Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag icke kan utforska anledningen, hvarföre dessa orden på första raden, nemi. »till en början», inkommit i slutmeningen och hvartill de skola tjena, får jag anhålla att R. o. Ad. måtte, med uteslutande af dessa ord, lemna samtycke till punkten för öfrigt. Efter härmed fulländad öfverläggning, framställdes Törst propos. å bifall till Utskrts förslag oförändradt, dervid svarades några både ja och nej, samt sedermera propos. å bifall till samma förslag, med uteslutande af orden »till en början», hvilken sednare propos. besvarades med åtskilliga ja samt ett eller annat nej; och förklarades ja hafva varit öfvervägande. 9:de till och med 14:de punkterna. Utsk:ts hemställanden biföllos. 15:de punkten. Frih. v. Kr»mer. Robert Fredrik: Otvifvelaktig! är att en egendom, öfver hvars egor en jernväg anlägges, i framtiden deraf får fördelar, men huru Utsk:ts förslag i den nu föredragne 15:de punkten skall rättvisligen kunna realiseras, då förlusterna under pågående jernvägsanläggning äro af så olika tryckande beskaffenhet, kan jag ej inse. För att göra denna min åsigt mera åskådlig, får jag framställa en jemförelse, kanhända i bjerta färger, men som likväl icke saknar verklighet. Man utstakar en jernvägslinie öfver egorna till egendomen A. Egaren protesterar, enär riktningen blir för hans gods högst menlig, men mötes med ett välvilligt, men bestämdt afslag, nemligen: jernvägen måste bli rak. Till följd häraf genomskäras hans goda ängar och hagar, hvarigenom begagnande af bete äfven försvåras; hans bördiga, underdikade åkerjord får djupa remmor, hvarigenom vexelbruket störes; trädgården kan ej heller skonas; åtskilliga byggnader måste rifvas och flyttas; — men, värst af allt, som knappast kan med penningar ersättas, egendomens prydnad, en mängd ståtliga ekar och bokar nedhuggas.
Utskottet har derjemte emottagit bemälde Hr Öfverstes till H. R, o Ad. ingifne Memorial, deruti, med bifogande af MeritFörteckning, han förment sig, medelst den honom tillagde Accords-ersättning, ej hafva erhållit hvad honom bordt tillkomma för dess förluster, upptagne för 9 års förlorade inkomster af Compagniet, detsammas Beklädnad åren 1810, 1811 och 1812 samt ännu obetalde /joo R:dr på ersättningen för den Adjutants-lön, hvilken såsom Pension skall blifvit honom lofvad år 1806, till en sammanräknad summa af 20,400 R:dr Pomm. Cour.; anmälande Hr Öfversten tillika, att han dessutom förlorat en icke obetydlig Mobilier, som i Aug. månad 1807 fallit i fiendens händer; att han, som i 34 år, eller 1782 med 1816, bidragit till Armeens PensionsCassa, nu likväl, såsom ej varande på Stat, icke har anspråk på Pension, i fall af afskedstagande; att hans innehafvande Lö‘ne-inkomst och Expectance Arfvode, utgörande, efter afdrag af utskylder, endast ungefärligen 860 R:dr Banco, och otillräcklig för honom sjelf, ej lemnade honom tillfälle att bestrida något för dess Son; af hvilket allt följden oundvikligen skulle blifva, att han måste sakna det oumbärligaste och se sig dömd till de obehagligaste förlägenheter, i hänseende till iråkade skulder samt att således efter 46 års tjenstetid och sina pligters nitiska uppfyllande, beröfvas en tillräcklig inkomst endast derför, att känslan för Fäderneslandet hos honom talat högre än afseendct på alla yttre rji Stats-Utskottets förmåner, då lian vore den ende af v. Engelbrechtenske Regementet, sorn i Svensk tjenst qvarstannat. Utskottet har af detta hos R. St:r jemväl vid sistJörflutne Riksdagar anmäldte ämne tagit noga kännedom; och som härvid förekommit, att R.
Å det till förlagslån för nya, här i Riket förut okända, uppfinningar och inrättningar i fabriksoch slöjdeväg eller väsendtliga förbättringar deraf särskilt afsatte anslag, utgörande, jemlikt Kongl. Brefven af den 9 December 1818 och 5 Maj i84i, en summa af 5oo,000 R:dr, voro vid i843 års ingång dylika lån meddelade till belopp af 499,765 R:dr 23 sk. 9 rst., hvadan en odisponerad tillgång förefanns af R:dr 234: 24. 3. Af dessa tillgångar hafva successive utbetalts följande nya förlagslån: 1 :o till intressenterne i Rydboholms mekaniska väfveri återstoden af det, genom Kongl. Brefvet af den i4 December 184*» dem beviljade lån å 4°,000 R:dr, för åstadkommande af här i Riket ännu oförsökt tillverkning af gröfre och finare bomullstyger af sådana slag, sorn hittills måst från England införskaffas, R:dr 23,000: 2:0 till Grosshandels-bolaget A. H. Evers &Comp., för dess vid Anderstorp i Hallands Län anlagda Bomullsspinneri, enligt Kongl. Brefvet af sistnämnde dag, 4°,°oo: —• — 3:o till Glasbruks-ägarne Wadström och Nygren, för utvidgande och förbättrande af fabrikationen, hufvudsakligen utaf porter-buteljer, vid Glasbruken Årnäs Transport: 63,000: 2 Transport: 63,ooo: — i Skaraborgs och Wentzelholm i Kalmar Län, enligt Kongl.
Ridderskapet och Adelns Protokoll af den 15 innevarande månad, innehållande beslut om åtskilliga i bemälda skrifvelse-förslag af Ridderskapet och Adeln vidtagna redaktionsförändringar. Prot.-Utdrag den 22 Juli 1854. 311 Ståndet, som ansåg de fleste af ifrågavarande redaktions-förändringar mindre väsendtiiga, lät, till undvikande af expeditionens fördröjande, vid detsamma bero, och godkände i öfrigt ofvanberörde skrifvelse-förslag. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 110, i anledning af väckta motioner om inrättande af Kommunal-nämnder. Med afslag å Betänkandet, fann Ståndet för godt besluta, för sin del, en underdånig skrifvelse af Rikets Ständer, i enlighet med Friherre C. J. O. Alströmers reservation ; äfversom de öfriga Riks-stånden vördsamt och vänligen inbjödos att i detta BorgareStåndets beslut instämma; och ;N:o lil, i anledning af väckt motion om ändring i sättet för den s. k. Landsskyldens utgörande till Presterskapet inom Bohus län. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial till Rikets Ständer, N:o 30, med utlåtande angående Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af proposition på en inom Ståndet väckt fråga om remiss till Bevillnings-Utskottet af Särskilda Utskottets för behandling af bränvinsfrågan förslag till författning om bränvins tillverkning. S. D. Föredrogs ånyo, men afslogs, Särskilda Utskottets Memorial, N:o 12, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 9, om inställande af bränvins tillverkning under innevarande års höstmånader och om tillåtande, i dess ställe, af tillverkning under någon tid af nästkommande år.
Nådiga pröfning och beslut, samt ögonblickligen derom erhålla kännedom. Af detta förhållande har blifvit en följd, att, då Manufactur-Disconten ofta hotats med förluster till högst betydliga belopp, reglering kunnat ske på ett sått, alt fonden ingenting förlorat och fabrikanlerne blifvit räddade. Flere hundra lusen Riksdaler hafva sålunda blifvit för fonden besparade, manga familjer räddats, allmän och enskild båtnad vunnits; men en så vidsträckt fullmagt att i allo göra och låta efter omståndigheterne, hvarken kunna eller böra Rikets Ständer öfverlemna till sina Fullmåglige, och innan principalerne flere år efter catastrophen till Riksmötet återkomma, år räddningen för sen. Följderne i della hänseende af Utskottens til'styrkan låta icke beräkna sig, men att de kunna blifva i högsta måtto olycksbringande, det år oemotsägligt. Ytterligare år den föreslagne reformen overkställbar. Jag kan åtminstone icke finna flere ån 2tne sått alt komma till det mål, Utskottens pluralitet sökt, nemligen antingen, att Kongl. Commerce-Collegium skulle lillförbindas inom kort tid indrifva och till Banco-fullmågtige öfverlemna En million Riksdaler af MaBih. till 11. St. Fröt. 1840. 4 Sami. 2 Afd. 2 Häftet. 2 30 Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, N:o 4. nufactur-Discontens såsom såkra ansedde fordringar, vid sistlidet års slut beråknade att utgöra Banco R:dr 1,621,790: 56. 1., eller ock alt, af fondens säkerhetshandlingar skulle uttagas och till Banco-fullmågtige lemnäs documenter, motsvarande beloppet af 1 million R:dr.
En värd Ledamot har sagt, att Brandförsäkringsverket i Skåne vore säkrare, att anse, än det allmänna BrandstodsBolaget i Stockholm, och att BancoUtskottet derföre haft orätt, som af husegare i Skånska Bolaget fordrat större säkerhet än af delegare i det nya i Ilufvudstaden. Såsom skäl derföre, har han anfört, att husen i de Skånska städerne brinna mindre än i andra orter, och till bevis derpå anfört, att ett mindre belopp i penningar blifvit ulbetaldt för eldsvådor i Skåne jemnförelsevis med andra delar i Riket. Det är möjligt, att ett sådant historiskt factum finnes; men om Ban - i8o Den a5 Maji. coUtskotlet hade uppgifvit det skäl, att husen i Skåne brinna mindre än på andra orter, så hade det förmodligen icke blifvit antaget. Man har sagt, att husen i Skånska städerna ej voro af träd, såsom annorstädes i landsorterna, utan blott af sten eller korsvirke. De sednare äro likväl många och af bräcklig beskaffenhet, samt jemväl eldfängde. Någon skillnad till fördel för de Skånska städerna har Utskottet på så löslig grund icke kunnat göra. Det väsendtliga skälet, hvarföre Utskottet ansett den Skånska BrandfÖrsäkrings-Inrättningen mindre tillförlitlig, än den allmänna, är af Utskottet åberopadt, att nemligen det allmänna har io millioners teckning, och det Skånska blott 2 millioners. Ju mindre capitalförmögenheten är, ju mindre kan man påräkna Bolagets betalningsförmåga och varaktighet i händelse af en större brandskada. Man har anmärkt, att 19 §. i Skånska Bolagets reglor är alldeles lika med en §. i den gamla Brandförsäkrings-Inrättningens reglor; men att recommendera ett nytt Bolags reglor, genom likheten med det gamlas, hvilket gått Öfverända, synes ej antagligt. Äfven har man sagt, att 20 §. vore lika med en §. i Phoenix-Compagniets stadgar, hvars försäkringsbref man likväl antagit såsom erforderlig säkerhet för Banken.
»Då lärling af fabriks-idkare antages, bör med honom, eller, »om han omyndig är, med hans laglige målsman, i tillkallade vittnens närvaro, »upprättas kontrakt i tvänne exemplar, som noga upptager lärotiden och öfrige »vilkor. Det ena exemplaret förvaras af idkaren, det andra af lärlingen eller »hans målsman. Idkare må dock kunna under högst tre månaders tid hafva »lärling på prof. 1 afseende å handtverks-lärlings antagande eller flyttning ni från en till annan idkare, stadgas, att sådant skall ske inför handtverksvföreningen, i hvars protokoll det emellan idkaren och lärlingen eller denr>nes målsman, om sådan finnes, träffade aftal om lärotiden och öfrige viltkor noga antecknas; hvarvid idkaren skall till föreningens kassa erlägga v i r:dr såsom inskrifnings-afgifl.v Mom. 3. »Öfver lärlingar ege den, som dem antagit, lagligt husbonde»välde, så vidt ej armorlunda är vid antagandet förbehållet; dock att han icke, »utan uttryckligt medgifvande, må begagna dem till andra göromål eller ären»der, än de yrket tillhörande.» Mom. 4. »Ej må någon till fabriks-lärling eller arbetare antagas, förr»än han fyllt 12 år, ej heller, då omyndig dertill antages, kontrakt derom ly»da på längre tid, än tills han i myndighetsåldern inträder. Kontrakt med »myndig lärling må ej lyda på mer än tre år. Såsom lärling å handtverk •ernå ingen inskrifvas förrän han fyllt 14 år. Lärotiden bestämmes af konttrahenlerne sjelfva, dock ej utöfver fem år.n Utskottet tror erfarenheten icke hafva bekräftat de till grund för det föreslagna afskaffandet af kontrakt emellan handtverks-idkare och desses lärlingar uppgifne förhållanden och anser det vara för nämnde personer, å båda sidor, nyttigt och behöfligt att ega skriftligt bevis öfver den dem emellan ingångna öfverenskommelse; men, oaktadt
Det måste också vara den första bestämmelsen hos ett Statsutskott, att så utreda målen, att representanten icke äfVentyrar, att i brist af vägledning komma tili oriktiga slutsattser. Man talar om att Bevillningen minskas vid hvarje Riksdag; men då man får sig förelagda till afskrifning på Öfverskotten vida större summor, än den minskning, hvarmed man dårar folket; hvad är väl detta annat, än att bedra folket i anseende till rätta förhållandet med deras skattebidrag. Så Den 19 Ju n i i f. m. Så förhåller det sig också med de i 20 punkten omförmälte kostnader vid Hertigens af Skåne födelse. Jag måste bekänna, att jag trott Rikets Ständers bestämmande åren 1809 och 1810 af vissa gifne hufvud titlar och faststälda stater, så att äfven de förut brukliga bandpenningar för Rikets Drottningar uteslötos mot ersättning af en rund summa, haft en annan afsigt. Jag tar mig åter friheten upprepa, hvad Rikets Ständers Skrifvelse år 1823 innebär, att dylika dispositioner på öfverskotten icke böra äga rum, samt dessa medel icke ålitas för andra utbetalningar än Rikets Ständer derå anvist, eller förr, än deras begifvande dertill erhållits. För min del anser jag denna utgift ovillkorligen hafva bordt vara företrädd af någon Konungens Proposition, som antydde ett sådant behof. StatsUtskottet måste förlåta mig, om jag säger, att 3^ §. Riksdagsordningen icke berättigar Utskottet att göra några nya förslag i sådana delar, som effeclivt innefatta nya anslag. Jag kan icke begripa StatsUtskottets öfverseende med sådana frågor. Jag har sjelf såsom Revisor trott mig böra lägga Rikets Ständers beslut till grund för mina omdömen, och jag tar mig friheten hemställa, huru en rätt pligtutöfning af Utskottet under annan synpunkt kan verkställas. Jag kan försäkra, att det icke innefattar det behagligaste uppdrag att vara en sådan anmärkare j men ändå obe28 H. 16 Den 19 Junii f, ni. liagligare är det, att gå ifrån sin pligt.
Den 15 October. 249 Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 15 Oktober i8ro. S. D. 2ill Stats, och Banco-Utjkottens i Memorial af denne dag medd^lte Utlätande öfwer Riksdagsmannen Eric Bruses hos Bonde. Ständet ingifne och till Utffottet remitterade Anförande, om tillökning i arfwodet för Full. mäktige i Banquen och Riksgälds. Contoiret, lämnade Bonde-Ständet sitt bifall. Utdrag af Protokollet, hältet H06 Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen k Orebro den 15 Oktober »gro. S. D. Upplästes till Justering de af Expedi. tions-Utffottet författade undcrdäniga Sknfwelser frän Riksens Ständer till Kongl.^ Majit, angäende: 1.0 Den af Lag-Utffottet föreslagne Författning om upplopp; 2.0 Brännhus bran. ningen i Carlscrona; och Z'.o En Fond till Pensioner för sivärt bletzerade Officerare och Under Officerare inom Armeen och Flottorne. Wrd de 2'.ne först omförmälve gjordes in. gen pämmnelse, men i anseende till den sist ansörde, anmärkte Anders Joakim§on,frän Oster - L50 Den 15 October. Östergöthland, att en sädan Expedition, om ock pä irenne Riks, Ständens bestut grundad, ej skulle wara med Grundlagen enlig. Fräga wo. re ju om Bewillning, dä Ständernes samfälta bifall fordrades. Härutinnan förenade sig Eric Anderson, Eric Persion, Eric Nilson frän Stockholms Län; äfwensom Johan Longberg frän Gefleborgs Län, hwilken sistnämnde utlät sig, akt om sädant finge pasiera, hade Bonde. Ständet ej här nägot att göra.
Nådiga skrifvelse uppgifne behof af högre ansi; g för Tredje Hufvud-Titeln grundar sig på ett af General-Adjutanten för Arméen i underdånighet afgifvet och uti den Nådiga skrifvelsen åberopat samt bilagdt Ämbetes-memorial jemte en dervid fogad specification öfver Titelni 470 Stats-Utskottets Betiinkanden. a’li behof, bär detta öppmt för Utskottet ett förut saknat tillfälle, att i detaille granska behofvens fö: hållanden till anslaget, utan inskränkning lik. väl uti den dispositions-rätt af hela anslaget som. blifvit Kongl. Majit öfverlåten. Enär Utskottet de rvid ickekunnat lemna utur sigte nationens behof af lindring i den tryckande Bevillningen , har kännedom af Kongl. Majits fasta föresats, att inskränka utgifterne till det för Ilandets säkerhet och sjelfständighet mest nödvändiga, ledt Utskottet till den sig deraf erbjudande slutsats, att essa behof skulle, kunna fyllas med tillgångar, motsvarande hvad under de fem sist förflutne åren per medium erfordrats, heldst varuprisen nu icke äro högre än undet nämnde tid och några utomordentlige förhållanden som föranleda till ökade utgifter ej blifvit uppgifne såsorn verkande till större behof. Vid regleringen af g:dje Hufvud-TIteln tillstyrkte Utskottet på dä anförde skäl, att Titelns anslags-summa skulle fördelas emellan Armen och flottorne, hvarvid, utom hval påtagligen tillhörde .hvardera detaillen, iagttogs det förhål ande i fördelningen af den egentliga tillgången för FörsvarsVerket eller underhållsoch byggnads-kostnader samt materielle behof, som under de föregående åren egt rum uti Kongl Majas Nådiga dispositioner och derigenom skulle af detta anslag Arméen erhålla 715,000 K& Stats:TJts kottets Betänkanden. 471 samt flottorne 585,000 Pd.
Och som i Betänkandet sålunda, både genom frågan om ämnenas uppställning och i öfrigt, vidrörts den plan, sorn grundlagt uppställningen af hela ifrågavarande förslag, samt ordnandet af ämnena deri, torde, bland åtskilligt annat, som för kortheten måste här förbigås, kunna af mig nu här anmärkas följande: a) Det som afhandlas i Usta Kap. kunde, enär det icke innefattar några straffbestämmelser, måhända, på sätt äfven Högste Domstolen, vid granskning af Lagkomitéens förslag till Straffbalk, antydt i protokollet för den 6:te December 1839 (tryckt 1840, sidan 14), oeh jag yrkat, anses heldre tillhöra Rättegångs - 62 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. balken*) eller tillsvidare åtminstone den "författning om nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall'', hvilken Kongl. Ma.j:t i nådig Proposition af den 17 sistlidne Mars föreslagit, och hvilken man, för vinnande af korthet, kan beteckna med namnet promulgationslag. Jag vet väl, att både Lagkomitéen och Lagberedningen föreslagit, att, i likhet med flera äldre och nyare tyska brottmålslagar, Sveriges blifvande Strafflag skulle börjas med bestämmelser, rörande de ämnen, som innefattas i 1 Kap. af ifrågavarande nådiga förslag; och jag inser äfven, att man till försvar härför kunde uppgifva, att dessa bestämmelser äro högst vigtiga för afgörande af frågan, om hvilka personer, som få stralfas, och hvilka gerningar alltså skola vid svensk domstol anses såsom brott; äfvensom, i händelse territorialsystemet antoges, föreskrifterna i l:sta Kap. vore nyttiga för bestämmande af det territorium, inom hvilket lagen skall gälla.
Skulle nu lagens rätta mening pröfvas vara, att så bör tillgå, som hittills skett; då kan jag ej annat finna, än att denna mening bör af lagen tydligen uttalas, på det hvarken rättsökande må misstaga sig eller underordnade domstolar fortfara att (likasom nu inträffat, utan hinder af 1829 års genom trycket kungjorda nådiga Dom) yttra sig i strid med högsta lagskipningen; och tillstyrker jag då ett sådant tillägg till Ärfdabalkens 19 kap. 1 §: Dock vare ej den, som med omyndig aftal sluter, skyldig att det aftal'fullgöra. Har jag åter icke, gemensamt med Hofrätt och Underdomstolar, alldeles misstagit mig om lagens rätta mening; och bör således denna anses tillräckligen uttryckt genom blotta frånvaron af ett sådant tillägg; då föijer väl deraf ock, att ett tillägg af motsatt innehåll skulle vara öfverflödigt. Men som dessförutan någon förändring i högsta lagskipningen svårligen lärer vara att törvänta; så måste jag, under nämnde förutsättning (eller att min tanka finnes öfverensstämma med lagen), i stället för ofvanstående tillägg till det i fråga varande lasstället föreslå ett så lydande: Och t hy må den, som med omyndig aftal sluter, ej undandraga sig det af tals fullgörande derföre, att den andre omyndig är. JE. Med de så kallade annexoch mensalhemman i Skåne, Halland och Blekinge skall, enligt hvad vid sista riksdag blifvit uppgifvet och obestridt lemnadt, ett »brukligt förfarande »vara, att innehafvare al dylika hemman kunna genom deras bortstädjande disponera öfver »desamma för mera än sin tjenstetid»; hvaraf stundom skall hända, att städjan uppstegras emot nedsättning i det så kallade landgillet eller årliga arrendeafgiften, och sålunda den innehafvare, sorn bortstädjer hemmanet, drager fördel deraf på efterträdares bekostnad. Huru ett sådant förfarande kunnat blifva gångbart, eller hvilket lagstadgande som möjligen dertill föranledt, finnes i riksdagshandlingarna icke uppgifvet. Af Allm.
Skillnaden är endast, att förhållandet är lika för den angripne som för angriparen, och att, om å ena sidan gifves rättigheten att fritt granska , finnes å den andra möjligheten att affordra förklaring och erhålla upprättelse. Om denna väg skulle för en eller annan synas mindre beqväm, än att under Patriotismens täcke mantel la ansvarsfritt sprida förtalet och misstankarne, så lärer likväl af de flästa mcdgifvas, att denna utväg just derföre är mera gagnande och mera rättvis, att den gör rättigheterna å ömse sidor lika och med all nödig frihet förenar både enskilt och allmän säkerhet. Då man glömdt att en sådan utväg gafs, för att yrka rättigheten att till Controll öfver de Administrerandes åt°är O der, disscursive framdraga inför Rikets Ständer hvilka enskildta händelser och förhållanden som hdlst, har man icke tillika dermed ådagalagt, att den tolkning man sökte gifva Grundlagens ofvannämnde stadganden , hade en vida mer omfattande rigtning än man i början ville erkänna? Har man icke med detsamma medgifvit, att man åsyftade en granskning, hvilken icke kunde äga turn utan en verkelig öfverläggning och har man icke således tydeligen ådagalagt ett uppsåt att utöfver Grundlagens bokstafvera innehål! utvidga dess föreskrifter - 2)2 Den I 3 Februarii. så att den skulle få en hittills okänd och emot dess Esprit stridande tillämpning ? Jag har hördt klanckas eller förlöjligas att man vågade tala om Grundlagens Esprit. Men detta har ändock icke kunnat ändra min öfvertygelse , att då f örfattningar icke kunna uttryckas utan genom ord och då dessa ord alltid kunna åtminstone till någon del underkastas en olika tydning, blir det ofta oumgängeligt, att utaf Författningens syftning och sammanhang i det hela, — utaf de grunder hvaruppå den är bygd, — utaf den uppmärksamhet, som där blifvit lemnad åt vissa missbruk eller olägenheter, för att förekomma dem, således utaf den riktning
Lyckligtvis fick han ögonen på en vattenkaraff, och hällde med verkligt stoiskt lugn öfver sig hela dess innehåll, hvarefter han började ruska sin varelse, såsom man ser andra djur göra det efter upprusandet från ett bad. Efter denna förrättning, och sedan han väl torkat sig på hörnet af sitt lakan, öppnade han väggskåpet, framtog sin första halfsamaria, hängde den på en spik, och borstade den omsorgsfullt. Snart stod han alldeles en annan menniska, och sedan prestkragen var påknuten, begaf han sig upp i stora byggningen, för att få något till bästa. Vi lemnade honom just med hufvudet i dörren. – ”Kom in! kom in, herr magister!” ropade prostinnan och slog i åt honom med egen hand af det destillerade bränvinet i den lilla förgyllda silfverbägaren. ”Ha vi icke varit raska i dag:’” fortfor prostinnan. ”Allt detta har Lovisa uträttat på morgonstunden. Den flickan blir en dugtig husmor med tiden, försäkrar jag.” ”Åh! kors hvad den flickan är snäll,” tänkte magistern, men hindrades att yttra sin mening af en stor kycklingvinge, den han höll emellan tänderna, hvarföre han, såsom tecken af beundran, endast kunde skaka på hufvudet. ”Nå!” sade prostinnan, ”jag var ej närvarande, när ni dansade kronan af bruden; hvem fick den, och hvem fick kransen?” ”Den senare fick undertecknad,” svarade magistern med en bugning, ”och mamsell Lovisa fick kronan.” ”Åh! kors bevara mig!” utbrast prostinnan. ”Nå, nå, ingen vet hvar haren har sin gång, såsom ordspråket säger. Ställ er väl med folket, herr magister, så tänker jag, att ni kan vara så nära som någon annan till komministraturen, då gubben Hartmansson dör; och,” tillade hon fryntligt, ”om några år har jag ingenting emot att göra om det här besväret.” Magistern blef blodröd i ansigtet, och framstammade några ord, dem han ej sjelf förstod, långt mindre prostinnan. ”Nå, nå, raljeri apart,” återtog den senare.