Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Strängt taget borde denna förebråelse betyda, att de nyare författarne sluta sig till Hartmans eller Schopenhauere verldsåskådning och i enlighet dermed betrakta tillvaron som ett ondt, från hvilket det är utvecklingens mål att söka be^ frielse. Men denna åskådning har åtminstone här i norden egentligen endast framträdt hos en författare, nämligen hos Strindberg, och äfven hos honom märker man denna böjelse endast i hans tidigare arbeten. De öfriga af den nyare literatnrens representanter hafva i allmänhet en teoretisk ståndpunkt, som nära ansluter sig till den nyare engelska filosofien, och det torde vara bekant, att den icke predikar någon pessimism. Skulle åter hr H. med uttrycket » grått i grått » (och andra dermed likartade) vilja antyda, att de nyare författarne lida af en viss sorgbundenhet, som gör, att de i hr H: s tanke ej skratta nog ofta, så fins det en viss sanning häri. Men hr H. bör ej vara alltför ond på de stackars menniskorna för det. Det fins ju dock åtskilligt allvarsamt här i verlden. Man har tagit ifrån oss vår religion, och vi hafva ej ännu lyckatsfa något ersättningsmedel i stället. Man upptäcker fel i vår uppfostran, fel, som hängt sig fast i menniskoslägtet sedan århundraden, och som bitit kanske oläkbara sar i det nu lefvande slägtets karaktär. Man upptäcker dagligen fel i vår moraliska uppfattning, lågheter i var känsloverld, från hvilka man svårligen kan göra sig fri. Och bakom allt lidande, som rör oss sjelfva, förnimma vi ljudet af samtidens största klagan, och som ett stort liebeväpnadt spöke reser sig fattig-.domen och hotar att hugga hela den nutida civilisationen i spillror. Och derför kan jag — lika litet som säkerligen någon af de u:: g *. ‘ föifattarne — instämma i hr Hedbergs eloge sid. 21 öfver det gustavianska tidehvarfvet:
Riksens Högloft Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Utlåtande öfver återremiss af Prosten rn. m. Pierr Doctor Stenhammars under TU:o 6 intagna Memorial. C Oamteliga Respective RiksStånden hafva nu aflemna t sina Utlåtanden öfver Riksens Hö»-. fe? Bihuvg till Riktat. JJkVr 105. io6» gjo Hes v. och Ekon. Utsi. Betänkanden. loll. Ständers Allmänna Besvärs och Ekonomi* Utskotts Memorial N:o 6, hvarmedelst Utskottet återlemnade, såsom dess befattning ej tillhörande, Trosten m m. Herr Doctor Stenhammars, under den 5 sistlidne Januari till Utskottets åtgärd remitterade Memorial om saknad och fördröjd verkställighet ef Konungens och Riksens Ständers uti åtskilliga Rikets inre hushållning rörande ärenderi vidtagna beslut. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har under den 4 i denna månad förklarat sitt bifall till Utskottets åtgärd, utan att för öfrigt utlåta sig, hvarthän målet anses hQra. Högvördige Prestoch Hedervärda BondeStånden hafva, långt för detta, åter-remitterat Målet till Utskottets handläggning, och Vallöf!. BorgareStåndet har, den 16 dennes, ansett det samma, så vidt det innehölle ämnen, hvilka kunde under Riksens Höglofl. Ständers öfverläggning och pröfning komma, vara af egenskap, att endast böra väckas uti Höglofl. Co nstitutions-Utskottet.
I anledning häraf får upplysas: att det med numera indragna kommendantsbefattningen å Carlshamns kastell förenade arvode utgjort . rdr 575: — hvarmed åtlöljt anslag till skrifmaterialier » 12: — ggy. samt att, enligt Rikets Ständers beslut vid 1856—1858 års riksdag, kapellanen vid f. d. Dalarö skans, Hofberg och f. d. vaktmästaren derstädes, Spegel, fått med sina arvoden utgörande för den förra 75: — och för den sednare 247: 50. g22: 50. rdr 709: 50. på bestämda vilkor, nemligen till dess de tilläfventyrs erhölle annan ijenstebefattning med lön eller arvode af allmänna medel, å kommendants-staten qvarstå. Vid de af Krigs-Kollegium anförda förhållanden tillstyrker jag i underdånighet, att ofvannämnda belopp 709 rdr 50 öre må indragas. I afseende på detta anslag förekommer ytterligare, att sedan Kongl. Maj:t i Nådigt Bref af den 8 Juni 1858, angående vilkoren för öfverlåtelse åt Vestra Jernvägsstambanan af en del utaf den skansen Lejonet vid Göteborg tillhörande och al kommendanten derstädes disponerade jord, anbefallt Krigs-Kollegium att, sedan den summa, som af jernvägsbvggnadsmedlen borde för den behöfliga jordrymden erläggas, blifvit till beloppet känd, förhållandet hos Kongl. Maj:t anmäla, på det Kongl.
Enär emellertid sjelfva det faktum icke kunnat förnekas, att tullen å papper med tryckta linier, hvilken i 1863 års tulltaxa varit bestämd att utgå till enahanda belopp, som för tryckpapper, eller med 6 öre för skålpundet blifvit i 1865 års tulltaxa fastställd för tiden till innevarande års slut till 12 öre för skålpundet, för år 1867 till 10 öre och för år 1868 till 8 öre äfvenledes för skålpundet, och att sålunda en verklig tullförhöjning å denna artikel egt rum, har, på sätt här ofvan är nämndt, bestämmelsen i 1863 års tulltaxa af Utskottet förklarats innefatta en oegentlighet eller hafva härrört af ett förbiseende, men, om äfven förhållandet varit sådant, — hvilket icke blifvit på något sätt styrkt, — så vill det dock synas mig, att det icke tillkommit föredraganden, att, med förbiseende af stadgandet i 60 § Regeringsformen derom att inga allmänna afgifter af hvad namn och beskaffenhet som helst kunna utan Rikets Ständers samtycke förhöjas, söka bereda rättelse uti en sådan oegentlighet eller ett sådant förbiseende genom åsättande af högre tull, än Rikets Ständer beslutat; och om, — såsom Utskottet vidare anför, den ifrågavarande papperssorten ej såsom handels-artikel är af betydenhet, så finner jag uti detta förhållande en ökad anledning för den åsigten, att föredraganden bort sorgfälligt undvika, att för den, enligt mitt förmenande, föga vigtiga omständigheten att i tulltaxan införa en, efter hans åsigt, mera systematisk tullsats å denna artikel, föranleda en Kongl. Maj:ts åtgärd, sorn, derest den skulle vinna häfd och kunna tjena till efterföljd, kan, i sina konseqvenser och bragt i system, blifva för landet och de Rikets Ständer genom grundlagen tillförsäkrade rättigheter af den mest vådliga beskaffenhet.
Till ofvan angifna antal af 1,8 milliard försändelser af tidningar och tidskrifter torde böra läggas en summa af 1,056,588,799 korsbands-försändelser af olika slag, enär ett stort antal af dessa innehållit trycksaker; i sanning, om något ännu behöfdes för att gifva en föreställning om hvilken väldig makt tryckpressen numera verkligen är, så är det dessa tal. Utaf rekommenderade försändelser expedierades 124,351,459 och af postanvisningar 140,770,089, hvarförutom antalet postförskott och inkasseringsuppdrag utgjorde 310,448,570. Sammanlagda värdet af de genom postverken i de till den internationela verldspoBtföreningen hörande länder befordrade assnrerade försändelser äfvensom af de medel, hvilka expedierats i form af postanvisning, postförskott och inkassering, uppgick till den ofantliga summan af 60,937,466,134 francs, hvilket är en summa likastor som värdet af allt det guld ocli silfver, som allt ifrån år 1493 och till och med 1882 anses hafva - blifvit produceradt på jorden samt mer än dubbelt så stort som beloppet af prägladt mynt i samtliga länder och verldsdelar. I medeltal på hvaije invånare utgjorde dessa värdebelopp i Österrike 613,26 francs, i Tyskland 470,96 fr., i Danmark 235,05 fr. och i Sverige 232,95 francs, under det att motsvarande belopp år 1881 endast utgjorde for Sverige 188 francs, ett exempel bland många på i huru hög grad vårt postväsende under de senaste åren utvecklats. Såsom motstycken till nu anförda tal torde förtjena nämnas, att motsvarande belopp pr invånare i Portugal utgjorde 3,01 Pr., i Chili 2,61 och i Japan 1,03 irancs. Alldenstund det ofvan uppgifna sammanlagda värdet af genom postverket befordrade assurerade försändelser beträffande, bland andra, Storbritannien, Nordamerikas Förenade stater, Canada m. fl.
— K:o 3g2. i anledning af återremiss å K:o 352. XVIII. B. 32. A. 48. StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 3g4- rörande ett tillägg i frågan om det af Kongl. Maj:t för Carlstens Fästnings islåndsättande äskade extra anslag. XVIII. B. 3a. A. 48. — N:o 3g5. dels i anledning af verkställd granskning af Kongl. Convoy-Commissariatets Förvaltning och Räkenskaper för åren i83r och .832, samt dels på grund af väckt motion om förändring i Convoy-afgiflens utgörande och disposition m. m. XVIII. B. 116, 270. A. 292. XIX. 3. E. 3ro. — N:o 3g6. i frågan om en militeire-post till bevakning af LåneContorets lius i Malmö. XVIII. B. 86. A. 269. — N:o 397. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Svea HofRätts underdåniga hemställan om arfvodes-anslag för den person, hvilken, såsom adjungerad Ledamot, biträder HofRätten i JustitiaeOmbudsmannen C. L. Landins Ställe. XVIII. B. 86. A. 270. XIX. E. i3g. XX. U. 4t. A. 79. •— N:o 3g8. i anledning af väckt motion, att en del af de till Arme'ens materiel utaf Rikets Ständer nu å Stat anvisade 70,000 R:dr må användas till förstärkande af Gevärs-förråden. XVIII.
W:d den fjerde punctcn ar akr anmärka, att sä wida der egenteiiga misibruket af Bräwnr fö?- vttvas pä Krogar, och besia ställen just äro att anst, salom urfattu giller att flinga uti, d'.t Folket lockas genom allehanda Korkoch TärningsP-ä, Musrqvr, Dane, lamt hwqrjehanda som kan förleda lill ötw-rdäd, och liderna leinad; sä böra de alldeles >ö°biuoas, sä framt man ej hels genom författningar will grundlägga Nationens fördärf: Len inwändruna är swa.a, att dä skulle löyokrogar uppkomma; d'-tza äro »öest och främst ej >ä skadelig. » för sederna, emedan dä supandet Eall ske i smoq, emelian lora vaon, det lackande, som är de lustiges sal!st.p alldeles söckwinner, utom desi dä en hwcrr kan dl, maittv.re, iäg-ttr sädant ett stort hnchcr l wägen för dylika krogar. Rörande afMen, war efter min kanka 182° Den 29 Ja,marik. iriz ärs afgift wäl träffad, hworsöre icke läka sörblifwa derwid, nu är Fmland borta, säledes gä de päräkliode ^6o,ovo R:dr icke uk genom Bränwinsskatten, dcha kunde genom en progressiv afgift pä sjelfwa Bränwinspannorne efter tariffen anskaffas ; högre än 90 kannors panna borde icke Mätas och mindre i proportion för mindre Hemman ; dä utsigten med Mätelse af Bränwtns tillwerknina mindre bör wara, att staffa en stor rewenne för Kronan genom ett stadeligt öfwerflöd, är blott ott förse
Skrifvelse, JY.-o 4o0‘ l2:o Bänkfördelningar. 13:o Fattigvård och frågor om mindre arbetsföre personers inflyttning frun andra socknar. 14:o Frågor om socknemagazins anläggande och vård, 15:o Allmänna helsovården, koppympningens befremjande och Barn* morskors antagande. 16:o Brandstodsföreningar. 17:o Öfverenskommelse om väghållning, snöplogning och brobyggnad m. m. dylikt. 18:o Öfverenskommelse!’ till sedlighets och allmän ordnings befremjande» 19:o Verification af Mantals-, Rest-, och Afkortnings-längder samt granskning af indelning till Krono-skjuts utgörande och längder öfver erlagd betalning derföre. 20:o Utväljande af Socken-fullmägtige i beskattningsmål och andra ärenden. 2l:o Intyg om personers förhållande, hvilka anmälas till allmänna belöningars erhållande, äfvensom yttranden om gjorda uppodlingar m. m. I de här uppräknade ärender eger socknestämma jemväl att meddela föreskrifter örn de, hvar och en tillhörande göromål, med iagttagande af hvad för serskildta fall genom denna förordning eller annars gällande lagbnd finnes stadgadt; äfvensom Sockenstämman för noggrann efterlefnad af dess beslut, der så nödigt finnes, eger att bos vederbörande Embets-myndighet, begära föreläggande af vite efter dess bepröfvande. För ärenden , som, enligt serskilda Författningar, böra vid sockenstämma företagas, gälle hvad derom är föreskrifvet. Med vård och fösvaltning af Kyrkors medel och öfriga tillhörigheter, för hålles så, som serskildt är förordnad!. 10 §. Alla afgifter, hvarom sockenstämma beslutar, skola utgå efter den bestämda grunden för röst-rätt i sockenstämma, så vida ej serskildt derom blifvit stadgadt eller serskild öfverenskommelse derom träffad. 11 §.
Hor till Coust i t uti ont-Utskottets Memoriat, Tf\o 26. 21 så ock af de handlingar och grunder, hvarpå den sig slöder. Godkänner Profuings-nämnd anmärkning, förordne laga ålal af Justitiae-Ombudsruannen. Till alla Utskott utom Gransknings-Ulskottet välja Kamaraine, hvar för sig, eli lika antal ledamöter. Siats-Utskottet skall beslå af Trettiosex Ledamöter. Delta Utskott tillhör alt utreda, granska och för Riksförsamlingen uppgifva Stats-verketsoch Riksgälds-verkets tillstånd och behof; alt föreslå och i mål, för hvilka Utskottet af Riksförsamling fått sig sådan magt uppdragen, sielft gifva föreskrifter om Riksgälds-Conlorels förvaltning, samt dessutom, alt föreslå bevillnrugens belopp och fördelning Bancu-UtskoUet skall beslå af Tolf Ledamöter» Detta Utskott tillhör ali öfverse Riks-bankens Styrelse och tillstånd samt föreslå och, i inål, for hvilka Utskottet af Riksförsamling lått sig sådan magt uppdragen, sjelfl gifva föreskrifter 0111 samma Banks förvaltning» Lag-Ulsko! tel skall bestå af Tolf Ledamöter» Detta Utskott tillhör att granska Just i t ise-Orn bud sman lieris redogörelse, berättelser, embetsdiarier och registratur för tiden, sedan sista Lagtima Riksdag,. samt med utlåtande deröfver lill Riksförsamlingen inkomma. Utskottet skall ock utarbeta de från endera Kamaren remitterade framställningar med förslag lill Grundlags, Civil-, Criminal-, Krigseller Kyrko-lags förbättring. Expeditions-Utskollet skall bestå af fyra Ledamöter. Detta Utskott tillhör att under Riksdagen ombesörja Riksdags-bandlingars tryckning samt ali till Kamrarnes justering uppsätta skrifvelse!’, sorn, enligt Riksförsamlingens beslut, böra under Riksdagen utfärdas; den Statsrådets Ledamot, Konungen dertill förordnar, förbehållet att i Utskottet öfvervara Riksdags-bes lutets justering i de delar deraf, sorn röra Konungens yttranden.
Afsomnad omsider på Manhem å Kongliga Djurgården, qvarlemnade han derföre i en ytterst torftig belägenhet, väl inga barn, men sin förträffliga hustru och sin ålderstigna moder. En förhöjd sorglighet erhåller detta utslocknande af Bellmans ätt genom det rykte, att sinnesrubbningen hade sin orsak i en berusning af sonlig glädje, eller i ett uppjagande deraf till yttersta öfvermått, genom de offentliga ärebevisningar, med hvilka faderns snille, trettiofyra år efter hans död, firades vid uppställandet af hans bröstbild på Kongliga Djurgården. Sannolikt var, i alla fall, denna orsak icke den enda; tvärtom synes en slik verkan förutsätta, att sinnet, vid det angifna tillfället, redan var hemligen sjukt. Äfven denna kalk måste alltså Bellmans Enka tömma. Men hennes starka själ förblef sig lik. I sitt lynne allsicke tilldragande och förbindlig, snarare frånhållande och stolt, med ett hjerta hvars förtroende ej lätt kunde vinnas, med ett förstånd hvars skärpa gerna blef uddhvass, med ögonkast, vid första mötet genomträngande utan mildhet, var hon icke i vanlig mening umgängsam. De få, som småningom lyckats eröfra hennes vänskap eller gunst, funno dock i henne en personlighet, som ägde makt att fjettra både uppmärksamheten och deltagandet. Redan trappan, redan förstugan till hennes inskränkta bostad buro vittne om ett sinne för ordning och prydligt skick, hvilket sedermera, då man öppnade det glest och gammaldags möblerade rummet, framförallt i värdinnans egen drägt mötte gästen med en nästan bländande renlighet. I sin ålderdom genom giktkrämpor ofärdig, gick hon blott med tillhjelp af käpp, och i en deraf lutande ställning; men återtog, sittande i sin stol, genast den raka hållning, hvarmed hon ännu i nittionde året bar sitt stolta hufvud, sin höga panna, sin säkra blick.
F ö r en jourgift nalist skrifvit äro f ö r öfrigt alla timmar den elfte alla utan undantag! sätt för en kungl. — K a n s k e är det på samma i kr., det — underflere Då du kurser och bes o m inalles för h v a r j e kurs får d u af en lärarinna, som ämne din kria du Mordling. rättad jämte hvarifrån s o m fortskaffar fade på r » Ah, om, Bosa, halft att du kunde t r o d d e, att du egendom ett år Så roligt, att j a g träfåret hade jag någon vara bröllop, när att aning i Stockholm; o m var h e m m a på i Västmanland; sedan, vi du er sade i somras, träffades du jag nästan på Anna aldrig är ny uppgift tills j a g f ö r e t t p a r d a r sedan m å s t e resa hit för att uträtta ett angeläget ärende för m i n far. någonstädes nu, till Förbundet, Den beräknas räcka ungefär ett år. » för m i g! vilja Han själf k a n ej resa eftersom han för ett par taga Jag Jag skulle kurser i franska, tyska och gelska samt i kriaskrifning. " Som enkom för mig! Johan hela har Ut vill h o n nu, att på vingarne, att se o c h lära. har 1895, Hon du Förbundet för din räkning vidtalar, en uppvi hoppas ", vi vänta det, alla hennes vänner. känner klackjärn i förstugan, han hemifrån. » arbete, vunnen H v a d vill det s ä g a? V i höra tryckeripojkens Skarins under » Hemstudiekurser! a n m ä l t d i g till e n eller det skall leda henne vidare, alltjämt uppåt och vidgade vyer. D e t skall leda henne långt — att hemstudiek u r s e r! » en så har hon främst detta allvar att tacka därför.
Som likväl Riksgälds-kontoret, jemlikt Rikets Ständers vid 1853 och 1854 års riksdag, i sammanhang med beviljandet af lån åt Norbergs nya jernvägsbolag, fattade beslut, under den 18 December 1856 lill Handelsoch Sjöfartsfonden utfärdat sin skuldförbindelse å 150,000 Ridr Runt, att från och med 1858 års slut återgäldas medelst årlig inbetalning af 15,000 Ridr å kapitalet jemte 4 procents ränta å det vid hvarje inbetalning återstående belopp; få Rikets Ständer, som föreställa sig alt, derest Handelsoch Sjöfartsfonden på en gång från Riksgälds-kontoret ulbekomme denna sin fordran, hvilken, efter derå sednast skedd inbetalning, nu utgör i kapital 90,000 Ridr, jemte ogulden ränta från sistlidet års slut. Handelsoch Sjöfartsfonden möjligen skulle kunna med della belopp bidraga till den för Slade-lullens aflösning erforderliga utgiftssumma, hos E. K. Majit i underdånighet hemställa, huruvida icke, lör den händelse en sådan liqvid af Riksgälds-kontorets skuld lill Handelsoch Sjöfartsfonden kommer att ega rum, en häremot svarande andel af den lill Stade-lullens aflösning erforderliga summa må kunna af Handelsoch Sjöfarlsfondens tillgångar bestridas, och det på Riksgälds-kontoret anvisade förslagsanslaget i följd deraf med ett lika belopp förminskas, äfvensom att E. R. Majit måtte täckas, så fort ske kan, bärom i nåder lemna Rikets Ständer behörig underrättelse, på det Rikets Ständer må komma i tillfälle att falla de ytterligare beslut, som deraf tilläfventyrs kunna påkallas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 4 Februari 1863. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o SS. L NsO Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 31 Jan. 1863.
Men då Konungens upphöjda och frisinnade tänkesätt äro kända och åt honom förvärfvat folkets odelade förtroende samt derjemte förekommit, att Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, under öfverläggningarne hos Ridderskapet, och Adeln tillkännagifvit, att ombud för kongressen redan blifvit af Kongl. Majit i nåder lörordnade och instruktioner för dem utfärdade, och af Hans Excellens Herr Statsministerns tillika gjorda förklaring, att dessa instruktioner voro enliga med Kongl. Majlis och Hans Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 18. Rikens värdighet samt Rikenas sanna konstitutionel intressen, torde få antagas följa att nämnde instruktioner öfverensstämma med den ofvan uttryckta mening, så anser Utskottet att vid anförda förhållanden någon Rikets Ständers åtgärd i anledning af motionerna icke vidare erfordras. Stockholm den 10 Januari 1860. Ank. lill Exp.-Utsk. den 10 Jan. 1860, kl. 2 e. in. Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för tjensteman att, utan särskild Konglig tillåtelse, under tjenstledighet vistas livar han behagar och erhålla pass till utrikes ort för den tid han visar sig vara af vederbörande myndighet lagligen permitterad. 1 denna motion, som af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit till Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet remitterad, har Herr Dahm, O. E. S., anfört att vissa embetsed) tjenstemän ej finge lemna fäderneslandet utan Kongl. Maj:ts särskilda tillåtelse, medan andra och bland dem åtskillige, som förut haft större frihet, icke kunde, i saknad af nådig tillåtelse, erhålla pass för längre tid än en månad, hvilken tid ej vore tillräcklig ens för en vanlig badresa. Mången resa kunde dessutom vara så bråd skande, att den icke utan stor olägenhet kunde uppskjutas så lång tid, som erfordrades för den Kongl, tillåtelsens erhållande. Enda skälet till det sålunda för tjenstemannen lagda hinder att hvar som helst tillbringa sin permissionstid, måste väl sökas deri, att man antagit, att
Samma talare har äfven yttrat något örn tullen pä tobak, kaffe, socker m. m.; men om han ville, dä det är fråga om grundskatternes bibehållande, hjelpa mig och icke göra tvertom; så hehöfde man icke trycka den fattige med dylika afgifter. Det är just på det man icke måtte behöfva dessa extra afgifter, hvarigenom man slutligen kommer derhän alt den fattige, hvilken finnér sig för mycket betungad, bringas till uplop mot de förmögnare, som jag bland annat ön skar att de ordinarie skatterne och grunskatterne måtte bibehållas. Jag anhåller vördsamt, att R. o. Ad. måtte återremittera Utlåt. Hr Adelborg, Aders Otto: En talare har i ett vackert, vidlyftigt och sakrikt anförande talat för den fattigare delen af landets befolkning och önskat att den mera förmögne, den lyckligare lottade skulle från deras skuldror aflasta det lilla obetydliga bidrag lill skatt, som de lemna. Han vill, som han sade, med afseende på skatternas fördelning och fäderneslandets möjligen Den 23 Mars f. m. 427 en gång blifvande behof af deras höjande, att ”det stora huset, ”samhällsbyggnaden, icke skall resas på lösare sand, utan på en ”sådan grund, som icke allenast är säker utan äfven klok och ”billig”. Jag är i detta hänseende af samma åsigter som den värde talaren, men skälen dertill äro icke desamma. Jag kommer nemi. också, i afseende på detta Betänk., till samma resultat som han, nemi. behofvet af omtanka för folket: men jag tror för min del, att bland de vackraste och mest frnkbärande rättigheter ett folk eger, är att sjelf skatta för det skydd, det af samhället åtnjuter, och att till den inre samhällsrättens betryggande denna skatt, om också utgående med en aldrig så ringa penning, erlägges lika så väl af hög och låg, som rik och fattig.
Hr von Hohenhausen har här framdragit exempel, men man behöfver icke sådana ; ty den, som tager en jordebok och efterser hvad 1 tunna spannmål kostade för 100 är tillbaka, skall erfara, huru penningevärdet försämrats, och dä det måtte vara PresteSt:s ovillkorliga rättighet, att erhålla en aflöning, som icke undergår förändringar, tror jag, att R. o. Ad. bör gä PresteSt:s ådagalagda omtanka lill mötes, och instämma uti PresteSl:s beslut, hvilket jag äfven tillstyrker. Gr. Lagerbjelke: Jag vill icke motsätta mig, att i hufvudsaken antaga PresteSl:s beslut, men hemställer dock vördsammast, om icke Ståndet skulle vilja göra en förändring i sjelfva redaktionen. Enl. PresteSt:s beslut, måste en del af lönen ovilkorligen utgå i penningar, så all församlingarne, om de också skulle sådant önska, icke kunna lemna hela lönen i spannmål eller andra natura persedlar; jag skulle derföre tro, att redakt:n bör ändras sä, alt det kan blifva en möjlighet för de församlin - Den 12 Juli. gar, hvilka sådant åstunda, erlägga hela aflöningen uti natura praestationer. Uti sjelfva betänk, heter det: ”eller ock dessa löneposter sammanförde, så vidt möjligt är, in natura eller, om hellre så åsämjes i penningar”. Enl. detta stadgande kunna presträttigheterne erläggas in natura eller i penningar, hvilketdera man vill; hvaremot PresteSt. beslutat, att en större del af dessa presträttigheter ovilkorligen skola utgå uti natura-prmstationer. Redaktm af PresteSt:s beslut har emedlertid blifvit så uppställd, att, ehuru Ståndet önskat, att största delen af dessa presträttigheter, skola utgå in natura, dervid tillika influtit ett stadgande alt någon del ovilkorligen skall utgå uti penningar.