Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tonen och leendet måtte ha blifvit underliga, utan att Truls sjelf visste derom; den unga flickan såg ut, som om hon icke visste, hur hon skulle bära sig åt eller hvar hon skulle göra af sig, och det ryckte smärtsamt till i hennes ansigte. I detsamma kom fadern in. «Ska du åstad redan?» sade han och tvärstannade. «Ja,» svarade Truls kort. «Adjö!» De följdes tigande samman ut på gården, der farbrodern gaf en pojke order att föra fram hästen, samt blefvo stående ända tills denne gjorts i ordning, hvar i sina egna betraktelser och utan att säga ett ord. «Nå?» sade farbror Tuve, när Truls satte foten i stigbygeln, samt fäste sina små gulgrå ögon på brorsonen. «Nej,» svarade Truls och svängde sig upp på hästryggen Gubben stod och såg bort. «Betänk dig väl,» sade han. Truls satt och ordnade tyglarne. Äfven han såg bort. «Det fins vigtigare saker än pengarne,» sade han med en knyck på nacken, helsade och red ut från gården. De begge männen hade icke sett på hvarandra; men inne i stugfönstret hade Truls uppfångat en skymt af kusinen, som förstulet satt och såg efter den bortridande. Julen kom ... På eftermiddagen till julafton gick Truls nere vid stationen, upp och ned på perrongen, fram och tillbaka, väntande på att tåget skulle komma. Det var försenadt; naturligtvis; en hel timma. Det vimlade och trängdes på den lilla stationen af folk ur alla klasser, som väntade anhöriga till hemmet eller sjelf skulle fara till hemmet; och öfver alla ansigten låg en viss glad brådska. Truls lät sig smittas deraf; vaga minnen från barndomen stego ock upp i honom och stämde honom helt högtidligt förväntningsfull; och när det ändtligen pep bortom backen, tyckte han, att det icke kunde vara annorledes än att det också måtte bringa något för honom. Pustande och stönande arbetade sig det fullastade tåget in på stationen. Fullt af ansigten i alla fönster.
En del af den dagen kommer väl alltid att blifva en » tillredelsedag », då man söker att åt sin boning gifva en prydlig och festlig prägel. Barnen böra naturligtvis ej gå overksamma omkring och vara i vägen öfverallt. De både göra nytta och hafva roligt, om de skickas ut i skog och mark för att uppsöka, hvad våren kan hafva att gifva till hemmets smyckande. Själf har undertecknad MÅDGA glada barndomsminnen från en och annan påskafton med morgonpromenader på landsbygden, alltid lönade med en mängd af sippor, grönt samt hassel-, aloch sälghängen till husets alla vaser och blomsterglas. Efter tidigt intagen middag kommer den högtidliga och viktiga äggkokningen. Skola nämligen barnen få sin ranson af färgade ägg är det ej för tidigt att genast taga ihop därmed. Till hvarje barn utväljas sex eller sju jämnstora, felfria ägg, som hårdkokas. Bästa sättet att därpå färga dem är, att sedan de efter kokningen blifvit väl torkade, doppa dem, ett i sänder, i en svag anilinlösning, som gifver dem en vacker färg och är oskadlig. Bresilja gifver en ful, brunröd färg och rekommenderas icke. Ett rätt bekvämt sätt att färga äggen är ock att måla dem med spritfärger, — detta tar blott några minuters tid, och äggen bli ögonblickligen torra. Naturligtvis måste de då kokas först, ty eljes skulle färgen gå bort i vattnet. En del ägg målas då i fyra kilar, med olika färger i hvarje, en del äro enfärgade, och på en del målas ena halfvan blå och den andra gul o. s. v. Färgerna kan man tillreda själf. Man k,öper för några öre af här nedan uppräknade färg-stofter, lägger dem hvar för sig på små flaskor, hvilka fyllas med sprit och omskakas allt emellanåt, så att färgen löser sig. Till röd, grön, gredelin eller violblå färg tages motsvarande atilin, till kornblå ultramarin och till gul gurkmeja. En sak bör ihågkommas. Låt ej barnen taga verksam del i dessa bestyr. Undertecknad har ännu lifligt minne af krossade eller spräckta ägg, nedfläckade fingrar och förkläden samt kokerskans vredgade ord och miner.
211 någon aii~lz~n kunde tala o111 briiiin~insförbudets goda vcrkiiirigar. P Kalisas hafva, som bekant, kviniioriin full rösträtt, och då frii Lease, soiii ar advokat, spelat eii viktig roll rid de senaste valen, rbkade hoii snart iii p % politiken och stod d % ej längre a t t liäjda. Till det yttre var friiii från Kaiisas en l h g, beliaglig, siiiiirt brnnett, som ej såg u t a t t vilja göra en inask för när. Xeii. sb snart hon koin pk talarestolen blef hon till röst och hållning en rerklig agitator, en deinagog i kjolar, hvars tiinga utan försyn gaf klatschar till höger och veiister. Hrisslingar hördes dSt ho11 angrep el: vid sediiaste valet Besegrad mycket bekant senator. Hon fortsatte likii lugnt soin om lion stått dar heinina p&amp; sin k far ni^ i Kaiisas och utdelat order &amp; t ' sina imderhafvaiide. Men db talarinnan kallade senatorn sr !i bof, och i kraftuttryck, so111 in3ihaiida förefallit taiiia i vestern, ineii soci stötte fiiikäiislig,z personer bland ahörarna för liufrudet, gaf liift &amp; t sina Iräiislor, började staniiiingen bli kvaf i salen. Eli del af piiblikes reste p2 sig och liiinnade teatern, de kvarblifvande antingen livissladtl eller appl %derzzde. Föigiifres painiiide presidentskaii talarinnan gZiiig på &amp; ng oiii a t t hennes stid var ute, och a t t t personlig ii tilliniileii iiiihte utesliitas fr %n föredragem.
Om derföre sådana brännmärkas, skulle det å ena sidan säkerligen betaga de fleste af dem håg att söka rymma, såsom för dem onyttigt, då de lätteligen igenkändes å hvad ort de vågade visa sigj och å den andra, vara den lämpligaste utväg, att kunna skyrdsairmeligen få sädatie bof-t var upptäckte, innan de medhinna att vidare störa Samhäilslugnet. Jag yrkar derföre bifall af hvad jag härom tillstyrkt. Herr Cederskjöld: Det skäl, som den sista värde Talaren anfört, för att söka bevisa brännmärkningens nödvändighet, nemligen ”för ”att kunna hindra lifstidsfången att kunna in”gå i Samhället,” synes mig just bäst bevisa dess olämplighet. Då den nya Lagen förmodligen skall tiliåta den nuvarande lifstidsfången att med tiden kunna återvinna friheten, bör man väl ej i förväg betaga honom hoppet att någonsin kun-, na njuta denna frihet, och följagtligen döda hos honom begäret att förtjena och förvärfva den. Grefve Kalling: Sedan jag nu hört så många kloka och upplysta Män yttra betänk-i ligheter vid Utskottets Förslag om skärpning i straffet för tjufvar, kan ej eller jag annat än tillstyrka afslag å detsamma. Det kan ju gå an att bibehålla det gamla en tid på försök j skulle erfarenheten visa, att det är nyttigt, så må det fortfara, och om motsatsen inträffar, kunna ju kommande Ständer.besluta 54 Dett 2 i Maji. c|en erforderliga ändringen. Hyad brännmärkningen angar, så är det visserligen sannt, att brännmärket förstör en människa för helg lifstiden j trun om det endast åsättes fästningsfångar, och icke i pannan, pl3n på axeln, så att det blott kati skönjas af dein som visitera, trQr jag det vara ganska nyttigt. Qch törenar jag mig således, utom hvad denna sednare fråga beträffar, med de Herrar, hvilka talat emot JJtskottets Betänkande. Grefve Spensi, Jacob Melker' Jag kan icke finna något skadtligt deruti, att med något outplånligt märke förse dem, som äro dömde tilj lifstidsfängelse.
Detta yttrande om städjans belopp och åboars rätt till besittning af hemmanen för sig och barn är väl sträckt utöfver åboarnes stämning, hvilken endast innehåller klagan, att Inspektoren Jönson för städjesedlar vid åboars ombyten tagit högre städja, än han qvitterat, och icke innefattar klander af hans eller Trippiska arfvingarnes rätt att åboar antaga och att med åboarna öfverenskomma om städjans belopp. Men det är dock oförnekligt, att Häradsrätten i detta ämne dömt, och frånkännt de verkliga jordägarna, nämnde arfvingar, denna rätt; likasom Häradsrätten i öfrigt Xörpligtat dem att nöjas med de utskylder af hemmanen, som en i öfverlåtelsebrefvet åberopad Kongl. Kammarkollegii förteckning och undervisning utstakade. Utan att dömas från äganderätten, hafva således jordägarne förlorat en rätt, som synes utgöra en väsendtlig del äfven af panträtten, från hvars förutsättande likväl Häradsrättens domslut utgår. Förpantning med frälserätt, såsom,Häradsrätten kallar den, hvad skulle väl dermed menas, om icke rättighet för panthafvaren att under förpantningstidpn utöfva frälserätt? Eller skulle något tvifvel äga rum, hvad som härmed betecknas? Om en jordägare endast utarrenderar sin frälsejord, utan förbehåll till fördel för de derå befintliga landbönder; kan väl någon tvekan uppstå derom, att arrendatorn öfver dessa bönder utöfvar samma makt, som jordägaren sjelf öfver dem äger? Eller skulle genom förpantning icke kunna upplåtas lika mycken rätt, som genom arrende? Utan tvifvel måste landbo, der hans aftal med jordägaren innehåller rätt för honom att qvarsitta viss tid, eller på lifstid, eller rätt för enka eller barn att efterträda honom, också bibehållas vid dessa fördelar, när en arrendator eller panthafvare kommer i besittning af jordägares rätt öfver samma landbo; och om jordägaren åt honom genom sjelfva pantbref vet eller arrendekontraktet betingat ytterligare särskilda fördelar; så är det ostridigt, att dessa måste landbon till godo komma.
För tidigt ingen börjar gå, Som skall ett h ö g r e lifsmål nå. Brita. En person frågade en gång en blomstervän: » Hvad skall jag göra för att mina b l o m m o r skola trifvas? » — svaret blef: » Se på d e m ofta ». Därm e d menade lian, att om hon ofta såg på sina älskade blommor, skulle h o n snart lära sig förstå, hvad som fattades d e m och hvad hon hade att göra. En m o d e r måste umgås förtroligt m e d sitt barn, h o n skall lära det bedja, till henne skall barnet gå m e d sina små b e k y m m e r o c h få råd därför, o c h h o n skall lära det tala sanning; detta senare är en mycket viktig sak, likaså att modern såväl s o m fadern är bestämd o c h ej af svaghet för barnet låter det få sin vilja fram. Nu har jag sagt det viktigaste för att icke tala om » barnkammarluften », m e n I d u n s redaktion så väl s o m jag vet nog, att om vintern vä- drar man ett rum utmärkt, o m man eldar o c h öppnar fönster samtidigt, o c h o m s o m m a r e n kan man väl släppa in så mycket luft man vill ha. Föröfrigt o m man håller barnet snyggt, badar det dagligen, låter det byta linne dagligen o c h ej låter våta, begagnade kläder ligga eller hänga kvar i barnkammaren, så behöfver ej luften där vara förfärlig. En omtänksam m o d e r ser n o g efter att där blir » luftadt » i barnkammaren o c h barnen få då vara i annat ram, K a n s k e en oerfaren moder, s o m skall ' föda upp sitt barn m e d flaska, ej tänker på att h o n måste hafva två sådana för att den ena alltid skall vara ren. Jag rengör min flaska i soda o c h vatten — slang, rör o c h napp måste hållas n o g a rena — man kan k ö p a små borstar särskildt för det ändamålet, o c h då allt blifvit väl sköljdt, lägges det i ett kärl fylldt m e d friskt vatten.
Stats VIskotleU Utlåtande, A’:o 47. 11 N:o 47. Auk. lill Exp.-Utsk. den 12 Febr. 1851 kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter enkan B, H. Sandelin. (I. A.) Sedan Norrtelje stads magistrat och äldste uti en, genom Kongl.
Grefve Spens, Carl Gujiaf: Jag inser ganska vål anledningen för de värde Talare, som föreslagit att desse frågor skola hvila till dess underrättelse ankommitorn de beslut, som i dessa ämnen blifvit fattade af de Stånd, hvilka de egenlligen röra; men den grannlaga art som alla Grundlagsfrågor äga, i synnerhet de som röra |0g Den 22 April a, m, National-Representationen, föranleder mig till den hemställan, om icke till undvikande deraf, att en praxis stadgas för framtiden, hvilken är oskadlig om den sker af en enskild önskan, att inhämta de Stånd* yttranden, hvilka saken rörer, men olämplig om den sker af ett RiksStånds artighet, det Tore bättre nyttja den formen, att på Herr von Heijne* och Grefve De Ja Gardie» begäran desse frågor blifvit hvilanda på bordet, enligt 4g §. Riksdagsordningen, utan angifvande af någon orsak och utan att för sig atadga en vana att afvakta andra Stånds beslut*, innan man yttrar sig öfver sådane ämnen. Herr Grefven och LandtMarslcalken hematällde om icke frågan om en förändrad National-Representation för de trenne ofrälse Stånden kunde tills vidare få hvila på bordet. Bifölls, Grefve Spens, Carl Guftaf, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande; (Se Bilagan N;o 4,) Lade? på bordet, Företogs till pröfning Stats-Utskottets den 5 depnes under N:o 90 afgifne och den 7 derpå följda eftermiddagen på bordet lagde Utfå-" ■ ■■ V, ' '' .■ Den 22 April e, m. £03 tande och förslag i fråga om aflöningen för Riks-Ståndens och deras Utskotts-Secreterare, Canzlier och Vaktbetjer.ing. Herr von Hartmansdorff', August". StatsUtskottet har, uti deas Betänkande, förklarat deu uppgift jag gjort rörande kostnaderne för sista Riksmöte vara origfig.
S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades 2:ne af Grefve Spens, Carl Gustaf, afgifne motioner: l:o angående Berednings-Comiteernas upphörande; 2:o angående förändradt stadgande, i afseende på Taxering af jordegendom. S. D. Remitterades tili Constitutions-Utskottet tvänne af Herr Rosen - Prot. Utdr. d. 20 Mars 1840. 165 qvistt Fredric Leonhard, denne dag, i den ordning 29 §. Riksdags-Ordningen föreskrifver, anmälde anledningar till anmärkningar, den ena emot Föredraganden för Ecclesiastik-Ärenden och den andra emot Stats-Rådet och Föredraganden i Coinmandomäl. S. D. e. m. Remitterades till Siats-Utskottet ett af Herr von Stahlj Emilj denna dag afgifvet yttrande, innehållande tillägg till dess förut till Utskottet remitterade motion, angående en förändrad fördelning af Consulad-districten m. m. S. I). Remitterades till Lag-Utskottet Friherre Cederströms, Thure, nu afgifne yttrande, i anledning af Herr Lagerbjelkes denna dag, f. 111., till Utskottet remitterade motion örn upphäfvande af Kongl. Brefvet den 3 Juni 1752, angående lottkastning tili urskiljande, hvilken skall undergå dödsstraff. S. D. Lades till handlingarne Banko-Utskottets den 7 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 4, med öfverlemnande af Banco-Fullmägtiges berättelse till Utskottet år 1840. S. 1).
Lika med Frih. v. Schulzenheim och den siste talaren är jag öfvertygad, att R. o. Ad:s mening icke varit att besluta en sådan inskränkning emot hvad Utsk. föreslagit, som likväl nu uti beslutet innefattas; och jag tror, att det varit af förbiseende, som R. o. Ad. låtit i prot.utdr. inflyta: med afslag å hvad Utsk .yttrat etc. Dessa ordalag kunna icke tydas såsom endast afseende summan, utan måste anses innefatta jemväl hvad Utsk. i öfrigt yttrat. Ehuru jag altså instämmer deri, att det varit R. o. Ad:s tanka att besluta så som den begärda förändringen afser, och denna tanka äfven varit min, mäste man likväl, sedan beslutet, sådant det för närvar, lyder, blifvit fattadt och justeradt, dervid låta bero. Hr von Troil, Emil: Lika med talaren näst föreden siste kan jag ej finna annat, än att denna fråga har största likhet med den, som nyligen förevar, ang:de en oriktig uppfattning till prot. af ett i BondeSt. fattadt beslut. Man yrkade då, att hvarje Stånd har rätt förklara meningen med dess beslut; och hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke sätta ifråga, att R. o. Ad. icke skulle vilja Carlstens iståndsättande, och sålunda önskade) att, i fall af behof, besparingar från andra håll måtte dertill kunna användas. På det altså samma behandling må vidtagas med denna som med den ofvan angifna likartade frågan, anhåller jag om propos. derå, att R. o. Ad. förklarar sin mening hafva varit, att, om det ifrågavar. anslaget icke beviljas, då bifalla Utsk:s hemställan uti ofvanberörde afseende. Gr. Frölich: Jag instämmer i den åsigt, som den siste talaren yttrat, att R. o. Ad:s tanka varit sådan, som han förklarat; men jag tror oss vara af grundlagen förhindrade, att instämma med Hr v. Troil i det resultat, hvartill han vill leda sin förutsättning.
På anförde skål har Riksdagsfulhnågtigen Oloj Benjaminsson från Götheborgs och Bohus Lån, uti ingifvet memorial, anhållit, att Askim och Frölunda socknar, som jemte Fässberg, Kållered och Råda Församlingar tillhöra Fässbergs Pastorat af Götheborgs Stift, måtte derifrån skiljas och utgöra ett serskilt Consistoriel! Pastorat, hvars Kyrkoherde erhåller till boställe det nuvarande Comministers-bostållet, och för öfrigt ti 11— godonjuter vanliga Pastoralier; men som detta ärende beror på undersökning och pröfning af vederbörande Embetsmyndigheter, och jancke utgör föremål för Rikets Ständers behandling, får Utskottet vördsamt hemställa, att Olof Benjaminssons motion må förfalla; hvilket dock till Rikets Högloflige Ständers pröfning öfverlemnas. Slockholm den i5 April i84o. Bih, till R. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Allm, JBesv.- och EkornTJtsiottets Utlåtande, N:o 53 2. i N:o 22. Ani. till Exp. Utsk. den 7 Maj, kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väclct motion om inrättande af ett Carhas i Carlshamn. Riksdags-fullmägtigen Ola Jeppsson {'rån Blekinge Län, med hvilken sig förenat Lars JS/ilsson från samma Län, har, uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet memorial, sorn till Ekonomi-Utskottets handläggning blifvit remitterade, föreslagit, att, då Städerna Carlshamn och Sölvitsborg, jemte Bräkne och Listers Härader i nämnds
Vid pröfning af den föreslagna nya aflönings-staten har» Utskottet a) beträffande först de för Presidenten upptagne 9,000 R:dr funnit sig böra, i enlighet med sina i likartade fall förut gjorde tillstyrkanden, hemställa, att nämnde aflöning måtte fastställas till endast 8,000 R:dr och således en förhöjning nu uppföras af 1,124 R:dr. b) I afseende å öfrige embeten och tjenster samt aflöningen vid dem, har Utskottet funnit att det arfvode, 600 R:dr, som, enligt Kongl., Maj:ts Nådiga Proposition, skall fördelas emellan de vid detta Embetsverk anställde 3 Kanslister, hvilka tillika föra protokoll, skäligen borde fördubblas, så att desse personer, hvilka hafva en annan och vidsträcktare tjenstgöringsskyldighet än Kanslister i andra Embetsverk, må erhålla 1,400 R:dr hvardera; Och tillstyrker Utskottet alltså, att, såsom arfvode till fördelning mellan de protokollsförande Kanslisterne, en summa af 1,200 R:dr Riksmynt må å staten uppföras. Kommande emellertid så väl 400 R:dr af nyssnämnda summa, som de för tredje kanslist-beställningen äskade 1,000 R:dr, icke att utgå så länge en Notarie qvarstår med aflöning, enligt äldre stat och fullmakt, c) Hvad angår det väckta förslaget om uppförande å stat af en ny kammarskrifvare-lön å 1,000 R:dr, anser Utskottet en dylik tjenstemans anställande i det uppgifna ändamålet vara af behofvet påkalladt, men får likväl, i öfverens-? stämmelse med hvad förut i sådane fall yttrats, endast hemställa, att en summa af 1,000 R:dr årligen ställes till Kongl. Maj:ts disposition för befrämjande af göromålens gång inom kammarskrifvare-graden. d) Vidkommande ofvanbemälde Notarie samt en annan öfvertalig tjensteman, f. d. Ombudsmannen vid Direktionen öfver Lappmarks Ecklesiastik-verk, anser
Hvartill tjenar det då, att i lagen uttala detta straff såsom ovilkorligt, ehuru man endast i högst sällsynta fall vill tillämpa det? Blir det icke i sådant fall ett blott skrämskott, som ingen fruktar? Lagen bör tillämpas, så vidt möjligt, utan benådningoch denna till högst sällsynta fall sparas. Sådan är min åsigt. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Lika med flere föregående talare, delar äfven jag den åsigten, att dödsstraffets tillämpning bör inskränkas; roen jag kan dock ej deraf finna anledning att biträda det förslag, Utsk:t i nu förev:de fall framställt. I motsats mot den siste värde talaren vågar jag påstå, att hittills åtminstone har mord räknats till sällsynta brott inom landet, och att sätta dödsstraff såsom ovilkorlig påföljd för detsamma, kan enl. min tanke ej föranleda till någon stridighet emot de grundsatser, som vid lagstiftningen hittills blifvit följda, så mycket mera som alla förslag, hvilka på sednare tider blifvit framstälda, gått i enahanda rigtning, som det af K. M. till R. St:rs pröfning nu öfver lemnade. En talare har påpekat, att det ifrågav:de förslaget skulle innefatta en konseqvent tillämpning af det s. k. latityd-systemet och af de åsigter, som sedan 1844 gjort sig gällande. Andra talare hafva, som mig synes, på ett öfvertygande sätt visat, att den konseqvens, som här blifvit ådagalagd, snarare kan anses innebära en inkonseqvens. Den 24 Mars f. m. 325 Vid de förändringar i strafflagen, som efter 1844 blifvit vidtagna, liar man i allmänhet gått varsammare till väga med latitydsystemets användande, än som var fallet i det vid 1844 års Riksdag handlagda förslag till ny strafflag. Man har t. ex. fortfarande bibehållit en straffart, som i 1844 års lagförslag var föreslagen att borttagas, nemi vattenoch brödstraffet; och i öfrigt sökt att göra öfvergången från det förutvarande till det nya, som man velat införa, mindre skarp.
På sådan grund liar val ock, genom 1805 års Skogs - Ordning , ansvaret för åverkan blifvit , utöfver hvad La* gen stadgar, förhöjd t; man erfarenheten vittnar dock , att detta förordnande icke varit nog Olägligt, att afhålla dessa tillgrepp; och den ännu hös allmänheteni nog allmänt rådände öpiniöri om det mindre vanhederliga i gerningen, bidrager jemväl väsendtligen till de ofta försporda föforättänden af denna art. Utskottet inser häraf nödvändighdten äf skärpning uti straffet för berörde förbrytelser» och ehuru Utskottet dervid funnit* att vid deU under Utarbetning Varande nya Brottmåls-Lag lägligaste tillfälle bör blifva ätt bestämma detta ansvar, som å dessa förolämpandéd bör följa, heldst sådant då kan ske med ett nödigt samband af allt hvad nämnde Lagstiftning bör behandla, finner doök Utskottet , äf dert frier och röör till. tagande angelägenhet, att skogen noga vårdas och att ägarne deraf må fredas från obehöriga tillgrepp, sig äga anledning föreslå den förändring uti 10 Cap. Byggninga Balken kamf 62 $ 63 och 65 §. §. i förenämnde -Skogsordning $ att, med bibehållande af de böter, sorn 1 Moni; uti 62 «eh 63 §. §. i samma Förordning utsätter - Den 7 Juli* ter för åverkan af bärande träd, mastoch storverks-trad , de uti 3 Mom. ba §. för annan åverkan å Kronans Parker, Gehög och Djurgårdar stadgade böter, fördubblas, samt de uti % Mom. 63 §. för annan åverkan å allmänning eller enskiltas ägor fyrdubblas, med bibehållande af de stadganden, som 6 a och 63 §. §. i öfrigt innehålla, saint uti 65 §• att åverkan andra gången skall ligga i tveböte, och att den som tredje gången eller oftare dermed sig förbryter, bör, jemte erläggande af sistnämnde böter, sitta i stock en Söndag, under Gudstjensten, med qvist eller qvistar i handen af det eller de åverkade trädslagen.