Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden af en sådan vägran skulle sannolikt blifva att flera nyttige bolag icke uppkomme, enär hvar och en kunde befara, alt någon genom köp af aktie blefven, förut okänd, delegare inledde bolaget uti förbindelser, som för de öfriga visade sig ganska förstörande. Deremot synes uti denna § böra införas, dels att med ändringar i bolags-reglementet bör på enahanda sätt som med dess godkännande förfaras, dels ock att om bolaget träder i verksamhet förr, än Kongl, Majrts sanktion erhållits, eller om det af Kongl. Maj:t fastställda reglementet öfverträdes, de delegare, som i åtgärden deltagit, äro för densamma solidariskt ansvarige. 2 §. Det torde böra noga bestämmas bvad som förstås med ordet ”Firma/ Menas dermed endast den benämning, bolaget antager, så torde det vara af föga vigt att derom i lagen meddelas någou föreskrift. Förstås åter härmed, likasom i solidariska bolag, den namnteckning, som vid handlingars utfärdande begagnas, och under hviken benämning andre personer med bolaget aftala, så skulle väl deraf följa, att det är denna ”firma’’ eller namnteckning, hvaruti ej någon af delegarnes namn får ingå, som utgör den underskrift, hvarmed handlingar skola förses. Tillåter man åter att, utom den antagna firman, andra underskrifter af delegare kunna lemnäs, utan att deras ”namn’’ för dem medföra någon personlig betalningsskyldighet, så inträffar det lätt, i synnerhet om bolagets verksamhet Ko’%1. Maj is Nåd. Proposition j N:o 56. 19 är af en vidsträcktare omfattning, och ett kreditsystem i större skala1 vidtages, att många fästa sitt förtroende vid de namn, de se under skuldförbindelsen, men finna sig deri bedragna. Då man stiftar lagar, torde man böra förutse icke blott bruket deraf utan äfven missbruket.
För år Departements-chefen Departementets Kansli-expedition Dito Kommando-expedition Krigs-kollegium Generalitets-staten Ingeniör-korpsen . Topografiska korpsen ... Artilleri-staben Ofver-kommendants-expeditionen i Stockholm Kommendants-staten Krigs-akademien Allmänna Garnisons-sjukhuset Rese-stipendier för Militärläkare Kavallerioch Infanteri-regementena Militie-boställs-kassan Exercis-sqvadronernas underhåll Fouragering vid indelta Kavalleriet^ Till trossens underhåll . Mötes-kostnader Ersättning utöfver markegångspris för dagportioner Lifgardet till häst Kronprinsens Husar-regemente Svea Lifgarde Andra Lifgardet Wermlands Fältjägare-regemente . Svea, Götha och Wendes Artilleri-regementen I 39. t. 62,140: j — 3 Fouragering af värfvade Kavalleriets och Artilleriets hästar Dito af Artilleriets legda hästar Lifbevärings regementet Gottlands National-beväring Hallands Beväring Bevärings-manskapets vapenöfning Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-kollegii Departementer . Lifmundering för indelta Infanteriet Inqvarterings-kostnader i Stockholm Dito i landsorterna Salpeter-uppköp Ved och ljus för fästningsoch garnisons-ortpr . Spanmåls-upphandlingsoch bageri-kostnader Durchmarsch-kostnader Reseoch traktaments-kostnader Dito för Magistrater och Borgare Ackords-förskott och ersättningar Skrifmaterialer m. m. för Krigs-kollegium m. 11. verk Dito för Departementets Kansli-expedition Extra utgifter Besparingar å de allmänna anslagen C r e d i t. I 31.i — 337 — doras den 14 sistlidne December afgifna berättelse anfört, har Eders Kongl. Majit behagat, genom nådig remiss at den 5 innevarande månad, infordra Direktionens för nämnde inrättning underdåniga utlåtande; och får Direktionen, till fullgörande af denna nådiga befallning, i underdånighet andraga följande:
Stadgandet i 98:de §:n att i öfverläggning oell beslut angående ackords-förslag de borgenärer ej må taga del, hvilka yrkat förmånsrätt för sina bevakade fordringar, utan, i den mån de det yrkandet återkallat, kunde blifva särdeles förnärmande ej mindre för de borgenärer, som yrkat, men derföre icke äro lagligen berättigade till förmånsrätt, än äfven för dem, som lagligen ega förmånsrätt, men för hvilka den föreskrifna panten är otillräcklig, eller för dem, sorn bevakat förmyndaremedel, och slutligen för konkurs-massans egna kredilorer. Till förekommande häraf erfordras således ett bestämdt lagstadgande, som hindrar ackords-förslagets antagande, så vida det icke, utom den qvot det erbjuder åt de oprioriterade fördringsegarne, tillika leranar säkerhet för full betalning så väl åt de prioriterade, som ega inteckning eller pant, i den mån tillgång dertill finnes i den egendom, hvilken för hvarderas fordringar häftar, som åt öfriga prioriterade borgenärer, t. ex. tjenstefolk, omyndige, jemte konkursmassans egna kreditorer. Likaledes synes det nödigt, att då rättighet medgifves, hvilket äfven jag anser riktigt, att deltaga i omröstningen öfver ackordet äfven åt sådan borgenär, hvars fordran blifvit bestridd, han åtminstone, förr än han får i ackordsaftalet deltaga, ovilkorligen skall hafva med borgenärsed fästat fordran. I afs:de på delaktighet i omröstningen om ackordsaftalet för borgenären, som bevakat till beloppet obestämda fordringar, saknas all föreskrift, ja Utsk:t synes icke ens hafva tänkt på en slik i alla större konkurser inträffande kasus. Närmare och tydligare bestämmelser rörande vilkoren och methoden för ackordsafta 1 synas således vara oundgängliga, så vida icke tvisten om ackordsaftalet skall kunna draga längre ut än sjelfva konkursen genom klagomål öfver rättens beslut i denna del af konkurs-processen o. s. v. På alla dessa skäl yrkar jag återremiss af de nu föredragna 95 — 99 §§:ua och deras omarbetning. Gr. Sparre:
Men det sker både i den moraliska och physiska verlden, att man oftast förbiser det enkla, sorn ligger framför fotterna, och deremot företager sig jettearbeten, som först borde komma i fråga då, när allt förberedande, allt smått och enkelt är undangjordt och icke mera lemnar något att önska. Af denna svaghet att vilja rita ut i kolossala företag, innan det enkla och, om jag får säga, primära är undangjordt, hafva vi i vårt kära fädernesland sett lysande exempel i mång ting. Sålunda hafva t. ex. stora, rikt doterade universitet, med tillfällen till inhemtande af deri djupaste lärdom, uppkommit, långt innan man fästade en tanke vid den primära undervisningen, som dock är basen för all kunskap, och utan hvilken de stora lärda etablissementerna likasom sväfva i luften, utan något sammanhang med jorden eller någon bas att hvila på. Sålunda har man äfven märkt en bakvändhet i åtgärderna för communicationsmedel äfven i den physiska verlden: stora, kostbara canaler hafva blifvit företagna, innan vi påtänkt ett förbättradt skick af landsvägarna i Riket. De lemnäs i hela sitt gamla bristfälliga skick, krokiga, backiga och i allo svåra, medan jetteverk i canalväg företagas med oerhörda ansträngningar. Desmå communicationslineerna, som dagligen måste begagnas af alla invånare i landet och för dem äro absolut nödvändiga, lemnäs åsido, lika ofullkomliga som alltid, ehuru deras upphjelpande vore ett barnarbete och kostade en spottstyfver emot de kolossala företagen att bana vattenvägar, hvilka ännu icke äro nödvändiga eller hvilkas riktning annu icke ens är antydd af någon deråt sig dragande rörelse. De skola göras färdiga för att afvakta, om någon rörelse händelsevis kan vilja draga sig åt den lineen, under det de lineer försummas, der rörelsen i sekler redan visat sig.
M. pröfvade mest lämplige för det afsedda behofvet, och att dertill förordna sakkunnige och uti de särskilda ämnena väl bevandrade män, att af Staten aflönas, i likhet med de bäst lottade professorer i Upsala, och hvartill R. St:r torde anvisa medlen, att ifrån Riksg,- Kont. utgå, till det belopp, K. M. kunde finna nödigt för behofvet äska. Jag kan icke neka mig tillfredsställelsen att yttra, det jag, uti den nuvale EcklesiastikMinisterns personlighet, anser mig finna en ljusnad af hopp för tillämpningen af det förslag, jag, ehuru högst ofullständigt, tagit mig friheten å bane bringa, i fall R. St:r skulle anse denna min motion förtjent af någon dess upmärksamhet. Jag anhåller om remiss af motionen till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t. Lades på bordet. Frih. von Knorring, Axel Wilhelm, afgaf en motion så lydande: Den högst betydliga statsintrad, som nu. mera hämtas afbriinvinstillverkningen i Riket, har väckt min upmärksamhet på äfven en annan inhemsk fabrikation, som bedrifves i mer och mer utsträckt skala, utan deremot svarande betydlig inkomst för Statsverket. Denna tillverkning är tobaken, använd att röka, tugga och snusa. Förbrukningen deraf ökas nästan med hvarje dag; den sträcker sig till alla samhällsklasser och snart sagdt till alla åldrar; man ser öfver allt 12-åriga, ja! t. o. m. 10-åriga gossar med cigarr i munnen. Om man också ej skulle anse tiden vara inne att stnfja en förbrukning, som, till öfvermått begagnad, visserligen i sin rofin måste verka menligt för helsan, bör åtminstone skälig omtanka för Statens nytta föranleda, att belägga antingen tillverkningen eller förbrukningen af denna nu mera så högst begärliga vara, eller ock — och kanske helst — begge tillika med lämplig beskattning. I Sverige äro 100 fabriker sysselsatta med tobaksfabrikater.
U'on det lädant rakt motsäger Utskottets i första Fölstagets t Art. och 2 Mom. af tilläggen efter 2 8. föresiagne stadgandeatt alla Hostors inkomster som ej erhällas frän Jordbruk ocl) Arrenden skulle wara frie, sä kan rr-ed billighet och rättwisa ej förenas, att Castor, som tillhora amingen ett Samhälle, en Astoclarion eller näaot publikt Werk, hwaraf dest ägare directe eller' indirecte b irma sadan inkomst som Bewllining crlägger; besttikom stola widkännas en särskild statt och sälunda de - Den 5 Jamrani. z6r betali twenne gänger; icke eller kan sädsnt uppmuntra lnrätlonde och samlande af Bckparn.gö, Brandstadeoch Andre Föriäkringg-londcr, till ersättande af olyckor, och understöd wld tryckande tilliäilen, fast mera more önskrUgt alt dylike lnräktnlligar hos oh kunde hinna ull en läd^n lullkomliqhek och styrka som irwldras innan man kan undwika alt till Utlänningen ärligen för Ahurancepremier betala tunnor Guld, som icke litel bidraga ^ till »var under-ballance och höga wexel cours. Betrakta wi en del af de i UtstottetS Betänkande uppräknade särstilte Cohors tillkomst och ber sk.'ffe»het, fäsom Rikets allmänna och Stockholms -Stads enjkilta Vrandförsäkringö-Cahor, fa är» de helt och hällit sammaustjulne af Medborgare, och tillhöra dem som dertill bidragit, samt formera redan Kronans intrader af Bewillningcn i den man de dels öka, dels warda och försäkra hwarje individueö egendom, och dest deraf dragande inkomst, hwilk-n äter är normen för Bewilningssigillen. Hander en olocka får den lidande stil ersättning af Zlhecurans-Cohan, och kan säledes för det aret icke asdragas samma förlust frän sin inkomst.
Snart, snart får han trycka på hennes läppar sin första, blyga, trofasta kyss! Men med rynkade ögonbryn observerade Morti den unge skridskoåkaren. Fördömde tölp mumlade han jag skall minsann tukta dig för de der vinkningarna och de förälskade gesterna! Hur han lyfter på den eleganta skinnmössan för att för dig presentera det eldfärgade håret riktigt i sin fulla glans. Så vackert den purpurröda halsduken harmonierar med luggen. Fy fan förlåt mig min engel när jag tänker att min stolta, sköna flicka skulle offras åt den der förläste bonden. Morti slog ännu en gång armen kring hennes lif och drog henne närmare intill sig. Och så, midt framför fönstret ännu en kyss på hennes panna, kinder och läppar. Ah, nu är han ren i viken vid udden. Han sträcker sina armar emot dig! Usling, jag önskar du låge inunder der i strömfåran. Nej, Malin se, se han faller, slår näsan i isen och gör en högst löjlig figur! Det har du för allt ditt gestikulerande! Dumhufvud! Så oskickligt han bär sig åt. Se hur han ligger och kafvar med benen! Oh, nu plumsar han i. God morgon, min gosse! Totalt under isen! Och den brister allt efter hand. Det der skall afkyla herr friarn betydligt. Aj, aj, han sjunker, han synes ju ej mer. Krafla dig upp, stackare, eller ligg der, mig gör det detsamma! Malin bleknade. Hon höll sig krampaktigt fast i fönsterbrädet. Hon såg utan att förstå, hennes ögon liksom brände sig in på den fläck der han sjunkit. Ändtligen syntes han ånyo vid vattenytan, fick fäste vid isen och sträckte bedjande sin hand upp mot fönstret. Malin gaf till ett rop, skyndade ut, tillkallade drängarne, som just i stugan höllo på med sin middag, och inom mindre än en minut voro de vid stranden. Morti följde. En af Malins kallaste och mest föraktfulla blickar hade straffat honom deruppe då han yttrat sin skadeglädje öfver Adolfs fall. Han kunde i den blicken se hvad hennes kärlek var värd... Men, komna dit ner syntes han icke mer. Bred och blå gapade emot dem den öppna rännan. Der var strömt och isen alltför svag.
M. föreslogs till ett belopp af 30 mill., icke skulle utgå med mer än 20, derunder inbegripet hvad som under detta år blitvit beviljadt, hvaraf således följer, att 5 milhr voro beräknade för år, har Utsk. likväl i detta Betänk, tillstyrkt, att 7 mill. för hvartdera af åren 1858 och 1859 skulle anslås. Då nu af de 20 milhr, sedan omkr. 5 milhr för innev:de år blifvit afdragne, icke mer än 15 åter - D en li Oktober. 91 stå, och af dessa 15 skulle under nyssnämnde 2 år utbetalas för hvardera 7 milhr, så skulle då It. St:r om hösten 185 9 sammanträda icke mer än omkr. 1 mill. återstå. Det är klart att följden skulle blifva den, att genast vid Ständernas sammanträde, i likhet med hvad som vid denna ltiksdag egt rum, man framkomme med ett förslag att för fullbordande af de redan i stor skala påbörjade jernvägsanläggningarne ett anslag måtte beviljas, utan att man får tid att ingå i någon vidare pröfning om beskaffenheten af dessa, anläggningar. Men det är äfven en annan omständighet, på hvilken jag skulle önska att få fästa uppmärksamhet. St:r icke beviljade det stora anslaget å 30 milhr, utan inskränkte detta till 20, var förmodligen motivet dertill, dels att icke alltför mycket penningar skulle uplånas, dels att arbetena icke skulle bedrifvas i den stora skala, som af K. M. var föreslagen. K. M. begärde, under förutsättning att de projekterade större jernvägs-anlnggningarne skulle bifallas, för nästföljande statsreglerings-period en maximi-summa af 9 milhr pr år. Ständerne inskränkte i väsendtlig mån dessa arbetsföretag, och bestämde sig blott för fullbordande af de redan påbörjade banorna, nemi. den vestra och den från Skåne upp emot Småland.
Så fordrar enheten och sammanhanget i lagstiftningen; men häraf följer ock, att meddelandet al föreskrifter utaf ifrågavarande art nu icke skulle kunna föreslås af Utskottet, hvars åtgärder härutinnan äro af motionären begränsade, äfven om Utskottet insåg behofvet deraf. Att en brist i denna del af lagstiltoingen förefinnes, synes dock Utskottet ej helt och hållet kunna förnekas. Frågan är emedlertid, huru vidsträckt den bokföring bör vara, som kan anses till - c Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 122. fyllestgörande, utan att vara alltför betungande eller för de bokföringsskyldige i allmänhet omöjlig att verkställa, med afseende å för handen varande förhållanden. I denna del hafva serskilda länders lagstiftningar haft olika fordringar, allt efter ländernas behof och bildningsgrad. Ätt man icke utan svårighet kan finna någon bestämmelse i denna del, bevilt11 as jemväl tillräckligen deraf, att bland de talare, som i detta ämne böra ega den största kännedom, meningarna varit väsendtligen skiljaktiga; och härmed liar Utskottet vela! antyda ett ytterligare skäl emot framläggandet m ett förslag i omförmälda hänseende. Då emedlertid, enligt hvad Utskottet yttrat, den förbättring, som i denna del af lagstiftningen kan anses behöflig, ej på ett tillfyllestgörande sätt kan tiilvägabringas, i anseende till motionens inskränkta syftning, samt en så partiel förändring härutinnan, som den påyrkade, efter Utskottets omdöme, ej är lämplig, kan Utskottet ej eller frånträda den åsigt, att förslaget om denna inskränkta förändring icke bör vinna Rikets Ständer bifall.
Den 17 Maj. 549 Föredrogos Const.Utsk:s nedamiäninde d. 14 dennes f. m. på bordet lagde utlät:n. N:o 44, i anledn. af 2:ne Stånds återremisser å mern. N:o 37; N:o 45, i anledn. af 2:ne Stånds återremisser å mern. N:o 38; och N:o 46, i anledn. af 2:ne Stånds återremisser å mern. De i dessa utlåt, föreslagne voter.propos:r blefvo af R. o. Ad. godkände. Vid föredragning af StatsUlskts d. 14 dennes f. m. på bordet lagda meni. N:o 312, med öfverlemnande af 53 §§ utaf förslaget till det nya reglementet för Riksg.cont., yttrade sig Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag hemställer, om ej föredragningssättet i afseende på detta reglemente kunde blifva detsamma som förut iakttagits i hänseende till bancoreglem., nemi. alt endast nummer» ä hvarje § uppläses, och att, då ingen anmärkning vid den uppropade § göres, så fortgår man med §§:ne i nummerföljd. Till denna hemställan lemnade R. o. Ad., uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord framställning, sitt bifall, hvarefter, då §§ uppnämdes, icke någon discussion uppstod, samt R. o. Ad. lade StalsUlsk:s mern. N:o 312, jemte Utsk:s yttranden ang:de 5 och 7 §§ af ifrägavar. förslag, lill handlingarue och godkände de öfrige §§. Föredrogos och biföllos Bancooch LagUtsk:ns d. 15 dennes på bordet lagde betänk:n: N:o 4, i anledn. af väckt fråga om beredande af utländsk vexel-credit för R. St:s Bank; och N:o 5, i anledn. af väckt motion om förändring och tillägg uti banklagen d. 1 Mars 1830.
Den 28 September f. m. tära, hafva mera tillfälle till extra förtjenster. och få vid afskedstagandet, om jag icke misstager mig, jemförelsevis högre pension. Hr von Francken: Gr. Cronstedt nämnde, att det icke vore billigt att bevilja de militäre emhetsoch tjenstemännen ifrågav:de förmån, med mindre äfven de civila deraf komme i åtnjutande. Med anledning häraf ber jag att få upplysa, att jag, såsom synes af min reservation, visserligen tänkt på de civila; men då icke för de civila, såsom deremot fallet är med de militära, någon beräkning blifvitgjord, har jag ansett det vara bäst, om R. St:r inginge lill K. M. med anhållan, att K. M. ville till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nåd. Propos rörande den summa, som erfordras till likställighet i pensionerna för de civile embetsoch tjenstemän, hvilka tagit afsked före och elter år 1858. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Ehuru erkännande billigheten af motionärens framställning, kan jag dock icke instämma i Hr von Franckens reservation. 1 nämnda reservation synas nemi. de militärer, som tillhöra flottan, vara alldeles förbisedda, enär de hvarken omnämnas i punkten l:o bland dem, som genast skall få tillökningen, eller i punkten 2:o bland dem, beträffande hvilka framställning vid nästa riksdag hör göras. Vid sådant förhållande, och då Hr von Franckens reservation är ofullständig, anhåller jag om återremiss, på det samma billighet måtte vederfaras alla. Hr von Francken: Jag vill endast nämna, att ingen motion om pensionsförhöjning för flottan blifvit väckt, och att således den frågan icke bör hringas å hane. Jag kan icke heller finna, att man för den orsakens skull bör missunna de öfriga militarerne pensionsförhöjning. Hr Skogman: Med anledning af Hr von Franckens sednaste påstående, ber jag att lå upplysa, att inom Borgare-St. blifvit af Hr Ljungberg väckt en motion, som omfattar pensionsförhöjning jemväl åt flottans embetsoch tjenstemän. Hr Montgomery, Robert:
Jag har fruktat, att obetingadt tillägga städerne en sådan rättighet, enär en mängd af företag skulle kunna framställas varande för en stad nyttiga, ehuru länets öfrige innebyggare möjligen icke ansåge företaget vara af ett sådant gagn för länet i sin helhet, att de motsvarade de kostnader, hvilka till företagets utförande erfordrades. Af delta skäl har jag ansett, att man icke ovilkorligen borde medgifva städernas deltagande i Länsnämndens rådplägningar och beslut, ulan endast i det fall, då Länsnämnden sjelf funne en sådan förening medföra nytta, och har jag, såsom vilkor för en sådan förenings liilvägabringande föreskrifva, att beslut Den 24 December. 93 derom ej finge fattas vid det sammanträde, då frågan väcktes, samt att fdelar af Länsnämndens ledamöter borde i förslaget instämma, på det att länets innevånare måtte vara förvissade, alt man ej förhastadt fattade ett beslut, som kunde medföra kostnader för länet. Hvad jag nu haft äran anföra till besvarande af Gr. Hamiltons anmärkntr, anhåller jag måtte få beledsaga motionens remiss till Utsk. Gr. Mörner, Carl: Lika med Gr. af Ugglas hyser jag den önskan, att inom fäderneslandet skulle uppenbara sig en bättre kommunal-anda, än som f. n. är fallet, men beklagligtvis tyckes samma likgiltighet för en sådan andas utveckling ännu fortfara, och har sedan sednaste Riksmöte åtminstone icke minskats. För min del medgifver jag gerna, att sådana Nämnder, som finnas föreslagna uti Gr. af Ugglas’ motion, i många hänseenden kunde vara nyttiga. Den som har någon erfarenhet af förhållanderne i landsorten, känner likväl huru svårt det ofta är att så organisera Sockennämnder, att dessa i allmänhet fullt motsvarar sin bestämmelse. Likväl finnes det f. n. en Institution, som lill en stor del torde kunna upfylla det ändamål, hvilket motionären afselt med sitt förslag, nemi. hushållningsSällskaperne jemte deras FörvallningsUtsk.
Jag ber att, med anledn. häraf, få fästa upmärksamheten derå, att denna Styrelses egentliga verkställande organer, äro Distrikt-Cheferna, fördelade på 5 olika delar af landet; att Distrikt-Cheferna upgöra alla planer, och verkställa alla undersökningar, samt att, ehuru dessa planer inskickas till granskning af Styrelsen, densamma vanligtvis måste inskränka sig till, att hufvudsakligen gilla hvad Distrikt-Cheferna föreslagit, enär det är omöjligt för denna Styrelse, som har sitt säte här i Stockholm, att med fullständig sakkännedom i delaljerne, bedömma alla, till densammas granskning, inlemnade förslag. Endast Distrikl-Cheferne, som verkställa lokal-undersökningarne, äro i tillfälle att bedöma, huruvida kostnader för materialers anskaffande, för dagsverken, m. m. dyl., äro rätt beräknade eller icke, och Central-Slyrelsen måste åtminstone i de flesta fall förlita sig på Distrikt-Chefernas omdömen. Chefen för södra Vägoch Vatlenbyggnads-distriktet har afgifvit förslag öfver kostnaden af hamn-arbetets fullbordan, samt tillika på det fördelaktigaste yttrat sig om arbetets ändamålsenlighet. Vid sådant förhållande skulle jag anse det vara ganska oklokt af R. o. Ad., att vägra det af StatsUtsk. tillstyrkta anslag, hvarföre jag förnyar min anhållan om punktens godkännande. Frih. Den 29 Juni f. m. 513 Fril). Ceders trö ta, R udol f: Den nu pågående öfverläggningen, företer onekligen ett ganska besynnerligt fenomen, enär man finner, att vissa personer, tillhörande den liberala fraktionen, hvilken i allmänhet älskar, alt varmt förfäkta industriens behof och fördelar, nu funnit för godt, alt på ett ärevördigt sätt drapera sig i kåpan af en djup vördnad för Konunga-makten och Dess rådgifvande embetsman, för alt dymedelst afböja eli till industriella ändamål afsedt anslag.