Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Carlsborgs fästningsbyggnad, så enär dess fortsättande, enligt vunna tillförlitliga upplysningar, utgör ett villkor för möjligheten att på ett ändamålsenligt sätt, till det allmännas båtnad sysselsätta den der förlagda del af Krono-arbels-corpsen, af hvilken minst 84,000 dagsverken årligen böra åstadkommas och hvarje dagsverke förbrukar materialier och instrumentalier till ett värde af 20 sk., eller sammanlagd t 35.000 R:dr årligen, samt då, — utom de ständige, af anslagets ökande eller minskande oberoende, utgifterne, 9,760 R:dr, — arbetsskilling, uppmuntrings-penningar och öfverbeting belupit sig till 5,250 R:dr samt kostnader för dessutom oundgänglige, mera skicklige, handtverkares biträde utgjort 3,580 R:dr, anser Utskottet den af Kongl. Maj:t äskade summan, 50.000 R:dr årligen, icke tåla någon nedsättning, hvarföre Utskottet till styrker, det Rikets Ständer mätte, för nämnde fästnings-byggnads fortsättande under åren 1845, 1846 och 1847, anvisa 50,000 R:dr om året, med 150,000 R:dr. I sammanhang hvarmed Utskottet, jemnlikt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, får föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja: för befästnings-arbetena vid Carlsten 93,000. vid Carlskrona 72,000. —- — i Stockholms skärgård 150,000. på sätt efterföljande tabell utvisar. Stockholm den 3 October 1844. Reservationer: I frågan om anslag för Reserv-Läkare.
Har ersättningsanspråket uppkommit till följd af skada, som ett fartyg tillfogat ett annat, så saknas ej i vår lagstiftning analoga fall, i hvilka den, som genom ett föremål blifvit tillfogad skada, får ur detta söka sin skade-ersättning. flvad beträffar den 4:de punkten, återfinnes den deri upptagna förmånsrätt redan i 2:dra kap. llederi-balken af nu gällande sjölag. Vidare torde jag få nämna, att de i l:sta, 2:dra, 3:dje och 4:de punkterna uppgifna förmånsrätterna stödja sig på Romerska rätten, som säger att det föremål, för hvars nytta fordran uppstått (versio in rem), äfven bör häfta för denna fordrans betalning. Må det nu tillåtas mig att med några ord beröra frågan huru — en fråga, om hvars besvarande olika meningar kunna uppstå. Man har då att särskilja de olika ställen, hvarest dessa förmånsrätter kunna blifva såsom lag införda. Ett sätt hade varit att införa dem i 17:de kap. Handels-balken, och detta var föreslaget i det remitterade förslaget, men blef ej godkändt af Högsta Domstolen, som ansåg att plats bort beredas dem på sätt nu skett. Hr Olivecrona har sagt att icke allt, hvad som rörer förmånsrätter, här blifvit infördt, och att rörande de i S:dje §:n omnämnda förmånsrätter hänvisas till I7:de kap. Handels-balken. Högsta Domstolen, hvars förslag K. M. antagit, ansåg att 17:de kap. Handels-balken borde förblifva orubbadt i detta afseende, och att de i sjölagen uppgifna förmånsrätterna kunde i Handelsbalkens 17:de kap. återfinnas. Hr Olivecrona har vidare ogillat det 3:dje mom:t, som handlar om »öfriga fordringar», såsom varande allt för obestämdt. Jag kan dock icke dela denna mening.
Bergslags dåvarande representant, motion bos ConstitutionsUlskottet derom, att den brukande Bergsmän ensamt tillkommande valbarhet till Riksdagsfullmägtig för Fahlu Bergslag måtte lill samtlige Fjerdepartsegare utsträckas, under de valbarhetsvilkor, som 6 momentet af ofvannämnde §. i Riksdags-Ordningen för Jernverksegare bestämmer. Detta förslag lemnades dock af Constitutions-Utskottet utan afseende, emedan Ut - 8 Constitutions-b'(slottets Memorial, N:o 28. skottet hade under utarbetning förslag till en förändrad Nationalrepresentation , hvilket komme att till Riksens Ständers vidare åtgärd öfverlemnas. Som emedlertid detta representationsförslag icke 5 innevarande Riksdag blifvit af samtlige Riks-Stånden antaget, har Herr C. G. Kröningssvärd, under åberopande af Bergslagets delegares , uti Sammankomst-protocoll af den ar sistlidne September enhälligt yttrade önskan, hos nuvarande Constitutions-Ulskott förnyat omförmälde motion, med begäran att den, oberoende af nya representationsförslag, måtte varda grundlagsenlig! behandlad; hvarjemte han föreslagit det förtydligande af Riksdags-Ordningen, att valet till Riksdagsfullmägtig för Bergslaget hädanefter alltid måtte hållas inför Magistraten i Fahlu stad, och ej hos Grufve-Rätten , hvilken af Riksens Ständer blifvit i underdånighet föreslagen att afskaffas; anförande motionären i detta hänseende, hurusom 3 mom. §• Riksdags-Ordningen väl redan bestämmer, att val till Fullmägtig för Fahlu Bergslag skall , likasom för städerna, ske inför Magistraten, men att, i stridighet dermed, 22 §. påbjuder, att fullmagten skall underskrifvas af Grufve-rätten, hvaraf, sedan år 1810, hemtats anledning att hålla valen inför denna Rätt, hvilket, då dess nuvarande Ordförande tillhörer Adelsståndet, äfven gjort ser sk i ld ofrälse ordförandes tillförordnande erforderligt.
Det är sannt, Bevillningsutskottet har valt den liberala; det har somen allmän grundsats uppställt tillåtelsen, att emot en bestämd tull införa alla utländska varor, och antydt de möjliga förbuden, såsom undantag, i stället för att det hittills varit förbuden, sorn utgjordt den allmänna principen och tillåtelserne undantagen; men hvad hindrar i allt fall Regeringen att fortsätta förbuds-systemet, om den vill, äfvensom den hittills icke varit betagen, att hylla det liberala. För min del fruktar jag visserligen icke denna utgång. Jag är deremot öfvertygad, att Fäderneslandets älskade Fader, upplyst om landets sanna fördelar, skall fästa alseende på National - Representationens framställningar, och såmedelst än närmare sammanknyta det band, som i en constilutionel Stat framför allt ulgör den rälta förenings-kedjan Ven 14 Augusti f. m. 189 emellan Konung och Folk: de t inbördes fortroendet. Jag har för min del icke kunnat till alla delar instämma i ofvanformälte af Utskottets pluralitet föreslagne nya redaction. Jag har deremot, uppå de skäl min i Utskottets Utlåtande bilagde särskilta mening innehåller, ansett Utskottet hvarken tillkomma, att uti en sak, som af Grundlagarne är bestämd, utstaka rålinien emellan Konungs och Ständers särskilda jurisdictioner, eller genom förutsättande af möjligen inträffande förbud, böra antyda en aning om fortfarandet af de prohibitiv-system, som till vinning för enskilde personer och corporationer, på öfrige Stats-borgares bekostnad, så länge varit och är härrskande.
Vet den då, hvad den vill, denna framstormande ström af förbittring? Vill den eld, vill den mord, vill den plundring? Det är ej människor, som komma: det är skogens troll, ödemarkens vilddjur. Vi, mörka makter, som måste hålla oss gömda under jorden, vi äro fria för en enda, salig stund. Hämnden har löst oss. Det är bergens andar, som brutit malm; det är skogens andar, som fällt träd och vaktat milor; det är fältets andar, som låtit bröd växa: de äro fria, de vända sig till förstörelse. Död åt Ekeby, död åt kavaljererna! Det är här brännvinet flyter i strömmar. Det är här guldet ligger hopadt i källarhvalfven. Det är här bodarna äro fyllda af säd och kött. Hvarför skola rättfärdighetens barn svälta och ogärningsmän hafva nog? Men nu är er tid ute, måttet är rågadt, kavaljerer. I liljor, som aldrig spunnit, I fåglar, som aldrig församlat, måttet är fullt. I skogen ligger den, som dömer er; vi äro hennes sändemän. Lagmän och länsmän är det ej, som fälla er dom. Den, som ligger i skogen, har dömt er. Kavaljererna stå uppe i stora byggnaden och se folket komma. De veta redan, hvarför de anklagas. För en gång äro de oskyldiga. Om den stackars flickan lagt sig att dö i skogen, så är det ej därför att de hetsat hundarna på henne – detta hafva de aldrig gjort – utan därför att Gösta Berling för åtta dagar sedan gift sig med grefvinnan Elisabet. Men hvad lönar det att tala med dessa rasande? De äro trötta, de äro hungriga; hämnden eggar dem, roflystnaden lockar dem. De komma störtande med vilda rop, och framför dem rider torparen, som skräcken gjort vansinnig. »Björnarna komma, ulfvarna komma, trollen komma och ta Ekeby!» Kavaljererna hafva gömt den unga grefvinnan i sitt innersta rum. Löwenborg och farbror Eberhard skola sitta där och vaka öfver henne; de öfriga gå ut mot folket.
Ex protocollo: K. G. Metzen. 14 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.is Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1859. Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Mait Konungen i Stals-Rädet ä Stockholms Slolt den 9 September 1859. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern Friherre De Geer. Hans Excellens Herr Siats-Ministern för Utrikes Ärenderna Friherre Manderström, Stats-Råden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle och Malmsten. Efter justering af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärendcn för den 2 dennes föredrog i underdånighet Departements-chefen, Stats-rådet Herr Grefve Hamilton. Wexiö Consistorii underdåniga skrifvelse af den 3 nästlidne Augusti. Sedan Kongl. Maj:t under den 28 Maj innevarande år i nåder fastställt Sitt och Rikets Kaiuraar-Gollegii Utslag af den 28 September 1854, hvarigenom en half tunna kronotionde, hälften råg och hälften korn, som hemmanet Sjöakulle i Åsheda socken af Kronobergs län dittills erlagt till Wexiö läroverk, blifvit nämnda läroverk afhänd, samt då likväl berörde kronotionde varit inberäknad bland lönetillgångarnc för detsamma, anbefallt Consistorium i Wexiö att inkomma med uppgift å det ersättningsbelopp, som efter medelpris borde för läroverket anvisas för den tid detsamma kommit eller vidare komme alt af berörde kronotionde gå i mistning intilldess erforderlig fyllnad å ordinarie stat kunde beredas; hade bemälde Consistorium uti ofvannämnde skrifvelse underdånigst meddelat: att Wexiö läroverk under Bil. N:o 6 till Kongl. Majlis Nild.
Der re ’ n blomstrar ett nyfödt lif Kring vaknande fält, Af kärlek och lycka en stråle Ur ögonen q vält. Tenor. Då stod med blicken i glöd Framfor henne Striden hög — Hon böjde blott hufvudet tyst, Och blicken tillbaka smög.Du får ej ge dig Uti hans våld; Om du oss lemnar, Vår verld är såld! Bergtrollen. Vi smida vid klippa af hård diamant Den falska med guldkedja god, Tills från henne den fåvitska längtan flytt, Tills det kyles det svallande blod. Lifvet. Befriar ingen mig Från qval och tvång, Min son, o visa dig En enda gång! Döden. Här är jag o min moder! Ditt öde tungt Jag sakta från dig lyfter, Var frigjord, slumra lugnt Strid, Lidande, Kärlek och Lycka. Död, död är nu Lifvet! Skapelsen. Död hela vår verld! Strid, Lidande, Kärlek, Lycka och Kör. Sol, om du det mäktar, Åter ditt barn oss gif! Med hennes obevekligt Slocknar all verldens lif. Solstrålar (sakta. O skåden med längtan På slumrerskan än! Vi kyssa den väna Till lifvet igen. (saktare. Men Solen sig sänker Till skuggors bo, O jord du arma, Nu sof i ro! Aftonvindar (som eko. I ro, i ro, i ro !Miserieordia. Svensk originalberättelse. Af Ernst Arpi. Vid torget i X. ligger ett litet vackert, gulmåladt envåningshus, som tillhör doktor Lundin. Alla fönstren voro öppnade på vid gafvel för att släppa in den friska vårluften. I fönstret närmast kyrkan syntes doktorns unga fru. Hon lutade sig mot karmen och lät blicken sväfva ut öfver torget. Så trist och öde det låg i halfskymningen. Till höger bredde sig den kalkrappade kyrkan, trind som en domprost och liksom hotande staden med den klumpiga spiran. Bakom den hvita mur, som omgaf kyrkogården, kunde en och annan graf, ett och annat kors skymtas. Hvad hon var rädd för kyrkogården den första tiden hon vistades i X.
Förordningen den 10 Oktober 1851, med den förändring, att tillverkningsliden inskränkes till endast November månad hvarje år, och att den, som vill begagna endast halfva branvins-bränningsliden, skall vara dertill berättigad. Höglofliga Piidderskapet och Adeln, Högvördiga Preste-Ståndet och Välloiliga Borgare-Ståndet hafva bifallit de stadganden, som igenfinnas uti Bih. till B. St. Och som dessa stadganden äro af den beskaffenhet, att, enligt 75 § Riksdags-ord ningen, tre Stånds mening derom är gällande, äro de alltså genom Rikets Ständers beslut antagna. Sistbemälda tre Riks-Stånd hafva, med ändring i Utskottets ifrågavarande förslag, sammanstämmande beslutit, att § 18 skall lyda så: ”Vill någon under den tid, då han till bränvins tillverkning i större ”bränneri är berättigad, destillera bränvin med den redskap, han för brännvinstillverkningen uppgifvit, må det, utan särskild afgift, ske, dock under ”tillsyn af kontrollör och endast under de fyra sista dygnen af den tid, ”under hvilken han, på grund af skedd anmälan, är berättigad att tillverka bränvin. Begagnandet af denna destilleringsrätt berättigar icke till ”återfående af eller nedsättning i den för bränvins tillverkningen förskottsvis ”erlagda eller bestämda afgift.” 20 §:ns morn. 2, skall hafva denna lydelse : ”Ansökan om sådan destillerings-rätt göres hos Magistraten, som, då ”tillstånd dertill meddelas, skall hos Konungens Befallningshafvande derom ”genast göra anmälan.” 21 §:ns mom.
T. A. T. W. — Rikstel. Tandläk. Plomb, och insättning af artificiella tänder. H. L i e d b e c k s institut för Äynislikiffip intagas fortfarande elever, damer och her•ar i skilda kurser. Undervisning i anatomi, fysiologi och sjuklomslära meddelas af läkare och medicine imanuenser. Fullständig undervisning i elektriska och len n y a lättoch tystgående dubbelaxlade landvibratorns användning för sjuka. Kapten W. A m a n s symaskinskoppling ill Direktör C. H. Liedbecks vibrator säljes ifven vid C. H. Liedbecks institut. Riksel. A l l m. T e l. okt. Propekt gratis. A. H u m a n, Stockholm, Biblioteksgatan 11. 7 r u Sofia Larsson, Jönköping. " m i n [1:1111 • iiiiiiiiiiiiitiiiiiiiiiiiiiiin • tiiiiiiiiiiin hålla m:lle Manja Bartowska, hvilken i herrsadel p å sin präktiga häst sätter öfver betydliga hinder, samt skolryttarinnan signorita de Montebello, båda framstående, e n hvar i sitt fack. Flere andra ryttare och ryttarinnor uppträda därjämte o c h programmet utfylles af trapezkonstnärinnor, musikaliska clowns m. m. Direktör Tanti Bedini g ö r o c k allt för att bereda er en så angenäm afton s o m möjligt. b ö r a icke underlåta att begära profver på våra nyhe•ter för v å r - och sommarsäsongen. E F T E R S p e c i a l i t e t: Nyaste sidentyger, siden-foulard, randigtoch chiné-siden för klädningar o c h blusar från 90 öre till 5 kronor pr meter. (S. T. A. FL. Tandläkare SYREN prisbelönta vid i8gy års utställning med Sidentygs-Export. FL. A r Tanti sålunda själf sitt sällskaps bästa dragningskraft, så har detta d o c k äfven andra, goda förmågor att uppvisa, såväl inom hans eget fack, t. e x. I sistnämnda hänseende vilja vi särskildt framHVILKA KLÄDA SIG
- Om det behagade min v#n. +tt jag det bure till min död, Ar Han blott med. ar ingen nöd! Men nar, i evighetens sken, Vi utan plSgor, utan men. PS tronen Honom skada f&amp; För dig jag tackar Honom di, blitt kara kors! Strödda anteckningar o m qvickhet och humor a af Hilirion. efinitionen pd qvickhet och humor iir sv&amp; att gifva, emedan begreppen reda hos olika individer liksom hos olika nationer. Pope förklarar, att qvickheten besdr i tankeskiirpa föreiiad nied iniinvighet; nien, tillagger han, att analysera qvickheten for den ocpicke, det iir som att analysera skönheten för den blinde. Silsanna Rubinstein anser humorn rara en högre art af qVickliet. George Eliot betraktar humorn s5soin den tidigare utrecklingsformen och anser den befryndad med det poetiska sinnet. hvaremot qvickheten mera niirmar sig det reflekterande f " rstindet. Humorn, siiger hon, tar sitt stoff fran situationer och karakttirer; q \ .ickheten griper för sitt andainal oviintade och inrecklade förhSllanden. Huniom %r rasentligen beskrihande; hon iir omstiindlig och glider framat utan niigon annan lag .rii den af sitt eget fantastiska lynne, eller ter hon sig som ett irrsken och öfvermkar oss med sina nyckfulla uppenbarelser. Qvickheten iir snabb, plötsligt fnmtriidande och skarpt utpriiglad; dess uppgift tir att afslöja en icke anad analogi eller antyda en förl&gt;ryllande eller hiipnadsv8ckande slutledning. En sSdan analogi fann den unga damen, hvilken, d i en prest sade till henne: si da har jag predikat fur en hjord af idel Bsnor,~ s \, aracle:: \ h! d i förstfr jag, hrarför ni titulerade dem: mina 3lskade bröder !l Qvickhet 91 reflektion stegrad till högre potens.
myntet, hvilken post lion be kliidde iinda till sin d6d den 13 sistlidne noveiuber. Detta i korthet ncSgrn biografislra data nr den beromda Iconstn8rinnans lif. Hiir iifren en flylrtig ofversilrt af ndgrs af de arheten hon utfort, hvilkas talrikhet bast vittnar om dell lliigst o ~ r a n l i ~ u arbetsforinZiga och energi, som r a r ett ntmiirkande drag i henues karairter, och om det erkidnnande hennes konst kom till del, ej blott i vgrt land utan llogt utom dess griinser. Under de g h g i i a 40 h e n Iia cle flesta mecialjer, soin i Sverige utforts, utgitt f r t i hennes hand. Sammanlagda antalet af de rlf h e m e priiglade medaljer uypgb till iifver 350. Nen iifreu fs8n m d r a l h d e r har hennes framstiende formbga som ~nedaljiir w r i t el.k&amp;nd och uppskattacl ocli tdrika hedrande uppdrag ha till Iie~nle ing %tt. SB utfol.de hon den 100-firs-jnhile~msmedal j, soin staden SenYork 1853 liit priigla med anledning af Fiirenta statei.nas sjiilfstiindi~hetsforklaring; dessutoln ~xedaljer ij f ver de framstfieade nnniesrnahikerna Joseph Nicldey, Ch. Edu. Anthon och Daniel Parisch. - For Finland utf Srde hon Hofrattens i Vasa 1 0O-Bru-juhileum~pen11ii~g~ jiimte tvenns stora liiedaljer priiglade med anledning nf liludthrnlrsutstallningen och industriutstiillniugen i Helsingfors 1ST (i.
Os» klei-ströms, Uullolft hemställan om en särskild belöning för HofJägmästaren von Qreiff, i afseende pä hans uppförande wid den sist timade lyckliga Regcments-förändringen, Friherre klsvnerbeim, I srs t^uzust, anmälte attHofMarffalken m. m. Herr Lilkverspsrre anmodat honom, att pä hans wägnar vid detta tillfälle uppläsa följande anförande: Uti hwad NiddorhusUtffottet tillstyrkt om företrädes" ratt till underhäll säsom Cadet eller Stipendiat för en af Herr HofJägmästaren och Riddaren von O-eiSs manliga Bröst-Arfw ingar, som ock uti en Ledamots af samma Utskott <arskilta lemsiällan om delaktighet i Adelige Jungfru-Stiftet för Herr HofJägmästarens Twenne Döttrar^ instämmer jag till alla delar. Men Dm 2 April. 5 Men dä Ridderffapet och Adeln pä sädant satt emot Herr HofIägmästaren von Ore-lk wisat den wälwilja som densamma för desi enstilta del kunnat ästadkommk, tager jag mig anledning» sa wäl af sielfwa saken, som ock af Ridd-rhusUtffottets yttrande: "Att Herr HofIagmästa» "rens utmärkta fortsenfter emot Aosterlandet, synas pä"kalla icke ensamt Högloft. Ridderstapers och Adelns ev"känfla och tacksamhet:" att hemställa, huruwida icke Herr von vreill^ utmärkta och behjerradc redighet, gäfwo Fosterlandets nu församlade Repn-sentanter anledning, att anse honom säsom ett »värdigt föreMäl för deras gemensamma erkänsla. Det är wisterligen ä ena sidan att förmoda, att för detta Konungens forlöf att undankomma icke werkat någon förändring i den stallning Allmänna Salerne redan tagit: Ä den andra sidan lar man dock ej kunna neka, att ett tidigt förekommande af detta Försök afböit uppträde»»; hwilkas följder nu efterät swärligen kunna beräknas; Och dä
M:s rätt, synes mig icke behöfligt, enär icke någon bestridt samma rätt. Hr von Hartmansdorff: Då jag hör, att de, sora dela tänkesätt med mig, önska propos. på PresteSt:s beslut, så, och för att åstadkomma öfverensstämmelse i besluten, afstår jag från min begäran om propos. å det förra betänk. Frih. Boye: I anledn. af Hr Lefre'ns hemställan till mig får jag erinra, att redan innan samma begäran gjordes, var den uppfylld. Jag begärde nemi. PresteSt:s prot.utdr. såsom contrapropos., och derifrån kan jag icke vika i följd utaf Hr af Billberghs förslag, emedan sammanjemnkningen då blir svårare. Gr. Posse: Jag har icke något emot den begärda jerankningen i ja-propos:n; men på PresteSt:s beslut kan jag icke ingå, emedan der är bestämdt uttaladt, att förbud böra finnas. Inskränker man sig deremot, på sätt Hr af Billbergh föreslagit, lill sednare delen af PresteSt:s beslut, så skall jag afstå från mitt yrkande om propos. å Utsk:s sednare betänkande. Frih. Boye: Sedan jag haft den förmånen att höra Gr. Pos - Den i5 December f. m. Posses sista yttrande, kan jag ännu mindre afstå från min begäran om propos. å PresteStrs beslut i dess helhet. Gr. Posse är angelägen om, att vi skola gifva ett theoretiskt beslut; och sådana vill jag icke bifalla. Jag vet då ej, hvartill det tjenar, att vi vidare discutera om den saken. Hr Lefre'n: Om Hr Gr. o. Landtm, förklarar, att voteringen skall försiggå, lärer ingen bestrida, alt contra-proposln får dicteras af elen, som begärt voteringen. Gr. Posse: Om det är jag eller Frih. Boye, som vill, att yttrande om theorier skall inflyta i beslutet, lemnar jag till R. o. Ad. att afgöra, enär jag yrkat, att ingenting i detta afseende bör utsättas.
Uti häröfver infordrade underdåniga utlåtanden hade ej mindre Chefen för Ingeniörkorpsen än äfven E. K. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium, då ifrågavarande tomt befunnes vara den enda jordrymd, som kunde användas lill en högst behöflig utvidgning af stadens kyrkogård, tillstyrkt att den underdåniga ansökningen måtte i nåder bifallas, likväl under vilkor att staden tillförbundes icke allenast att till Kronan afstå ett nämnde tomt till storleken motsvarande jordstycke med tjenlig mark för gårdsplats och trädgård, i likhet med dem som å tomten nu funnes, utan äfven att lill samma jordstycke förflytta och ånyo uppsätta de tvänne smärre byggnader, som för närvarande stöde å tomten och hvilka af ålder varit afsedda till begagnande af den i staden förlagda Ingeniör-underofficeraren och en för fortifikationsarheten anställd murare, eller, om hinder härför skulle möta, å den till vederlag afstådda platsen uppföra en annan byggnad, innehållande lika antal rum samt lägenheter af enahanda storlek och beskaffenhet med de nu befintliga; hvarjemte föreslagits, att de materialier, som erhölles vid rifningen af de på tomten varande begge gamla byggnaderna, skulle få af staden disponeras, emot det att skälig bushyre-ersättning lemnades åt så väl under-officeraren, som muraren, under den tid antingen de gamla byggnaderna flyttades eller den nya byggnaden uppfördes. Och bar E. K. Maj:t, med afseende å det sålunda anmälda behofvet för staden Christianstad af den ifrågavarande, Kronan tillhöriga tomtplatsen derstädes, begärt Rikets Ständers medgifvande att denna plats måtte, emot de af Chefen för Ingeniörkorpsen och Krigs-kollegium föreslagna vilkor, till nämnde stad öfverlåtas. Vid öfvervägande af olvanberörda nådiga framställning och efter tagen kännedom af de till ärendet hörande handlingar, hafva Rikets Ständer, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden och på de deri föreslagna vilkor, bifallit hvad E. K. Maj:t i berörda hänseende behagat i nåder föreslå.
Herr Grefwe» och Lan dtmarstaIken yttrade sig' hafwa ansett sig böra, enligt Re-> geringsformen, först göra. proposition xä Betänkandet. Den 15 Iukik. Den hade blifwit med Ja ock) Nej beswarad. Deruppä torde kan hända votering böra följa; men kanske torde ock Ridderskap^ och Adeln häldre behaga, enligt hwad pttrat blifwit, äterremittera berörde Betänkande jämte de derwid af Herrar Lilvorscolxe gjorde anmärkningar för at deröfwer inhemta BancoUtstottcts utlåtande. Bifölls. Herr ? Lillman: Enligt den mening jag wid Höglofl. Rldderstapets och Adelns Plenum r dag 8 dagar fedan fattade, kemnade Herr Grefwe» och Landtmarskalken at Herr Baron 1-hjertL fit löfte, at min d. i Junii gjorda motion skulle blifwa et af de första Ridderstapets och Adelns öfwerläggnings-ämnen? Det kan derföre icke annat än wäcka min stora förundran, at finna Åtskilliga saker sedan wara afgjorda, utan at denna fatt uptagas til ventilation. Jag torde derföre endast fa den äran utbedja mig Herr Grefwe» och Landtmarstalkens samt Höglofl. Riddcrffapets och Adelns yttrande om denna saken icke widare stall fa förekomma, eller om jag ej mera derom stall fä tala: ty i det sednare fallet, anser jag min närwaro pä detta rum sa alldeles vfwerfiödig, at jag tror mig nyttigare kunna anwända min tid annorstädes. Herr sos Den 15 Julik.