Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber likväl alt få förutskicka den anmärkn., att jag ingalunda underkänner viglen af de många skäl, som för en jernvägsslräckning i den andra riktningen, den emellan Götheborg och Stockholm, blifvit anförda, samt att, då jag erkänner detta, jag likväl tror, att denna bana icke uteslutande bör komma i åtanka, ulan att saken bör betraktas från båda sidorna, och anslag således beviljas lill bägge de föreslagna rigtningarne. Jag ber derjemte alt få erinra derom, att frågan om riglningen af dessa hufvudlinier bar undergått en väsendtlig förändring, sedan K. M:s Nåd. Propos. i ämnet afgafs. Då hade man nemi. en grundad förhoppning, att den vid förra Riksdagen beslutade jernvägen emellan Köping och Hult skulle fullbordas. För min del önskar jagv att denna förhoppning icke mätte svika, ty jag tror, att denna väg i många hänseenden är af stor vigt för landet. Utsigterna i delta hänseende hafva likväl sedermera mörknat, och jag befarar, att man icke får laga för afgjordt, alt denna väg skall, i enlighet med R. St:s beslut, komma att utföras och fullbordas. Då uti K. M:s Nåd. Propos., hvarest alla stambanorna finnas omförmälda, hufvudsakligl afseende fastades vid Slockholm-Gölheborgs-banan, var det förnämligast med hänseende dertill, alt medlersta delen af denna bana, nemi. mellan Köping och Hult, skulle fullbordas, och det var under denna förutsättning, som banans utsträckning till båda ändpunkterna borde ifrågakomma. Emedlertid har, såsom jag nyss nämnde, förhållandet i detta hänseende betydligen förändrat sig. Härförutan ber jag att få påpeka ett annat förhållande. Vid riksdagens början funnos inga speciella och noggranna undersökningar, rörande jernvägslinien från Skånska kusten till Traheryd, och man var icke fullt förvissad, alt en sådan undersökning skulle utfalla till fördel för linien. Nu äro dessa af enskildta personer påkostade arbeten afslutade och de hafva ådagalagt möjligheten, jag vågar säga, den lätta utförbarheten af en jernvägsanlägg - Den 23 September f. m. ning 1 ilen utstakade riktningen.
Maj:t bäst torde vara i tillfälle att dertill afgifva förslag, samt frågan om användande af de tili ofvanberörda biskopsstolar anslagne medel icke lärer undgå att dervid jemväl komma under öfvervägande, får Utskottet, som redan i anledning af Kongl. Maj:Is nådiga Proposition om reglering af biskoparues inkomster, afgifvit yttrande rörande Erke-biskopeus samt Biskoparnes i Lund och Hernösand aflöning, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder vidtaga erforderliga åtgärder för indragning, vid inträffande ledigbeter, af biskops-embetena i Linköpings, Skara, Strängnäs, Westerås, Wexiö, Göteborgs, Calmar, Carl stads och Wisby stift, äfvensom i Iråga om de förändringar i afseende ä stiftsstyrelserna, hvilka af biskops-embetenas indragning kunna föranledas, samt. beträffande användandet af de lill nyssuppräknade biskops-embeteu anslagna inkomster, aflåta nådig Proposition till Rikets nästsammanträdande Ständer. Stockholm den 8 Oktober 1860. Reservationer: Af Herr Hjärne, IL Af Herr Prosten Modigh. »Den anmärkningsvärda motsägelse i åsigter och tillstyr - 0 Allm. Beseoch Ehon.-Ulskottels Betänkande N:o i89. kandell, suni förefinnes i Ekonomi-Utskottets under N:o 183 och 189 meddelade Belänkanden, mäste otvifvelaktig! hos hvarje uppmärksam granskare framkalla en viss öfverraskning. Sedan Höglofl. Utskottet i det förstnämnda Betänkandet tillstyrkt vissa grunder tor en reglering af Biskoparnes aflöning, meddelar Utskottet i omedelbart sammanhang dermed det sednare, hvari bemälde Utskott proklamerar sitt beslut om indragning af den embetsmanna-institution, hvars ekonomiska angelägenheter Utskottet nyss tillförene haft all möda ospard att reglera.
Maj:ts Nådiga disposition dels de medel, som kunde inflyta såsom tull å lill Sverige inkommande utländsk spanmål, och dels hvad, som redan var, eller ytterligare blefve återbetaldt å det vid 1828—i83o års Riksdag beviljade spamnåls-undsättnings-creditiv; hvarförutan Rikets Ständer å Riksgälds-Conloret anvisade ett serskildt creditiv å 100,000 R:dr, för att, i händelse af behof, förskottsvis och emot ersättning af först inflytande tullafgifter för spanmål, vara att tillgå för djdika undsättningar under missväxtår. Enligt hvad Kongl. Majit, uti Dess vid innevarande Riksdag rörande detta ämne aflåtna och till Stats-Utskottet remitterade Proposition (intagen under N:o 12 i rista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocollj gifvit Rikets Ständer i Nåder tillkänna, har likväl, under den sedan sista Riksdag förflutna tid, med undantag af tillfälliga, jemförelsevis mindre betydliga, understöd till några af hagelskada eller likartade missöden hemsökte orter, icke något undsättningsanslag kommit i fråga att utlemnas. Följaktligen hafva, under besagde tiderj^md, hvarken de, i afräkning å det äldre undsättnings-creditivet influtne och till Riksgälds-Contoret återbetalda, summor behöft för det dermed afsedda ändamål begagnas, eller det särskilda så kallade fyllnads-creditivet anlitas. Men då delta, genom de i allmänhet medelgoda skördar, sorn Rikets flesta landskap erhållit, förorsakade, tillfredsställande förhållande ingalunda syntes böra föranleda till förbiseendet af möjligheten att de kommande årens skördar misslyckas, samt angelägenheten att i sådant fall ega medel och utvägar till afvärjande af nöd och förlägenhet, bar Kongl. Majit, uti högslberörde Proposition, föreslagit, att Rikets Ständer, för lidi. till R. St.
Ska' jag ta' tag i styret i stället för styra kurs, det kan jag, som varit flygelman i så många år! fäll rakt på land med samma. HULTING. HANNA ANNA. BOMAN (går akterut). Låt bli det. Då kom vi så har han bra med, jumfrun lilla! (till Hanna.) För rexten, ser lilla fruntimret, så heter jag Hulting och ska' ut i skärgårn på sommarbete eller något annat trefligt handsöl, för si' jag ä' hemma i litet åf hvarje jag. inte är det just maten som tystat mund på mig i min dar, det vore synd att säga. (till Boman.) Är det nånting jag ska' göra just nu med desamma? HANNA. HULTING. Ja, HULTING (som hört hvad de sagt). Jo Han lär ha varit gardist, hör jag de säger. (till Anna). Hvar hä' det der för hen? Ja, det är ju dit vi ska vet jag. Prata kan 'an hockså, det 'örs då. för annars tänkte jag lägga mig på andra sidan, och fundera litet smått på polletiken medan jag väntar. BOMAN. HULTING (listigt). Det BOMAN (skrattar). Sof BOMAN. HULTING. Jo 'Ur så, då? Hvad väntar 'Ulting på då? ryker ur kabyssen! varsko'n! var en fråga det, när det 'an, 'Ulting ... vi ska' men hör nu, väck mig när vi kommer till Waxholm... om också inte kaffet är färdigt. Nej, inte just det, men jag vill si, om fästningen ä' så skral som di skriker om. Di påstår ju, att det var en Rospigge som höll på och segla omkull 'en härom året. ANDERS (sticker upp hufvudet ur dörren). Boman! Jag hä' rakt hinte karl te' få panna hå koka hopp. ANNA (stiger upp). BOMAN. HULTING. HULTING (lägger sig). Ja Ska 'Ulting opp der? Vänta, skall jag hjelpa Anders. 40 ANDERS (förtjust). Ja-a, HANNA. (går ner igen.) det vore halt susen det!
St. åtminstone icke då hade någon benägenhet att, genom förstärkning af hofrätternas embetsmannapersonal, göra det möjligt för dem att sköta sina åligganden med större drift, än hittills; och om göromålen blifva förökade, ulan att tjenstepersonalen i proportion derefter äfven ökas, så skulle följden naturligtvis blifva, alt det ej kunde beräknas vid hvad tid ärendena derstädes kunde afgöras. Jag får på sådan grund anhålla om återremiss. Gr. Frölich, David: Jag har redan för min del vid riksdagens början yttrat den allmänna åsigt, att man borde vid denna riksdag, så litet som möjligt, göra partiella förändringar i civil-lagen. Jag yttrade tillika den förhoppning, grundad på några bär lemnade uppgifter, att vi möjligen kunde få liela nya lagförslaget framstäldt en bloc, och erhålla LagUtsk:s yttrande deröfver; men sedan nu LagUtsk. genom sina speciella förslag visat, alt vi icke lära kunna få en sådan förhoppning realiserad, så måste jag ur samma synpunkt för min del anhålla, att R. o. Ad. ville blankt afslå detta betänk, såsom det enklaste sättet att komma ifrån detsamma och slippa ett förnyadt förslag. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller att få instämma med Gr. Frölich. Jag inser icke hvartill det skulle tjena alt återremittera detta betänk, och få det tillbaka; ty något annat slut lärer det ej kunna få än att a I slas. Hr Printzensköld, Carl: Äfven jag instämmer i det yttrande Gr. Frölich afgifvit. Jag har under den tid jag varit tjenstgörande i åtskilliga rättegångsverk, erfarit, huruledes, der ingen summa appellabilis varit stadgad, man af trätlystnad tvistat oin icke mer än 12 sk:s värde, och med sådana tvister gått ända till K. M. Något annat resultat än De 11 ii Juli. 397 afslag på detta betänk, lärer icke vid sådant förhållande böra följa, och detta afslag synes ju förr desto hellre böra meddelas. Frih. Boye:
Einbfiebts efterlemnabe 3:ne oförförjba S)öttrarS gecti* 5D5tt* anförbe befmär beröfmer, att J^errar gullmäftige, beit 19 ftfll. 5(ugufli, förfla* turé 25efmSr. rat, att bet årliga ttnberfVöb, forn Dfifets febnafl förfamlabe ©tänber flaganber* uc bemiljat, borbe bcräftias cd) utgå från och meb ben i:fle 2»uni intiemaranbe år, fåfom månaben näfl efter ben, i hwilfen Oiifets ©tänbers s35eflut, angåenbe ifrågamaranbe unberflöb, är morbet herrar gullmäftige mebbelabt genom Dtegle* mentet, font är utfärbabt ben 16 SD?aj innemaranbe år. Och hofwa Oieöiforer* ne, på förefomnc fTäl, meb änbring i herrar gullmäftiges öfmerflagabe S3ejTut, förf larat flaganberne berättigabe, att för näfll. gebruari, 5ftarS, 5lpril od) 3Jlaj måwaber utbekomma bet af Diifets ©tänber bern tillagba unberflöb. g5tce f. f. 4;o Uti ett tilt .petrar $ullmäftige ingifmen ©frift, habeo förre t. f. éf»er*eom* ÅfwcrSommifariett mib f. b. ©eneral^fjiflance*(£cntoiret fP. S» Stfjman, unber 'åfmans åberopanbe af Äottgl. SOJajttö Otåbiga ittflag ben 22 ftfll. Suli, hvarigenom Stilöfning.
Utlåtande angående regleringen af utgifter ne under Riks-slatens Tredje Hufvud-titel (U 4.) 1 afseende på denna hufvud-titel, hvilken upptager anslagen för utrikes Departementet och vid sistlidne riksdag fastställdes till 225,650 r:dr, med under lönerne inbegripne 645 tunnor spanmål, är någon förändring hvarken uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition om stats-verkets tillstånd och behof ifrågasatt, eller af enskild motionär inom Riks-Stånden uttryckligen yrkad; men då, efter Utskottets öfvertygelse, de för Sveriges diplomatiska sändebud å utrikes orter nu utgående dryga kostnader skulle, utan åsidosättande af de med beskickningarne afsedde ändamål, kunna i någon mån förminskas och tillgång för fyllande af mera angelägna stats-behof såmedelst beredas, dels genom begagnande af sändebud utaf lägre rang med derefter lämpad nedsatt aflöning, dels ock medelst indragning af sådana missioner, hvilka numera kunna anses umbärliga, har Utskottet, med hemtad serskild anledning af hvad i denna syftning blifvit hos Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet yttradt under de diskussioner, hvilka föregått remitterandet af den Kongl, propositionen, funnit sig böra hemställa, att, jemte det de under denna hufvud-titel, enligt 1845 års riks—stat,. uppförde anslag oförändrade bibehållas, Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit, till beredande af framtida nedsättning uti berörde anslag, i hänseende till kostnaderne för de till bevakande af Sveriges och Norriges diplomatiska angelägenheter å utrikes orter anställde sändebud, vidtaga sådane inskränkningar, som, utan förnärmande af rikets värdighet eller åsidosättande af dess verkliga fördel, låta sig verkställa. Stockholm den 31 Januari 1848. i Re serv ationer. Af Friherre Tersmeden.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående beloppet af den behaglig tids förlänings-spanmälj som vid ledigblif vande pastorat bör bibehållas > och om återstodens användande. CL A.) Sedan, i följd af Rikets Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksmöten gjorda underdåniga anhållan om en allmän undersökning af Presterskapets så kallade vederlag, Kongl. Majit, uti Nådigt bref af den 29 April 1812, förordnat, att den på behaglig lid förlänade spanmålen skulle föreslås till indragning vid det lediga pastorat, der kyrkoherdens inkomster öfverstiga 100 tunnor, samt Rikets åren 1815 och 1818 församlade Ständer medgifvit, att de härigenom uppkommande tillgångar finge anslås till understöd för Rikets allmänna Lärooch Uppfostringsverk; så och efter det Preste-Ståndet uti underdånig skrifvelse af den 7 April 1834 > nied afseende å det minskade värdet af spanmålen och andra förekommande skäl anhållit, alt det inkomstbelopp af pastoralerne i Riket, hvilket blifvit fastställdt såsom gräns för den beslutade indragningen af behaglig lids förlänings-spanmålen, måtte varda bestämdt till i5o tunnor årligen, har Kongl. Majit, Ståts-Utskottets Utlåtande N.-o 186. 11 uti en till Rikets Ständer den i5 sistlidne Februari aflåten Nådig Proposition (jnförd under N:o 28 i i:sta Samlingen, 1 :sta Afdelningen af Bihan-» get till R.
Vi fortsatte samma eftermiddag vår vandring, ty »våra dagar voro räknade», fast ungdomen sällan vårdade sig om att tälja dess timmar i denna underbara natur. Derför hände det oss mer än en gång, att vi långt från nästa gästgifvaregård öfverraskades af mörkret, så vi ej kunde skilja klippor från hus och ej sågo annan ljusning vid vår väg, än de hvita strimmor af forsar och bäckar, som i vildt öfverdåd dansade från den ena klippan till den andra emellan de mörka skogbevuxna fjellen. En sådan afton slogo vi det vildaste larm på ett hus vid vägen, utan att någon menniska rörde sig der inne. Kanske var huset tomt, kanske också att dess invånare blefvo rädda för så mycken energi i en viljeslapp tid, ty icke nog med att vi en gång hemsökte fönster och dörrar, utan vi återvände »noch ein mal», sedan vi gått ett stycke utan att se ett spår af menniskoboningar. Men då alla våra ansträngningar att här få någon upplysning om vägen till gästgifvaregården misslyckades, trafvade vi vidare i nattens mörker, uppehållande vårt mod genom Ambrosii förträffliga sätt att brumma som en björn samt genom att lysa med tändstiskor på hvarje hvit stolpe invid vägen, der vi fröjdades af en och samma inskrift: »Rode», och så ett par siffror. I början af vår vandring trodde jag, att detta hade något hemlighetsfullt samband med landets lifliga grisafvel, men nu visste vi alla, att inskriften endast utvisade, hvilken »rote», som hade skyldighet att underhålla vägstycket. Ambrosius bestod nu dessa stolpar en hel del märkliga namn, för det de ej bättre skilde sig från de rätta vägvisarne. Bibeln (The Bible) I begynnelsen skapade Gud Himmel och Jord. Och jorden var öde och tom, och mörker var på djupet, och Guds Ande sväfde öfver vattnet. Och Gud sade: Varde Ljus, och det vardt Ljus. Och Gud såg ljuset, att det var godt. Då skilde Gud ljuset ifrå mörkret. Och kallade ljuset Dag, och mörkret Natt. Och vardt af afton och morgon den första dagen. Och Gud sade: Varde ett Fäste emellan vattnen, och åtskilje vatten ifrå vatten.
Naumanm Statsförfaitningsrätt sid. 398.införda not, fa vi påminna om, att Järta redan fore riksdagens sammanträde var inkallad i den komité, som skulle upprätta förslag till ny regeringsform att föreläggas ständerna, att han redan då ansågs blifva vald till sekreterare i konstitutionsutskottet, och således haft god tid att bereda sig för det arbete, som der skulle förekomma. Med afseende på sjelfva regeringsformens tillkomst bör det ihågkommas, hvad som säges i Naumanns statsförfattningsrätt, att det Håkanssonska förslaget innehöll de hufvudsakligaste förbättringar, som i den nya regeringsformen nu kommit till stånd. Bland de få förändringar som gjordes, förekommo tre, om hvilka Järtas minnestecknare uppgifvit, att de vore stridande mot hans åsigter. * I lefnadsteckningen af Forssell, sid. XXXIII förekommer följande högst märkliga uppgift: » vid öfverlagg-ningame om den nya riksdagsordningen motverkade Järta införandet af en riksdagens revision af statsverkets räkenskaper, en institution, hvilken syntes honom antingen blifva alldeles öfverflödig, eller ock leda till ett ständernas ingrepp i styrelsen, som strede mot regeringsformens hela anda. Statsrevisionens betydelse såsom afledare för en eljest alltid frätande misstänksamhet skänkte han, eget nog, ingen uppmärksamhet ». I en not tillägger han: » enligt fullt trovärdig uppgift är Järta författaren af det memorial, som vid riksdagsordningens föredragniDg i borgareståndet den 1 sept, upplästes af rådmannen Korsberger. » I detta memorial yrkades uteslutande i riksdagsordningen af den paragraf, som handlar om val af statsrevisorer. Det är ett anmärkningsvärdt drag, att en konungens förtroendeman och föredragande i hans konselj, inom den andra statsmakten framskickade en representant att yrka afslag på ett beslut, som grundade sig på hvad som var stadgadt i den redan antagna regeringsformen. Omedelbart efter antagande af regeringsformen utnämndes Järta till statssekreterare för finanserna. I sina lefnads
M:ts under elen 31 sistl. månad till Rikets Ständer a flatna nådiga skrifvelse, att, i öfverensstämmelse med 54 § regeringsformen och 28 § riksdags-ordningen, ett Hemligt Utskott måtte utväljas, val härtill numera egt rum, få Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att till ledamöter i berörda Utskott blifvit utsedde: af Ridder skåpet och Adeln: Landshöfdingen, riddaren och kommendören af E. K. M:ts orden, m. m., herr friherre C. O Palmstjerna, f. d. stats-ministern för Utrikes ärendena, öfverste-kammarjunkaren, riddaren och kommendören af E. K. Ms orden m. m., hans Exc. herr friherre G. N. A. Stjerneld, samt öfversten och riddaren af E. K. Ms svärds-orden /. F. Ehrenstam; af Preste-ståndet: Vice talmannen, biskoppen och kommendören med stora korset af E. K. M:ts nordstjerne-orden, riddaren af Konung Caiu. XIILs orden, doktor J. J. Hedren, biskoppen och ledamoten af E. K. Ms nordstjerne-orden, doktor C. E. Hallström, samt prosten och kyrkoherden, ledamoten af E. K. M:Is nordstjerne-orden, doktor Chr. Stenhammar; af Borgare-ståndet: Alce talmannen, handlanden, riddaren af E. K. M:ts vasa-orden A. M. Brinck, grosshandlaren F. Schartau och grosshandlaren C. Vallej; samt *) Jcmnför N:o 63. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Riksdags-fullmägtigen NStrindlund från Westernorrlands län, förre talmannen Anders Eriksson från Örebro län samt riksdagsfullmägtigen S. Heurlin från Kronobergs län. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 8 April 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 April 1848.
Stockholm den 17 September 1840. Auk. till Exp. Utsk., d. 19 Sept. ltl. 12 inidd. Betänkande, i anledning af vuchta motioner om ändringar i Ansvarighetslagen för Stats-Iludels ledamöter. Lag-Utskotlet har till behandling flitt emottaga följande, angående ändringar i ansvaiighets-lagen för Stats-Rådels ledamöler, väckta motioner: a.) hos llöglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Grefve Spens, Carl Gustaf, som hemställt: l:o att 3:dje § i nämnde lag, der det heter: ”Skulle en Stals-Rådsledamot, - eller - - tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg, hvilket uppenbarligen är stridande emot Regerings-Formens bokstafliga föreskrift uti § 57 rörande Riksens Ständers beskattnings-rätt, uti § 60 till förhöjande af den bevillning Rikets Ständer sig åtagit, eller af sådane arBih. till R. St. fröt. 1840. 7 Sami. i Afd, 33 Haft, 3 18 Lag-Utskottets Betänkande, N'.o 127. tik lar, hvilka i densamma lill bevillning räknas, allt sådant till förhöjande af Kronans inkomster; dock härunder icke begripne sådane, i denna 60 § ej omnämnde afgifter, hvilkas föremål äro inrättningar lill enskildas gemensamma nytta och beqvämlighet, såsom Buk-, Bro-, Färjoch andra afgifter af dylik beskaffenhet,” måtte sålunda ändras, att undantags-stadgandet från och med orden: ”dock härunder”, lill och med dylik beskaffenhet”, antingen blefve uteslutet eller erhölle följande lydelse: dock härunder icke begripne Båk-, Brooch Färj-afgifter, samt-andra dylika, sorn af enskilda uppbäras, och hvilkas fastställande är oundgängligt för anläggning eller vidmagthållande af anstalter till rörelsens befordrande inom landet.
B:ko, att utgå af besparingarna å Riks-Statens Hufvudtitel. I betraktande af sålunda anförda förhållanden, och då den Friherre Nordenskjöld personelt tills vidare medgifna serskilda representationskostnadsersättning, anordnad å besparingar inom en Hufvudtitel i Riks-Staten, som, enligt då gällande Statsreglering, var till Sjöförsvars-administrationens behof anvisad, icke kan hänföras till egenskapen af permanent arfvode, anser Konstitutions-Utskottet, vid aktgifvande äfven på de af Riksens Ständer uti G §. af 1841 års Riksdagsbeslut för användandet af besparingarna å RiksStatens Hufvudtitlar stadgade grunder, skäl ej vara för handen att Stats* Konstitiuions-Utskottets Memorial, N‘,o 1^. 15 Utskoltets ofvanomförmälda anmärkning till åtal eller annan åtgärd godkänna. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Nov. kl. 12 mield. Memorial till Riksens Ständer, rörande Stats-Utskottets anmärkning emot pensionering af ett Statsråd, som icke i 5 är detta embete innehaft. Vid nästlidne Riksdag hade fråga blifvit väckt om grunderna för pensionering af Stats-Råds-ledamöter, hvilka först vid en mera framskriden ålder vinna inträde i Stats-Rådet; och enär den omständighet, att sådane personer möjligen efter en kort tids embetsutöfning finge, med bibehållande af lönen såsom pension, å Allmänna Indragnings-Staten uppföras, skulle kunna för Statsverket medföra högst betydliga utgifter, yttrade Riksens Ständer, i skrifvelse (N:o i3a) den ii November 1840, sig hafva funnit, att för ledamöter af Konungens Stats-Råd borde, utom hvad Författningarne stadga angående civile embetsoch tjenstemäns rätt till pension, jemväl meddelas föreskrift, det de icke egde att Stats-Råds-lön såsom pension bibehålla, förr än de samma embete under minst fem års tid förvaltat.
Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 återremilteradt af Bonde-Ståndet den i5 (Se Expeditions-Utskoltets memorial N:o 9, samt här nedanföre upptagne förslag tili underdånig Skrifvelse N:o 42.) 6a Expeditions-Utskotlets Förslag till lind. Skrifvelsej N.o 3g. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Juli 1840. Presté-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående förändring af Författningarne om grunderne för befordran till civile embeten och tjenster. (Allm. Besv. och Ekon. Ulsk. Bet. JNT:o 42.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, vid 1830 års Riksdag, hos E. K. M. underdånigst anmält behofvet af en Författning, hvilken med lika ordning och fullständighet, sorn det lill närvarande Stats-skick mindre lämpliga Tjenste-betänkandet af år 1756, omfattade alla i afseende på civila befordringsmål nödiga föreskrifter, men någon Författning i ämnet likväl sedermera icke blifvit utfärdad, förmodligen af den anledning, att den förändrade organisationen af Styrelse-verken ännu icke blifvit fulländad, så, enär det, till följd af de förändrade förhållanden, sorn inträdt, i samma trion organisationen fortgått, visat sig allt mera angeläget, att en derefter lämpad lag om befordringar utfärdas, och denna angelägenhet utan tvifvel vunnit än ytterligare vigt, genom den vid närvarande Riksdag af E. K. M. och Rikets Ständer antagna förändringen i Stats-Rådels organisation, då den dervid förutsatta ansvarigheten för Stats-förvaltningen synes ovillkorligen påkalla närmare bestämmelser om den rätt, som tillkoinme hvarje Förman, i afseende på valet af underlydande tjenstemän, få Rikets Ständer med åberopande af den förut gjorda underdåniga framställningen, hos E. K.