Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hjälp av trogna bundsförvanter har vi förvärvat en varaktig och ärofull fred. Vi har säkrat vår självständighet och stadgat vårt politiska värde genom föreningen med ett folk, som genom naturen, sederna, religionen och språket alltid borde höra samman. Tiderna är nu förändrade, villorna har flytt och svenskar och norrmän skall i fortsättningen tävla endast om medlen att bereda fäderneslandet ära och sällhet. Mäktiga och starka genom denna förening, skall vi eftersträva att leva fria och oberoende mellan våra skogar och fjäll. Den förtrytsamhet ni yttrat vid läsningen av de anfall, som blivit gjorda mot er frihet och självständighet ökar den djupa aktning jag känner för er. Stark genom de rättigheter ni givit mig, lycklig att ha uppfyllt min plikt, skall jag med lugn vänta dem, som bestrida min rätt. Kungörelse angående antalet av nämndemän som bör biträda domhavande vid militära boställssyner. Stockholm den 16 mars 1815. Vi 1809 och 1810 års riksdag gjordes hemställan att underdomare borde befrias från åtskilliga förrättningar som de inte fick betalt för. Samtidigt övervägde man om antal av halv nämnd vid militära boställssyner verkligen behövdes. Förordnades att endast två nämndemän skulle bistå vid domhavandens syner. Stockholm 16 mars H A v STROKIRCH Kungörelse angående försäljning av den till fromma stiftelser anslagna kronotiondespannmålen. Stockholm den 21 mars 1815. Anmälan har gjorts mot missbruk vid auktioner av spannmål till fromma stiftelser, såsom barnhus, hospitaler, skolor och domkyrkor. Hela kvantumet för ett län har auktionerats bort i samma post, då spekulanterna kunnat begagna sig av tiondetagarens rätt till lösen och för den längsta transporten i länet. Innevånarna i landet för förlorat möjligheten att återköpa den från deras hemort utgående spannmålen. Det är inte tvunget att sälja överskottsspannmålen på auktion utan styrelsen får vid varje tillfälle göra det förmånligaste för stiftelsen. Skall det ske med auktion skall utropen vara i mindre poster, inte mer än 10 tunnor, så att tiondegivarna själva kan köpa. Auktionsförrättaren skall tillse att spannmålen inte går till osäkra köpare utan till dem med godkänd borgen. I de norra landskapen, där avstånden är stora får auktioner hållas i varje socken. O E LAGERHEIM
Undertecknad, som varit bebepröf.c ?adt m e af en m h g d viirtor h a r del mot liktornar, svlirad e n o m anvandandet af 4ollAdipm vartor, hudhardnad friln Apotekaren Herr Axel Litström i Falun blifvit f r i n dem och nageltring. och h ~ l j befrind; i hvarföre Obs. alltid denna inhelt kgistrerade etikett som jag omnamnda .medel hos enhvar till det basta rekommenderar. garanti for varans aktMot.ala t Nykykke d. 27 aug het. Auouet Axdn, Handlande COLLODIN. tals Siiljea hos Per ?ymoch Bokhandlare 1 flagkor b 60 öre och I kmwcis *. Franko mot i 7cr. Tvätta med luft! Nutidens mest sensationelia o. praktiska uppfinning! Pneumatiska handtvättmaskinen UNDINE. Patenterad i alla Iiinder. Enklaste, basta ooh billigaste tvättmaskin i.v&amp;lden. Pris pr ntl~ck ibZott 6 kr. Rengör tviitten f6rviinaiisviirdt Iltt; ' skonnr ' tvatten s8sorn ingen annan metod; undantranger blixtsnabbt alle andra tvättmaskiner. Sparar arbete, aparm &amp; ti, sparar yeiiuiitgart Generalagentur för S v e ~ i g e:: '. ' kvinnor, hu, börja åter vid. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: IDUN KR. 5: - IDDNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS MODETID. FRÅN UTGIFNINGSDAGAR: &gt; 5: - DTAN PL. &gt; 3: - OCH MAJ UTGIFVARE: TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. KOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE.
D. Herr Hisleiter anfördes med erkännande af det obehagliga och bindande tvång, som Allmogen blifvit ålagdt, derigenom, att hvarje stycke väfnad af dess egna tillverkning måste på ett eller annat sätt stämplas eller i afseende på ktll^rkningsorten af flere vederbörande veriflceras, innan försäljning deraf må ega rum, kan jag ändå Besv. och Ekon. Utik. Betankanåtn. 147 icke frångå, att berörde stämpling är i flere fall ganska nyttig, lill och med nödvändig. Afsigten dermed är att förekomma, det Vestgöthar och andra Handlande icke skola, under namn af Husväfnader, i Riket kringföra och föryttra hvarjehanda Utländska tillverkningar. Då erfarenheten visat, att sådane underslef alltför ofta egt rum, oaktadt den controli* sorn synes innefattad i den anbefallta stämplingec, är det alldeles afgjordt, att, om deDsamma upphäfves, missbruken skola än mera OförSynt föröfvas, hvarigenom i synnerhet allmogen blir lidande, emedan dess tillverkade varor icke äro så begärliga sorn Utlänningens och följaktligen blifva osålde liggande, då utländskt kram med största lätthet kan i rörelsen Utbjudas, sedan icke mera någon stämpling^contfoll försvårar detta utbjudande. Min tanke, den jag enskilt vågar till Riksens Höglofl. Ständers oinpröfvande vördaamligen hemställa, är fördenskull: att allmogen och enskilde tillverkare i allmänhet väl må befrias från skyldigheten att låta stämpla elier låta attestera sine hemma tillverkade husväfnader och således fritt och obehindradt desamma på hvad sätt sora hälst föryttra; men att hvarje köpman, som 1 öppen bod försäljer sådane varor, och hvarje Vestgöthe eller annan Handlande, gom desamma ifrån en ort till en annan i48 f och Elton. Utsk.
Ex. anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Const.Ulsk. efter Gr. Wachtmeister och en ledamot i BankoUtsk. efter Hr Akerman. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne betånk:n och utlåt:n, nemi. från Statssamt Allm. Besvärsoch Ek on.-U l s k o t ten: N:o 9, i anledn. af väckt motion om anslag af allmänna medel till ersättning för under gängse smittosamma boskapssjukdomar nedslaglade kreatur; N:o 10, i anledn. af väckt fråga om någon billig ersättning åt dem, som göra förluster i anledn. af tillämpningen utaf K. förordn. d. 23 Jan. 1828, ronde smittosamma sjukdomar bos dju ren samt serskildt åt hemmansbrukaren Petter Svensson den yngre i Mjärdevid för trenne af rotz angripne och enl. författningens föreskrift dödade hästkreatur. Bevillnings-Utskottet: N:o 6, ang:de stämplade pappersafgiften: N:o 7, ang:de stämpling af spelkort och afgiften derför; N:0 8, ang:de slädcrnes saluaccis; N:o 9, ang:de postbevillningen. Banko-Utskottet: N:o 38, i anledn. af f. d. Kamereraren A. Nikodemis ansökan om afskrifning af öfverränla å diskontlån; N:o 39, i anledn. af RiksSt:ns återremiss å vissa delar af betänk. N:o 24, med förslag till reglering af Bankens Laneoch Kreditiv-rörelse; 406 Den 31 Maj e, ni. Alllmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet': N:o 10G, i anletln. af väckta frågor om ändringar i K. Fabriksoell Handtverks-ordningen d. 22 Dec. 1846. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Tillägget till den Irsta §:n anser jag vara alldeles öfverflödigt, ty, då redan i Irsta §:n af 1861 års förordning finnes stadgadt, att, »om rätten finner skäl vara för handen, att vårdnaden af förmynderskap öfverflyttas å den rätt, hvarunder den omyndige har sitt hemvist, meddelar rätten derom beslut och gifver det den andra rätten tillkänna», är det klart, att rätten skall, derest fader icke finnes, göra afseende å, hvarest den omyndige har sitt hemvist. Tillägget till den 4:do §:n anser jag åter vara origtigt och skadligt, enär det, enligt min tanke, skulle leda derhän, att domrarne icke lika verksamt som nu skulle kunna utöfva kontroll öfver förmyndare-vården eller åtminstone icke kunna förelägga vederbörande personer att fullföra sina skyldigheter; det ligger nemi. i sakens natur, att, om jag vid vite skall kunna förelägga en person att fullgöra en skyldighet, måste han ursprungligen hafva haft denna skyldighet, men enligt Utsk:ts förslag skulle icke förmyndarne utan goda männen hafva skyldighet att till domstolarne ingifva de föreskrifva summariska uppgifterna. På dessa grunder, och emedaa jag i allmänhet anser det vara för tidigt att omstöpa en förordning, som icke är mera än 3 år gammal och om hvars verkningar man icke haft tillräcklig erfarenhet, anhåller jag ,om propos. på afslag å Utskrts förslag. Hr Olivecrona, Knut: Lika med Or. Sparre kan jag ej annat än finna det betänkligt, om man efter blott 3 års förlopp skulle omarbeta en författning, som redan börjat medföra ganska goda frukter. Om den äfven i en eller annan punkt skulle visat sig vara mindre lämplig, är det dock att hoppas att dessa brister genon en stadgad praxis snart skola afhjelpas. Det af Lag-Utskrts majoritet uppgjorda nya förslag kan jag i flere afseenden ej finna tillfredsställande. I 4:de §:n föreskrifves t. ex. att gode männen eller kommunalnämnden skola förvara för framtiden alla förmyndare-räkningar.
För att genom minskning i kostnaderna uppmuntra till barnmorske-konstens lärande, afstod jag de betydliga inkomster, som mina företrädare haft af sjelfva lärlingarna, uppgående till minst i3 r:dr b:co af hvardera, eller sammanräknade omkring 4 el. 5oo r:dr b:co årligen. Den åsyftade verkan uteblef icke heller. Ty då från och med år 1761, då anteckning - Den 5 Maj f. m. .45 ning började föras öfver dem, som begagnat barnmorskenndervisningen, till slutet af år 182a, eller under en tid af 6a år, 1098 barnmorskor blifvit utexaminerade, hvilket gör i medeltal 1om året; så hafva under de 17 följande åren, till slutet af år 1889, examinerades antal uppgått till 624, eller i medeltal till 36-| om året Och för att göra barnmorskornas undervisning mer vettenskaplig, utgaf jag genast en ny handbok, till hvars ordentliga genomgående fordrades dubbelt så lång tid, som förut varit brukligt, nemi. minst 4 timmar i veckan. För dessa "betydliga uppoffringar både af inkomster och arbete, hoppades jag att framdeles kunna erhålla någon ersättning af allmänna medel. Sedan jag erfarit, till hvilken vettenskaplig höjd barnmorske-undervisningen kunde bringas, föreslog jag, år 1824, att särdeles skickliga och föröfrigt pålitliga barnmorskor skulle få lära äfven den instrumentala förlossningskonsten; och, då detta förslag den gången lemnades utan afseende, förnyade jag detsamma 4 år derefter, utan att ens sätta i fråga af hvem denna undervisning skulle bestridas, ännu mindre att något arfvode derför skulle anslås. Jag underlät detta, på det att den idde, för hvilken jag, i anseende till dess oberäkneliga vigt för vårt i allmänhet glest bebodda fädernesland, och deraf följande långa afstånd emellan läkarne, så högligen nitälskade, måtte desto lättare kunna utföras. Också var jag lycklig nog att vinna detta mål för mitt sträfvande.
Hån borde vid förfallotiden fullt inbetalas, vore fullkomligen öfverensstämmande med Diskont-Inrättningarnes primitiva ändamål och egenskap, lärer dock böra befaras, att med den vidt utsträckta rörelse, som Banko-Diskonten underhåller, ett ovilkorligt förbud af omsättningar från och med år 1820 skulle i värkställighetea möta stora, måhända oöfvervinnerliga, svårigheter och bringa Diskont-Verkets Gählenärer uti en beklagansvärd belägenhet, och af sådan anledning lår Banko-Utskottet till Rikets Högioflige Ständers bifall vördsamt hemställa, att omsättningar uti Banko-Discont-Värket äfvenväl efter år 1820 må varda tiilatne; men att smed - 320 Banko-Utskottets Betankanden. lertid, enär oundgängeligt blifver, att en mera -väsendtelig ordning i detta afseendet efter hand införes, det af Verkets Revisorer i ofvanberörde matto föreslagne beräkningssält må ifrån och. med den i Januari nämnde år taga sin början, så att afbetalning af minst en femtedel, beräknad efter hvad af hvarje älldre Lån då återstår samt på primitiva belonpet af derefter utgående Lån vid hvarje omsättning från 1820 ars början ovillkorligen erläggas; hvaremot omsättningarne intill nämnde tidepunkt torde böra på enahanda sätt sorn hittills fortgå. I afseende på tillämpningen af 7 §. uti Banlco-Diskont-Verkets Reglemente, som stadgar, att enskilde personer lå på deras blotta namn ej häfta för större Summa på en gång än Sex Tusende R:dr Specie har Direktionen, med hämtad anledning af de olika tankar om denna §:s rätta förstånd, som vid Riks Diskont-Verkets Revisioner under de förflutne åren blifvit yttrade, häröfver utbedt sig så väl Herrar Revisorers som Banko-Utskottets bestämda yttrande: I likhet med Herrar Revisorers i denna delen yttrade tanka, har Banko-Utskottet funnit grundade skäl, att äfven för framtiden må bibehållas den med både äldre och nyare tiders praxis instämmande förklaring:
Den 17 Mars e» m. ditsedlar, och om detta förslag bifalles, kan jag icke finnå annat, än att alla betänkligheter mot uteslutande af denna § försvinna. Om man önskar ifrågavar. bankers uppkomst, måste man handla så, att de kunna uppkomma, och icke bestämma sådana vilkor, som hindra deras uppkomst. Jag vill sådana bankers uppkomst, och just derföre anser jag nödvändigt att utesluta förevar, stadgande. Hr Nordenanckar: Då jag förra gången yttrade mig i detta ämne, trodde jag icke, att särdeles många talare skulle uppträda till försvarande af denna §. Ehuru jag det oaktadt betvifla!', att den får pluralitet för sig, vill jag dock med några ord besvara åtskilligt af hvad man mot densamma anfört. Man har sagt, att detta stadgande skulle störa den enskilda friheten. Jag svarar derpå, att då den enskilda säkerheten är i fara, måste sjelfsvåldet tillbakahållas, och i det fallet lägger denna § en lämplig magt i Regeringens händer. §:n innehåller endast, att när allmänhetens säkerhet är i fara, har Regeringen denna magt. Den satsen är så enkel, att den icke borde bestridas. En annan sak är, huruvida Regeringen äger någon säker ledning för bedömande af allm. rörelsens behof. Jag tror, att det blir vida lättare att bedöma detta, sedan bankerna kommit i gång, än förut. Om man gifver akt på verkningarna af fluctuationen i privatbankernas rörelse i andra länder, skall man förundra sig öfver de omstörtningar i äganderätten, som deraf förorsakas. Det finnes t. ex. i England privatbanker, som indragit halfva sedelstocken och derigenom vållat mångfaldiga bankrutter. Utsk:n hafva trott, att genom nedläggandet af det correctiv, som denna § innehåller, ali sådan fara skulle aflägsnas, och jag fortfar derföre att yrka bifall till §:n. Hr Dalman: Den siste värde talarert har, såsom mig synes, icke öfvertygande vederlagt, hvad som möt hans åsigt blifvit anfördt.
Lundholm. af Herr Boktryckaren Sundvallson: l:o) (pag. 62—85 i berättelsen.) »Då dessa och näst förut stående uppgifter samt deraf föranledda omdömen om Riksgälds-kontorets upplånings-transaktioner sägas vara grundade på Fullmäktiges protokoll, nödgas jag, efter att förgäfves hafva gjort yrkanden om nödig rättelse af ett ganska anmärkningsvärdt förhållande med dessa s. k. protokoll, reservera mig i afseende på be - — 102 — fogenheten af denna grundval för bemälde omdömen och reflexioner. Ännu den 29 sistlidne September, då, efter de inkomna handlingarnes läsning, dessa ärenden företogos inom Revisionens första afdelning till slutlig behandling, presterades en nyinbunden och nyskrifven bok med påskrift: »protokoll öfver låneärenden år 1865» samt, bland annat, innehållande protokolliserade uppsatser om dessa ärenden med uppgift, att vara »protokoll öfver låneärenden vid Herrar Fullmäktiges i Riksgälds-kontoret sammankomster»; men för alla sessionsdagarne den 2 Januari, 23 Februari, 2, 9, 16 och 30 Mars, 6, 20 och 27 April, 4, 8, 11, 18 och 24 Maj samt den 1 och 2 Juni 1865 hvarken vidimerade eiler på annat sätt till riktigheten eller öfverensstämmelsen med Fullmäktiges originalprotokoll bestyrkta medelst Sekreterarens eller protokollsförandens namnunderskrift. Dessa s. k. protokoll, som lades till grund för dessa låneärendens bedömande, voro sålunda uppenbarligen icke Fullmäktiges egentliga protokoll, utan endast en för Revisionens skull gjord afskrift deraf, hvarpå så mycket mindre afseende bort fästas, som en stor mängd deraf saknade all underskrift. Likväl afslogs mitt i anledning häraf inom afdelningen gjorda yrkande, att de egentliga protokollen borde, för lånefrågornas behandling, från Fullmäktiges Expedition infordras i sitt ursprungliga och originela skick samt med Ordförandens justerings-anteckning derå; och afgjordes ärendet derefter, på sätt revisionsberättelsen nu omförmäler.
Ridderskapet och Adeln fått emottaga följande af Herr Palmcrantz, Mauritz, väckta motion: ”Då de skogstrakter, som under namn af Socken-allmänningar egas och disponeras af de socknar, inom hvilkas områden de äro belägne, enligt hittills gällande Författningar, i allmänhet icke äro med någon serskild skatt eller ränta till Staten belastade, tvifvelsutan af det skäl, att desse skogar, afsedde till nödig lättnad och understöd i skoglösa eller eljest svaga hemmans skattebördor, blifvit vid sjelfva hemmanens primitiva skattläggning i dessas egen skatt inberäknade; men det likväl i senare tider inträffat, att några få dylika allmänningar inom Riket af misstag kommit att från dea för socken-allmänningar i öfrigt behörigen iagttagna skattefriheten utgöra högst obilliga undantag, härledde deraf, att verkliga jordegarnes rätt till nämnde allmänningar råkat i förgätenhet, och Kongl. Majit och Kronan, sorn vid sådant förhållande förmenat sig vara egare, på grund af detta origliga förmenande, till åtskillige nybyggare upplåtit deraf större eller mindre delar emot derföre åsatt skatt och ränta, utan att rätte jordegarne, sedan de, efter anställde rättegångar, från Kronan återvunnit omförmäldet allmänningar och dem sig emellan skiftat, ändock lyckats vinna befrielse från den sålunda origtigt och utan deras hörande åsatte skatt, finge, till undaurödjande af denna orättvisa olikhet, i afseende på socken-allmänningarne inom Riket, och då alla slika allmänningar rättvisligen borde få åtnjuta enahanda skattefrihet, motionären yrkar, att, enär den serskilda skattläggning af vissa, under namn af odlings-Iägenheter eller intägter, upplåtne delar af ifrågavarande allmänningar, till förfång för vederbörande allmännings intressenter, obestridligen utgör en ny, högst obillig tillökning i hemmanens ordinarie skattläggning, dervid naturligtvis beräknats bemmanens alla tillhörigheter och följagtligen jemväl sockenmarker, det måtte således Bilt. till R. St.
LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 355 — 358, bif. af BondeStåndet, IX s 335, af Adeln, IX s 341» af BorgareStåndet, IX s 355, af PresteStåndct, IX s 372. Forvagnslnrättning, om, i Riket; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1282, Besv. i Betänkandet om Skjutsnings-anstalterne. Frese, Capitaine, Emanuel de. Se Konungens Befallningshafvande i Örebro Län. Fresk, om anstånd för Fabriksldkaren, med inbetalning af ett LåniManufacturDiscontFonden. StatsUtskottets Utlåtande, IV 4. s 581—585, bif. af PresteStåndet, IX s g85, af BondeStåndet, IX s 988, af BorgareStåndet, IX s 999, af Adeln, IX s 1006. 99 Underd. Skrifvelse, X 1. s 769. RiksdagsBeslutet, §. 19. Fribrefs rättighet, om en ytterligare, för Städernes Magistrater. Bevilln. Utskottets Betänkande, V 1. s 99— 106, återrem. af Adeln, IX s 213, bif. af BondeStåndet, IX s 221, återrem. af BorgareStåndet, IX s 233, bif. af PresteStåndet, IX s 243. Ytterligare Utlåtande, Y 1. s 341 —• 344> bif* af BorgareStåndet, IX s 478, lemnadt utan afseende af PresteStåndet, IX s 492 och af BondeStåndet, IX s 49^» bif. af Adeln, IX s 534.
Det är denna sista mening, som berättigar Landtmätare och Gode Män, att efter 1807 års Förordning bestämma andra proportio 39 H. iy8 Den 27 Augusti e. m. ner för graderingen, om det nödvändigt beliöfs; och då en .slik tillåtelse saknas i nya SkiftesStadgan, fruktar jag, att man deraf drager den slutsats, alt sådant 1111 mera är förbudet. Tåg föreslår derföre, att efter orden ”0. s. v.” sätta: eller hvad proportion Landtmätare och Gode Män finna lämplig. Detta är så mycket nödvändigare, som, närde förmåner blifva allmänt kända, hvilka gifvit anledning till den skedda förändringen, att taxera den bästa jorden till 1 , i stället för till hogsta ziffr&n, blifva alldeles icke ziffrorne i|, ij &c. utan i stället ziffrorne irst irsi °ch så vidare, begagnade; ty Decimalsystemet tar nog äfven bär ut sin rätt en gång. Herr Danckwardt: Alla proportioner kunna naturligtsvis icke i SkiftesStadgan uppräknas; men då Stadgan innehåller, ”att ägor”ne böra indelas i sådane grader eller proportioner, att ett till alla delar rigtigt förhållande emellan den sämre och bättre jor”den må uppkomma,” skulle jag tro, att Landtmätare och Gode Män på grund häraf äga fullkomlig rättighet, att bestämma hvilka proportioner de kunna finna lämpliga. Utskottens yttrande i denna del blef af Ridderskapet oell Adeln godkändt. Angående de anmärkningar3 som blifvit gjorde vid 12 Capitlet 1 Herr Danckwardt: Utskotten hafva i denna punkt vidhållit deras första förslag. Den 27 Augusti e. m. 179 att rubbning af storskiftad skog ej må äga ruin, om icke alla delägarne derom äro ense; då deremot SkiftesStadgan föreskrifver, att om delägarne härom äro af olika tanka, skola skiftesmännen, och vidare ÄgodelningsRätlen och Högsta Domstolen pröfva frågan; och om det befinnes, alt skogen till gemensam nytta för delägarne utan någons lidande kan skiftas, skall det för sig gå.
Den förändrade framställningen i utlåtandet N:o 117 af slogs, och voteringspropositionen godkändes; och N:o 118, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om lärareseminariers inrättande och anslag dertill m. m.: l:sta punkten eller yttrandet, i afseende å lärareseminariers inrättande och det derför erforderiige anslag, återremitterades, med föreläggande för Utskotten, att ofördröjligen lili Ståndet inkomma med upprättad voteringsproposition till sakens afgörande i Förstärkt Stats-Utskott; och i öfrigt lakes memorialet N:o 118 till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 287, i anledning af väckta motioner om förändringar i sättet för utgörande af indelta räntor, samt örn dessas, jemte tiondespanroålens indragning till Stats-yerket m. m.: Återremitterades; och N:o 289, i anledning af väckt fråga om indragning till Statsverket af den till aflöning åt Landshöfdingen i Blekinge Län anslagna kronoliondespanmåi samt indelninghafvarens godtgörande medelst contant statsanslag; Bifölls. S. I). Efter ånyo skedd föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens memorial !N:o 44, med förslag tiil sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut öfver Utskottens betänkande N:o 31, om ändringar och tillägg uti Kongl.
De sista helsningarna från sonen och brodren grepo än mera djupt, genom medvetandet om den blodsutgjutelse, hvilken nu som bäst pågick, och på den blodiga grunden af det närvarande målade sig hemskt minnet äfven af alla de i Finland afrättade vänner och deras olyckliga enkor, dem Bertilsson nu omtalade. Mord, blod, gräsligheter hvartut tanken flög. Karin ägde ej längre kraft att emotstå; en djup och långvarig svimning befriade henne slutligen från medvetandet af alla dessa fasor. Hebla var ännu nästan ett barn, hon kunde gråta. Fru Ebba, biträdd af Sigrid, vårdade den afsvimnade, kallade henne åter till lif, och vakade natten om, vid hennes bädd. Fru Ebba hade i sjelfva öfvermåttet af lidande funnit ett motgift. Ur djupet af sin själs marter, hade hon rest sig med ett slags lugn. Vid sin dotters bädd, satt den ädla qvinnan, ödmjukt lutande sin hjessa, och läste för sin dotter trösteord ur en stor bibel, som låg framför henne på ett litet bord; hon bad om styrka för sig och de sina, och för de många, som voro nära att förtvifla. Vid sängfötterna knäböjde Hebla och Sigrid. Ett par dagar hade förflutit. Ännu hade ej Karin förmått lemna sängen. Fru Ebba satt nu invid fönstret och Sigrid vid sängen. Då hördes någon komma åkande. Några häftiga ord vexlades i förstugan, dörren slogs hastigt opp, och in störtade den unge Peder Banér. Han hastade fram till fru Ebba, som stigit opp vid bullret, kastade sig ned för henne och omfattade hennes knän under vilda, orediga utrop. Hebla sprang fram, lade sin hand på hans arm och, utan att ens veta hvad hon sade, yttrade hon helt lågt: ”Weli, ännu är solen icke död!” Peder reste sig hastigt, såg ett ögonblick på Hebla, och tårarna brusto ur gossens ögon; han gömde dem med sina händer, men snart reste han åter opp hufvudet och sade: ”Hebla, Hebla, visste du dock huru förfärliga dagar jag upplefvat.” Hebla teg och tryckte blott stilla hans hand. ”Huru se vi dig nu här?” frågade fru Ebba.