Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den af Hr Bildt väckta motion instämmer jag fullkomligt och anser, med kännedom om för - Den 3 December f. m, 53 hållandet i den garnison, hvilken jag tillhör, att isynnerhet för underbefälet en förändring är af nöden. Remitterades till StatsUtsk. Hr Hallenborg, Carl Johan, upläste följande motion: Då K. M:s Nåd. Propos. rör. jernvägarne i riket ännu icke är för mig känd till dess innehåll och jag således icke vet hvilka banor komma att deri föreslås, så får jag då motionstiden snart tilländalöper, nu begagna tiden, för att fasta upmärksamheten på nyttan af att den statsjernbana, som kommer att löpa emellan Malmö och Jönköping, matte från någon punkt norr om Lund få en utgrening till Ystad, hvarifrån kommunikationen öfver Stralsund underhålles med östliga delarne af Tyskland och från hvilken sistnämnde stad, efter hvad jag tror mig veta, en jernbana kommer att sättas i förbindelse med Tysklands jern-bannät. Om, som jag förmodar, jernväg emellan Stockholm och Jönköping anlägges, så blir hastigaste kommunikationen från förstnämnde stad och Sveriges östliga provinser med den .Tyska kontinenten öfver Ystad, hvarifrån passagen öfver hafvet fordrar högst 10 ä 12 timmar, och hvars hamn och utlopp ofta icke äro frusne, då Sundet och Bälten länge varit is-betäckta. Som Malmö-Jönköpingsbanan löper vester om Ringsjön, så har den del af Skåne, som är belägen i öster från densamma åtminstone icke betydlig nytta af denna väg; men ett motsatt förhållande skulle inträffa om förenämnde bana äfven sträckte sig till Ystad, och att invånarne i denna stad och orten deromkring inse vigten af en sådan bananläggning visar sig bäst deraf, att till kostnadernas bestridande för de jernvägsundersökningar i Skåne, som verkställdes åf Engelska Civil-Ingeneurer tecknades inom nyssnämde stad och ort omkring Atta Tusen R:dr b:ko. Man kan möjligen invända, att då banan går till Malmö, så behöfves icke någon annan jernvägs slutpunkt i södra Sverige i afseende på utlandet, men härigenom upfylles ingalunda behofvet af sagde kommunikationsmedel för denna del al riket; och den jernväg, hvars riktning begge
JV2 4, med anmälan att förstbemälda Riks-Stånd till det blifvande Stats-Utskottet remitterat Rikets Ständers åren 1860 oell 1861 för sa irda de Revisorers berättelser om den af dem verkställda granskning af: l:o Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse oell förvaltning under åren 1858 och 1859; 2:o de under Kongl. Kommers-kollegium ställda fonder och medel under 1859 och 1860; och 3:o Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning för sistnämnda år; samt jy» 5, med anmälan att till det blifvande Banko-Utskottet remitterats Rikets Ständers åren 1860 och 1861 samt innevarande år församlade Revisorers berät telser om Bankoverket. I)e uti Protokolls-utdraget M 4 omförmälda berättelser skulle till Statsutskottet öfverlemnas, hvaremot berättelserna om Bankoverket remitterades till Banko-Utskottet; och lades Protokolls-utdragen till handlingarne. Den 12 November. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Konstitutions-Utskoltcls Memorial JV2 1, om arfvode!) för en Notarie och en Kanslist. S. D. Föredrogs och lif otis Banko-Utskottets Memorial M 2, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister.
Uti 2:dra punkten föreslås, att den svårare bestraffning, lagen för återfall i vissa brott utsätter, icke skall ådömas för förnyad förbrytelse, som begås, medan förra målet ankommer på domarens pröfning. Detta finner jag ganska billigt, emedan det ännu icke är afgjordt, att förra brottet är begånget. Men der kommer något sedan, som jag finner vara oriktigt. Der står nemi.: "utan först då äga rum, när, på sätt K. förklaringen d. 23 Mars 1807 i gide punkten innehåller, det för "förra resan ådragna straffet blifvit i alla delar fullhordadt, "innan samma brottslighet ånyo föröfvades.” Detta är i så måtto oriktigt, sorn lagens befattning med det första brottet redan är slutad, så snart målet blifvit afgjordt med kraftägande dom. Straffets undergående är på visst sätt främmande för lagen, och det beror ej sällan på brottslingen sjelf att godtyckligt fördröja någon del deraf. När t, ex. i straffet ingår uppenbar kyrkoplikt, kan brottslingen vägra att undergå den, i hopp att få tillfälle att rymma och begå ännu ett brott, utan att straffas för mer än första resan förbrytelse. Min tanke är derföre, att det brott, som begås sedan ett föregående af samma slag blifvit med kraftägande dom skiijdt från domaremagtens befattning, bör anses såsom itererad förbrytelse, ehuru först ådömda straffet icke blifvit fullt genomgånget. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jemte det jag med Hr Stuart instämmer uti den reservation, Professor Grubbe afgifvit, anhåller jag äfven att få instämma uti den, som Hr Linderholm bifogat, men med uppläsande hvaraf jag icke vill besvära R. o. Ad., emedan betänk, är tryckt, och de ledamöter, som interessera sig för ämnet, förmodligen icke underlåtit att taga kännedom af densamma. På dessa skäl instämmer jag uti anhållan om återremiss. Frih. Boye, L udv.: Jag utber mig att få förklara, det jag tillstyrker bifall till betänk.
Stråks motion om inrättande af Stamgods för de ä Svenska Riddarhuset Introducerade Grefliga, Friherrliga och Adeliga Atter. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, N:o 106, i anledning af yrkadt upphäfvande af den, vid fördelningen af Utmarken å Oland, samma Utmark äsatta ränta. S. D. Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Memorial, N:o 37, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens beslut i fråga om Brännvinsbrännings-rättigheten saint till Voterings-propositioner, i afseende på grunderna för nämnde rättighets beskattning, föredrogs nu å nyo; och fann Bonde-Ståndet för godt act låta bero vid Utskottens yttrande och förslag, i afseende på g, nu 7 j. af 1 Art. samt 4 §. af 2, Art. i l44 Pr o t. Utdrag den 3o K av. 182g. 1824 års Kongl. Kungörelse 01» Brännvinsbranningen, att förblifva vid Ståndets redan fattade beslut, rörande redactionen af 6, 7, 8, och 15 nu 14 §§. af 3 Art.; äfvensom vid beslutet i dea till 3 Art. 2 §. hörande fråga om Tariffen för enkla verks beskattning, samt att icke antaga Utskottens jemkningsförslag vid ir, eller nu xo §. af a Art,; men i allt öfrigt blef Utskottens Memorial, med deruti intagna Voterings-proposltioner, af Ståndet bifallet. S. D. Da nu åter föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o gzf. i anledning af yrkad jemkning i den Provincen Skåne ålagde Rotering; blef detsamma, i grund af gjorda anmärkningar, återremitteradt. STOCKH 0LM, hos Cari. A». Från Högvördige PrestcStändet.
Dirécteu-rf, om de ä nyo hlefvo bibehåline vid Ridderskapets och Arlelns förtroende, såsom ock andra Ledamöter af Ridderskap-t och Adeln, skulle utan Betänkande, på Säi t fordom skett, och lika med dem nuvarande Ordföranden Hans Excellence Brahe, åtaga vig de? ta förtroende, utan att derföre åtnjuta na »fot särdeles betydligt honorarium, hvarigenom en säker besparing i Gassans nuvarande knappa tillgångar vöre att påräkna. För ungefär ett halft Seculurn tillbaka erhöllo dåvarande Riddar•fm$Directenrer ett honorarium hvardera af en Afl Rhenskt Win; detta lärer egexrteIiger. tagit sin början från den lid, då Riddarhusets stora källvar voro uthyrde till de förnämsta Vinhandlare härstädes _ och utgjorde då för tiden en högst obetydlig kostnad. 1743 ars förmånliga vinskörd gaf sedermera anledning att antingen i natura uttaga förbeinälda åm vin af detta års skörd, eller beräkna den efter samma grund i penningar; hvilken beräkning sedermera IdiFvit bibehållen ända till dess för några ir sedan samma års vin uppsteg till ett värde af 200 Rd. Banco, då varande RiddarhusDirection insåg, att det skulle tilltaga i pris samt billigt fastställde Summan framgent till V. 2. Den 21 Juli e. m* 1010 till 200 Rd., hvilket sedermera vid 1809 års Riksdag,blef gilladt och fastställdt. Jag har af denna anledning trott, ett ifrågavarande Honorarium, om det ej helt och hållet skulle kunna indragas, åtnnndstone skulle kunna mindskas till ungefärligen motsvarande dess primitiva belopp, utan att preöist fästa sig vid något visst års vinskörd, heldst då Cassans tillgångar det päfordrar, uti Riddarhus Utskottet har samma fråga redan blifvit väckt, i tanka att genom besparingen kunna bereda några flera fattiga Adliga ynglingars uppfostran, eller till pension åt fattiga meriterade Adelsmän eller deras Enkor; det ligger ännu der pä bordet oafgjordt. Skulle Högloft.
Del kan väl vara möjligt att ett slikt yttrande, rör:de nyssnämnde befattning kunde vara mindre nödigt, men i afseende på kanslisterne desto mera nödvändigt. Hvad angår den lista meningen, anhåller jag om den propos. alt 11. o. Ad. må besluta att Ridd.Sekret, skall, när Ridd.- Direkt. sådant fordrar, yttra sig öfver förekommande ämnen, dock utan alt i beslutet deltaga. Hr Freidenfelt: Ehuru jag för min del visserligen icke inser någon fara af att bibehålla ordet ovillkorligen, är jag dock villig att förena mig med det förslag, som Frih. Palmstjerna framställt, men anser deremot, i motsats till honom, att det vore ganska illa att borttaga den sista punkten i förslaget. Beträffande orden kansli-betjening och kanslister, så tror jag del vara alldeles likgiltigt hvilkendera som begagnas och saken af mer än obetydlig beskaffenhet för att derpå borde spillas eli enda ord, men får dock, för alt lugna den ädle Frih. Cederström, försäkra honom, att anlednm till utbytet ingalunda varit ali smeka och cajolera tjenstemännen, utan emedan benämningen kanslibeljening ansågs vara ett mera föråldradi uttryck, hvarförutan det föll sig lättare ult säga Förste Kanslist och andre Kanslist. Gr. Lagerbjelke: I afseende på angelägenheten af Ridd.- Sekrel:s yttranden rör:de tjensters tillsättande, lager jag mig friheten fästa npmärksamheten derpå, ali, så vidt jag vet, bestiger sig antalet af sysslor, som kunna komma i fråga att af Ridd.- 7 II. II 162 Den 26 Maj. Direkt, tillsättas, med undantag af Ridd.Sekret.-ljenslen, till summa fyra, nemi. Kamererare, Fiskalsoch 2:ne Kanslist-tjenster. Det finnes väl intet skäl hvarföre Ridd.Sekret, skall särskildt vara ålagd ali yttra sig vid Fiskals-ljenstens tillsättande, icke heller hvad angår kamereraresysslan och man måste således antaga att för tillsättningen af halfva antalet af tjensterne inom Riddarhuset, är detta yttrande alldeles öfverflödigt.
Skulle det inkast göras att Rikets Utrikes handels, ställning, åtminstone icke inom korrt tid kan förmodas bluma sa förmånlig, att den wexeltillgang, som till förberörd remisser fordrades, kunde sta att erhälla, och att en sadan mcx lbrist skulle gisma anledning till än ytterligare upstegring afden redan orimligt höga conrsen pä Hamburg som egenkeligen härörer af en hitintills hämmad dirett communication med berörde Stad, sa bör derwid märkas, att utom det man kan förwänta, att en för RftetS allmänna ivälsärd sä ömsint Konung med sorgfällig upmärksamhet lärer ät wär utländlka handel giftva en sädan rigrning, att den mä mandas till Rikets werkeliga förmän, sä kan tillika härrvid komma till hjelp, att en stor del as Rikets ex, portable effecter, som igenom Kriget qwarstannar, giftva wid snart förwäntan^e fr.-oslugn omanliga ämnen till utskeppning. Rtksgäldv Conoiret, som admtnisterar en sä wä» sendtelig del af Rikets Fi >ancer, bövej eller sakna tillfälle att medwerka till den nu liilsälligrwis upst-grade Mxe leoucsens Z44 Den 7 December. nedsättande och akt förekomma betz höjd öfwer hwad RikctS wälsärd mcdgiswer, hälst om Contoiret förwifiaS, att sä begagna de isrän stora Sjö-Tullen inflytande wexlar, som öfwerstiga Stats - Contoircls eget behof. Mycket wore härwid att säga, men som icke täler den pnblicits, som e« ykrrande pä detta ställe foldrar.
Rätten fullföljde mål, med den skyndsamhet, som vederbör, handlägga, På dessa grunder och enär de olägenheter Motionairen föreställt sig af Borgmästarens Ordförande-befattning i HallRätt, efter Utskottets tanka, icke kunna ega rum, anser Utskottet sig icke böra Motionen i denna del till bifall understödja. I afseende på yrkandet, att Magistrat måtte anses domför med 3;ne Ledamöter, får Utskottet yttra: att enär Magistrat består af samma Ordförande och Ledamöter sorn RådstqfvuRätt, och således, fastäu under denna skiljagtiga henämuiug, i anseende till dess administrativa befattning med Städernes Oeconomioch Politie-ärender, likväl utgör en och samma Auctoritet; så anser Utskottet häraf tydeligen följa, att då, enligt Kongl, Förordningen den i5 Junii 1818, denna Auctoritet, såsom RådstufvuRätt, uti alla Judicielle mål, äfven dem, som röra Medborgares lif, är domför, ther tre i Rätten sitta, detta stadgande äfven är gällande i anseende till de mindre vigliga ärender, hvilka tillhöra denna Auctoritets befattning, såsom Magistrat} LogUtskottcts Bttånkandeit. 23 men då, Utskottet veterligen, någon annan tillämpning af förenämnde Kongl. Förordning icke egt rum, finner Utskottet något särskildt stadgande härom icke erfordras. Beträffande åter HallRätterne, hvilka, enligt HallOrdningen, jemte Ordföranden, böra bestå af fyra Ledamöter, deraf 2:11» Handlande och arne Fabriksidkare; så emedan de vid desse
Denna Redogörelse har undergått en serskild Revision ”af Boksluts-Commissarien, som dervid på det nogaste verificera! posternes öfverensstämmelse med Bankens General-Hufvud* ”bok; hvarefter Banco-Re visionen alltsam”mans till granskning förehaft.” ”Hufvnd-resnltaten äro följande: Pro”fessoren Gjörvells den 12 Maji 1828 med”deldte kostnads-förslag, som är lagdt till ”grund för Redogörelsens hela uppställning, ”innefattade en total - summa af contant ”R:dr >.»,»». 22,763: 38. 8. ”Hvartill kom värdet af den ”deruti serskildt påräknade ”Material och Inventarie-behållning , utgörande Refter ”Professorens upptagne pris) ”en summa af . » R;dr 1,782: 3o. 4- ■'Summa beräknad kostnad ”R:dr Banco » » . » » 2t• — ”Totala utgiftssumman, sorni ”Bankens General-Hufvudbok 4 Banco-Xfttkottett Memorial Nio 34. "lör 1823, 1824 och början "af 1825 blifvit påförd J3:co ’'Archi vi-Husets tillbyggnad, "uppgår till "Men efter afdrag så väl af "den serskilda kostnaden för "nya Brännugnens inrättning, "fi:dr 5oo, som några andra ''poster, hvilka dels utgått före "Administrationens tid och "dels med densammas upp"drag ej egt gemenskap, tillhopa R:dr 1,416: i3. —■ ''Tillhörde Administratorer"nes redovisande en total ut ”gift af contant . "Jemte värdet af åtgångne Ma”terialoch Inventarie-förrå"det, beräknadt i likhet med ”Administratörernas inköpspris, till : * R:dr 1,898: 2. 7. "Summa åtgång i penningar ”och effecter "Således besparadtiden påräk ”nade contanta utgiften R:dr 1,266: 8. 1.
Jag begärde ordet endast för att bestrida den af Frih. Boye begärda bordläggningen af Hr v. Troils förslag. Hr y. Troil har nu sjelf utvecklat orimligheten af en sådan bordläggning, och till yttermera visso skall jag utbedja mig att få fästa uppmärksamhet derpå, att hans förslag ej är annat än en utveckling af den reservation , jag bifpgat betänk, så att Hr Frih. haft tillräcklig tid att begrunda saken och således ej kan beklaga sig öfv.er att hafva blifvit öfyerraskad. Jag hoppas, att Hr Gr. o. Landtm, ej tillåter någon bordläggning. Frih. Boye: Hr Dalman gör mig rättvisa, då han vitsordar min ömhet om formen. Jag har trott, att, då ett förslag första gången framslälles, man äger rätt att begära (det pä bordet. Ömheten för formen skall jag likväl visa fiijg äga, då jag till Hr Gr. o. Landtm, öfverlemnar att Den 12 Februari e. m. 207 pröfva Hr v. Troils framställning, hvilken han gjort i elen der vanliga höfliga ton, som är honom så egen, och hvarmed han icke vill imponera på andra, utan endast visa sin öfverlägsenhet, som dock icke synes i våra prot. vara vitsordad. I fall Hr Gr. o. Landtm, ej anser min begäran grundlagsenlig, afstår jag straxt derifrån; men BondeSl:s memor. mäste likväl vara något nytt, och derest Hr v. Troil ej företager sig någon slags vederläggning, hvarigenom det kan finnas vara annat än nytt, så måste det bibehålla denna natur, och jag begär det derföre på bordet i den afsigt, sorn jag öppet ville uttala, att vi må slippa att få det intaget i contrapropos:n. Hr Cederschjöld: Såvidt jag kunnat fatta, har icke BondeSt:s inbjudn. blifvit föredragen i Ståndet, och den kan ej föredragas, innan den blifvit uppförd på föredragningslistan, och således ej heller nu bordläggas. R. o. Ad. kan följaktligen deraf endast erhålla en ledning för sitt beslut, men alldeles icke bifalla inbjudningen. Frih. Boye:
R:dr i månaden af Riksgälds-Contoiret utbetalas på skeende Requisition från Kongl. Maj:ts och Rikets Stats - Den 13 December. 447 Contoir, hvarest utbetalningarne, till följd af hvad Kongl. Maj:t i Nåder förordnat, besörjas och Redovisning sker för Medlen 3 och borde om beslutet som härom fattades, Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra anmälan för att Kongl. Stats-Contoiret meddelas, samt tillika, tillåta Stats-Utskottet, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret härom tiil iagttagande underrätta. 4:0 Stafs-Utskottets Utlåtande af den 19 dennes, deruti tillkännagifves, att sedan samtelige Riks-Stånden beslutat, det borde så väl Riksens Höglofl. Ständers till granskning af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper och Förvaltning detta år förordnade Revisorers Berättelser, som äfven Riksens Ständers Justitie-Ombudsmans Berättelse för innevarande år, skyndsammeligen på Stats-Verkets bekostnad tryckas och visse Exemplar deraf till Riks-Stånden utdelas samt i öfrigt hållas Allmänheten tillhanda; så har Stats-Utskottet, i anledning deraf och såsom i dylika fall vid förra Riksdagen skedt, till tidens vinnande, som lör det åsyftade ändamålet synts böra iagttagas, genast gått i författning om ofvanberörde Berättelsers utgifvande af trycket, hvarvid Utskottet funnit läinpeligt låta uppgöra Accord med serskildta Boktryckare, att de emot den lindrigaste betalning som kunnat betingas, under förutsättande af någon försäljning för deras egen räkning af dessa Handlingar till Allmänheten, skola aflemna 1000 Exemplar af hvardera Berättelsen, derutaf erforderligt antal till 443 Den 2 3 Dcemeber. utdelning åt hvarje Ledamot inom Riks-Ståriden komma att användas, hvarefter de öfver
– Till en början skulle jag vilja ordinera en timmes ridning hvar dag – om E. M:t icke har något däremot. – Visst icke. – I så fall skall jag underrätta H. M:t konungen därom. För öfrigt ämnar jag ordinera nöjen och förströelser allt som drager E. M:ts tankar utåt är i hög grad välgörande. – Skulle detta vara hela kuren? – Hon skrattar högt och det glittrar till i hennes stora, blåa ögon. – Det är hela kuren! Hon afskedar honom nådigare än hon mottagit honom. När han bugat sig för sista gången och åter ser upp, möter han Elisabeth Eybens gråa ögon. Hon blinkar som om hon velat säga: Det där gjorde du bra! – Nå? frågar kung Kristian, som i sina egna gemak afvaktar resultatet af denna preliminära konsultation. – Hur spelade det af? – På bästa sätt, E. M:t. – Och Struensee skildrar med lifliga färger audiensen. Mot vanan lyssnar kungen uppmärksamt. I London hade han lagt märke till, att hans kusin, konung Georg III, som eljes i alla afseenden var en äkta man à la mode, officielt bemötte sin drottning med utsökt ridderlighet. Men då han själf efter hemkomsten ville följa exemplet, kunde han icke helt och hållet aflägga sin spefågelmin. Olyckligtvis började också grefve Holck samtidigt visa sig ridderlig gent emot drottningen och parodierade därvid omedvetet kungens attityder, hvarför hon uppfattade bådas höfviska later som hån och kände sig blodigt kränkt. Emellertid önskar kungen för närvarande ingenting högre än att komma till ro i sitt förhållande till drottningen, ty han känner en utlefvad kavaljers längtan efter fred i sitt äktenskapliga lif och han griper tillfället i flykten, då det nu oförmodadt tycks yppa sig. – Det är bra – säger han nådigt. – Jag lägger nu allt i era händer. Ni skall sörja för ridlektioner och förströelser åt drottningen. – Apropos! Har ni nyligen sett till Holck? – Nej. Men jag förmodar att grefven simmar i ett haf af lycksalighet! Han skall ju snart gifta sig. – Ja visst. Han är komplett galen! För andra gången! – Kungen skrattar högt. – Och med en dotter till Danneskjold!
Djuren ha också min aktning och sym pati i högre grad än mången. » Ack ja, Bertha kände till fasterns lefnadsfilosofi — och sommarnöjet också. Det inre rummet, varmt och ombonadt, med utsigt till ett rödmåladt plank, fick hon ej lemna under vintern, men när våren kom, rullades hennes stol ut i det yttre, som låg åt strömmen midt för » Holmen » med sina gröna träd och sitt » Tivoli ». Hur många gånger hade ej Bertha suttit bredvid henne och sett in i det vackra goda ansigtet med de qvicka spelande ögonen. Här njöt hon af sommaren, och härifrån var det hon studerade lifvet, intresserade sig för tvättgummorna på klappbryggan, för bagarens stora hund, för åkarekamparne, för lifvet i det lilla som i det stora, medan hennes egen lefnadsafton flöt stilla och fridfullt likt strömmen i hafvets sköte. När Hugo kom hem — det hade pinat honom hela förmiddagen, att han gjort sin hustru ledsen, och han började smått kapitulera om möjligheterna — var hon ej till finnandes. Hade hon gått och beklagat sig för Mina kanske? Hans panna mulnade. » Frun är i trädgården », sade husjungfrun, som dukade middagsbordet. Ett ögonblick stannade han tvähågsen, rädd för det första sammanträffandet — så gick han raskt ut till henne. Hon stod med spaden i handen och gräfde af alla krafter i den solvarma ångande myllan. Bredvid henne lågo några fleråriga växter, som hon delat för att omplantera. » Hvilken vacker högväxt qvinna hon var! » Arthur hade sin lilla kratta i handen och, båda voro så upptagna, att de ej märkte honom, ej underligt heller, så som de pratade och skrattade. Så såg hon upp, rodnade smått, men gick emot honom, drog handsken från den hvita kraftfulla handen och sade med den varma goda blick, han så väl kände. » Jag har tänkt på, att vi kunna äta middag och qväll här ute i sommar, både lönnen och kastanjen. » Längre hann hon ej, ty hans kyss af bro t meningen — aprilmolnet hade skingrats. Det finnes i qvinnans svaghet en kraft, som mannens styrka med förvåning underkastar sig. Qvinnan står naturen närmare än mannen.
Det var i denna stund jag lärde mig, att lyckligtvis den högsta smärta och den högsta sällhet mötas i en sällsam själsfrånvaro, som låter oss glömma tid och rum. Jag vet icke huru länge jag legat på detta sätt; det syntes mig som en oändlig tidrymd, som om jag genomfarit en afgrund af mörker, då upprepade slag på dörren ändtligen väckte mig till sans. Det var kammarpigan, som bad mig komma ned till hennes matmor. Känslolös för hvarje obehag, nekade jag helt tvärt att lemna mitt rum, då flickan, alldeles bestört och förvirrad af detta oväntade svar, öfvertalande tillade: — Posten är nyss kommen, och mylady fick ett bref, hvarom hon säkert vill tala med miss Agnes. Tala med mig om ett bref! Hvad kunde det vara, möjligtvis ifrån mr Warren, men så snart efter det förra, kanske någon olycka händt Percy — kanske han var död. Glömmande allt annat för denna föreställning, skyndade jag ned, föraktande att ens utplåna spåren efter mina tårar. Lady Hawerfield var ensam; hon satt på sin vanliga plats, och ett öppet bref, tillika med de nyss ankomna tidningarna, låg framför henne. Det var någonting i hennes ögon och hårdt sammantryckta läppar, som oaktadt den känsla, hvilken fylde mitt bröst, ingaf mig mer än vanlig bäfvan och tydligt förkunnade, att något högst obehagligt förestod mig. Jag såg mig nästan ångestfullt omkring, omedvetet sökande ett slags stöd i miss Spencers passiva närvaro, men hon fanns icke i rummet, och mormor tycktes triumfera öfver min paniska fruktan. Det dröjde väl ett par minuter, innan den graflika tystnaden omkring oss stördes, och då den gamla fruns röst, lika kall och metallisk som bronsurets slag bredvid henne, ändtligen nådde mitt öra, hade jag öfvervunnit min barnsliga rädsla och mötte med stadig blick hennes genomträngande ögon. — Jag har låtit kalla dig, för att underrätta dig om, att mr Merton begärt din hand, och som jag anser denna förbindelse för en heder och en lycka för den fattiga miss Hochtinton, så har jag bifallit hans begäran, och om en månad blir du således hans hustru.