Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilket allt, likväl Riksens Högloft. Ständers upplysta pröfning underställes. Ankom den 10 Junii 1823. Betänkande, angående de genörn Stora. Sjä* Tullen inflytande Btvillning»-medel. Sedan Lagstiftaren genom den, uti l&oy åra jia Bevillning:;» U kottets Betänkan len. Regerings-Forms 59 §. uppdragna skUlnad emellan Statens ordinarie inkomster, som alla utgå efter vissa och faststälda grunder samt Bevillningsmedlen, vid hvilkas bestämmande, så till grund, som till belopp, Svenska Folket utöfvar siri urgamla och i 57 . af Regerings Formen bevarade rätt, att sig sjelf beskatta, åter satt Riksens Höglofl. Ständer i tillfälle, att, med hänseende lill det allmännas tarfvor och de enskildas tillgångar, utfinna de säkraste och minst tryckande utvägarne till fyllande af Statens nödvändiga behof, hafva de af stora Sjö-Tullen härflytande intrader utgjort ett föremål för Riksens Höglofl, Ständers uppmärksamhet. Sådant synes Utskottet hafva skett med så mycket större anledning, som 53, 60 och fia §. §. i meranämnde Regeringsform, sedde i sammanhang med här ofvan åberopade läagrum, å ena sidan innehålla, att det ankommer på Rikets Höglofl. Ständer, att åtaga sig en mot behofvet svärande Bevillning, men å den andra dervid fästa rättigheten, att föreskrifva, huru särskilde summor deraf skola till särskildte ändamål användas, med det dervid fogade uttryckliga förbehåll, att, med undantag af Stora Sjö-Tullen för inkommande och utgående Spannemål, eger, utan Riksens Ständers samtycke, ingen förhöjning , i afseende på de allmänna utgifterne, rum; hvartill äfven kommer, att, jemlikt 61 §. i Regerings-Formen, måste Stora Sjö Tulls-Taxan, i likhet med andra Bevillningsstadgar, på bestämda tider till efterlefnad upphöra.
Nu öfvergår jag till det formela behandlingssättet af denna fråga och får då först erinra, att jag för min ecskilta del icke kan erkänna lagligheten af den åtgärd Utsk. vidtagit, alt föreslå jernvägens utsträckning från Örebro lill Köping. Den motion, som uti förevar:de fråga vid början af riksdagen i grundlagsenlig ordning väcktes, rörde endast utvidgade förmåner för det bolag som ville åtaga sig jernvägsanläggningen emellan Hull och Örebro. Motionären hade väl förbehållit sig att sedermera, närden Engelska associationen, sora intresserade sig för förelaget, hunnit afgifva sitt yttrande i ämnet, till Utsk. få insända dessa handlingar och nödiga uplysningar i denna fråga, men uti den P. M., som Hr Wtern 7 månader derefter i BorgareSt. anhöll måtte blifva till Utsk. remitterad, omtalas icke vidare någon Engelsk association, icke heller finnes några handlingar hafva blifvit från denna association hitsända och P. M. bifogade, utan der omnämnes endast ett kontrakt emellan Gr. von Rosen och en jernvägsbyggnads en - Den 27 Augusti f. m. 43 i treprenör, vid namn George Burge, ang:de anläggningen emellan Örebro och Hult, och först i slutet af oftanämnde P. M. säger IIr Waern helt enkelt, alt han skulle anse det vara nyttigt om jernvägen utsträcktes lill Köping. Nu ville jag väl betvifla alt en sådan tili en P. M. yttrad mening af en enskild representant angtde nyttan af alt utsträcka den uti sjelfva motionen omnämnde jernvägen ännu något längre, kunnat och bordt gifva SlalsUlsk. giltig anledn. alt med framställning derom till Sländerne inkomma, och om jag får tro hvad beråtlelserne omförmäla, hade Utsk. endast med 4 rösters pluralitet beslutat i fråga va t :de hemställan. Vidare måste jag anmärka, att i denna fråga helt och hållet saknas de alltid vanliga föregående undersökningar och utredningar af ämnet, hvilka böra af vederbörtde auktoriteter eller Embetsverk verkställas och afgifvas, och något kostnadsförslag är icke ens i behörig ordning uprättadt.
Betänkande öfver väckte frågor om förändringar i Brottmåls-; Lagstiftningen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapel och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 17 October i 823. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande StatsUtskottets den 6 dennes afgifne, samt den »l derpåföljde eftermiddagen på Bordet lagde, Utlåtanden : N:o 520. I anledning af Kongl. Majts Nådiga Remiss uppå Lieutenanten O. M. von Fieandt» underdåniga ansökning om ersättning för liden förl ust å dess Boställe Fullstad. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1822 afgifne Berättelse rörande Förvaltningen af de till Strömrensningar anslagne medel. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens den 6 dennes under N:o 522 afgifne, samt den 11 derpåföljde eftermiddagen på Bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddelte Betänkande, i anledning af förekommen fråga om Lånebiträde af Allmänna medel för Trollhätte CanalVerk Ben 17 Ocleber e. in. m. m. fann Ridderskapet och Adeln att, enär sednare Alternativet uti sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Ut Supra. S, D. Då nu a nyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 20 sistledne September under N.o 511 afgifne, samt den 7 dennes på Bordet iagde, Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Pro* position, rörande Kronoskogarne, samt öfver åtskillige dermed gemenskap ägande Motioner; blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteradt.
M:ts beslut, fått förfalla, likaledes bordt blifva föremål för underd. skrifvelse till K. M:t och Utskottet icke inskränka sin åtgärd till en anmälan af förhållandet hos Constitutions-Utskottet; 3:o Att mera uppmärksamhet bordt fästas dervid att icke utredningen, efter 182.3 års R. Stms uttryckliga begäran, genast blifvit öfverlåten åt K. StalsContoret utan först cn serskild Styrelse dertill förordnad ; 4:o Att förhållandet med Magazinslnrättningens fordringar i Finland bordt närmare utredas, till bedömande huruvida den högst betydliga minskning i det balancerade fordringsbeloppet, som genom tractaten för Inrättningen uppkommit, kan nöjaktigt förklaras; 5:o Att närmare utredning måtte gifvas rörande de år 1826 verkställde försäljningar af Spanmål, hvaribland exempelvis utmärkts försäljningarne i Skåne Och Westmanland; 6:0 Att Utskottet måtte noggrannare undersöka anledningarne, hvarför Redogörelsen för Creditivmedlen icke ännu, efter 3:ne års förlopp är fulländad; 7:0 Alt icke], enligt Utskottets hemställan, afskrif - 388 Stats-U tskottets ningen af äldre Balanceposter må få ankomma på K. M:ts Nådiga förordnande, utan för deras afförande ur Räkenskaperne jemväl erfordras R. St:rs medgifvande; 8:0 Att det afslag som blifvit raeddeldt å 1837 års Revisorers begäran om delfående af redogörelsen för Creditivmedlen, bordt föranleda till någon åtgärd å Utskottets sida, helst R. Stin vid Creditivets anslående såsom vilkor fästat rättigheten för deras Revisorer, att af Räkenskaperna rörande detsammas användande undfå kännedom. Af Hr Cederschöld^ P. G.: 9:0 Att förhållandet med Spanmålsförsäljningarne år 1816 varit besynnerligt, serdeles i Skaraborgs Län der Kornet i Junii nämnde år sålts för 4 Ktdr 32 sk., ehuru gångbara priset varit vida deröfver, Samt af Hr v. Qvanten j C..- 10:0
Sedan jag sålunda visat grundlösheten af det påstående, att den rättighet, om hvars uphäfvande min motion handlar, skulle finnas medgifven i den gamla lnstrukt:n, äfvensem att det här ingalunda är meningen att från Landsbm borttaga rättigheten att suspendera, då någon af hans underlydande begått brott, öfvergår jag nu till de andra skäl, som Utsk. anfört mot min motion. Deribland finner man åberopadt, att en sådan rättighet till suspension skulle vara medgifven i de Instrukt:r, som äro utfärdade för Collina och K. Mits Kansli. Att så är förhållandet, kan icke förnekas; men, mine Hrr! det är ett helt annat förhållande med LandsSekret. och LandsKamrer. än med tjenstemännen i Kongl. Kansliet och Collina. De förra äro nemi. icke blott jemte Landshin ansvarige för Länets styrelse, utan deras biträde är ett nödvändigt vilkor för utöfningen af Landshms embete. Deremot äro de underordnade tjenstemännen i Collina, hvarken ansvarige för Collits beslut ej heller är dettas verksamhet af deras vilja eller åsigt i någon mån beroende. Denna skillnad lärer väl finnas högst väsendtlig, likasom orimligheten alltför mycket faller i ögonen af den princip, attén Landsh. skulle äga befogenhet att efter godtycke, skilja sina egna kolleger från embetet och derigenom helt och Den 4 April e. m. 143 hållet paralysera hela Länsstyrelsen. I parenthes må äfven nämnas det — möjligen utan afsigt — ofta återkommande bruket uti Instrukt:n af uttrycket »Landsh:n» i st. f. »Konungens Befb:de.» Härpå har Utsk. svarat, att det icke kunde komma i fråga, att Landsten skulle kunna vidtaga någon embetsåtgärd, aldraminst en suspension, utan att tillkalla någon person som förrättade LandsSekret:ns tjenst. Det kan dock icke undgå upmärksamhet, att man har valt ordet »Landsh.», likasom i motsats till Konungens Befh:de.
Förhållandet var, att på en bys ägor, med åberopadt, men obestyrkt tillstånd af en del utaf jordägarna, blifvit uppbygd en s. k. vaktstufva; att denna blifvit nedrifven af en byeman, som icke biträdt det lemuade samtycket till byggnadens uppförande (i fall sådant samtycke af andra byemän var lemnadt), samt att denne delägare för nedrifvandet tilltalades af de personer, som byggnaden uppfört; och har utslaget så väl hos Häradsrätten som hos Kongl. Majit blifvit, att emedan sagde delägare medgifvit, det han, utan att anlita vederbörande om handräckning, af sjelftagen makt och myndighet låtit nedrifva stulvan och bortflytta det dertill använda timmer, hvaraf en del blifvit sönderhugget och förderfvadt; ty och då, ehvad de, som uppsatt stufvubyggnaden, kunde anses hafva varit dertill berättigade eller icke, hvarom Häradsrätten (och Kongl. Majit) i förevarande mål icke hade att sig utlåta, den tilltalade delägarens tilltag att sjelf med våld förskaffa sig rättelse uti en, efter hans förmenande, begången inkräktning på hans äganderätt uppenbarligen vore stridande mot stadgandet i 1 kap. Utsökningsbalken; pröfvades i 1'örmågo af 4 § i åberopade kapitel rättvist fälla honom att böta 6 Ridr ^ 32 sk. banco, samt förpligta honom att genast låta å samma ställe och i lika godt skick uppföra den nedrifna byggnaden. Denna utgång skulle, enligt de grunder, hvarpå den hvilar, hafva blifvit densamma, äfven om den tilltalade delägarens rätt till jorden varit erkänd och hans meddelägares bifall till byggnadens uppförande icke funnits eller ock varit afgjordt ogiltigt. I annat fall hade han bordt belastas med bevisningsskyldigheten derom, att han varit ägare till andel i jorden, hvarå byggnaden skett, samt att följaktligen meddelägarne honom förutan ej ägt tillåta byggnaden, och skulle då blifvit sakfälld endast i händelse af brist på sådan bevisning.
Departements-chefen att få i underdånighet framställa följande: a) Då, efter afgifvandet af Stats-kontorets berättelse, 1848 års Riks-hufvudbok blifvit afslutad och således äfven förhållandet med Afrads-spanmålen för nämnde år kändt, hvarvid det visat sig, att densamma utgjort 42,982 tunnor, hvaraf 1,182 tunnor bafra, ansåg Departements-chefen, att dessa sednare qvantiteter så mycket heldre, i stället för de för år 1847 uppgifne, borde uti propositionen omförmälas, som, i afseende å de kontanta inkomsterne, beloppen för år 1848 ingått i beräkningen. b) Enligt hvad Departements-chefen inhemtat, hade, i afseende å uppgiften att behållne krono-lionden för år 1847 skall hafva utgjort 22,674 tunnor, misstag egt rum, enär, på sätt som inhemtades utaf en ifrån Riks-boksluts-kontoret infordrad Promemoria, vid närmare utredning visat sig, att den indeldta andelen af samma tionde blifvit för ringa upptagen och att, med rättelse deraf, den kronan behållne qvantiteten endast utgjort 19,732 tunnor, och hade denna sednare andel, efter 1848 års Riks-hufvudbok, blott uppgått till 19,662 tunnor. Vid sådant förhållande kunde den af Stats-kontoret föreslagna beräkning af 21,500 tunnor icke antagas och äfven den qvantitet af 20,000 tunnor, som vid sednaste Statsregleringen beräknades, vore för hög; hvadan Departementschefen underdånigst hemställde, att den behållne krono-tiondespanmålen endast måtte upptagas till 19,500 tunnor och således å 6 r:dr tunnan till 117,000. c) Då Kongl. Maj:t under denna dag i Nåder beslutat att till Rikets Ständer göra förnyad framställning, att Gerningsören måtte såsom serskild Inkomsttitel upphöra, hemställde
I sin skrifvelse till hofkanslersembetets ombud i Upsala förklarade grefve G. af Wetterstedt, att Geijers ofvan anförda yttranden voro af den art, att man ej bort-kunna vänta dem “ af en sådan författare, af en sådan lärare vid ett lärosäte “, samt att då de en gång voro i offentligt tryck framställda och sålunda “ upphört att vara den enskilda öfvertygelsens tillhörighet, och deremot kunna verka på andras “, så måste hos honom (hof kansler en) allt afseende på personen gifva vika för afseende på saken “. Ja uttrycket: “ den krassa idéen om försoningsläran “ betecknade han till och med såsom “ ännu mera smädande “. I sitt den 27 januari afgifna svaromål anmärkte Geijer först, att han redan på grund af den definition af ren evangelisk lära, som gafs af det emot honom åberopade lagrummet efter ordalydelsen fattadt — “ förnekelseri af en Gud och ett lif efter detta eller af den rena evangeliska läran “ — borde frikännas, då ingen påstått eller kunde påstå, att han förnekat dessa båda grundsanningar. Men äfven om man med åklagaren betraktade uttrycket “ den rena evangeliska läran “ såsom liktydigt med den evangelisk-lutherska bekännelsen, sådan denna i de af svenska församlingen antagna symboliska böckerna är uttryckt, ansåg han sin sak lika klar. De symboliska böckerna underordna nämligen sig sjelfva under den heliga skrift såsom den enda trosnormen. Och i skriften ha hans yttranden om såväl treenighetssom försoningsläran fullt stöd. Ty der talas om Fader, Son och Ande, men alls icke om några gudomspersoner; fastmera säges det uttryckligen, att “ ingen Gud är utan en “. Der säges, att Gud var i Kristo och försonade ' verlden med sig sjelf, men alls icke att en annan gudomsperson skulle blidka den förstes vrede, Ordet persona — som äfven kan betyda representation af ett tillstånd eller en handling — infördes, i fråga om treenigheten, först i 3: dje årh. af Tertullianus, såsom öfversättning af ett grekiskt ord (νποστασις).
At de wid Krono Bränneriernes uphörande är 1788 inrättade Allmänna KronospanmälsMagasiner likaledes moro högst gagnelige, wisade sig äfwen derefter icke endast genom dek biträde, som Rikets inbyggare derifrån erhöllo bäve säsom Säljare och Köpare af Spanmäl wid samma Magasiner, utan äfwen genom den tilgäng, som wid det korrt deruppä inträffade krigsbebof derifrän hlef at pä räkna. Men denna högst gagneliqa Spanmäls-Magasins-inrättning, ehuru ocksä grundad pä ett af Riksens Högloft. Ständer dertil anftagit understöd af icke mindre än femtio tunnor guld, fick icke äga beständ längre än til är 1793: strän hwilken tid mängfaldiga Magasiner blifwit indragne, samt endast wid nägra fä af de qwarblifwande icke mera Spanmäl blifwit upköpt, än hwad Kongl. Maj:t och Kronan warit i behof utaf; hwilket allt medfört twänne lika sä oundwikelige, som beklaganswärde följder; den ena, att wid infallande ömnigare skörd, den Landtman, som warit uti trängande penningebehof desto häldre mäst, isynnerhet höstetiden efter skörden, sälja desi Spanmäl til wanpris, som om ocksä Span - 47Z Den 26 Julik. Spanmäls-Direktion funnit nödigt, at pä ett eller annat ställe göra nägon uphandling, upköpspriserne merendels blifwit sä gansta lågt stadgade, at private persöner eller spekulanter
\:o 144 Tab. Litt. B. Extra Slaisrpfflerings-anslag för Försvarsverket lill Sjös. 1:0. Anslag för åren 1864, 1865 och 1866, att utgå med årligen. Till Flottans nybyggnad elior anskaffande al ny riel, 600,000 R:dr årligen Till angelägna byggnadsarbeten och anskaffningar tioner, 50,000 R:dr årligen . Åt Amiralitets-krigsnians-kassan: krigsfartygsmatevid Flottans sta - Ri k smynt. R:dr. 1,800,000 150,000 a) För att fortfarande sätta kassan i stånd att till Flottans pensionsberättigade embctsoch tjenstemän, sorn söka afsked, genast utgifva pensioner, enligt de för kassan nu gällande pensionerings-grunder, samt äfven för att bereda tillgång till de deni tillförsäkrade fyllnads-pensioners utbetalande; ett kreditiv på Riksgälds-konföret af 30,000 R:dr årligen 90,000: — b) Föi' upprätthållande af den Flottans gemenskap förunnade förbättrade pensionering, likaledes på Riksgälds-kontoret ett kreditiv af 40,000 Anslag för en gång. Till försök för utrönande dels af s. k. pansarplåtars af svenskt jern förmåga att motstå skott, dels lämpligaste konstruktionen af refflade, gjutna jernkanoner till bestyckning å fartyg, dels ock till anställande af skjutförsök med artilleripjeser Summa 160,000 2,320,000 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Expeditions. Utskottets Förslag till anderd. Uppläsl och godkändt hos Ridd. och Adeln den £8 Okt. 1865.
Landtm. R. o. Ad:ns Hrr Elektorer att utse två ledamöter i Riddarh.-Utsk:t efter Frih. von Otter och Hr Stjernspets. Gr. von Hermansson, Carl Johan, hade inlemnat ett mern., som nu upplästes och lydde sålunda: Som mina förhållanden ej medgifva att jag under Riksdagens lopp qvarblifver såsom stadigvarande Riksdagsman, får jag afsäga mig förtroendet af att vara Bänkman, dock med anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt. Till denna begäran lemnade R. o. Ad., uppå gjord propos., sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr ledamöter inom 2:dra Bänkm:s-Afd:n att i början af det plenum, som komme att ega rum nästa Lördag den 11 dennes, välja en Bänkman efter Gr. von Hermansson. Sfi Den 8 November. Hr Belfrage, Johan Gustaf Wilhelin: Vid det sammanträde, som Riddarh.-Utsk:t denna dag hållit, företeddes en af Hr Georg Wilhelm von Konow för adliga ätten von Konow N:o 2080 utfärdad fullmakt. Ilufvudmannen för nämnde ätt är född 1854 och således omyndig, hvadan hufvudmannarätten utöfvas af närmaste ättemän. Såsom sådan står på genealogierna antecknad Henrik Beinhold von Konow, född 1776, om hvilken man sedan början af århundradet icke haft någon underrättelse. Närmast denne är Georg Wilhelin von Konow, utfärdaren af ifråg:de fullmakt, äldste ättemän. Vid sednasie Riksdag godkände R. o. Ad. under den 20 Oktober 1862 en af sistnämnde person utfärdad fullmakt för ätten, och jag hemställer vid sådant förhållande att R. o. Ad. äfven nu behagade godkänna den af honom utfärdade fullmakt. Denna framställning begärdes på bordet.
» Kom hem i morgon afton — om ni verkligen älskar henne — och om hon också är säker på sig själf? » sade Agnes allvarligt. » Jag tror, att vi båda valt för lifvet. Eller hur, älskade? » frågada han Lilly, som svarade med en så varm o c h trofast blick, att Agnes blef vek om hjärtat. » Kom då, så får jag se, hvad jag kan göra? » sade hon muntert. Att stå här i regnet o c h afgöra kärleksaffärer syntes henne med ens så öfvermättan komiskt. » Nå! » fortsatte hon vänd till de unga, som synbarligen hade svårt att skiljas utan en kyss Biscuits S P I S B R Ö D, finnas hos de flesta hrr Kryddkrämare m ä n g a sorter, oöfverträffade 1 v ä l s m a k i Stockholm. och näringsvärde. Till landsorten m o t efcerkraf. IDUN 444- 1892 » I dag är Lilly en annans fästmö, » återtog hon allvarligt. » En kyss nu vore synd o c h skam — i morgon få vi s e! » Utan att invänta svar tog h o n systern under armen o c h förde henne med sig hem. fast j a g försökte inbilla mig, att jag gjorde det — och mamma — j a du vet, hurudan hon ä r! » Det låg förakt o c h vrede i tonen. » Tyst! K o m ihåg, att det är o m din m o r du talar! » » Älskar du henne? » Agnes kände sitt hjärta klappa, som o m det velat sprängas. Det var så förfärligt att känna Agnes lade några vedträd i kakelugnen, o c h sig genomskådad af systern. snart flammade elden lusiigt och med ett kna» Den man lefver och arbetar för — den älskar strande ljud eller en liten smäll då o c h då. man nog också — äfven om man inte kan tänka lika i allt, » svarade hon ödmjukt. Lilly var genomvåt om fötterna o c h skakades af frosskrytningar. » Jag förstår inte, hur du kunnat vara så tålig! » Agnes hjälpte henne på med torra strumpor, » Tyst! » sade Agnes med halfkväfd röst.
Sålunda skulle t. ex. närvar, banko-ombud, som i dels 14, dels 13 år bestridt dessa vigtiga befattningar, i händelse de skulle återkallas, befinna sig lågt nere i 3:dje eller bokhållaregraden, under det att vida yngre tjenstemän blifvit befordrade till de begge högsta graderne, på grund af ägande högre skicklighet eller kanslivana och juridiska insigter, egenskaper som dock måste förutsättas hos personer, som kunna erhålla det vigtiga förtroendet att vara banko-omlmd. Då detta förhållande ej annat kan än i längden verka menligt, får jag föreslå: Att det banko-ombud, som i 6 år utan att återkallas innehaft detta uppdrag, berättigas till erhållande af kamererare-fullmakt, så vida han icke redan innehafver denna eller högre grad, med rätt att om han från sitt banko-ombudsskap återkallas, tillgodonjuta kamererarelön, dock med skyldighet att tjenstebefattning inom denna grad emottaga eller förrätta, när bankens öfverstyrelse honom sådan upprager; samt Den 15 December f. m. 223 att banko-ombud, som i 12 år inneluift detta uppdrag, utan att återkallas, berättigas till erhållande af kommissarie-fullmakt, med rättighet till åtnjutande af kommissarie-lön, om lian frän sitt banko-ombudsskap återkallas, dock med skyldighet att inträda i tjenstgöring inom den afdelning för bankoverkel, bankens öfverstyrelse bestämmer. I afseende på den egentliga tjenstemanna-corpsen vid lånekontoren, torde en lönejemkning vara erforderlig, fastän förhållandena i flere hänseenden icke 9ro alldeles desamma som rid banko-diskonten. I saknad af en fullständig närmare specialkännedom, inskränker jag mig dock lill att endast med erinran af den erfarenhet sednaste tilldragelser vid Götheborgs lånekontor gifvit om behofvet, att icke belt oell hållet ställa en så vigtig tjenstemans som en ombudsmans inkomst på kommissioner, oell att der göromålen äga den omfattning som i Götheborg, vid haus sida anställa en sjelfständig tjensteman, föreslå:
Banco örn året, upphört vid i83o års slut, halden derför enligt Formuläret bestämda column blifvit ur Tabellen utesluten, äfvensom columnen för Tionde och ständiga Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar, hvilket slags utskylder ej finnas härstädes. xo:o Staden har ingen annan Rotering sig ålagd, än att, enligt Kongl. Brefvet den 28 Februari 1678, underhålla 100 Båtsmän med befäl; och årliga kostnaden dertill, hvilken, såsom förut är nämndt, bestrides af Borgerskapets ordinarie Coirtri butlo n s-s amina, är i Tabellen utförd efter medeltal för de sex sistföi flutna åren. 11:0 De uppgifna Arrende-medlen till Stats-verket för Kronans hus och lägenheter här i Staden äro 7S0 R:dr för det så kallade Oldenburg' ocf, AÄ ^““^eri-lm,., Samma grunder, sorn f Berättelsen år^i 8^ fmna^^r^ ärfiord efter ien upptager således endast h vad Pastorer Coll °,nfor^'da. Tabelmng vid Stadens 8 ■ Territorial ffi, f ‘ Forn ministrar och Kyrliobetie tionella FörSam|ingarna i lil ^ ägar>- Samt T^ska °<-d‘ Finska Na åtnjuta och uppbära af Försam anganäs inJevå mneha{Vande befattningar, itmster °eh nin0o-taxenng