Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan ej annat än högeligen beklaga, att Stats - \ 6 Utskottet salt så litet värde på Fäderneslandets Historia, att Utskottet saknat tillgångar till uppmuntran för Herr Strinnholm, hvilken måste vara i så mycket större behof deraf, som han, enligt hvad vi nyss hört, nödgats, förmodligen för sin utkomst, åtaga sig en för Litteratörer så obehaglig sysselsättning, som den att registrera Bankens handlingar. Jag beklagar äfven, att Utskottet visat så liten förmåga att bedomina hvad som fordras för en Historieskrifvare, alt Utskottet hufvudsakligen fästat sig vid den stilistiska förmågan; tyden kan vara tillräcklig för att skrifva en dålig Roman, men icke för att skrifva en god Historia. Utskottet har äfven ansett Herr Strinnholm kunna vinna det utsatta priset af 2000 Hulr för en Historia om Carl XI; men jag förmodar, att ingen kan skrifva en tillfredsställande Historia örn denne Konung, förr än den mängd af handlingar, som från hans tid ligga förvarade i Archi ven, blifvit ordnade, sammandragne och registrerade. Ty eljest skall ej en mansålder förslå att ur alla dessa handlingar draga någon nytta, och en Historia, som dessförutan skrefves om Carl XI, blefve föga bättre än en Roman. Slutligen säger Utskottet sig äfven hoppas pä framtiden, och att Herr Strinnholm, af kommande Ständer ej skall sakna lämplig belöning, sedan hans arbete blifvit fulländadt. Men jag hemställer, huru man kan hoppas förmåga hos Författaren, att utan Den 12 October f. rn. 7 understöd fullända sitt arbete, då man hört att lian ej kan uteslutande egna sin tid åt Historiska forskningar. Jag skulle således, långt ifrån att tillstyrka någon minskning i de 1000 R:dr Herr von Hartmansdorff föreslagit, vilja hemställa, att de af Utskottet anslagne 2000 R:dr för Historien om Carl XI helt och hållet tilldelades Herr Strinnholm. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Jagförenar mig så mycket heldre om Herr von Hartmansdorffs förslag, som det instämmer med hvad jag vid återremissen yttrade.
19:0 verification af mantals-, restoch afkorlnings-längder samt granskning af indelning till krono-skjutsnings utgörande, och längder öfver erlagd betalning derföre; 30:0 utväljande af Sockne-fullmägtige i beskattningsmål och andra ärenden; 21:0 intyg om pérsoners förhållande, hvilka anmälas till allmänna belöningars erhållande, äfvensom yttranden oin gjorde uppodlingar, m. m. I de här uppräknade ärenden, eger Socknestämma jemväl att meddela föreskrifter om de hvar en tillhörande göromål, med iagltagande af hvad för serskildta fall, genom denna Förordning eller annars gällande Lagbud, finnes stadgadt; äfvensom Sockneslämman, för noggrann efterlefnad af dess beslut, der så nödigt finnes, eger att hos vederbörande Embetsmyndighet begära föreläggande af vitén efter dess bepröfvande. För ärenden, som, enligt serskildta Författningar, böra vid Socknestämma företagas, gälle hvad derom är föreskrifvet. Med vård och förvaltning af Kyrkors medel och öfrige tillhörigheter, förhålles så, som serskildt är förordnsdt. Så vida 5:te och 6:le antagas, i enlighet med Utskottens förslag, i anledning af den dertill gjorde inbjudningen, eller genom den föreslagna voteringen i Förstärkt Utskott, innefattas redan deri bestämmelse om grunden för fördelningen af afgifter, som Socknestämma beslutar, och i sådant fall, lärer Presteoch Bonde-Ståndens här fattade beslut i denna del förfalla.
Anslag af kronoliondespanmål lill prostelunnor ål kontraktsprosten i Vikbolands kontrakt. och ännu mera folkskolorna, arbetet med hvarje år varit i jemnt tilltagande, måst i betydlig grad anlitas, utan att nöjaktig vedergällning härför i samma mån kunnat lemnäs af det till gratifikationer åt dessa tjenstemän, jemte vaklbetjeningen, å Expeditionens Stat anvisade mindre betydliga belopp af 1,000 Riksdaler Riksmynt, finnér jag mig föranlåten i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t hehagade föreslå Rikets Ständer att öka berörde anslagsbelopp med en summa af 1,000 Riksdaler. 3:o. Sedan Eders Kongl. Maj:t på underdånig hemställan af Stats-Kontonret, efter föredragning af Chefen för Finans-Departementet, i Nåder beslutat, att den Presterskapet på Gottland anslagna kronotionde 23,053 kubikfot 5 k:r skall uti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, såsom en Statsverkets inkomst beräknas, hemställer jag underdånigst, att nämnde spannemålsqvantitet må under Åttonde hufvud titelns anslag till Kleresistaten uppföras. 4: o. Uti skrifvelse den 9 April innevarande år har Domkapitlet i Linköpings stift, på anhållan af Kontraktsprosten i Östkinds och Rjörkekinds eller så kallade Wikbolands kontrakt inom nämnda stift, Tbeologiee Doktorn J. Wåhlander, underdånigst hemställt, att, söm prostetunnor icke utgå från Rönö och Jonsbergs till bemälda kontrakt hörande församlingar, två tunnor kronotiondespanmål måtte, till ersättande af denna brist, åt kontraktsprosten anvisas.
R:dr 79 öre, blefvo äfven för ofvannämnde ändamål under loppet af de 3 första månaderne år 1860 till Eders Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande öfversända ej mindre än tillsammans 111,500: — hvarförutan af samma behållning i Januari och Mars sistberörde år ut lemnades 2:ue lån mot 6 procents ränta å sammanlagdt 85,000: — Summa R:dr 196,500: 309 — Och torde ^Eders Kongl. Majit, på grund af hvad sålunda blifvit underdånigst anfördt, täckas i nåder finna, att då af den meranämnda behållningen vid 1859 års slut endast ett belopp af 3,160 R:dr 79 öre funnits 3:nc månader derefter odisponeradt, en större kontant tillgång till bestridande af utgifter utaf ofvanomförmälde beskaffenhet varit vid 1860 års början oundgängeligen behöflig, samt att hvad dertill då icke erfordrats blifvit mot högsta lagliga ränta utan tidsutdrägt utlånt. Den remitterade handlingen återställes i underdånighet; och Kommittéen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stor m äktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, TII. NYSTRÖM. CARL SKYTTE. II. Schlytern. Stockholm den 7 Januari 1862. Kongl. Förvaltningens af sjöärendena underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid 5: te hufvudtitelns räkenskaper för år 1859. Stor m äktigste, Allernådigste Konung!
SDlöj:t anfett äfwen tora ti (lämpa 3 a bern, forn, i följb af oftaberörbe lönereglering, icFe femma att ersatta några eftertraf bäre, famt följaftligen tcfe funna, utan ©tatenö tnebmerfan, för fina utgifna aecorb förnöja^. 3 öfroerenéflämmelfe färttteb, f>ar dongl. SOfajtt afftfa beffämt beloppen af be accorb&erfättningar, beraf bemätte Officerare böra fomrna i åtnjutanbe; äfmenfom dongl. 50?aj:t, genom utfärbabe tariffer, fa|f(fädt be accorbé*fum* mor, forn wtb beforbringar ()äbanefter (Iola för f marje grab er* läggaö mib ada be Stegementer ocf korpfer af få wäl 3nbe(ta font Söärftoabe Slrmécn, inom fmilfa aecorb fitintids? ägt rum. Sid unberlättanbe af accorbö*liquiberne ocf berebanbe af accorbenö fudfomliga uppföranbe i framtiben, får dongl. S9?aj:t befnttom, meb antaganbe af bet af 2lrméettö näfflibet år förfam* labé §udmäftige, i affeenbe på accorbené tnlöfen ocf» amortering, uppgjorba för(Iag, förorbitat, att för betta änbamal flad, genom S)irectionenö öfwer Slrméenö ^penftonö
Då jag likaledes emotser de svårigheter, hvilka för planens verkställande möta, i an* seende tili de större anslag dertill erfordras, särdeles då all, i och för samma ändamål på Arbets-Inrättningen i Wadstena nedlagd kostnad, derigenom skulle gå förlorad , så vill jag för detta fall föreslå, att Wadstena Arbets-Inrättning, som, efter hvad jag i min till Kongl. Maj:t afgifne underdåniga berättelse öfver den af mig i Maj månad 1820 verkstälde Jnspection visat, icke kommit i det skick, som ingått i planen för inrättandet deraf, och hvarföre man också synes sakna tillräckligt skäl för det omdöme, att samma Inrättning, efter de för densamma uppgjorde grunder , skulle förfela sin bestämmelse, må, såsom förenadt med mindre kostnad sättas i sådant skick, som Committéens nu afgifvande, utarbetade förslag jnnehåjler, med de modificationer, sora af saknade anslag kunna blifva en följd, utan att likväl hufvudändamålet förfelas : skulle utrymme der saknas för så stor personal , som för behofvet fordras, så anser jag, att arbets-compagnier, inrättade på militairisk fot, och hvari de mest förbättrade karlar skola insättas, böra Och kunna med mindre kostnad användas och j4ng. inr. af ett allm. Arb. och Correctionsh. m.m. 137 förläggas vid Wanäs, hvarest tillgång på arbete, åtminstone en längre tid, icke saknas, och bör i öfrigt till andra allmänna företag så beskaffadt arbetsmanskap kunna , med Correctionshus-Styrelsens das; och åberopas i detta afseende det af framlidne Revisicns-Secreteraren oj Risells utarbetade fullständiga förslag. Att Arbets-Inrättningen i Carlskrona förblifver tills vidare j det skick, den nu är, föreslår jag likaledes, särdeles då den i så måttosvarar emot sin bestämmelse, att jemn sysselsättning för Kronans räkning icke saknas år de dit dömde personer.
Balans från föregående år: Uppbörd: Balans till påföljande år: Lager hos försäljare Anm. Smärre felaktigheter hafva vid en del af dessa räkenskaper förekommit, hvaribland må anmärkas, vid Carlskrona Stations räkenskaper för år 1854, att kostnaden för 8 L£i. 10 U. mjukt bröd upptagits (fol. 11,949) till 139 R:dr 14 sk. 2 rst., hvilket öfverdrifna värde endast kunnat uppkomma genom misskrifning, samt att en fol. 12,294 upptagen utgiftspost å 13 R:dr, utgörande aflönings-tillökning för åtsldllige båtsmän, ej finnes med vederbörligt qvitto verificerad. Kongl. Sjölörsvurs-deparlementets Kommandoexpedition. Räkenskaperna, som för båda åren blifvit utan anmärkning granskade i Kongl. Kammar-rätten och ej heller å Revisorernes sida föranledt till någon erinran, redovisa inkomster och utgifter på följande sätt: Bilaga Litt. K till 1857 års Revisionsberättelse, angående Statsverket, sid. 123. Carlshamn Wisby. Hernösand. Malmö. Kalmar. Götheborg. Stockholm. Debet. Tillgångar Uppbörd: Anslaget till aflöning Dito till underhåll Balans till påföljande år: Balans från föregående år: Aflöning Balans till påföljande år: iTillgångar Inventariers vården: Behållna vid årets början Tillkomna under året Afgångna dito Behållna till påföljande år — 123 — År 1854. Debet. Balans — Uppbörd: Från Kongl. Förvaltningen af sjö-ärendena Återbekommen prenumerations-afgift för en Engelsk tidskrift 600: 22: 600: S:r 622: 600: Summa 639: 12. — 687: 30. — Credit. Utgifter: Aflöning och inqvarterings-penningar Till af Kongl. Balans till påföljande år: — \ a viga t ions-skolorna.
Då dertill kom, att hamnkajen vid Nyqvarn under sistlidna sommar rasat och hotade med ytterligare ras samt reparationen deraf beräknats kosta omkring 30,000 R:dr, vore frågan för staden af stor vigt, enär det vore onödigt utgifva en så betydlig summa för reparationen af en hamn, som innan kort blefve fullkomligt öfverflödig, under det staden samtidigt med stor uppoffring uppförde en i alla afseenden bättre; och har motionären, på grund häraf, föreslagit, att staden Linköping måtte befrias från skyldigheten att underhålla oftanämnda, vid Nyqvarn belägna gamla hamn. Då Utskottet icke är i tillfälle att afgöra huruvida genom den under arbete varande nya hamnanläggningen behofvet att bibehålla hamnen vid Nyqvarn må anses hafva upphört, samt, äfven om den nya hamnen, sedan densamma blifvit fullbordad, kati antagas på ett fullt tillfredsställande sätt motsvara trafikens behof, Utskottet likväl, i frågans nuvarande outredda skick, saknar erforderlig grund för bedömande af den tidpunkt, då den äldre hamnens vidare iståndsättande och underhållande må finnas obehöfligt, har Utskottet, som anser dessa frågor bäst och lämpligast böra, efter vederbörandes hörande, af Kongl. Majit i nåder afgöras, skolat hemställa, att Rikets Ständer måtte förklara sig icke vilja med den af motio nären väckta fråga taga befattning. Stockholm den 15 Maj 1866. N:o 90. i 8 Stats-Utskottets Utlåtande J\/s 90. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Maj 1866, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om lån till Gladsax socken i Christianstads län. (R. A.) Med förmälan hurusom Gladsax församling af Christianstads län under år 1857 för en kostnad af omkring 15,000 R:dr, hvaraf 6,000 R:dr ännu äro obetalda, fullbordat ombyggnaden af nämnda församlings kyrka, har Herr Doktor J. R.
» Lefver hon bara på sitt arbete — har hon ingen pension? » Madamen visste, hvad pensioner var, ty vaktmästaränkan nere i gården hade femtio kronor om året i pension efter sin aflidne man. Hon kunde därför med djupa suckar svara ett bleklagd t nej. &gt;Hm, hm — det är mycket illa, när en änka inga pensioner har. » För hvarje gång kamrern vippade med gungstolen, gaf den ifrån sig elt lätt knarrande ljud. Nu upphörde plötsligt knarrandet. Gungstolen slod stilla, och kamrerns runda, utstående ögon sågo stelt in i ljusen i granen. Han hade fått en idé. Den tog lifsförm i hans hjärna, den växte och blef med ens fullmogen. » Madam — vill madam bli min änka? » Madamen hoppade till på stolen och vände ett förskräckt ansikte mot kamrern. Hon trodde, att han hade blifvit kollrig. » Jag borde kanske framställa min fråga i en annan form, » återtog kamrern, » vill madam bli min hustru för att en dag göra mig den glädjen att bli min änka? » Det om änka och hustru kunde madamen inte klargöra för sig. Hon blef emellertid rädd och trodde fortfarande, att kamrern blifvit sinnessvag. Hon reste på sig och ville gå, men kamrern tog henne temligen omildt i armen och tryckte ner henne igen på stolen. » Hör på mig, människa, och svara mig ordentligt, » sade han otåligt. » Hon är ensam, och jag är ensam, hon pasnar upp mig och lagar mina kläder — .fast förbaskadt illa gör hon det — men hon kan bättra sig. Vill hon bli min hustru, så kan hon flytta in i rummet där på andra sidan salen och hålla sig där och i köket — för hon må inte tro, att jag vill ha henne hängande inne hos mig, mer än när hon städar. Hon skall lära sig laga mat, så att jag slipper äta middagar ute, för en sådan mat, som hon nu kan laga, vill jag inte ens lukta på. Hon skall få snygga kläder och aldrig slita ondt mera, och när jag är död, får hon pensioner — hör hon, pensioner•! » Han utslungade ordet med triumferande stolthet. Madamen började förstå.
År 1868 grundlade frö- ken B. en s. k. lärarinneklass (Privatalärarinneklassen), som af staten år 1886 öfvertogs och fortfarande verkar m e d framgång under namn af Svenska f ortbil dningslär,overket. Det kan förtjäna framhållas, hvad en tidigare b i o - graf yttrar rörande ofvan nämnda lärarinneklass och fröken B:s ställning till densamma. Han säger bl. a.: » Detta läroverk har i alla tider varit Elisabeth B l o m - qvists skötebarn, hennes ögonsten. Därför vilja vi ej på- stå, att hon behandlat skolan styfmoderligt. Men den kärlek hon skänkt lärarinneklassen, åtminstone så länge den var privat, har hon helt sä- kert ej gifvit skolan. Många äro de medellösa elever, för hvilka hon i tysthet efterskänkte terminsafgiften, och åt hvilka hon skaffade någon liten förtjänst genom att läsa IDUN 114 Med tanketrådar, dem vi sinnrikt spinna, vi söka ständigt andra stranden hinna; förståndet sedan sekler än sig roar att till det obekanta bygga broar. med någon svagare skolelev, eller gaf hon anvisning på något billigt kvarter i staden. För allt detta får hon tysta tacksägelser, hvilka kanske icke alltid i ord blifvit framställda ens till henne själf. Men den bästa belöningen för en god gärning är j u ändå tillfredsställelsen öfver att hafva kunnat göra en sådan. » Fröken Elisabeth Blomqvist tillkommer jämväl till stor del förtjänsten, att Helsingfors svenska fruntimmersskola och fortbildningsläroverk nu äro inrymda i det ståtliga, i allo tidsenliga hus, soni m e d sin fasad vetter åt Boulevardgatan i Helsingfors. Efter att år 1873 under en resa i Sverige, Danmark, Tyskland och Schweiz hafva inhämtat kännedom o m utlandets nyaste och bästa skolbyggnader särskildt för den kvinnliga undervisningen, uppgjorde fröken B. planen till en sådan byggnad för Svenska fruntimmersskolan, hvilken plan sedermera vid det nyss omordade husets uppförande följdes. D e t nya skolpalatset invigdes 1885. Fröken Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist föddes den 17 februari 1827 och är dotter till bibliotekarien och professorn i literaturhistoria Alexander Blomqvist och hans maka Kristina Charlotta, född Harring, tyska till börden.
Det är visserligen möjligt, att inom ett lånedistrict af så ringa omfång som det, hvilket lyder under Malmö lånecontor, vederhäftighetsbevis kunna vara öfverflödiga, och att direct:n på annat sätt kan erhålla underrättelse om lånesökandes vederhäftighet; men i sjelfva Bancodisconten här i hufvudstaden måste DiscontdirecUn lita sig till vederhäftighelsbetygen, enär det icke är möjligt för denna directions medlemmar alt äga speciel kännedom om alla låntagares ekonomiska omständigheter. Det måste derföre vara angeläget att vederhäftighetsbetygen måtte blifva så tillförlitliga som möjligt, och obestridligt är det väl ändå, att ett vederhäftighelsbetyg, utfärdadl af borgmästaren jemte rådmännen i en stad, skall vara mera till förlitiigt, än om ett sådant betyg uthändigas af borgmästaren allena. Hr von Hartmansdorff har redan fästat uppmärksamheten derpå, att personer ofta blifva borgmästare i orter, Den a D* c ernber e. ni. för hvilka de äro alldeles främmande; och jag frågar, huru, vid sådant förhållande, borgmästaren skall känna ortens innevånares financiella belägenhet. Som exempel härpå får jag anföra, hurusom en ledamot i Svea Hofrätt blef utsedd till borgmästare i en af Rikets betydligare småstäder, ehuru lian var ifrån en annan landsort. Flera sådana exempel kunna gifvas. Jag inser dessutom icke något skäl förefinnas, hvarföre lånesökande skulle medgifväs rättigheten att bara gå till borgmästaren för att få betyg öfver vederhäftighet, då de kunna vända sig derom till magistraten, och denna lärer ej behöfva särskildt sammanträde för detta ändamål, då magistraten i de liesta städer har ordinarie sammanträden atne gånger i veckan. Jag förenar mig alltså med Hr von Hartmansdorff i begäran om afslag å betänkandet. Frih. Cederström, Jacob: Då den som utfärdar ett vederhäftighetsbetyg naturligtvis icke kan göra det annorlunda, än elter den kännedom hau äger och utan personlig förbindelse om han misstagit sig, så äro dessa betyg blott en formalitet, derföre att i*orten boende icke kände, eller på obestånd varande personer ej måtte kunna få dessa betyg.
Hemmanet Risinge är beläget tre mil från Ottenby; hvarförutan vid nu ifrågavarande fall förekommer, alt förrättningarne varat flera dagar, samt alt Kungsgårdens ombud ofta måst qvardröja öfver natten och, emedan han ej kunnat bo på stället, varit nödsakad att bekosta sig härbärge, 2:0 Räkningen öfver en resa till Kalmar , ”för att inlemna handlingar till Landshöfdinge-Embetet i ett mål, angående hemmanet Presttorp”, har icke blifvit fullständigt rubricerad, utan var hufvudsakliga ändamålet med resan, som verkställdes af Stuteriets Skrifvare , att få en större sedel vexlad, hvilket olla icke kan ske på närmare ställe, än Kalmar. Då bud sällan afsändus lill denna stad, belägen 6 mil från Ottenby, förekommer i ö frig I mycket alt der uträtta under de få resor dit, hvilka i Räkenskaperna upptagas. I anseende lill den mängd vigtiga verifikationer, som åtfölja Räkenskaperna, anses nödvändigt, att Bokhållaren sjelf öfverbör dessa handlingar till Kalmar, hvarest han är närvarande hos Bokbindaren, för att tillse att de blifva i behörig ordning häftade, samt qvafdröjer till dess de äro färdiga att åter hemföras. 3:o Vid bestämmandet af betjeningens vid Ottenby löneförmåner , beiäknades ved*anslaget för hvardera af dem till 4 famnar, således icke högre, än som för ett ta 1 fl ig t hushåll i allmänhet erfordras. Sedermera har Stuteriets Chef, omtänkt att i möjligaste måtto skona Kungsgårdens skog, hvilken, i en ort sådan som Öland, är af högt värde, begärt och erhållit Stuteri-Öfver-Styrelsens samtycke, att , efter 3 Rdr 16 sk. Banco per famn, få lösa den ved, som betjeningen kunde lyckas bespara. Först efter denna åtgärd , hvarigenom större omtanke väcktes, uppkom en sådan besparing lör några af dem , derigenom att tvenne smärre hushåll bolt tillsammans, eller alt de ogifta icke haft eget hushåll.
Lands höfding ar blifvit autoriserade, att kalla Borgmästare till personlig inställelse å LanclsCanzliet; hvilket tyckes strida emot Författningarne om Borgmästares Embets-åligganden. b) Att en stad blifvit förpligtad, att åt en till ständig tjenstgöring i annan stad commenderad Officer betala inrjvartering; hvilket uppenbarligen strider icke allenast mot den gällande ingvar teringsordningen, utan Den 18 Julii e. m. 3o3 äfven emot de beslut, som blifvit af Rådgifvande i alldeles likartade mål både förut och efteråt tillstyrkte; och c) Att MötesPässevolancen vid Skånska Infall l eriE eg em euten blifvit förklarad vara af Rotehållarne antagen pä obestämd tid; oaktadt de uti Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 27 Februarii 1816, jemfördt med KneckteContracten, äro i detta afseende uttryckligen satte i fullkomlig jemlikhet med den öfriga indeldta Arméen. 3;o Anmälningar rörande Rudgifvares för ringa afseende på Rikets Ständers petitioner och framställningar „ nemligen att de utan giltiga skäl tillstyrkt afslag på Ständernas begäran: a) Om Tre Rusthållares intagande i hvarje Beklädnadsoch BeväringsDirection_, hvarvid likväl ett StatsRåd understödt Ständernas begäran; och b) Orri Tullmedlens lefvererande till RiksgäldsContoiret; samt 4:o
Då en domstol ofta skulle, i brist på tillgängliga bevis och inför lag gällande upplysningar, blifva urståndsatt att utöfva full rättvisa, hade man i fråga om uppskattning af inkomst eller lästighets-värde o. s. v. öfverlemnat taxeringen åt särskilda myndigheter inom mindre distrikter, eller Beskaltnings-kommittéer, som egde, i enlighet med deras närmare kännedom om personer i orten jemte dessas rörelse och inkomst samt om der befintliga egendomars beskaffenhet, verkställa uppskattningen. Dessa Kommittéer, såsom samvetsnämnder, fyllde med sin egen kännedom om förhållandena den bevisning domstolarne skulle sakna. Häraf visade sig att, i frågor af nyssnämnde beskaffenhet, syftemålet sjelf påkallade, att den sista instansen helst blelve hos en dylik Beskattnings-kommitté förlagd, till undvikande alt talan skulle fullföljas till en myndighet, vid hvars pröfning vore fästade olika vilkor och olika fordringar. Er farenheten visade ock, att i rena taxeringsfrågor svårighet för domstolen uppstått att på ett tillfredsställande sätt afgöra så beskaffade besvärsmål. Stundom åberopa - 40 Bevillning s-Utskottets Betänkande M 20. des skii!, som troligen kunnat gälla inför Beskattnings-kommitté, men hvarpå Kammar-rätten ej egde fusta afseende, eller företeddes enskilda intyganden, som, fastän sannolika, icke gerna kunde tilläggas vitsord framför Kommitténs uttalade omdöme, o. s. v. Allt detta häutydde, huru det vore önskvärdt att i alla taxerings-lrågor, utan undantag, förblefve vid Pröfuings-kommittéeruas åtgärder samt att således endast hos Beskattnings-kommitté borde företes ulla de skäl, som på bevillnings-taxeringen unsåges inverka. Kommitterades förslag att, om äfven saken berodde på blott taxering, besvär mot Pröfnings-kornmittés beslut likväl finge anföras, derest Kommittéer) höjt någon bevillnings—afgift öfver dess af Taxerings-koromittéen antagna belopp eller ålagt bevillning, sorn sistnämnde Kommitté ansett icke böra ega rum, vore således icke öfverensstämmande med de af Kammar-rätten uttalade åsigter.