Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min öfvertygelse är, att vi visserligen böra med den allmänna krediten träda emellan, för att bispringa den enskilda krediten, som nu är alldeles tillintetgjord, men vi böra ingalunda för detta ändamål från Banken utsläppa mera sedlar, utan att densamma skaffar sig tillgång på verklig guldoch silfver-valuta. Den stora efterfrågan på det hårda myntet, och det upbörda förtroendet till alla kreditpapper, som af enskilda utgifvas, gör det nödvändigt, att man i hvarje land skaffar sig så starka kreditanstalter som möjligt, så att dessa i farans stund må kunna träda emellan för att hjelpa, och just derföre är det af största vigt, att man uppehåller den kreditanstalt i vårt land, på hvilken alla de öfriga hvila, och icke vidtager åtgärder, som stjelpa i st. f. hjelpa. Då jag under en lång följd af år haft R. o. Ad:ns förtroende att vara ledamot af BankUtsk. har jag ansett mig böra upträda till försvar för den grund, hvarpå vår Bank hvilar, och icke låta detta tillfälle vara obegagnadt att protestera mot en rubbning af det, som utgör hufvudgrunden för vår Banklagstiftning, och för våra industriella förhållandens deraf beroende trygghet, emot vådan af alltför starka och täta vexlingar i värdet af landets gällande mynt. Den 3 December f. m. 63 Gr. Sparre: Jag var fullkomligt beredd på, och jag sade det äfven, att de ord jag yttrade derom, att jag var färdig till hvarje upoffring, ja äfven den att Statsregleringen med de betydligt t i 1 lök ta lönerna icke skulle genast träda i verket, — här skulle illa uptagas, men jag kan icke hjelpa det. Jag tror att i en tid af så allmän oro måste upoffringar göras, och jag vidblifver den åsigt, alt möjligen Statens embetmän lika vä! som alla andra kunde tvingas till något offer. Dermed har jag icke sagt, att Statens embetsmäm skola lida för hvad vinglare felat, men här kan blifva fråga icke om att komma vinglare till hjelp, utan hvad vi så ofta hört nämnas, om en Statsbristsumma, större kanske än vi hade föreställt oss.
Beträffande salpeter-tillverkningen inom riket äfvensom upphandlingen af utländsk salpeter, innehåller räkenskapen följande uppgifter: Debet. Uppbörd: Lil. ‘tfc Lod. Credit. Afskrifning för afrinning, afdunstning och profver 207. 13. 19. På sätt förestående redogörelse utvisar, hade den inhemska salpeter-tillverkningen under revisions-året på långt när icke varit tillräcklig för krutbrukens behof; och då, i följd deraf, utländsk salpeter måst inköpas, hafva fondens tillgångar under året minskats med 45,544 R:dr 45 sk. 5 rst. Följande, enligt räkenskapen uppgjorda, tabell, utvisar för hvarje län beloppet af den under revisions-året levererade salpeter; äfvensom förhållandet med de vid samma års utgång utestående salpeter-, panneoch ladulån. Utestående lån vid Under året levereslutet af året. rad salpeter. R:dr. sk. r:st. Lik. ft. lod. Kopparbergs dito — 251. Medelpriset för den från utländsk ort införskrifna salpeter utgjorde 4 lt:dr 27 sk. 10 rst. per L®, då deremot Kronans inlösnings-pris för den inhemska salpetern varit frän och med år 1854 bestämd till 6 R:dr per LIE. § 3. Sedan nästlidne års Revisorer, vid jemförelse emellan tillverknings-beloppet i åtskilliga landskap och den personal, som der i och för handteringen njutit aflöning, funnit anledning till den erinran, att någon inskränkning, synnerligast i Verkmästarnes antal, borde kunna vidtagas, har Kongl. Majit, enligt underdånigt förslag af Kommittéen för salpeter-ärendena, genom nådigt bref den 25 Maj innevarande år, förordnat, att Sal peter-sjuderi-staten tills vidare skall utgöras af 3 Direktörer och 6 Under-styresmän, och att styresmans-befattningen i Kronobergs län samt understyresmans-befattningarne uti Wester-Norrlands, Jönköpings, Kalmar och Kronobergs län skola indragas och de nuvarande innehafvarne af dessa tjenster uppföras på indragnings-stat. § 4.
Alt väghållningsoch brobyggnads-skyldighelen må borttagas från jordlastigheten och läggas på Häradseller Tingslagets samtlige innebyggare, som härtill borde bidraga med viss procent af den för hvardera bestämda bevillning efter 11 Artikeln, likväl sä, att för fastighetsvärde skulle betalas dubbel så slör afgift som för annan efter nämnde artikel utgående bevillning; samt alt desse medel borde, i likhet med krono-utskylderne, debiteras på kontribulions-sedlar och af . vederbörande nppbördsmän indrifvas och öfverlemnas till hvarje härad eller Tingslag, som skulle socknevis, genom entreprenad-konlrakters uppgörande med enskilde personer, öfvertaga väghållningsoch brobyggnads-skvldigheten, då det gilda väghållningsbeloppet för hvarje socken komme 4 Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.-Utskottets Betänk. N.-o 3. alf till z i (Tran bestämmas oell uttaxeringen att derefter beräknas; i sammanhang hvarmed motionären jemväl föreslagit, ali icke någon annan, än den, som sålunda komme alt bidraga till vägarnes underhåll mätte vara berättigad att väcka åtal emot underläten vägunderhållnings-skyldighet, vare sig vintereller sommartiden, af J. P. Wallmark: att, med ändring" af 14 § i Kongl. Resolutionen den 20:de November 1786, Kongl. Brefvet den 20:de och Kongl. Kammar-kollegii kungörelse den 29:de Oktober 1793 samt 25 Kapitlet 8 § Byggninga-Balken, sistnämnde lagrum mätte erhålla följande lydelse: »Alla kungsgårdar och ladugårdar, hemmans-, bruksoch vallen ver ks-egare eller innehafvare skola, för den lott de i hemman eller verk ega eller innehafva inom socknen, elter skatt, väg och bro inom soeknegränsen bygga samt underhålla; och vare den ena socknen ej skyldig alt uti vägeller brobyggnad, eller i underhåll deraf, inom annan socken deltaga.
Under veckorna närmast före jul har mellan Iduns redaktion och den öfver hela vårt land kända och uppburna fru Lovisa Petterkvist i Jockmoek försiggått en liten brefväxling, hvilken, som vi anta, bör intressera våra läsarinnor, då den har afseende på ett arrangemenir, hvilket till det nya året kommer att bringa dem alla många glada stunder. Lovisa Petterkvists båda böcker: den äldre » I Stockholm » och den i somras utgifna » Hemma i Jockmoek », ha bland vår bildade allmänhet rönt en ovanlig framgång och i flere upplagor blifvit lästa och värderade i otaliga svenska hem. Deras författarinna torde därför vara en gammal och kär bekant för alla, som träfalla våra läsarinnor! fas af dessa rader. redaktionens och Vi framlägga nu såväl skrifvelse som det karaktäristiska lämnat å svar, densamma, fru älskvärda Petterkvist öfvertygade, att de tillfylles tala för sig själfva. Högädla Fru Louisa Petterkvist, Jockmoek. Ar 1897, det stora utställningsåret, står nu snart för dörren, och hela vårt land rustar sig med ifver att då värdigt deltaga i den stundande Stockholmsutställningen. Naturligtvis ha vi hufvudstadsbor därvid de största omsorgerna för att i tid göra oss redo att med skyldig heder mottaga och välkomna de kära gäster från rikels alla ändar, som då i hundratusental komma att strömma hit till den stora nationella högtiden. Att intresset för en fosterländsk sak af denna betydelse äfven nått edert vakna samhälle, taga vi för gifvet, liksom vi äro öfvertygade omalt det dar ingenstädes kunnat röna en lifligare resonnans ån just hos Eder, som städse visat Eder äga ett sinne så öppet och varmt deltagande för allmänna angelägenheter. Många år äro nu gångna, sedan vår hufvudstad hade äran oeh glädjen af edert personliga besök och sedan Ni i edra klassiska vordna skildringar: i&gt;I Stockholm » denna resa. framlade edra intryck från Mycket har här sedan dess förändrat och utvecklat sig.
Preete-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna, under Riks-statens Nionde Hufvudtitel. (Stats-Utskottets Uti. N:o 210.) S. A. K. Efter pröfning af hvad under innevarande riksdag förekommit beträffande utgifterna under Riks-statens Nionde Hufvudtitel, få Rikets Ständer underdånigst anmäla sina beslut, rörande A) Pensions-Staterna. l:o Enligt hvad inhemtas af E. K. Maj:ts nådiga Proposition den 24 Oktober nästlidet år hade Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den 28 April 1860, anhållit att, — då kringresande skådespelaretrupper, taskspelare, lindansare, förevisare af vaxkabinetter, djurdans m. m., hvilka genom Kongl. Brefven den 14 Maj 1789, 'den 5 Mars 1807, samt den 20 Juli 1831 varit underkastade afgifter till pensionskassorna vid Kongl. Maj:ts Theater och Hofkapell, vore, i likhet med utöfvare af andra näringar och yrken, enligt Bevillningsförordningen underkastade skatt till Staten och dessutom erlade viss afgift för hvarje representation, samt det sålunda icke syntes vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, att nämnda skådespelare och konstidkare ytterligare betungades med afgifter till pensionskassor för andra konstnärer, helst de sjelfve icke i dessa kassor egde del, — ofvanberörda Kongl. Bref måtte varda till all kraft och verkan upphäfda; och hade E. K. Maj:t, efter inhemtande af Direktionernas för nämnda pensionskassor afgifna yttranden, med Bih. till R. St.
Maj:té nåbiga ipropofition cm 0tatéroerfet6 tillflånb cd) bef)of famt följaftligen en utförligare framjlällning i betta affeenbe fät ide erforbraé, får Äongl, Majit itu, tifafom i föreg åeube berättelfer ro i b rifömötenö öppnanbe, eubaft roelat, fåfom eu fammaufattuing för be år, froilfad räfenffaper blifroit efter Oiifetö 0tänberö feöitafte famina ii' träbe afflutabe, augifroa be öfroerjlott, forn 0tatéinfomfterna, roib jent Cd) för år 1857 » » 4,490,440: 72.; fålebeé betpbligt ftörre belopp, än imber någon fcregåenbe 0taté Maj:t od) Dfifetd 0tänber att fortgå på ben längefebait beträbba banan att eftergifioa eller nebfätta olämpliga eller alltför mpefet betunganbe jfattetitlar, S3if. litt 9t, ©t. 1859—1860. i:a ©arnt. 2:a Sife. ' 11 82 SSerättelfe om h w a b i D? tf e t o c f> befö sBetiäbnabs* @« I) af arn, enligt Immb rebait är närnnbt, rotehållare^ och fot Äungörelfer ben 23 Siarö och ben 17 3uli 1858 tidö mibare afffaffabe. SKantar^cn.
Du plär mig vara trogen. Kom, Melicerta, kära kom! Nu är vår lycka mogen”. – ”Ack Celadon! hvem hade trott”, (Sad Nymfen Melicerta), ”Så mycket buller skulle bott I ett så stilla hjerta! Du räknar visst för ingenting, Att fri och älskad vara? Att alla lunder rundt omkring På våra toner svara? Vi lefva ju ett kongligt lif I våra lugna krokar; Vi le åt stolta tidsfördrif Och högvälborna tokar. Ej skakar onåd våra trän, Och grumlar våra brunnar; För oss ej böjas falska knän, Ej öppnas smicker-munnar. Vårt namn är tyst, och slätt och rätt; Men då kan bäst det vaktas. Den oss föraktar, – ack, hur lätt Kan den af oss föraktas! Vår dag är från bekymmer fri, Vår natt är full med nöje. De Storas fall gå vi förbi Med ett medömkans löje. I vårt palats man slipper fram För kjortlar och drabanter: Vi höra skrik af våra lam, Men ej af supplikanter. För höga miner, skarpa ord, Stå vi ej städs på nålar; Vi dränke alla tungors mord I våra nektar-skålar. Vår mjölk och smultron stå oss bi, När rangen gör oss kranka; Partiers vrede stilla vi, När gröna ärter vanka. I kamp med ägg vi dömma rätt Hvem mer är fast i stolen: Sanct Niclas eller Mahomet, Jordklotet eller Solen”. – ”Ack, Melicerta, tig! jag dör, Der intet högre vankar! En själ i stoft, mig ömkan gör Med så gemena tankar. Nej! hit med min beredda katt; Han skall dukater hysa! Härupp, mitt skrin, med all din skatt! Jag vill i heder lysa”. Vår Celadon slog locket opp, Det gick förutan dyrkar; Men ack! hvar blef vår herdes hopp? Han fann der fyra fyrkar. ”Jag ser”, sad han, ”att bladet vänds; Min nymf! jag har gjort illa: Farväl, Ers Nåd och Excellens! God dag, min Herde lilla”! Visa. Jag ser mig om, Men saknar dock det bästa: Kom, Frihet, kom, Och håll min sällhet qvar!
Efter fullföljd af Målet, har samma Stads RådhusRätt, äfvensom Kongl. Svea HofRätt gillat detta KämnersRättens Utslag: och Kongl. Maj:t har genom Dom af den 27 Januarii detta år, i Nåder förklarat, att ehuru RiddarhusDirectionen å dess sida kunnat al det qvitto som Majoren von Matern uthåndigat, hämta anledning till den mening , alt köpeskillingen för det af nu mera aflidne Majoren Printzenskjöld inköpte hemmanet Rud, blifvit med contante penningar erlagd; likväl och som Majoren von Matern icke är vorden öfvertygad om någon afsigt att med berörde qvitto hafva velat missleda RiddarhusDirectionen , eller ens hafva afvetat, att Majoren Printzenskjöld af samma handling skolat sig begagna för att af bemälte Direction erhålla lån; alltså oeh då Majoren von Materns förklaring, att han ej kunnat förmoda att Majoren Printzenskjöld skulle , på sätt som skedt, begagna sig af omförmäldte qvitto, utfärdadt i likstämmelse med köpebrefvet, hvilket äfven deruti åberopas ; ej kan lemnäs utan afseende } pröfvade I&2 J-rr, _l I Augit*til t. »i. Kongl. Majit, uppå desse, jemte de flere i Tiof Rattens Dom upptagne skäl , rättvist , fastställa liofRätténs Dorn i Målet. RiddarhusCåssäri ägdr alltså nu mera ingeri årinan rätt till ersättning för ifrågavarande dess ford rån , än öfrige oprioriterade fordrings-ägare uti Herr Majoren Printzenskjölds Concours.
Hushalls-Nämndcn skulle också tillalas ait widö taga de tjenligaste medel lill häfwande af Landtbr^ ketS hinder i hwarje Landsort, samt att utarbeta och förestå en för Orten tjenlig HuShallningS - stadga p eller By-Ordning, och emedlertid uppmuntra Sockne - och Byamännen att inga i sadane By'Ordningar, soin kunde hända till förbättring i Ladugärdsstötseln och till Åkerbrukets tillwäyt; Hwilka interims By,Ordningar Hushålls-Nämnden stulle till ^verkställighet befordra. Inom andra årets slut stulle Hushalls-Naninden till Landshöfdingen insända ett Förslag i Tabellform till Sockne-Bestrifningar, hwilka skulle innefatta Socknens lage, storlek, förmaner och olägenheter, Junewanarues antal, alder och Näring; Socknens nödige behof och mäst wanliga afsalu; goda och nyttiga Inrättningars, jemte UppfostringLWerkets tillstånd, samt omwardnad om Sjuka och (k,... n6z Den 6 Julli. Fattiga. Utom dest en Tabells som wisade hwarjs Hemmans storlek och Jordcboks-natur, Jordman, Aker, Äng, Skog, Betesmark, Fiske, Jagt, och Djurfång, Wattendrag samt deri anlagdc Werk och Inrättningar, med mera, soin anses utgöra Hemmanets förmåner; äfwen ock alla af Hemmanet utgående utskylder till Kronan, indelningen och Presterffapet, Skjuis-inrättningar och Wäghallnings-beswä, ret; serskildta olagenheter wid wista Hemman; deras abyggnad samt antalet och befattningen af de a Hemmanet boende personer, jemte antalet och arten af der underhållna Kreatur; Hwarrfter Landshöfdingen skulle i Lands-Contoirct lata upratta ett sanimandrag öfwer hela Länet för alt ervalla en fullständig kännedom af Länets tillstånd, storlek, Folkmängd , brister och förmaner.
Men vid hon nu såg sig omkring, varsnade hon mycket folk, som lopp åt alla sidor för att leta efter henne, och märkte tillika att hennes styf-moder och styf-syster redan kommo farande ifrån kyrkan. Då blef hon så rädd, så rädd, och gaf sig hvarken tid alt ömsa kläder eller annat, utan kastade sin gamla vadmals-kappa öfver den präktiga ädelstens-drägten, och sprang sedan till kungs-gården det fortaste hon kunde. Der satte hon sig nederst i spisel-grufvan, och låtsade leka med askan, såsom hennes sed var. Drottningen och hennes dotter kunde så icke märka någonting, utan när de kommo hem funno de gården strödd, vällingen kokad och den lilla sittande på sin gamla plats, alldeles som de voro vana att se henne. Sagan vänder nu tillbaka till den unge prinsen. När han såg att ädelstens-jungfrun flytt sin kos, blef han mycket bedröfvad; ty det låg honom i hugen, att han ville ega henne eller ingen i verlden. Han begynte derföre lägga råd, huru han skulle återfinna henne. Till den ändan tog han den lilla gull-skon, som hon tappat vid kyrko-dörren, och lät lysa på öfver hela riket, att hvilken som passade skon, henne och ingen annan ville han fästa till sin gemål. Nu, må tro, blef der en uppståndelse så det var värdt någonting; och hvar endaste jungfru, så många der någonsin fanns, skulle de åstad och fresta sin lycka med den lilla skon. Men der var ingen som skon passade, och inte mycken under var det, ty den var så innerligen liten och nätt, att väl aldrig i verlden gafs en jungfru som trådde en fagrare liten sko. Det begynte nu se mörkt ut för prinsen, om han skulle återfinna ädelstens-jungfrun eller icke. Likväl förlorade han inte modet, utan skickade sina svenner åt alla håll för att söka och leta, och drog sjelf omkring bygden till att passa skon, både i östan och vestan. Huru han nu färdades, kom han, såsom man det kan vänta, omsider äfven till kungs-gården.
Morgongåfva, om upphörande deraf — 7 1 42 — b. 7 Aug. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug. Moritz, C. J., betalning af lån till 50 4 1 99 — b. 17 April b. 16 April b. 16 April b. 12 April 64 Mosaiska Trosbekännare inom riket, utvidgande af deras rättigheter — 8 85 — a. 19 Mars å. 18 Mars å. 19 Mars a. 18 Mars Svar på återremiss — 8 104 — a. a. 15 Juni a. a. 7 Juni a. a. 12 Juni a. a. 4 Juni Motala kungsfiske och mjölqvarn, förlängdt arrende å 12 4 1 65 — b. 12 Mars b. 8 Mars b. 12 Mars b. 8 Mars 57 Motioner, remitterade till handläggning, återställas: l:o af Stats-Utskottet till Bondeståndet, angående Brefbärings - skyldigheten — 4 1 7 — 50 Dec. 30 Dec. 4 Jan. 30 Dec. 2:0 af dito till Presteståndet, om undersökSL W -h CO 5 cd" 3 CJQ 6» 1—1 Sr cn “ 5"* t» Bi 3 > 2 O 3 £ zT » i Riks-Ståndens Beslut. srs. 51 cl So 09 cn M. !•§ 2.0 Vi Vi CO 5' cn B 5* <n EL a cl Q-ra CO 2. St £ 2. * 09 » CD Vi C Ridd. 0. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. ning rörande anlägganAdeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:o T det af en fyrbåk på nordvestra udden af Gottska Sandön • 4 1 14 4 Jan. 8 Jan. 8 Jan. 4 Jan. Motioner, remitterade till handläggning, återställas: 3:o af Stats-Utskottet till Bondeståndet, om inrättande af ett Postkontor vid Säthälla Gästgifvaregård i Jönköpings Län — 4 1 15 4'Jan. 8 Jan. 8 Jan. 4 Jan.
§ 1 Inspektören skall med nit och oväldighet tillse att lydnad och ordning råder vid sjöartilleri regementena, skeppsgossar, coopvaerdie-, indelta och roterade båtsmän, extra roteringssamt sjöbevärings manskap. Som mönsterherre ställer han sig instruktion i lämpliga delar, krigsartiklar, gällande författningar och förordningar till efterrättelse. § 2 Generalmönstring med flottornas värvade sjöartilleri regementen förrättas vart annat år. De bör verkställas under de årliga exercis månaderna. § 3 Mönstring av skeppsgossar sker varje år. Skeppsgosseskolorna inspekteras och man prövar om de uppfyller sitt ändamål och åsyftade nytta. Inspektören bevistar undervisningen och examen och befordrar eventuella förbättringar och rättelser till befälet eller avgiver Kongl Maj: t förslag i dessa ärenden. Vid mönstringen undersöks om skeppsgossarna fått vad de ska i fråga om kläder och avlöning. Inspektören låter utskriva gossarna och karlskriva dem vid 18 års ålder, då de efter kunskaper, fallenhet och skicklighet insätts i rikets tjänst. § 4 Coopvaerdie (handels) båtsmännen inspekteras en gång om året. De skall vid anställningen äga god frejd, vara raska och unga samt övas i tackling och sjömansskap för att bli dugliga rorsmän och märsgastar. Deras förmåga och kunskaper antecknas i mönsterrullan. § 5 Indelta och roterade båtsmanshållet skall generalmönstras varje år distriktsvis, för att utröna båtsmännens tjänstbarhet och hur rustoch rotehållarna fullgör sina åligganden. Första distriktet består av Blekinge och Södra Möre indelningskompanier. Andra distriktet av Tjusts, Smålands, Östergötlands, Södermanlands och Södra Roslags roterings kompanier. Tredje distriktet av Ölands och Gotlands kompanier. Fjärde distriktet består av Bohus, Norra och Södra Hallands samt Västergötlands kompanier. Femte distriktet av Norra Roslags, Första och Andra Norrlands samt Stockholms Stads kompanier. § 6 Chefer och skrivare vid kompanierna, befallningshavande och rustoch rotebönderna jämte båtsmännen skall vid laga ansvar mangrant infinna sig. § 7 Uteblir båtsman döms han till laga straff. Rustoch rotehållare skall inställa sig vare sig båtsmännen är effektiva, vakanta eller bortkommenderade.
I händelse någon förenar sig med Herr von Hartmansdorff om bordläggning, lärer det icke kunna nekas; men annars kan jag icke finna något hinder för Rikets Ständers beskattningsrätt, eller förevarande ämnes afgörande, uti Presterskapets privilegier. Friherre Boije, Fredrik, förenade sig uti Herr von Hartmansdorffs anhållan, att v Den 17 Augusti e. m. BevillningsUtskotlets Memorial mätte ytterligare hvila på bordet. Hans Excellence Herr Grejven och Landt Marskalken förklarade, att, enär flere Ledamöter förenat sig i anhållan att berörde Memorial måtte blifva på bordet ytterligare hvilande, kunde sådant, enligt §. Riksdagsordningen, icke förvägras. Föredrogs å nyo BevillningsUtskottets, den 1 dennes under N:o 43 aflåtne, och den 12 derpå följde e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående stämplade pappersafgiftem 4 §• Momentet t. a) Om förhöjning i stämpladt papper å borgare-bref för Grosshandlare och öfrige Handlande i Stockholm och Götheborg. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt godkänna den af BevillningsUtskottet föreslagne voterings-proposition. b) Om Certificater eller Båtpass för Postföring. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den af Bevill - a4° Den 17 Augusti e. ra. nings-Utskollet föreslagne voterings-proposition. Ropades Ja. c) Om Vågattester till låns erhållande. Uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla den af BorgareStåndet antagne, och af BevillningsUtskottet tillstyrkte, förändrade redaction. 4 §. Momentet 2. 0:,i Jrf sskiften, enär de vid Embetsverk företes.
Detta hade varit att bryta mot biskopens bud, men han skulle förgätit sin plikt under inflytelsen av det på en gång rysliga och eggande skådespelet. Delade han ej de känslor, som genombävade denna massa? Simon den helige, för vilken han hyste en avgudisk vördnad, Simon, som lagt sin hand på hans huvud och välsignat honom, Simon mördad av dessa kättare, dessa Guds, kejsarens och de rättrognes fiender, som det vore en plikt och en ära att utrota från jorden! Blodet började koka i ynglingens ådror, han övermannades av den allmänna jäsningen, ropen ljödo som oemotståndliga maningar, han ville varda en droppe i virvlarne av denna brusande flod. Portvaktaren, som nyss stått vid hans sida, hade gripits av svindeln och försvunnit i massan. Förstärkningar tillströmmade från alla portar och gränder. Men då Klemens nedsatt korgen för att blanda sig med hopen, fattades han av en tanke, som förlamade hans beslut. Vid de förnyade ropen: giftblandare, kom han att tänka, att det var han, Klemens, som föregående afton burit föda och dryck till Simon. För Simon fanns det blott en måltid: aftonvarden. Det visste Klemens. Han visste däremot icke, att Simon, uttömd av det oupphörliga knäböjandet, då spisade med vargens hunger och slukade allt, som hans fromma beundrare tillförde honom. Den förgiftade maten kunde således vara räckt av någon annan, som infunnit sig efter Klemens. Men av en sådan förmodan var Klemens nu icke mäktig. Han var rov för en hemsk, isande aning. Han tyckte, att de hotande ropen gällde honom, att otaliga, blodtörstiga ögon voro fästa på honom. Han stod som förstenad, tills hopen hunnit förbi. Han tog korgen och ilade tillbaka in i aulan. Så länge hopens skri ännu nådde hans öra, förmådde han ej samla sina tankar för att söka grunder mot rädslan. Orolig gick han vidare och kom in på palatsets bakgård. Fången, som försmäktade där i en källare, hade knappt förnummit ljuden av hans steg, förrän han lade ansiktet intill källargluggens galler och frågade: - Vem är det som kommer? - Det är jag, Klemens.