Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J »g är ätv nväl af den »ankan, att det nu m ra icke allenast rörer national nyttan, utan nationat-äran, att ett företag, åt hvilket så betydande bi >äden blifvit lemnade, ina varda fullbordudf, och icke endast utan ändamål påbörjadt Och det är derföre jag hyser det hopp , att Bolaget, som af Riksens Höglofl. Ständer allaredan nju it så stora oh ovanliga förmåner, icke lärer undandraga sig verkställandet af det 334 Den t 7 April. Stora företaget, utan att ytterligare allmänna biträden kunna komma i båga förrän i yttersta nöden, då egne åtagne förbindelser tillfullo äro uppfyllde. Men det är nu icke i fråga att granska bufvudsaken, endast att bestämma stället, delden al Herr StatsRådet Grefve von Platen föreslagna undersökning bor företagas; och sorn jag varit den sora väckt fråga, om icke denna undersökning, enligt redan gällande Stadgar, tillhörde Höglofl. BancoUtskottet an hålter jag, det mitt anförande må uppläsas, på det Höglofl. Ridderskapet och Adeln tnä erinra sig de skäl, som verkat min öfvertygelse. Härefter upplästes utur sistlidne Hemdags protocoll Grefve Lilliencrantz?s berördö yttrande. Herr von Schantz, Ifvar Fredrik Gabriel i Öm jag rätt fattat ämnet för närvarande öfverläggning, inskränker det sig endast till b agan t Till hvilket Utskotts behandling skall Konungens Nådiga Proposition om Götha Canalverks angelägenheter öfverlemnas?
Med Lilla Flottan. Årliga Expeditionen 20.000: — 1856 års Expeditioner 48.500: 5,740: 10,000: Årliga Expeditionen 22.500: — 1857 års Expeditioner 72,150: 27,770: 5,280: Årliga Expeditionen 22,500: — Man torde således finna att icke någon partiskhet i afseende på fördelning af anslaget gjort sig gällande; men det är naturligtvis klart att den stora Flottan skall kräfva större anslag än den mindre. Jag fortfar således att yrka bifall till hvad K. M. föreslagit. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt, hurusom en del talare yrkat bifall till förev:de punkt i dess helhet; men andra bifall till endast den del deraf, hvari förhöjning af nuv:de anslag till exercis för Flottans bemanning med 150,787 Edr 50 öre blifvit tillstyrkt samt afslag å återstående delen, innehållande »dock med vilkor att af denna Den 8 Juli t. m. 187 summa högst 110,787 Edr 50 öre må användas för öfning å större fartyg» blef propos. till bifall å denna punkt i dess helhet först framstiilld och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om It. o. Ad. behagade bifalla det i denna punkt tillstyrkta anslag, men afslå det dervid af Utsk. fästade vilkor, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva blifvit öfvervägande. Gr. von Platen begärde votering. Uplästes till votering och godkändes följande voteringspropos: Den som bifaller 32 punkten i StatsUtsk:s Utlåtande N:o 71, röstar Ja den det ej vill, röstar
– Tysta ner saken Herre, sade han til Muting – hvad är det värdt at göra tingssak af det der; och dessutom vet jag just intet om den kan tagas opp nu på stället; antingen borde den väl vara ordentligen instämd, eller hör den väl til Landshöfdinge-Embetets åtgärd. Nej jag tystar intet ner saken, sade Länsman, en sådan näsvis persedel skall näpsas – visst hör saken til Härads-Rätten, fortfor han: Djerfves någor missfirma Konungens Befallningshafvande i hans embete, med ord eller åtbörder, varde therföre dömd af Rätten i then ort ther brottet skedt – sådant är ju Lagbokens uttryckeliga förordnande i 1 Kapitlet 5 § Utsöknings-Balken. Jag skall genast gå ut och skrifva ett Embets-memorial, så får Rätten yttra sig nu på förmiddagen – åtminstone ska vi skrämma på den gunstig herrn, och lära honom at en annan gång visa något större respect för Kronans Embetsmän. Länsman gjorde verkeligen som han fagdt, och skyndade sig at skrifva sin inlaga, och Byting fortsatte emedlertid sin raffel, utan at bekymra sig om den i ångest och förbittring stadda arrestanten, hvilken fruktlöst anhållit at få tala et par ord vid Häradshöfdingen. Ändteligen satte sig Rätten, Trasenberg inkallades, och Länsmannen inlemnade sin skrift, hvilken af Häradshöfdingen uplästes så lydande: ”Högädle Herr Häradshöfding så ock then Högtärade Härads-Rätten! Alldenstund jag under mit Embetes utöfvande, i det jag å ställe stadd var at confiskera en oangifven Bränvinspanna hos Torparen Anders Jansson på Flåstads ägor, öfverfallen blifvit af en resande, den sig Uno von.
Som denna § innehåller det stadgande, hvaruti ändring af motionären icke blifvit yrkad, att de deruti omförmälde fabrikseller handtverks-arbetarne kunna antagas för endast sex månader, men tjenstehjons-stadgan deremot i vissa fall bestämmer tiden för tjenstehjons antagande till minst ett år, samt således genom den föreslagna ändringen stridiga bestämmelser skulle uppkomma, finner Utskottet sig böra vördsatnligen afstyrka sådan förändring. § 36. Enär vederbörande fabriksoch handtverks-förening vore i tillfälle att bättre än den af vigtigare sysselsättningar träget upptagna polis-myndigheten, vaka deröfver, att idkare fullgöra sina skyldigheter emot de hos dem anställda arbetare; så och med fästadt afseende jemväl å den i 32 och 46 §§ yrkade ändring, har motionären föreslagit, att ordet rP olis-myndighet» måtte utbytas mot orden »vederbörande fabrikseller handtverks-förening.n Ehuru Utskottet, lik^, med motionären, anser att vederbörande handtverksoch fabriks-förening är i tillfälle att i vissa fall bättre än polis-myndigheten bedöma, huruvida idkare fullgöra sina uti denna § bestämda skyldigheter, har Utskottet likväl funnit betänkligt att tillstyrka upphörande af den tillsyn, som är åt polis-myndigheten uppdragen; men Utskottet tror derjemte, att denna uppsigt lämpligen kan utöfvas af båda dessa myndigheter, hvadan Utskottet hemställer, det Allm. Besv - och Ekon.- I/skoffets Betänkande, N:o 128. 25 det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att uti 30 § orden: rsamt fabriksoch handtverks-förenings tillsättas näst elter ordet: »Polis-myn dighet. » § 38. / mom. I följd af de förändringar, som i 32 och 34 §§ blifvit begärda, har motionären hemställt, att orden: -autan sak. eller i annan ordning, än sorn i tjenstehjons-stadgan säges,» mätte utbytas emot ordet #obehörigen.» 5 morn.
I följd hvaraf den i io3 §:n Reg.F:n stadgade andra omröstning anställdes, dervid Justiliaerådet Gr. Snoilsky erhöll emot sig 3o röster. Just.rådet Nyblaeus 25 , Just rådet Isberg 18 „ Just.rådet Gr. Sparre 7 , Just.rådet Backman 3 , Just.rådet Stråle i , Just.rådet Engelhart i „ Härefter blefvo Just.råden Gr. Snoilsky, Nyblaeus och Isberg, hvilka således fått det största antal af röster emot sig, hvar efter annan, ställde under förnyad omröstning, efter följande voter:s-propositioner: i:a vot. prop. Den, som anser Just.rådet Gr. Snoilsky böra från sitt embete, såsom ledamot i Högsta Domstolen, entledigas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Befinnes mer än en tredjedel af rösterna hafva med nej utfallit, anses bemälde Just.råd, jemlikt io3 §:n Reg.- F:n och 64 §:n Riksd.Ordn , böra i sitt vigtiga kall bibe håltås ; D c ii 2 G Mars f. m. 455 Och befunnos, efter voteringens slut, rösterne hafva utfallit sålunda, att Just.rådet Gr. Snoilsky erhållit: Ja — 27. Nej — 21. 2:a vot.prop. Den, som anser Just.rådet Nyblaeus bora från sitt embete, såsom ledamot i Högsta Domstolen, entledigas, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Befinnés mer än en tredjedel af rösterna hafva med nej utfallit, anses bemälde Just.råd, jemlikt io3 §:n Reg.- F:n oell 64 §:n Riksd.Ordn. böra i sitt vigtiga kall bibehållas; Och befunnos, efter voteringens slut, rösterne hafva utfallit sålunda, att Just.rådet Nyblaeus erhållit: Ja — i5.
I detta speciella fall fick man det intryck, att hr F. gifvit tapt i försöken att iå fram den rätta karaktären och i stället sökte göra denna försummelse mindre märkbar för publiken, genom att i högsta möjliga måtto forcera sina icke vanliga mindre lämpliga åtbörder eller de af C. L. fordom en gång hårdt klandrade vågrörelserna på öfverdelen af kroppen, de mindre vackra armrörelserna och klifvandet. Man får icke häller förgäta hans egendomliga handooh fingergymnastik. Teaterspel i ofördelaktig bemärkelse var hans sätt att uttrycka sina affekter vid Öppnandet af det ödesdigra brefvet och före mottagandet af grosshandlaren H., likaså i början af samma akt, då han står i begrepp att omfamna Saima, men ryggar till baka. Den poetiska naturutgjutelsen i första akten till Saima sades märkvärdigt entonigt och utan fläkt. Maskeringen var alldeles för gammal och litet smickrande. — Fru Bosin är nu en gång så genompyrd af onatur och affektation både i fråga om tal, skratt och minspel, — och det framträder i synnerhet vid mindre stillsamma roller — att äfven synbarligt allvarliga bemödanden att få fram den rätta bilden ej på långt när göra samma verkan, som de bos mindre maniererade artister skulle göra. I första akten blef derför den konstlade lifligheten mindre i öfverensstämmelse med smaklighet och i de andra akterna blefvo känsloutbrotten ej tillfyllest gripande. — Under den nuvarande maktfördelningen vid denna teater synes fru Rundberg vara bestämd att i fullfart drifvas upp till stor konstnär. Man kan ju alltid en tid bortåt hålla på och roa sig med ett dylikt experiment. För personen i fråga kan det alltid vara till någon nytta, ehuru jag betviflar att det fins tillräckligt inombords för att deraf dana en verklig karaktärsskådespelerska. En sådan skulle i allmänhet säga sina roller med en helt annat uppfattning och djuphet. — I denna roll koketterade hon rätt näpet och behagligt, men af den kallt och slugt beräknande egoismen skymtades ej mycket. Birollerna spelades jämförelsevis bäst. Hrr Personne och Hamrin återgåfvo sina uppgifter på ett i det hela tillfredsställande karakteristiskt sätt.
Delande samma åsigt, som Grefve Posse, får jag blott tillägga, att utom svårigheten att dagarne efter Riksdagens öppnande finna ett tillräckligt antal personer, tjenlige till Electorer, inser jag äfven obilligheten af att derifrån utesluta de sedermera från Landsorterna ankommande Riksdagsmän, af hvilka flere torde äga de för en Elector erforderlige egenskaper. Det är på dessa skäl, i förening med dem Grefve Posse anfört, som jag biträder den af honom i frågan yttrade mening. Grefve Mörner: Lika med Utskottet har jag varit af den tanka, att Bänkmans - Den 9 April f. m. 79 valet bör afskaffas och annat valsätt till vägabringas, för att utse Electorer, och jag bär dervid hufvudsakligen afsett Ridderskapets och Adelns yttrade önskan i detta fall både vid sista och flere föregående Riksdagar; likvist har jag för min del ej kunnat förena mig med Utskottets pluralitet, om det föreslagne valsättet, emedan jag tror, att det blir ganska lätt att verka på valet, om, enligt Utskottets förslag, hvar och en af Ståndets Ledamöter skall uppgöra en lista på 45 personer, dem han anser böra blifva Electorer och Electors-Suppleanter. Jag har deremot trott, att det vid sistlidne Riksdag afgifne förslag att indela Husets ^Ledamöter i a5 Afdelningar, af hvilka hvarje Afdelning för sig valde en Elector, icke nödvändigt inom Afdelningen utan inom Ståndets samtlige Ledamöter, skulle, på sätt sista Riksdags Riddarhusutskott i dess afgifne Betänkande yttrat, innefatta en medelväg emellan det nu varande Bänkmans-valet och en samfält omröstning på 25 personer; och derigenom så väl tjenlige Electorer kunna erhållas, som den befarade inflytelsen på valet bäst undvikas. Beträffande det af Grefve Posse gjorde yrkande, om det tillägg vid ifrågavarande §., att de i 41 §• Riksdagsordningen uppräknade
Resolutionen den 8 April 1736, derefter beräknas, men för alla öfriga afgifter är säljaren befriad;” att Kongl. Brefvet den 2 Mars 1819 innehåller: För att erhålla Fastebref, åligger köparen alt vid domstol uppvisa Rcgements-Skrifvarens qvitto öfver Krigsmanshus-afgifterna, och, på det denne mätte kunna ett sådant meddela, hör original-köpebrefvet för honom företes, att tjena till efterrättelse för afgiftens berak-* Conttitutions-XJiskottets Memorial. iVio 44- 7 Ilande;” att ändtligen i 3 §. af i8a() års Förordning stadgas: ”Bytes Rusthåll mot annan egendom, som ej är af Rusthålls natur, eller öfverlåtes det genom testamente, gåfvobref, lösen till medarfva, eller annorlunda, utan viss utsatt köpeeller transportskilling, su beraknas af träde s-af giften efter Rusthållets Taxerings-värde det år, då a/handlingen derom upprättades.” Då af allt detta torde klart följa, dels att frågan, enligt Rikets Ständers åsigt, är af oeconomisk egenskap, dels att föreskrifterna i 5 och 6 §§. icke innefatta nya, utan redan förut bestämda vilkor och controler, och då, genom den åt Domaren närmare öfverlåtna verkställigheten af de oeconomiska lagbuden, något hinder för honom ej uppstår att utfärda sin Dom eller Fasta, helst Domaren i allt fall kan och bör ålägga köparen att dessförinnan anskaffa de handlingar och uppfylla de prsestanda, som för egande-rättens lagliga förvärfvande erfordras, finnér Utskottet, som, under Stats-Råds-Protocollens redan fullbordade granskning, lemnat förhållandet oanmärkt, nu icke eller skäl att den framställda anmärknings-anledningen godkänna. Stocholm den 29 Julii 1829. STOCKHOLM 1829, tryckt Lös Jon Ad. Walldan. Corn stilutionsUtskottets Memorial N.o ^5. t N:o 45.
Den 5 Juli. e. m. 299 10:0 StatsUtskottets Memorial af den å dennes, med öfverlemnande af Kongl. Maj:ts under den 29 sistlidne Juni till Riksens Ständers Statsutskott ailåtna Nådiga Skrifvelse, rörande Barthelemyska medlen, för att till Rikcens Ständers kunskap bringa hvad i anseende till den Kongl. Maj:t upplåtna dispositionsrätt öfver inkomsterna från Golonien St. Barthelemy sig tilldragit, och hvad fördel Moderlandet deraf vunnit och j hval mån de öfverskjutande inkomsterna kunnat till allmänt nyttiga anstalter inom Riket användas. Den i afskrift bilagda Nådiga Skrifvelsen upptog de deruti uppförda utgifter af Barthelemyska medel till P:d St. 2787: *4' 9. samt Rad. 518,288: 5. 9. Svenska BancoSedlar, 11:0 Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotlets den 29 sistlidne Juni afgifna Betänkande öfver Handelsmannen Wiganders Memorial, hvaruti framställes da skadliga följder, hvilka för Riksens Ständ, ers Banks och RiksgäldsContoirets Credit samt allmänna Säkerheten skola uppkomma derigenom , att assignationer af löpande natur utfärdas ä privata pexsoner, hvadan föreslås, att de, till förekommande af bedrägerier och enfaldigt folks förledande, mätte yarda förbudne. 3oo Den g Juli. e. m. Utskottet anförde huruledes genom Kongl.
I anledning af Revisorernes, likaledes berättelsevis, gjorda anmälan, att Eders Kongl. Majit, genom nådiga Bref af den 3 Juli och 26 September 1840, i anseende lill varuprisernas stegring beviljat manskapet - 9 skåpet vid de tre Gardes-Regementerna en tillökning af 1 sk. 4 r.st. för hvarje natura-portion, och att denna utgift blifvit anvisad att utgå, dels af 3:dje Hufvudtitelns besparingar, dels af anslaget till oförutsedda railitär-behof; äfvensom alt 8:o. Lif-Bevärings-Regementet, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 22 December 1837, undfått löneförbättring, har Stats-Kontoret ej heller något vidare att i underdånighet yttra, än att, hvad sistberörde löneförbättring angår, beloppet deraf utöfver stat, så länge ännu aflöning till personalen vid f. d. Lif-Drabant-Corpsen utgår, vid 1843 års utgång var omkring 370 R:dr för år räknadt. 9:o. Vid 1815 års lönereglering för Artilleriet, blef lönen för Tygskrifvare!) å Fredriks Skans icke å stat uppförd, emedan denna befattning ansågs framdeles kunna indragas; men, uppå underdånig anmälan af Krigs-Kollegium om behofvet af tjenstens bibehållande, fann Kongl. Maj:t godt, att, uti nådigt Bref den 10 December 1816, dertill lemna bifall; dock att Tygskrifvaren borde ålnöjas med half lön, eller 75 R:dr B:ko; men som anslag för detta belopp å stat icke fanns, blef detsamma uppfördt att utgå å dåvarande 3:dje Hufvudtitelns besparingar; hvilket allt sedermera fortfarit, och hvarom Eders Kongl. Maj:t, under den 29 April 1830 och 30 Juli 1831, till Slals-Kontoret aflåtit särskilda nådiga skrifvelser.
Uti sin till Rikets Ständers Stats-Utskott den 30 sistlidne Oktober aflåtna Nådiga Proposition, angående Stats-verkets tillstånd och behof, liar Kongl. Majit föreslagit, att, för den tid nästa Stats-reglering förhlefve gällande, Svenska Trädgårdsföreningen, till understöd för sin elev-skola, linge, mot enahanda vilkor sorn förut, fortfarande uppbära det från Sjette Hufvud-liteln hittills utgångna årliga anslag, 2.000 Ridr Riksmynt, under tillkännagifvande dervid, att Trädgårds-löreningen ingifvit underdånig ansökning om förhöjning i samma anslag, men att det från vederbörande i anledning deraf infordrade underdåniga utlåtande då ännu icke till Kongl. Majit inkommit. Trädgårds-föreningen har, genom sin styrelse, uti berörde ansökning i underdånighet begärt, att ifrågavarande anslag mätte ökas till dubbla beloppet, eller 4.000 Ridr Riksmynt årligen, och till stöd för denna anhållan i underdånighet anfört, hurusom Föreningens elev-skola o tvifvelaktigt verkat ganska välgörande, i det densamma höjt kunskaps-måttet hos ett icke obetydligt antal trädgårds-arbetare och derigenom äfven befordrat sjelfva vext-odlingens framgång, utom det att den lättat utvägarne för en mängd ynglingar ur de torftigare samhälls-klasserne att finna bergning och trefnad i ett yrke, som, rätt behandladt, äfven vore ganska vinstgifvande; att än rikare frukter borde af denna läro-anstall vara att förvänta, om deråt snart beredes en vidare utbildning, hvartill tiden nu syntes vara inne, sedan åtminstone vigten af matvexters samt i synnerhet fruktoch park-träds odling på sednare liden hos landtmännen tillvunnit sig ett allmännare erkännande, hvilket flerstädes åstadkommit dels förr endast i trädgårdar upptagna vexters utflyttning till fälten och Bih. till R. St.
Jag vill icke tro, att de varit förtydda, utan måste antaga att jag blifvit missförstådd, härrörande derifrån att jag uttryckt mig otydligt. Hr Cederschjöld, och sedermera äfven Hr von Hartmansdorff, med åberopande af den förstnämnde, har upprepat, såsom ett yttrande af mig, att det icke skulle gå an att, med bibehållande af vår nuvar. lag, gifva brottslingar ensamhetsfängelse i nådeväg. Jag har visserligen icke sagt annat än alt det kan gå an, men trodde det endast komma i fråga i afseende på förhärdade brottslingar, samt att man icke af deras val kunde draga någon bestämd slutsats om dessa straffs stränghet eller icke. Det är delta jag har sagt och ingenting annat. Hr von Hartmansdorff har äfven påstått att jag har sagt, att man icke borde bygga fängelser utan afseende på att lagen blefve antagen, och att således det vore ett sätt att låta brottslingarne gå strafflösa, om man antoge lagen, innan man hade några fängelser. Jag sade likväl, hvilket man icke hörde eller icke ville höra, alt lagen i allt fall iclie kunde komma lill verkställighet förrän fängelserne blifvit byggda. Således behöfde man icke frukta för, alt man skulle hafva en lag, hvilken icke kunde tillämpas. Ilemitterades till LagUtsk. Föredrogs Frih. Hermelins, A u g. Söd erli ng, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, om ändring af de lagrum och för - Den 29 December e. m. 545 författningar, som föreskrifva undersöknings hållande af häradsrätt i åtskilliga ekonomi-mål. Gr. Frölich, Gustaf Erik: Det är endast för att få ett nogare bestämmande uti den ifrågavar. motionen, som jag tager mig friheten att anföra några ord.
11 förbrytelse bcträdes, dömes till fängelse frän och med tvä mänader till och med ett är. Förbrytaren varde derjemte dömd att utgifva minuthandelseller utskänkningsafgift för det kannetal, som, efter hvad utredas kan, blifvit fory Hrad t, dock ej under det belopp, som svarar mot en fjerdedel af hvad, enligt de i §§ 17 och 18 stadgade grunder, för är minst utgä bör. Dessutom vare det i försäljningsrummet befintliga bränvin till och med 60 kannor, tillika med kärl, som för bränvinels afhemtning tjenliga äro, underkastade beslag och förbrutna. Ilar förbrytelsen skett å söneller helgedag, ökas straffet med böter från och med 15 till och med 50 R:dr. § 42. Om den, sorn till minuthandel med bränvin berättigad är, andra gången bc trädes med oloflig utskänkning, vare han tillika denna sin handelsrättighet förlustig, § 43. Öfvcrträdes förbud, som i § 27 gifvet är, vare lag som i § 41 sägs. § 44. Underlåter den, som erhållit rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, att afgift derför i föreskrifven tid erlägga, varde afgiften genast utmätt. Vid sådan underlåtenhet andra gången vare minuthandelseller utskänkningsrälligheten förverkad, och varde försäljningen genast inställd, i stad af magistraten oell å landet af kronofogden; men näringsidkaren vare ändock pligtig att, under försäljnings året, afgiften fortfarande utgöra. Den, som idkar minuthandel med eller utskänkning af bränvin under tid, hvarför afgift icke blifvit i föreskrifven ordning erlagd, bote första gången från och med 15 til! och med 30, och andra gången frän 30 till och med 60 R;dr. § 45.
Runstedts ansökning om prolongation af arrendet af Kronohemmanen Söderby i Lofö Socken. (I. A.) Från Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å ifrågavarande af Presteoch Bonde-Stånden bifallne Utlåtande, innefattande tillstyrkan af arrendatorn M. Runstedts gjorde underdåniga anhållan om trettio års förlängning af arrendet å Kronohemrnanen Söderby uti Lofö Socken, Färentuna Härad af Stockholms Län. Utskottet, som i anledning af gjord erinran dervid, att uppgift icke blifvit i förevarande Betänkande meddelad, rörande den tid, hvarunder Söderby hemman af nuvarande arrendatorn innehafts, får upplysa, att arrenderättigheten lill omförmälde hemman blifvit genom Kongl. Kammar-Collegii Transport-Resolution af den 19 October 1824 på Runstedt öfverlåten, har, af de vid Utlåtandet framställde anmärkningar icke funnit sig föranledt att frångå sin förut i frågan tillkännagifne åsigt, helst 6 Stats-Utskottets Memorialj IV:o igi och Utlåtande N:o igz. densamma, på sätt nämndt är, blifvit af 2:ne utaf Riks-Stånden godkänd; hvadan med åberopande i öfrigt af de uti Betänkandet N:o 187 anförde allmänna grunder, Utskottet hemställer, att Kronohemmanen Söderby må på ytterligare trettio år, räknadt från midfastan år 1846, till Runstedt upplåtas, emot skyldighet att erlägga den nu bestämde årliga arrende-afgift af 86 tunnor ix kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, äfvensom att fullgöra öfriga uti nu gällande arrende-contract fastställde villkor. Stockholm den 26 Juni 1840. N:o igi. Ant. till Exp. Utsk. den 27 Juni, kl. 1 e. m.
Enär denna fråga funnits kräfva tekn! k utredning, har Utskottet satt sig i beröring med Ofverdirektören vid Teknologiska Institutet, hvilken i anledning deraf meddelat skriftligt yttrande, hvaraf inhemtas: att ättikas styrka, eller halt af attiksyrehydrat, icke lika lätt och säkert som bränvinets, kan medelst areometer utrönas; att nemligen den ättika, som är beredd af icke distillerade vätskor, alltid innehåller en mängd ämnen, hvilka öka dess specifika vigt, hvadan, om man medelst areometer söker bestämma sådan ättikas styrka, densamma angifves för hög, och detta i samma mån sorn halten af förenämnde ämnen är betydlig; att åter brån vinsättika, så framt den icke är gammal, oftast innehåller alkohol, hvarigenom specifika vigten nedsättes och ättiksyrehalten alltså af profvaren visas för låg; och att fördenskull, i fall ättika skulle komma att förlullas efter dess styrka, sådan denna angifves af en areometer, det vore fara värdt, att ättika vid import försattes roed bränvin, helst alkoholen deri, om ättikan får ligga någon tid, förvandlas till ättiksyra; — i anseende hvartill, och då de andra metoder, man eger för att profva ättika, icke äro så enkla, att deras begagnande vid varans tullbehandling vore tillrådligt, Ofverdirektören uttalat den mening att »icke mer än en tullsats bör för ättika fastställas.» Vid betraktande deråt att ättikas vigt, i motsats till hvad med bränvin är förhållandet, tilltager relatift tili varans styrka, har inom Utskottet fråga uppstått att grunden för denna varas tullbehandling må förändras från rymdtill vigt-beräkning, på sätt redan i Norge och flera främmande länder eger rum.