Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 9 Juni 1832, af Nils, Nilsson från Wermlands län: att enär på Landtmätares större eller mindre skicklighet, göda vilja, skyndsamhet och redbarhet liil icke obetydlig del berodde jordbrukets förkofran och dess idkares bestånd, samt löljderne af ett väl eller illa gjordt laga skifte läto känna sig icke allenast för innehafvarne af jorden under och kort efter skiftet, utan i mansåldrar; så vore, då flaga om laga skifte i en by uppstår, af högsta vigt, att skifteslaget till förrättningsman erhölle den, till hvilken delegarne hyste största förtroende. Denna fördel slode dock, enligt förevarande lagrum, så, som det nu tillämpas, icke alltid alt vinna, då vanligast så tillginge, att en delegare, ofta nog den, som hade minst att förlora, blef af en landtmätare, hvilken hade litet eller intet att uträtta, öfvertalad att påyrka laga skifte, och att till förrättningsman begära honom; derefter Kong!. Maj:ts Befallningshafvande utfärdade förordnande för deri sålunda föreslagne landtmätaren, utan 5 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande> df.-0 *4- a 11 derom förut höra skifteshget, som, om det Iiade blifvit rådfrågadt och haft beslutande lätt i fråga om valet af landtmätare, säkert skulle af sin egen fördel funnit sig föranlåtet att välja den skickligaste, och icke, såsom nu understundom hände, låtit påtruga sig den minst duglige och pålitlige, derigenom tidsutdrägt, ett illa verksläldt skifte och deraf uppkommande rättegångar samt oberäkneliga olägenheter sedermera uj pstodo; till förekommande hvaraf motionären alltså föreslagit den ändring i förenämnde §, att, då laga skifte begäreSj ansökning derom borde communiceras öfrige delegare i skifteslaget, med föreläggande att genast, med rösträttighet efter hemmantalet, skrida till val af förrättningsman, samt att, inom en månad efter delfåendet af ansökningen, gifva sitt beslut tillkänna för Kongl.
Skulle den lättsinnige frågaren forska i sitt eget hjärta, månne han skulle finna människokärlek och sinnesömhet vara grunden till hans intresse för nästan och hennes angelägenheter? Åhnej, det händer icke så ofta. Någon allvarlig orsak finnes icke alls. Det är blott den tanklösa nyfikenheten, begäret att prata och den dumma inbillningen, att den, med hvilken man för ögonblicket sällskapar, skall känna sig både smickrad och rörd af att för en hälft främmande individ fä bikta sin inre värld. Den ringaste grad af " finkänsllighet borde dock säga, att man med dylika närgångna frågor söker våldgästa i en annans själ. Man begagnar ej dyrk för att träda in genom en stängd dörr, man väntar, till dess att den öppnas inifrån. T V. Men hon hade ej stannat vid själfva språkbildningen som sådan. Den hade för henne verkligen varit nyckeln, genom hvilken hon kom in i de stora världsandarnes Eriksgemak. Här gjorde hon särskildt bekantskap med Shakspeares oeh andra diktares literärt stora kvinnogestalter. Det var dock i synnerhet med den britiske bardens, hon införlifvade sig, och det så att hon ville vara både Julia och Ofelia, både kärlekens fröjd och lidande, förkroppsligade i dessa bägge gestalter. Hur ljuft vore det ej att få vara i fred med sina sorger — äfven de äro heliga. Det kännes godt att anförtro en smärta åt den verklige vännen, det kännes som ett friskt, svalkande regn att få gråta ut vid ett trofast bröst, i hvars djup sorger och hemligheter förvaras under ärans och kärlekens säkra lås; men den lidande känner sig söndersliten och sargad, då den taktlösa nyfikenheten profant våldgästar och lik en detektiv spejar i hans hjärta. i människor göra oss ofta i vårt umgänge med vår nästa skyldiga till små taktlösheter, hvilka, utan att vara afsiktliga, kunna förorsaka ganska smärtsamma sår. Det är, gudbevars, ej vår mening att såra någon alls, det händer till och med, att vi äro alldeles öfvertygade om, det vi genom ett muntligt ingripande i vår nästas enskilda angelägenheter visa honom ett kärleksfullt intresse, för hvilket han eller hon bör vara högst tacksam. ~ C 7 het hade det lagts an på utvecklingen af hennes estetiska sinne.
Jag anhåller om återremiss af denna punkt, på det rättelse härutinnan må vinnas, och i så måtto, att man icke bestämdt uttrycker, att det bör vara egentliga kontor, som StatsKontoret må ega inrätta, utan att föreskriften så redigeras, att deraf blir tydligt, att man endast åsyftar, det må StatsKontoret antaga flere försäljningsmän, som ega lokal, öppen för allmänheten, då således en sådan försäljning kunde ega rum äfven i vanliga handelsbodar. Gr. Lagerbjelke: Då intet anslag är af K. St:r gifvet till aflönande af tjenstemän i dessa kontor, och icke någon annan anledning finnes att såsom embets-eller tjenstemän betrakta dessa försäljningsmän, kan jag icke finna annat än att StatsKontoret är inskränkt till att aflöna dem med den inkomst, som kan för försäljningen inflyta. Om sådant icke låter sig göra, får naturligtvis saken förblifva vid det gamla. Jag tror således att Utsk:ts förslag måste leda till fördel för allmänheten, och anhåller om bifall dertill. Hr Cederschiöld: Jag motsätter mig aldeles icke sjelf va hufvudsaken, utan önskade blott, att ordet kontor icke skulle begagnas, emedan sådant kunde föranleda anspråk hos tjenstemännen på lön och löneförhöjningar, anspråk, som redan blifvit framstäldt af försäljningsmanren i nuvarande kontoret i Stockholm. Karte-försäljningen kan mycket väl anförtros åt personer, som redan i och för egen rörelse ega lokal, öppen för allmänheten. En sådan person är belåten med vida ringare arfvode, än den, som förordnas att ständigt hålla vakt i ett kontor, hvilket endast har karte-försäljning till föremål. Gr. Lagerbjelke: Det förekommer på intet ställe i TJtsk:ts Betänk, att de nya kontoren skulle upprättas på samma sätt och under samma vilkor som det hittillsvarande, utan här är endast uttryckt, att Stats-Kontoret bör, om sådant låter sig göra, draga försorg om att vederbörliga kartor hållas allmänheten tillhanda på flera olika ställen här i Stockholm.
D — —, samt förordna, at i enlighet dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer allåtas. Ex protocollo N. Fredr. Sander. 1 \ Kongl. Majis Nåd. Proposition N:o 79. ÄT:o fö. Alik. lill Evp.-Utsk. den 2 Mars 1863, kl. 10 f. m. Kongl. Majis nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ytterligare anslag till del Carolinska Medico-kirurgiska institutet i Stockholm; Gifven Stockholms Slott den 13 Februari 1863. Hos Kongl. Majit har Kanslers-embetet för Upsala universitet, under hvars öfverstyrelse det Carolinska Medico-kirurgiska institutet är stäldt, med öfverlemnande af en ifrån institutets lärare-kollegium emottagen skrifvelse gjort framställning om angelägenheten deraf, att ej mindre åtskilliga på institutets stat redan uppförda anslag blefve förhöjda, än ock nya beviljade både för ständiga och tillfälliga behof; och sedan de för detta ärendes fullständiga beredning erforderliga upplysningar numera blifvit afgifna, har Kongi. Maj:t låtit berörda framställning
Utskottets, sid. 55, först gjorda hemställan. Af slogs. Sednare tillstyrkandet, sid. 55. Bifölls. Punkterna 40 till och med 44. Biföllos. Tabellen litt. B. Godkändes med de ändringar, som föranledas af StSndets från Utskottets förslag skiljaktiga beslut. Den 28 Mars. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Sedan Ridderskapet och Adeln, vid den 26:te dennes skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande M 66, angående reglering af utgifterna under Riks-statens fjerde Hufvudtitel, afslagit Utskottets hemställan i sednare delen af 10:de punkten och för sin del beslutat, alt ett belopp af 4,900 R:dr årligen skulle, såsom extra anslag under nästa statsregleringsperiod, ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att användas till löneförbättring åt Lifbevärings-regementets nu qvarvarande befäl i kapitensoch löjtnants-graderne, beslöt Ridderskapet och Adeln vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti det beslut Ridderskapet och Adeln sålunda fattat. S. D. Vid föredragning af ej mindre Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 21, i anledning af väckta motioner om skjutsningsbesvärets ordnande än äfven ett från Högvördiga Preste-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag, M 242, innehållande inbjudning lill de öfriga RiksStånden att förena sig uti Preste-Ståndets i frågan fattade beslut, för så vidt det rörde Utskottets tillstyrkanden främst å sidan 14 och å sidan 21, fattade Ridderskapet och Adeln här nedan antecknade beslut: 300 Prot.-Utdrag den 28 Mars 1863. Utskottets främst å sidan 14 gjorda hemställan i fråga om gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsens samt postskjutsens skiljande från jordbruket m. m.
Ständer beslutat, att tullfriheten för nämnde vara borde fortfarande bibehållas, har följaktligen denna inkomst för undsättnings-fonden numera upphört. Fondens återstående behållning, som vid slutet af 1857 ars förra hälft utgjorde 1,376,422: 31. 6. R:dr B:ko, blef emedlertid af Rikets sednast församlade Ständer anvisad att, tillika med hvad genom återbetalningar kunde inflyta, af Kongl. Majit fortfarande disponeras för behöfvandes undsättning; och skulle, på sätt jemväl vid föregående riksdag förordnats, högst 100,000 Ridr af dessa medel få begagnas till undsättningar ^ utan äterbetalnings-skyldighet, men de öfriga tillgångarne användas endast till räntefria låneunderstöd. lie, i följd af Kongl. Majits nådiga bref, under ifrågavarande år utanordnade nndsättnings-medel hafva för de särskilda länen uppgått till följande belopp: Utan återbetalnings, . , , Kanterna Ian. summa. skyldighet. Hallands län 400: 400: Westmanlands d;o , ■ 1,000: 1,000: Kopparbergs d:o 5,100: 66,000: 71,100: Jemtlands d:o 400: — —- 800: 1,200: — —- Westerbottens d:o 6,666: 32. — 26,666: 32. — 33,333: 16. — Norrbottens d:o 4,000: 43,333: 16. — 47,333: 16. — Summa 16,166: 32. — 138,200: 154,366: 32, — Räkenskaperna för revisions-året äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning och hafva ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. De utvisa följande förhållande: Debet. Balans från år 1855: Uppbörd: Balans från år 1855: Balans till år 1857: Denna räkenskap, som innefattar redovisning för f. d.
Orsaken till det större antal ledamöter, som tillförene fordrats på det Hofrätt mätte anses domför, torde emedlertid förnämligast böra sökas deri, att Hofrätten varit den sista domstolen, utöfvat Konungens domsrätt; Men ehuru denna domsrätt numera frångått Hofrätten och blifvit uppdragen ät en ständig domstol, måste likväl Hofrätten vara så organiserad, att den motsvarar sin bestämmelse, såsom Öfverdomstol, såsom en mellanlänk i kedjan af instanser. Med afseende å det rum den i denna kedja erhållit, synes den minskning i domföra antalet, som skedde år 1815, äfven ändamålsenlig. Då i Högsta Domstolen sju ledamöter måste deltaga i alla vigtigare mål, kunna desamma afgöras i Hofrätt med fem ledamöter och i Rådhusrätten om 3 i rätten sitta. Att Högsta Domstolen eger att afgöra jängare mål med 5 ledamöter eller 4, om de om beslutet sig förena, bör ieke omedelbart inverka på organisationen af Hofrätten. Det förhållande att så fa ledamöter äro tillstädes i Högsta domstolen lärer emedlertid lyckligtvis höra till det sällsynta; Men, om än så oftare inträlfade, torde vid bestämmandet af Hofrättens organisation, enligt hvad redan är antydt, afseende hufvudsakligen böra fästas å beskaffenheten och organisationen af de domstolar, hvilkas beslut den bör granska och pröfva; och da möter den omständighet att i Rådhusrätt sitta tre ledamöter', eller lika antal, som, enligt det nådiga förslaget, skulle kunna utgöra domfört antal. De åsigter Utskottet nu yttrat angående flertalet af domare i Öfver-rätt hvllades äfven af f. d. Lag-kommittén, som i dess förslag till rättegångs-balk tillstyrkte att i Hofrätt alltid skulle vara tillstädes från 5 lill 7 ledamöter; och härmed uttalades jemväl en annan princip, som i förevarande fråga ej är utan vigt, den nemligen alt man, vid bestämmandet af domfört antal i rätt, der hvarje le - Lag-Utskottets Betänkande, N:o 12. 5 damot har individuel rösträtt, bör söka undvika sådant tal, att lika röster mot lika ofta kunna komma i fråga. Men äfven häri synes det nådiga förslaget mindre tillfredsställande.
Ständer framställa ämnen * sorn ingalunda höra till grunderne, eller för det närvarande kunna komma under skärskådande, anser Utskottet sig icke kunne närmare uppgifva denna redaction , eller vidare utveckla den utväg till säkerhet för fastighets värdet ä landet, hvilken Utskottet efter antagen beräkning af medeltalet för de föregående åren trott sig kunna föreslå till en viss minimi-summa för hvarje Fän, hvilket värde väl fick, efter den tillika meddelade anvisning, jemkas, det vill säga , för somliga höjas och för andra nedsättas, efter deras olika beskaffenhet, men intill nästa Riksdag för hvarje Län icke gå under det belopp, som den deröfver författade Tabellen korn att utvisa. För hus och fastigheter i Städerne eller dem tillhörig jord, har en sådan säkerhet icke funnits nödig, eller lämplig, då värdet varit under sednare Iren i ständigt stigande , äfvensom brandförsäkringarne förhöjde och sannolikt dermed kommer att fortfara. Af hvad nu i korthet blifvit anfördt , förmodar Utskottet de hinder vara undanröjde, sorn mot pröfningen af de föreslagne JJevill' Bevillning! Ut sk. Betänkande». 31 nings-grunderne blifvit framställde, hvilka hinder, om de vinna afseende, sannolikt skulle uppehålla Bevillningens hufvudsakliga uppställning och afgörande så nära in på Riksdagens slut, att den blifvande BevillningsStadgan antingen icke skulle medhinnas, eller förhastad, åtminstone högst ofullständig, utfärdas. Af lika beskaffenhet anser Utskottet Herr Grefve Gyllenborgs anmärkningar vara. De särskilte under benämning af SjöTull, ChartaeSigillatas-, Rosioch Bränvins BränningsAfgift till Slaten inflytande afgifter, ingå väl i summan af de allmänna intraderne, men hafva för ingen del inflytande på grunderne för den egentliga bevillningen. De kunna således omöjligen dermed hafva någon direct gemenskap, eller andra grunder dertill föreslås, än sjelfva berak ningen, hvilken, för hvardera särskildt, kommer att Rikets Höglofl.
Allt detta på Sätt Vår härom till Kongl. Maj:t allåtne underdåniga Skrifvelse den i4:de i denne månad närmare utvisar §• 34- Sedan Vi vunnit upplysning, att den af Riksens Ständer vid 18 1 5 års Riksdag, jemlikt Riksdags-Be« slutets 24 §. beslutne nedläggning af Löfås Silfververk ochindragningaf desierhålln-efrLheter ech för; 760 Riksdags-Beslutet! läningar annu icke följt, utan en ytterligare un? dersökning blifvit föreslagen till utredande huruvida Innehafvaren fullgjort föreskiifterne om Verkets drift och underhåll , bafve Vi, genom Skrifvelse den 2 sisth Mars , hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t, utan att medgifva vidare undersökningar såsom endast medförande tids utdrägt och ländande till Stats-Verkets förltist, i Nåder måtte täckas anbefalla skyndsam verkställighet af Riksens Ständers vid Riksdagen 1815 härutinnan vidtagna Beslut; Hvaremellertid Vi låtit i Stats-Förslaget från och med år J819 uppföra såsom en StatsVerkets Inkomst väldet sf de friheter och förlä-’ »ingar, som såmedelst komma att indragas. Uti den undersökning om Adelforss GuldVerks skötsel, som varit hållen på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, föranledd af Riksens Ständers äfven i ofvanberörde §. af 1815 års RiksdagsBeslut åberopade underdåniga begäran, håfve Vi upptäckt flere brister och funnit de hufvudsaklig ga omständigheter ännu outredde, hvilka egentligen utgjort föremålet för denna undersökning. Vi håfve derför , medelst underdånig Skrifvelse den 17 sistlidne April, hos Kongl. Majit anhållit, ej allenast att en ny laglig Undersökning måtte , i närvaro af Kammar-Advokat-Fiskalen eller annat Allmänt Ombud, med första anställas utaf en eller flere i Bergs-Vetenskapen kunnige och erfarne
(Konung ”Ladulås’ stadga 1285. Gap. q.) Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets BetänkandeN:o 26. 5 ”Konung Magnus Ericson Smek utfärdade ett Kongl. Påbud åren ’ 1335 oell 1344, att, vid allmänna vägar, laverner skulle inrättas, och 'storbjomrättare j der taverni ej vara kunde, och sattes liårdt straff såväl ”för den, som våldgästning gjorde, som för den, hvilken emot egarens ”vilja tog dess häst och den nyttjade. Under skydd af dessa författningar, samt lill följe af ilen år 1442 utfärdade nya lag, uti Irvars 24 Cap. ’af Konunga-Balken de förra författningarne erhöllo större fullständighet, korn folket i åtnjutande af något slags skydd emot våldgästningens olägenheter. Men Unionstiden kom, och den mannamån, hvarmed Svenska folket derunder behandlades, påförde menliga förklaringar och tillägg uti Skjutsföi faltningarne, såsom: ”alt, då Herrskap redo genom landet, två hästar för hvar kunde läggas lill bonden; lades flere i gården, så ”skulle skäl derföre göras bondanom” (Calmar Recess 1483, §§. 3 och 5).
St. all, utan afseende å del utaf Adv.-Fiskaren Printzensköld nu framställda anspråk pä aklorals-arfvode, lill svar å K. M:s Nåd. Propos. medgifva, alt KansliRådet Valeiii enka och eflerlemnade harn må befrias från den ansvarsskyldighet, Kansli-Rådet Valerins i lifstiden blifvit ådömd, för den efter Tullförvaltaren Finér år 1837 yppade balans.” Dervid voro reservationer anförda af Hr von Troil och Hr Bildt. Då målet här hos R. o. Ad. förekom, invände man intet mot efterskänknipg af summan åt Kansli-Rådet Valerii sterbhus. Men deremot gjordes erinringar dervid, all SlatsUtsk. icke ål Adv.- Fiskalen föreslagit del arfvode, som honom författningsenligt tillkom och målet återremitterades. Härpå har Utsk. i Betänk. A? 243 svarat, såsom R. o. Ad. nyss hört, att det vidblifver sitt förra Utlåt. Deremot har Hr von Troil reserverat sig. Likaså Frih. Cederström, Hrr Bildt, Blomstedt, Leijonancker, Arnell, Biskop Annerstedt och Prosten Arosenius. Hr von Troil har tillstyrkt, att ”Adv.-Fiskalen Printzensköld skulle godlgöras med endast 212 R:dr 37 sk. 5 rst , motsvarande 12 proc. af det belopp, 1,773 R:dr 8-sk., hvilket bonpteckningsinstrumeniet efter afl. Kansli-Rådet Valerius nptager såsom summa invenlarii.” Således skulle denna summa utgöra 470 R:dr mindre, än sorn bordt Hr Printzensköld tillkomma. Den med qvarstad belagda hälften af årliga pensionen 1,250 R:dr var naturligtvis icke mindre tillgänglig, utan snarare mera, än boets behållning; ty pen - 144 Den 28 Augusti. siooen hade kunnat för hvarje qvartal Kronan godtgöras, om icke Konungen genom sin mellankomst hindrat verkställigheten.
295 puncten måste anmärkas otjenligheten deraf att i dessa mål har en och samma Ämbetsman , eller EccIesiastiqueFörvaltnings Chefen, förena angifvande och föredragande befattningarna, arbitraira och ansvariga åtgärder. Och vidkommande särskildt g;de puncten, tror Utskottes, för sin del, att den i frågasatta Reglementariska föreskriften, hvari ändring yrkas, bidrager till ordning och likstämmighet, helst samme Ämbetsman, sorn å Konungens vägnar emottager Riksens Ständers underdåniga Skrifrelser, och, ensam bland StatsRådets Ledamöter , är berättigad att i ExpeditionsUtskottet öfvervara Riksdagsbeslutets justering, jemväl bör framlemna Konungens Nådiga Propositioner och öfverhufvud besörja meddelandet af sjelfva ämnena för besluten. På alla dessa skäl, tvekar sj Utskottet att vördsamligen tillstyrka det Hof Cancellers Ämbetet må, förbundet med ett icke Föredragande StatsRåds, framgent bibehållas, utan någon förändring i hvad nu gällande Grundlagar derom i allmänhet bestämma. 0 n;o Att Rikets Allmänna Arenders 2g6 Constitutions Utskottets Betånkanden, Beredning, såsom öfer flodig, måtte indragas. Utan att misskänna det nyttiga ända-; målet nied denna Institution , synbart arn-' nåd att befordra RegeringÄrendenas fullständigare granskning , att gifva stadga åt Föredragandens öfvertygelse och ledning åt Rådgifvarnes omdöme, tror dock Utskottet att Allmänna Beredningen, tillkommen på en tid , då permanent Råd icke fanns, och hvar en oskiljaktigt införlifva! med Sveriges gamla Statsformer, eller väsendtligen ingående i den nuvarande Conc? r? stitutionens grundelement, skulle blifva nästan umbärlig, om, enligt Särskildta Utskottets förslog, rättsfrågor skiljas från administrerande Werken , för att läggas under Domstolarna, och tillika en Centralinrättning för Näringsförfattningarnas beredande kommer att substitueras ColligialStyrelsen för dessa angelägenheter.
R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 19,473: 73. v aftappningen af Rinkabyoch Barne-sjöarne inom Konga och Kinnevalds härader, å 4,800 R:dr; återbetalas jemte kronoutskylderna, 4,425: 50. » dito af Tomsjöarne i Dädesjö och Furuby socknar af Uppvidinge och Konga härader, å 1,800 R:dr; dito dito, 1,946: 82. » sänkningen af Långasjön och utdikningen af Galne göl samt dervid liggande mossar inom Almunderyds socken af Kinnevalds härad, å 2,340 R:dr; dito dito, 2,719: 4.
Då nu i ett sammanhang föredrogos så val Stats-Utskottets Utlåtande N:o 67, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse om yt terligare Stats-anslag för Arméens Pensions-Cassa, om dispositionen af accords-reglerings-anslaget och om belåningsrätt å accords-fondens obligationer, som samma Utskotts rörande erhållen återremiss af förenämnde Utlåtande, under N:o 2^2 afgifne och den 1 dennes på bordet lagde ytterligare Utlåtande; blef det första Utlåtandet, N;o 57, af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Å nyo föredrogos och lades till handlingarna Stats-Utskottets den 1 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 241, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N;o j74> * fråga om anslag till Orthopediska Institutet; N:o 244» i frågan om afskrifning afen i salpeter-fondens räkenskaper balancerad summa, utgifven såsom lån lill Carl Gustafs Stads Gevärs-factori. S. D. ÅterremilteradesÅ^fltff-UAyitoMeÄr den 1 dennes på bordet lug.de N:o 235, i anledning af Prosten -Åstrands motion, om bestämmande af en viss tid, som Landshöfdinge skalf innehaft sitt Erhbete, innan lian lan erhålla Landshöfdinge-pension; N:o 243» I Trot. Vtdr. d. 3 Sept, 1634. 4'9 Jv:o 248, i anledning af Herr Grefve Po<sesf Arvid, motion, innefattande det alternativa förslag, att antingen ett lån af 200,000 Rdr måtte beviljas Götha Canal-Belag, eller ock alt anslaget till Flottan finge okas med 12,000 Rdr årligen, i ändamål att Motala Meclianiska Verkstad skulle öfvertagas lill begagnande för Flottans behof. S. D.
Justerades 4 prot.-utdr. för d. 27 dennes. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ns d. 23 och 27 dennes på bordet lagda betänk. IN:o 61, i anledn. af väckt fråga om upprättande af 2:ne nya årgångar predikotexter. Sedan till följd af R. o. Ad:s sistnämnde dag fattade beslut, att med pröfningen af detta mål skulle anstå till underrättelse erhållits om PresteSt:s i ämnet fattade beslut, Hr Gr. o. Landtm, låtit uppläsa ett från nämnde Stånd ankommet prot.-uldr. af d. 26 dennes, innehållande, att BondeSt. bifallit Utsk:ns första hemställan, rörande 2:ne nya årgångar predikotext, med den förändring allena, alt orden: ”genom Dess Bibel-Commission” ändrats till följande: ”genom dertill utsedda tjenlige män,” samt beträffande Utsk:ns sednare hemställan, ang:de ändring i 5 och 6 §§ i 2 Cap. kyrkolagen, funnit för godt alt densamma afslå; anmälde sig och yttrade: Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag hemställer om icke R. o. Ad. skulle behaga instämma i samma beslut, som PresleSt. redan fattat. Hr von Hohenhausen, Mich. Si 1 v.: Det prot.-uldr. som vi nu hört uppläsas från PresteSt. utmärker, att detta Stånd, som under loppet af många år och flera riksdagar afstyrkt en förändring i högmessotexlerna, nu tillstyrkt införandet af tvenne nya år gångar jemte den gamla. Det måste således varit ganska vigtiga skäl, som förmått PresleSt. att nu vid denna riksdag frångå sin förra åsigt i ämnet. De skäl, sorn redan i betänk, och i motionen äro anförda, äfvensom af PresteShs enskilda Utsk:s afdelning, bestå hufvudsakligen deruti, att en större omvexling behöfdes för att sätta församlingarne i åtnjutande af den rika tillgång på lärdomar, som bibeln innehåller.