Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till afhjelpande af denna olägenhet hafva Rikets Ständer ansett, att stämpelbeloppet uti ifrågavarande fall bör beräknas efter medeltalet af de sista 5 årens tjensten åtföljande löneförmåner, för hvilka det, på sätt i 8 § 14 mom. af bilagda förfättningsförslag omlörmäles, kan styrkas, att bevillning efter 2:dra artikeln blifvit erlagd, i hvilket afseende upplysning alltid kan vinnas ur taxeringslängderna för de 5 år, sorn närmast föregingo år 1862. Vid beräkning af dylika extra ordinarie inkomster, hvarom här ofvan förmäles, är för närvarande stadgadt, att, hvad särskildt militärstaterna angår, ackordsränta samt häst - Exp editions-(J Is k o Kats Förslug till under d. Skrifvelse, N:o i 35. 9 hästoch fouragemedel skola afräknas, så att stämpeln endast ålägges för den återstående löneinkomsten; men då billigheten kräfver, att enahanda förmån utsträckes till andra stater, hvilka i löneinkomst hafva ackordsränta eller hästoch fouragemedel, hafva de å sid. 3 uti nu gällande kungörelse angående slämpelpappersafgiften intagna orden: "hvad särskildt militärstaterna angår” blifvit i det härhos bifogade förslaget uteslutna. Enligt nu gällande kungörelse beräknas stämpeln för konstitutorial eller förordnande på behaglig tid till 2j procent af lönen eller löneskilnaden och derutöfver 6 R:dr; men då det icke kan vara billigt att den, som på obestämd möjligen mycket kort lid förordnas att bestrida en befattning, utan alt ega visshet om att erhålla densamma, skall vidkännas något löneafdrag, hafva Rikets Ständer ansett konstitutorial eller förordnande på behaglig tid icke böra betungas med högre stämpelafgift än å det belopp af 6 Riksdaler, som ansetts motsvara expeditionslösen.
Kronan tillhörige Krigsskepp och Redogörelsen för derföre infiutne medel, 78 Fröt. Utdrag den i3 Nov, 1829. sorn ock Utlåtande, N:o 218, öfver de vid beror-, de Betänkande gjorda anmärkningar, — af Rida derskapet och Adeln fattadt beslut, nemligen : att underdånig anhållan borde göras hos Kongl. Maj:t, att laglig undersökning matte företagas till utrönande deraf, genom hvars förvållande olikhet uppkommit i Köparens och Säljarens Contract, samt att, om förlust härigenom blifvit Stats-Verket tillskyndad, då, emot den person, som denna olikhet vållat, anspråk matte göras om ersättning för Statens berörde förlust; och bl ef detsamma af Preste-Ståydet, som, med förblifvande vid sitt, rörande detta ämne, fattade beslut, icke fann skäl att den gjorda inbjudningen antaga, till Handlingarne lagdt. S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning, Uag-Utskottets Utlåtande, N:o 129, i anledning af anmärkningar viri Utskottets Betänkande, N:o 6G, öfver väckta motioner örn utsträckning af arfsrätt för Sido,arfvingar i fjerde och fjermare led. Från Vällofi. Borgare-Ståndet, S. D. Föredrogos å nyo följande Lag-Utskottets Utlåtanden och Betänkanden: N:o 1 st, öfver anmärkningar vid Betänkandet, N-o 49, i anledning af åtskilliga motioner om ändring af 17 Cap. Handels-Balkeir oell so Cap. Arida-Balken; Pro t. tjt eira g elen j.3 Nov. 1829. 7g Betänkandet N:o 49 bifölls, med undantag af Utskottets tillstyrkande, pag. 19 och ao, om den ändring af Lagens stadgande i I 7 Gap. 8 §.
Uppå derefter framställd propos., fann R. o. Adför godt ali till Ridd.Utsk. återremittera den af Hr von Troil väckta fråga om ändring i 18 §:n Ridd.Ordningen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt i ordningen förekomme nu uti Ridd.Utsk:s på förmiddagen redan förediagna betänk., i anledn. af åtskilliga förslag till ändring i Ridd.- Ordn*, Utsk:s förslag huru tillgå skulle, ifall bänkm.val icke komme att anställas Då likväl genom voteringen på förmiddagen blifvit afgjordt, alt bänkm.valen skola fortfara, komme naturligtvis Ridd.Ulsk;s förslag att förfalla. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Föredrogs den punktiUtsk;s memor, hvaruti Utsk. föreslår, att ordför. i Utsk-särskildt skola af eleclorerna utses. 5 H. 3o 234 Dcd ii April c. m. Frih. Boye: När man som hastigast genomläser förslaget, tycker man verkligen, att det innehåller något alldeles nytt: skola electorerne få tillsätta ordför. uti Utsk.? — Men jag ber herrarne erinra sig, att electorerne redan de facto göra detta. Det är ju electorerne, hvilka vid sina val laga så, att den efter matrikeln äldste, hvilken de bestämma till ordför., blir säborn främste ledamot uti Utsk. invald. Det nya förslaget är således egentligen icke annat än en modification , genom hvars antagande man skulle upphöra att vara bunden af en silfva. Vid det förhållande, som nu äger runi, kunde det lätt inträffa, att man t. ex. ganska gerna skulle vilja laga N:o loi till ledamot, men icke kan göra det derföre, att bland de numror, som äro framför honom, icke finnes någon, som har skicklighet att vara ordför. Jag hemställer derföre till herrarne, om icke detta project måtte bifallas, enär det i det hela medför en ringa förändring. Jag är sjelf elector, och vet huru det går till.
Alt den försvarsanstalt, som förmår ifrån eget land afhålla allt fiendtligt inbrott, är den förträffligaste och bästa, är en obestridlig sanning; och frågan är således, om Scandinavien, under något sken af framgång, kan uppställa och underhålla en sjömagt, på hvilken man för oss vid behofvets tillfälle kunde grunda vissheten om samma utgång, som för Grekerna vid Salamis, och derigenom stadga som grundsats, att Scandinavien ej behöfde fästa någon uppmärksamhet vid sina Termopyler hvilket med andra ord blefve att åsidosätta de inre försvarsanstalterna, i förlitande på tillräckligheten af de yttre. Det har blifvit sagdt, att, "då man med uppriktighet söker den enkla sanningen:, skall man finna j att Sverige likasom England_, genom sitt geografiska läge ^ måste försvaras på sjön j måste med flottor till yttre försvar bibehållas i sjelfständighet” Vid en upprigtig jemnförelse mellan Sveriges och Englands geographiska läge, företer sig först och främst den väsendtliga skilnad, att Canalen icke belägger sig med is till flera veckors farbarhet, såsom *) Se Apiiral Nordenskölds anförande för den 6 Mars 1823. **) Se Grefve Cronstedts anförande för den 6 Mars 1823. Den i December. Ålands Haf; och att tle vatten , som omgifva England, icke, såsom Östersjön, vissa tider af året tillsluta sig för all seglation och således, under denna tid, äfven för sjöförsvarets verksamhet. Häraf vill det synas tydligt, att Sverige kan anfallas på tider, då det ej kan uppå sjön försvaras, och, i fall Sverige ej ”kan uppehålla tvänne fulländade försvarssystem, nämligen till sjöss och lands, som hvart för sig fordrar fullkomlighet och kanske hvart för sig upptager alla de tillgångar, som kunna lemnäs till försvaret” så bjuder klokheten att uteslutande fästa sig vid det system, som lemnar största utsigten att svara mot behofvet och uppfylla ändamålet.
Medlem af kommunal-samhälle är en hvar, som der eger eller brukar jord eller annan fastighet, eller der idkar bergsbruk, handel, läbriksrörelse, handtverk, eller annat allmän bevillning underkastadt näringsfång, eller eljest der bor eller, till följd af gällande förordningar, sitt laga bo och hemvist hafva bör. § 7- Ulan tvifvel skulle det vara vådligt, att åt kommunerna öfverlemna rätt, att ensamme, efter behag, stadga vilen för öfverträdelse!- af deras ordningsstadgar. 1843 års Socknestämmo-förordning har derföre endast lemnat Sockenstämma öppet, att, der så nödigt lunnes, hos vederbörande embetsmyndighet begära föreläggande af vite efter dess bepröfvande. Hufvudsakligen i enlighet härmed hafva de Kommilterade föreslagit, att Komrnunal-slämman borde ega rätt, att föreslå vitén till ett visst maximibelopp. Dä det emellertid kunde anses öfverflödigt att genom uttrycklig lag stadga rätt lör kommunen, alt ”föreslå’’ vitén, torde della ord höra utbytas mot "bestämma", med tillägg af den föreskrift, att de af Kommunal-stämman bestämda vilena, för att blifva gällande, borde underställas pröfning af Konungens Befallningshafvande. Då, enligt 75 §, de kommunalstämmo-beslut, som underställas Konungens Befallningshafvandes pröfning, skola utan ändring antingen fastställas eller ogillas, finna älven Rikets Ständer ett maximum för vitenas belopp böra bestämmas, ehuru Rikets Ständer anse 12 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 186. det af de, Komniitterade föreslagna maximum utan olägenhet kunna höjas (ill 20 R:dr R:mt. Slutligen torde för fullständighetens skull, en hänvisning till det i § 27 omförmäla förhållande äfven böra intagas i denna 8, hvilken således skulle erhålla denna lydelse: Alla de angelägenheter, dem kommunen såsom sådan eger att vårda, skola till öfverläggning och beslut i Kommunal-stämma upptagas.
Frilen kan icke förneka, att bränvinsminnteraren eger en obestridlig rättighet att sälja det bränvin, han innehar. Det är honom endast förbjudet att sälja under en viss qvantitet. Således utöfvar han i sjelfva verket ingen olaglighet förr än han understiger minimum af sin försäljningsrätt, hvaremot den, som bränner under en icke lofgifven tid, utöfvar en rättighet, som han under ingen synpunkt innehar, vare sig för tillverkning af | k:a eller af 10,000 k:r. Häraf måste ju äfven följa, att, dä lian icke får begagna bränvinsredskapen, densamma också kan, enligt rättsgrund, anses vara af honom förverkad. Pä samma sätt förhåller det sig med lurendrejeri eller tullförsnillning. 184 Den 9 Augusti e. m. Att vidare orda ora alla de fel, hvarmed §:n är behäftad, synes mig öfverflödigt, enär jag hoppas, att Utsk., då det får del af diskussionen öfver ämnet, skal! fästa afseende på icke allenast de af mig, utan äfven af andra talare, framställda anmärkmr samt försöka utfinna sådana straffbestämmelser, som, jemte det att de icke stå i strid med de allmänna rättsbegreppen, bättre, än de som Utsk. nu föreslagit, afpassas efter förbrytelsernas beskaffenhet. Hr von Hartmansdorff: Skälet hvarföre jag inom Utsk. biträdt flertalets mening i afseende på urbota straffs ådömande, är det, att lill en dylik försäljning, som här är i fråga, troligen begagnas sådana, den egentlige försäljaren underordnade personer, hvilka icke hafva något att böta med, hvarigenom strafflöshet skulle upkomma, i händelse urbota bestraffning ej vore utsatt. Under den tid jag förvaltade Landshöfdinge-embetet i Calmar län, fnnnos på Oland personer, som syntes göra till sitt yrke, att från Kronans mark stjäla och sälja skog. Dessa voro lösa personer eller tjenare, hvilka för ofoget blefvo insatte på Calmar slott.
Blifver någon till ledamot i läns-nämnden utsedd deputerad till riksdagsman vald eller eger han vid riksdagen sjelfskrifvet säte och stämma, skall suppleant utses för att under hans frånvaro uti nämnden inträda. 6 §. Valen skola inom församlingarne förrättas minst en månad före den dag, då länsnämnden första gången på året skall sammanträda; och åligge församlingarnes pastorer att opåminte, minst åtta dagar förr än valet skall ske, detsamma antingen från predikstolen eller genom sexmännen kungöra. 7 §■ Valförrättare är pastor’; vare han ock skyldig att, derest valet öfverklagas, hvilket klagomål sednast inom trenne dagar efter valförrättningen bör ske, åt den klagande inom tjugufyra timmar, af honom undertecknadt protokoll öfver valet aflemna. Den missnöjde eger sedan att, inom åtta dagar, protokollet jemte sina besvär insända till Konungens Be - 12 Allm. Besvärsoch Eleon.- Ilskottets Betänkande, N:o 72. falluingshafvande, som inom kortaste möjliga tid infordrar vederbörandes förklaring och inom Irenne dagar efter inhändigande deraf sitt utslag afkunnar. (ifver Konungens liefallningshafvandes utslag ege klagan ej ruin. 8 §. Afskrift utaf vid valet tordt protokoll, undertecknadt af pastor jemte Irenne af sockennämndens ledamöter, skall den till deputerad valde tillställas, hvilken eger att vid sitt inträde uti länsnämnden detta protokoll till nämndens ordförande aflemna. 9 §. Valbar till deputerad är hvarje välfrejdad man af evangelisk trosbekännelse, som lyllt 25 år och inom socknen boende och mantalsskrifven är. 10 §. Ingen, som till deputerad blifvit vald, må sig detta förtroende afsäga, sä vida han icke är i ordning att utur länsnämnden afgå eller fyllt sextio år eller kan styrka sjuklighet eller annat laga hinder, hvars giltighet sockenstämman eger pröfva. 11 §• ])e deputerade ega icke att något traktamente fordra eller uppbära, men skjuts efter en häst till och ifrån läns-nämndens samlingsort skall dem utaf församlingarne godtgöras. 12 §.
Den som bifaller att Götha CanälBolag, för sin egen och Götheborgs sammanslagna Disconter, erhåller såsom Creditifsumma al Banken I,6oOjOoo R:d. till 1820 års slut, skrifver Den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, kommer den redan beviljade Creditifsumman att fortfara i 18 månader från den tid den gafs, hvarefter den nedsättes till dess primitiva belopp af goo,oco R:d. Grefve Liljencrantz samt Grefve Lowenhjelm, Gustaf, begärde att 1,300,000 R:d. måtte föreslås i Contrapropositionen. Den f Augusti. H3 Herr Cedersköld, Pehr Gustaf; Den nu föreslagna Voteringspropositionen anser jag, för min del, olämpelig för att fullkomligt kunna utröna Högh Stånders verkliga vilja, heldst ett af alternativerna ej fins deruti intaget. Jag tror derför att tjenligare skulle vara att uppställa propositionen, t. ex. i följande form: Den som vill att Creditivet för Götha Canal-Discont skall efter de 18 månadernas förlopp återföras till sitt ursprungliga belopp af 800,000 R:d , han skrifver jfa: den d t ej vill skrifver Nej. Vinner Nej, kommer ny votering att anstdllas om de andra två alternativer na: 1,300.000 och 1,600,000 R:d. Sedan, på Heras begäran, den föreslagna Voteringspropositionen åter blifvit uppläst, yttrade Grefve Liljencrantz sig önska att BancoUtskottets förslag måtte antagas till ^-proposition. Ropades Nej. Grefve Liljencrantz: Man håller på att förblanda 2:ne särskilta frågor: Den ena, huru förhållas skall så länge Götha CanalBolag endast innehafver sitt fordna Discontver,k; Den andra, huru reglering bör göras sedan Götheborgs Discont blifvit öfverlåten åt CanalBolaget.
Till svar härå må endast aniöras Kongl. Msj;ts Nådiga Remiss 48 LagVtskottttt Betdnkandtä, af det underdånigst föredragna ärendet, så lydande: "Innan Kongl. Majit, ingar uti någon granskning oth profning af ifrågavarande förslag i vill Kongl. Majit j, vied anledning af Riksens Ständers vid 1809 och tgie bens Riksdagar gjorde underdåniga anhållan i blåder hafva till Rikets nu församlade Ständer öjverlemnat det af tillförordnade Cornmitterade uti förevarande afseende utarbetade förslag j jemte dervid fogade underdåniga Betänkande > för att deröfver till Kongl. Majit med underdånigt yttrande inkommaf Om vid ett sådant förhållande, det varit Utskotten tillständigt, att ingå i någon annan pröfning än af det uppgifna förslaget, och än mindre, atti detsammas ställe fram* lägga något eget, lära Riksens Ständer sjelfva, efter innehållet af deras till Utskottet aflåtne Remisser, säkrast bedomina. Det andra slaget af anmärkningar eller de, som äro gjorde vid sjelfva förslaget och deruti yrka annu flere, än de i Utskottens förra Betänkande tillstyrkte ändringar, hafva Utskotten ansett sig böra till Riksens Ständers lättare öfversigt och bedömmande sammanföra samt efter ordningen af den föreslagne Stadgans artiklar och §§:r upptaga. Första Artikeln. Vid i §. är anmärkt: att Beskrifningen på Fattigvårdens föremål och inrättning - LagUtskottttf Betänkanden. 4g ning är onödig j emedan sjelfva ordet nogsamt gifver saken tillkänna.
Den mellanmening, som i Utsk:s förslag förekommer om lindring i de ruslandes besvär, skulle kunna tydas som början till en upplösning af indelningsverket, och det är detta jag på det högsta motsätter mig. Vill man i skrifvelsen till K. M., om meddelandet af en plan till Ständerna för Rikets försvar, tala om en utsträckt öfning af bevär:n, så alltför gerna, men deremot reserverar jag mig på det aldra högsta mot allt, som kan syfta på rubbning af indelningsverket eller minskning i vår indelta armée. Frih. Cederström, Jacob: Jag har med uppmärksamhet afhört Hr Lefre'ns yttrande, och för min del måste jag säga, att jag icke är belåten med de orden, som i denna skrifvelse skulle framställas om bevär:ns öfning samt hvad som fordras för Sveriges försvar. Det låter i ord ganska herrlig t, men i verkligheten är det ingenting, med mindre denna beväring är försedd med behörigt befäl, och sådant finnes knappast tillräckligt för den indelta arméen med en enda dass af beväring. Det kan ej vara Hr Lefréhs tanke, att 3o,ooo mans befäl kan förslå för en här af 80,000 man. Jag hade trott att, på sätt jag nyss anförde, R. o. Ad. skulle kunna bifalla en skrifvelse till K. M. i ämnet, utan att man behöfver lala om opposition eller någon sida inom detta Hus; ty tillvaron af något sådant erkänner jag icke; det är d.t framställa ett uttryck, som jag bestrider lagligheten utaf. Som riksdagsman äger hvarje ledamot att yttra sig efter öfvertygelse om hvad han för fäderneslandets väl anser gagneligt; men må man ej benämna honom hvarken opposant eller servil, ty han är ingenting mer eller mindre än en Svenska folkets representant, och vi hafva dessa talesätt endast som ett testamente af Prosten Gr. von Schwerin, hemtade från Englands representation, som icke göra Sverige någon nytta.
Reta n kan den, N:o i$o6. 469 N:o 406. tillåtande, i fråga om alt uppbörden af åtskilige förvaltande Verks inkomster böra af StatsVerket Öfvertagas, emot erläggande till samma Verk af bestämda års-anslag; rn. m. (I.-A.) Sedan R. St:r vid 182^ års Riksdag, i sammanhang med frågan om Rikshufvudbokens upprättande, oell med åsyftning till en större fullständighet i Riksbokslutet, uti underd. skrifvelse af den 23 October 1823 anhållit, att en förähdrad reglering i vissa delar af Uppbörds-och Redogörelse Verket måtte blifva sålunda vidtagen: 1:0 Att, med undantag af de Bevillnings-medel som, efter R. St:rs vidtagne eller vidtagande beslut, skola inflyta till R:gsGontoiret, all Kronouppbörd, Skatt oell Afgift, under hvad namn det varu må, borde till vinnande af enhet i förvaltnings-systeånet, samt ordning och enkelhet i räkenskaperne, ingå till StatsVerkets Cassör, för att sedan, med bibehållande af benämningen och till bestämda belopp disponeras af K. M:ts och Rikets StatsContoir, dels till StatsVerkets directa utgifter, och dels till de förvaltande Verkens förmån, sådan den dem hittills tillgodokommit, hvilket allt skulle i Riksliufvudboken upptagas och redovisas, och hvarigenom dispositionsoch granskningssältet öfver alla dessa medel, hvilket på K. JYRt och R.
Så vida det ej är Hr von Arbins mening, att, i täflan med min kanonmodell, föreslå såsom mönster för nya bombkanoner med kammarladdning, den intressanta modell från äldre tider, som den värde talaren hoppades kunna förskaffa sig, kan jag icke inse i hvad förhållande detta fynd står lill min propos. nu under öfverläggning och hvartill det, i annat fall, kan tjena att bortblanda ämnet genom att framdraga lill Ståndets uppmärksamhet historiken om sådane kanoner, hvilka, redan sedan sekler, äro förkastade såsom odugliga för krigsbruk. Kamraarladdnings-idéens återupptagande för kanoner af de aldra grofsta kalibrar och det derigenom, i så stor skala, lösta problemet, alt bringa sådane kanoner till användbarhet för krigsbruk, i vissa fall företrädesvis för vanliga kanoner, väckte redan vid första underrättelsen det allmänna intresse, att England, Frankrike, Österrike, Ryssland, Preussen, Portugal, Danmark och NordAmerikanska Slaterne skyndade alt beställa eller att acceptera profpieser, för att dels anställa egna försök, dels kunna bättre med tankan följa dem, som, under uppfinnarens egen medverkan till förbättringar, vore af dess egen Regering beslutade. Jag har således i brefvexlingar med utrikes-krigs-depart:r ofta varit i största förlägenhet att kunna redogöra för den långsam - 268 Den 15 Mars e. m. het, hvarmed försöken bedrifvits här hemma, hvilket förhållande af desse deparhr omvexlande antagits såsom dekrediterande för min uppfinning eller vitsordande om obeslutsamhet och liknöjdhet inom Svenska krigsförvaltningen. Denna min ställning blifver med hvarje dag mera obehaglig, såväl i mina förhållanden till utlandet, som till mina egna landsmän, hvilka i allmänhet ej kunna begripa att icke denna sak, efter en 6-årig behandling, kunnat uppnå ett slut genom godkännande eller förkastande af mitt föreslagna system.
Gudh förbarme sigh theröfver. Joseph. Maria tag barnet, skynda fast, Jag taar byltan och korgen med hast. Och resom fort uthi thenna Natt! Ty at Herodes här effter satt Sina Drabanther och Tiänare Sampt och krigzknechtar och mör dare, Att förgöre alla Svennebarn små, Såå månge han kan hinna och nåå.” (”Imedhlertijdh ihiälslåås Barnen och Joseph och Maria fly med Christo”). Herodes befaller sina krigsknektar att hvar för sig aflägga räkenskap för utförandet af hans uppdrag. Knagehals har dödat många barn, hvilka nu ej behöfva tvål eller såpa för att göras rena, emedan de ligga döda som sten. Stiffring ”med det hvassa spjut” har tvättat barnen i skarp lut; tusende svenbarn har han dödat förutom deras slägt och mödrar. Grymkill ”med det svarta hår” har tagit barnen i foten och slagit dem emot väggar och stockar, andra har han spetsat, och dibarn har han dräpt vid mödrarnas bröst. ”Dågh, herre, itt ångrar mig försan, At iagh ett spet Barn i vaggan fan, Som menthe migh at medh sigh leeka. Men iagh gjorde thes kinder bleeka Och tyranschligen slog ihiäl; Thet dogh: åt migh logh och menthe väl.” Herodes lofvar sina knektar ”dranchgellt” och nya kläder. — Epilogen berättar omigen innehållet af stycket, likvist med tillägg om de 8 slags plågor, hvarmed Gud slog Herodes. Det är det gamla trettondedagsspelet, som f. d. borgmästaren upplifvat i sin lilla ”Tragoedia,” hvilken, i förbigående sagdt, blifvit så kallad, endast emedan så många oskyldiga barn blifva i den ihjälslagna. Dietrichson anför detta stycke som bevis för sitt påstående, att i Sverige har dramat framgått ur folkleken, och han finner detta drama vara en utveckling af den gamla ”Stjernvisan”457. Men lika litet som Hans Olffson behöft hämta sitt ämne från Stjernvisan, lika litet är han den förste, som dramatiskt behandlat det.
It Haft. 1 2 Slals-lltskotlels Utlåtande iV:o 2S. b) att icke i stället för berörde afgift lägga någon ny pålaga, af hvad natur den vara må, på de fartyg, som gå uppför eller utför Elben, vare sig på sjelfva fartygen eller på deras laster; e) att icke hädanefter, under hvad förevändning det vara må, underkastade fartyg, som gå uppför eller utför Elben, någon kontroll med afseende å den afgift, som sålunda komnie att upphöra; d) att, likasom tillförene och i mån af Dess nuvarande förbindelser, draga försorg om vidmagthållande af de arbeten, som äro nödvändiga för den fria sjöfarten på Elben; e) att icke såsom ersättning för de utgifter, hvilka kunde blifva en följd af fullgörandet utaf detta åtagande, införa någon som helst afgift i stället för Stadeeller Brunshauser-tullen. Dessa förbindelser skulle träda i verket från och med den 1 Juli samma år. Såsom skadestånd och ersättning för de uppoffringar, ofvanintagna bestämmelser medförde, hafva de i denna traktat deltagande Magter förbundit sig att till Hannover erlägga en summa af 2,857,338| Thaler, hvaraf Sverige, enligt uppgifven grund, bör betala 92,495 Thaler. Beträffande betalningen af de särskilda andelarne är stadgadt, att den borde verkställas inom tre månader från nyssnämnde dag, men att emellertid särskilda öfverenskommelser kunde träffas i ändamål att uppskjuta denna tidpunkt eller bestämma betalningar medelst annuiteter, samt att ränta å 4 procent å kapitalet skulle erläggas från och med den 1 Oktober 1861 för betalningar af hela summan på en gång och från och med den 1 Juli samma år för betalningar i terminer. Verkställigheten af de ömsesidiga förbindelser, som i traktaten innehållas, är gjord beroende af de föreskrifter, hvilka vissa af de Höga kontraherande Magterna, enligt gällande konstutionella lagar, hafva att iakttaga; hvarjemte Art. 7 innehåller bestämmelser i afseende på tiden för ratifikationernas utvexling. Genom ett samma dag af de kontraherande Staternas Fullmägtige undertecknadt protokoll förklarades vidare, att Kongl.