Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När jag framställde mitt förslag, så ansåg jag att Slaten derigenom skulle blifva af med en mängd brottslingar och att samhället skulle kunna hysa på S:t Barthelemy en mängd afskrap som vi äga på denna ö, som icke är afundsvärd. Jag är ledsen att jag väckt denna motion då den nu rönt så ringa framgång, men det var till följe af mitt samvete, som jag alltid följt, för landets bästa. Ilr Gr. o. Landtm, förnyade härefter sin nyss framställde propos., hvarvid densamma åter besvarades med starka nej, blandade med ja. I anledn. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. vägrade remiss å Hr Bruces förevar, motion. Denna motion besvarades med starka ja, jemte åtskilliga nej, hvarvid Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolf, anmälte sig och yttrade: Då denna motion alldeles icke innehåller något olagligt, så anser jag det vara i strid emot grundlagen att vägra remiss derpå, och anhåller alt den måtte blifva remitterad till Statslltsk. Frih. Raab, Adam Christian: Det är visserligen icke för att instämma med Hr Munck af Rosenschöld, som jag uppstår, utan för att fråga R. o. Ad., huruvida Ståndet borde vägra remiss af motionen. Jag lemnar derhän huruvida den kan förtjena bifall af Utsk., och tror icke heller att den vunnit på den rekommendation den fått här inom Ståndet; men jag tror att det icke vore rätt liberalt att vägra remiss, och det är på sådan grund som jag anhåller att den måtte beviljas. Frih. Cederström, Jakob: Jag skulle icke förmoda, att R. o. Ad. bifaller remiss på frågan om deportation af Svenskar, de må vara brottsliga eller ej. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer äfven, att R. o. Ad. icke måtte bevilja remiss på en motion af sådan beskaffenhet, som Hr Bruces. R. o. Ad. erinrar sig utan tvifvel innehållet deraf; det lärer sålunda icke behöfva återkallas i R. o. Ad:s minne. Hr Bruce:
Dito dito, angående upplåtelse till Upsala läns Hushållnings-sällskap af en Kronan tillhörig, vid Upsala stad belägen, jordrymd; Il:o Dito dito, i fråga om anslående af f. d. profoss-bostället vid West götha regemente, Backabo N:o 5 Thorbjörnsgården, till boställe åt en särskild länsman i vestra distriktet af Gudhems härad och Skaraborgs län; tillika med ett nu i ämnet afgifvet yttrande; samt 12:o Dito dito, om beviljande af anslag och lån för tomtreglering i den afbrända delen af staden Ekesjö, äfvensom af ett byggnadslån åt nämnde stad. S. D. Remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Maj:ts den 18 dennes ankomna och på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående förändring af porto-bestämmelserna för inrikes brefvexlingen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 11 och 15 dennes på bordet lagda Memorial N.o 29, i anledning af dels Kontors-skrifvarne H. T. Benckerls, L. J. Hedbergs, m. fl., hos Utskottet anförda besvär och dels åtskillige e. o. tjenstemäns ansökan om ersättning för mistade inkomster. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 11 och 15 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 29, i anledning af väckta motioner om förändring af vissa delar i Konkurs-lagen. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet en den 18 dennes väckt och på bordel lagd motion af Grefve Frölich, David, med förslag till stadganden, hvarigenom de kommuner, som komma att genomstrykas af jernvägar, skulle förbindas att på ett eller annat sätt deltaga i anläggnings-koslnaden. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet en den 18 dennes väckt och på bordet lagd motion af 302 Prot.-Utdrag den 22 April 1857.
2l5 det praktiska användandet må exempelvis anföras, att stora postväskan eller väskorna, om flere skulle anses nödiga, för kursen emellan Stockholm och Ystad elter N:o i, fingo påskriften N:o i Stockholm — Ystad (utan afseende på om posten ^ick till eller korn från Stockholm); postväskan för sidoposten, utgående från samma kurs åt Carlscrona, N:o 2 Nåtebäck — Carlscrona; en lösväska, sorn på den sislnämda postgången korn alt aflernnas vid Lenhofda, t. ex. Hofgård — Lenhofda, o. s. v. — Det är troligen öfverflödigt anmärka, alt det här begagnade ordet väska icke utesluter någon form eller storlek för det ting, hvari de med brefposten afsåndande saker skola förvaras. På deförbrefposterne föreskrifna timlistor, utsattes noga och klart antalet af de postväskor eller sådane, som innehålla Postverkets bref och saker, som från hvarje postkontor under kursen skola medföras, deras påskrift, och hvarest de skola aflemnas: - Ändamålet åf de i dessa begge §§. innehållna stadganden, är att fullända cyklen af dem, som sträfva till att göra en vårdslöshet af postförare, af vådligt inflytande för Postverk eller brefvexlande, nästan omöjlig. 35:o På hvarje postkontor aflemnas till postiljon eller postförare en särskilt listcij, noggrant och tydligt utvisande antalet af lösväskor eller förbudsedlar, som böra på hvarje skjutsombyte till nästa postkontor aflemnas, hvarvid tillika de förras adress och de senares nummer bestämt böra vara utsatta. 36:o För postgång Rännpost är beräktill och från afsides nåd efter den för gä - Den 2i Januarii.
Skrif v. N-o 95. måtte tills vidare., för uppförandet af en ny Lazar ett sbyggnad derstädes j till oför-' minskadt belopp få användas. S. A. K. ikj mindre af gjorda motioner, -—deruti dels yrkadt blifvit, att liela afkastningen utaf de till Wisby Hospital af ålder donerade fonder måtte, emot uppgifvet vilkor, få användas till helsovårdens befrämjande å Gottland, dels ock Ilikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på angelägenheten deraf, att en ny Lazaretls-byggnad derstädes skyndsamt varder uppförd, i stället för den nu befintliga, som uppgifvits vara alldeles oduglig och obrukbar, än äfven af sedermera erhållne upplysningar i detta ämne, -— hafya Rikets Ständer inliemtat, att, sedan Wisby Lazaretts-byggnad, redan i början af 1770-talet, blifvit utdömd och befunnen lill behofvet oanvändbar, Högstsalig II. M. Konung Gustaf lil:clje år 1775 skall hafva gillat desseinen till en ny sådan byggnad, hvilken likväl, i anseende till bristande tillgångar, och då den betydligaste delen af Hospitalets inkomster, oberäknadt Lazarcttsmedlen, bestående endast af Collect-medel vid Bröllop och Barnsöl, till ett belopp af circa i5o R:dr årligen, måst insändas till Kongl. Seraphimer-Gillets Cassa, hittills icke kunnat företagas; att den på Gottland nuvarande Hospitals-byggnad, såsom följd af localens inskränkthet, är till den grad trång och bestående af så få rnm, att 2:ne Fxp. Vtsk. Förslag lill lind. Skrif v. N:o 95.
Borgareoch Bondestånden hafva godkänt Utskottets förslag att skrifpennor äfven af stål eller annan metall måtte åsättas samma införselstull, som andra slag skrifpennor, och att rubriken för denna artikel följaktligen skulle erhålla lydelsen: pennor, skrifalla slag. Ridderskapet och Adeln samt B reste-ståndet hafva deremot bibehållit gällande taxa i delta hänseende. Utskottet hemställer till sistbemälda 2 Stånd, alt de ville, lika med öfriga Stånden, antaga Utskottets förslag. I annat fall måste, då frågan inverkar på sjelfva tullbestämmelsen, följande omröstning anställas: 238:o. Den, som bifaller Utskottets förslag att för skrifpennor antaga följande rubrik: pennor, skrif-, alla slag, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies nu varande rubrik: pennor, skrif-, alla slag, utom af stål eller annan metall. På sätt Utskottet föreslagit, hafva Borgareoch Bonde-stånden beslutat alt vid den för perlegryn i noten lemnade hänvisning lill gryn tillägga Bevittnings-Utskottets Memorial, N.-o 23. 47 orden: ”af spanmål”; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet ogillat detta förslag. Då det sålunda föreslagna tillägget icke är af beskaffenhet att inverka på bevillningens belopp samt två Stånd slädnät emot två, lärer förslaget böra förfalla. Endast Borgareståndet bar godkänt Utskottets förslag att i en rubrik Plymer, sammanföra de 1111 åtskilida slagen plymer och derå bestämma införselstullen lill 10 r:dr skålpundet. Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bondestånden hafva deremot bibehållit gällande bestämmelser, angående denna artikel. Frågan, huruvida de nu åtskiljda slagen plymer fortfarande böra upptagas under serskilda rubriker, är af helt och hållet formell beskaffenhet; och måste alltså i öfverensstämmelse med tre SLånds beslut, nuvarande indelning af ifrågavarande artikel förblifva oförändrad.
Ar 1848 öfverskott: å afrads-spanmål 3,605 R:dr. å tionde-spanmål 1,176 , 4 ^qq samt i det hela af de ordinarie inkomsterna 190,000 „ År 1849 brist: å afrads-spanmål 9,706 R:dr. å tionde-spanmål 1,931 , 1 j .600 R:dr. men i det hela öfverskott af de ordinarie inkomsterna 171,000 , Ar 1850 öfverskott: å afrads-spanmål 3,275 R:dr. å tionde-spanmål 15,353 , 18 600 R-dr samt i det hela af de ordinarie inkomsterna 278,000 , Ar 1851 öfverskoll: å afrads-spanmål 16,822 R:dr. å tionde-spanmål 43,711 „ 60,500 R:dr. samt i det hela af de ordinarie inkomsterna 384,000 , Jag ber att få framställa om, under sådana förhållanden man verkligen har skäl att befara, att några serdeles stora svårigheter skola upstå genom den åtgärd sorn här blifvit föreslagen. När man likväl betänker att, såsom jag är fullt öfvertygad, hvar och en mäste önska att icke mera skatter infordras till Statsverket än som verkligen behöfvas, så hemställer jag om, när sådana öfverskotter lemnäs, det icke måste vara skäl att göra skatterna lägre än de äro, emedan det eljest blir nödvändigt att fylla med bevillning ett så mycket högre belopp. Om jag tager t. ex. år 1851, så gjorde, enl. hvad jag nyss nämnde, öfverskotterna 384,000 R:dr af de ordinarie inkomsterna, men öfverskotterna i allmänhet för det Den 23 Mars e. m. 469 äret pä bärle ordinarie och extra ordinäre inkomster utgjorde icke mindre än 1,459,000 R:dr. Ar det då, verkligen riktigt att räntan på 1] milkr R:drs öfverskott utöfver hvad Statsverket behöfver skall vara förloradt för landet?
Men efter fyra i n h a - ders träget letande återfanns den verkligen hos en vaktniiistare, hvilken, då han skg min fars i k e r a t t f&amp; kterkiipa den, antog deii vnsa särdeles varderik och ställde sitt pris dsrefter. Det var i slutet af september soni klenoden &amp; terfannsy nien som det r a r farinors födelsedag den tredje oktober sparades öfverraskningen tills dess. Vid kaffebordet i salen stod p i högtidsdagen den gamla gungstolen, omvirad med blad och bloinnior; dess nöt ", karinnr togo sig s i iiiiderligt ut niot de ljiisröda astrarna och de saftiga ekbladen, mctn den liar gåagen hade var mor föresatt sig att ej genom för nyyckeii omtanke förstöra glädjen, och därför hade lion förkastat var fars förslag att låta inåla, om deii. iter stodo vi, barn, i spänd viinta:? farinor skulle tagii öfverraskningen, au skiille Iion val blifva gliid! Hndtligen kom farnior iii - Var det mhhiiida femtionde eller sextionde gången i sitt lif, soni hon litsades ej hafva iikgon reda p$ denna dags betydelse, som hon ämnade blifva riktigt öfverraskad af make, barns och barnbarns smh eller stwa gifvor! Hon sknlle jnst till att sl % hiinderna samnian i glad öfvesraskning ööfver dct bloiiisterkladda kaffebordet, då hennes ögon mötte den ganila, k m stolen liennes hiinder skilde sig ej, utan fingrarna slöto sig om hyarandra liksom i stilla bön och tvcnne stora, k h r a &amp; ar gledo Iiirigsamt öfver den gamlas farade kinder. Syskonen sago p % hvaraiidra. ' Evas stora iigoii tycktes siiga: ' 23, » Hon a r ' riktigt otacksam och pappa soin haft så mycket besvar! » Men jag kände mina ögon .fuktas liksom min inors. Vi förstodo henne. J a g, så underlägsen i år, var dock på grund af inin innerliga.
7:o till Kongl. Majits disposition för folkskoleväsendets utveckling och förbättring, enligt derför angifua grunder och under vilkor att församlingarno fortfarande bidraga med två tredjedelar af hvad som för detta ändamål erfordras, sjutiofemtuscn R:dr oller hvad utaf de för folkundervisningen anslagna model icke blifvit för särskilda bestämda föremål af Rikets Ständer anvisadt. Dessutom hafva Rikets Ständer medgifvit, att de besparingar, som uppkomma å ofvan uppgifna för nu instundande statsrcglerings-period beviljade anslag till folkundervisningens befrämjande, må af Kongl. Maj:t för denna undervisning tillhörande föremål disponera». § 182. Beträffande återstoden af don för beredande af tillgång till afskedade folkskolelärares pensionerande, enligt Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständers beslut, i Riksgälds-kontoret afsatta summa utaf bespariugarne å de vid föregångne riksdagar beviljade anslag för folkundervisningens befrämjande, hafva Rikets Ständer medgifvit och beslutat, att denna återstod, utgörande etthundraett tusen niohundrafyratio R:dr, jemväl må under den tid, nuvarande riksdags statsreglering kominer att omfatta, fortfarande hållas Kongl. Maj: t tillhanda, på det att — derest inom de stift, hvarest så beskaffade pensions-inråttningar förut icke blifvit tillvägabringado, så.lane åtgärder före nästa riksdag varda vidtagna, till följd hvaraf en gemensam fond, genom folkskole-lärarnes och församlingarnes bidrag, inom särskilda eller till hvarandra närbelägna stift bildas för dessa lärares pensionering, och samma fond ställes under förvaltning af en utaf folkskole-lärarne utsedd och under vederbörande
L S. L, S. 2008. C. af Stenhoff. 2012. Hjort af Ornäs L. s. F:ru. Stael von Hollstein, M. G. L. S. 2013. Bernhard Rosenblad. L. S. 2016. S. Hallencreutz. 2020. Conradi L. s. F:m. Nils af Zellén L. S. 2037. Sanderskfåld. F:m. A. Lannerstjerna. L, S, L. S. ao55. C. Rosén von Rosenstein. F:m. J. D. Silfverstolpe. L. S. 2067. 31. C. Fl. Tolt. LsL. S. 2085. v.Kholer, C. W. 2 097. Aug. v. Francken LS. L. S. 139 aiai. von Jacobsson. 2138. J' IL Rosenschutx. F:ni. J. G. Silfverstolpe. L. S. L. S. 2i5o, Michael von Hohenhausen. L. S. 2159. Johan af Wingård. L. S. 2160. E. Munk af Rosenschöld. L, S. 2170. F. A. Lidströmer, h. S. 2180. J. A. Ankar sparre. 2183, F. Gripensvärd. L| S« Li S| 2186. A. von Wahrendorff, h. S. 2189. H. G. af Melin. 2191. Edelcreutz. L, S. F:m. Carl Trafvenfelt. L. S. 3196. A. J. Wasastjerna. 3199. E. Bergstedt. L. S, L, S, 2202. Möllerhjelm, Axel. L. S. 22o4. P. Gahn af C:houn L. S. 3210. Carl.
Den inbjudning som BorgareSt:s Talman, på sitt Stånds vägnar, framställt, grundar sig på och består deruti, att detta Stånd fått en rymligare local än förut, ty då detta Stånd hittills ej kunnat mottaga något större antal af de öfriga Ståndens ledamöter, bardet nu fått tillfälle att mottaga /lera; men på samma gång som BorgareStrs Talman framställde ifrågavar. inbjudning, förklarade Iian, att detta Stånds nuvar. local likväl icke vore tillräcklig för hela Representationens samtlige ledamöter. För öfrigt får jag förena mig med Hr Anckarsvärd uti den anhållan, att BorgareStrs inbjudning icke måtte föranleda till någon förändring uti Gr. Horns motion om inrättande af en allmän klubb för alla ledamöterne af National-representationen. Gr. Frölich: Jag kunde knappast behöfva erinra derom, art det amendement jag föreslagit egentligen blott valett amendement lill Hr Dalmans förslag, hvilket blef så missuppfattadt af den värde talaren, som yttrade sig efter honom, och det torde äfven för mig vara öfverflödigt att anföra, det jag icke motsätter mig Gr. Horns motion, utan tvertom delar den åsigt derom, som af flere talare blifvit yttrad; men då Hr Frih. o. Landtm., i sammanhang med Gr. Horns motion, tillkännagifva BorgareStrs inbjudning, hemställer jag, om det icke lilifver nödvändigt art genom propos. afskilja det ena ärendet från det andra. R. o. Adis svar på inbjudningen kan, 0111 icke något annat sätt (innes lämpligt, lemnäs af Hr Frih. och Landtm, till BorgareStrs Talman i nästa talmans-conclav, hvaremedlerlid Gr. Horns motion 1111 torde böra i sin enkelhet behandlas och afgöras. Gr. Horn, Cl aes Fredr.:
4*. — om deras påtecknande af Krono-Betjent innan de pi Predikstolen uppläsas. I. s, 204. R. d. B. §, 44, .— om upphäfvande af Kongl. Commerce-Coliegii, om II usväfnaders stämpling. I. s, 2o4, 2o5, Kyrkohemman, om arrenden å, i Skåne; und. Skrifvel se. I. s. 126. R. d. B. §. 44. — Herde-boställen, rörande Oeconomiska Besigtningar å. I. s. 500. R. d. B. §. 44.; .— Lag) angående uppgörande af förslag till en förbättrad. I. s. 7? (■—75f?.j — Musiks begagnande under Fastelags-tiden, om uppliäfvande af förbudet mot. I. s, 2j2. 2.33• ^* §• 29- *— Råd, angående ändring och tillägg i Kongl. Förordningen d. 26 Febr, 1817 om> och Sockenstämmor. II. 2 s, 88 —88 Rd B. §. 44, — Väktares antagande, om ordningen för. I. s, l82« R, d. B. §. 44. Kyrkornas fastigheter och medel, angående vården och Register. förvaltningen af, samt granskningen af redogörelsen derför. II. 2. s. rjo, 1JI. R. d. B. §, 44. Kämnärer. Se Rådmän. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL 3&nHnUKBU nd Urtima Riksdagen i Stock holm Åren 1844 och 1845. FJERDE SAMLINGEN. 1*1 IQim SållEfe \ I I SMs-Utskoltets Memorial, N;ö t. X N:o 1. Ankom till Exp. Utsk. den 3/ Juli >844-> kl. Q f. m. Memorial om tillökad betjening vid Utskottet.
Och blicken stirrar fånigt fram, Och snart behöfver han ej kam, Då håret kommer att fallera Och blott blir borst af någon sort, Och sen gå alla tänder bort, Och så till sist hon vill bedyra En sak, jag tviflar mest uppå, Att han ej kan på benen stå, Men kryper kring på alla fyra. 1898 Vid tanken på hur det kan gå, Jag aldrig mer på mannen klagar, Man får väl vara nöjd ändå, Som han ser ut i våra dagar. Men » framtidskvinnans » konterfej — Om man blir stolt, är väl förlåtligt — Så vackert målats och så ståtligt, Om ni vill tro mig eller ej, Af själf väste vår Ellen Key. Snorre. För Idu n a f E. G. Folcker. Gaml a möble r oc h nya. (Forts.) Men Gustaviansk a stile n ha r såso m mo - destil i vå r ti d efterträd t rococon. Des s enklare, me n full t s å elegant a forme r pass a oss, oc h v i tilltala s a f des s behaglig a orna - Fig. 10. Ljusar m frå n 1700-talet s slut. Gustaviansk. mentik, oftas t me d moti v från blomstervärl - den, kransa r oc h kvista r a f lager, guirlan - der a f roso r oc h bukette r oc h blomsterkorga r af nejlikor, tulpane r elle r acklejor. Äfve n här ä r de t p å lyxmöblern a so m ornamenti - Fig. 11. Sekretä r frå n 1700-talet s slut. Gustaviansk. ken rikas t framträder; i marketeriarbete t p å byråar oc h skåp, i d e förgylld a snideriern a på spegla r oc h spegelbord, pendyle r oc h gueridoner. Me n äfve n denn a sti l erbjude r (DUN 7.898 i sin a enklar e forme r e n mäng d möbelty - per, hvilk a är o båd e praktisk a oc h vackra.
Dessa förslag biföl los. 4:o Utsk.-s förslag lill förändrad lydelse af iS §. Frih. Raab: Frih. Oxenstjerna har reserverat sig emot ordalydelsen i denna §, och det lärer väl icke eller kunna nekas, alt Hr Frih. deruti har rätt. Någon oegentligbct torde likväl innehållas i Frih. Oxenstjernas förslag, då det nemi. antyder, altComm.coll. skulle äga en rättighet att höra Bergscoll. Med hufvudsakligen fästadt afseende på Frih. Oxenstjernas förslag, tillåter jag mig derföre föreslå en annan redaction, hvarigenom jag tror, alt bans mening fullkomligare Olifver uttryckt. §:n skulle då fä följande lydelse: För inhemska näringar tillstånd, införas mot en tullafgift beräknad till 5 proc. af värdet, kommande Comm.coll iuförskrifvas. I fråga om metaller till förarbetande i berörde ändamål skall ansökningen delgifvas Bergscoll., som äger alt i gemensamt sammanträde med Comm.coll. i ämnet fatta beslut. Hr Printzenskjöld: Vördsamt afstyrkande det för slag, som Frih. Raab har framställt, bar jag trott mig böra upplysa, att inom Utsk. en vidlyftig öfverläggning förehades om redactionen af denna punkt. På sätt Frih. Raab nu har föreslagit, framställde han äfven då sin önskan, att en sådan redaction skulle kunna tillvägabringas, hvarigenom Bergscoll. komme att gemensamt med Comm.coll. besluta i frågan om införskrifning af metaller till machineriers tillverkning. Utsk. ansåg likväl det vara alldeles olämpligt, alt Bergscoll. skulle pä ett sådant sätt inblandas, och alt det vore tillräckligt om Bergscoll. hördes vid tillfällen, då fråga vore om metallers införskrifning, för att derigenom kunna meddela upplysningar om vederb. industri-idkares fördel. Man ansåg Comm.coll., såsom varande det verk, hvilket uteslutande hade alt göra med handeln, böra vara den myndighet, hvilken äfven uteslutande borde definitivt afgöra huruvida importen får äga rum eller icke.
Vid 4:de Art. 1 § ; att, med afseende å den olika tillämpning, sorn häraf egt rum, bestämdt uttryckas bör, att den, som branner eller destillerar bränvin med större eller flere pannor, än hvartill han är berättigad, skall, jemte redskapens förlust, böta tre gånger den afgift, som för denna redskap bordt erläggas, i fall den lofligen varit nyttjad,' samt att, om pannans eller pannornas sammanlagda kannerymd öfverstiger 90 kannor,' bör för hvarje kanna derutöfver böterne beräknas till 10 R:dr, i likhet hvarmed rät telse jemväl skett i sista Morn, af 3 §. i samma Artikel. Vid 5:te Art. 3 §.: att bestämdt uttryckas bör, att den, som i minut försäljer bränvin utan att dertill vara berättigad, skall för hvarje så beskaffad förbrytelse åläggas serskilda böter, men att det förhöjda ansvaret för itererade förbrytelser endast eger rum fbe den, som förut blifvit dömd och straffad; hvilket Utskotten anse vara desto mera angeläget, som, efter den tillämpning åtskillige Domare gifvit åt stadgandet härom i Kongl. Kungörelsen den 19 Maji .1824» den, sorn *6 BevillnLag-och Oecön>-Utsk. Bet. N‘d 6, vid flera serskilda tillfällen olofligen försålt bränvin, ansetts icke kunna till högre ansvar fällas, än om förbrytelsen en enda gång blifvit utöfvad. Slutligen få Utskotten vördsamt erinra, att de ämnen, sorn i detta Betänkande förekomma, äro af 3:ne slag, nemligen: a:o Önskningsmål, hvilka lill Kongl. Majus Nådiga pröfning och afgörande kunna i underdånighet hemställas; a:o Mål, angående grunderna för beskattning, hvarutinnan beslutande rätten till» hör Rikets Ständer allena; samt 3:0 Lagfrågor, hvilka i förslagsväg till Kongl, Majus Nådiga godtfinnande i underdånighet anmälas; Och varda fördenskull, till behandling efter deras serskilda natur, dessa ärenden nu Rikets Höglofl.
Han skämtar med allting, men han är ändå så snäll i själ och hjerta. Och så är han alltid så upprigtig, han kan aldrig sticka undan med någonting.» »Ja,» sade jag allvarligt, »men tror då inte Emelie, att detta hans eviga lättsinne kan störta er båda i det djupaste förderf?» »Ånej,» sade hon förtröstansfullt, »bara vi väl bli gifta en gång, sen så skall jag nog hålla gunstig herren i tygeln. Lita på det! När han får tjent ut sina år vid artilleriet, så kan han ju alltid få sig en god plats vid polisen eller brandkåren eller något annat, ifall han inte, som han sjelf tänker, skulle kunna bli sergeant, och då så kunna vi gifta oss.» Ja, det der var nog väl resoneradt, tänkte jag. Men på tre hela år kunde mycket oförutsedt inträffa – jag kände Tegnéhr, han var oberäkneligare än vädret i April. Jag ville dock ej invända något, som kunde rubba hennes barnsliga förtröstan till hvad framtiden bar i sitt sköte. Men jag beklagade i tysthet, att mina varma religiösa maningar, varningar och föreställningar utöfvat ett så ringa inflytande på den unga flickans sinnelag och uppfattning. Hon var ju i grund och botten alltjemt samma lättsinniga slyna som förut. Det måste tydligen ännu större pröfningar till för att böja hennes verldsliga och fåfängeliga sinne till uppfattning af lifvets allvar. Det blef nu en lång paus i vårt samtal. Slutligen måste jag ju något säga, hvarföre jag bröt tystnaden: »Det är för märkvärdigt att se, huru fort Tegnéhr tillegnat sig knektmanéren.» »Å,» sade Emelie och skrattade på nytt, »han hade allt knektelämpor förut. Supa och svära och slåss och kurtisera, det kunde han, innan han någonsin gaf sig till artilleriet. Jag måste gifva mitt erkännande åt hennes goda omdöme. Men huru dermed förena hennes sympatier för honom? Qvinnans karakter är minst sagdt någonting märkvärdigt. Oaktadt Emelie så tydligt såg hans många fel och brister, tänkte hon likväl aldrig ett ögonblick på att öfvergifva honom.