Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transp. 20,509: 52. 43,639: 56, 368,755: 5S. lill aflöning åt ilen Arkitekt, sorn erhölle närmaste bestyret med att anskaffa och bringa till verkställighet hvad till de återstående arbetena hörer f 5,000: — till oförutsedda omkostnader . , . 15,000: — till den med anledning af Kongl. Brefvet den 19 Juli 1850 utaf Stockholms stads Magistrat och Borgerskapets Äldste, enligt beslut den 3 Oktober 1851, fordrade ersättning dels för Kyrkholms-kanalen, dels för den staden tillhöriga mark, som jemte kanalen ansetts erforderlig till utvidgande af det för National-museibyggnaden först bestämda område, dels oek för det så kallade Kröneri huset samt Fiskargången 15,000: — ;nn, rf. 00,00». 52. 99^49. tillsammans lt:dr Knnt 467,904: 63. och enligt andra förslaget: f ör inredning 137,522: 35. » målning 83,348: 41. » en konsthistorisk gipssamling . 20,000: — » samlingarnes inflyttning 8,500: — » omgifningarnes ordnande (lika med första förslaget) 95,657: 75. 34', 028- 51 hvartill kormne särskilda utgifter: för gipsorneringsmed flera arbeten, hufvudsakligen lika sorn vid första förslaget 42,723: 56. samt för åskledare, vattenledning m. m., likasom enligt förda förslaget, tillsammans 55,509: 52. gg 933- 8 Summa R:dr R:mt 443,261:59.
Ännu långt fram i medeltiden var det bruk i Venedig, att familjefäderna förde sina döttrar till ett slags marknad, där de unga männen kunde taga dem i skärskådande och välja sin brud. Denna marknad hölls i St. Pietro di Castello Olivolo, och de unga damerna, som med sina föräldrar begåfvo sig dit, voro redan på förhand klädda i ett slags bruddräkt, hvit, och med utslaget hår, och bärande sin hemgift i en liten väska om halsen. De unge männen, som från alla sidor af lagunerna kommo till marknadsplatsen, kunde då i fred mönstra de olika skönheterna och lyfta på deras hemgift-väskor. Det hände nog också då, att ett och annat par förut voro öfverens, och att därför förlofningen snart blef sluten. När de unga damerna hade fått afsättning, höll biskopen en predikan och gaf dem sin välsignelse. De unga männen togo sina utvalda och deras hemgift med sig, och man begaf sig bort för att gifta sig. Detta sätt att arrangera giftermål förefaller en ju tämligen affärsmessigt, men det har sin stora motsvarighet i många förlofningar, som ingås ännu i dag, och där det icke en gång är frågan om, att den unge mannen skall bli intagen af sin bruds yttre personlighet. En nutidstparisare i goda omständigheter förblef länge ungkarl. En af hans väninnor, som själf var lyckligt gift, ville på alla möjliga sätt öfvertala honom att ingå i det heliga äkta ståndet. Mannen i fråga hade alldeles ingen lust därtill. Han förde ett angenämt och oberoende lif i sin närvarande ställning och var rädd, att hans förmögenhet, som var tillräcklig för en att lefva fritt och gladt, skulle bli otillräcklig för två eller flere. Men den unga frun lät sig icke afskräckas. IDUN 1894 som skulle vara u t m ä r k t lämplig. Där voro b å d e god familj och pengar, och själf var h o n också behaglig. Nej, h a n h a d e fortfarande icke ringaste lust därtill. Då försökte den unga frun ä n n u en gång och försäkrade honom, att han till börja med icke alls behöfde göra sig vidare b e s v ä r. (Slut i nästa n:r.) Ur notisboken.
Hvad slutehgea Götheborgs Discont angår, så då, genom den af Högloflige Utskotten upp, giorde Calcul, är vitsordadt, att denna Discont, långt ifrån att vara på obestånd, tvärtom har ett ganska betydligt öfverskott af icke mirrdre in 312,6 2 R;dr , anser jag för min del, lika med Her CommerceRådet Krull, vara bättre, att emot fullgod säkerhet, Banquen lemuar den-a Discont ett biträde rf 200,000 R.dr, och tillåter denna Discont att sjelf utreda sina affairerj dock. torde härvid vara nödigt, att förlänga denna DiscontOctroys tid med tre år, på det att Fordringarne må kunna hinna att , utan Gäldenärernes alltför stora betungande , ingå, och med vilkor, att inga nya Lån under denna förlängda Octroy-tiden få ske, samt att det blifver BancoFullmägtige uppdragit, att häröfver hålla en controllerande uppsigt. Skulle Herr Grefven och LandtMarskalken och Högloflige Ridderskapet och Adeln finna dessa af mig gjorda Anmärkningar och framställnin* gar förtjena något afseende, torde Högloflige Statsoch BancoUtskottens Betänkande blifva återremitferadt, och detta mitt vördsamma An*, förande få åtfölja detsamma* Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade klemnat ett så lydande Memorial: Då, vid FilialDisconternes inträffade obe» Den 17 Martil, f. m. 23 stånd, jag nästan allmänt hörde yttras den tanka , att Fordringsägarne i Disconterne bordé, lör blifvande lörluster, skadeslöse hållas af Staten, som borde Disconternes utredning ombe» sörja ; men jag deremot ansett
Men då jag städse klandrat eonsiderationsoch svaghetssystemet hos Styrelsen, har jag icke velat, alt man skulle kunna göra mig sjelf samma förebråelser tillbaka. Jag ägerpligter, och dyra pligter, äfven inom mitt enskilda lif, hafva stundom måst sättas på spel för fullgörandet af pligterna såsom offentlig man; och delta har sannerligen varit ganska tungt. Jag är skyldig den nuvar. Dynastien allt hvad jag äger, d. v. s. min uppfostran, eller den lilla bildning, jag kunnat förvärfva. Denna tacksamhetskänsla känner jag djupt och den skall aldrig öfvergifva mig; det är måhända den enda egendom, jag förmår gifva i arf åt mina små barn. Min öfvertygelse har varit, alt det är uti folkets belåtenhet, uti ett sansadt framskridande i tidens riktning, som styrelserna finna sitt starkaste stöd; och jag har således icke trott mig kunna bättre afbörda äfven mina enskilda taeksambetspligler, än då jag till olfentlig vederläggning" framställer förhållandena, sådana de banat sig väg till min kunskap och sådana jag innerligt tror dem vara uppfattade af Nationens opinion. Lika mycket som jag älskar sanningen ohöljd, lika angelägen är jag att göra Styrelsens handlingssätt till föremål för den offentliga discussionen, på det att andra äfven må framlägga ljussidan deraf och rättvisan, hvarlielst den finnes, få göra sig gällande. Jag vet, att de personer, hvilka talat i samma anda som jag, blifvit bittert klandrade och deras motiver granskade och ogillade. Jag öfverlemnar mitt handlingssätt i detta fall till bedömande af hvarje Riddersman och af hela Svenska folket; men oansedt jag vet, att det är svårt att tala om sig sjelf, är jag skyldig alt ej tillåta ovederlagdt ett oblidt bedömande af mina motiver, hvilka 54 .Den i Juli f. m. jag icke heller vill undandölja. Jag har på delta runi åtskilliga gånger hört deni närmare eller fjermare anfallas. Må jag derföre sjelf en gång upptaga och vederlägga de vanligaste anfallen; ty om dessa mera direct ske, är ämnet lör grannlaga att sedan af mig sjelf kunna mera upptagas.
Att nu antydda svåra förhållanden skulle komma att afhjelpas, om Adjunktstjensten i främmande lefvande språk å nyo kunde blifva med ordinarie tillsatt, är ingen skälig anledning att hoppas; ty en blifvande innehafvare skulle utan tvifvel begagna första lägliga tillfälle att söka en annan tjenst, om ej lektorat, åtminstone adjunktstjenst vid läroverk, der lektorat finnes i samma ämne, och detta af säkerligen ingen annan anledning, än den, som de nästföregående innehafvarne af tjensten icke otydligt låtit förmärka, eller att tjensten är alltför mödosam och ansträngande i förhållande till den lägre aflöningsrätt, som är dess innehafvare tillerkänd, helst, så länge icke Lektor finnes i läroämnet, Adjunkten skall, så väl i afseende på det hufvusakliga af kompeteusprofvet, som i allt hvad till undervisningen hörer, fullgöra en Lektors åligganden, ja, hvad antalet af undervisningstimmar angår, långt mera. Jag har ej kunnat för mig fördölja, att en sådan åsigt ej blott är grundad på erfarenheten vid detta läroverk, utan vinner fullt stöd vid betraktande af de fordringar på undervisning i de 3 främmande lefvande språken, som nu gällande nådiga Läroverksstadga uppställer för ett högre fullständigt läroverk, och hvilka fordringar, om man sammanräknar lärotimmarna med skyldigheten att hvarje vecka rätta de 5 öfversta klassernas skriftliga öfningar, 134 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 69. synas nödvändigt förutsätta läroämnets fördelning på 2 lärare.
St. bestämmas, berättigas alt kunna utgifva, skola vara emellan 2 r:dr och 100 r:drb:co; i följd hvaraf den föreslagna voter:spropos:n ansågs förfalla. I öfrigt fann R. o. Ad. för godt, uppå särskilda proposlr, att godkänna yttrandena rör:de 5:te och 13:de punkterna samt de rör:de 6:te och 8:de punkterna föreslagna voter:spropos:r; hvarjemte Ståndet farin yttrandena ronde 4;de och i7:de punkterna ej erfordra någon åtgärd. Föredrogs ånyo och bifölls Bancooch LagUtsk:ns d. 12 dennes på bordet lagda mentor. N:o 7 i anleda, af vissa Den 16 Maj. skiljaktigheter uti RiksStlns sednast fattade beslut, rör:de lagstiftningen för enskilda banker. Ånyo föredrogs Bancooch LagUtsktns d. 12 dennes på bordet lagda betänk. N:o 8 öfver Hr Frih. Ludv. Boyes och Hr N. W. Stråles anföranden, ang:de afskiljande af de oeconomiska och financiella delarna i förslaget till lag för enskilda banker från de delar, som röra allm. civillag. I sammanhang härmed föredrogs äfven PresteStts, i följd af särskildt beslut, sedan d. 23 sisth Mars hvilande inbjudn. af d. xG i samma månad, till instämmande i PresteSt:s vid föredi-agningen af Bancooch LagUtskms utlåt. N:o 4 fattade särskilda beslut. R. o. Ad. biföll Bancooch LagUtskms betänk. N:o 8 Samt lade PresteSt:s ofvannämnda inbjudn. till handkna. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. StatsUtskrs d. 14 dennes på bordet lagda raemor. N:o 4715 nic'd hemställan om en gratification till Cancellisten G. O. Vougt. Till pröfning föredrogs StatsUtskts d. i4 dennes på bordet lagda utlåt.
M:o 155. och förädlade naturprodukter, tjenande att förtydliga det industriel arbetet, dels såsom samlingar i och för sig, dels med tillhörande förvaringsmedel, äro af ett så högt värde, att deras anskaffande ät de institutioner, mellan hvilka jag tror dem böra delas, skulle erfordra betydliga summor, hvilka af nämnda inrättningar hvarken nu eller framdeles utan utomordentliga ansträngningar kunna anskaffas; då deras förvarande dels såsom tillägg till Riks-musei naturhistoriska skatter, dels såsom undervisningsmedel vid Svenska Slöjdföreningens skola tillförsäkrar derom, både att de på bästa sätt vårdas och förökas samt lämpligast komma den bildningssökande allmänheten till gagn; och då Doktor Hamberg i och för dessa ändamål hembjudit dem för en summa, som måste anses ringa i jemförelse med de omkostnader och uppoffringar han gjort lör deras åvägabringande, så föreslår jag, att Rikets nu församlade Ständer ville besluta, att de af Doktor Hamberg till offentligt gagn hembjudna samlingarne af naturoch konstprodukter måtte för en summa af 9,000 R:dr Runt inlösas för att fördelas mellan det naturhistoriska Riks-museum och Svenska Slöjdföreningens skola i hufvudstaden, att der till allmänhetens och undervisningens gagn uppställas, värdas och förökas. Jag anhåller om remiss till Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. F. A. Cederschjöld. X-m 155. Af Herr ©e«5erst*h.§i»Mj I rnSrili August; angående de t Stålens tjenst anställde läkares uppflyllnmg till samma klasser i Resereglementet, hvartill Statens militäre tjenstemän i motsvarande grader höra, m. m. Då jag vid 1856 års rikdag hade äran fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på Fältläkare-korpsens löneförhållanden, hade jag den tillfredsställelsen, icke allenast att Stats-Utskottet beslöt göra denna fråga till föremål för särskild behandling, utan äfven Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Del ibtanö De angelägnafe brifer; na, anfogo 26,000 01:Dr, men i öfrigt meD Denna reglering uppfFjöto. Stt mjtt förbättrabt förfag till lanDSfaternes lönereglering, DermiD äfmcn möjliga inDrag; ningar af kronofogDe od) Sänsntänstjenfer blifmit iafttagne, är feDermera, på kongl. S9iaj:ts ttåDiga befallning, uppgjorDt, ocf> mifar fg Deraf, att Den ptterfi gare erforDerliga fumman fan något neDfättas. Jjpos kongl. 9Kaj:t far äfven frå; — 12 — ga uppflått om förhöjning i <Prejfbenté: 9Jlaj:t fett ©ig nöbfafab att nu uppf juta me b framftällning om beras uppföranbe på flat. Cretrie H u f to u & 111 e l «♦ fO?tf ttairc Stt getterelt förflag öfwer natttba behof, grunbabt på tttreb* ttittgar och fpeeiaOflater, har blifwit ttppråttabt od) warber till @tatö*Utfottet öfwerlemnabt. Shuru betta förfTag åbagalägger angelägenheten af flera tillöfningar uti be årliga utgifternaö belopp, h«t Äongl. 9Dtaj:t liftval, meb affeenbe på beraö (torre eller rninbre nöbmänbighet och möjligheten att utan tillöft befattning bern — 13 tillwägabringa, metat infränfa ©ig, att af SKifetö ©tanber äfa enbafi ttebattfta enbe npa utgifterö uppföranbe på ©tat, ttnber förutfättning, att be wib ftfla Diifö* bag färfilbt bewiljabe 70,000
I re marknader hållas årligen inom staden, hvilka anses bidraga Lill trafikens lifv ande. En i staden befintlig allmän skola, till hvars underhållande stadens invånare bidraga, skötts af Bektor eller Skollärare, som tillika är Komminister. Dessutomären folkskola, förenad med söndagsoch handtverksskola, i staden inrättad för omkring 70 barn och underhålles ensamt på stadens invånares bekostnad. För hälsovården lönar staden egen Läkare och den fjerde eller sisla Riksdag i Länet tillsatte Provincial-Läkaren är dessutom stationerad uti staden, med kringliggande härader till distrikt. Fattigförsörjningen bestrides till någon del genom räntan på en af Eders Kongl. Majit leornad gäfva och för öfrigt genom nödiga sammanskott af stadens invånare. e) Amul. Denna stad har, likasom 'Wenersborg, fördelen af ett godt läge för trafik med hamn vid Wenern; och grundar den sitt bestånd hufvudsakligen på handel och sjöfart samt i öfrigt på handtv erkerier och jordbruksskötsel. Handeln består uti minut-rörelse med vanliga köpmannavaror, deraf förlaget tages från Götheborg, och sjöfarten har lill föremål dels detta forlags transporterande, samt dels frakt resor med jern och träd varor för Dahlslands och Wermlands bruksegares räkning. Om handelns och sjöfartens tillstånd samt orsaken lill dess förmenta altagande, gäller hvad sorn är anmärkt i lika ämne för Wenersborg. Handlverkcrierne äro icke särdeles betydliga, men förse likväl staden och kringliggande landsbygd till en del med handtverksarbelen. Jordbru Femavs-bei alithe från Elfsborgs Län. 7 50 ket går endast ut på alt framalstra säd och foderväxter till husbehof samt skötes med omsorg. På stadens torg och tre årliga marknader är tillförseln af spannemål och victualier från angränsande delar af Dahlsland och Wermland liflig samt mer än tillräckligt motsvarande konsumtionen inom staden; för hvad som öfverskjuter infinna sig dock gemenligen afnämare från tillstötande skogsoch bruks-trakter. — Stadens tillvarelse är således icke utan vigt för landsbygden deromkring genom befordrande afsättning på produkterne af dess kultur och näringar.
Såsom förskott till bestridande af kostnaderna för nödiga befunna reparationer å Inrättningens åbyggnader, har Föreståndaren för Inrättningen, i följd af Direktionens beslut, fått under år 1847, i tvänne poster, af Inrättningens medel uppbära tillhopa 2,000 Rdr, emot skyldighet att derför framdeles afgifva redovisning. De utgifna medlen äro i räkenskapen alförda, ehuru desamma, såsom icke under året redovisade, bordt der balanseras. [ 34 o ii g 1. Tull-i erke t. Räkenskaperna, granskade i Kongl. Kammar-rätten för år 1.846 utan samt tor år 1847 med anmärkningar, utvisa följande förhållande: år 1846. år 1847. Debet. Balans frun föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande arel: Credit. Balans från föregående arel: — Utgifter: Byggnader och reparationer, hushyror och tomtören . 4,185:39. - 35,271:26. 9. Hemliga utgifter 6,000: — 6,000: —^ Af fyroch båkmedlen, uppbörds-provision, „ handelsoch sjöfartsfondens medel, dito, Lefvereringar: Sjötullsmedel 3. och då härifrån ytterligare afdragcs hvad uti Rikshufvudböckerna, såsom restantier till följande år, balanseras 201,267: 16. 11. 120,829: 25. 9. uppkomma de i Rikshufvudböckerna synliga netto öfverskott 185,382: 21. 11. 365,881: 43. 6. § I För Tullverket finnes å Riks-statens 7:de hufvudtitel förslagsvis uppförd en summa af 800,000 Rdr årligen, att af tullmedlen direkte utgå.
Beviljas åter understödet, skal! detta säkerligen anses såsom en obillig beskattning af de communer, som icke allenast redan påkostat sina egna skolinrättningar och underhållit desamma, utan att hafva behöft anlita Staten om understöd, utan äfven derutöfver redan under förevändning af folkundervisningens behof vidkänts utgifter, som blifvit till andra ändamål använda, en beskattning, från hvilken de kunnat vara befriade, om det anslag, som nu begäres för folkundervisningen , verkeligen fått utgå odeladt såsom ett Statsanslag i och för detta ändamål. En all» män missbelåtenhet torde således uppstå, en missbelåtenhet, hvars följder man ej kan beräkna. Om t. ex. representanterne vid något blifvande Riksmöte, efter vunnen erfarenhet om sanningsenligheten af ofvannämnde påstående, icke skulle bevilja anslag för det felande behofvet i och för folkunder visningen, så blefve troligen följden antingen den, att de fattigare communernas folkundervisning måste afstanna, eller ock den, att Kongl. Maj;t skulle sältas i nödvändighet att under andra former eller rubriker anskaffa de erforderliga medlen. Och detta sednare torde säkrast inträffa; ty tiden är för långt framskriden i bildning för att tillåta ett stillastående i folkundervisningsfrågan. I förra fallet vore, såsom redan blifvit anmärkt, ett frö utsådt till misshällighet emellan de rikare och de fattigare communerne, och i sednare emellan Kongl. Maj:ts Regering och Folket. Uti momentet d) i Utskottens betänkande synes mig dessutom ett annat frö nedlagdt till missbelåtenhet hos de fattigare communerna, hvilka skola afundas de rikare, sorn af Slaten, på grundlagsenlig väg, erhållit ett nytt Stalssamt Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N.o py. slags privilegium — och hvilket en gång gifvet, torde, i likhet med andra privilegier, på ena sidan vara lika svårt att återtaga, som det säkerligen på den andra sidan torde lägga grunden hos de öfrige till begäret att på ett eller annat sätt äfven söka erhålla något motsvarande.
Klingspor begagnats och tillägger Hr Crusenstolpe, jag skall begagna ett Svenskt: det finnes ordet skälmstycke. Här är inen ngen fulländad och kan sålunda bedömas. Hvarom valbar fråga, då Hr Crusenstolpe för sin räkning utbytte orden per nefäs emot det Svenska ordet skälmstycke? Jo, mina Hrr, frågan var örn Regeringens handlingssätt vid och under denna riksdag. Jag torde icke behöfva framställa inför detta Stånd något vidare, för att en och hvar skall finna, huru personligt förolämpande Hr Crusenstolpe vid ifrågavar. tillfälle sig yttrade. För mig är det visserligen likgiltigt, hvad Ur Crusenstolpe i allmänhet tänker och yttrar; men på detta rum anser jag hvarje uttryck, som är personligt sårande, vara otillåtlig!, det må uttalas af hvilken som helst. R. o. Ad. ansåg Frill. Klingspor böra varnas för det han begagnat sig af uttrycket per uefas; det skulle förvåna mig, om Hr Crusenstolpes vida olämpligare uttryck skulle lemnäs utan tillrättavisning. R. o. Ad. är icke och kan aldrig blifva en juridisk domstol. I sak af denna beskaffenhet utgör R. o. Ad. en jury, som efter öfvertygelse friar eller fäller; och det är detta uttryck af R. o. Ad:s tänkesätt, som jag önskar bestämdt och otvetydigt uttaladt, då jag yrkar Hr Crusenstolpes uteslutande från Riddarhuset för denna riksdag. Ordning och sans i yttranderätten äro för mig det hufvudsakligastc motivet för mitt yrkande; ty vinna sådana uttryck, sorn det ifrågavar., burskap på detta rum, så uteblifva icke länge andra af enahanda halt, och R. oAd:s öfverläggningar komma då att öfvergå från sak till personliga förolämpningar, hvaruti en rättskaffens man icke kan deltaga. Må ej en kommande tid kunna förebrå oss att genom grofhet och personligheter hafva oskärat detta rum, en önskan, som hvarje Svensk riddersman mäste vid närmare eftersinnande med mig dela. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Utom dess var folkbristen i Landet innan 1812 likså stor och kanske något större än nu, men då förmärktes än Den 20 Juli e. m. 8 nu icke ett öfverklagadt aftynsnde i Näringar. Bland orsakerna till nu varande penningenöd synes mig Utskottet icke lägga nog vigt på vårt rörelsecapitals directa förmindskning genom Rikets underbalance i handel med Finland af omkring 2 millioner årdigen sedan 1809, hvarigenom till Finland utgått åtmindstone 7 å 8 millioner af våra BancoSedlar, söm der äro gångbara och mera värderas samt således mera gömmas på än de Ryska. Detta är hvad j.ig nu har att erinra vid de af Utskottet uppgifna orsaker till förlägenheten. Jag får nu anmärka något vid de föreslagna botemedlen. Utskottet vill, om jig ej origtigt förstått Utskottets mening, tj medgifva förbud eller inskränkning af bränvinsbränning under missväxtår. Jag åter tror, att Konungen bör öfverlemnas åtgärden , att under missväxtår förbjuda och under mindre gynnande årsväxt efter omständigheterna inskränka bränvinsbränning af spannmål, dä deremot den af Folatoes, om ej missväxt varit på den, bör tillåtas. 1 England, der så många tro näringsfriheten vara oinskränkt, förhjudes eller inskränkes ofta bränvinsbränning af spannmål , men tillätes då af potatoes, och ibland endast af socker, hvarpå der är mvcket öfverflöd. Dä en sådan prohibitiv jneuue ansetts nödig i England, der dock sällan så betydlig missväxt, som lias oss 3^3 Den 20 Juli/f. m. ofia inträffar, nch der alltid tillförsel af Spannmål utifrån ;;r att påräkna, fä rna-te den åtmindstone <-j vara öfverflödig i Sverige. Jag allder icke heller Bränvin vara tn för vårt eli inåt oumbärlig dryck, icke heller vinsten af dra riken för Tadugårdskötstdn så stor, som den moraliska och i följd deraf äfven ofta oecononnska förlusten genom för mycken bränvins consumtion.
N:o 175. Motion N:o 301, om upphörande af skyldigheten att vid jernoch stål effekters utförsel sjöledes ur riket låta desamma å metallvåg upplägga och väga, m. m. Allm Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrifv. N:o 59, Berggren, Ii-, Motion N:o 234, angående upphäfvande eller ändring af Kongl. Serafimer-ordens-gillets cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angår fattiga patienter. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 78. R. St. underdån. Skrifv. Berglind, Mamsell, om understöd för dess barnahem för döfstumma. Se Döfstumma. Bergolja, angående tullfrihet för rå. Motion N:o 237. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 8 och Mern. Nås 13 och 19. R. St. underdån. Skrifv. Bergsbrukets alster, om befrielse, i likhet med jernhandteringen, från all annan beskattning än bevillning för förädlingen af öfriga. Motion N:o 109. Stats-Utsk. Utlåt, N:o 45 och Mern. N:o 79. Angående underdånig anhållan hos Kongl. Majå om utredning, huruvida, i likhet med hvad vid jernhandteringen eger rum, tionde å tillverkningen 5 af öfriga metaller och mineralrikets alster må kunna afskaffas. Motion N:o 317. (Denna motion har icke blifvit remitterad till Utskott.) Heronius, V. M , Motion N:o 33, om anslag till uppförande af nytt läroverkshus i Falun. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv.
I Wexeloch Sjö— Rätts-Saker vare tid hälften korrtare, att fullfölja Wad, från Härads-Rätt i hvarje Ort till Hof-Rätten.” 3o Gap. g §. förändras sålunda: ”1 de saker, som i Svea FIof-Rätt dömde äro, skola Parterne ställa sig hos Konungen in, före klockan 12 Två månader derefter. Från Götha Hof-Rätt samt Hof-Rätten öfver Skåne lOl och blekinge, Tre månader; hvarje månad till 3o dagar räknad och ej den dag då Domen föll. Faller den tid å Helgedag, gånge derom sorn i a5 Cap. 25 §. sagdt är. I Wexel och Sjö-RättsSaker vare tid hälften korrtare.” §• 29. Sedan Kongl. Majit, helt och hållet eller med vissa inskränkningar, i Nåder bifallit de af Oss uti nedan oinförmäldte ämnen framsläldte underdåniga Förslag; Så komma följande Allmänna Författningar att utlärdas: 1:0 Om upphäfvande af de uti Kyrko-Lagen eller särskilda Författningar gifne föreskrifter mot kostsamma begrafningar. 2:0 Angående Häradshöfdingarnes åliggande, att visa redo för Häradets andel af Saköresmedel. 3:o Om närmare bestämmande i hvad fall Provincial Medici-besigtningar äro nödvändige, vid uppkommande tvifvelsmål, huruvida död person vådeligen omkommit eller icke. 4:0