Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Upplästes ett Memorial af den 6 September frän Bewillnings - Utskottet, innefattande desi yttrande öfwer Konungens Nädiga Proposition, angäenbe förekomne hinder och swäriqheter wid werkställigheten af den förnyade Charta Sigitiatss Förordningen. Lades pä bordet. Wida - 1Z4 Dm 11 September. Widare upplästes Stats-Utffottets Memorial af den Z dennes, innefattande ttllstprkan-e, i anledning af Herr till Ut skottet remttterade Memorial, det matte, uppä anförda ffäl aflidne Hef-Jägmästarens Friherre OripLN8tjltrn38 dotter, Fröken lviLriLUL 0-trollNL 6,ipeiiLtferna tillerkännas den pension 166 R:dr, Z2 si. Bancompnt, hwilken hennes aflidna moder i lifstiden ätnjutit. Ladespä bordet. Upplästes åtskilliga Protseolls-Utdrag fran det Hederwärda B nde-Standet af den z dennes innefattande: Remisi titt Lag-Utskottet af Konungens Nådiga. Proposition, i afseende pä Inteckning i fast Egendom; samt till Oeconomi-^ - Utskottet, Konungens Nådiga Proposition, rörande wärdén af fattige. Bifall ttll Banco-Utskottets Memorial, rörande Banco-Werkets tillständ och förwaltning, samt wttirorens förbättring för arbetarne wid Tumba Pappersbruk. Nemisi till Bewillnings - Utskottet af Konungens Nådiga Proposition, widkommande Chartte Slgittat-e - Förordningen. Bonde-S.ändets beflut, att anmoda förra Riksdagsmannen Pin gesson i Walla och Stockholms Län, att under den tid Banco-Fullmägtigsn Danielson more af sin Riksdags manna befattning bär hindrad, i hans ställe fullmägtigffapet r Banquen färwalta.
Best och Ekon.-Ut skottens Betänkande, N:o 1. 79 § 46. Den, som bevisligen försäljer bränvin lill en person, hvilken redan är synbarligen öfverlaslad, bote 10 R:dr Banco för första resan, och sedermera 20 R:dr Banco för hvarje gång, sådan förbrytelse förnyas. § 47. Å näringsställen i städerna skall, då minutering af bränvin der är tillåten, dörren icke vara läst; och må, vid ansvar som för oloflig bränvinsförsäljning, utminuteringen icke annorstädes än i krogrummet företagas. Å gästgifvaregårdar och andra tillåtne bränvins-minuteringsställen pä landet må, då bränvinsminutering utöfvas, dörren till skänkrummet icke vara läst. § 48. Ej må någon, som utminuterar bränvin, ega rätt till utbekommande af fordringar för det bränvin, han sålunda utlemnat på räkning eller credit. § 49. 1 fråga om åtal för oloflig brån vinsförsäljning, ansvare mannen för hustruns åtgärd, änskönt hon förebära skulle, att förbrytelsen utan hans vilja och vetskap tillkommit; husbonde vare ock ansvarig för dylik förbrytelse, ehvad den blifvit begången af hans lagsladde tjenstehjon eller brännmästare eller andre af hans husfolk eller i hans arbete antagne personer, så vida visas kan, alt sådant skett med husbondens vetskap och tilija telse. § 50. Hvad, till förekommande af oloflig bränvinsförsäljning, är förordnadt, må icke tillämpas å den, som under påstående låg, med vederbörande be - 80 Bese.-, Lag-, samt Allm. Bese - och Eicon - Utskottens B etä tilean de, N:o I. fälhafvares eller kronobetjenings vetskap och tillåtelse, utgifvev bränvin åt dera af manskapet, hvilka blifvit hos honom inqvarterade. § 51.
Den således till vissa procent utgående Export-Tullen bör beräknas efter varans verkliga försäljningsvärde, i afseende på hvars bestämmande grunder för dit hörande föreskrifter här nedanföre uppgifvas. Sker sådan Export med Svensk Helelier Half Klink eller ock med. Utländskt Skepp, bör Tullen erläggas i lika förhållande till den fastställde procenten, som rörande Export med Utländska fartyg ofvanföre är stadgadt, Alla varor, som i hittils gällande TullTaxa endast ärö med Recognilions-Afgift belagde eller åtnjuta andra friheter, böra vid samma fördelar bibehållas, 2. Till Skeppsbyggeriernes uppmuntran må alla i Sverige byggda Skepp och Fartyg, som till Utländningen försäljas, under Tre års tid från försäljningen njuta i afseende på utgående Tullen samma Helfrihet, som Svenska Fartyg tillkommer, 3. Till ersättning för den brist, som genom Tullens nedsättning möjligen kan uppstå’, öfverlemna Riksens Ständer till Eder KonglMaj:t i underdånighet att intill nästa Riksdag förändra Sjö-Tull-Afgifterne på alla inkommande varor i öfverensstämmelse med hvad Eder Kongl, Majit Sjelf i Nåder finner lämpligt. 4. Alla härmed i sammanhang stående reglementariske föreskrifter komma af Eder Kongl. Maj:t i Nåder att bestämmas , med fästade afseende derå, att, då Tullen å både utgående och inkommande varor bör beräknas till en viss pro - 088 'Underdåniga. Skrifvelse,rl ceni af varans verkliga värde, någon åtgärd vid.’ tages til! bestämmande af detta värde, så a 11 detsamma ej, på sätt hitintill i vissa fall skett, må af Gods-egarens uppgift bero; Och anse Riksens Ständer detta ändamål kunna säkrast vinnas om Mäklare eller, der sådane ej finnas, Magistratérne åläggas att hvarje halft år till Tull-Styrelsen insända Betyg ofver försålde varors värden vid för. säljningsdllfällen, antingen innan förtullning ännu egt rum, eller ock med afdrag af erlagd Tull eller andre omkostnader, genom hvilken anstallt
Under den, i anledning af Grefve Frölichs ofvannämnde framställning, hos Ridderskapet och Adeln uppstådda discussion, hafva följande Herrar Ledamöter uti hufvudfrågan instämt med Motionären, de flesta likväl under skiljaktigt yttrade meningar, i afseende å de för offentlighetens införande nödige iakttagelser, nemligen: Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, Gustaf, Grefvarne Horn, Clas Fredric, Hamilton, John, och Spens, Carl Gustaf; Friherrarne Sprengtporten, Jacob Wilhelm, och Åkerhjelm, Gustaf Fredric; samt Herrarne Rothlieb, Carl Fredric, Rosenqvist, Fredric Leonard, Lefren, Johan Pehr, von Becker, Carl Johan, Tham, Wolrath, Cederschjöld, Pehr Gustaf, von Heijne Den i5 Januarii. 97 Heijne, Georg, von Hartmansdorff, August, samt Rosenblad, Bernhard; hvaremot Friherre Boije, Ludvig, och Grefve Gyldenstolpe, Carl, ansett främmande personers tillträde vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar icke böra för närvarande äga rum. Då Utskottet nu går, att uti detta ämne sig utlåta, har Utskottet, hvad sjelfva hufvudfrågan angår, i främsta rummet trott sig böra hänvisa till den i Utskottets tanka fullständiga och tillfredsställande undersökning och utveckling af skälen för och emot offentlighetens införande, som igenfinnes i det utaf sistledne Riksdags Riddarhusutskott, med anledning af Friherre Åkerlijelms, Gustaf Fredric, då i ämnet väckta Motion, afgifne, och bland Bilagorne till Ridderskapets och Adelns Protocoll för den ii Mars i8a3, införda Betänkande. Utskottet inskränker sig således nu till en korrt framställning af den åsigt, som bestämt Dess öfvertygelse i denna fråga. Offentlighetens principe i vår Statsförfattning är erkänd redan af 1809 års Lagstiftare.
Äro StändenS röster delade emellan flera, afgöre Nämden; dock mä ej hos densamma komma under omröstning andra än de, som flesta rösterna i hwarje Ständ erhällit, och mä ej 7-ägot Ständ mer än en Candidat framställa. Leda» itiöter af Nämden mä ej uteslutas frän utbfningen af deras Riksdagsmaana - rätt i Ständen; men träde tillsammans dagen efter ben, dä walet i Ständer, för» rättadt är, och stiljcs ej ät förrän de fleste rösterne sig om en person förenat. Omröstningen ibland Näm» den stall ste per Capita och med flutna sedlar. Hwar och en af Nämden uppgifwe, bland dem som af Ständen äro föreflagne, den han anser böra utköras. Falla drrwid rösterne till mer än hälften af de röstandes anal, pä en Man, ware han behörigen wald. Ä 0 äter rösterne sä delade, att en sädan full piuralile icke tiger - Den ro October. 4051 ger rum^ anställeS ny votering kill antagande af ben, som de siesta rösterna erhällit, och, om han ej antagcs, af den, om hwilkcn, näst efter honom, de fleste af Nämden sig förenat. Inträffar den händelse, att flere personer undfä lika röster, anställcs särskilt votering öfwer dea ordning, hwareftcr om besia personer bör röstas, och ullottcs en af de röstande, dä sädant erfordras för undwikandet af xrria votn. I ben händelse 94 § Regeringsformen omtalar, skall Nämden wäljas inom io:de dagen efter ben som i Riksdags kallelsen till Ständernas sammankomst är utsatt, och Riks - Sländxn stride till Konunga. walet dagen efter sedan Nämden är wald.
Hvad hjälpte det honom, om han blefve en stor mästare, ja, den störste af alla mästare, om han ej kunde mångfaldiga sina underverk, så att de blefve till nytta för tusenden? Och den lärde, mångkunnige mannen längtade så efter lugnt, sansadt arbete, att han blef stenhuggare och murare. Det var då han byggde det störa stentornet nere vid västra bron efter mönstret af kärntornet i hans faders riddarborg, och hans mening var väl att äfven bygga huslängor, portaler, borggårdar, vallar och hängtorn, så att en hel riddarborg skulle uppstå vid Klarälfstranden. Och därinne skulle han förverkliga sin barndomsdröm. Allt hvad industri och handtverk hette, skulle hafva sitt hem i slottets salar. Hvita mjölnardrängar och svarta smeder, urmakare med gröna skärmar för de ansträngda ögonen, färgare med mörka händer, väfvare, svarfvare, filare, alla skulle hafva sina verkstäder i hans slott. Och allt gick väl. Af de stenar, han själf krossat, hade han med egen hand murat sitt torn. Han hade satt fast kvarnvingar på det – ty tornet skulle bli en kvarn – och nu ville han taga itu med smedjan. Stod han så en dag och betraktade hur de lätta, starka vingarna vände sig för vinden. Då kom hans gamla onda öfver honom. Det var honom, som om den grönklädda åter sett på honom med sina lysande ögon, till dess hans hjärna ånyo fattade eld. Han stängde sig inne i sin verkstad, smakade ingen mat, njöt ingen hvila och arbetade utan uppehåll. Så gjorde han på åtta dagar ett nytt underting. En dag steg han upp på taket af sitt torn och började spänna vingar på sina axlar. Två gatpojkar och en gymnasist, som sutto på brokaren och metade löjor, fingo se honom, och de uppgåfvo ett skri, som hördes genom hela staden. De gåfvo sig åstad; flämtande sprungo de gata upp och gata ned, slogo på alla dörrar och ropade, i det de sprungo: »Kevenhüller skall flyga! Kevenhüller skall flyga!»
Kan man icke reglera Staten bättre än den nu är, är det icke alls värdt att befatta sig dermed, Angående anslaget till Veterinärinrättningen, är jag af deras tanka, som tro, att man bör begagna möjligheten att förbättra Inrättningen under den Styresman den nu bar, då det är gifvet, att anslag till byggnader m, 111. ej kunna bättre och med mera bespa - Den 19 Maji e. rn. 363 ring användas än så som under hans händer redan skett. Den här nyligen yttrade grundsatts, att icke göra något för Embetsmännen i de verk, som ej ännu, till följd af Rikets Ständers skrifvelse vid sista Riksdagen, blifvit omorganiserade, skulle kunna komma att drabba de verk, hvilka aldrig komma att undergå någon ny organisation; och delta anser jag för min del lika orätt, som att såsom samme talare framställt, afslå löneförhöjning för en StatsMinister, derföre att han icke begärt den, hvilket vore alt allt för litet värdera den af honom lika med de fleste andre, hvilkas löners förhöjning varit i fråga, i detta afseende visade grannlagenhet. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja den blifvande återremissen. Herr Uggla, Carl Wilhelm: Det är i anledning af den Nådiga propositionen om ett anslag till underhåll af en Eleclricitetsmachin här i Hufvudstaden, som jag begärt ordet, för att vitsorda den förvånande verksamhet och den allmänna nytta denna inrättning medfört uti applicationen, och hvartill jag äfven, under ett pär års vistande här, varit åsyna vittne. Lama, lytta eller eljest af nervlidanden vanföra personer hafva inom korrt tid, då annan Läkareåtgärd icke hulpit, blifvit genom Electricitetens bruk 364 Deri 19 Maji e. m. fullkomligen återställda; ja till och med har jag sett en Döfstum gosse, som begagnade den, ateria sin hörsel till den grad, att han snart derefter lärde sig articulera ljudet. Jag tillstyrker derföre med nöje och efter ruin öfvertygelse StatsUtskottets förslag af 600
Revisions-förrättning har jemväl förekommit, att en Summa af 5,574 R:dr 87 sk. 3 rst., som vid Tull-Verket influtit genom en Finska Fartyg ålagd afgift alt användas vid Åbo Akademi-Byggnader, blifvit, af den anledning att den icke kunnat påräknas bland Stats-Verkets tillgångar, enligt Kongl. Brefvet d. 9 October 1811 afsatt till en Extra Pensionsfond för fattiga Enkor samt uti Riksgälds-G011- toiret förräntad, för att efter Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrifter disponeras, hvilket ock sedermera skett, så alt medlen, utan att i Kongl. Stats-Contoirets Räkenskaper upptagas, förvaltats af Kongl. Räntekammaren, samt åtskillige enkor och barn årligen fått af den dit influtne räntan uppbära dem beviljade Gratificationer; men som, enligt grunderne för Stats-regleringen vid 1809 och 1810 årens Riksdag, Stats-Verkets alla tillgångar utan undantag böra till redovisning i dess räkenskaper upptagas, för att under de fastställde Utgifts-Tittlarne, deribland den 7:de innefattar anslag till Pensioner för fattiga enkor och barn, i stadgad ordning disponeras, samt någre särskildta fonder af Statsmedlen icke måga samlas, hafva Revisorerne yttrat den tanka, att ifrågavarande särskildt förvaltade medel, utgörande vid 1820 års slut 5,760 R:dr i Capital, jemte 24 R:dr 33 sk. 9 rst. behållen ränta, borde bland Stats-Verkets tillgångar ingå och redovisas, hvaremot de 218 Stats-Utskottets Betänkanden. personer, som erhållit Kongl. Majrts Nådiga försäkran, att utaf Räntemedlen njuta årligt understöd och hvaraf beloppet utgjorde 282 R:dr 24 sk., i stället syntes böra tillgodonjuta denna förmon uppå något af redan varande Statsanslag.
Dst ordas val, att skillnaden är ingen, om denna ersättning är hög eller låg, emedan den utgår af Stats-Cassan, och just de, Sorn utgöra denna skjuts, äro äfven skyldige, att bidraga till StatsCassans intrader; men denna princip har ingen rigtig grund, ty de fleste medborgare äro alldeles frie från skyldigheten att utgöra kronoskjuts, och andre så litet dermed besvärade, att det kan vara dem likgiltigt, om derföre erhålles någon betalning eller icke ; men deremot känner jag orter, hvarpå detta besvär är ett verkligen strängt Onus, samt Höst och Vår till stor skada för dess åkerbruk, der Landtmanren, i ofta svårt väder och väglag, får begifva sig 2 å 3 mi! bort till det ställe, der kronaskjutsen skall emottaga?, och derstädes, utan all ersättni g, får ofia bida i 8 å io timmar, innan de uppgifna kronopersedlarne ankomma, hvilka då, som oftast, äro af tungare och svårare beskaffenhet, såsom Canoner, gröfre virke, m. m. hvilket skall fortskaffa» till ännu 2 mils, eller längre väg bort från den skjutsandes hemvist. Är det då billigt, att han, för utgöräridet af detta svårare skjutsningsbesvär, till råga på sitt lidande, skall derföre erhålla en mindra betalning än dess granne, som för sitt, af lika natur varande, hemman är anslagen till utgörande af reservskjuts vid den inom Byn, eller en fjerdedels, högst en half mil, derifrån belägna Bihang till RihsSt, Prot »Sl7-»äig, %:dt Sami. GästgifvareGården, der han icke är skyldig» alt vänta mer än en timma utan, och g timmar emot betalning?
En annan ledamot har sagt, att den elementernas fördelning, som (innes i våra Stånd, måste försvinna i Utsk:n. Jag tror icke heller på spöken, livarken på ljusa dagen eller i mörkret, derföre, att jag ej tror mig stå i mörkret, och jag tror, att samma elementer, som finnas i de afgörande Stånden, måste finnas i de beredande Utsktn. Hr Lagerhjelm: Den siste talaren har i afseende på de svårigheter, hvilka nu blifvit antydda såsom skäl för motionen, förmenat, att de kunde undvikas genom vissa åtgärder, att t. ex. uppskjuta uttagandet af pollet till inträde å Riddarhuset. Hr Cederschjöld har likväl visat, att efter våra lagar hinder häremot finnas, och erfarenheten talar bestämdt under denna riksdag emot hans åsigt. Åtskilliga personer hafva, i anseende till deras höga nummer ej kunnat komma in i Utsk. Samma talare har anmärkt, att om man medgaf ett steg, vore roan säker? alt det andra följde, och har ansett detta vara farligt under nuvar. tendens till libe - D c u 7 Juli f. m. ralitet. Jag svarar, litt det beror af R. o. Ad., om en förändring stall ske, då fråga är om grundlag eller Ridd.- Ordn. Vore en utvidgad rättighet felaktig, lärer ej R. o. Ad. dertill lemna sitt bifall, eller Konungen meddela sin sanction derå. En annan ledamot bar önskat, atl motionen skulle utsträckas derhän, att valet skulle ske inom bela Utsk. Denna fråga har jag redan förut upptagit och besvarat. En annan ledamot bar ansett, att, för conseqvensens skull, electorerna borde bestämma i hvilken ordning hvar och en ledamot skulle vara i tur till ordförandeskapet. Detta skulle vara ganska kinkigt att bestämma och inleda eleetorerna i besynnerliga förhållanden, då val skedde efter afgångna ledamöter, och isynnerhet då fråga vore om sammanträden af 2tne eller flera Utsk. Slutligen har äfven en annan ledamot för sin del hyst det skälet mot motionen, att Utskrn ej skola länge äga bestånd. Detta är ett inkast, som jag ej kan besvara; det beror på hvar och ens opinion.
”Och hon har uppdragit dig att öfverföra svaret på mitt bref,” afbröt kaptenen. ”Jag har således icke ens förtjent, att hon sjelf meddelade mig det! I sanning, Hilda är bra förändrad.” ”Hon har endast uppdragit mig att lemna dig denna. – Rosa räckte honom biljetten. Ferdinand uppryckte den hastigt. De tre eller fyra rader den innehöll voro snart genomögnade, och Rosa såg på tändernas ovanligt hårda tryckning mot öfverläppen, på den djupt rynkade pannan och de blossande kinderna, ja, på uttrycket i hela hans ansigte, att harm, mera än smärta, var den känsla som beherrskade honom. Utan att yttra ett ord, lemnade han biljetten åt Rosa. Hilda skref: ”Huru många gånger vill du ännu höra det, Ferdinand? Nej, och tusende gånger nej, jag blir aldrig din! Upphör derföre att plåga oss båda, genom dessa förnyade böner, hvilka nedsätta dig och smärta mig. Jag har blott en enda bön till dig: måtte du glömma Hilda.” ”Ja, jag skall glömma henne, den hjertlösa, otacksamma, som endast förtjenar att förrycka hufvudet på någon enfaldig landtjunkare,” utbrast Ferdinand slutligen, och gick med stora steg upp och ned i rummet. – ”Ett sådant svar, ett sådant öfvermod, en sådan brist på all kärlek, ja, på all qvinlighet! Jag har aldrig, nej, bestämdt aldrig, älskat henne; det har varit blott ett foster af min inbillning, som föregycklat mig denna dröm. Och du kan tro mig, Rosa, ifrån denna stund är mitt hjerta fritt, och ingen qvinna intränger der någonsin. Vänskapen är den enda känsla jag nu vill hylla, och du skall få se, att jag hädanefter blir så förnuftig och stadig, att både du och farbror få er hjertans fröjd deraf.”
Men Utskottet har trott billigheten fordra, att vid öfvervägande af grunderna för domslut, bör sättas i beräkning huruvida de Ansvariges handlingssätt, icke uti något sällsyntare fall, utan i det hela framvisar något klandervärdt; huruvida det bevittnar en verklig böjelse att anse sig öfver lag och vanvörda föreskrifter; eller huruvida det icke snarare företer blott en tillfällig ovårdsamhet, föranledd dels af en ej alla stunder närvarande vana vid en förbättrad sakernas ordning efter födelsen af ett nytt Samhällsskick, dels af sjelfva Embetsmännens tätare ombyte, dels af desse Embetsmäns nödvändiga användande till många befattningar i ett Land, der den nya ord [ningen] ännu hvarken hunnit tilldana många skickliga män, eller tillåtit sjelfva befattningarne väl redas ifrån hvarandra, dels ock sluteligen af de tillfälliga civila och politiska händelser, som under dessa sednaste år ofta måst hänföra desse högre Embetsmäns sinne och verksamhet utom den bana, å hvilken de hufvudsakligen varit bestämda att handla. Det är efter ett sådant öfvervägande, som Utskottet för sin del funnit den anmälta uraktlåtenheten ej kunna tillskrifvas något annat än denna sistnämnde orsak. Då, uppå sådan grund, Utskottet nu inskränker sig till en enkel anmälan hos Riksens Ständer. utan tillstyrkande af det slags afseende derå, hvartill 107 :de §. Regerings-Formen och 6 :te § af. Ansvarighets-Lagen skulle föranleda; och då, såsom en följd häraf, Utskottet vördsamligen tillstyrker Riksens Ständer att meddela Stats-Rådets samtelige Ledamöter och de Föredragande vederbörlig decharge; gör sig LTtskottet den förhoppning att Riksens Högloflige
Sits Bank eller Riksg.cont., eller revisor öfver dessa verks samt statsverkets styrelse och förvaltning, ej heller sådan person, som, enligt 41 §:n Riksd.- Ordn., icke kan till ledamot i Utsk. väljas. § 33. Främmande åhörare må kunna begås. § 34. Till befrämjande af nödig ordn. vid R. o. Ad:s sammankomster, bör en särskild stadga upprättas och till efterrättelse i Riddarhus-salen anslås; skolande jemväl ett exemplar af samma stadga, äfvensom af års Ridd.Ordn. (J:n 34 i l835 års Ridd.Ordn. flyttad till ordn.stadgan.) Svarar mot §:n 35 i 1835 års Ridd.Ordn. Svarar mot §:n 36 i i835 års Ridd.Ordn. Ändrad §. Svarar mot §§:na 37 och 38 i i835 års Ridd.- Ordn. Svarar mot §:n 3g i i 835 års Ridd.Ordn. Ändrad §. Svarar mot Jj:n 4o i 1835 års Ridd.Ordn, 43 Den I April. denna Ridd.Ordn., tilldelas en livar R. o. Ad:s ledamot vid inträdes-pollettens uttagande. § 35. Väekes in pleno fråga om Ändrad §. Svarar mot §tn ändring uti denna Ridd.Ordn. 4t i 1835 års Ridd.Ordn. eller den i 34 §:n omförmälda ordn.stadga, börén sådan alltid remitteras lill Ridd.Utsk., som med sitt betänk, deröfver till R. o. Ad. inkommer. Besluter R. o. Ad., ianledn. deraf, någon ändring uti Ridd.Ordn., öfverlemnas samma beslut till Konungens nåd. stadfästelse, och blifver, derest det oförändradt gillas, genast efter slutad riksdag gällande.
Redan uti det före 1856—1858 års riksdag afgifna generalförslag hade Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader upptagit sänkningen af dessa sjöar med dertill hörande vattendrag inom Myresjö, Näfvelsjö och Näsby socknar i första klassen af de arbeten, som borde understödjas af de till utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar afsedda medel; och har Styrelsen uti alla sedermera afgifna generalförslag fortfarande på enahanda sätt uppfört detta arbetsföretag till erhållande af statsbidrag. Till följd häraf har ock Stats-Utskottet vid de båda sednast förflutna riksdagarne, under antagande att arbetet komme att med bidrag af de till vattenaftappningar i allmänhet afsedda model understödjas, afslagit de gjorda framställningarne om särskildt statsbidrag till dess utförande. Frågan har nu ånyo blifvit underställd Rikets Stände s pröfning genom en utaf Riksdagsfullmägtigen Daniel Danielsson från Jönköpings län väckt motion (N:o 49), i hvilken erinras derom, att det årsanslag af 50,000 R:dr, som vid sistförflutne riksdag beviljades till understöd för myrutdikningar och vattenaftappningar, vore alltför otillräckligt, då de undersökningar om dylika arbetsföretag, hvilka till Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen inkomma, med hvarje år ökades, utan att, i brist af medel, kunna understödjas. En följd häraf vore, att de större arbetsföretagen, som skulle medföra största gagnet för det allmänna, måste åsidosättas och förbigås, enär, om medel till deras utförande skulle anvisas, derigenom skulle medtagas alltför stor del af det till Kongl. Maj:ts disposition anvisade beloppet. Motionären hade af sådan orsak funnit sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtto till förenämnda företag, såsom lån, på vanliga vilkor, bevilja 30,000 R:dr samt, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet, 12,000 R:dr; dock har motionären sedermera hos Utskottet anmält, att han inskränkte sitt yrkande dertill, att hola det begärda beloppet, 42,000 R:dr, måtte såsom lån varda beviljadt.