Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta måtte vara den värde talaren obekant, då han ej nämnt något derom; men det är emedlertid förhållandet, att man nu på många ställen lyckats att, med undantag af Oregrundsjernet, behandla tackjernet på sätt, som gifver ett stort och betydligt öfverpris. De Svenska malmerna, och den qvalifikation som i deni återfinnes, hafva likväl alltid i sig ett företräde framför de utländska. Den Svenska bruksegaren har Dan 3 Juni f. m. 343 ändock mycket skäl, alt under närvar:de förhållanden ej allt för brådstörtadt gå in på denna nya method; ty dels är det lyckligt för dem som gjort stora uppoffringar härför, hvilka ej skulle blifva ersatta, om hela Sverige kastade sig på denna production, dels är det ej heller sagt alt, derföre att detta förbättrade jernet nu har ett betydligt öfrerpris och finnér förbrukning, att utländningen jemt derföre skulle vara böjd för att genast uppköpa 500,000 SkU till af denna vara, för att förbruka den till stål eller andra saker hvartill delta råämne behöfves. Med ett ord det behöfves, att delta förbättrade råämne skulle kunna blifva bekant på en yta tillräckligt stor, för att kunna absorbera hela den Svenska tillverkningen deraf. Det vore således en olycka, om man öfverginge på den föreslagna banan, innan ännu afsättning för detta jern hade vunniis och innan ännu alla inora riket gått öfver pä denna sorts tillverkning. Man vet nu huru man skall behandla de Svenska malmerna för att deraf göra ett ypperligt jern; men man kan blott småningom öfvergifva det gamla tysksmidet, sä länge man ännu har utsigt till tillräcklig afsättning af det förbättrade jernet. Det är sålunda ett factiskt förhållande, att den Svenske jordbruksegare^ ej saknar förmågan, att tillverka det bästa jern, men han är ännu ej fullt besluten i detta afseende, och det är lyckligt för Sverige att han ej beslutat deröfver, förr än i samma män som han finner tillgång till afsättning för alla bruksegarne. linder en sådan öfvergångsperiod hemställer jag då, huruvida det vore lämpligt att upphäfva utförselförbudet för tackjern.
Den strid, genom hvilken de olika åsigterna i frågor ronde de allmänna läroverken sökt göra sig gällande, förd under mer än 27 år, ofta nog med parti-andans häftighet, dels inför timonen uti en mängd Komité- och Revisionsbetänk:n, dels inför allmänheten uti strö-skrifter och genom den periodiska pressen, dels äfven uti RiksStms öfverläggningar, tycktes omkring år 1844 åtminstone hafva åstadkommit den allmänna öfvertygelsen, alt en förändring af skolväsendet vore af behofvet påkallad, och att denna förändring borde ske under ledning af de nya s. k. principerna, eller theorierna för offentlig undervisning och upfostran; och då Ständerna alltid med lifligt intresse behandlat hithörande frågor, var det ej svårt, att beräkna utgången, ifall man genom något förslag lyckades vinna 3:ne Stånds pluralitet. Ehuruväl nu denna utgång öfversteg äfven de djerfvaste förhoppningar, har man dock, såsom erfarenheten redan lill någon del visat, men framdeles lärer fullständigt komma alt ådagalägga, gjort ett misstag uti en stor och vådlig skala, då man föreställt sig, att det voterade anslaget var ett förtroende votum för de nya åsigterna, sådana de linnas uttalade uti bilagorna till den nåd. propos:n. Sannt är, att missnöjet med de gamla skolorna var temligen allmänt, men till någon verklig popularitet hade sympathierna för någon positiv och klart insedd mening eller förslag om deras reorganisation ännu ej hunnit utveckla sig; och huru mycket än pressen utfor öfver obskurantismen inom kyrkans och skolans styrelse, kunde dock hvar och en fördomsfri och oegennyttig sakkännare både i erfarenheten varseblifva, och ur osvikliga förnuftsskäl begripa, att nationens varaktiga kärlek och förtroende, uti detta, så väl som andra fall, slutligen stannar hos den med kunskap och erfarenhet sammanparade välviljan och nitet.
Det växande antalet betydliga fabriker i Malmöhus och Jönköpings län, likasom de spridda stora hithörande anläggningarne i andra län, deribland Blekinge, Christianstads, Hallands och Gefleborgs län, tillhöra ock i allmänhet mera städerna än landsbygden, och kunna genom sin fåtalighet, äfven om de äro å landsbygden belägna, ej på denna utöfva någon vidsträcktare inflytelse, ehuru sådan äfven inom det mindre området vitsordats välgörande. Att 1857 års handelskris på fabrikernas verksamhet utöfvat en hämmande inflytelse röjes tydligen af femårsberättelserna, men tillväxten af fabrikernas antal och tillverkningsvärden mot femårsperiodens slut ådagalägger, att denna inflytelse varit blott öfvergående. 1 Öfver-Ståthållarens berättelse förekomma emellertid yttranden från Fabriksoch Handtverksföreningarne i Stockholm, enligt hvilka fabriksoch handtverksnäringarne derstädes ingalunda skulle numera åt idkarne bereda den förkofran, som tyckes löna verksam - Handtverkerierne i allmänhet. Fiske och andra binäringar. Husoch hemslöjd. 53 heten i öfriga delar af riket. Oberäknadt verkan af handelskrisen tillskrifves detta förhållande hufvudsakligen den finare tull-lagstiftningen, som omöjliggjort täflan med utlandets ofta till qvaliteten underhaltiga fabriksalster. Obestridligt är emellertid, att inom vår industri i allmänhet röjes ett oaflåtligt sträfvande att tillegna sig större konstfärdighet och bättre arbetsmethoder, äfvensom att frukterna häraf pä dess alster ligga för öppen dag. Men hvarje täflan på detta fält förutsätter ej blott städse spänd och vaksam omtanke, utan ock nödiga större kapitaltillgångar.
Införselstull. Riksmynt. R:dr | öre. Fria. 1 kanna. | 40 Fritt. Mössor och Kasketter; tutibehandlas såsom Kläder, ej specificerade. Mössfoder och Mösskullar; se Hattfoder. Natron, kolsyradt; se Soda. Negerhead; se Tobak. Nickel; se Kopparnickel. Nicht eller Tutia; hänföres under Apotheksvaror. Nurubergerkram; se Leksaker. Nyseller Prustrot; hänföres under Apotheksvaror. Nysilfver; hänföres under Metaller, sammansatta. Olein; hänföres under Tran. Olja: kamlin-, nafta-, fotogen-, stenkols-, m. 11. till lyse begagnade vätskor, ej specificerade; se Terpentinolja, terpentin-; se Terpentin-olja. vitriol-; se Svafvelsyra. Ornamenter, arkitektoniska ; se Bildhuggeriarbete n. ej specificerade; se dekorationer. Ossa Sepiae; se Fjäll, hvalfisk-. Ostron; hänföras under Musslor. Paddy ; se Ris. Paljetter; se Gulddragare-arbeten, 318 Förslag till Tulltaxa. Papper: fargadt, pressadt, glaceradt, tryckt, figureradt, försilf radt eller förgyldt Papperstapeter och Border Paraplyer och Par asot ler: af siden eller halfsiden, utan afseende i sednare fallet på silkets större eller mindre qvantitet andra slag delar deraf: ställningar öfvertyg, tillskurna eller sydda, förtullas lika med det Väfnadsslag, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent, fodraler: af läder, lösa eller påsatta af tyger, lösa, förlullas lika med Yäfnaden, hvaraf de äro gjorda, med tillägg af 10 procent. Pennor, skrif-, alla slag Anm. Askars ock kartors vigt inbegripes.
Directionens ansvar finge hvila dess gjorde tolkning af Reglementet och deraf möjligen blifvande menlig påföljd, innan Revisorerne häröfver sig utlåtit; hvarjemte Fullmägtige i öfrigt gifvit Directionen vid handen, att Fullmägtige, ehuru de visserligen ansåge Bankens, såsom Ledamot i Direetionen, deltagande Ombud pligtig att i allt hvad af honom beror vara Directionens öfrige Ledamöter till hjelp och biträde, dock ingalunda funno sig befogade att på Banco-Ombudet enskildt öfverflytta något af det ansvar, som, enligt Reglementets tydliga föreskrifter, tillhörde Direetionen gemensamt. Och hafva Banco-Fullmägtige anhållit att häröfver få emottaga Revisorernes yttrande, efter pröfning af de skäl och grunder, som å ömse sidor blifvit anförde. Sedermera hafva Revisorerne under deras sammanvaro erhållit en Skrifvelse från Direetionen vid Malmö Låne-Contoir, af den 3 nästl. November, innefattande ytterligare framställningar i detta ämne, och åtföljd af Transumter dels af Directionens omförmälde till Banco-Fullmägtige under den 25 Maji aflåtne Skrifvelse, och dels af ett från DirecLionen under den g:de sistlidne October lill Rådstufvu-Rätten i Malmö inlemnadt Utlåtande, vid ransakningen rörande de mot förre Kamereraren Lindstedt och Banco-Ombudet Björkman angifna brottsligheten Efter sorgfälligt öfvervägande af hvad sålunda å bägge (sidor förekommit, hafva Revisorerne meddelat Banco-Fullmägtige det yttrande: alt som af stadganderne i 3:dje, 2o:de och 25:te §.
Dä nu till ytterligare handläggning företogs Allmänna Beswärsoch OeconomieUtstottets pä bordet lagde betänkande d. 7 sistledne Augusti an» gäende öfwerseende och förbättrande af Kongl. Förordningen d. 6 Aprill 1799 rörande Lurendrägeri och Tullförsnillning, och BondeStändet, i sammanhang dermed lat sig föredragas de öfrige Rcspective Ständens i ämnet gifne och BondeStändet communicerade yttranden, bestöt BondeStändet, pä de af Wällofl. BorgareStändet anförde stal, att samma betänkande till Utskottet återremittera, med anmodan, att, i anledning af de inom sistbemalte Ständ derwid gjorde anmärkningar med föregädt utlåtande inkomma. De öfriga Resp. Ständen skulle genom ProtoZjerde Band47, 48. colls» z?2 Den 4 November. colloUiörag härom wSrdsamt och wänligen underrättas. Ut supra. Lx krotoeollo 8. l^räZLrcäb. Utdrag af Protokollet häkit hos BondeStändet d. 16 Oct. 1809. S. D. Uppå derom af Talemannen gjord Pro, position, fann Ständet skäligt biträda Wällofl. BorgareStändets beflut, att anmoda samteliga Utstotten, att till göromälens ffyndesamma bedrifwande, sa för som eftermiddagarne sine sammanträden och öfwerläggningar oafbrutit fortsätta, sä ofta be ej af Ständens Plena deraf hindras; äfwensom Ständet instämde i det, genom Ridderstapets och Adelns Deputerade denna dag, kungjorda bestut, angående en beredning af wisie Ledamöter i Utstotten, till öfwerläggning om sädane Memorialer, som innefatta flera till olika Utstötts befattning hörande ämnen; hwarom de öfrige Resp. Ständen genom ProtocoilsUtdrag skutte wördfamt och manligen underrättas.
Enär Utskottet, på grund af de förhållanden, motionärerne uppgifvit, icke kan med full tillförlitlighet bedöma och jemföra de inom hvarje serskildt län af missväxterne förorsakade följder eller härigenom uppkomna förändringar i dervarande ekonomiska ställning, så finner Utskottet sig ej heller kunna bestämdt yttra sig, om och i hvad mån någon ort möjligen kan framför andia vara i behof af lindring i de betalningsvilkor, som af Kongl. Majit blifvit för samma Slals-Utskottets Utlåtande, N:o 102. 33 samma ort föreskrifna. Utskottet anser sig dock böra fästa uppmärksamheten derpå, att i de landsorter, hvarest arbetande klassernas belägenhet uppgifves vara mest ofördelaktig och bekymmersam, sådant, på sätt motionärernes egna uppgifter jemväl ådagalägga, ingalunda kan ensamt eller ens hufvudsakligast tillskrifvas de omständigheter, som vid undsättningsmedlens anvisande och disponerande egentligen varit afsedda. För öfrigt vill Utskottet icke förneka, att ju den nuvarande förlägenheten i afseende på undsättningslånens återbetalande möjtigtvis inom en eller annan ort kan vara lika behjertansvärd, som vid föregående tillfällen, då lindring eller eftergift uti ifrågavarande betalningsskyldighet blifvit af Rikets Ständer beviljad. Men om ock ett sådant förhållande kan och bör antagas, synes detsamma likväl, enligt Utskottets öfvertygelse, ingalunda innefatta ett tillfyllestgörande skäl för Rikets Ständer att allt framgent vidtaga enahanda beslut. Erfarenheten visar nemligen allt mer och mer angelägenheten deraf, att det allmänna, på lika sätt som hvarje enskild, kan och får påräkna uppfyllandet af ingångna skuldförbindelser. Vanan vid eftergifter och undantag i detta afseende måste en gång upphöra. Och hvad undsättningsåtgärderna serskildt vidkommer, måste det, så vida dylika undsättningar äfven hädanefter skola af staten kunna meddelas och af de behöfvande påräknas, vara af obestridlig vigt, att de vilkor, hvarunder dessa undsättningar sökts och lernnats, hållas i vederbörlig helgd.
Den, som till Iiontra-proposition i den blifvande voteringen antager Ridderskapet och Adelns beslut att texten å de nya sedlarne skall lyda sålunda: * Sveriges Rikes Stunders Bank inlöser vid anfordran denna sedel å Riksdaler 00 Riksmynt med 00 Riksdaler Silfver Specie, enligt 4850 års myntfot» , röstar Ja; • den, det ej gör, Nej. Vinner Nej, antages till Kontra-proposition Preste-Ståndets beslut, enligt hviket nämnde text skall erhålla följande lydelse: »Sveriges Ilikes Ständers Bank inlöser vid anfordran denna sedel ä Riksdaler 00 Riksmynt med 00 Riksdaler i Silfver eller 00 ort Tolflödigt myntadt Silfver». Omröstningen har utfallit med 38 Ja och 81 Nej; och enär Nej sålunda vunnit, har Förstärkta Utskottet röstat öfver en så lydande proposition: 3:o. Den som anser att, i enlighet med Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, texten å de nya sedlarne' skall lyda som följer: »Sveriges Rikes Ständers Bank inlöser vid anfordran denna sedel a Riksdaler 00 Riksmynt med 00 ort 12-tödigt myntadt Silfver», röstar Ja,' den. det ej gör. Nej. Vinner Nej, kommer nämnde text att erhålla följande lydelse: Förstärkta Banko-Utskottets Memorial, N:o 96. 3 v ' *Sveriges Rikes Ständers Bank inlöser vid anfordran denna sedel å Riksdaler 00 Riksmynt med 00 Riksdaler i Silfver eller 00 ort Tolflödigt myntadt Silfvern. Oell enär denna omröstning utfallit med 57 Ja och 62 Nej., samt Nej således vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nejpropositionen. 4:o. Den som, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, anser att pröfning af lånehandlingar, som afse diskontering eller lån från fonden för handel och näringar icke får vid Låne-kontoret i Malmö fördröjas utöfver Tre dagar. röstar Ja; den, det ej gör. Nej.
Ebbare famt £racfeurer, fjroilfa tjäfva en bdttre och förmånligare förelfe, Än be minil tayerabe krögare, fbola faperad till gern f5r #unbrabe of ben infomfl, be anfed bafroa af 9?5relfen. £>enna afgift erldggeö äfroen af broar odj en annan, forn, meb behörigt fillfldnb, i minut förfdljer 23rdnroin; och tanerad fdbane perfoner fdrffilbt, oanfebt be utgöra SSeroillning för borgerlig EKorelfe. Kypare, i gern (Höjjer: görfla (Hofen £>t;br 12: Stnbra bito 8: Srebje bito 4: t$jerbe bito 3: gemte bito —2: 0 ticenciatet, tTIebicinÄ, meb practi.que, utom tjenjlen, fe SDoetorer. tolfar od; lotsbrdngar, i gern Stater: görjla Slaten —• 9?:br 4: Stnbra bito 2: Srebje bito 1: gjerbe bito 32, gemte bito 24. tfijötnare, fe Oroarnar. tnoöefrdmare oc& tnobefrdmetfbor af ada flag, lifa meb £anblanbve. görflg (Hofen SK:br 50: Stnbra btfo —- 40: Srebje bito 30: gierbe bito 20: gemte bito 13: ©jette bito ■ 8: Strt. II. §. 17. 23 ©junbe Slagen «>?:br 6: tättonbe tito 4: Sttonbe Dito 2: tnäftare rnib ©otferbruF, SDtanufacturier od; gabrifer, i gern Slager. Sorfla Slaten 25: Stnbra tito 15:
Ända I " Printemps " och " Louvre ". Paristeekningar för Idun af A l v a r Arfwidsson. - ^ j d i l l » damernas paradis » par excellence har jag redan haft nöjet föra er, och ^ " " " ^ A u Bon Marché ligger bakom oss. Men, herr ciceron, utropar ni med ett litet kast på hufvudet, det finns ju fler » paradis » än det?! Alldeles riktigt, min dam. Parisaren, alltid galant, har tänkt på möjligheten, att en dam ej skulle slippa in i ett » paradis ». ah! på grund af trängseln, naturligtvis på grund af trängseln, hur kan ni ha någon annan supposition, då det gäller en parisare vis å vis en dam! Han har därför lagat så, att i fall svårigheter skulle yppa sig för ett ställe, möjligheter skulle finnas att slippa in på andra. Dessa andra heta Printemps och Louvre. Önskar ni kasta en flyktig blick äfven in i dem? V i följa då rue du Bac och gå öfver på högra Seinestranden. * * * Magasin du Prinptemps har sin plats ej långt från bangården SaintLazare, uppe vid Boulevard Haussmann, hvars folklif det ab sorberar som i en strålande brännpunkt. Det var omkring ett fjärdedels århundrade sedan detta etablissement grundlades af M. Jules Jaluzot, och då det en dag i november 1890 beredde sina kunder den öfverraskningen att i presenter utdela 80,000 små koppar, betydde det, att Magasin du Printemps firade sitt tjugufemårsjubileum. Byggnaden hade dock ej stått i många år, förrän elden lade den i aska och det enorma varulagret för en tid måste fördelas på olika ställen. Ett år därefter reste sig det nya palatset i hörnet af Boulevard Haussmann och rue du Havre. Till omfånget jättelikt, kan det dock ingalunda få epitetet grandiost. Hvit botten med mycket guld, mycket sirater och mycket ornamenter — en praktfull krokan liknar det mest. Men det gör ett gladt intryck, det kan inte nekas. Såväl till sitt yttre som till sitt inre bär det en prägel af. hur skall jag säga? pardon !.
Om vid den derpå följande riksdagen någon ledamot, vare sig af detta Stånd eller BorgareSt. framställt motion att Sländerne ville hos Konungen anhålla, det Han ej mätte låta nedrifva sådane bodar, ulan att förut höra Ständerna, sä undrar jag hvad de derpå skulle hafva svarat på en sådan framställning! Månne denna kunnat bli föremål för R. St:s pröfning? Jag tror frågan nu vara densamma, och att samma rätt som Konungen har att kunna låta rifva ned gamla Theaterbodar, samma rätt mätte Konungen hafva alt låta nedrifva en och annan vall på en fästning, ty något annat lärer ännu ieke vara gjordt i afseende på Christianstad. Hr af Dalström, Gust. Jakob: Man har så länge och vidlyftigt ordat i delta ämne, som jag trott kunna inom en ganska kort stund afgöras, att jag vore färdig att använda det gam - Den 5 Augusti, 105 la latinska uttrycket: ”Qvousque abuteris patientia nostra.” Man talar här om operationslinier och försvarsplaner samt alt Ständer ne derom böra få yttra sig: det vore i sanning ibland det mest olyckliga som kunde hända oss om den verkställande makten för vidtagande af åtgärder sora för landets försvar voro nödiga, dertill först måste begära lof af Ständerne och jag yrkar på det lif ligaste afslag å Ulsk:s utlåt. Hr Brakel: Det är beklagligt alt inom R. o. Ad. personer af Krigsslåndet skola finnas, som icke inse hvilket samband fästningar ega med operationslinierne, och om representationen skall bedömma om en Fästning skall raseras eller icke, så måste man taga operationslinierne i betraktande emedan Fästningarne skola ligga på dem. Jag vill icke här ytterligare utveckla detta och ber endast att fäderneslandet måtte bevaras från sådana befälhafvare. Många ledamöter hördes ropa på propos. Gr. Lagerbjelke: För den händelse att Hr af Dalström förstår hvad den latinska phrase betyder som han anfört, ber jag att få erinra den värde ledamoten om det svenska budet, som står att läsa i § 50 af Riksd.Ordn. ”Ingen tilläte sig personligt förolämpande uttryck.” Frih. Klinkowström:
Voro nu meningarne, inom sjelfva Committeen, till den grad delade; hvad borde de icke vara inom Svenska Folket i allmänhet. Under sådane förhållanden var det väl icke underligt, men högst rigtigt, att Regeringen ej genast tog något afgörande beslut: utan först lät saken något mogna genom de motsatta meningarnes öfvervägande i allmänhetens eftertanka. Man har förebrått Committeen och alla de myndigheter, som handlagt ämnet, att de ej genast velat införa de åsyftade förbältringarne; och man har af detta förhållande trott sig böra sluta, att den tid vore ganska aflägsen, då dessa förbättringar Den 14 Augusti f. in. skulle sättas i verket. Jag får då eriudra Ridderskapet och Adeln, att Cummitteen föreslagit och Kongl. Maj:t bifallit, alt till inhemtande af en bestämd erfarenhet i ämnet, en Profskola skulle inrättas, hvarest Lärare komma att bildas, Skoleböcker utarbetas, och Skolordning stadgas, efter den nya methoden. Om Regeringen utan dessa förberedelser genast anbefallt förbättringarnes införande, så hade hon ej med ett varde kunnat skapa hvarken Lärare, läroböcker eller Skolordning, eller utan anslag förändra eller uppbygga och inreda Skolhus efter den nya methoden. Hade Regeringen utfärdat en sådan befallning, så hade hon endast upplöst det gamla, utan att kunna ersätta det med något nytt, hvaraf endast oreda och skada uppkommit. Nu deremot, då Profskolan är upprättad i Ilufvudstaden, hvarest föräldrar hafva tillfälle att välja mellan nya och gamla Läroverk, tvingas ingen att mot sin vilja öfvergifva de sistnämnde, och Profskolan fortgår sin bana, utan att någon annan är hindrad, att efter behag tillegna sig hvad sorn anses tjenligast af hennes undervisningssätt. Alt endast efterdömen, och icke påbud i sådane fall medföra åsyftad verkan, kan man sluta deraf, alt den frihet till förbättringars införande, hvilken 1820 års Skolordning medgifver, blifvit så biet, eller intet begagnad, oaktadt vissa Biskopar inom sina Stift varit böjda derför.
Borgare-ståndet: af herr Sjöstedt: alt den ifrågavarande stadgan ehuru välbetänkt den i; öfrigt vore, såsom följande en lämplig medelväg emellan, å ena sidan, en en sådan stränghet, som skulle föriundia eller åtminstone försvåra den fallna menniskans återupprättande till en nyttig medlem af samhället, och, å andra sidan, ett alltför lösligt handhafvande of det skydd, staten är skyldig alt lemna fridsamme och laglydige medborgare, likväl, efter motionärens omdöme, i så målto saknade nödig fullständighet, sorn den icke erbjöde några* 4 Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-VIskollens Betänkande, N:o hi. tvångsmedel, hvarigenom sådane försvarslöse, hvilka icke blifvit straffade för stöld eller inbrott eller andra grofva förbrytelser, eller sådane personer, de der för djdika brott blifvit lagförde, men, i brist af bevis icke kunnat åt saken fällas, må kunna allvarligen tillhållas att förskaffa sig tjenst eller annat stadigt näringsfång. Af sådan anledning och med afseende dels derå, att den allmänna säkerheten äfventyrade att af dylika personer störas, dels ock å den fara, för hvilken de släder och andra fattigvårds-samhällen, der en större arbetsförtjenst ansåges vara att tillgå, voro utsatte genom en hejdlös inflyttning af personer, hvilka, obekymrade om erhållande af. tjenst eller stadig sysselsättning, så lill sägandes lefde för dagen, öfverlemnande åt fattigvården att sörja för deras framtid, har motionären föreslagit en underdånig hemställan till Kongl. Maj:t om angelägenheten af sådane föreskrifters skyndsamma utfärdande, som erbjödo tvångsmedel, hvarigenom personer af ifrågavarande beskaffenhet måtte kunna förmås att förskaffa sig lagligt försvar; och hos det Ilederv.
Besvärsoch Ekon.-TJtskoltets Betänkande N:o 7. att Rikets Ständer antaga Kongl. Maj:ts förslag, rörande vissa vilkor för upplåtelse af de skogstrakter i Stora Kopparbergs och de Norrländska länen, sorn må tilldelas de nybyggen, hvilka hädanefter anläggas, äfvensom de nybyggen, för hvilka föreskrifna odlingsoch byggnadsskyldigheter icke inom behörig tid blifvit i enlighet med gällande författningar verkställda. Af enahanda skäl och enär de öfverloppsmarker i nyssnämnda län, hvilka ej äro lämpliga att till kronoparker användas och såsom sådana bibehållas, icke torde kunna vårdas och komma till nytta på ett lämpligare sätt, än Kongf. Maj:t föreslagit, tillstyrker Utskottet jemväl: att Rikets Ständer bifalla Kongl. Maj:ts i afseende å sådana öfverloppsmarker gjorda nådiga framställning. Vidare och på de af Kongl. Maj:t uppgifna skäl, samt i öfverensstämmelse med Rikets sednast församlade Ständers uttryckta mening, hemställer Utskottet: att, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, stubböresmedlen från de Norrländska länen, de der hittills uppburits såsom allmänna statsmedel, må, jemte de medel af enahanda beskaffenhet, hvilka kunna inflyta från Stora Kopparbergs län, från början af 1867 ingå till skogsplanteringskassan, för att, på samma sätt som nämnda kassa, disponeras och användas. Slutligen och då med de åtgärder, Utskottet här ofvan tillstyrkt, det af Riksdagsfullmägtigen August Danielsson med den af honom väckta motion afsedda ändamål hufvudsakligen torde uppnås, hemställer Utskottet, att samma motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 17 April 1866. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1866. Sammana. Statasamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets ■ Memorial M 8. 1 X:o 8. Auk. till Exp.-Utsk. den 25 April 1866, kl. 12 midd.