Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror mig ingalunda hafva öfverskrida min rättighet, då jag emot det fattade beslutet nedlagt min reservation, likasom jag icke heller ämnat framställa förebråelser emot någon och aldraminst emot Hr Gr. o. Landtm. Att ifrån Hr Printzensköld få höra så beskaffade förebråelser har icke heller väckt min förvåning. Den nu upkomna discussionen anser jag visserligen icke innebära någon olaglighet, men har icke gifvit anledn. dertill, emedan jag icke vet hvartill den skall tjena. Hr af Ström, Israel Adolf, upläste följande motion. Hos II. R. o. Ad. får jag vördsammast utbedja mig öfverseende med att jag å nyo framställer ett ämne, hvarmed jag tillförene fastän med mindre framgång fallit besvärlig. Ämnet är dock af den vigt att jag skulle förebrå mig om jag icke ännu vågade ett försök att väcka upmärksamheten derpå. Det rörer skogarnes behandling, hvilka efter min folia öfvertygelse vanvårdas, då de likväl utgöra en Iifsfråga för landet och dess innevånare. Jag kan icke med likgiltighet åse huru de vackraste skogar falla, och rent af sköflas, utan att ägarne göra minsta bemödande eller minsta upoffring för ny skogs npdragande. Man liar såsom skäl emot mine förslager, användt den satsen att det onda hjelpes af sig sjelf på det sättet att då skogsvarorne få ett högre värde så blifva också skogarne bättre skötte. Jag åter påslår motsatsen, och erfarenheten har visat alt ju högre priserna på skogsalster stigit, desto flera skogar hafva blifvit uthuggne. Utlänningar inköpa flere stora skogstrakter i de norra provinserne för alt inom vissa år hafva skördat skogen, och desse tänka visserligen icke på hvarken alt spara fröträd eller äterså ny skog ur hand. De nordiska skogsvarornes företräden i godhet, skogsbristen i de sydliga länderne, och de nu så högt stegrade priserna på skogsvaror å utländska marknaderne locka ännu flere spekulanter lill Svenska skogarne, och vi hafva dessutom på sådane spekulanter ingen brist inom landet. Huru en sådan hushållning skall slutas är lätt att inse för dem sorn älska sitt fosterland och hafva omtanka för efterkommande slägter.
Desse ledamöter måga utses till det antal Församlingen finner af nöden, antingen för hvarje år eller för längre tid; Och vidtager deras befattning med början af året näst efter det, då de väljas. Ingen må, utan förfall af sjuklighet eller ålder utöfver 30 år, ett sådant förtroende för ett års tid sig undandraga; men ingen må, emot sin vilja, kunna tvingas att längre tid dermed fortfara. Som ansvaret å Fattigvården ligger å Församlingen eller Socknen, må, sedan dess och Fattigvårdens skyldigheter nu blifvit genom denna Stadga utstakade, det af hvarje Församling eller Socken bero, att, i öfverensstäm leise med de här lagde grunder, gifva Fattigvår ^-•Styrelsen och på förvaltningen och användandet af Fattigvårdens tillgångar de närmare föreskrifter, hvilka pröfvas af nöden för ändamålets vinnande och skyldigheternas noggranna uppfyllande, samt att för öfrigt, så vidt Församlingens Ledamöter rörer, träffa alla de särskilda öfverenskommelser, hvilka kunna lända så väl till befordrande af sådan Fattigvård och tillsyn, hvarpå Stadgan syftar, som ock derutöfver till Fattigdomens förekommande och Tiggeriers hämmande. Dock skola alla <1 yl ika Reglementen och öfverenskommelser ovilkorligen underställas Konungens Befallningshafvande i I,änet , och Consistorium, i Stiftet för att af dem granskas i 5* Betänkande om Fattigvården i R i keti eeh stadfästas samt, da de innefatta Sfadganden-, hvarigenom en eller annan för Riket allmänt gällande Författning skulle rubbas elter inom. Församlingen eller Socknen bela gas sin verkan, alltid ifrån Konungens Befallningshafvande och Consistorium insändas, jemte deras underdåniga Utlåtanden, till Kongl. Majus Nådiga profning ~r Äfvensom Kongl. Maj:t, när eljest någon Församling eller Socken önskar Dess Nådiga stad-, fästelse, Leke lärer vägra att i nämnde ordning densamma meddela.
Korteligen: likaväl behöfver, å sin sida, Skolan en förnyad inflytelse och verkan af samma den gode Anden, som nu vill väcka Kyrkan till nytt lif och ny helsa, som, å den andra, så väl Stat som Kyrka behöfva lå igen sin egendomliga gamla skolgrund. Och här behöfves alltså en nyupprätlelse af sådana lärdomsskolor, som de voro, hvilka under namn af Kyrkooch Stalsse minarier (Ecclesw et Reipublicee seminaria) redan vid kröningstillfället den 28 November 1650 inaugurerades, eller sådana statskyrkliga lärarebildnings-skolor, som tillförene varit i hvarje slifts kathedraleller trivialskolor och gymnasier lill finnandes. Också skola väl eljest, som det vill synas, både Stat och Kyrka i brist af tillräckliga eller dugliga funktionärer, blifva i sinom tid alldeles redlösa, samt äfven Skolan sjelf blifva det, trots det hjelpemedel, som nu deremot i Betänkandet under punkten g föreslås. — Och torde fördenskull skäl nog vara förhanden, att den föreslagna underdåniga skrifvelsen varder i dess innehåll förändrad till en underdånig önskan: det måtte förberedande åtgärder i nåder vidtagas för en sådan afsöndring samtliga skolorna emellan, att vissa rent offentliga lärdomsskolor, en i hvarje stift, må upprättas för meddelande af de kunskaper och den bildning, som må anses erforderlig för såväl blifvande embetsoch tjenstemän i Staten, som för blifvande lärare i både församlingar och skolor. Dock blir nog ännu hvarje sådan åtgärd ansedd för omöjlig, tills deraf engång blifver en nödvändighet, sedan den nya konfusionstheorien, förmedelst skolungdomens antingen öfveransträngning och förslappning, eller tvärtom blott ytliga och skrytsamma småkunnighet, hunnit i det offentliga och enskilda lifvet utveckla alla sina sorgliga följder.” af Herr Berggren: ”Yrkandet, att latinet måste ”maka åt sig,” hade full befo genhet på den tid, då detta språk utgjorde det nästan uteslutande hufvudämnet vid läroverken och då derjemte den real—bildning, som i apologistskolan meddelades, icke kunde vara annat än högst ofullständig.
Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrk, hade iftlemnat ett 6å lydande Anförande: Ehuru jag in Pleno den 27 sistledne Maj, eftermiddagen, när ConstitutionsUtskottets Betänkande angående StatsRådets decharge föreJ hades, flere gångor yttrade mig, dels öfver de anmärkningar, sorn emotj.en del af innehållet Den 13 Julii. af Constitutions-Utskottets Betänkande frr inställdes, dels för att utveckla motiverna och förhållandet med detta Betänkande, anhåller jag likväl, att nu till Protocollet i samma ämne få yttra några tilläggande upplysningar, som jag vid nämnde plenum icke erhindrade, men som jag anser nödige för rätta bedömmandet af dem, som läsa våra Protocoller, öfver ämnets beskaffenhet, och min öfvertygelse derom. I afseende på ConstitutionsUtskottets anmärkning emot ExpeditionsSecreteraren Bergström, yttrar sig Herr Friherre Wirsén, det Denne Föredragande icke 'dr i ringaste tillfälle j att Sig häröfver förklara j inför deni, som skola damma honom och attj dd StatsSecreteraren Qviding åtminstone inom Ridder skåpet och yl deln kan göra ett försvar gällande j saknar den förenämnde detta alldeles. Afven att hans Embete icke medgifvcr endtledigande utan laga Dom hvilka omständigheter Herr Friherren med skäl anser ömmande, Härvid får jag upplysa, att ingen föredragande, som icke är Adelsman, kan begagna försvarsrätten inom något Stånd, och att uti Grundlagarne icke finnes något lagligt correctif emot denna hårdhet. StatsSecreter-aren Qviding , som icke längesedan hade befunnit sig i denna 6enare belägenhet, om anmärkning emot honom varit gjord, kan emedlertid nu, under det han inom Ridderskapet och Adeln sig försvarar, af de andra trenne Respective RiksStånden likafullt blifva bedömd till den påföljd, som 107 föreskrift utsätter, i häadelse Rikets väl så* dant kräfver.
Detta är i allmänhet de anmärkn:r, hvarpå jag grundar den önskan, att detta betänk, måtte återremitteras, för alt vid återkomsten innefatta det förslag, att liksdag må hållas hvartannat år. Att dermed må förenas det förslag, Gr. Posse framställt, att de må på bestämda tider återkomma, deremot har jag ingenting att invända, utan instämmer jag deruti. Hr Gripenstedt, Joh. Aug, uppläste följande: Historien tyckes bevisa sanningen af den sats, att mensklighetens öden fortgå efter en viss lag, och att denna lag är fortskridandets. Med olika hastighet hafva de särskildta folken under olika tidskiften framgått på denna bana; men hvilket land och hvilken tid man än betraktar, så är rörelsen dock märkbar och oföränderlig i sin riktning. Dess inverkan på samhällsformen är utan gensägelse den, att hafva utvecklat jemlikhetens princip, samt hafva väckt och utbildat folkens slumrande känsla för sina rättigheter och sitt menniskovärde. Under tusenårig strid har denna princip småningom sträfvat att "jemna höjderna och fylla djupen” bland samhällets classen, samt har från en fåtalig, ensamt herrskande adel ryckt prerogativet af makt och anseende, för att visa och förkunna förmågans lätt härtill framför födselns. Ännu alltjemt fortgår denna utvecklings-process i staternas inre, och verkningarna deraf äro synbara för oss alla. Men de bedömmas derföre ej lika. Annu finnas de, som tro, att dessa betänkliga tecken endast äro en oro för dagen, ett eftersvall af de verldsomhvälfningar, som den nyaste tiden frambragt, hvilket ännu kan lugnas och återföras till sitt förra tillstånd. Ingalunda förhåller det sig så. Det är spåren af densamma, hela slägtet omfattande, rörelselagen, som med oemotståndlig makt arbetar sig fram och öfver besegrade hinder och krossade throner framgått och framgår.
Och alle andre hjeltar, som ibland de oomskorne fallne och med deras krigsvärjor till helvetes farne äro, och hafva måst lägga sin svärd under sin hufvud, och deras missgerning öfver deras ben kommen är, hvilke dock förfärlige hjeltar voro i hela verldene; alltså måste de ligga. Så skall du ock visserliga ibland de oomskorna sönderkrossad varda, och ligga ibland dem som med svärd slagne äro. Der ligger Edom, med sina Konungar och alla sina Förstar, ibland de slagna med svärd, och ibland de oomskorna, med andra som i kulona fara, hvilke dock mägtige varit hafva. Ja, alle Förstar nordanefter måste ock dit, och alle Zidonier som med de slagna nederfarne äro, och deras förskräckeliga magt är till skam vorden, och de måste ligga ibland de oomskorna, och dem som med svärd slagne äro, och bära sina skam, samt med dem som uti kulona fara. Dessa skall Pharao få se, och hugna sig med allo sino folke, som under honom med svärd slagne äro, och med sinom hela här, säger Herren Herren. Ty hela verlden skall dock en dag frukta sig för mig, att Pharao och all hans hop, ibland de oomskorna och med svärd slagna, ligga skall, säger Herren Herren. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, predika emot ditt folk, och säg till dem: Om jag läte komma svärdet öfver landet, och folket i landena toge en man ibland sig, och gjorde honom till sin väktare; Och han såge svärdet komma öfver landet, och blåste uti trummeten, och förvarade folket; Hvilken som nu trummetens ljud hörde, och ville icke taga sig vara, och svärdet komme och toge honom bort, hans blod vare öfver hans hufvud. Ty han hörde trummetens ljud, och tog sig likväl intet till vara; derföre vare hans blod öfver honom; men den som tager sig vara, han, undsätter sitt lif.
Nödiga tillätclsc erhäilit del af dct förslag till en Tryckfrihets-Förordning, som af ben redan före denna Riksdag tillförordnade, och af Utskottet r dest Förslag till Regeringsformen ätföljandc Betänkande omnämnde särskildtr Committé blifwit utarbctadt. Utskottet som uti den ! hosföljande Förslag i allmänhet rädande anda sunni! fullkomligen förenad dcn libcralitö som förwarar hwarje Medborgares förnuftiga yttrande rätt, med dct as, seende pä laglighet som förekommer yttrande-rättens mihbruk, har ansett detsamma wara af ett ypperligt wärde, betragtadt säsom en grundläggning för utöfnin, gen af dcn kan hända dyrbaraste bland et folks rättigheter. Om detta förslag i omständigheterne af desi utförande och tillämpning äger all ben fullkomlighet ett fritt men bestämdt bruk af Tryckfriheten synes fordra, wägar likwäl Utskottet under erkännande af ämnets utvmordenteliga swärighctcr, hysa nägvt twifwelsmäl. I följd af de olika intryck Utskottet altsä wid pröfningen af detsamma erfarit, har Utskottet ansett sin pligt likmätigast, och mest förenligt med sakens wigt, at härmed berörde förslag icke säsom sitt, utan sädank det' är, Tryckfrihets-Committhcns, Riksens Högloft.
Har bon blifvit underlåten af verkställande magiens högs le utöfvare, och derföre öfverlåten tffl Sa Hor till Constitutions-Utskotlets Memorialj It.v 26, deri oberoende Domare-magten, så synes det vara hennes högste utöfvare, utgörande en i hufvudstaden befintlig och i Konungens namn handlande myndighet, som bör sig dermed befatta. § 114. Hvad den formella behandlingen af Stånds-frågor beträffar, åberopas anmärkningen vid § 81 af Utskottets förslag Lill Riksdags-Ordning. Men Utskottet har i sak gjort högst betydliga förändringar i 114 §, hvarå Riks-Ståndens uppmärksamhet destomera bör fästas, sorn öfverskrift ten blott nämner i?ecfoc£/o72.y-förändringar. Utskottet har uteslutit Femte Ståndet från delaktighet i denna §. År sådant förenligt med den jemnlikhet, som borde detsamma i förhållande till de öfriga medgifvas? Utskottet har från den nuvarande ordalydelsen uteslutit orden förmoner, rättigheter och jriheter3 samt med detsamma från delaktighet i denna § i verkligheten uteslutit äfven Borgareoch Bonde-Slånden, hvilka ej hafva några privilegier, som under denna benämning äro meddelade. Privilegier egas för närvarande icke blott af Presterskapets utan af Preste-Ståndetj Professorer, Lectorer, Rectorer och andre Skol-lärare, sool ■eke äro Prester, derunder jemväl inbegripna. Genom det uttryck, Utskottet begagnat, hafva dessa blifvit uteslutne, och skulle, om förslaget antoges, pörlora sina grund-lagliga rättigheter.
3:o Å erhållna lånebiträden Kommer att, efter fem års förlopp sedan medlen blifvit af Riksgälds-kontoret utbetalda, årligen erläggas fem procent af det primitiva kapitalet, hvaraf tre procents ränta först beräknas å det, vid hvarje liquid, återstående kapital, samt det öfriga utgår såsom afbetalning, intill dess bela kapitalet med ränta sålunda blifvit till fullo betaldt; och skall den nu bestämda betalningstiden för de lån, sorn sueeessive utgått, räknas från slutet af det år, hvarunder första andelen af lånet blifvit lyftad; kommande, hvad liquidalions-sället för de till odlingsföretag beviljade lån serskildt beträffar, att iakttagas dels de stadganden, som Kongl, kungörelsen den i3 Juni 1845 innehåller, och dels det, i afseende på dylika enskilde personer tilldelade lån, af Rikets Ständer under denna riksdag vidtagna och I 5o § redan omförmälda beslut. 4:o Med undantag af de valtenaflappningar och odlingsföretag, för hvilka de i nästföregående §:s 7 och 8 momenter omförmälda anslagsoch låne-summor blifvit eller varda af Kongl. Maj:l disponerade, böra arbeten, som åsyfta att bereda odlings-förelag, vara började sednast under loppet af år «844» skolande i annat fall de anvisade medlen lill kommande Ständers disposition reserveras. > 5:o Vid alla arbeten, lill hvilkas utförande staten i större eller mindre1 mån bidrager, användas företrädesvis, och der sig göra låter, försvarsoch sysslolösa personer; och Böra, i frågor om uldikningar samt vattenaftappningar eller vägars anläggning eller förbättring, vederbörande menigheter före arbetenas begynnelse höras, för alt angående företagens lämplighet sig utlåta.. '14 Stais-VUkotUls Memoria!, A'.o 280. 6:o
Friherre Ztjernlleflt anför, att frägan om den 9:de Hufwud-Tileln war en ny sräga, att den således först bsrde remitteras. Jag får i anledning deraf erinra, att den wid granskningen af Utskottets första Betänkande angäende Skars-Regleringen blef wäckt, alt den dä blef remitterad till Utstotret och nu är nämnd uci Betänkandet, ehuru den ej wann Utstorteks bifall. Formaliteten är säledes i detta afseende iagktagcn och ingen ting lärer kunna hindra Ridderstapet och Adeln, att fatta det beslut öfwer ämnet, som de finna för godt. Hwad den wärda Ledamoten anfört om öfwerflotts-medlen, att nagra sadana ej kunna eller böra uppkomma, lärer också wid nogare eftersinnande förfalla. Dä en Stat finnes, som (allas Allmänna Jndragnings-Staten och pä hwilken Personer och Löner äro uppförde, som wäl ej ännu genast kunnat indragas, men som efter hand stola upphöra och da medlen äro ämnade att rågås utaf denna Stat, blir der en gifwen tillgång, som fullkomligen pafiar till den Besparings-Titel man föreslagit. Desiutom är ej Konunaen betagit, att göra förändringar i Embetsmäns Personale och genom en enklare Organisation i flere Embetswerk torde ocksä besparingar kunna iwpkow.ma. Allt sädant wisar, att den y:de Hufwud-Titeln ej grundar stg pä blotta supposilioner och Riksens Ständers Rätt att bestäm - Häo Den 2Z Zebruarii. stämma, huru mänga Hufwuv-Ti lar de behaga, och art för dem ansia wista summor bewisa att dä denna ar kill en wist Summa bestämd, som den ej sär Lswersirida, ar hwarken i Förslaget en incsnsequence eller Grundlagen wrängt behandlad.
Alla propositioner böra göras lill di» sall sä att den som samtycker dertill kai lwara Ja, och den som bestrider kkcj, och bör i wigtiaa frågor proposilion as Niddarbus-Secrekeraren skrsttcUaen författas och justeras lunån den as Lanit-M-rskalken or. dentcligen göres. §. 5O. Är Propositionen med Isa och k"lej befwarad och begäres as en eller flere votering, som derifrån ej wilja asstä, da skall voterings propositionen genast af Riddarhus-Secrereraren söcfattas och justeras, samt voteringen derefteir^ä sätt nästföljande § §. stadga, innan Plenum flulas stöcJlg ga, och ma proposition aldrig göras om det skall vorcraS ej eller votering derom tillätas. Emot ert Beslut som genom pluralitet wid votering bliswit fatladt, mä ej någon i hwad fall som hälst äga rätt reservation anmäla. Haswer nn äter minoriteten frän votering assian, sa att beslutet desiföruian wordet tagit, dä mäge den eller de som af särskild tanka ärv, sädant uti Protocollet antekna läka. §- 51 Dä antingen Votering eller mål börjas stall, an - Dcn :6 Deceinber. 977 anmodar Ordföranden en Grefwe, en as Frjherrarne samt syra af Adeln alt jämte sig sitta wid bordet och samfäldt antckna deni som wid första uproper sig ej infinna, hwarefter med Greswarne upropet börjas och sedan i ordning med Friherrarae samt Ridderskapet och Adeln sorksättes, da de som pä en Bänk sitta, pä en gäng framträda i Skranket, framlägger hwac och en sin lykta sammanrullade sedel pä del pappers, ark, som hälleö af en Ledamot wid bordet. När
Likaledes hafva Rikets Ständer bi (alli t, att, på sätt Eders Kongl. Majit äskat, öfverskotta af de indelnings-ränlor, sorn förut ingått ensamt till rusthållare vid södra bataljonen af Bohusläns regemente, må, lill betäckande af de, genom bataljonens år 1851 än vidare på 10 år medgifna förändring till roteradt infanteri, för stats-verket uppkomna kostnader, varda, såsom hittills och så länge om förmälde förändring kommer all fortfara, släldt lill Eders Kongl. Majlis Nådiga disposition. 43:o. Hvad slutligen angar den af Eders Kongl. Maj:t lill Rikets Ständers beprnfvande öfverleinnade fråga, att fyllnaden i vederlaget lör de upphörda vakansoch liggelidspenningarne, uppgående för arméens pensions-kassa lill 9,587 R:dr och lör civil-slaten till 215 R:dr, eller tillhopa 9,802 R:dr Banko, hvilken utgift nu drabbar 4:de Hufvud-tilelns besparingar, mätte särskildt anvisas medelst tillökningar i de för kassorna å 9:de HulvudtiIeln uppförda ersällnings-anslag, komma Rikets Ständer att härutinnan framdeles meddela yttrande. 44:o. Cl i öfrige lill 4:de Hufvud-lileln hörande anslag har någon förändring hvarken af Eders Kongl. Majit blifvit äskad eller eljest ifrågakommit, hvadan desamma upptagits lill enahanda belopp, som vid sisllidne Riksdag bestämdes; och har värdet å den indelta och oindelta spanmål, sorn i en del anslag ingår, blifvit, i enlighet med den af Rikets Ständer fastställda beräknings-grund, ut förd t efter ett pris af 2 R:dr R:mt per kubikfot, likasom lörslags-värdet å indelta räntorna under vissa anslag är vordet ökadt i den mån sådant måst blifva en följd af den utaf Rikets Ständer godkända beräkningen af indelta andelen utaf ordinarie räntan.
Propos. föreslagna förändrade grunder för bevärings-inrättningen ännu inom landet äro föga kända, då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr än förslag till arméns och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt, då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art sorn denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande riksdags beslut, få R. Skr, till svar å Eders M:ts Nåd. Propos., i underd. anhålla: att K. M:t behagade till en kommande riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga;» dels af Frill. Liljencrantz, att R. o. Ad. måtte, i likhet med Borgare:St., afslå Utsk:ts ifrågav:de förslag samt besluta, »det skola R. Skr i underd. skrifvelse till K. M:t anmäla, att då de uti K. M:ts Nåd. Propos. föreslagna förändrade grunder för bevärings-inrättningen och för bildande af en landstorm, ännu inom landet äro föga kände; då derjemte de icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméns och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom sitt yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande riksdags beslut, R. Skr anse sig icke böra godkänna K. Mits nu afgifna Nåd. Propos., men anhålla i underdånighet, att K. M:t behagade till en kommande riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga;» dels af Gr. Björnstjerna, att R. Skr skulle fatta ett så lydande beslut : »att R. Skr i underd. skrifvelse till K. M:t anmäla, det R. Skr, vid granskning af de i K. Mits Nåd.
Jag tror derföre att de vid sista riksdagen höjde tullafgifterne å landtmannavaror icke förtjena det bittra klander, som nu å dem slösas; och skall någon nedsättning derutinnah äga mm, så håller jag före, att den åtminstone endast bör småningom ega rum, och denna stadgade tullen å smör 2 r:dr 24 sk. pr LS” icke nedsättas mer än till 2 r:dr”. Detta är det yrkande, som jemväl af mig vördsammast framställes, till stöd hvarför jag ville åberopa de glädjande förhoppningar, dem Hr Gen. Tulldirectören behagat lemna oss, att bevakningen vid vår nordliga gräns skall komma att blifva strängare, till följe hvaraf äfven tullförsnillningen derstädes lärer komma att förminskas. Det förefaller mig för öfrigt något besynnerligt, att, så snart fråga är om förhöjning i tullen, så yttras slraxt farhågor för lurendrejeriets tilltagande, hvaremot, örn en nedsättning, lät vara i modererad mån, ifrågasättes, man icke alls vill medgifva att den oftaberörda vådan af lurendrejeri i samma mån finge anses blifva förminskad. Gr. Gyldenstolpe har ansett att man borde vid detta tillfälle afse konsumentens intresse, och det är gifvet, alt, om man på ett uteslutande sätt vill se till godo dennes fördel, ty jag vill icke kalla det hans rätt, och detta med förbiseende af producentens, så måste också denna tull betydligt sänkas. För min del åter, enär jag aldrig erkänner behörigheten af ett så ensidigt förfarande, nödgas jag motsätta mig nämnde åtgärd. Men hvad som måste i icke ringa mån väcka min förvåning, det är åhörandet deraf att Hr Grua behagat till stöd för mina satser åberopa de sig så kallande ”168 frie arbetarnes” petition till H. M. Konungen; ty jag hade i sanning icke föreställt mig alt Hr Gr. Gyldenstolpe, med de tänkesätt den värde ledamoten i politiskt hänseende ständigt ådagalagt, och hvilka enl. mitt omdöme förtjena den största aktning, kunnat skänka en gillande uppmärksamhet åt en petition, af det innehåll, som den ifrågavartde.