Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derföre stall han wara lika mycket Uphöjd öfwer cnstilta intrestet.sorn ban är bunden af Lewen, derföre stola hans förnämsta ämbetsmän wara tilräckcligt beroende, för at icke äga annan styrka til motständ än den Lagen kan gifwa dem. Således stal den teckning af en c»n8li!miyuel Konungamagt, som man hittils anfört mera som et problem än forn en werkligbet här en gäng blifwa realiserad, och Regentcn äga all förmäga at gagna, ingen at stada. Men jemte den jemnwigt conZtituckonen lofwar at införa, jrmte den ZLrsntie för wära rättigheters helgd och de förhoppningar för framtiden som den ger ost, torde det tillätas mig, at fästa Eder Upmärksamhet mine Herrar pä en annan stor, en betydande förtjenst som den diger, jag menar den af dest bestämdhet. Noga afmätta rättigheter, lika wäl afmätta uttryck utgöra et företräde sorn är denna LonLcklurioii eget, och som pä en gäng stal gifwa ät Regements-Förfatkningen en styrka och ät ärenderna en ordenteligare och jemnare gäng, hwarigenom de inbördes stola understödja hwarannan. Grundsatsen at åtskilja den Verkställande vch Lagstiftande Magien är således icke blott utför Den 3 Iunii. ZOi utförd men bestämd i sin tillämpning, och Standerna stola framdeles för sina öfwerläggningar lika litet be hofwa et Urskiljnings-Utskott, sorn Konungamakten stal äga förmäga at göra inträng i walet af de ämnen som i deras öfwerläggningar stola förekomma. Om ögonblickets behof päkallar en werksam och kraftig Styrelse, om i synnerhet det fordrar säkerhet och lugn, om desin stäl ensamme borde wara tilräcklige at förmä osi at ej uppehälla vsi wid obetydliga ofullkomligheter, sa kunne wi ockfä. i sjelfwa den föreflagne
Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. att såsom Frih. Lemnades ulan anmärkning. § 27. Frih. Raab: 27 § är den vigtigaste i hela författningen, såsom omfattande frågan om beskattningen. Ulsk:n har i beskattningen föreslagit en tillökning med 25 proc. å den redskap, som icke drifves med ånga och 33§ proc. å den, som drifves med ånga, hvarigenom Utskm kommit till ett resultat, som icke är rätlyist. Jag torde först fä erinra, hvad hvar och en torde hafva sig bekant, alt den mesta bränvinstillverkning i Sveri ge drifves dels med de medelstora och dels med den mindre redskapen. Om man genomser förteckningen öfver bränvinspannor inom landet, skall man finna att antalet pannor öfver 60 kannor är ganska ringa och år 1845 funnos icke flera än 5 styc ken bränvinspannor i 5:te klassen, och af 90 kannors rymd funnos icke flera än några och 20 pannor samt icke öfver 100 pannor emellan 60 och 90 kannor, hvilket förhållande gifver skälig anledn. till den förmodan, att om några är antalet bränvinspannor skall betydligt minskas. Härförutan bör man ihogkomma, alt den högre pannerymden ofta fördelas i 2:ne mindre. Förhållandet är nemi. sådant, att den största fördelen är alt begagna de medelstora pannorne, emedan de relativt till skatten åstadkomma en större afkastning. Hvad äter angår ångpannorna, sä, om ängkitteln innehåller 20 kannor och bränvinspanuan 10, kan med denna redskap tillverkas så mycket bränvin som med en panna om 50 kannor, ty den högre tillverkningen beror mera på ängkitteln än på sjelfva pannan, såvida förbyggningen göres tillräckligt hög ofvantill, för att afsätta vattnet. Jag har föreställt mig, att Utskm bort taga vägledn. uti detta ämne af en vid betänk. N:o 1 bilagd reservation, deruti upplyses af en ledamot, som sjelf har en 10 kannors ångpanna, att han dermed tillverkat 10,000 kannor bränvin.
Transport R:mt R:dr 27,075: — I)) Befrämjande i allmänhet af jordbruk och ■ landtmanna-näringar: Under hänvisande till hvad i närlagde, den 14 innevarande manad hållna Protokoll öfver Civil-ärenden finnes anfördt rörande nyttan af så kallade agrikultur-kemiska försöhs-anstalter, föreslår Kongl. Maj:t att Rikets Ständer måtte bevilja: l:o anslag för en gång, till uppförande för ifrågavarande ändamål af åtskilliga nya byggnader å Landjtbruks-akademiens experimentalfält och förändring af dervarande äldre byggnader, äfvensom till inköp af boskaps-kreatur och inventarier samt uppsättning af ett mindre laboratorium pä experimentalfältet, i ett för allt 25,000 R:dr; oberäknade de vid sistlidne riksdag för uppförande af en byggnad för gårdsfolket bcbeviljade, men ännu icke använda 6,000 R:dr, och 2:o följande årliga belopp: lönetillökning åt Akademiens Agrikulturkemist, så att hans lön, oberäknad hyres-ersättningen för hans laboratorium
Vägen till Upsala lades vester om Sigtuna-fjärden, hufvudsakligen af strategiska skäl, och jag tror, att, om det var strategiskt rätt att lägga linien på nämnde sida om Sigtuna-fjärden år 1853, så torde det äfven vara strategiskt rätt, att den ligger der nu. Jag får nemi. fästa upmärksamheten på, att en fiendtlig styrka, landsatt i trakten af Norrtelje, hvilken trakt jag känner mycket väl, emedan jag växt upp der, skulle, i händelse jernvägen läge Den 6 December f. m. 431 på östra sidan Sigtuna-fjärden, genom 5 ä 6 timmars forcerad marsch kunna upnå densamma och sålunda afskära all secours till hufvudstaden norr och vesterifrån. Huruvida hufvudstaden blir attackerad söder eller norr ifrån, det vela vi naturligtvis icke; men sannolikast är, att det kommer att ske på den punkt, som ligger närmast ryska landet. Det vore således verkligen ganska oklokt att lägga linien på denna sidan om fjärden. För öfrigt säger man ömsom, att vägen skall gå långt in i landet, ömsom vill man hafva den på andra ställen; men skulle principen, att banan bör gå midt i landet vara riktig, så borde man, ifall man går norr ut, styra rakt in i landet och på Östersund. Men häri ligger ju icke något förnuft. Den ifrån Sala föreslagna banan till Frövi, går för öfrigt genom en relativt öde trakt, hvaremot man närmare stranden af Mälaren har största befolkningen och industrien samlad. Jag tror således det rättaste vara att låta jernvägen gå fram i den riktning, som af naturen är påpekad, och icke försöka att draga den upp öfver bergshöjder, der ingen rörelse finnes, och der man dessutom måste gå tvärsöfver de ännu djupa dalgångarne, hvaremot, om man drager sig längre ner mot kusten, dalgångarne redan hafva vidgat sig och svårigheten att öfverkomma dem i förhållande minskats. Och dalöfvergångar spela i jernvägs-anläggningar en stor roll, det kunna vi se och få vi se, när fråga blir om jernväg öfver Södertelje.
Betänk. N:o 72. Motion N:o 512, om försäljning af de åt militiestaten anslagna boställen. Stats-Utsk. Utlåt. Lotshemman, om upphäfvande af Kongl, förordningen den 17 September 1783, angående åtskilliga dem förunnade friheter. Motion N:o 247. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Lotteri - k ollekt ör er, om åtg arder lill förekommande af utländska Lotteri-kotlektörers och Assurans-bolags affärsverksamhet i riket. Motion N:o 319. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Lule eif, örn statsanslag för dess kanalisering förbi Hedens och Ede forsar. R. St. nndcrdån. Skrifv. Lundahl, Johan Magnus, frän Skaraborgs län, Motion N:o 146, om skyldighet för embetsoch tjensteman att, vid resor i och för tjensten, å ort der ångbåtseller jernvägs-kommunikation varit för honom tillgänglig, beräkna sin resekostnad derefter. Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Lurendrejeri, om skärpning i ansvaret för. Se Varor. Lånekontor, Riksbankens i Göteborg, om förökning till 3,000,000 R:dr af dess diskontfond. Motion N:o 411. Banko-Utsk. Betänk. Lägenhet, angående afgäld för afsöndrad. Se Hemmansklyfning. Läkten, om bestämmande af en tul(afgift till 50 öre per stycke, utan afseende på längd eller bearbetning. Motion N:o 453. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8 samt Meni. N:is 13 och 19. R. St. underdån. Skrifv. Länsinanstjenster, om anslag till inrättande af feni nya i Jemtlands län. Motion N:o 305. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 99. R. St. underdån. Skrifv.
Bdr 25 öre Bmt, enligt 1859 års bokslut utgjorde 322,064 Bdr 43 öre samt fördenskull på 10 år förkofrat sig med icke mindre än 50,117 Bdr 18 öre eller minst 5,000 Bdr Bmt årligen, och detta oaktadt flera ganska betydliga utgifter under tiden blifvit å nämnde Kassa anvisade, hvarförutan den till Biddarhusets underhåll och reparation af Bidd. o. Adeln åtagna kapitationsafgift blifvit förhöjd från 1 Bdr 50 öre till 5 Bdr Bmt årligen att tills vidare utgå af hvarje Adelsman som för lön eller förmögenhet erlägger bevillning, Utskottet från dessa omständigheter hemtade anledning till den förmodan, att sedan reparationen af Biddarhusbyggnaden blifvit fullbordad, ej mindre Biddarhus-Kapitations-fonden skulle kunna anlitas för att på ett lämpligare sätt ordna Biddarhusets gårdsplan och de deromkring uppförda, nu särdeles vanprydande byggnader, än möjligen äfven Biddarhus-kassan i en framtid kunne undvara åtminstone någon del af den hvresinkomst, som ifrågavarande byggnadslägenheter för närvarande inbringa; i hvilket hänseende * Utsk. delade den åsigt, att hufvudstadens styrelse icke 4 Kiddarhus-Utskottets Utlåtande M 6. bör finnas obenägen, att icke allenast på stadens bekostnad låta borttaga dessa byggnader, utan ock för beredande af en särdeles vacker öppen plats till bufvudstadens försköning, och fortsättning ända till Riddarholmskanalen, af den redan nedanför kanslihuset anlagda quai, till Riddarhus-kassan utgifva en billig ersättning för den förlust i inkomst m. m. som genom bvggnadernes borttagande Kassan tillskyndas. Af dessa skäl tillstyrkte Utsk., det måtte Ridd. o. Adeln anmoda Riddarhus-Direktionen, att upprätta och Ståndets pröfning vid nästa riksdag underställa fullständigt förslag till ordnande af Riddarhusets gårdsplan och de deromkring varande byggnader; äfvensom i sammanhang dermed alternativt afgifva utlåtande, huruvida och under hvilka vilkor det ändamål må beredas att nämnde byggnader framdeles kunna alldeles borttagas.
Regeringen öppet prononcerat sig vilja småningom öfvergå till ett friare handels-systeme, och då de derunder bort af de starkaste skäl låta sig öfvertygas, att de icke hade alt förvänta annat, än alt rättvisans princip äfven för consumenternes rätt någon gång måste göra sig gällande; så tror jag, att motionärens förslag har varit öfverflödigt, och mera skadligt än gagneligt för det stora ändamålet att en gång komma till sans i närings-lagstiftniimen. O Hr Lefren: En värd ledamot, Hr Oxehufvud, har, understödd af Gr Löwenhjelm, här anfört ett isoieradt factum af Engelka sidenfabrikerna, såsom ett skäl emot mina åsigter. Dervid ber jag, att de upplyste herrarne, hvilkas meddelanden jag mycket respecterar, täckas taga i betraktande hvad all historisk erfarenhet gifver vid handen, att då uti hvarje tidpunkt nödvändigt måste inträffa, att vissa nationer stå högst på cullurens trappsteg, då deremot andra länder - Den 11 Mars-. der aflägsnas frän den medelhöjd af industri, hyfsning, bildning m. m., som de innehafva; så är det också en naturlig följd, att i mån, sora dessa mindre bildade foik eiler deras rörelse närma sig till den cultur, sorn linnes i de stater, tiil hvilka de småningom sälla sig, mäste de äfven genom de medel, som kunna finnas för handen, tillegna sig de konster, vettenskaper nr. m., som de vilja förvärfva sig. 1 sådant läge befinner sig för det närvar. Egypten och Turkiet. De hafva nyligen lösryckt sig, jemte Grekland, från egna culturförhållanden och tyckas vilja närma sig till Europas bildning; och huru måste de gå till väga? Det lärer icke gå an för Egypten och Turkiet att lägga armarna i kors och säga: nog lär jag mig industrien, såsom det öfriga Europa, nog lär jag mig konster och vettenskaper, blott jag patienterar mig och ser glad ut. Detta går icke an. De måste nu begagna de konstiga medlen, emedan naturen icke låter leda sig på annat sätt, än genoar de medel,som i hvarje stat linnas.
Orsaken, hvarföre man bör göra undantag från denna regel, är, att denna s. k. industri att uppfinna brännvinsredskap, som på kort tid afverkar mycket brännvin, är stridande emot sjelfva den tlxes, man drifver, nemligen att minska tillverkningen, derigenom fördyra varan och hämma ett öfverdrifvet supande. Men än värre, att dessa konstpannors begagnande är, me.d få undantag, ett uteslutande privilegium 6-2 Den 8 Mars f. m. för Stockholm och dess omgifning, på hela den längre derifrån belägna landsbygdens bekostnad; ty klart är, att en rörelse , sådan som denna, aldrig kan löna sig i stort för någon annan , än den som har sin fabrik nära Rikets nästan enda afsättningsort, Stockholm, der hvarken förlag, kärl, magasin eller läckage gravera tillverkningen, emedan man säljer, så fort man tillverkar, och således oinsätter sitt capital mångfaldiga gånger under ett brännar, då deremot den aflägse boende måste vidkännas alla dessa och flera kostnader; hvaraf följer, att fabrikanten omkring Stockholm kan med vinst sälja varan vida under, och tvingar den andre att sälja till ett pris, understigande hvad tillverkningen står honom till. En industri, som lemnat sådana resultater (och detta har visat sig under alla de sednare åren till mycket menliga följder för massan af jordbrukarna) kallar jag icke loflig, utan tvertom oloflig, och den bör afskaffas. Jag påminner mig lifligt, med hvad välbehag man i landsorterna emottog K. M:s Nåd. Påbud om förbud på de industriösa brännvinspannhattarna och öfriga missbruks-redskap; och yttrade man allmänt: måtte vår Nådige Konung äfven förbjuda konstpannorna såsom högst menliga för Nationen! Sådan är opinionen om industrien, använd i för långt drifven grad uti brännvinshistorien. Deremot är den af mig föreslagna redskap en medelmåtta, inom hvars område finnes ett tillräckligt fält för industriens operationer; ty med denna redskap kan ett väl inrättadt verk på 6 månader med en 90 k:rs panna afverka 6 ä 8000 k:r, om det hårdt anstränges.
I öfrigt påstår presterskapet, att upphäfvandet af införselförbuden på väfnader och nedsättning af tullen på bomullsgarn, skulle bringa denna del af befolkningen till fängelserna och arbetshusen; men bevisningen häraf hafva de vördiga fäderna underlåtit. Det är dock klart att om, på samma gång som väfnader tillåtas till införsel, tullen på bomullsgarn nedsältes, så kommer den industri, som härmed drifves inom Marks härad, att hvarken vinna eller förlora. Det ena kommer att ersätta det andra. Vidare må man ihågkomma att i sednare tider, då arbetsmethoderne förbättrats, priserna på bomullsväfnader till den grad nedgått, att måhända ingen för 30 år sedan skulle kunnat föreställa sig möjligheten af att inom vårt land tillverka bomullsväfnader för så godt pris, som de nu säljas för. I samma mån som, i följd af förbättrad method, priset nedgått, har dock äfven förbrukning af denna vara tilltagit, så att vinsten i alla fall blifvit lika stor; och sannolikt kommer förbrukningen att ännu i betydlig mån utsträckas; ty ehuru en högst betydlig qvantitet af bomullsväfnader förbrukas i vål t land, så står den dock ej i jemförelse med hvad förhållandet är i andra länder af det civiliserade Europa, och som sannolikt äfven blifver förhållandet hos oss, om man endast låter bomullsindustrien gå sin väg och icke söker alt konstladt uppdrifva den genom prohibitiva åtgärder. Vore meningen att hålla denna industri vid höga priser, så skulle man utestänga all täflan i detta hänseende, hvilken verkar till nedsättning af tillverkningsbeloppet; men i afseende derpå hafva innevånarne i Marks härad vida farligare medtäflare inom sin egen bygd än hvad som kan uppkomma genom en förändring i tulllagstiftningen. Der är nemi. anlagd en stor fabrik med ett stort antal vattenväfstolar, som tillverka en qvantitet bomullstyg som man skulle kunna i värt land kalla oerhörd, men jag vågar ej bestämdt uppgifva siffran deraf, då jag ej är rätt säker att icke möjligen minnet kunde bedraga mig.
De af en hvar lätt insedda svårigheterne och vådorne, för hvilka en skeppare utsattes på en ort der konsul funnes, voro stora, men ännu värre vore det på de ställen der sådan icke funnes, hvarest man nödgades kasta sig i armarne på den mäklare, som antingen före eller vid skepparens ankomst blifvit honom rekommenderad. Den Svenska flaggan och det Svenska namnet vore den sednare till föga nytta, emedan de Svenska relationerna vore så få att mången äfven betydande köpman på andra jordhalfvan behöfde kartan för att påminna sig hvad han i sin barndom hört om vårt fosterland, hvars tillgångar och behofver vore för honom alldeles obekanta, hvarföre han kände föga kallelse att knyta några förbindelser med detta okända land, på hvars lagar och för fattningar han, i brist på kännedom derom, icke kunde förlita sig. Följden af denna ringa ömsesidiga bekantskap emellan Sverige och den aflägsnare verldens köp män vore äfven den, att vi på de sednare åren börjat anse det förmånligare att låta Engelsmän och Hamburgare hemföra en stor del af våra behofver från de aflägsnare hafsstränderne till England och Hamburg, hvarifrån vi ur andra hand fylla dem, i följd hvaraf äfven England och Hamburg blefve vår nästan enda af - 12 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande JYs 37. sättningsort. Då man betänkte de ofantliga resurser Sverige egde uti sina skogar, grufvor, åkerbruk och folkets konstflit, kunde man icke undgå att beklaga denna Brist på relation.er, samt söka bidraga till afbjelpande af denna brist. Det sätt hvarpå England gått tillväga för att tillvälla sig sin ofantliga andel i verldshandeln, vore i korthet följande. Långt innan detta rikes handel blef utsträckt till alla delar af verlden, spridde det sina talrika örlogs-fartyg öfver hela jorden, till ofta okända trakter, för att ligga, såsom det vid första påseendet syntes, overksamma och blott stata med en Brittisk flagg utanför en stundom obebodd, stundom ogästvänlig kust, men beräkningen var djup. Noggranna beskrifningar och uppgifter om de fremmande länderna återfördes med hvarje fartyg.
Kammar-Kollegium ytterligare framställt, en särskildt tillsatt talrik skogsbetjening, å hvilkens vårdnad det skulle ligga alt, genom täta visilationer, göra sig förvissad alt ingen skog obehörigen tillgrepes och att, der så sker, genast befordra den brottslige till näpst, men denna skogsbetjening borde ock vara underkastad den strängaste kontroll, såsom följd hvaraf dess skiljande från befattningen, utan omvägen af mångåriga rättegångar, borde vara tillåtet, när den visade efterlåtenhet antingen i tillsynen, eller i de brottsliges tilltalande, eller i öfrigt i uppfyllande af sina skyldigheter. Innan en särskild och tillräcklig skogsbetjening erhålles skulle hvarje utsträckning i tillåtelsen att afverka skogen otvifvelaktigt leda till nya missbruk, och ehuru på vissa ställen finnes så ymnig tillgång af skog, att ett rätt och ändamålsenligt användande deraf icke skulle vara vådligt, utan tvärtom bidraga till flera fattiga inbyggares bergning, vågar jag dock icke under närvarande förhållanden tillstyrka en sådan utvidgning utöfver den, som genom Kongl, brefvet den 11 April 1844 redan är medgifven. Hvad särskildt tjärubränningen och pottnske-tillverkningen vidkommer, bordet icke lemnäs oförrnäldt att anslag af Statens medel, nu sednast 666 R:dr 32 sk. genom Kongl, brefvet den 16 November 1849, till dessa näringars uppmuntran lid efter annan erhållits, samt premier deraf utdelats, alltid under förbehåll att det skolat styrkas alt endast stubbar och vindfällen för ändamålet blifvit begagnade. På Hushållnings-Sällskapets bekostnad hafva derjemte personer blifvit afsända lill Westerbotten, för att der inhemta rätta tillverkningssättet och detsamma till Wester-Norrlands Läns allmoge utlära. 44 Men dessa näringsgrenar, huru laita de äro att utöfva, enär det antåges att rötter till begagnande för behofvet på de flesta ställen fås för intet, hafva dock haft föga framgång, och är det troligt alt de först då komma sig före, när arbetsförtjenst vid trädafverkningen kommer att saknas. Min fulla öfvertygelse är att skicklige tjärnbrännare på mångfaldiga ställen inom
Om detta har man icke gått i författning. De statistiska uplysningar, Utsk. ansett så nödvändiga för det förslag, som blifvit framståldt, hafva icke blifvit frambragte. Ar del på något sätt utredt, t. ex., att icke de Småländska Länen skola hafva lika mycken nytta af en sammanbindning åt vester med Götheborg, hvarigenom transporten af deras produkter blir hälften så lång som till Malmö? Ar det fullständigt visadt, alt en bana emellan Jönköping och Malmö är den enda rälta för dessa län? Allt detta är outredt och någon undersökning har i della hänseende icke blifvit gjord. Man har intet att stödja sig vid hvarken i fråga om kostnader eller något. Alt det skall finnas en punkt, vid hvilken en sådan bana bör sluta, för att kunna leda till någon förmån i ena 218 Den 1 November e. ni. eller andra afseende!, liar föresväfva! Utsk., men del har icke lyckals alt infinna någon punkt, hvarest banan skall slula, och jag tror icke heller att någon på della rum kan härom lemna uplysning. Om man leder vägen lill en hy i Skåne, så är dermed intet vunnit. Man skall väl söka en punkt, hvarest baBan skall sluta, likaväl som der hon skall börja. Således, oaktadt jag erkänner vigten af jernvägskommunikationer för Skåne, mäste jag förklara, att frågan synes mig alltför outredd för alt leda till ett R. St:rs beslut. Beräkningar kunna visserligen upgöras, såsom en föregå:de talare gjort, deri han godtyckligt fördelat provinser till södra och medlersta Sverige och, på hvarje af dessa, erhållna statsbidrag. De upgifna summorna kunna icke kontrolleras. Emedlertid förefaller mig hans beräkningar något besynnerliga, dä han anser Götha kanal vara till fördel för Dalarne och Gefleborgs Län, men icke för de Småländske Länen. Jag tror, att de provinser, sora ligga norr om Mälaren, har föga nytta af den kommunikation, som är af största vigt för de Småländske Länen.
Våra villastäder, omgifna af större eller mindre trädgårdar, ha framtiden för sig. Redan nu vakar oftast husmodern som själflärd amatör öfver trädgårdens skötsel. Hur höjd och förfinad skulle ej odlingen bli, om dessa nitiska husmödrar hade djupare insikt i konsten, och hvilket uppfostrande undervisningsämne för villans barn! Lika mycket tid och pengar, som en genomgången kurs vid en trädgårdsskola tar, kastas ofta ut af unga kvinnor på oanvändbara läroämnen och på små talanger, som af husmodern i regel ej vidare odlas. Och därtill är detta arbete så hälsobringande, att säkert en del dyrbara vistelser vid badorter kunde indragas. Ofvanstående reflexioner framställas utan minsta anspråk på att vara nya, helst man redan i vårt land i Östergötland under direktör Abelins ledning har upprättat en skola för kvinnliga hortikultörer och stipendier ha utdelats åt kvinnor, som ägna sig åt trädgårdsmästaryrket. Men så pass ny är dock saken, att den ännu ej förlorar på att upprepas. Dessutom kom jag att göra ofvanstående reflexioner i anledning af något nytt, som af en händehe fallit mig i händerna. Det är en anmälan i Berlintidningen KreuzZeitung, signerad med det aktade namnet v. Fattwcll, om en tysk undervisningsanstalt för kvinnliga trädgårdsmästarelever, och bärande det vackra namnet » Schneckengrün ». Belägen i konungariket Sachsen på sluttningen af Erzgebirge, omgifvet af djupa furuskogar, åtnjuter den ett så mildt klimat att persikor, aprikoser och praktrosor oskyddade ej taga skada af vintern, och ett så hälsosamt, att platsen först var bestämd till luftkurort. Då detta förslag emellertid genom tillskyndande omständigheter, hvilka ej hade något att göra med ställets hälsoluft, strandade, köpte undervisningsanstaltens nuvarande föreståndarinna, baronessan Barth-Harmating stället för sin anläggning, hvilken nu åtnjuter statsunderstöd och högt anseende inom Tyskland. Undervisningen är solid och omfattande, inackorderingen god och andan inom anstalten den angenämaste. Kursen omfattar två år. Den, som slutar förr, äger ej att få afgångsbetyg. Den börjar hvarje l:a oktober, då man där ännu har sommarluft.