Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s omsorg och försigtighet skulle i detta fall gå längre, än talaren synes förmoda. Men jag ville förekomma, att R. St. icke skulle genom ifrågavar. und. hemställan obetänksamt begära ordningens upphäfvande. Vid detta tillfälle, såsom i allmänhet, anser jag det förringande för R. St. att frambära obetänkta önskningar till K. M., och derföre begär jag återremiss af Utsk:s betänkande. Hr Lefren, Joli. Pehl-: Så snart någon fråga är före, som rörer näringsfriheten, framkommer jag alltid med samma sats, nemi. att det förvånar mig på det högsta, att de, som sedan 1823 i en beständig chorus yrkat frihet att tillföra landet allt det utländska kram, som möjligen här kan afsättas, alltid, då man gör några inkast emot denna s. k. jmporlfrihet, anföra samma motskäl, att det är cencunen - Den i Juni e. m. sen med de utländska tillverkningarna, som skall tvinga den inhemska konstfärdigheten att stiga, och att på samma gång man påkallar denna täflan, binder man händerna på de inländska konstnärerna och tillåter dem icke att inom sitt eget land utveckla den konstfärdighet, de kunna äga. Man binder dem genom skråförfattningar, hvilka, ordet skrå må betyda hvad som helst, genom sinta följder hafva visat, att de äro icke bindningsanstalter, hvarigenom bildning utvecklas, utan bildningsanstalter, som bibehålla bildningen i ett stationärt tillstånd. De hafva till och med den ändå sämre egenskapen att befordra ett retrograderande tillstånd. Jag finnér, synnerligen hvad denna fråga vidkommer, nödigt att fästa uppmärksamheten på oriktigheten af skråförfattningarnas fortfarande. Nu är det fråga om arbeten af mindre ömtålig beskaffenhet, om arbeten, som man kunde kalla de grofsta bland näringarna. Här är fråga om timmermansyrket, som sedan längre tid tillhört hvar Svensk man, samt om murmästarenäringen , som kanske står lågt i hufvudstaden, men i de mindre städerna står mycket högre.
Så är ock förhållandet med vigseln, goda Tandgren; funnes ej detta band, skulle menniskor ej mera sönderdela och martera hvarandra. Tag deremot bort detta, och ett annat band måste träda i dess ställe; men detta är af inre natur och så mycket heligare och oförvanskligare som det ej af något menskligt finger kan vidröras. Derföre går allt an, som sker i och genom sig sjelf, och ej sker genom yttre åverkan. O! hvad mitt bröst lider! Jag orkar ej tala mer i afton.” April-natten hade nu inträdt, och fanjunkarens tuggbus låg ensam qvar i fönstret. ”Kors för tusan djeflar! jag tror det är ljusan dag.” De om hvarandra blandade röda och hvita konturerna af Lidköpings husknutar kasta allt mer och mer af sig nattens mörka flor, och den uppgående solens strålar falla så lifvande på de grönskande mosstaken. Ljusströmmen tränger sig genom Lidas grumliga vatten och kallar, med tillhjelp af yrvakna vestanvindar, dess tröga böljor till glädtiga dansar. Men ännu är det för svalt i den fria luften. Derföre, värdaste läsare eller läsarinna, dröj med mig i denna lilla kammare, dit jag nu förer dig. Rummet är beläget en trappa upp i Sara Widebecks hus, och hyres af en tjugotvåårig löjtnant vid Westgötha-Dahls regemente. Den väna April-solen blickar dit in och visar dig allt tydligare och tydligare en mängd intressanta föremål. Ett rödrutigt tätt och sammandraget sängomhänge väcker visserligen, förmedelst aningen om något derinom varande, först din uppmärksamhet; men det ser så qväfvande, så dödt ut, att du gerna vänder dina ögon derifrån. Men, ser du, der hafva vi ett och annat smått och godt, som ovillkorligt måste fängsla dina blickar.
Se vidare Banko-Utskottets Betänkande N:o 72. — N:o 61. öfver de inom Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 48, med förslag till föreskrifter, angående bankens metalliska cassa, m. m. V. B. 105, 108. A. 166. — N:0 62. i anledning af Rikets Ständers beslut om upphörande af utgifning från banken af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar, samt 14 och 10 skill ingar kopparmynt. VI. B. 105, 108. A. 167. E. 510. — N:o 63. öfver väckt motion om beredande af tillgångar å banken för det till rustningskostnader beviljade särskilda creditiv. VI. B, 358. A. 452. — N:o 64. i anledning af väckt motion om förändrad prägel å silfvermyntet m. m. VI. B. 358. A. 452. VII. U. 173. A. 187. — N:o 65. öfver väckt motion om en lämplig vedergällning åtGravören J. E. Akerberg för aflemnadt prof på ett förbätlradt sedelmynt m. m. VI. B. 358. A. 452. — N:o 66. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående tillåtelse för Banken och Riksgälds-Contoret att, i utby - ( 22 ) te mot nu innehafvande obligationer at armeens accords-amorterings-fond, mottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningslid. VI. VII. U. 173. A. 187. E. 371. Å. 373. Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 67. i anledning af Hof-Chirurgen G. Herrberts ansökning om eftergift af öfverränta å ett af Källarmäsleren A. 0.
Sex deputerade av Ridderskapet och Adeln uppträder till Kongl Maj: t och överlämnar staven till Konungen. Därefter får ingen sammankomst äga rum vid den Riksdagen. Stockholm den 18 december 1823 CARL JOHAN Kungörelse angående tiden för Arrenden av Kongl Maj: ts och kronans Strömmingsfisken. Stockholm den 19 december 1823 Enligt brev av den 13 augusti 1766 upplåts arrendefiske på 6-15 år. Detta har haft menliga följder för strömmingsfisket, då arrendatorerna fått flytta till en för fisket upplåten avlägsen uthamn med sina hushåll och där skaffa sig rum och uthus, salterier och ibland även egna kapell. Detta har gjort att de frånträtt sina arrenden innan kostnaderna blivit gottgjorda. För att utvidga strömmingsfisket som utgör huvudnäringen för kustinnevånarna i de norra provinserna kommer arrendena aldrig ges på mindre än 15 års tid. Stockholm den 19 december 1823 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse angående förminskning av böter för förfallolöst uteblivande från mantalsskrivning samt varest besvär över Kongl Maj: ts befallningshavandes utslag, varigenom den 30 september 1812 om mantals och skattskrivningen i riket uppräknade fall blivit ådömda, må anföras. Stockholm den 19 december 1823 Ständerna har anmält att förordningen av den 30 september 1812, där föreskrivs att den som utan förfall missar mantalsskrivningen bötar 2 riksdaler. De föreslår en minskning till 1 riksdaler. Då bestämd föreskrift saknas hur besvär skall anföras över Befallningshavarens utslag angående böter, äger man att besvära sig hos Kammarkollegium inom 45 dagar. Stockholm den 19 december 1823 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kongl Maj: ts och Riksens Ständers fastställda Regeringsform; Daterad Stockholm den 6 juni 1809, med de därefter, och sist vid Riksdagen i Stockholm år 1823, av Konungen och Riksens Ständer antagna förändringar.
N r derföre någon, som ej haft tillfälle att taga kännedom om detta Lag-Utskottets betänkande, får se föreslagna tillägget till den särdeles lättfattliga 3 § af '16 Kap Ärfda-balken, så väckes tvekan, huruvida icke dermed afses annat eller mera, än hvad §:n förut innehöll. Denna tvekan alstrar sannolikt hos mången den tanken, att begagnandet af ett inbördes testamente under intet förhållande lägger hinder i vägen för den fria testamentsrätten. Och en sådan tanke föranleder i sin ordning det mot 1 § af ifrågavarande kapitel och balk uppenbart stridande domslut-, alt — fastän det af tvänne personer gemensamt gjorda testamentet klarligen befinnes förutsätta, såsom vilkor för dess tillgodonjutande, att begges qvarlåtenskap skall tillfalla en viss tredje person — den efterlefvande testatorn dock, tvärtemot vilkoret, eger att fritt disponera om sm egendom. På dessa skäl, hvilka Lag-Utskottets pluralitet i motiveringen af sitt betänkande sjelf framhållit och understödt, reserverar jag mig mot det slut, hvartill Utskottet kommit, och hemställer, för mm del, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda. Delta sednare gör jag dessheldre, som jag är förvissad, att den olikhet i domslut rörande inbördes testamenten, hvaröfver såväl motionären som Utskottet klagar, ingalunda härledt sig från någon brist i lagstiftningen, knappt nog från olika lagtolkning, utan helt enkelt från skiljaktig uppfattning hos särskilda domare af ett och annat dylikt testamentes innehåll. Under det nemligen den ene ansett testatorernes samstämmigt uttalade vilja derom, att en viss tredje person skulle åtnjuta begges qvarlåtenskap, hafva varit uttryckt i så bindande ordalag, att den var att anse såsom ett 6 Lag-Utskottets Betänkande M 21. testamentsvilkor, lorde deremot den andre funnit ordalagen sådana, att de endast inneburit ett af teslatorerne, hvar för sig, uttaladt gåfvolö/te.
Ständers till StatsBancooch Riksgälds-Verkens öfverseende utsedde Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifne Berättelser öfver Revisionerna af Prot■ Utclr. d. 8 Februari i84°- f9 a) Stats-Yerket, samt andra af allmänna medel bestående fonder, jemte ett af Friherre LejonhufvudAbrahamj i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande; b) Riksgälds-Verket, saint den åt Riksgälds-Contorets styrelse uppdragna utredningen af Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Discont-Verk; och c) De under Kongl. Commerce-Collegium ställda fonder och medel; Banco-Utskottet: Rikets Höglofl. Ständers Revisorers åren 1835, 1837 och 1839 afgifne Berättelser öfver Revisionerna af Banco-Verket. Preste-Ståndet. S. I). Upplästes Banco-Utskottets memorial N:o 1, med anhållan, ej mindre att de af Utskottet antagne 2:ne Canzlister, såsom bestridande Notariebe fattningar å Afdelningarne, måtte undfå Notarie-arfvoden, beräknade fran antagandet, än ock, alt Utskottet måtte tillåtas att, från och med den dag Memorialet afläts, disponera arfvoden till 2:ne Canzlister, hvilka till en början, för göromålens skyndsamma gång inom Utskottet, oundvikligen erfordras. Bifölls. S. D.
Den händelse kan ju inträffa, att om, sedan Riksens Ständer åtskiljts, Justitieombudsmannen och dess Suppleant afledo på samma gång, eller så nära efter hvarandra, att Fullmägtige icke under mellantiden hunne välja en ny Suppleant i den föjre efterträdarens sfälle, de blefvo tvung. ne att anställa val både af den ena och deri andra, om vi icke skulle, mellan Riksdagarne, blifva alldeles utan JustitiseQmbudsman. Vidare harman anmärkt mot Fullmägtige, att de icke varit fulltalige. Uti denna anmärkning kan jag icke instämma, emedan 6 6 §. Riksdagsordningen tyd* ligen säger: ”Yppas vid deras öfverläggningar ”skiljagtighet i meningarne, böra de till Protokollet afgifva sina röster, hvilka per capita bekäknas; i de fall då rösterne äro lika, äge Ordköranden afgörande röst.” Örn. meningen varit, att de skolat vara fulltalige, skulle der stått: i det fult; ty om alla äro närvarande, så kunna blott i ett fall paria vota existera. Nusä'gerlik. väl §:n de fall. Således supponeras, att paria Vota kunna uppkomma i närvaro af 22, 20 eller färre Ledamöter. Herr Hjerta* Gustafi Jag ber de värde Ledamöter , sorn, sjelfve Fullmägtige, här försvarat FuUuiägtlgss^ förhållande s icke misstycka, att jag Den 3 Oclouer f, m. förklarar min öfvertygelse, det jag icke äger, att samma förhållande här försvara. Jag ber dem påminna sig, att 70 §. Riksdagsordningen ut» tryckeligen bjuder, huru Fullmägtige skola ansvara för sitt förfarande. Jag gör det icke för egen skuld, utan för att, såsom Representant afleda möjligen origtiga beslut af det Stånd jag tillhör.
Hemgrafven och Sundsvall, om beviljande af ett anslag å 1,540,000 R:dr för en jernvägsanläggning mellan. Motion N.o 116. Stats-Utsk. Utlåt. Hermelin, Friherre Carl Alfons, Motion N:o 36, om beviljande af ett anslag å 50,000 R:dr., för att användas till ersättning åt ägare af husdjur, som, till förekommande af boskapspestens spridande inom landet, blifvit nedslagtade. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 57. R. St. underdån. Skrifv. Hohenhausen, om anvisande af en årlig pension å 300 R:dr åt hvardera af framlidne Statsrådet Carl Ludvig von Hohenhausens ogifta döttrar, Hilda Maria Elisabeth, Clara Hedvig Sophia och Constance Carolina Charlotta. Motion N:o 152. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 94. R. St. underdån. Skrifv. Hospitalet i Malmö, om anvisande af 600,000 R:dr för dess förflyttning till an nan tjenlig plats inom Skåne. Motion N:o 126. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. / 15 Hudiksvall, om utvidgning af dess högre elementarläroverk till fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien och i sammanhang dermed om anslag till en lektor i klassiska språk vid nämnda läroverk. Motion Nio 24. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Hudiksvall—Forssa-jernväg, om beviljande af ett låneunderstöd å 295,000 Ridr för dess fortsättning till sjön Dellen. Motion Nio 26. StatsUtsk. Utlåt. Husdjurs nedslagtande, om anslag till ersättning derför, till förekommande af boskapspestens spridande inom landet. Motion Nio 36. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv.
Och Egypten skall ingen hafva, den der för hufvud eller stjert, bål eller gren är. På den tiden skall Egypten vara såsom qvinnor, och frukta sig, och förskräckas, då Herren Zebaoth veftar handena öfver dem. Och Egypten skall frukta sig för Juda lande, så att den der tänker uppå, han skall förskräckas öfver Herrans Zebaoths råd, som han öfver det beslutit hafver. Uti den tiden skola fem städer uti Egypti land tala efter Canaans mål, och svärja vid Herran Zebaoth; en af dem skall heta Irheres. På den samma tiden skall Herrans Zebaoths altare vara midt uti Egypti land, och en Herrans vårdsten i gränsone; Den ett tecken och vittne vara skall Herranom Zebaoth uti Egypti land; ty de skola ropa till Herran, för sina plågares skull, och han skall sända dem en Frälsare och mästare, som dem hjelpa skall. Ty Herren skall af, de Egyptier känd varda; och de Egyptier skola känna Herran på den tiden, och skola tjena honom med offer och spisoffer, och skola göra Herranom löfte, och hålla det. Och Herren skall slå de Egyptier, och hela dem; ty de skola omvända sig till Herran, och han skall låta bedja sig, och hela dem. På den tiden skall en väg vara ifrån Egypten in uti Assyrien, så att de Assyrier skola komma in uti Egypten, och de Egyptier in uti Assyrien, och både Egyptier och Assyrier Gudi tjena. På samma tiden skall Israel vara sjelf tredje, med de Egyptier och Assyrier, genom den välsignelse, som på jordene vara skall. Ty Herren Zebaoth skall välsigna dem, och säga: Välsignad äst du Egypten, mitt folk, och du Assur, mina händers verk, och du Israel, mitt arf. Uti det året, då Tharthan kom till Asdod, hvilken Sargon, Konungen i Assyrien, utsändt hade, och stridde emot Asdod, och vann det; På samma tid talade Herren, genom Esaia, Amos son, och sade: Gack bort, och drag säcken af dina länder, och drag dina skor af dina fötter.
Börande en anmärknings-anledning mot Konungens Rådgifvare i Commando-mål; rörande en anmärknings-anledning vid behandlingen af ett mål, angående de så kallade Kyrkohemmanen i Halland; angående anmäld anmärknings-anledning i afseende på de Mekaniska Verkstaden vid Motala beviljade Låneunderstöd. StatsUtskottets: I fråga om utbetalningen af det utaf Rikets Ständer beviljade förskott af 100,000 R:dr B:co till Götha Canalbyggnads fortsättande. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: Angående skyldighet för Ordinarie Domare , alt af egna medel ersätta alla de resekostnader hans Vicarius i och £ör sitt för - 4oo Den 7 September e. m. ordnande får vidkännas; rörande klagan deröfver, att LifGrenadierRegementernas MusikCorpser blifvit förlagde i Linköpings stad; om ändring af 4 §• i Underrättelserne till 1826 års Tulltaxa. Af en utaf C. Wijkman anmäld anledning till anmärkning mot StatsRådet och Konungens Föredragande. StatsUtskottet: Af väckte Motioner: rörande Lönetillökning för Kronofogdarne i Westerbottens Län; om kostnadsfritt lemnande till BondeStåndet af I2Ö exemplar af de hos Ståndet vid innevarande Riksdag förda Protocoll; rörande Kronofogdarnes inom Torna, Bara och Hariagers samt Färs ooh Frosta Härad af Malmöhus Län Löneinkomster; samt af en afskrift’ utaf Konungens Befallningshafvandes i Cal mare Län Utslag den 3o September 1828, hvarigenom nuvarande inneliafvaren af Ottenby KoogsLadugård blifvit förklarad förlustig Arrende-rättigheten af samma Ladugård. Stats• Den 7 September e. m. 4°i Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af de utaf RiksdagsFullmägtige från Wermlands, Upsala och Hallands Län väckte Motioner, att de invånare inom nämnde
pensioner åt änkor och barn eller andra efterlefvande meddelar dessutom lifränte-, kapitaloch testaments-försäkringar i olika kombinationer. OBS.! Äfven genast börjande lifräntor. af G e n e r a l d e p ö t, rekommenderas Pension Continentale, 44 Vasagatan, hörnet af Kungsgatan, så- som en angenäm bostad under både kortare och längre vistelse i hufvudstaden. Rum med elektrisk belysning frän kr. 2: — till högre priser. Matsal för resande finnes i hotellet. Omnibus möter vid Centralstationen. Telegramadress: Bayoud, Stockholm. Rikstelefon nr 1689, Allmänna Telefon nr 633. Högaktningsfullt Pensionsförsäkringsbolaget tillförsäkrar på fördelaktiga villkor S D aten H u s k v a r n a B Ett 3 e; i sanitärt hänseende afgjordt att föredraga G r a n d O Freja, Triumf, Ingeborg, Idun, 1 Familjemaskin, Handtverksmaskin, mindre Ringskyttelmaskin, större RingskyttelmaskinIärapa sig för all slags sömnad, såväl gröfre som finare, rekommenderas för alla, som vilja ha en lättgående och stark maskin. 1 Svenskt material! Svenskt arbete! Oh^ 1 ^ P t e r a d e trampa gifver åt fötterna den naturligaste r§- 1 WUo. i tröttar ej, samt är äfven för den ständigt arbetande fullkomligt oskadlig. LÄKARE tN TYG: framför förut befintliga trampor denna nya är e S k y d d hemmet. den. ' F. Borddukar. och billigast. — Matte o r Profver utlämnas till landsorten. Det är också det enda, s o m smärtar mig. Just därför har j a g räknat på er! A c k, o m ni \ i l l e använda hela ert inflytande för mig, sedan ni först så skonsamt s o m möjligt beredt h e n n e på saken. O, jag ville så ogärna vålla h e n n e sorg. Jag tycker m i g ju nästan ha större förpliktelser gent e m o t henne, än om jag vore hennes eget barn. Men detta är ingen öfverilning å min sida. 1 fyra år har jag stridt med denna tanke, tills den nu omsider blifvit mig öfvermäktig.
Vid denna tidpunkt hade dåvarande Landshöfdingen P. H. Widmark den 31 Januari 1839 till Chefen för Civil-departementet inkommit med ett vidlyftigt yt trande af innehåll hufvudsakligen, att Widmark ansåge det mindre välbetänkt och såsom en misshushållning med Statens medel att i rikets södra och medlersta provinser utarbeta ekonomiska kartor annorlunda än att Topografiska korpsen å sina specialkartor insatte ekonomiska och statistiska detaljer, men att deremot i de sex nordligaste länen ekonomiska kartor borde med all kraft upprättas under inseende af Läns-styrelsen och Afvittrings-styresmannen. Slutligen hade Chefen för Topografiska korpsen och Professoren Selander, uti af dem afgifna underdåniga utlåtanden, hvar för sig förordat, de ekonomiska kartearbetenas öfverlemnan e åt Topografiska korpsen, samt tillika anfört, den förre att Landtmåteri-korpsen saknade icke blott personal utan äfven traditionela arbetsmethoder vid bildande af en rekognoscörs-korps för cfvanberörda ändamål samt organiserad tillsyn vid de ekonomiska kartearbetenns handläggning — och den sednare, att inom Landttnäleri-korpsen saknades do insigter, sorn vore erforderliga för alt astronomiskt och geodetiskt bestämma sådana punkter, å hvilka hvarje större 14 Stats-Utskoltels Utlåtande M 99. kartevork, för alt hafva full! värde, måste grundas, och alt vid detaljmätningarne åtskilligt skulle komma all utföras dubbelt, om de topografiska oell ekonomiska arbetena ställdes under olika delning och på sådant satt håde kostnad och tid utan ändamål förslösas. Efter alt sålunda hafva redogjort för de af vederbörande myndigheter i detta ämne uttalade åsigter, har Herr Ljungberg vidare anfört, att ehuru, på sätt han visat, alla myndigheter, som i ämnet sig yttrat, ansett de ekonomiska karlearbetena icke kunna väl utföras af Landtmäteri-korpsen utan böra verkställas af Topografiska korpsen, Kongl.
I 89 § är intagen Riksdags-ordningens föreskrift om skyldigheten för Fullmägtige att vid riksdags början närvara vid granskningen af riksdagsmännens fullmagter; och får Utskottet, för att bringa denna § i öfverensstämmelse med de förändrade förhållanden, hvilka, till följd af Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af ny Riksdags-ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen, komma att hädanefter inträda, för berörda föreskrift föreslå följande förändrade lydelse: 3:o. Fullmägtige äro, på sätt Riksdags-ordningen stadgar, skyldige att vid riksdags början tillstädesvara vid granskning af de fullmagter, hvarmed riksdagsmännen skola styrka sin behörighet. Uti den del af § 92, hvari omförmäles att å Carlsborgs fästning finnes för Bankens räkning tillgänglig en särskild byggnad, der större eller mindre del af Bankens Banko-Utskottets Memorial N:o 11. 3 redbarbeter kan, i händelse af behof, förvaras, hafva Fullmägtige, för att ställa ordalagen i närmare öfverensstämmelse med verkliga -förhållandet, föreslagit utbyte af ordet »byggnad» emot »lägenhet»; och torde §:n, med iakttagande häraf, erhålla denna lydelse: 4:o. Fullmägtige skola alltid vara beredde på sådana anstalter, hvarigenom Bankens redbarheter samt angelägna handlingar och dokumenter måtte, om så fordras, kunna utan tidsutdrägt till säker ort inom riket förflyttas; och böra Fullmägtige, vid slikt förhållande, af Kongl. Maj:t utbedja sig råd och upplysningar; varande å Carlsborgs fästning för Bankens räkning tillgänglig en särskild lägenhet, hvarest större eller mindre del af Bankens redbarheter kan, i händelse af behof, förvaras.
Ty då det i 8 kap. 5 § Missgernings-Balken heter: i afsigt att skada göra, föreställer jag mig, att härmed ej kunnat menas ett hos förfalskaren blott inneboende uppsåt, hvarmed brottmåls-lagen ej har något att skaffa, utan en i handling ådagalagd afsigt att använda det förfalskade sig sjelf till fördel eller annan till skada, såsom det ock i 1 § af samma kapitel uttryckligen säges. Man har äfven medgifvit, att den nu gällande lagens mening sålunda blifvit i lag - 54 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 59. skipningen uppfattad, ehuru man förmenat sådant härröra från ett bemödande hos domare-makten att dermed ersätta en lagens brist i annat hänseende. Men att så icke är förhållandet, utan nämnde uppfattning i sjelfva verket beror af ett allmänt antaget begrepp om brottet och hvad till dess fullbordan hörer, torde tillräckligen bevisas deraf, att den domstol, der bruk af det förfalskade blifvit gjordt, anses vara deri, som bör öfver brottet döma. Så vidt jag kan förstå, är det tvärtom Lag-beredningens lörslag, sorn i afseende på förfalskade skriftliga handlingar, af hvilka något bruk ej skett, utgår från en ny och för vår äldre lag fremmande grundsats, åt hvilken jag, likasom Högsta Domstolens fleste ledamöter, ansett mig desto mindre hafva anledning att gifva företrädet, som den hos oss hittills följda äfven finnes antagen i några bland de nyaste utländska lagstiftningarne, och sålunda hemtar stöd af ett rättsbegrepp, som synes vara allmänligen erkändt. Såsom skäl för den äldre grundsatsens vidhållande, torde ock den omständigheten böra tagas i betraktande att, i fråga om alla skriftliga handlingar af den beskaffenhet att de äro innehafvarens enskilda egendom och med hvilka han följaktligen, då han ej vill begagna dem i dermed afsedt ändamål, är berättigad att vidtaga hvad åtgärd han behagar, det onda uppsåtet att göra skada, som i främsta rummet fordras för att konstituera hans åtgärd till förfalsknings brott, aldrig kan, så länge icke något slags bruk blifvit gjordt af det förfalskade, konstateras annorlunda än genom egen bekännelse.