Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lilvsrstolpe, Fredagen den 9:de Mars. kienum klockan 5 eftermiddagen. Fortsattes granskningen af Bewillnings-Förordningen. Wld andra ^rncclns II PUNÄ, anmärkte: Herr krintxkcbölä, ?aul^ följande: Ehuru den förestagne io procents Bewillningsafgiften uppå Testamenten, efter min tanka, ar nog högt tiltagen, wil jag likwäl för min del, i fa matto densamma bifalla, at, wid en til utsättande progressiv Bewillnings-afgift, den ma såsom et maximum warda stadgad, det är onekeligt, at jn större en TestamentS-Summa är, desto mindre saknas en dära til utgörande Bewillnings-afgift, och ju mindre man hafwer at gifwa utaf, desto kändarare blifwer utgiften. När uppå sadane grunder en progressiv Bewillnings-afgift blifwit tilstyrkt, för behällen inkomst och förmögenhet, sa synes mig W wara enahanda stät til progressiv afgift pa Testamens - Den 9 Maro. e. m. 4?r stamenten, efter deras storlek, hwilkek jag således i ödmjukhet tilstyrker, och det salunda, at minsta Bewillnings-procent mä blifwa Z och den högsta 10. Skulle detta förslag winna Herr Grefwens och Landtmarstalkens samt Högloft. Ridderstapets och Adelns bifall, sa torde Högloft. BewillningsUlffottet kunna blifwa updragit, at föreftä sjelfwa pro^rellion. Friherre l^annerbeim, IuLr8 ^uAust, instämde i Herr krintrlcbölcls anmärkning, och yttrade sig frukta, at när Testamenten wore sa högt tLxe>acie, stulle författningen fluteligen pä något sätt komma at eluäeras, han wille häldre förestå, at denna afgift til 6 procent uedsätles. Herr krintr-tcbölcl:
Hr von Troil, Emil: Anledningen, hvarför BorgareSt. beslutat ett anslag till understöd för en mindre navigalions-skola i Carlshamn, lärer väl ej egentligen vara denna orts aflägsenhet ifrån någon af de redan beslutade större navigations-skolorna, utan förmodligen har väl grunden dertill varit, dels denna stads stora sjöfart, och dels det nit för saken, som dess innevånare visat, derigennm att de redan tillskjutit en betydlig del af hvad som fordras för denna skolas anläggande. Oin derföre 11. o. Ad. beslutar att i allmänhet antaga BorgareStis inbjudning, så skulle jag tro att det ej vore lämpligt alt göra något undantag i afseende på Carlshamn. Hvad åter angår den föreslagna skolon i Hernösand, s§ ber jag alt fa fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att meningen med anslagen till Carlshamn och Wisby ej är att dermed ensamt kunna inrätta skolor, utan alt kunna fylla bri - 164 Den 5 December. sten i de tillgångar, som innevånarne sjelfve erbjuda. Det är ej uppgifvet, att något sådant förhåll.inde inträffar för Hernösand. Det kunde derföre möjligen Ilända, att de anslag, som lemnäs denna stad, blefve alldeles obegagnade, emedan ingen tillgång der förut funnes, för att fylla hvad som oundgängligen erfordrades, om skolan skulle kunna komina i gång. Detta kunde aga rum på samma gång som någon annan af de norra städerna visade sig beredd att med egna uppoffringar bidraga lill en sådan skolas inrättande. Det torde ej behöfvas mer, än en flyktig blick på kartan, för ali vinna öfvertygelse om, att då navigationsskolor i allmänhet erkännas vara nyttiga och behöfliga, borde äfven någon sådan finnas på den hundra mil länga kusten norr om Gefle. För alt befrämja detta ändamål, tager jag mig friheten alt föreslå den förändring i BorgareSt:s inbjudning, att de 5oo r:dr b:co årligen, som anslås för en navigationsskola norr om Gefle, skola lemnäs till den stad, norr om Gefleborgs län, som först hos K.
Jag var ibland dem, hvilka vid 1818 års Riksdag afstyrkte Ridderskapet och Adeln att antaga detta ConstitutionsUtskottets anbud, att i egenskap af Ständernas ombud, granska Ombudsmannens redogörelse för förvaltningen af sitt Embete; och på det Rikets Ständer icke med fog, om ej af samtiden, dock säkerligen af efterverlden , måtte anklagas för att illa hafva motsvarat 18 15 års ConstitutionsUtskotts visade omvårdnad, om nationalcaracterens utbildning, har jag ansett mig förpligtad att på denna redogörelse fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Med fem Riksdagars Ständer delar jag agtningen för den person, hvilken allt ifrån Constitutionens införande beklädt detta höga Den 18 Februarii. 485 och vigtiga Embete; det är öfver Embetsman* nens åsigt af Embetets idée och ändamål, som jag ämnar yttra mig. Enligt berättelsen har ingen ofördelaktig förändring i lagskipningen, sedan sista Riksdag ägt rum. Orsaken till detta lyckliga resultat uppgifves ligga i domaremaktens nu ä* gande organisation; den anda hvaraf en corps talrika medlemmar böra känna sig lifvade, enligt författarens tanka, uppehälles alltid och s ikrast derigenom, att andans organer få handla och verka gemensamt. En hvar sorn känner samhällsorganismen måste värdera kraften af en ädel esprit de corps. Men det är honom icke obekant, att till dess uppehållande fordras omsorg, moda, och framför allt förmåga, att försaka; det är honom icke obekant, att, enär så olyckligt inträffar, att den enskilta cerpsar.dan, icke förmår emotstå inflytelsen af tidens, så blir vådan för det allmänna i samma mån stor, som corpsen är talrik, och som dess medlemmar finna sig i tillfälle att gemensamt handla och verka. Justitia: - Ombudsmanna Embetes-be6tämmelse, hade jag trott egenteligen deri bestå, att, genom uppmärksamhetens oafbrutna fästande på lagarnes och på folkets ömsesidiga inverkan till gemensam förädling, detta embete skulle, ock kraftigare än enskilta förmå, ;verka till utbildande af dea allmänna andan.
Ut dr. d. i9 JVov. 1834» 39 den til] Stånclet gjorda hemställan att förena sig uti Presteoell BondeStåndets beslut i delta ämne, samt godkände voterings-propositionen; och N:o i 6 i , öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, ppo iip, i anledning at motion, att stadgas måtte, det afhandlingar, hvarigenom någon förvärfvar sig nyttjande-rätt lill jord eller betingar sig så kalladt undantag eller afkomst af annans fasta egendom, böra intecknas för att vara gällande: Utlåtandet jy:o 161 bifölls, och Betänkandet -N:c> ii g lädes till bandlingarne.. S. D. Föredrogos å nyo Lagsamt Allmänna Besvär;- och Oeconom e Utskottens Belänkanden: ]\;o 21, 1 anledning af gjorda anmärk ningar vid Kongl. Majlis Nådiga Stadga om Skiftes-verket i Riket den 4 Maji 1S27, samt Kongl. Kungörelsen den q Junii iu3a: Betänkandet atslogs, med förklarande, att 182 rj års Skiftesstadga bibeli A lies oförändrad; 22, öfver väckt motion, om ändring i Kongl. Förordningen om skogarne 1 Riket den i Augusti 18o5, bifölls; N:o 28, i anledning al vackt motion 0111 förklaring, angående beståndet af de å Soeken-Allmänningarne befintliga intägter, bifölls; och jpo 24. i anledning af väckta motioner, om lindring för Allmogen i de» såkallade Byggningshjelpens utgörande, bifölls.. S. D, Föredrogs å nyo Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 7> med förslag lill sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut, angående grunderne för bränvinsbränningsrättigbeten, samt lill voterings-propositioner i fråga om bränvinsbränningens beskattning:
I enlighet med mitt då gjorda förklarande nödgas jag nu, i anseende till vigtiga, dels enskilda, dels embetsgöromål, ifrån och med nästkommande vecka afsäga mig ifrågav:de förtroendeplats, men anhåller tillika att det oaktadt varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Frih. Leuhusen, Carl Herman: Angelägna resor i och för min tjenst nödga mig att från och med nästk. Söndag afsäga mig de förtroenden, som varit mig lemnade, att vara elektor samt Den 26 Augusti. 127 ledamot i Const.Utsk., hvarjemte jag anhåller att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. R. o. Ad. lemnade äfven härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkmän att sammanträda till val af en elektor efter Frih. Leuhusen, samt Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Const.Utsk. efter Frih. Leuhusen och en ledamot i StatsUtsk. efter Hr von Troil. Hr Gr. o. Landtm, upläste en till honom ankommen så lydande skrifvelse: Högvälborne Hr Grefve och Landtmarskalk! Direktionen för K. Svenska AktieBolaget för jernväg emellan Köping och Hult har äran härigenom inbjuda Högvälborna Hr Gr. o. Landtm, jemte 20 ledamöter af R. o. Ad. samt Ståndets Sekret, att med sin närvaro hedra det högtidliga öpnandet för allmän trafik af jernvägen mellan Örebro och Arboga, hvilket kommer att äga runi nästa Lördag d. 29 dennes; och får Direkt:n tillika meddela, att ångfartyget Arboga, som blifvit stäldt till Direktins förfogande för de inbjudna gästernas befordrande till och ifrån jernvägen, afgår från Itiddarholmshamnen kl. 4 på morgonen nämnde dag samt återvänder på e. m. De bifogade banden torde fästas i knapphålet såsom igenkänningstecken för betjeningen å ångfartyget och vid jernvägen. Stockholm d. 26 Augusti 1857. A Direktionens vägnar C.
– Du skall inte gå utanför contoiret en annan gång. Det är bättre, att du efter vår vana möter mig i allén. – Ja, men i dag fick jag lust att gå fram. – Tror du, att du blifvit sedd? – Ja visst. John Hall stod hela tiden i fönstret och slukade mig med ögonen. – Kunde jag inte tro, att det är slätt bevändt med hans arbete därinne, sade Fredrik harmsen. Han lägger sin näsa i blöt af pur envishet. Vet du, hurudan John Hall är? Jag skall tala om det för dig. Han har lika många kapriser som en kollrig häst och är lika envis som en gris, med hvilken han också i åtskilligt annat kan förliknas. – Det gjorde mig platt intet, att John Hall fick se mig. Han är ganska beskedlig och skvallrar inte. När jag såg honom stå där, vet Fredrik, hvad jag då tänkte? Jag tänkte: det är stor skam, att Fredrik Damm inte är John Hall! Jag tänkte: jag vånne Fredrik hade alla dina rikedomar, och att det vore du, som satt på contoiret hos honom! – Gud frie och bevare mig för en slik handelsbetjänt! skrattade Fredrik. – Det är inte heller så indispensabelt, att han sitter på din plats, blott du sutte på hans. – Det var godt, att du ej önskar mig något så ledt. Med John Hall som bokhållare finge jag snart lämna in min stat; kanske inte så länge som gamle Herpel lefver, men sedan. – I alla fall är det stor skada, att jag är en fattig sate, ty det skulle passa min söta Constance innerligt väl att vara rik. Constance suckade. – Ja, säkerligen. Vi skulle båda två passa alltför väl till att vara rika människor. Vi skulle komma körandes i vår fyrspända vagn med kusk och lakejer i grant livré, och alla vi foro förbi skulle begapa oss och säga: hvilket vackert par! Men Fredrik kan vara alldeles förvissad om, att jag inte skulle vara stolt öfver vagnen – Constance smög sig tätt intill Fredrik, medan hon talade – eller öfver hästarna eller betjänterna, inte en gång öfver mig själf, jag skulle bara vara stolt öfver honom! Jag kan ej tänka mig någon större delice än att höra alla säga:
Om Ek-Barken uti närvarande tid, då våra Ek-Skogar blifvit så betydeligen medtagne, ej efter vanligheten skulle, enligt nu gällande Forfattningar, vid Ekars fällande, vara en skyldighet att aftaga, och till Inrikes behof användas, skulle, utom den oundvikeliga undergång, som då framdeles förestod Svenska Garfverierne, ännu en serdeles stor olycka för det närvarande, deraf blifva en följd, den nemligen; att större delen af det Varu-Lager, som nu är under beredning, af brist på erforderlig Bark, blef förderfvadt och uppruttnadt, alldenstund de Hudar, hvilka nu äro uti Beredningskaren nedlagde, ej förr än vid medlet af nästa år kunna derutur upptagas. Jag tror mig således icke sakna anlednin - 426 Den 17 Februarit. gar att bestrida Oeconomi® Utskottets Betänkande, i allt hvad som angår Ek-Barkens vård eller export, och deremot vördsammast tillstyrka afslag till båda dessa uppgifne alternativa Förslager, med anhållan ej allenast om Återremiss, utan ock att mina vördsamma anmärkningar äfven må få åtfölja Utskottets Betänkande. Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde Proposition till bifall af Oeconomi® Utskottets ifrågavarande Betänkande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskal> ken hemställde om Ridderskapet och Adeln ansåg de af Herr Estenberg vid Betänkandet framställde anmärkningar hindra detsammas antagande samt på sådan grund behagade Betänkandet jemte anmärkningarne till Utskottet återförvisa. Bifölls, Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottets den 4 dennes afgifne, samt den 13 i samma Månad på bordet lagde Memorial, i anledning af väckt fråga om utfärdande af en Förordning, rörande Vattenverksägares åligganden. 1 Den 17 Februarii, 4?7 Grefve von Schwerin, Fredric bogislaus an* förde skriftligen.- Högloflige Oeconomi*
Funnes det deremot i Sollefteå en två-klassig läroanstalt, så skulle densamma kunna begagnas, om man tager afståndet på alla sidor derifrån endast till 4 mil, af följande församlingar ofvanom Sollefteå, nemligen: Hellgum, Långsele, Graninge, Ed, Resele, Liden samt Mulltrå eller, jemte Sollefteå, tillsammans 8 socknar med en folkmängd af 10,404 personer, hvartill äfven kan läggas 7 socknar nedanom Sollefteå med en folkmängd af 7,397 personer, hvilka äfven hafva närmare väg, eller endast 4 mil, till Sollefteå, under det att alla, till ock med de sistnämnda, hafva från 6 till 14 mil till Hernösand. Då man af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof finner, att deruti tillstyrkes anslag för inrättande af en pedagogi i köpingen Mönsterås i Calmar län, som har en folkmängd af endast 1,300 personer och från hvilken afståndet till Oscarshamn, der elementarläroverk finnes, utgör endast 3i mil, så och ehuru Sollefteå icke är köping, vågar jag, då skilnaden emellan stad och land i nästan alla andra afseenden upphört, sedan den nya näringslagen blef gällande, göra mig den förhoppning, att skilnaden äfven må upphöra med afseende på rättigheten till skolbildning på Statens bekostnad. På grund af hvad jag sålunda anfört får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer behagade bevilja anslag till aflöning åt en rektor och en kollega för inrättande af en pedagogi i Sollefteå, så snart omkringliggande kommuner visat sig hafva anskaffat tjenlig bostad för lärarne samt lämplig skollokal, för hvars uppbyggande vördsamt anhålles om ett 84 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 56. anslag för en gång af 5,000 Riksdaler Riksmynt, allt likväl under den förutsättning, att högre folkskolan indrages. Om remiss häraf till vederbörligt Utskott anhålles vördsammast. Stockholm den 8 November 1865. P. Engman, från Wester-Norrlands län.
Om det varit Hr von Hartmansdorff* mening att föranleda discussion öfver den nya åsigt, hvarmed han framkommit, så hade han derpå bort begära Hr Frih. o. Landtnäs propos., och icke utaf Ilr Landtm, begära förklaring öfver det af R. o. Ad. genom votering fattade beslut, emedan det icke är Landtm., utan Ståndet, som skall meddela en sådan förklaring. Jag upprepar, att jag i sjelfva saken är af samma tanke, som Hr Frih. o. Landtm., men jag hoppas, att formen hädanefter icke måtte blifva den, ätt den förklaring Hr Frih. o. Landtm., 22 H. 3o j 234 Den 22 Mars f. ra. på en ledamots förfrågan, kan afgifva om livad som genom en votering må finnas vara besluladt, skall anses såsom Ståndets beslut. Ulskts yttrande an g: de väckt fråga om en taxas bestämmande för de biträden, sorn enskilde kunna påkalla af ingeniörer, anställde vid den nya styrelsen för allmänna arbeten. Hr von Hartmansdorff: En sådan framställning till K. i\l., som bär ifrågasattes, nemi. alt en taxa måtte utfärdas för de personer, soto användas af enskilda i afseende på byggnadsföretags utförande, anser j.ig böra äga rum. En hvar, som haft med dylika ärenden att skaffa, lärer äfven hafva förnummit, huru svårt det är att bestamma afgiften för de personer, som till dylika undersökningar begagnas, då ingen allmän föreskrift derom finnes. Menigheterne, sorn bekosta dessa företag, önska att få dem verkställda för så liten kostnad, sorn möjligt. A andra sidan önska de, som få dylika uppdrag, all hafva sitt besvär och sin resekostnad väl betalta. Landshöfdingen saknar bestämda grunder för sitt tillgörande och kan icke sammankalla menigheterna för att höra dem deröfver, utan måste vanligtvis på egel bevåg uppgöra öfvei enskommelsen.
Jag instämmer visserligen med Gr. Löwenhjelm deruti, alt det vore väl och nyttigt, om man kunde bestämma en rund summa för hvarldera af Regeringens departementer, men, mine herrar! detta är en sak, som i närvar, tid väl kan önskas, men som omöjligen nu kan verkställas. Jag tror mig ej behöfva yttra något mera inom detta Hus om anledningarna hvarföre jag anser det rent af omöjligt att nu vidtaga en sådan princip, och jag tror det vara ganska obetänkt alt vilja söka genomdrifva densamma. När vi nu hafva fördelat den extra-slalsregler:n på vissa år eller viss tids bestämmelse, så har iletta äfven sin grund i K. M:s egen nåd. propos. Arsberäkningen för 4 år i stället för 5, kan möjligen hos många hafva sin grund i den fisiglen, alt R. St. böia sammankomma när dessa 4 år liliändagålt. Jag anser denna åsigt så naturlig och så riktig, och delar densamma så fullkomligt, alt jag ej finnér någon betänklighet uti att här öppet förklara, att jag skulle förundra mig deröfver, om icke i närvar, tidpunkt R. St. skulle finna behöfligt att oftare sammanträda, för att med mera sakkännedom och mera grundlighet kunna företaga de stora och vidt omfattande arbeten, som här förestå. Mig tyckes verkligen, att man vid denna riksdag haft en ganska talande erfarenhet af hvad det vill säga att dröja 5 år med en riksdags sammankallande. Huru ser det väl ut, mine herrar! under denna riksdag? Hafva riksdagslörhandlingarne och arbetena verkligen varit mera mogna och antagliga, derföre att de haft de fern årens liggetid för att mogna. Jag tror det ej; jag tror tvertom, att vi hafva betydligt kommit tillbaka på den politiska banan, genom det långa uppskofvet emellan riksdagarna. Det är således i min öfvertygelse både att hoppas och önska, att R. St. måtte hädanefter oftare sammanträda. Della är, såsom jag tror, K. M:s ledan framställda åsigt, och R. St. hafva äfven i min tanke, genom sitt beslut, yttrat sig i denna syftning.
Blenda såg leende upp. ”Huru då, mamma är den saken så angelägen?” ”Lyd, mitt barn! Det är en sak, hvars nödvändighet jag, din mor, känner. Herr kusin, var så god och förena sig med mig! Jag har erfarenhet af lifvet och vet hvad jag tillråder.” ”Förlåt, förlåt, min bästa tant, att jag är en så försumlig värd!” ursäktade sig kusin Jean. Och nu började en munter strid mellan de båda unga. Blenda ville icke alls äta, men då hon tvingades dertill, tvingade hon å sin sida kusin Jean att uppäta de dubbla portioner, som hon lade för honom. Ändtligen var förfriskningen intagen; och sedan kusken och en betjentpojke, hvilken åtföljde grefven under hans sista inkognito, gjort slut på resten, steg värden med damerna i vagnen, och resan fortsattes. ”Nu, då vi kommit oss i ordning”, sade Blenda – som, sittande midt emot sin riddare, med förtretlig skalkaktighet vred parasollen så, att han ej fick kasta någon blick på hennes blomstrande ansigte – ”nu skola vi tala allvarsamt och i förtroende!” ”Börja med det då, min lilla kusin!” svarade han, i det han behändigt fattade om parasollen och sköt den åt sidan. ”Sedan”, tillade han hviskande och med en blick, som höjde rosorna på Blendas kind, ”blir det min tur!” Blenda kastade ett förstulet ögonkast på sin mor, hvilken till svar gaf henne en temligen eftertrycklig stöt i sidan begge hade en och samma tanke: ”Nå ändtligen!” ”Jo” – återtog vår unga fröken, sedan hon lyckligt öfvervunnit den blygsamma förvirring, som grefvens sista ord förorsakade henne – ”det förhåller sig så, att jag blifvit uppmanad att taga råd af kusin Johan, och som jag blott känner en kusin Johan, så är det naturligt att jag vänder mig till honom.” ”Och han skall efter bästa förmåga söka att motsvara förtroendet.” ”Nå, hvem tviflar väl på det Händelsen är den, att en ung man af mina bekanta funnit mig så der temligen i sin smak.” ”Detta är något obestämdt, alldenstund det är bestämdt att många andra funnit detsamma!”
M oell roo M. sädana stadganden, som anga de lall, dä huller eller oljud vid vakt, ä gata eller torg iorekaller, eller upplopp oeh oloflig folksamling uppkommer, oeh af hvilka största delon äro af den heskatlenhet, att jag tror dem höra intagas i don lag, hvartill oss nu Zligger att uppgifva förslag. Läsom allmänna grundsatser för denna lagstiftning torde höra antagas, att lagen mäste innehära stralf-hestämmslser, sä skäligen stränga, att de törmä afskräeka frän hrottets torötvande, samt att i löreskrifterne, angående hvad vid upplopps dämpande iagttagas hör, lagen innehar garantier till hesk^dd, iske hlott lör de civila oeh militaira myndigheterna, emot förolämpning och väldsrrmheter af folksamlingen, utan ätven för folksamlingen emot ep tpr - fVirr/rjgu: /'ro/iorrdro/r, iVio ^!2, kastad ocb obebörig framfart ak de offentliga myndigbeterna, emedan vädan lör lugnet ock allmänna säkeilreten ur icke af mindre vigt i ena afseendet un i det andra. Det s^nes dock angeläget, att, enär i stad, der garnison finnes, upplopp befaras eller redan utbrutit, ej mindre (kommendantens un Dolismagtens föreständare forpligtgs att, 83 ford sig göra later, sig pä stället infmnli, för att gsiuensamt verka till upploppets dämpande; att (lommendanten sjelf olvertager befälet för den pä stället varande militaira stprkan, pä del att medmenniskors säkerbet till lilvet wä, sä mpcket som möjligt ur, icke dero uf en ung oeb oerfaren Officerares eller okunnig
Annat särskildt skäl för detta förslag, än att inhemska lilhografien härigenom skulle lifvas, har icke blifvit anfördt, men då Utskottet befarar att ett sådant särskiljande af dessa artiklar, som föreslagits, lätteligen skulle föranleda till olägenhet vid lullbehandlingen, helst fall stundom förekomma, der inskriptionerne äro så väl ä det ena som andra språket och den åsatte afgiften, hvilken endast afser att motsvara papper s-tullen, icke kan vara i någon mån betungande, åtminstone för sådana bland ifrågavarande artiklar, som utgöra konstverk och hafva ett högre värde, får Utskottet hemställa, > att, utan afseende å berörde motion, Kongl. Maj:ts förslag i ämnet, som i bifogade införsels-larif innehålles, mätte godkännas. För Kreatur, alla slag, upplager kommitterades, af Kongl. Maj:t antagna, Kreatur. förslag tullfrihet vid införsel. Utskottet har häremot så mycket mindre funnit anledning till någon erinran, som kreatur, till följd af Kongl. Kungörelsen den 12 December 4856, redan äro intill innevarande års sint tullfria, och det icke kan vara skäl att genom tullbeskattning motverka kreaturs-införsel till riket, hvilken, med få undantag, eger rum endast för race-förbättring, ladugårdarnes förökning eller andra allmän-. 30 Bevillnings-Utskollcts Betänkande M 10. Krut. Salpeter. Ljus. Talg. Stearin. nyttiga ändamål och i allt lall betydligt fördyras genom en hög transportkostnad. Utskottet tillstyrker alltså att kreatur, alla slag, må vid införsel vara tullfria. Beträffande artiklarne Krut och Salpeter, oraffinerad eller raffinerad, hvilka torde böra i ett sammanhang förekomma, har af Kongl. Majit blifvit föreslaget, att införsels-tullen å salpeter skall bestämmas till 15 öre skålpundet intill slutet af år 1858 och denna vara sedermera blifva tullfri, samt att nu gällande förbud mot införsel af krut skall qvarstå under nämnde år, men artikeln derefter få införas mot en tullafgift af 5 öre skålpundet.