföreningen. Af dea orsaken har Utsk:t ansett denna åtgärd vara stridande mot Banko-reght, men, i anseende till de af densamma föranledda ytterst nyttiga verkningarne, borde likväl R. St:r gifva densamma sitt godkännande* Det kan ingen neka till, att BankoFullm. dervidlag ådagalade en skarpsinnighet och ett mod, som åtminstone inom våra penningeförvaltande verk är sällsynt att finna, och står R. St:r i förbindelse till Ilrr Fullm. för nämnde åtgärd; detta är äfven, efter mitt begrepp, uttryckt i BankoUtsk:ts reghte; men som sjelfva denna åtgärd ej var af fullkomligt laglig beskaffenhet och i följd deraf fordrade R. Stms godkännande, så har Utsk:t med sitt förslag endast afsett detsammas vinnande. Jag har tyckt mig finna på den siste värde talarens på f. m. afgifna yttrande, att lian ej
Tvertom borde man företrädesvis förordna sådana, hvilkas kunskaper äro ådagalagda, för att tillse om de i verkställigheten förstå att begagna dem. Jag har erfarit, huru som, när en länsmans-ljenst blef ledig genom sjukdom, och ingen fanns på stället, som kunde henne förrätta, ingen annan var att dertill taga än en renskrifvare vid Lnnds-cancelliet. Hans praktik bestod deruti, att han visste huru skrifvelse!- från Landsh.-embetet till länsmännen samt deras lill landshöfdingen sågo ut Men någon annan praktisk kännedom kunde svårligen förutsättas. Likväl måste jag, för brist på andra, använda honom. Hade han haft några theoreliska kunskaper, så hade det varit så mycket bättre. Säkert är, att gjorde man sådana fordringar af länsmännen, så hlefve förmodligen händelsen, att examinerade personer mera än hitintills infunno sig vid Landscancellierna; att det blefve de, sorn anmälte sig till länsmanstjenster oell som fingo dem till båtnad för orten och Länsstyrelsen, emedan ungdomen är lill deras innehafvande tjenligast. En talare har också undrat hvar landshöfdingen skulle finna tid att förrätta de förhör, som här skulle komma i fråga. Jag troi-, att om laudshöfdingar slippa ransrknlngar öfver brännvins-förbry leiser, hvarifrån Utsktn föreslagit att deskola befrias; så få de rundlig tid till dessa examina. Jag fortfar att anhålla om bifall till betänkandet. Hr Ribbing: Jag skulle ej uppträdt vidare, om jag ej ansåge, att detta är en strid, alldeles egen i sitt slag. Att det skulle linnas ledamöter på Riddarhuset, som ville strida för okunnigheten, hade jag aldrig förmodat, minst då det är fråga om embetsmål!. Att man kan önska okunnige tjenstemän, då man kan få kunnige, är för mig obegripligt. Jag tycker att detta icke alls kunde behöfva någon vederlägg - 3^ Dell 14 October e. m liing, utan alt sjelfva den emot upplysning och kunskaper .stridande åsiglen borde innefatta sin egen vederläggning.
Alla dessa omständigheter tillsammans göra det omöjligt för staden Christianstad att än vidare öka sina skulder med beräknade 109,539 R:dr till uppförande af högst nödiga läroverksbyggnader, och är det af denna anledning samt med hopp att Rikets Ständer skola finna nödvändigheten att lemna sådant understöd, att de omkostnader Staten drager för lärares aflönande må blifva i möjligaste måtto fruktbärande, som jag vördsamt föreslår, att Rikets Ständer anslå 70,000 R:dr som bidrag till bvggnaders uppförande åt högre elementarläroverket i Christianstad. Om remiss anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Sven Nilsson, från Christianstads län. N o 380. Af Sven Nilsson från Christianstads län, om anslag för sänkning af lfÖsjön i IVHlands härad af nämnda län. Vid många förflutna riksdagar hafva representanterna för Willands härad i Christianstads län begärt understöd af allmänna medel för sänkning af den i nämnda härad belägna Ifösjön, hvarigenom strandegarne icke allenast erhöllo betydande landvinningar, utan fingo sina omkring sjön belägna sanka egor förvandlade till bördiga åkrar. Kostnaden för detta företag är, enligt hos Kongl. Styrelsen för vägoch vattenbyggnader befintliga handlingar, beräknad till 82,509 R:dr 75 öre R:mt. Bih. till R. St. Prot. Hufvudsakliga anledningen, hvarför det ej lyckats bereda desse strandegare understöd för ifrågavarande, ej mindre för det allmänna än för dem, nyttiga företag, har bestått deri, att strandegarne, såsom kan inhemtas af det på Beckaskog den lO Juni 1844 gifna utlåtande, ej vid den undersökning, som då försiggått, låtit upptaga "den jord, som genom sänkningen blefve brukbar och nu är under vatten" utan endast de “sanka egorna" till 678 tunnland 28 kappland och jemväl beräknat förbättringen af denna areal så lågt, att den ökade spanmålsafkastningen blifvit uppskattad till endast 19 tunnor 15 kappar årligen. Dessa uppgifter och beräkningar hafva nemligen föranledt vägoch vattenbyggnadsstyrelsen att, uti afgifna förslag, uppföra det endast i andra klassen bland likartade företag.
Den, som, lika med Utskottet, anser Skälskinn böra draga 3 rst. tull vid utförsel, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, antages tullfrihet vid export af Skälskinn. 230:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att Utterskinn böra beläggas med 2 sk. 6 rst. utförsel-tull, voterar ja; den det ej vill voterar nej; Prot. 1840 och 1841. 5 Sami. 1 Afd. 33 Haft. a lo Forts, af Bevillnings-Utskottets MemorialN.-o 4t» vinner nej, bestämmes tullfrihet för utförsel af Utterskinn. Alla andra slag. Som, angående Skinn, alla andra slag, på sätt of van är nämndt, 2:ne Stånd gillat Utskottets förslag, att de skola förtullas efter vigt med 1 R:dr 12 sk. värde, 6 sk. inoch 6 rst. utförsel-tull, men dels Ridderskapet och Adeln, med godkännande af förtullnings-sättet, värdet och införsel-tullen, stadgat tullfrihet för utförseln, och dels Preste-Ståndet beslutat, att de skola förtullas efter värde med 10 R:dr vid inoch 1 R:dr vid utförsel för hvarje 100 R:dr varuvärde, blir nödigt, att, genom omröstning, först afgöres hvilketdera, Pvidderskapels och Adelns eller Presteståndets, beslut skall utgöra contraproposition, nemligen sålunda: 231 :o. Den, som anser, att till contraproposition bör antagas Ridderskapets och Adelns beslut, att Pelsverk och Pelterier: alla andra slag skola, med antagande af det utaf Utskottet föreslagna förtullningssätt, värde och införsel-tull, vara från utförsel-afgift frie, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, kommer Preste-Ståndets beslut, att denna rubrik bör förtullas efter värde med 10 R:dr vid inoch 1 R:dr vid utförsel för hvarje 100
Efter det kommitterade meddelat utredning (sid. 114—119) ej mindre öfver så väl äldre, som ännu gällande stadganden i detta ämne, än ock öfver de tid efter annan väckta förslag till förändring i dessa stadganden, hafva kommitterade vidare yttrat, att olämplighelen deraf att, på sätt för närvarande skedde, verkställa markegångs-sättningen hösteliden, länge varit insedd. Årets gröda vore då ännu icke aftröskad och afkastningen följaktligen icke tillförlitligen känd, hvarjemte någon väsendtligare spanmålshandel vid denna tid icke förekommit och priserna således icke hunnit stadga sig. Markegångssättnings-åtgärden måste under sådana omständigheter grundas till icke obetydlig del på suppositioner, hvadan ock erfarenheten ej sällan ådagalagt, att priserna under rätta försäljningsoch levererings-tiden, eller om vintern, ganska mycket afvikit från inarkegången. Under hittills varande föihåilandan, och då ibland deputerade funnits både räntetagare och räntegifvare, hade emellertid de förra utgjort en motvigt emot oskälig nedsättning och den ömsesidiga uppsägnings-rätten hade derjemte, hvad indelda räntorna beträffade, medfört ett korrektiv emot öfverdrift å någondera sidan. Om deremot indelningarna varda lill statsverket indragna och räntetagarnes intresse för roarkegångs-prisernas upprätthållande försvunne, blefve det således ännu angelägnare än hittills, alt markegångs-sättningen försigginge vid en sådan tidpunkt, att priserna voro stadgade, såsom utgörande den säkraste garanti, att så väl statens, som de skattdragandes rätt betryggades, enär det i dylikt fall svårligen borde kunna inträffa, att prisbestämningen afveke ifrån de allmänt kända och lätt ådagalagda föi hållanderne. För närvarande vore en sådan fra inflyttning hindrad af angelägenheten, att markegångs-sättningen skedde för tidigt, att dea kunde vara slutligen pröfvad före uppsägningstiden, samt för öfrigt 8 Stats-Ulskoltets Utlåtandej\ N.o 2^.2. rådrum gåfves att debitera deraf beroende lösen för årets skatter, der de icke till leverering uppsades.
Företog* till pröfning Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens. den 18, sistledne Julii under N:o 375 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af de vid innevarande Riksdag väckts motioner,' om en förändrad reglering af Hospitalslnrättningarne i Riket. Halis Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob, anförde skiifteligen : (Se Bilagan N;0 2.) Den 14 A11 gus i i /. m. 439 Herr von Hartmansdorff, Avgud', Hans ExCellence Herr Grefve De la Gardies yttrande innefattar två saker; den ena frågan, huru Hospitalen böra förvaltas inom hvarje Län för sig; den andra, huru samtelige Hospitalen i Riket skola få en gemensam lörer.ingspunct i Statsförvaltningen I förra alseendet kan jag ej finna annat, än att Utskotten gjort ett ganska rigtigt förslag, att nemligen Hospital och Lazarett böra inom hvarje Län förvaltas af samma myndighet. Dessa båda barm hertighets-anstalter? föremål äroså nära med hvarannan förenade, att de svårligen kunna åtskiljas, utan en skadlig styckning af göromålen. Det är derföre lämpeiigt och nödigt att förena dem, och att Fresterskapet, såsom barmhertighetensmålsmän, äfven måtte få andel i förvaltningen. Hvad åter beträffar öfverstyrelsen af dessa inrättningar i hela Riket, så är det visserjigar, icke Utskottens mening , att den skulle saknas. Utskotten hafva egenteligen icke omtalat den, utan blott sagt sig finna rigtigast, om den vore gemensam både för Hospital och Lazarettet. Sådan vården af dessa inrättningar nu b«- finnes är den styckad. Hospitalen stå under Seraphimer Gillet , Lazarett,en under Sundhetskollegium hvilket åstadkommer söndringen.
Vid granskningsn af nämnda Instituts räkenskaper, hafva Revisorerne fästat sin uppmärksamhet å åtskilliga förhållanden och mindre gynnsamma resultater, som be - Siats-Utskottets Utlåtande ,M 21. 29 rörda räkenskaper lade i dagen, samt med anledning deraf hufvndsakligen andragit att flere konti utvisade förlust, hvilken, äfven om anledningen dertill finge til! någon del sökas deruti, att de natura-efFekter, hvilka påförts vissa kontis debet, upptagits till högre pris, än dem, hvartill de kunnat realiseras, likväl torde ega sin grund deri, att den ordning, den noggranna beräkning och omtänksamhet, som vid större landtbruk och isynnerhet vid ett undervisningsverk för landthushållare, borde vara rådande, icke alltid iakttagits vid förvaltningen af den åt Institutet upplåtna egendom; — att ehuru, jemlikt nådiga Brefvet den 15 December 1849, Institutet bort så ordnas, att det bure sig med de tillgångar, som Statens anslag och egendomens afkastning modgåfve, för år 1858 uppstått en minskning i Institutets tillgångar med 2,045 R:dr 1 ö;e; — att kosthållningen vid Institutet uppginge till betydligt belopp, hvartill bidroge, att bröd och dricka för ett hushåll af inemot 100 personer uppköptes hos bagare och bryggare i Upsala i stället för att på stället tillredas; och slutligen att Ultuna, som under en tid af omkring 10 år varit i Institutets vård, likväl lemnat en behållning, mindre än den, som nämnde gård gifvit för mer än 50 år tillbaka. — Sislanförda missförhållande egde, enligt Revisorernes förmenande, sin grund uti en felaktig anordning af egendomens arbetsstyrka, hvarigenom dels jordbruksgöromålens fortgång, synuerligast under slotterocb skördetiden blifvit ställd uti allt för stort beroende af tillgängen på legofolk, dels gårdens skötsel fördyrad genom de i anseende till egendomens läge i närheten af Upsala stegrade dagsverksprisen. De Revisorernes delegerade, hvilka besökt
Särskilta straff för embetsmän äro: 1. Afsättning. 2. Mistning af embete på viss tid. 21 §. Genom afsättning förlorar den dömde det, eller de embeten han innehafver samt de rättigheter och förmåner dermed följa; vare ock förfallen till den påföljd, som i 24 § sägs. Den, som till mistning af embete på viss tid dömes, håfve under den tid straffet fortfar, förlorat embetet med åtföljande rättigheter och förmåner. Om rättighet till pension gälle hvad särskildt stadgadt är. 22 §. Hvad om embete sagdt är, galle ock om tjenst eller annan allmän befattning, ehvad den af förordnande, eller medborgares val beror. 23 §. Är den, som i tjenst eller embete sig förbryter, förordnad att tjensten förestå; skall hau i de fall, då embetsman dömes tjensten för alltid eller på viss tid förlustig, ifrån förordnandet skiljas och straffas med böter. 24 §. Lika med lagförslagets 23 §. 23 §. Lika med lagförslagets 26 §. 26 §. Är Svensk man utom riket för brott straffad; vare han här underkastad förlust af embete eller påföljd, som i 24 § sägs, der brottet efter denna lag sådant medförer. 27 §. Är någon som i 24 § sägs; vare etc. lika med 28 § i lagförslaget. 28 §. Fängelse vid vatten och bröd, böter och embetets förlust kunna jemte andra straff ådömas. Bih. till R. St. För allmänna säkerheten farlig förbrytare står, efter undergånget straff, kortare, eller längre tid under särskild polisuppsigt. En sådan äger icke att utan magistrats, eller kronobetjenings tillåtelse öfver tre dygn vara borta från sitt hemvist, och dessa auktoriteter kunna när som helst hos honom låta anställa husvisitationer. Med kapitlet om straffen är fängelselagen i närmaste samband. Jag anser följande §§ böra erhålla en förändrad redaktion. 1 kap. 2 §. Hvarje fånge skall inneslutas i enrum eller såkallad cell och afhållas från gemenskap med andra fångar. Dock må fångarna till gemeusam Gudstjenst samlas. 6 §.
Grefve om utlemnande till Iåns af allmänna Magazins-InräKningens medel; Stats Utskottet Uc. *59 låtande bif. af Presteståndet, s. 345. af Borgare, ståndet, s. 350. af Adeln, s. 366. Rosersbergs Kungsgård, om upplåtande af, till Enke. säte för H. K. M. Drottningen, StatsUtskottets Utlåtande, bif. af Prestestandet, s. 905. af BorgaY reståndet, s. 907. af Bondeståndet, s. 939. af Adeln, s. 965. Rotehjelpen, om förhöjning i för svaga Rotar inom Kronobergs Län; StatsUtskottets Utlåtande bif. af Adeln, s. 134. af Borgareståndet, s. 131. af Bondeståndet, s. 134. af Presteståndet, s. 187. — hållare må ej åläggas transportera Compagniernas tross; Ekonomiutskottets betänkande bif. af Pre. stestståndet, s. 599. återrem. af Borgareståndet, s. 586. bif. af Bondeståndet, s, 591. af Adeln, s. 597- Ytterligare Utlåtande bif. af Borgareståndet, III. s. 189. — hållare, om Spanmålsundsättning för i Fellingsbro Härad.
Ad. att sedermera särskildt pröfva det af Hr Fahnehjelm föreslagna tillägget. Ropades ja. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades många ja. blandade med nej, sedermera propos. på bifall dertill med den af Gr. Wachtmeister föreslagna förändring, då svaren utföllo med många nej, jemte några ja, och vidare propos. på bifall till merberörde hemställan med den förändring Frih. af Ugglas föreslagit, hvilken propos. likaledes besvarades med många nej och några ja, hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring förnyades samt besvarades med många ja, jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. tes Den 5 September f. m. Sedan propos. pä antagande af det utaf Hr Fahnehjelm påyrkade tillägg härefter blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. på afslag derå och besvarades med ja. 2:dra punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 3:dje punkten. Hr Paykull, Lars Gustaf: Då jag för min del skulle önska att anslag i st. f. lån för detta företag lemnades, enär icke allenast bolaget deraf vöre förtjent, utan äfven staten af detsamma har fördel, får jag, för åstadkommande af ett sådant resultat, anhålla att återremiss af denna punkt måtte komma att ega rum. Frih. af Ugglas: Då motionären i denna fråga ej förutsatt något annat understöd än lån, ansåg Stats-Ulsk:t sig sakna anledning att ingå i pröfning, huruvida ett anslag borde i stället beviljas.
Önskligt vore, om till detta ändamål särskilda examens-commissioner inrättades, som ställ - 112 Den 4 Mars c. m. des i det sammanhang, att de inför dem aflagda prof alltid kunde anses såsom aflagda inför en oell samma auetoritet. Då kunde enhet med säkerhet väntas vid behandlingen af så vigtiga »render. Obilligt skulle det dock vara att uteslutande fästa ansökningsrätten till läraresysslor vid genomgåendet af ett dylikt seminarium, helst flere säkerligen dem förutan kunde förskaffa sig erforderlig skicklighet. Men då borde en sökande, innan han lill det egentliga profvets afläggande adinitteras, åtminstone anses skyldig att vid ett sådant slags läroverk, der han syssla söker, under elt års tid vissa timmar föreläsa och deltaga i läroverkets alla öfningar, samt derom fullständigt godt betyg medhafva. Detta vore ett villkor, som ej må anses för strängt, och som äfven har sin motsvarighet i andra länder. Funne dessa åsigter gensvar hos R. St., ville de till deras realiserande förklara sig redobogne att anordna erforderliga medel, synes det som K. M. gerna häruti skulle gå l R. St:s Önskningar till möte, då i den K. propostn just för lärares bildande m. m. blifvit begärda 10,000 r:dr, hvilka, något ytterligare förökade, säkert blefve tillräckliga för alla dessa inrättningars tillvägabringande. Elt helt och hållet för dagen gällande exempel på behofvet af lärare-seminarier lemnar ock den organisation, som nyligen blifvit gjord i afseende på läroverken. Den anbefaller inrättandet af flera högre apologistskolor; men skola dessa skolor i framliden blifva något annat, än hvad de hittills varit; livar finner man ännu lärare till sysslornas bestridande, då man, bunden inom stiftens barn och inskränkt genom sådana prof, som nu afläggas, liksom påtvingas den mindre förmögne, i det den större och mera utvecklade utestänges?
Lagerbjelke, Gustaf, ånyo påbor - 128 Den 15 Januari. det BankoUtsk:s d. 11 dennes bordlagda mern. N:o 4, med återlemnande af Per Hanssons motion. Vid föredragning af BankoUtsk:s d. 11 dennes på bordet lagria mern. N:o 5, med åtcrlemnande af en utaf Rikdagsfullmäkligen Nils Jeppson väckt motion, blef jemväl detta meni. ånyo bordlagdt uppå begäran af Frih. Cederslrom, Rudo 1 f, och Frih. von Stedingk, Styrbjörn. Föredrogs LagUtskis d. 11 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 2, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i lagstiftningen för Privatbanker. Frih. Cederström, Rudolf: Sedan, i sista plenum, erinradt blifvit, huruledes ifrågavar. motion tillhörer LagUtsk:s behandling, låt vara i förening med BankoUtsk., i följd hvaraf förstnämnde Ulsk. egt att, på sätt Riksd.Ordn. gifver vid handen, samverka med sislberörde Ulsk., men icke bordt återsända motionen, alldeles som om den icke på något sätt rörde LagUtsk. att handlägga, har jag, med anledn. af hvad sednast yttrades, det vörd samma yrkande att framställa, det motionen måtte till de båda Utskm, Lagoch Banko-, vaida remitterad. Derest II. R. o. Ad. behagar godkänna denna ödmjukliga hemställan, kan jag bespara mig det utförligare anförande, jag, lill utveckling och närmare förtydligande af frågans beskaffenhet, eljest hade trott mig böra vid detta tillfälle afgifva.
Om meningen med den remiss, som nu äskas, är alt påskynda BancoUtsk:s arbeten, har jag intet deremot; men i anledn. af hvad isynnerhet den siste värde talaren yttrade, tager jag mig friheten fästa R. o. Ad:s och äfven BancoUtsk:s uppmärksamhet derpå, att inom de sammansatta Stats-och BancoUtsk:n ett gemensamt beslut fattades att, före det gemensamma arbete, som ålåg Utsktn i följd af RiksSt.ms remisser, BancoUtsk. borde till StatsUtsk. aflåta ett prot.uldr., som upplyste både StatsUtsk. och de sammansatta Ulsktn om de medel, hvilka från bancovinsten kunde afiemnas till statsverket, hvarefter StatsUtsk. enskildt. D e ii 20 Juli f. ni. enskildt, och jemväl de sammansatta Utsk:n gemensamt, kunde blifva i tillfälle alt företaga de arbeten, som dem ovillkorligen åligga i följd af remisserna. Jag vet ej om jag misstager mig, men jag anser, alt denna motion på något sätt kunde slå i sammanhang med den opposition, som inom de sammansatta Utskrn visat sig emot allt samarbete, och för min enskilda del skulle jag högligen önska, att delta samarbete kunde undvikas, men jag anser oss pligtige alt företaga detsamma, emedan remisserna från RiksStln äro lag för Ulskln. Jag tror, alt BäncoUtsk., i följd af det i sammansatta Ulskrns plenum fattade beslut, mäste i första rummet till dessa Utsk. aflåta den upplysning, som är äskad och afsedd med BancoUtskts särskildta aibete, samt hvarom fullmäktiges utlåt, blifvit infordradt, äfvensom jag anser, ätt ett särskildt utlåt, till Ständerna i denna fråga endast skulle komma att betydligt fördröja riksdägs-arbetet.
Då den nya Classen af Adel yrkar för sina barn och efterkommande samma förmoner, som den gamla och nyss förut adlade innehafva, ligger deri ostridigt ett rättvist påstående. Vöre det också tillika fåfänga, frågas, är den skälig, är den grundad i lag och erkända goda gamla författningar? Hvarföre skulle icke dess söner få deltaga i öfverläggningarne om Rikets angelägenheter, upplysas af fädernes råd och förfarenhet, tidigt vänjas vid former och behandlingssätt, få öfva sin talgåfva och Bilaga F till Exped. 677 derigenom med tiden blifva värdige medlemmar af ett Riksstånd, försvarare af folkets rättigheter och Rikets lagar och sjelfständighet, hvilket jag för min del anser vara ändamålet, det stora ändamålet, och nyttan af Adelns tillvarelse. Och den nya Adelns döttrar, då belöningen för fädernes förtjenster minskar deras arfvedel i det verkliga, unnom dem den svaga ersättningen i det inbillade, deras fåfänga, om man så vill, en förnöjelse, den att bära fädernes namn och en äretitel, som snart försvinner. Om våra lagar i det ena äro orättvise, varom ädelmodige i det andra, som kostar oss intet. Låtom dem deltaga i deras vederlikars Stånd och vilkor, Konungarnes nåd äfven sträckas till dem, och ådragom oss icke deras och deras mödrars missnöjen, allvarsamma blickar, äfven försmädelser. Skyndom oss att borttaga den orättvisa, förhatliga skilnaden. Den kortaste orättvisan är den förlåtligaste. Min stora lagstiftningsprincipe är likhet i vilkor och rättigheter inom samma Stånd. Skall Ridderskapet och Adeln undergå en reformation, representationen omskapas, hvilket jag anser vådligt i anseende till följderne, så må och bör den träffa hela Adeln, alla ofödde varelser, som ännu icke fått ett namn, förklaras ofrälse, den visa lagstiftningsprincipen lämpas till dem likasom till både födde och ofödde af den nya Adeln. Jag kan icke med Herr Kammarherren finna, att hvad för de senare är en rättvisa, för de förre är ett våld.