Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ordförande finnér häradets angelägenheter kräfva Härads-nämndens extra samanträde; eller 4:o Härads-nämnden, innan den åtskiljes, beslutar extra sammanträde till någon viss dag, och 5:o då Läns-nämnd så påfordrar. 5 §■ Sedan Nämnden kommit tillsammans utser den inom sig genom val med slutna sedlar ordförande och vice ordförande för ett år. 6 §■ Kallelse till ordinarie och extra ordinarie sammankomster utfärdas af ordföranden, genom allmän kungörelse som i häradets alla kyrkor skall uppläsas minst 14 dagar före sammanträdet, så framt ej i speciela fall, så skyndsamt sammanträde äskas af Konungens Befallningshafvande, att denna kallelsetid ej kan iakttagas. I kallelsen upptagas de ärenden, hvilka blifva föremål för Nämndens behandling. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, Jtl 110. 31 . ' 7 §. a) Motionsrätt eger l:o hvarje Socken-nämnd, och 2:o Härads-nämndens egna ledamöter. b) Härads-nämndens ledamöter ega omedelbarligen väcka motioner under* Nämndens pågående sammanträde; men motioner från Socken-nämnd skola, skrift-* ligt uppsatte, inlemnas till ordföranden, en månad före det ordinarie sammanträdet, för att vid detsamma kunna föredragas. c) Vid Nämndens extra sammanträde få endast förekomma sådana frågor, för hvilka extra sammanträde blifvit beviljadt.
Oaktadt den nuvarande, af lagen garanterade, konventionela räntefoten hos oss måtte anses hög vid jemförelse med den i andra länder under lugna förhållanden förekommande, har konkurrensen dock icke åtminstone i väsendtligare mån, så vidt kändt är, förmått hitlocka främmande kapital till näringarnes fromma. Det finge då ankomma uppå, huruvida nio procent kunde åstadkomma denna följd, såvida den af näringarne behöfdes och kunde bäras. Ifrån sitt förslag om fri ränta för sex månaders kreditpapper, har Komitén undantagit skuldförbindelser, till säkerhet för hvilka inteckning i fast egendom beviljas och sökes, och genom detta undantag visserligen för landets hufvudnäring, jordbruket, hvaraf väl afkast ningen ej i något fall torde kunna beräknas högre än till sex procent, erkänt riktigheten af den grundsats, hvilken i allmänhet, enligt hvad här ofvan är anmärkt, borde utgöra regeln för räntans bestämmande. Men då Komitén derjemte förklarat, att, der en förut utfärdad ioteckningshandling till säkerhet för försträckningen såsom pant erbjudes och emottages, sådant ej skulle inbegripas under undantaget, så ligger deruti en afvikelse från den S>7 princip, hvarpå undantaget grundas, och hvilken afvikelse, med behörig habilitet begagnad, lätteligen kunde leda till att göra hela undantaget illusoriskt. Under åberopande af hvad jag sålunda haft nåden anföra i afseende å förevarande högst vigtiga fråga tillåter jag mig i underdånighet att tillstyrka:
Han måste gå öfver förstugan, och dess stora dörrar stå vidöppna, han stannar, han ser ut i den kolsvarta natten och han hör, han hör. Han hör klockan klämta, forsen brusa. Han hör dånet af bristande is, larmet af törnande stockar, de upproriska vågornas brusande, hånande, segerjublande frihetssång. Då störtar han ut i natten, glömmande allt. Därinne må de stå med lyfta glas och vänta ända till världens sista dag; nu bryr han sig ej mer om dem. Fästmön må vänta, patron Julius’ tal får dö på hans läppar. Ringarna skola ej växlas denna natt, den förstenande förvåningen skall ej sänka sig ned öfver den lysande församlingen. Nu, ve er, upproriska vågor, nu gäller det i sanning att tillkämpa er friheten, nu är Gösta Berling kommen ner till fallet, nu har folket fått en anförare, nu tändes mod i förfärade hjärtan, nu stiga försvarare upp på murarna, nu börjar en väldig strid. Hör, hur han ropar till folket, han befaller, han sätter alla i verksamhet. »Ljus måste vi ha, ljus framför allt, här förslår ej mjölnarens hornlykta. Se på de där rishögarna, bären upp dem på branten och tänden på dem. Det blir arbete för kvinnor och barn. Fort bara, läggen upp ett stort flammande risbål och tänden det! Det skall upplysa vårt arbete, det skall synas vida och kalla hit hjälpare. Och låten det aldrig slockna, bringen halm, bringen ris, låten klara flammor låga mot skyn!» »Se, se, ni vuxne män, här är arbete för er. Här är timmer, här är plank, fogen samman en nöddam, som vi kunna sänka ned framför denna bristande mur. Fort, fort till arbetet, gören den fast och stadig. Gören i ordning stenar och sandsäckar att sänka den med. Fort, svängen era yxor, låten hammarslagen dåna, borren bita sig in i träet, sågen gnissla i de torra plankorna!» »Och hvar äro pojkarna; fram, fram, ni vilda odågor! Skaffen er störar, skaffen båtshakar och kommen hit midt ut i stridsvimlet.
Götheborg, hvarom särskildt är stadgadt: att grunden härtill vore, det Rådstufvud-Rätterne, såsom Öfver-förmyndare, matte med desto större säkerhet tillse och varda omyndigas rätt, samt att i öfrigt föreskrifne aigifter till de fattiga och Justitiestaten, ’Bevillningar m. m. blifvit rigtigt bevakade och erlagde: att i afseende pä dem af det Vdrdiga Presteisknpet, som inom Städerna äro bosatte, enahanda omständigheten i berörde fall. inträffade, i det, att de lydde under Rådst ufvud Rätt, der Bouppteckningar skola ingifvas och förvaras, Förmyndare tillsättas, Omyndigas arf redovisas, Arfskifte!), då de röra omyndige, granskas, och, med ett ord, alla Sterbhusfrägor upptagas och afgöra*: att 'ehuru, hvad angår Höglofl. Ridderskapef och Adeln, förhållandet i så måtto vore olika, sorn Hof-Rätterne i alla Arfs-, Testamentsoch Förmyndare-frågor, vore de s privilegierade Forum, det likväl ofta skall handt, att Hof-Räuerne, vid Förmyndares tillsättande, hört vederbörande Domstolar, så väl på landet, som i Städerna; äfvensom, enär omyndige hos Kongl. Maj:t söka att sjelfve få förvalta sin egendom, Under-Domstolarn. es ledning hvaiaf, och då dessutom, enligt Kongl. Kungörelsen den 6 April 1810, nästan alla onera och ut sky Ider äro åtagne till proportionerlig fördelning emellan alla Städernas Invånare, sorn således i ett närvara, de förhållande sig emellan blifvit förenade, samt i öfvervägande tages, ej mindre Magisiiaternes i allmänhet ägande ringa och obetydliga lönings-vilkor, hvilka, genom rättigheten af Den 4 April. 25 af Bonpteckningars och Skiftens förrättande i alla Sterbhus, emot ofvannämnde arfvode, i någon mota lunde förbättras, än afven, att en annan Skiftesman. sällan alic,nas till mindre belopp, och attén aflöning genom
Jag såg dem i verksamhet, när jag i förra veckan gjorde en utflygt öfver Atlanten. En enda spruta blåste på försök om kull luftobservatorium vid Michigansjön.» »Sådana sprutor börjar man göra äfven hos oss,» sade en herre som hört banktjänstemannens ord, »åt minstone af det mindre slaget, sådana som kunna ersätta blåst, när landtbruksingeniörerne finna lugnt väder ogynsamt för åkerbruket.» »Så–å, det har jag icke förr hört,» förklarade en medlem af det stora Hvete-utskeppningsbolaget som själf hade vidsträckta åkerfält på de forna Svältorna. »Jo, det kan jag försäkra er. Det är jag som infört uppfinningen i Skandinavien. Får jag lof att lemna er mitt adresskort?» »Ah, ni är Oxygen Warm-Blasius!» utropade bankmannen, sedan han kastat en blick på kortet. »Således en af riksdagskandidaterne i Majorna.» »Nu kan jag upplysa er hvem den där dystre mannen med det långa håret är,» hviskade ett af de ofvan nämda fruntimren till sin granne. »Det är den bekante vädertillverkaren Warm-Blasius.» »Om jag tillhörde den valkretsen, skulle jag fordra, att han läte klippa sitt hår,» förklarade det andra fruntimret. »Vi behöfva inga riksdagsmän med Stockholmsutstyrsel.» »God dag, fru Skarpman lilla! Huru står det till? Ett sådant här förlustelseställe har man inte i Östersjön, skulle jag tro. Ni arbetar för vårt riksdagsval, har jag hört. För min del tror jag, att fröken Ozodes har största utsigten.» »Visst icke!» förklarade fru Skarpman-Stormfågel med mycken säkerhet. »Är ni bland de väljande?» »Nej, jag hör till Pusterviks valkrets.» »Men ni har kanske bekanta och inflytande i Majorna. Jag ber er förorda Warm-Blasius, ty jag skall säga er, att ...» Fortsättningen hviskades i örat på göteborgsdamen, hvarefter fru Skarpman-Stormfågel hastigt tog afsked och blandade sig i en annan grupp, där riksdagsvalet högljudt afhandlades. I denna grupp syntes Apollonides och ej långt från honom fröken
Utskottet har tagit dessa anmärkningar och Förslag i behörigt öfvervägande; men då, hvad angår den rätt som uti ifrågavarande hänseende bör LandtMarskalk tillkomma, det förekommer; att, enligt Riksdagsordningen, LandtMarskalk är berättigad vidmakthålla ordning vid sammankomsterne, samt han jemväl är den, hvilken för Ståndet föredrager öfverläggningsämnena, och sålunda ensam är i tillfälle alt på förhand bedöma, huruvida något ärende må förekomma, som 63 H. 11* 164 Den 25 F eli ru arli e. m. antingen angår personlige förhållanden . Stan-» dets enskilde angelägenheter eller något så beskaffad! allmänt ämne, soto det till äfventyr* vore af vigt att för ögonblicket söka hålla hemligt, (hvilka alla omständigheter synas Utskottet erfordra åhörarnes avlägsnande, änskönt de icke förhålla sig bullersamt) liar Utskottet alltså, för dylika händelser, ansett det vara lämpligt, att LandtMarskalk äger utväg att förklara ett Plenum slutet, eiler under Varande Plenum anbefalla åhörarnes aflägsnande'; och tror Utskottet, lika med Herr Hjertaatt inom LandtMarskalkens moraliska personlighet i allmänhet torde ligga en tillräcklig garanti emot missbruket af den honom sålunda öfverlåtne makt. Men då Utskottet å ena sidan trott denna makt böra LandlMarskalk tillkomma, har Utskottet, å den andra, äfven ansett en sådan böra , oberoende af honom, finnas jemväl hos Ståndets egna Ledamöter, enär det någon gång torde inträffa, att Ridderskapets och Adelns Ledamöter, i afseende på ärendernes beskaffenhet, att icke för öppna dörrar böra afgöras, äro af motsatt åsigt med LandlMarskalk eller Ordförande. Och kan Utskottet af detta skäl ej tillstyrka Herr Hjertås hemställan, alt LandtMarskalks bifall tili en om åhörarnes aflägsiiande gjord framställning bör föregå tillsägelsen derom.
MLundbergs bosäMningsmagastn, n:r 7 Storkyrkobrinken, denna i sitt slag största affär i landet, om hvars tillvaro Iduns läsarinnor hafva en ständig erinran genom de annonser, som nummer efter nummer, nästan alltifrån tidningens början, varit och äro införda nere i hörnet å bilagans främsta annonsida — denna välkända affär har i sin storartade försäljningslokal vidtagit en lika enkel som praktisk omgestaltning, hvilken gjort densamma både betydligt förmånligare för själfva affären och mera behaglig samt öfverskådlig för kunderna. Det stora dubbla hyllfack, som förut fördelat den stora butiken i en främre och och bakre hälft, är alldeles borttaget, och midt på golfvet är en barriéreomsluten öppning, genom hvilken man på en bred mattbelagd trappa kommer ned i den likaledes mattbelagda och af hr Grabow dekorerade källarvåningen. Hit, där landsortsexpeditionen förut varit förlagd, har nu flyttats hela det rikhaltiga och eleganta järnsängslagret med tillhörande sängkläder, filtar m. m. som utgör en af hufvudartiklarna i denna mångomfattande affär. Belysningen sker med elektriskt ljus liksom i den öfre lokalen, hvilken numera, som sagdt, utgöres af en enda stor sal med de stora hyllfacken uppställda längs efter väggarna, så att kunderna hafva en lätt öfversikt öfver alla de olika varor, som här finnas att tillgå. Sådan denna butik nu ter sig, torde den vara den största i Sverige. För alla konstvänner att beakta är den sällsynt intressanta utställning, som för närvarande pågår i konstföreningens lokal vid Trädgårdsgatan, utaf tvänne af vårt broderland Norges främste må- lare, Fritz Taulovi och Erik Verenskiold. Bägge dessa bära namn, som redan äga europeisk ryktbarhet, och deras öfverdådig friska och nationelt typiska konst på denna utställning rikhaltigt och allsidigt representerad. * » JDe anonymes utställning?, som nu erbjuder ett nytt intresse, sedan demaskeringen försiggått, hålles öppen sista dagen i öfvermorgon söndag. * Konstnärskarnevalen nästk. torsdag (dagen före Maria Beb. dag) lofvar att blifva af synnerligt intresse. En hel del pikanta anordningar vidtagas, som denna afton torde komma att göra Berns salonger mer än vanligt strålande och tilldragande.
Detta utlåtande har ännu ej afhörts. 22:0 Den af R. St. till Regeringen öfverlemnade fråga om reglering af Landtstaternas och Landtmäteristatens löner m. m. beror på KammarCollegii och StatsContts ännu ej afgifnä utlåtanden. 23:o R, St. anhöllo, att Banken må äga att genom ombud deltaga i de årliga inventeringarna af myntets behållningar, äfvensom att tid måtte bestämmas för utmyntningen och återlemnande till Banken af det vid myntet emottagna guid och silfver. Första punkten är bifallen och i den andra har KammarColhm fått befallning att inkomma med utlåtande. 24:0 R. St. tillkännagåfvo, att de ansågo Vexelcontrollörsbefattningarna i Stockholm och Götheborg böra indragas och att, i händelse de komma alt fortfara, arfvodena derför måtte komma att utgå'af Extra Utgiftsfonden. Regeringen har uppskjutit frågan, intilldess förslaget till ny Vexelstadga och Mäklareordning kommer under pröfning. 2Ö:o R. St. föreslogo en ny Stadga för Rikets mått, mål och vigt. Häröfver har VetenskapsAcademiens utlåtande blifvit infordradt. Remitterades till Allm. Besvtsoch OeconomiUtskottet. Öppnades Hrr Eleetorers lista till ledamöter i Hemliga Utsk. och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: W:o 131. Gr. De Geer till Leufstad, Garl, Wto 377. Hr Reuterskjöld, Axel Didrik, N:o 792. Hr Lagerhjelm, Pehr. 4G Den 8 Mars f m. Hr Ceder seli jöld, Pehr Gust., uppläste följande: Dag från dag har jag hoppats, alt K M:s Nåd. Propos. om Statsverkets tillstånd och behof skulle hos R. o. Ad. blifva utförligt granskad af någon, som ägde icke allenast tillräcklig sakkännedom för att kunna riktigt bedöma de särskilda ämnena, utan äfven den personliga stallning i samhället, som kunde bereda hans omdöme vederbörligt gehör.
Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan io om aftonen, In Fidem Protocolli O. J, Lagerheim. Onsdagen den io December. Plenum klockan 9 förmiddagen. Företogs Val af en Directeur och en Suppleant vid Låne-Contoiret i Götheborg; och be - ^8o Den 10 December J, m. fanns, vid Valförrättningens slut klockan | till 11 förmiddagen, hafva blifvit utsedd till Directeur: Herr Hjärne Carl Jacob > Öfverste, R, S. Suppleant : Herr af Pettersens Carl ^ Öfverste Liemenant, , . 83 röster. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens den 6 dennes under N:o 64^ afgifne , samt den 8 derpåföljde e. m. på Bordet lagde, Betänkande, i anledning af väekte Motioner rörande användandet af de medel, hvilka vid utredningen af Allmänna MagazinsInrättningens tillgångar och skulder till Banken inflyta. Vid förnyad Föredragning af Stats, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 5 dennes under N:0 646 afgifne , samt den 8 derpå följde e. m. på Bordet lagde, Utlåtaade , i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angående yrkadt upphäfvande af Gränse - Den 10 December f tn. Gränse - Tullbevakningen mot Norrige , fann Ridderskapet och Adeln , att , enär sistnämnda Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Haodlingame. Föredrogs å nyö Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 5 dennes under N:o 647 afgifne , samt den 8 derpåföljde e. m. på Bordet lägde , Utlåtande öfver väckt Motion om kraftiga åtgärders vidtagande til! Svenska Kiädesfabrikernes upphjelpande.
Men egenteliga föremälet för desi Motion more emedlertid, att, för det narwarande, och intilldefi alt det omförmalte hunnit göra werkan, i stöd af HandelsBalkens 9 Cap. 2 och z den Förklaring, som Kongl. Förordningen den 16 Mars 1792 innehåller, i tillämpning a de da införde Crediteller såkallade Riksgalds-Sedlar, äfwen ma i nuwarande wida sämre Confunctur, tjena till efterrättelse, i anseende till de i Banco Specie före ar 1309, gjorde ock ännu obetalte Län, intilldefi Banquen kommer i tillstånd, alt honorera sine Sedlar, eller mynt derföre utan agio erhålla. Herr Friherre Jacob Cederström, framställer och förklarar egenstapen af alt till omlopp sanctioneradt Representativ mynt, samt nödwändigheten af dest bibehållande wid oafbrutet oföränderligt wärde emot hufwud-mvntet: Anser Private Personers och Private Disconters pa Banquen utgifne Afiignationer, uti allmänna penninge-rörelsen icke ssadlige, da de pä egen Fond eller egen Credit äro grundade, men finner ett motsatt förhållande inträda, da det allmännas Credit och medel, till understöd eller biträde för dylika Inrättningar får begagnas, och det Representativa Myntets tillökning, utan motswarande reel fond derigenom förankedes.
Utskott icke i någon händelse rätteligen kan ega rum; och 2:do att, om en sådan votering, i analogi med hvad i dylikt fall någon gång lärer skett, likväl företages, alla fyra Ståndens mening dervid böra komma under omröstning, enär Borgare-ståndets beslut i detta fall måste anses såsom ett annat, än Ridderskapet och Adelns samt Preste-ståndets, och således något sådant beslut af tre Stånd, som kan tillintetgöra det fjerdes, här icke förefinnes. af Riksdagsfullmäktige Per Frie Andersson från Westmanland, Bälter' Sven Ericsson från Kopparbergs ian. Erik Olsson från Södermanlands län och Sven Haraldsson från Blekinge län. STOCKHOLM, tryekt hos J. W. Lundberg, iStfS. Ank. till Eip.-Utsk. den 18 Kebr. 1858, k. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående förändring af hvad lagen stadgar om Härads-nämnds röst-rätt. »När dom i Härads-rätt fällas skall,» heter det i andra § af Rättegångs-balkens 23 kapitel, »underrätte Häradshöfding Nämnden om saken och de skäl dertill äro, så ock hvad lag i thy fall säger. Varder Nämnd från Häradshöfding skiljaktig, gälle den mening, som Nämnden faller på, och svare den för dom sin. Äro ej alle i Nämnden ense, stånde vid det, som Häradshöfding rättvist pröfvar.»
Fack, lådor, diskar, vågar och annan en speceriaffär tillhörande inredning finner man där. Ekonomikontoret utgör också i viss mån det kungliga hushållets förrådshus. Hit inlevereras nämligen af det inköpta alla specerier, mjöl, gryn m. m., ljus o. s. v. — fisk, kött, grönsaker o. d. levereras till skafferierna — och härifrån utväges och utmätes, hvad som behöf ves, enligt rekvisition af köksmästaren. Alla uppköp göras af förvaltaren och köksmästaren i samråd, hvarvid förvaltaren svarar för betalningen, köksmästaren för varans godhet. De mest noggranna räkenskaper föras; skarp kontroll utöfvas. Såsom blifvit sagdt, upplämnas alla räkningar å hofmarskalkskontoret till granskning. Alla uppköp betalas kontant, för så vidt icke kontrabok är uppgjord med de respektive handlandena, hvilken bok då månatligen betalas. Större förråd af varor hemtagas i allmänhet ej, förutom af kaffe, konserver, inlagda frukter och sylt. Alla varor (utom inlagda frukter) köpas hos handlande i Stockholm och landsorten. Och så komma vi till Det kungliga köket. Det är han, som, naturligen efter befallning af och i samråd med deras majestäter, inbjuder till middagar, supéer och fester, och han som tager emot gästerna. Det är han som är chef för alla till det kungliga hushållet hörande afdelningar, och som utöfvar husbondeväldet öfver där anställda. Det är också han, som sköter den husliga ekonomien. Ett stort och högst maktpåliggande värf är honom således anförtrodt. Det kungliga hushållets penningekälla är konungens hofförvaltning, dit ock det kungliga apanaget, som nyss nämndt, inlevereras. Det kungliga hushållets alla trådar sammanlöpa i hofmarskalkskontoret. Därifrån utdelas alla order, dit inlöpa, där granskas alla räkningar, där göras alla utbetalningar för hushållet, där sammanföras alla dess räkenskaper — allt af hofkamreraren. Räkenskaperna revideras sedan i konungens hofförvaltning. Utom den räkenskapsförande och penningeutbetalande hofkamreraren har förste hofmarskalken till sitt biträde hof kvartermästaren och hoffuriren.
93 förmäles, åren 1830 till och med 1839 årl igen, i medeltal räknadt, visat 60 personer till döden dömda och, af dessa, 17 afrättade och 43 benådade, men år 1840 upptagit ett antal af 51 dömda, af hvilka, då 49 blifvit benådade, endast 2 undergått dödsstraff, så har under de efterföljande trenne åren, i nära öfverensstämmelse med året 1840, 129 1840, de dömdes antal hvarje år föga öfverstigit 50, ibland hvilka de flesta af nåd erhållit eftergift af dödsstraffet, och icke flera än 2 år 1841, 3 år 1842 och 2 år 1843 sådan bestraffning utstått. Såsom ägande nära gemenskap med Justitieförvaltningen, finnes i de flesta af tillförne afgifna Embetsberättelser, jemte allmänna öfversigten af denna förvaltning, en samtidigt dermed gående, utförligare uppgift af förhållandet med de för brott eller såsom vanartiga och försvarslösa å fästningarne och allmänna arbetsinrättningarne förvarade fångar, slutande sålunda äfven denna uppgift, i sednaste berättelsen, med året 1840. Då af redan angifven orsak förstnämnda hufvudsakliga ämne för närvarande icke vidare afhandlas, skulle, genom särskild fortsättning af det sednare, ett dem emellan bitti lis iakttaget och, i följd af deras beskaffenhet, naturligt sammanhang afbrytas, utan att något vigtigt ändamål, genom detta afbrott och en tidigare fortsättning af ämnet, torde kunna afses eller vinnas.
Då hon kom ned till villorna igen, lyste redan ljus i fönstren, men musiken spelade icke såsom annars vid denna tid, och det såg tomt ut i societetssalongen. Grupper af menniskor stodo här och der och småhviskade. I samma ögonblick fick Nina en aning: »Det har händt något! Det har skett en olycka!» Hennes tankar flögo åstad. Hon såg Julia för sig. Hon hade fallit, var kanske död! — Något liknande en hemsk, plötslig glädje stack igenom hennes hjerta, och så krympte det åter ihop. Hon såg på de personer hon gick förbi, och det förekom henne, som om de undveko hennes helsning. — Hon nästan sprang nedför vägen till sin villa. Der inne brann ljus i flere rum. Strax utanför dörren mötte hon doktorn, en gammal man, som hon blott ett par gånger hade talat med, men som alla hade stor tro på och hängifvenhet för. Han gick fram till henne och sade mildt: »Min fru!» »Är han död?» ropade Nina. »Nej, han är inte död», svarade doktorn och tog henne sakta om handen, »men han har slagit sig förfärligt.» »Slagit sig?» Nina såg på honom med frånvarande blick. Det var som om hon icke riktigt förstod, hvem han talade om. »Hvad är det? Hur gick det till?» frågade hon. »Jag vet det knappt», svarade doktorn. »De personer, som voro med, ha sagt mig, att fröken Tonio blef rädd för något och skrämde er mans häst. Den stegrade sig plötsligt och kastade af honom.» Nina stödde sig mot en pelare på verandan. »Det är alltså snart slut», sade hon sakta. »Säg mig hela sanningen — hela sanningen. — Det är ju snart slut?» »Jag tror det inte», svarade doktorn. »Ni kommer kanske att behålla honom länge. — Men han blir troligtvis aldrig mer en frisk man», tillade han mildt. »Jag vill in till honom», sade Nina och gick hastigt mot dörren. »Inte sant? Jag får ju gå in till honom?» Doktorn svarade blott med att gå förut. I förrummet kom Ninas gamla jungfru emot henne. Hon grät, så att tårarna sköljde ned öfver kinderna. »Ack, frun», sade hon och grep Ninas hand.