Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, i händelse elt sådant system, sorn det Rikets Ständer nu i underdånighet föreslagit, varder följdt, betydliga besparingar böra uppstå genom upphörandet af de utgifter, som hittills varit för linieskeppen bestridde, och ii vilka besparingar således lemna tillgång till erforderliga kostnader så väl för skärgårdsflottans completlering, hvilket Rikets Ständer jemväl skola taga i betragtande vid afgifvandet af deras serskilda underdåniga yttrande, angående extra Stats-regleringen, i hvad den rörer de för flottan uppgifna behof, sorn ock för den utsträcktare exercis, hvilken är af nöden, samt då Rikets Ständer icke anse lämpligt att, innan en fullständig plan för sjö-försvaret kan varda upprättad, bevilja ökade anslag för flottans behof, hafva Rikets Ständer häraf funnit sig förhindrade att anvisa den tillökning af 45,000 R:dr uti anslaget för flottans exercis, sorn af E. Iv. M., uti Dess Nådiga Proposition angående Stats-Verkets tillstånd och behof, blifvit begärd. Deremot, och hvad vidkommer den tillökning af 14,000 R:dr, som E. K. M. i Nåder äskat till godtgörande af de högre underhålls-kostnader, som för de tillökade fyrarne erfordras; så enär, i senare tider, väsendtliga förbättringar i fyrväsendet, genom å utrikes ort uppfunne ändamålsenligare lysnings-anstallter, ifrågakommit, och utvidgade fyr-anstallter vid Sveriges kuster blifvit tillvägabragte eller ytterligare föreslagne, rörande hvilken senare fråga Rikets Ständer blifva i tillfälle att, i sammanhang med extra Stats-regleringen, sig i underdånighet yttra, hafva Rikets Ständer, som insett angelägenheten af, att dylika för sjöfarten högst vigtiga inrättningar, åt hvilka alla handlande nationer i senare tider egnat den största uppmärksamhet, erhålla all den fulländning, som behofvet påkallar, och då de utvidgade fyr-anstalterne ostridigt erfordra ökade underhålls-kostnader, funnit skäl bevilja berörde tillökning, 14,t’0) R:dr för della vigtiga ändamål.
Finner Kyrkoherden ej skäl att sitt bifall lefnna, meddele, om så äskas, sitt afslag skriftligen, samt Expeditions-Viskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.-o 4oo. 975 skälen derlill, och ege sökanden att deröfver klaga, på sätt för besvär öfver socknestämmo-beslut stadgas. 4 §- Socknestämma skall hållas i Sockne-stuga, eller der förut vanligt varit, och pålysas å helgedag från predikstolen i socknens kyrka fjorton dagar eller minst en vecka förr, än den hålles. Är helgedag till sockuestämma bestämd, skall å slämmodagen derom påminnas. För ärenden, sorn fordra så skyndsam handläggning, alt kallelse icke med Ilin nes så tidigt, som nu är föreskrifvet, må sockuestämma hållas efter kortare kallelselid, och äfven å samma dag, då den pålyses; dock måga beslut om afgifter icke vid sådan stämma fattas. Kungörelse om socknestäma skall alltid innehålla bestämd uppgift om tid, slä1 le och öfverläggnings-ämnen för sammankomsten. Är ämne af den beska lien het, att det fordrar gemensam öfverläggning af flere socknar inom samma pastorat, måge socknnrne till gemensam stämma å det ställe, som finnes lämpligt, sammankallas. I andra mål utlyses serskild stämma för hvarje socker. 5 % Rösträtt vid socknestämma ege i allmänhet en hvar egare eller innehafvare af fastighet, eller arrendator, så framt egaren icke bor inom församlingen, eller i annat fall sig denna rättighet icke förbehållit, jemte andra socknens invånare, som för lön, fabrik, verk eller inrättningar, handtverk och annan näring eller rörelse, erlägga bevillning efter 2 Artikeln; de likväl undantagne, som slå under annans husbondevälde. Rösträttighet räknas efter hemmantal, der sådant finnes åsatt. Annars medförer 10 R:dr Bevillning lika rösträtt som £ mantal, 5 R:dr lika med | och 2i R:dr lika med mantal. För bevillning under 2J R-'di eger ingen rösträtt rum.
BondeStåndet godkände Förslag att det Bevillnings-afdrag lör utlånte Penningar, som Låntagare är berat - TSetänkanden, N:o \og. tigad att af Långifvare återfå, skall stadgas till Fem procent af Räntan för alla utlånta Capitaler, utan afseende derpå om de äro intecknade eller icke, så framt nemligen Räntan är till mer än Feni för hundrade bestämd, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer detta Ränte-afdrag, enligt de 3.’ne öfrige resp. RiksStåndens beslut, att hädanefter, som hittills, utgöras med a R:dr af hvarje iooo:de R:drs öapital och i förhållande dertill, för mindre Lån, som i fast Egendom intecknadt, är, men med 5 procent af Räntan för de Capitaler, hvilka icke emot en sådan säkerhet blifvit utlånte, under villkor i bägge dessa fall, att Räntan till mer än 5 procent är bestämd. Denna Votering har utfallit med 68 Ja och 5o Nej, samt en dubbel sedel blifvit casserad. Och som Ja vunnit, är stadgadt, att det Bevillnings-afdrag, för utlånta Penningar, som Låntagare är berättigad att af Långifvare återfå, skall bestämmas till 5 procent af Räntan för alla utlånta capitaler utan afseende derpå om de äro intecknade eller icke, så framt nemligen Räntan är till iner än 5 för Hundrade utsatt. Hvilket allt Förstärkta StatsUtskottct härmed skolat bos R. St:r vördsamt anmäla. Den 2i Februarii i83o. Stats-U tskottets N:o 410. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss af Utskottess Betänkande N.‘o 38a, angrde lättad utväg lill Låne-bidrag åt Fastighetsägare. G enom Utdrag af Högloft. Ridd. och Adelns Pro tocoll den urte innevarande månad har Utskottet nndfått del af de anmärkningar, som inom bemälte Riksstånd blifvit vid ofvanberörde betänkande af flere Ledamöter gjorda; likväl och sorn, enligt Ilögv.
Gr. Horn, Claes Fredr.: När Frih. Cederström i ett föregående plenum härstädes gjorde sin skarpa angifvelse emot Const.- och StalsUtskm, förklarade jag min enskilda öfvertygelse varaden, att, enligt 5o §:n Riksd.Ordn., samma angifvelse låg utom gränsen för ett Stånds förhandlingar. Jag trodde mig finna, alt nämnde § förbjöd hvarje riksdagsman att inom sina respeclive Ständ yttra sig om hvad inom Utsk. sig tilldrager, emellan §:n väl tillåter alt fritt yttra sigom hvad sorn inom RiksSt:n passerar, men ej hvad utom desamma inträffar. Som således Frih. Cederström skridit utöfver gränsen af hvad lagen medgifver, så trodde jag också att Hr Fiih. och Landtm, skulle hålla öfverläggningen inom dess bestämda gränser. Jag trodde mig äfven finna, att Hr Frih. o. Landtm, ansåg Frih. Cederströms andragande både vara utom ordningen för dagen och utom den ordning, som tillkommer våra förhandlingar i allmänhet; men då Frih. Cederström förvandlade sin angifvelse till en motion, hvilken innehöll en begäran att få del af 2tne Ulsk:s prot., då, säger jag, angifvelsen ikläddes egenskapen af motion, ville jag ej bestrida bordläggningen af densamma, alltid förutsättande att den komme af R. o. Ad. att förkastas. Jag vidblifver denna lanke och hoppas att ingen allvarlig påföljd af denna i sig sjelf ganska allvarliga aetus, som Frih. Cederström framställt, skall inträffa, utan alt ett läggande till handlingarna blir resultatet af alltsammans. Jag måste likväl fästa Frih.
Med antågande deraf, att i timme fordras för aftonspisningen och 1 timme för frukosteringen, innan följande dagsresan anträdes, så visar sig lätteligen,’att ii mils resa om dagen lemnar ingen erforderlig hvila och ännu mindre tillfälle för beqvämlighet, samt att en tillökning af i| mil medtager fullt ut hela dygnet.” ”Den hufvudsakliga verkan af en förändring uti Utskottens förslag, som förkortar dagsresorna till omkring 8 mil om dagen, skulle blifva, att Forvagnen, utan att dubbleras, icke kunde gå oftare, än hvarannan vecka ifrån Stockholm till Götheborg och Ystad, samt lika ofta ifrån dessa sistnämnde Städer till Stockholm. Denna inskränkning 16 Bi/.t.Bevilln-s.Allm.Besv.o.Oe'c.»Vtsk.Bet.N:oni, nti Forvagnens gang anser jag äfven försigtigheten påkalla, då vår ringa folkmängd och den obetydliga inrikes varuvexlingen med. sådana dyrbarheter, sorn medgifva en dry^ gare forslingskostnad, gör det sannolikt, alt Forvagnarne hvar vecka icke kunna få fulL last, minst de första åren, innan Inrättningen vunnit förtroende och modet att fara med egna vagnar aftagit.” ”Afsigten med denna min Reservation är att härå fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet, på det någon stadfästelse a. Utskottens förslag, att Forvagnen skall gå en gång i veckan, med vilkor att göra de föreslagna långa dagsresorna, icke må meddelas, i fall Rikets Ständer godkänna de af mig häremot framställda olägenheter.
Häremot skulle visserligen ingenting vara Den 28 Februari e. m. 667 att invända, såvida den nämnda summan verkligen funnes besparad för det år, för kvilket det nu begärda anslaget är afsedt; men när man besinnar, att detta belopp understiger en tredjedel af bela det vid sednaste riksdag till skjutförsök beviljade anslag, samt flera dyrbara försök af sådan beskaffenhet under innev:de år förestå, finner man lätt, att medel skulle saknas för de försök, som under nästk. år böra komma att anställas. Jag tror, att det genom ifrågav:de försök skall blifva oss möjligt att utbilda vårt artilleri till den fullkomlighet, närv:de tid kräfver. 1 detta hänseende går det dock ej an att helt och hållet taga lärdom af andra länder, och invänta resultaterna af derstädes verkställda försök och gjorda uppfinningar; vi måste äfven sjelfve arbeta på vårt framåtskridande i detta fall, och dervid fästa behörigt afseende på det utmärkta jern vi ega i vårt land, och med hvars tillhjelp vårt artilleri möjligen kan komma att en gång visa vackrare resultater än utlandets. På grund af hvad jag nu i korthet anfört, får jag anhålla, att hela det af K. M:l till ifrågav:de ändamål äskade belopp måtte bifallas. Frih. Klinckowström: Det är för mig påkostande att i så många af hithörande frågor nödgas uppträda emot den siste värde talaren. Jag tror emedlertid, att man, i betraktande af den svåra finansiella ställning, hvari statsverket för närv;de befinner sig, måste göra Stats-Utsk:t den rättvisa, att det efter bästa förmåga sökt afhjelpa det behof, som i förev:de hänseende förefinnes. Att för riärv:de statsregleringsperiod bevilja högre anslag till skjutförsök, äri Stats-Utsk:t gjort, vore enligt min tanke att sträcka frikostigheten allt för långt, synnerligast som på den fjerde hufvudtiteln så stora summor äro till andra ändamål behöfiiga. På grund häraf får jag anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Rosensvärd:
Denna motion hafva Utskotten tagit i öfvervägande; och hvad försl beträffar frågan, att Konungens Befallningshafvandes i Örebro Län ofvan omförmaldte Utslag malle, utan hinder af det beslut, Kammar-Collegium i frågan meddelat, förklaras gällande; så torde Utskotten böra upplysa, hurusom .Utskotten af Kammar-Collegii den 21 November 1832 uti förevarande fråga meddelade Utslag inhemtat; att, sedan Kongl. Maj:t, genom Nådig Resolution af den 23 April 1823, bifallit, alt Comministers-beslällningen i Svennevads och Boo socknars pastorat skulle förenas med Capell-predikants-sysslan i sistnämnde annex-församling oell derjemte förordnat, alt Capellanen, som tillförene varit boende inom moder-församlingen, eller Svennevads socken, å det bonom der anslagna boställe, skulle derifrån flytta till Capellforsamlingen; så hade Capellanen, som till följd häraf sedermera egt sitt hemvist inom sistnämnde församling å Capell-predikants-boslället Listorp, derjemte såsom förut under boställsrält begagnat och innehaft förra Comir. inisters-boslället i Svennevad, hemmanet Sätra mantal, hvilket varit och vore från ordinarie rotering befriad t; och att, i anseende härtill samt enär, genom Kongl. Maj:ts högstberörde Resolution, det icke tillika blifvit bestämdt, att Capellanen i Svennevad skulle jemte Sätra bostä 11 e besitta hemmanet Listorp med de förmoner, som Capellansbord enligt Författningarne tillkomme, Kammar-Collegium funnit Kongl.
I första rummet af dessa står Fisket , som idkas ständigt vid Wisby stad, och vid landthamnarne, samt å några andra få ställen af kusten, då väderleken det medgifver; derförutan på särskilta tider i betyd% män, på längre från stranden belägne grund, vid fiskelägen, der ali“ogen har fiskbodar uppbyggda; äfvenväl uti de i myrorne befintliga träsk, ^id fisklägena, synnerligen i södra delen af Ön, aflåtes sällan fisk mot kontant betalning, utan vanligen genom utbyte mot andra varor, hvilka dock merendels bestå uti traktering med öl, brännvin, kaffe, bvete-brödskakor» m. m.; några oordningar dervid äro dock högst sällsynta. Vid fisklägena äro valde och af Eders Kongl. Majus Befallningshafvande med constitutorialer försedde Hamn-Rätter, som vidmakthålla ordning och skick, enligt hamnordningen och särskildta fastställde öfverenskommelser. Fisk-arterne, sorn: hufvudsakligen fångas i hafvet, äro: strömming, torsk och flundror. Fångsten deraf är vanligen ganska betydlig; dock införas till Landtmannens behof närmare 2000 tunnor saltad fisk årligen, förnämligast sill, utom hvad för staden säxskildt erfordras. — Införseln af sill sker förnämligast af Norrska fartyg om våren. Allmogen föredrager i allmänhet strömming för sill och är strömmingen som fångas vid Olis kuster af särdeles god beskaffenhet. Fjällfisk fångas afven icke obetydligt i hafvet, synnerligen på Östra kusten, och införes under lindrigare vinter, och örn våren lefvande i vattenkärl tilt afsalu i Wisby. Vadmal tillverkas icke allenast till provinsens behof, utan äfven till afsalu till ett ungefärligt belopp af i3,ooo alnar; den uppköpes ovalkad och utföres till största delen af gårdfarihandlande, äfvensom något ull, hvaremot dessa handlande ofta i utbyte återgifva Gottländskt vadmal efter undergången beredning och färgning, men hufvudsakligen det myckna andra kram de medföra, för hvilkets betalande lagsökningar ofta äga runi.
Famillen iarf efter Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningen tillkommande Krudskättsoch Vederlags-Suminor kunde utgå, och det i öfrigt tillhörde Riksens Ständer allena, så väl att afgöra hvad anslag dertill kunde utses, sorn att pröfva sjelfva Capital-Summan till belopp och renta, och hvad deraf kan komma att utbetalas; så borde allt förordnande härom Uppskjutas till Riksens Ständers nasta sammankomst, då denna fråga, med hvad dertill hörde, skulle lill deras pröfning och beslut i INader, öfverlemnas; men emedlertid fun* ne Kongl. Majit ej mindre Rikets värdighet, än den fullkomligaste rättvisa och billighet fordra, att den å förenämde summor belöpande sex procents renta, 12,000 R:d. om året, blefve till f. d. Kongl. Eamillen utbetald, beräknad ifrån året efter Hennes Majit EnkeDrottningenS frånfälle, och hvilken renta skulle utgå af besparingarna å Hennes Majits Anslags-Summa , sorn för detta behof lemnade en passande och mer än tillräcklig tillgång. "Beträffande dernäst ersättningen för de af Hennes Majit vid dess förmälning emottagna, men, såsom Rikets tillhörighet ansedda Jouveler, så ansåg Kongl. Majit jemväl frågan derom till afgörande utaf Riksens Ständer böra hänvisas, mep förordnade emedlertid, att af de Jou\eler EnkpfDrpltningens qvarlåtenskap funnos, så vidt i-fe Jiar\äa, 23.24. möjligt Den 2 Juli. möjligt vore, urskiljas och undantagas borde dem, hvilka blifvit såsom Rikets tillhörighet inköpte och i öfrigt så stor del deraf afsättas, som i värde svarade emot de uppgifna Riks Jouveler och Perlor, hvilket allt sedermera till dess Riksens Ständers beslut i detta ämne blifvit'med^ deldt, borde förvaras såsom en ersättnings-tillgång Och hvad åter anginge frågan, huruvida de uppgifne Kronan tillhörige Guld - och Silfver persedlar, som f. d. Kongl.
Hon är så märkvärdigt » pryd », eller rättare sagdt försigtig — han kunde ju smickra sig med att hennes intresse för honom vore af betydenhet, hvem vet — de äro så inbilska, våra unga herrar. Och medvetandet härom gör henne till en obarmhertig salongsdam, hvilken medlidsamt höjer på axlarna åt hans bortkomna sätt. O in hon vågade lyda sitt bättre vetande, skulle hon vilja hjelpa honom i stället. Men då, hvad tror man väl då de andra skulle tycka och tänka. Åh nej, hon föredrager att lemna honom åt sitt öde. Och sedan klaga damerna öfver ungherrarnes oartighet att slå sig ned vid spelborden eller i de angränsande rummen, i st. f. att vara uppmärksamma kavaljerer. Först efter supén kar man någorlunda hunnit bryta isen, och det är allmänt erkändt, att då först börjar också det roliga. Hvarför i all verlden har det icke kunnat ske förr! Der har nu en hel afton förflutit, under det man granskat hvar andras toaletter, tittat igenom en mängd album, sagt tvungna sarkasmer öfver de frånvarande vännerna och räknat timmarnes gång. Felet är naturligtvis bägge parternas, både den qvinliga och den manliga ungdomens. Ty hade de gått hvar andra litet mera till möte3; hade damerna ej fäst sig vid den der gamla slentrianmessiga konvenansen, som förnekar en ung flicka att först tilltala en herre; eller hade de åtminstone mod att svara mera än ja och nej på de första försöken till konversation — kunde allt gått mycket lättare. Men der finnes ännu en annan orsak. När en husmoder beslutar sig för att bjuda hem några vänner till aftonen, räknar hon alltid ut, hur hon skall ha det med mat, dryck o. s. v. Hon ordnar på förhand, så att ingenting skall fattas för gästernas välbefinnande. Men hon tänker aldrig öfver hvad roligt hon skall bjuda dem på. De få naturligtvis roa sig sjelfva. Allt det der kan ingen förtänka henne. Men så går det också som det går. Händer sig nu så olyckligt, att i hela sällskapet ej finnes en enda med nog mod och förtänksamhet att bryta den stela tonen och föreslå något, som kunde intressera litet hvar, så går ofta en hel afton förlorad under funderingar och förslag, hvilka aldrig komma till utförande förr än i sista ögonblicket — när supén är serverad.
Den som i stad och på landet erhållit utskänknings-rättighet. kan ganska val under första året i förskott, och 14 dagar före d. lista Jan., betala i stad afgifter för 3:ne månader och på landet 2:ne månader, samt sedermera följande år hvarje halfår, äfven i förskott, 14 dagar före d. lista Jan. och 14 dagar före den lista Juli. Man invänder kanske och säger, att det af Utsk. gjorda förslaget blifvit framställt för att åt dem, som erhållit utminuteringsoch utskänknings-rättighet, bereda lindring uli utskyldernas erläggande. Jag tror visserligen att man äfven bölse på deras fördel, men om de vid hvarje halft år få förskottsvis erlägga sina afgifter, anser jag dem hafva erhållit allt hvad de kunna begära, Jag anhåller att 15:de §:n må ulgå. Frih. Raabi Innan R. o. Ad. beslutar i denna fråga, vill jag fästa upmärksamhet deruppå, att jag icke inser huru R. o. Ad. skall genom det af Hr von Troil gjorda förslag undvika det trassel, som förmenas upkomma derigenom, att Ståndet bifaller §:n. Hr von Troil säger, att det går an, att på det sätt förfara, att, när en utskänknings-rättighet meddelas i stad, betalas 3 månaders afgifter i förskott, och pä landet 2 månaders, samt, när man sedermera inkommer på det följande året, erlägges afgifterua för hvarje halfår. Nu har Utsk. uti J Side §:u föreslagit, att en viss del af summan skall erläggas prenumerationsvis och någon längre tid förr än rörelsen börjar, på det att aukloriteterna skola vara säkra på, att den, som emottager rörelsen, verkligen skall kunna afgiften betala. Om en sådan grundsats antages, hvilken, för såvidt man icke vill gå in på borgens-systemet, är riktig, blifver det ju ett trassel, större än allt annat, alt då börja beräkna huru stor del han skall betala för 2 eller 3 månader etc. Jag ber IIrr;ue upmärksamma, att det leder lill större oreda, än som kan ifrågakomma, om Utsk:s förslag bifalles.
D å tullen inte var högre än först 40 och sedan 60 kronor, så inses lätt, att man gjorde sig en vacker förtjänst. Men på samma gång är det ju klart, att detta skedde Malmström. på den inhemska fabrikationens bekostnad. Pianoindustrien har också här hemma legat så nere, att jag tror inte fler än fem arbetare utlärts inom yrket på de sista tjugu åren. Hade inte den nya tullsatseu tillkommit, som med ett slag höjdes från 60 och till 150 kronor, och hvarigenom införseln af de billiga utländska instrumenten omöjliggjordes, så hade inom några är hela den inhemska pianofabrikationen dödats — det är åtminstone visst i detta fall. Föreställ er, att konkurrensen på den tyska pianomarknaden är så stor, att det finns fabriker, som sälja sina billigare instrument med en vinst af endast 25 mark för styck, och prisen på instrumenten äro därefter. V i kunna inte här hemma åstadkomma instrument för samma pris, men jag tror också, att de svenska numera äro betydligt öfverlägsna. Mina billigare pianinon kosta så- lunda i tillverkning mellan 050 och 700 kronor. Det är dyrt och beror delvis på, att jag ' betalar mina arbetare högt. Deras inkomster variera nämligen mellan 1 2 0 0 — 1 4 0 0 kronor om året, hvilket är ganska bra, äfven om vårt yrke kräfver en högre grad af skicklighet än flertalet andra. » * * * Efter slutadt samtal gingo vi igenom de vidlyftiga verkstäderna, där 25 arbetare äro ständigt sysselsatta, och hvarifrån årligeu öfver 100 pianinon utgå. De äro på nytt välkända, den gamla Hoffmanska fabrikens instrument, men denna gången är det icke de gamla hederliga, tafflarne utan präktiga, moderna instrument, berömda för sin härliga och sångbara ton. Thore Blanche. \ u ystnad och frid! ^Emellan höga granar dör vinden bort med sång från fordomtid, men sången blott till större tystnad manar, och oron förebådar större frid. J) en hvarje tager allt mera drömlik synes skogens af dunkel smekes ögat, trött på af tystnad smekes örat, trött på ' Var den var där vinncs ock; för steg jag sal; dager, tal.
Det förundrar mig, att någon, som gjort sig möda att genomläsa denna motion, icke ömmar för de förhållanden, som deri blifvit framställda ang:de rustningen i Blekinge. Jag tager mig friheten upprepa hvad motionärerna säga: »Den orimliga mängd båtsmän, Blekinge håller, utgörande 1,500 å 875|ijJ:dels mest små och magra hemman, d. Den 18 April f. m. 547 v. s. en båtsman på fördels eller icke fullt |:dels mantal, har icke blott direkt till en stor del utarmat eller skuldbelastat hemmansegarne; den har äfven indirekt verkat i många afseenden skadligt, och är säkerligen förnämsta orsaken till den låga ståndpunkt, hvarpå denna sköna provins ännu i flera afseenden befinner sig. När ett så stort antal båtsmän skall hållas af fattiga hemmansegare, hållas de illa. Pojkar antagas; de gifta sig vanligen genast. Skaror af fattiga barn och en mängd enkor efter de genom liderlighet och olyckor ofta i förtid bortgångne finnas alltid. Utom de 1,500 tjenstgörande båtsmäns familjer, torde sålunda ett lika antal familjer af kasserade båtsmän samt af båtsmansenkor eller barn finnas. Således sannolikt 3,000 dylika familjer på cirka 900 mantal. Man torde kunna föreställa sig, huru detta skall trycka på fattigvården. Hvad värre är, det verkar på den allmänna sedligheten och säkerheten. Tiggeri, laster och brott äro följderna af det prisade indelningsverket. Blekinges allmoge tiar derpå förlorat till och med sitt goda rykte.
Uppl. o. godk. hos Samtl. Riks-Sl. d. 1 Dec. 1823, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, angående ett Höganäs Stenkols - TVerk beviljadt understöd af Stats-rnedlen. S. A K. T-Jti Nådig Skrifvelse, afiåten till Riksens Standers Stats-Utskott den 25 si stlid ne Januarii, har E. K. M. dels tillkännagifva, att, sedan, uppå delegarnes i Höganäs Stenkols-Werk underdåniga ansökningar, E. K. M., genom Nådiga Resolutioner af den 27 Martil och den 22 Maji 1819, tillåtit, att det, vid senaste Riksdag, af Riksens Ständer, till arbetets bedrifvande å en ny sänkning af det så kallade Ryds-Schakt, beviljade understöd af 15,000 R:dr årligen, eller för en tid af 5 år tillsammans 75,000 R:dr, finge, ernot de af Riksens Ständer bestämde vilkor, men på uppgifven kortare tid, förskottsvis uppbäras, samt i följd deraf 51,000 R;dr blifvit till Stenkols-W erkels delegare utbetalde, GeneralLieutenanten m. m. Herr Grefve De la Gardie, å egne och öfrige delegares i berörde StenkolsWerk vägnar, hos E. K.. M., jemte anmälan, det åtskillige hinder uppstått emot fortsättningen af arbetet i ofvannämnde nya Schakt-sänkning, samt, på anförde skäl , i underdånighet anhållit, ej mindre om befrielse från skyldigheten, att med de a omförmaldte anslag återstående 24,000 37o UnderJantga Skrifvelser.