Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Köp sanningena, och sälj icke bort henne; vishet, tuktan och förstånd. Dens rättfärdigas fader gläder sig; och den som en visan födt hafver, han är glad deröfver. Låt din fader och dina moder glädja sig, och glädje sig den dig födt hafver. Gif mig, min son, ditt hjerta, och låt dinom ögom mina vägar behaga. Ty en sköka är en djup grop, och horkonan är en trång grop. Och vaktar hon såsom en röfvare, och de oaktsamma ibland menniskorna samkar hon till sig. Hvar är ve? Hvar är sorg? Hvar är kif? Hvar är klagan? Hvar äro sår utan sak? Hvar äro röd ögon? Nämliga der man dryckenskap öfvar, och kommer till att utdricka hvad inskänkt är. Se icke till vinet, att det så rödt är, och står så dägeligit i glasena, och går lätteliga in; Men på sistone biter det såsom en orm, och stinger såsom en huggorm. Så se din ögon efter andra qvinnor; och ditt hjerta talar oskälig ting; Och du blifver såsom en den der sofver midt i hafvet, och såsom den der sofver ofvanpå en mast. De slå mig, och det gör mig intet ondt; de stöta mig, men jag känner det intet. När skall jag uppvaka, att jag måtte komma till drycks igen? Följ icke onda menniskor, och begär icke att vara när dem. Ty deras hjerta står efter skada, och deras läppar råda till ondt. Genom vishet varder ett hus bygdt, och genom förstånd vid magt hållet. Genom skickelig hushållning varda husen full med allahanda kosteliga och härliga rikedomar. En vis man är stark, och en förnuftig man är mägtig af krafter. Ty med råd måste man örlig föra; och der månge rådgifvare äro, der är segren. Vishet är dem galna allt för hög; han tör icke upplåta sin mun i portenom. Den sig sjelfvom skada gör, honom kallar man väl en hufvudskalk. Ens dåras tanke är synd, och en bespottare är en styggelse för menniskomen.
Hwilkcn omisikännelig pligt skall icke utur desie betraktelser kunna ledas lill förblindandet af ett ädelt folk, att i en sä critisk tidepnncl som den närwarande gä Regeringens asfigtcr och anstalter till mötes genom erbjudandet af alla sine »verkande och hwilande krafter — om sä behöfdes, för dek stora ändamälet Fäderneslandets föcswar. Sättet, alt genom den nädigst proponerade kon - !2Z Den 4 Nast. conscripkionen bereda becka ulwidgade försvär, synes för sitt ändamål wara wal beräknadt, inen ferstilds ganska betänkelige orsaker göra wid utförandec alfwarsamhek högnödig mätte venna organisation kunna företagas pä en frän oroande krigsyrken och wapnebrak sorgfälligt lugnad lide» punct — marte anstalrerne framgä lill ändamalek sä midt någonsin ske kan med smä och långsamma steg, alltid i spåret af förut bibringade, lugnande begreppen t. e. om urstrifningens afseende våganders fördel af en lättad recrutering. Om rasmingarnes ändamål såsom till finnandes snarare i pälikander och imposikioncn än uti eli werksamt anrvändande. Om redbarheten af ben tröstande sanna förhoppningen: alt folker icke bör anse conscriptronen eller de ätsöljandc beswären som en upoffring af flösad kraft; ruan med mera skäl som err för besparingen al denntt kraft -välbetänkt förmåringsmedel är lugnet och friden m. m.
Man kan dessutom för visst antaga, att den gröfre klädestillverkningen, sorn. till följd af betydligare tällan inom landet, redan är jemförelsevis mest uppdrifven, hufvudsakligen skulle, äfven med en betydligt nedsatt Införsels-tull undgå utländsk medtäflan; men om äfven sådan täflan, genom antagande af en medel-tull ytterligare försvåras, synes sådant i samma mån bU - 8 Bevillninga-Utskotteta Utlåtande, N:o 15. figare, som tillverkningen af gröfre ylleväfnader utgör ett vigtigt föremål för inhemska husslöjden, hvilken, mindre än fabriksnäringen, kan uthålla större täflan. Det inflytande, sorn medel-tullen kan antagas komma att utöfva på inhemska tillverkningen af medelfina och finare kläden måste ock inverka på den gröfre klädestillverkningen. På dessa grunder och då 3 Stånd redan godkänt förslaget att å rubriken »ylleväfnader, andra slag. alngods, valkade, två- och flerskäftade» stadga en gemensam införsels-tull af 1 r:dr 24 sk. skålpundet, vidblifver Utskottet samma förslag. b) T ar i fen fur utför sels-lullen. Den i öfverensstämmelse med nu gällande taxa af Utskottet föreslagn* anmärkning under artikeln »Sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än 8 tum midtpä», har Borgare-standet återremitterat, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt; hvaremot Preste-ståndet, i sammanhang med förändrad utförsels-tull å Sparrar, gifvit anmärkningen följande lydelse: alla tillhuggna eller sågade trädvaror, sorn midlpå hafva mer än 5 \ tums tjocklek, men mindre un S tums bredd, anses såsom, Sparrar. Emot Utskottets förslag är i' Borgare-ståndet anmärkt,' att den uppställda grunden för bestämmandet af sparrens tjocklek kunde leda till ett felaktigt resultat, stridande emot det alsedda syftemålet, att spara omogen skog.
Om man än anser sig ej kunna frångå den nu gällande principen, att allmänna vägars underhåll är ett jorden åtföljande onus, måste dock, i min tanke, de föreskrifter, som i afseende å denna skyldighets utgörande f. n. gälla, i väsendtlig mån modifieras, och jag anser derföre, att en återremiss af frågan är nödvändig. Om denna återremiss beslutes vid föredragningen af denna eller någon annan del af Betänk:t. är mig likgiltigt, men jag tror, att den nu ganska väl kan beslutas, ty derföre att R. o. Ad. ej kan gilla det sätt att lösa svårigheterna, som Utskrn i denna punkt föreslagit, måtte det väl stå R. o. Ad. öppet att återförvisa punkten, på det att Utslcn måtte få tillfälle att föreslå ett annat och lämpligare förslag i ämnet. Åtskilliga förslag härtill äro af motionärerne afgifnä, men de hafva alla blifvit undanskjutne, derföre att Utskrn ansett sitt förslag kunna afhjelpa de nuvarrde bristerna. Och om då nu Utslcs förslag blir af R. o. Ad. underkändt, må man väl kunna påyrka att de af motionärerne framställda förslagen skola komma under förnyad pröfning. Frih. Raab: Vi hafva nu så länge kört på de illa grusade vägarne, att vi hunnit blifva trötta och längta till målet. Jag får derföre hemställa till de Hrr, som yrkat återremiss, hurdvidä de icke skulle vilja afstå från detta yrkande i afseende å denna punkt. Då vi hinna till Utskms Utlåt, öfver Hr von Seths motion, kan yrkandet om återremiss deraf ju äga rum, dervid det torde iöi 1) e n 2 M a j. stå R. o. Ad. fritt att besluta, att den discussion, som nu pågår, skall åtfölja återremissen till Utslcn. Du ingen ledamot yrkat bifall till den nu föredragno punkten, så kan jag ej finna annat ån att R. o. Ad. bör uttrycka sin åsigt om förslagets olämplighet genom ett afslag. Hr Printzensköld:
Också syntes intet öga, mer än prins Fredriks, fuktadt af tårar under begrafningsceremonien, ehuru alla iakttogo ett för tillfället passande allvar. Men när erkebiskop Mennander med mull beströdde den guldstickade sammetskistan, och intet annat ljud hördes i templet, än prelatens hemska, förkrossande utrop till det andelösa majestätet: «jord skall du åter varda!« då besvarades han af högljudda snyftningar från en aflägsen del af kyrkan, dit allas blickar ofrivilligt riktades. Man blef der, belyst af det starka skenet från templets tusentals hvita vaxljus, varse ett svart hufvud nedlutadt i en hvit näsduk. Morianen begret sin välgörerska. TJUGUSJETTE KAPITLET. Sorgeoch glädjefester omvexlade i Sverige året 82. Knappt hade sorgmusiken tystnat vid enkedrottningens bår, då glädjeskotten skallade kring hertigens af Småland vagga. Ännu några veckor sednare, och en ny högtid inträffade, som ännu i dag äger betydelse i Sveriges hufvudstad. Operahuset blef färdigt. Stora Operan invigdes den 30 September med ett nytt stycke: «Cora och Alonzo«, orden af Adlerbeth, musiken af Naumann. Allt sedan 1734 hade svenska lustspel blifvit uppförda i Stockholm. Nu först likväl blef ett stort fält öppnadt för stora skickligheter. Sedermera gåfvos operor två gånger i veckan på den nya teatern, och två dagar fransyska lustspel på teatern i gamla Bollhuset. Det låg i konungens ursprungliga plan, att operahuset skulle invigas med uppförandet af sorgespelet «Aeneas i Carthago«, utarbetadt af Kellgren enligt Gustafs eget utkast, med musik satt af Kraus. Men första skådespelerskan och sångerskan, fru Müller, rymde tillika med sin man. Hon hade varit påräknad för styckets hufvudroll. Planen måste således förändras, och blef det, på sätt nyss är anfördt. Sverige ägde bördsrätt till Naumanns 74 rykte och verksamhet.
Emedlertid och då recjvisitioner af tjenstefolk ilrån Corrections-Inrältningårne betydligen tilltogo, trodde Styrelsen sig böra vidtaga andra åtgärder för alt bereda en större uppmärksamhet och strängare eftersyn öfver de i tjenst uttagne correctionisterne, än den alltid iakttagna skyldigheten, att uppmana den uttagne correctionistens husbonde lill den omsorgsfullaste vård om det nya tjenstehjonet. I följd häraf utfärdades Circulaire-bref till alla Pastorer i de församlingar, der uttagne correctionshjon blefvo boende, och till vederbörande Consistorier med vänlig uppmaning att den andliga Styrelsen måtte vara den verldsliga behjelplig i eftersyn öfver dessa, på återvägen ifrån brott och förvillelser stadde, personer, och Styrelsen öfverlät derjemte åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stockholms Stad och Län, der de fleste fritagne correctionshjonen hade erhållit tjenst, att pröfva requirenternes behörighet, innan correctionister till dem utlemnades. Band, II. Häjt. I, 5 66 Bil. till K. M. Nåd. Propos. N:o a3. Då Styrelsen, uti dess allmänna plan öfver Fång väsendets förbättring, hade framställt, att de förändringar, som uti Fästnings-fängelsernas inredning föreslogos, borde meddelas vederbörande Autorileter vid Försvars-Verket, så att de måtte komma i tillfälle, att, innan något dervid tillgjordes, upplysa , om desse föreslagne förändringar j någon mon rubbade grunderna för, eller åstadkommo intrång i defensions-anstalterne inom samma Fästningar, begärde undertecknad Ordförande, att Chefen för IngenieurCorpsen, General-Lieutenanten m. m. Friherre Franc Sparre, ville afge utlåtande öfver den plan, som blifvit uppgjord till lifstids-fängelserna, Carlstens och Ny Elfsborgs förändrade inredning, och meddelade honom, i anledning deraf, de fördetta ändamål författade ritningar och förslag. Sedan bemälde
Enligt lista puncten uti Kongl. Brefvet af den 9 September 1741, var Sala Bergslag förpligtad, att till Kongl. Myntet har i Staden inleverera allt det Silfver, som vid Sala Grufva tillverkas, hvaraf Kongl. Majit och Kronan uti rättighet skulle tillfalla loide delen eller livar loide mark; de öfrige 9 tionde delar af silfret, som blefvo Bergslagen såsom dess eget förbehållna, skulle Bergslagen på myntet låta utmynta, | delar i stort eller Fredriciner och en sjettedel i smått eller 6 styfverstycken, efter den då varande myntfoten, eller sorn derom framdeles kunde blifva förordnad!. Och skulle Bergslagen för bernälte dess 9 tiondedelar, sorn således blifva formyntade, betala och bestå Myntare - Könen och Slag-Skatten, som vid penni pgarnes utlevererande utur KonglMyntet borde innehål, las. Hvarförutan i 3idje puncten stadgas, att om Gud behagade så välsigna Grufvan och arbetet, att tillverkningen steg Dm 12 Juni. 473 steg öfver 2000 lödiga mark om året, skulle Bergslagen till Kongl. Majit och Kronan, utom Tionden samt MyntareUönen och Slag - Skatten, ännu dertill betala 1 dal. S:mt för hvarje mark af Bergslagens 9 tionde delar af detta öfverskott; oell otn tillverkningen geck öfver 2500 mark, sa. skulle äfven, för hvarje öfverskjutande mark, Bergslagen erlägga 1 dal. 16 öre s:mt, på det Kongl. Majit och Kronan måtte erhålla någon ersättning för den renta och dagsverken, som Bergslagen till Konst-Statens underhållande af Kongl. Majit och Kronan innehafver. Uti 1812 års Kiks-Stat påräknas denna inkomst till 2000 Rid; men som, enligt räkenskaperna deruti årligen yppats mer och mindre brist; så har Stats - Utskottet ansett densamma böra minskas med 100
Så snart tullafgiften öfverstiger ett någorlunda jemförligt belopp mot varans värde, så verkar det lika mycket som förbudet till lurendrejeriets företagande, men underlättar detsamma så lill vida, att den förbjudna varan alltid är igenkännelig, men deremot det ofta är svårt att controllera, om den tillåtna varan, isynnerhet den icke stämpelbara, är förtullad eller icke. Underslef, derigenom att ett större parti eller af bättre qvalitet införes än som förtullas, äro understundom lätt verkställbara, och en hög taxas beräknande medgifver ibland, alt en del af varan inkommer alldeles oförtullad. Om det således synes temmeligen påtagligt, att fri concurrens icke i närvar, stund kan äga rum emellan Svenska och utländska varutillverkare uti de näringsgrenar, hvaruti 10 H. 44 346 Den 29 Juli f. m. frihet för det närvar, är medgifven; så är det ännu klarare, att en sådan concurrens är omöjlig, der skråordningar och andra prohibitiva författningar möta. Man måste väl förutsätta, att de varor, som få emot tull införas, äfven få j landet af de handlande försäljas. I annat fall skulle ett högst besynnerligt förhållande uppstå; roen sådan kan val icke vara meningen. Följden blir då, att för försäljning af Svenska handt verksvaror gälla ski åordningar och handelsreglementen, men icke för de utländska. Om t. ex. en Svensk man skulle vilja på Skånska kusten anlägga en fabrik, deruti skoarbeten kunde tillverkas och säljas till så lågt pris, all detsamma understege det vanligen gångbara, jemväl med beiäkning af den lull Utsk. föreslagit, så är det honom icke tillåtet att i alla Svenska städer och öfver hela Sveriges Rike försälja sina tillverkningar; men förden på Danska kusten be lägna enahanda fabrik är sådant medgifvet. Den Svenske mannen skulle blifva nödsakad alt exportera sin vara och såsom utländsk åter införa oell förtulla densamma i sitt eget fädernesland för att der kunna hålla den till salu. Man bör icke fästa sig vid frågan 0111 sådant kan löna sig eller icke, utan vid principen. Skall Svensk man hafva mindre lätt än utländsk, eller tvertom?
Af danska skulptörer fästa vi oss särskildt vid A. W. Saabys » Susanna inför rådet » och V. Bissens » Atalanta öfvervunnen i kapplöpningen med Hippomenes ». Bissen anses ju som vårt grannlands främste konstnär på skulpturens område. Äfven Carl Johan Bonnesens » Från hunnernas tid » tilldrager sig en berättigad uppmärksamhet. Hvad som alldeles särskildt bör intressera damerna, är denna rikhaltiga samling af franska och äfven svenska skulpterade prydnader, hvilkas läckra former och sköna färger smeka det konstälskande ögat. Och det är små konstverk. Det är sådana kända franska artister som en Albert Dammouse, en Auguste Delaherche och en Erneste Leveillé, som här räckt konstindustrien handen och lånat den sina eminenta talanger, för att åstadkomma något helgjutet godt. Se blott på dessa vaser, med emaljering och de finaste målningar, se på denna magnifika fruktskål, på dessa fat och jardiniérer i rosa, färgad kristall med emaljerade orchidéer, på dessa charmanta vinkannor i renaste grekiska stil och erkänn, att allt detta är sann och stor konst och värdt vår beundran. * - Några ord om sympati. Af Hetty Wing. F r å n Iduns läsekrets. » Gif d e m ett r u m! » &gt; V / varför beundrar hvarje man så mycket fru •y V Blank? » hördes en gång en flicka fråga. » Hon har varit gift två gånger — och hon hade I nummer 28 af Idun förekommer en artikel en mängd anbud — och jag har aldrig träffat en » Gif dem ett hem », som är beaktansvärd, men man, som inte ansett henne fullkomlig. Och få vi härmed påpeka för eder en annan, därmed dock kan hon snarare kallas ful än vacker; hon sammanhängande fråga, i hopp att ni tager den är hvarken kvick eller rolig, är inte särdeles under debatt, ej en, utan flere gånger, om det liflig och har ingen egentlig stil på sig. Hvad skall hafva åsyftad verkan. I städerna och särkan skälet vara? Det synes mig som trolleri. » skildt i Stockholm bygges det ena palatset efter — Och mannen, hon vände sig till, svarade:.
Uplästes följande, af Hr Cederschiöld, Rob. Teofron, inlemnade mern.: Som jag för min helsås vårdande nödgas under någon längre tid vara fullkomligt ledig, ser jag mig föranlåten härmedelst afsäga mig det förtroende, hvarmed Höglofl. R. o. Ad. hedrat mig, att vara ledamot i Konst.Utsk:t; anhållandes jag dock, att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill bifall och Ståndets Hrr Elektorer anmodades att utse en ledamot i Konst.Utsk:t efter Hr Cederschiöld. Hr Munck af Rosenschjöld, Thomas: Då af Konst. Utsk:ts Hrr ledamöter 2:ne erhållit permission och 2:ne af suppleanterne nu äro förhindrade att bevista Utsk:ts sammanträden, blir det omöjligt att hålla R. o. Ad:3 ledamöter inom Utskit fulltaliga, så vida icke flera suppleanter blifva invalde. Jag får derföre anhålla att H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. om val af ytterligare 2:ne suppleanter. 350 Den 30 Jo ni. Sedan propos. å bifall till denna hemställan blifvit gjord, och med ja besvarad, anmodades Elektorerne att välja ytterligare två suppleanter i Konst.Utskit. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utskm inkomne Betänkin, nemi. från Sammansatta Bankooch LagUtskit: N:o 1, i anledn. af dels K. M:ts Nåd.
Jag instämmer i mycket af hvad Hr Mannerskantz sagt, och hoppas att E. o. Ad. icke genom sitt votum måtte godkänna den slags princip, som blifvit af Hrr Nordenfelt och Carleson uttalad, då den sednare sade att, när de icke klagat, så kan det icke vara orätt att pålägga dem denna beskattning. Hr Carleson upgaf likväl sjelf, fastän han icke ville medgifva att jordbruket lemnar 5 28 Den 28 Mars e. m. mera än 6 proc., att fabriker och näringar gifva 10. Den soln har dessa 10 proc., bör väl då skatta mera än den som har 6, Finnes i Bevilln:sFörordn:n intagen en sådan beskattning? Jag skulle icke protestera mot en progressiv beskattnings stadgande i mån af hvad den ene eller andre kunde mera gifva, om den progressiva beskattningen verkligen läge till grund för bevillningen; men då det är sagdt, att af all förrnögenhets-vinst skall tagas lika mycket, så måste jag vidhålla min åsigt. Den som har 20 proc., får skatta för dem. Jag kan icke betrakta den föreslagna beskattningen på privatbankerne annorlunda än som en yttring af godtycke, och det är deremot jag protesterade. Om man förundrat sig öfver att jag varit varm för denna fråga, så kommer detta sig deraf, att godtycke och orättvisa alltid upröra mig. Hr Hjerta: Det har blifvit mycket taladt om principer och deras motsats med afseende på denna fråga. Jag tror icke att de talare som önska att få den närvande BevillmsFörordmn förändrad i afseende å bankerne, nu träffat den egentliga anledningen dertill, att en högre bevillning blifvit dessa inrättningar påförd än som i allmänhet äger rum. Det är ganska sannt, att denna bevillning utgör ett undantags-förhållande från hvad som eljest är stadgadt; men man får äfven taga i betraktande, att de sedel-utgifvande bankerne genom sina erhållna previlegier sjelfve utgöra ett undantag från industri-företag i allmänhet.
0 , rörande vilkoren för valbarhet till Riksdagsman. 19 Juli 1860 8 Aug. 1860 antogs att hvila. 4 Aug. 1860 förkastades. ' 8 Aug. 1860 antogs att hvila. 4 Aug. 1860 antogs att hvila. Se vidare Mern. Genom omröstning i Förstärkt Konst. Utsk. den 23 Oktober 1860 antogs förslaget att hvila. — 16 — Memorialets Memorialets behandling hos Rubrik. Datum. Ridd. och Adeln. Presteståndet. Borgareståndet. Bondeståndet. Anmärkningar. 53. med förslag till åtskilliga ändringar i Regerings-formen och Riksdags-ordmngen, angående riksdags hållande hvarje år. 23 Juli 1860 11 Aug. 1860 återremitterades med gemensam tanke. 11 Aug. 1860 förkastades. 11 Aug. 1860 återremitterades med gemensam tanke. 11 Aug. 1860 antogs att hvila. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL SåMMM MElWåTOlS PROTOKOLL VID Hlkidagen I §tocklioliii Åren 1850 orla 1851. / Riks-Ständens Pro fo ko lisUtdrag, som innefatta Remisser och Reslut. Utdrag af Protokollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, den 20 November 1850. S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att läktaren i riddarhussalen må, under innevarande riksdag, upplåtas för främmande åhörare, som önska bivista Ståndets öfverläggningar, samt att med utdelningen af billetter dertill må förhållas på enahanda sätt, som hittills varit vanligt. Dt Supra. Ex protocollo Albert Munck. S. D. Beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att den för det Höglofl.
Memoriali anledning af återremiss å Utlottandet N:o SSf. (U. A.) Ifrån Bonde-Ståndet har Stats-Utskottets Utlåtande N:o 384» * anledning af väckt motion , angående underhållande af vägen emellan Forssviks mo och Rödesund, blifvit återremitteradt; men då samma Utlåtande är vordet bifallet af Ridderskapet och Adeln den 16 dennes samt af Preste-Ståndet den 1 g och af Borgare-Ståndet den 23 sistlidne December, och ärendet således, jemlikt j5 §. Riksdagsordningen , är genom 3:ne Stånds beslut afgjordt, så kan Utskottet dermed icke laga vidare befallning. Ank. till Exp, Utsk. d, 1 Febi’. ifl.jt, kl. 1 e. ra. Utlåtande, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o fo6. (U. A.) Det af Utskottet under ofvannämnde N:o afgifne Utlåtande, i anledning af Herr Lefrens motion, cm skyndsamt anvisande af 16,000 R:drs förskott å blifvande Evira Stats-anslag till befäslnings-arbetena vid Carlsborg och i Stockholms skärgård, har blifvit bifallet af Bonde-Ståndet, men återremitte* Bih. till R. St. Brot. 184® och 184*■ 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 4l-'de Haft, 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande, N. o -fa/.. rädt af de öfrige 3:ne Riks-Slånden, hvarvid Preste Ståndet för klarat dess, önskan och uppdrag åt Utskottet, att saken till behandlande skyndsamt företaga.
Drängar skulle wara fria fran Conscriptionen, och wärdet af en Kapprock och Wagn fastställas ester Markegångstaxa». såsom grund för ärlig ersättning deraf, och att Posthemman matte blifwa befriade fran alla publika byggnader, och reserv-skjuts anstaS till understöd för de under Krigstid ofta inträffande extraposter; äfwensom ock serskildt blifwlt färeflagit, att Postförfcln i Norrland ssulle ombesörjas genom beting eller pa cntrepenad,auction till den minstbjudande, fa Riksens Ständer, som wäl inse att ^Postförarnes aflöningswilkor, serdeles i en del Landsorter tarfwa förbättring, men sakna nödiga upplysningar härutinnan, till Eders Kongl. Majus Nådiga godtfinnande i underdånighet öfwerlemna, att, rörande ändringar och förbättringar i Postförares wikttor och Löner, som omständigpeterne kunna fordra - Den iz Julli. rzzz dra och medgifwa, förordna såsom Eder Kongl. Maj:t, efter inhemtade upplysningar fran Dest Befallningshafwande, bäst synes, samt i fall någon tillökning bewiljas, lata densamma af Postmedlcn utgå. Riksens Ständer framhärda rc. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. iz Julik. Prest-Ständet d. iz Borgare-Städet d. i; r Bonde-Ständet d. iz - Stormägtigste Allernädigste Lonungl Riksens Ständer fa härhos t underdånighet öfwerlemna ett af Handelsmannen Stabeck ingifwil Memorial om inrättning af Hushalls-Nämder i Landsorterna, jemte förslag till Reglemente för desamma, med underdånig anhållan, det Eder Kongl. Maj-t täcktes deraf i Nader lemna Dest Landtbruks, Academie del, för att deraf göra den tillämpning, som kan leda till befrämjande af Jordbrukets och Näringarnes förkofran. Riksens
Tobakspungar 1154 d:o Ryor 575 st. Silfver, arbetadt 60 lod. Fotsockor af ull 1940 par. Träskedar 151 duss. d:o skålar - 36 d:o Bomulls-strumpor, stickade x2 pär. Ullstrumpor d:o - 32,522 d:o Säckar 5 st. Trädtallrickar 2280 duss. d:o Tappar 118 d:o Tobaksblader svenska - 1380 m. Snus 20 gft. Ulltröjor 382 st. Fyrtråd 32,827 st. Västtyger sämre 46 st. Härtäcken 10,556 st. Väggur 18 st. Arbetsvagnar 5 st* Valmar 407,646 aln. Ullvantar 6,325 par. Bollstervahr - 196,063 aln. Vax - 558 st. Fr. Wallander. 37Ö Besv. och Ekon. Ut sk. Betänk anåern Enligheten med det, jemte öfrige Handlingar uti Gårdfarihandelsfrågan, till Kongl, Maj:t i underdånighet ingifne Extract, intygar 11. Wall, Copist i Kongl. Finance-Expeditioa? Litt. B. Utdrag af Ulricaehamns Bevaknings-TulU kammares Förpassnings-Journpl för år 1817 till den sista October samina år. Förpassade varor 1817. Valmar ... 179,260 aln. Bolstervahr 69,988 d:o Näsdukar 59>o8o d:o Dräll och Lärft 96,392 d:o Blaggarn 3,358 d:o Fyrtrå 5.185 d:o Böjder och Hårtäcken - 5,681 st. Ullstrumpor - 1,488 p. Ullvantar 1774* P« Ullkardor och skrubber - 5>037 duss. Ulricaehamns Bevaknings Tullkammare den 1 November 1817. G. W. Bagge. (Sigill.)