Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ståndet beslöt, att denna 8 skulle erhålla den ordalydelse, som finnes föreslagen uti Friherre Raabs, vid förevarande Betänkande fogade, reservation, allenast med uteslutande af ordet "derefter," som i början af nämnde förslag förekommer. 8 13 ogillades, och beslöt Ståndet, att ifrågavarande 8 skulle erhålla den lydelse, som i Friherre Raabs reservation blifvit föreslagen. 8 14. I stället för 1 morn., som ogillades, antogs det i Friherre Raabs reservation framställda förslag, hvaremot sednare mom. bibehölls oförändradt. 8 16. Med ändring af Utskottets förslag, antogs ett så lydande stadgande: ”Wid beräkning, som är i 8 § för stad föreskrifven, må kannetal så väl för minuthandelställe som för utskänkningsställe icke sättas under 1000, och vid beräkning, som är i 12 § för Gästgifveri å landet föreskrifven, icke under 400. Ej heller får auktions anbud, som enligt 10 eller 14 § för hvartdera slaget af handel antages, understiga i stad det derför nu bestämda minsta kannetal, eller å landet 400 kannor." 8 18 gillades endast med den ändring, att det på tvänne ställen i denna 8 förekommande ordet "minst" utbyttes emot ordet ”sist." 8 19 godkändes med erindran om den rättelse, att den å sista raden åberopade § 15 bör ändras till 8 14. 8 23 1 mom. ansågs böra uteslutas; och 350 Prot.-Utdrag den 11 Augusti 1854. ■ 2 mom. erhålla följande förändrade lydelse: ”Utaf de af gifter, som enligt denna för ordning inflyta för minuthandel med och utskänkning af bränvin vare sig i stad eller å landet, afsättes en tiondedel till en för hela länet gemensam kassa, hvilken tills vidare ställes under Hushållnings-sällskaps förvaltning, eller, der i länet sådant ej finnes, under Pröfningskommittés förfogande att användas till ändamål, som för länet nyttiga är of' hvarjemte 3 morn. gillades, allenast med ändring af det på trenne ställen förekommande brutna talet åtta tiondedelar till nio tiondedelar. § 26.
Bristen på tillräckliga och närande betesmarker, vare sig oländiga eller odlingsbara, är ett vigtigt hinder mot en förbättrad boskapsskötsel, likasom de ännu alltför inskränkta och till beskaffenheten svaga fodertillgångarne för kreaturens vinterutfodring, och en sådan förändring i allmogens vanor är icke snart att förvänta, att de icke odlingsbara skogarne blifva upplåtne till betesmarker och vinterutfodringen genom ändamålsenligare brukningssätt kommer att hemtas från den plogbara jorden, hvilket vore det enda \1 sätt, hvarpå omförmälde hinder mot i boskapsskötseln behöfliga framsteg synes kunna öfvervinnas. De belöningar, som hushållnings-sällskapet årligen utdelar för uppvisade goda och väl vårdade djur, skola väl i någon mån bidraga till det dermed åsyftade ändamålet, hvilket likväl derigenom icke förr än i en ännu långt aflägsen framtid torde kunna ernås. Skogome inom länet, otvifvelaktigt ännu tillräcklige för ortens alla behof deraf, förödas i allmänhet obetänksamt, i synnerhet der de äro i samfällighet och der afsättningstillfäilen underlätta misshushållningen. 1 några socknar är behofvet att köpa skogselfekter redan ganska kännbart, och då en sådan brist flerestädes i länet kommer att utveckla sig, skall en betydlig afsättning inom orten yppas för de socknar, hvilka med flottled till de medlersta delarne af länet kunna aflåta skog, men saknat den utväg dertill, som förefunnits och blifvit begagnad i gränstrakterne emot Wermland och Gefleborgs län samt i någon mån äfven mot Norrige.
Deraf utgöres i Skogsören 5 R:dr a4 sk., samt Bevillning för Kohlningsfrihet 27 R:dr 36 sk. •— Summa 32 R:dr 4<> sk. årligen. Denna Skog skattlades i orten, och arealen, beräknad efter 1811 års Förordning, uppgick till T\ mantal, hvarå efter ortens method årliga Jordeboksräntan blef 1 Sffi 32 Lffi 8 f ® Tackjern, samt 32 sk. 8 rst. i penningar; hvilket efter 10 års medium utgör i penningar 11 R:dr 44 På Den i/f Maji, 81 På grund af 1824 års Förordning resolverade KammarCollegium häröfver: att Grundräntan å Skogen skulle blifva 82 R:dr 4o sk., hvilket efter förvandling utgör 5 Sffi 1 Lffi ® Tackjern samt 1 R:dr 43 sk. i penningar, och som emot denna ränta svarar efter ortens method i-| mantal, så skall hemmantalet å Skogen förhöjas ifrån yj till 1 mantal eller nära tredubbelt. Uppå Hans Excellence Herr Grefven och Lan dtMar skalken derom gjorde proposition, beslöts, att detta Anförande, såsom ägande sammanhang med Kongl. Maj:ts den 22 sistlidne November e. m. till StatsUtskottet remitterade Nådiga Proposition, angående någon jemnkning i grunderne för RecognilionsSkogarnes skattläggning, äfven skulle till bemälte Utskott remitteras. Friherre Anckar siv är d , Carl Henrik, bade inlemnat ett Anförande, som upplästes, så lydande:
Enär det varit Utskottets afsigt att, genom det åt inrikes vexlar och invisningar lemnade företrädet till diskontering i större mängd än hittills, framkalla dessa för vår handels ordnande så vigtiga papper, så synes mig den beslutade inskränkningen till betalnings-orterne icke hafva varit fullt ändamålsenlig, ty det är ifrån Stockholm och Götheborg, som de fleste vexlar komma att dragas och anvisningar att utställas, och hvar och en vet, att ett domieilium icke innefattar någon slags säkerhet för vexel-innehafvaren att på domiciiierings-orten få uppbära penningarne, samt att, om acceptanten icke sjelf är mon om sina förbindelsers uppfyllande, följden för vexelinnehafvaren är besväret a-f en dubbel protest och en större eller mindre fördröjning af liquiden Efter min åsigt, hade oflanämnde inskränkning i afseende på betalbarheten icke bland villkoren för vexlars och invisningars diskontering bordt blifva intagen, men Banken fått beräkna en högre diskonto' eller ränta, såsom ersättning för de oundvikliga inkasserings-kostnaderne. Slutligen reserverar jag mig enrot det af Utskottets pluralitet fattade beslutet, att tillstyrka det Riks-Bankenskall genom sina sedlar suppleera de Privat-Banks-sedlar, som genom en eller flera sådane Bankers upphörande skulle komma att dragas ur rörelsen. Huru uppenbart en sådan åtgärd skulle stå i strid med Bankens fördel, torde icke behöfva förklaras, och om tillstyrkandet skulle komma att blifva Ständernas beslut, så är, efter min tanke, den kraftigaste uppmaning gjord till ett obegränsadt utvidgande af de rättigheter och förmoner, sorn Privat-Bankerne redan innehafva, på det dessa icke, genom sjelfva sitt upphörande måtte bidraga till rubbande af Bankens säkerhet. Herr E. E. Falhem har förenat sig i denna reservation oell förnämligast i den del deraf, som rover Bankens åliggande, att på ett lämpligt sätt ända tili fern millioner Riksdaler suppleera Privat-Bank-rörelsen.. 38 Bil. till Banco-Uiskottets Betänkande, N:o 29.
Desse åtgärder hafva sålunda blifvit förklarade, att, då Stationen haft någon utgift bestämdt uppgifven, Casseuren förut debiterat sig för densamma, ehuru penningar ifrån Kongl. Förvaltningen icke förr än ett påföljande år blifvit anordnade. ( 9 2 ) Dock öfverensstämmer härigenom aldrig verkliga behållningen med den i Cassaboken upptagne. Kongl. Förvaltningen af SjöÄrenderne är, efter hvad Revisorerne vid granskningen af Allmänna MagazinsFonden inhämtat, uti Allmänna MagazinsContorets Hufvudböcker hvardera af åren 1827 och 1828 till last förd en skuld, stor 256,479 R:dr 21 sk. 1 r:st., hvilken Summa dock icke igenfinnes uti Kongl. Förvaltningens Räkenskaper för samma år. Häraf skulle den förmodan möjligen kunna uppstå, att Kongl. Förvaltningen ägde ännu flere skulder, hvarom dess egne Räkenskaper icke gifva upplysning, och denna omständighet, jemte hvad här ofvan vidare blifvit anfördt, synes ytterligare ådagalägga ofullständigheten och osäkerheten af det inom detta Verk iakttagne Bokforingssätt. Revisorerne hysa likväl den öfvertygelse, att, då ifrån och med år 1829 Kongl. Förvaltningens och Flottans Räkenksaper skola uti •RiksHufvudboken ingå, Kongl. Förvaltningen derförinnan får sig till efterföljd an vist ett, till likhet med andre administrerande Verks Räkenskaper, mera enkelt och ändamålsenligt Bokforingssätt, såsom påkalladt icke mindre af nämnde åtgärd i afseende på RiksBokslutets fullständighet, än till vinnande af ordning och redighet i redovisningen. Tullverket. Jemte dess Hufvudböcker för åren 1827 och 1828 med verificationer, hvilka förut i Kongl. KammarRätlen undergått Revision, hafva till Revisorerne öfverlemnats Kongl. Majrts under desse tvenne år till Kongl. GeneralTullStyrelsen aflåtne Nådiga Bref samt hemälde Styrelses Protocoller och Registratur.
Köpes Wcxlar, anordnas betalningen af Commistarierne, och midén raoport om Utrikes betalningarne, som itästpäsöljande Setzionsdag stal! astemnas, anmäla Commistarierne de wexlar, bwltka blisit köpke, md upgift af hwena de äro draone eller endotzerade och pä hwilken de äro stälde, och till hwad Cours samt Summorne, som bliswil Ukbetalte. Ltv Den r4 Zebruarii. 6Zz 2:0 Första Sessionsdagen i hwarje werka aflemna-; en af Kammerera en Utt Bokfluks-Contoirer och Casseuren bestyrkt rapporr öfwer inkomster och utgifter, under stna behöriga Tittlar, den nästförflukna weckan, hwilken rapport bör wara sä inrättad att den tillika urwisar Conroirets behällningar i Vanquen, z:o Hwarje qwartal afgifwcs en berättelse om Werkets gäng de näliförflmne z:ne mänader, om Betjeningen sine styldigheler fullgjort och i hwad tillständ Contoiret sig befinner, i anseende till betz stulder och tillgängar, hwaröfwer bifogas ordenteliga Calculer, hwilka särstilt ukwisa, sä wäl beloppet af inlöste obligationer, som dem, hwilka i de päföljande z:ne mänader till betalning förfalla; Skolandes wid detta tillfälle de inlöste obliganonerne tillika aflemnas, för akt af Fullmägtige fluteligen annulleras. 4:0 Inom den 1 Februarti hwarje Zr författas och ingifwes en fullständig berättelse, om alt hwad under del nästframflutne äret förefallit jemte förteckning fippä alla till ^ommissarierye frän Fullmägtige remitterade mäl eller af Fullmägtige meddelte besiut, med anteckning öfwer de derwid fogade åtgärder. Likaledes böra Commissarierne till hwarje Revision aflemna en fullständig berättelse om Werkets Administration.
Och enär de i Memorialen Ntris 68 och 85 framlagda förslag till Regerings-form sammanhänga med det förra och deraf bero, samt vid den i det sistnämnde Memorialet föreslagna bildningen af s:ne Representant-kamrar icke eller tillbörligt afseende blifvit fästadt vid 3:ne Riks-Slånds härom meddelade preliminära b.eslut, serdeles hvad valbarhets-grundsattsen beträffar, så kan, af dessa hufvudsakliga skäl, utan tillägg af flerfalldiga mot förslagen både i sin helhet och mot deras serskilda delar inom Ståndet gjorda anmärkningar, intetdera af förslagen i sistbemäldte Memorial till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antagas.] 364 Fröt. Utdr. d. i~ April r8/» Från Vallöf liga Borgare-Ståkdet. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets nedannämnde Memorialer: N:o 85, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens, i anledning af Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 38, såsom gemensamma tankar, lill Utskottet hänvisade anmärkningar. Sedan Ståndet beslutat att behandla det i Memorialet, N:o 85, uppställda Val-Lagförslag i dess helhet, fann Ståndet något serskildt svar icke erfordras å den, pag. g af samma Memorial, af Utskottet gjorda inbjudning till Borgare-Ståndet, att låta dess, i afseende på valbarheten, yttrade anmärkningar förfalla, enär svaret innefattas i Utlåtandet öl ver Val-Lagen^ hvarefter
Jag hemställer hvad deras öde sorn nu äro gäldbundne, skulle blifva, om < plan med sådan syftning blifver vidtagen O man förutsätter, att ett fÖrändradt Statshushåll nings-system och deraf följande lifligare han delsrörelse skulle förbättra penningen, utan nå gon åtgärd från Styrelsen, hvad blef väl då den gäldskyhliges öde, när coursen åter föll. När man har tvenne chancér, den ena till för batt ring och den andra till försämring; när man e bör förutsätta att lagstiftningen vidtager sådan åtgärder som åstadkomma en försämring, återstår ju blott den andra chancen, den ne ligen af en möjlig förbättring. Jag får tillä den mening, att jag anser, att hvad finan' åtgärd sonrvidtages, den må kallas realisation myntbestämning eller hvad annat sorn helst måste grundas på de medel sorn man för närvarande har för handen, men afsigten b vara att. orubbligt stadga för framtiden, så v mensklige åsigter kunna vara tillräcklige ; ernå ett sådant mål. Jag delar ej Herr Hit tas mening att FinanceComittéens långvarighet fl6i T)en li April f. /». icke spridt oro. Jag liar förut yttrat min tanke i detta afseende, att nemligen FinanceComittéens hemlighetsfullhet under de sednaste tre åren, dragit all spänd uppmärksamhet på detta \ amne och att således penningemannen, i osäkerhet om resultaten, bibehållit penningar outlånte, hvarigenom de Jånbehöfvande kommit i ytterlighet. Men jag tror att än ytterligare oro och misscredit skulle uppkomma, om en sådan finance-reglering vidtoges , hvarigenom intet skill, le blifva bestämdt, och alla ändringar i framtiden ännu skulle blifva möjliga. Grefve Posse: Som jag af liera värde ta lares sednaste yttrande hört, att jag ej haft den lyckan uttrycka min mening nog bestämdt, anser jag mig böra förklara, det jag ingalunda tvekar om nödvändigheten af en myntbestämning, till och med en realisation, om den utan våda kan ske.
Ehuru, enligt hvad ofvan är anfördt, den fråga, som i motionerne innefattas, blifvit af ett Riks-stånd till sammansatt Statsoch Banko-Utskott remitterad; likväl och som de 3:ne öfriga Riks-stånden beslutat, att (ifver de hos dem i ämnet väckta motioner, hvilka alla äro af enahanda syftning, inhemta endast Banko-Utskottets utlåtande, har Banko-Utskottet, på grund af 3:ne Raks-stånds sammanstämmande mening, ansett sig böra förevarande fråga ensamt behandla, desto hellre, som, då med motionerna afses att bereda Riksgälds-kontoret en f niel. hvaraf det skulle stå Kon - Bahko-Ulskottets Utlåtande M 33. 3 föret fritt att sig begagna om det så för godt funne, frågan synes icke vara af beskaffenhet att HöglofLi Siats-Utskottets pröfning deraf erfordras. Jemlikt 161 § i Banko-reglementet är Riksgälds-kontoret beriittigadt att, för bestridande af Kontoret åliggande utbetalningar, räntefntt begagna ifrågavarande kreditiv lill belopp af högst 1,000,000 R:dr Banko från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföijande, »då de å kreditivet lyflade summor alltid oinlkorlixjen skola vara till Banken liqviderade.» Under detta uttryckliga vilkor bevilja des nämnde kreditiv vid 1828—1830 årens riksdag, och samma vilkor har allt sedermera oförändradt tjenat till efterrättelse. Vid beräkning af Bankens sedelstock eger, enligt Banko-reglementets 115 §, med Riksgälds-kontorets kreditiv det undantngs-förhållande rum, att hela summan af kreditivet, ehvad det är användt eller icke. fran sedelstocken afdrages, hvilket har sin orsak deri, att lyftning af kreditivet ansetts icke böra ifrågakomma å andra tider under de 10 månader af året, när detsamma får disponeras, un dä bevillningsmedel till ett lyftningen motsvarande belopp kunna antagas vara antingen under uppbörd eller remiss från uppbördsmännen.
Nådiga framställning om anslag till Sjöbeväjrings-manskapets beklädnad, gifver Statsråds-protokollet vid handen, att, i händelse af krig; skulle, utom de vapnet tillhörande staiptrupper, omkring 2000 af b eväringsmanskapet komma att tjenstgöra å den seglande flottans fartyg, san.;; ungefär 6000 å Skärgårdsflottan, hvarjemte för etablissementerne och sjöfästningarnO omkring 3000 af samma manskap erfordrades, eller tillsammans 11,000 beväringsskyldige; och borde alltså ett lika antal beklädnader för desse anskaffas, hvartill, under iakttagande af all möjlig, med ändamålet förenlig, inskränkning i persedlarnes antal och med afräkning af ett, efter behållningar , från de s-ednaste krigsåren bildad!, för beväringsmanskapets behof afsedt och sedermera städse underhållet beklädnads-förråd, af tillsammans 2000 munderingar utaf äldre modell, det äskade anslaget af 240,000 r:dr ansåges behöiligt. Då något, behofvet motsvarande, reserv-förråd för Sjöbevärings-manskapets beklädnad icke förefinnes, samt angeläget är, att, för flottans skyndsamma 14 StafsZj t sko t tets Memorial, N:o 153. bemanning samt etablissementernes försvar i händelse af krigsutbrott, åtgärder i tid vidtagas för tillvägabringande af beklädnad i beredskap för den del af bevärings-manskapet, som dervid måste i tjenstgöring ingå, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer, som, genom bifall till Utskottets, under N:o 1“8 afgiina utlåtande, till omförmälda ändamål redan anvisat ett belopp af 80,000 r:dr, måtte dertill ytterligare anslå en summa af 160,000 r:dr, att utgå med 4:del under hvartdera af nästkommande 3 år. Stockholm den 30 Maj 1854. Aok. till Exp.-Utsk. d. 3 Juni 1854, kl. 5 e. m.
Utom förenämnde privilegier, afseende rätt till stockfångst för brukens och sågverkens bedrifvande, har den privilegierade jord, som under frälsemannarätt upplåtits, tillkommit i ändamål att befordra landets uppodling och hemmans anläggande uti ifrågavarande vidsträckta skogsmarker; men att rätta sättet för vinnande af detta ändamål ej är att åt enskilda bruks-bolag upplåta ofantliga landsträckor, som allmänneligen komma att användas endast för befrämjande af brukens interessen, visar sig deraf att en mängd sökta nybyggen, efter det deras anläggande beviljats, sedermera aldrig blifvit grundlagda. Att mycken otillförlitlighet råder rörande omfånget af de beviljade äldre privilegierna ådagalägges af de i fråga härom uppkomne rättegångar samt af de vid pågående afvittringar uppkommande stridigheter angående rätt till grundläggandet af nybyggen. Då landsträckor upplåtas till en sådan vidd, som den, hvartill vissa bruksoch sågver' egare nu hafva dispositionsrätt, uppstår den största svårighet till och med omöjligh kontrollera, huruvida privilegierna öfverträdas. För åstadkommande af landets ur 4 Allm. Bese.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande N:o i70. 1 sammanhang med skogens behöriga vårdande synes derföre lämpligaste sättet vara att lemna allmogen tillfälle til! nybyggens anläggande, och då föreskrifter äro meddelade derom att borgen bör ställas för odlings-skyldigheternas fullgörande samt att syner skola å krononybyggen tid efter annan verkställas, torde, då vederbörande myndigheter anta gas skola i afseende på handhafvandet af dessa föreskrifter ordentligen iakttaga sin skyldighet, nybyggaren vara förhindrad att för egen vinning ödelägga skogen.
På alla de skäl jag nu haft äran anföra, vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamt föreslå: att ett anslag utan återbetalningsskyldighet, stort 875,300 Riksdaler Riksmynt, motsvarande tvåtredjedelar af den beräknade kostnaden, måtte varda bevilja.dt att successive under instundande statsregleringsperiod utgå till fullbordande af Kinda båtled, medelst kanalisering af Stångån från sjön Rengen till Linköpings hamn, under vilkor att ett bolag varder bildadt, som förbinder sig att, emot åtnjutande af detta understöd, i enlighet med det kontrakt, som derom kan varda afslutadt, behörigen fullborda arbetet. Jemte det jag anhåller, att denna min motion varder till Stats-Utskottet remitterad. får jag framställa den önskan, att Utskottet behagade infordra de uppgjorda planerna och kostnadsförslagen samt öfriga till saken hörande handlingar. Stockholm den 29 November 1862. Fr. Hjertström. JW U4. Af Herr LdlllcIlCli: Om anslag lill bekostande af offentliga föreläsningars , hållande i hufvud stadm ali nissa vetenskaper. Om vi se till grunden för alla de stora reformer, sorn höjt folkens medvetande, sedlighet och sjelfverksamhet, skola vi finna, att det är vetenskaperna, som ytterst bragt dessa reformer å bane, i det de trängt ned till folket, förädlat och berigtigat samhällsåsigterna, humaniserat tänkesätt och seder samt ombildat lagarne. På det att vetenskaperna skola kunna utöfva denna bildande och förädlande inflytelse, måste likväl en större allmänhet än den vid ett universitet studerande ungdomen göras deraf delaktig, och det bör otvifvelaktigt ligga Staten om hjertat att sätta hvarje kunskapssökande medborgare i tillfälle att mätta sig från det rika bord, till hvilket hittills i vårt land endast få privilegierade egt tillträde. Det råder i vår nationela uppfostran en brist, hvars menliga följder låta känna sig i alla grenar af vår statsförvaltning, i alla delar af vårt samhällstillstånd. Rikets Motioner i Borgare-Ståndet 1862. j\S 174.
”Det är en sak som ej angår oss,” sade bokhållarn strängt, ”och som vi ändå ej behöfva frukta. Dessutom är det vår skyldighet att förtiga hela denna affär, ty den är ej för allas öron.” Med darrande knän gick Marie in till sin herre. Leonhard satt vid bordet i sitt arbetsrum och skref. Pigan låtsade en stund syssla i rummet, innan hon långsamt trädde till bordet, satte biljetten bredvid sin herre och sade skygt: ”månne detta papper är herrns?” ”Gif hit!” sade Leonhard och grep efter det. Förundrad såg han på stilen. ”Från Rudolph!” sade han halfhögt och genomögnade hastigt biljetten. Under dessa få sekunder, som läsningen varade, kämpade många olika känslor i hans hjerta, och en brinnande rodnad omvexlade hastigt på hans kinder med dödens blekhet. Men då läsningen var slutad sade han dock likgiltigt, ehuru rösten något litet darrade: ”Hvar har du funnit detta papper?” ”På golfvet i sängkammaren,” svarade hon, dristig vorden genom det lugn, han visade. ”Det var bra att jag fick det åter,” sade Leonhard lugnt, och återtog sitt arbete, som om ingenting förefallit. Men då den förvånade tjensteflickan lemnat rummet, lade han bort pennan och återtog biljetten. Den lydde sålunda: ”Elisabeth! Det är en evighet, se’n jag sist träffat dig, dig, som dock är mig kärare än lifvet och allt hvad det eger högst och ljufvast. Jag har ej velat komma, ej velat se dig, trots min brinnande längtan, ty din åsyn är mig mera än solen, än luften jag inandas; och dock har jag under dagar och veckor, långa som evigheter, frivilligt afsagt mig denna salighet, ty jag vill ej att ditt rykte skall lida för min skull, min älskade! Redan hviska menniskorna om vår kärlek, ehuru ej sådan den är; ty deras grofva, sinliga känslor kunna ej fatta en sådan som vår, så ren, så skuldfri midt i synden, af hvilken den tyvärr bär stämpeln. O när, när skall det bli annorlunda?
Vid ånyo skedd föredragning af Stats-utskottets memorial N:o 319, i anledning af Riks ståndens skiljaktiga beslut, rörande de i utlåtandena Kn is 242 och 312 förekommande frågor, stannade Ståndet i följande beslut: Utskottets i början af memorialet framställda inbjudning lades till handlingarne med förklarande, att Ståndet vid föredragningen af de serskilda punkterna af memorialet ville pröfva och sig yttra, huru vida Ståndet med frånträdande af något föiul fattadt beslut, kunde finna skäl antaga Utskottets af 2:ne Stånd gillade förslag. Inslå punkten lades till handlingarna. Med frånträdande af sitt beslut i afseende på det i denna punkt förekommande ämne, beslöt Ståndet, som fann Kongl. Majrts nådiga proposition i denna Iråga böra i sin helhet antagas eller afslås, alt öfvergå till Utskottets af Borgareoch Bonde-ständen gillade tillstyrkande att antaga hvad Kongl Majit i nämnde nådiga proposition föreslagit, i följd hvaraf l:sla voleiings-proposilionen kommer att förfalla 1tili. till R. St. Ståndet förklarade att det ansåg den i denna punkt behandlade fråga om förvandling till fixt penninge-värde af alla på skattläggning beroende ordinarie räntor, ibland hvilka äfven de till academier, elementarläroverk och eclesiastika, under presterskapets privilegier till sitt ekono miska sjelfbestånd tryggade, inrättningar och personer indelta räntor innefattas — vara ett stats-ekonomiskt lagstiftnings-ärende, hvaröfver Konung och Rikets Ständer gemensamt besluta, icke tillhörande den i 69 § R. F. omförmälda stats-reglering, som af Rikets Ständer ensamt afgöres, samt för den skull böra, enligt 87 § R. F. och 75 § R. O. förfalla, i följd hvaraf den af Utskottet framställda 2:dra voterings-propositionen i hufvudsaken, eller i hvad den angick sjelfva ränte-förvandlingen, af Ståndet ogillades och följaktligen i hvad den afsåg sättet för dess verkställande komme att förfalla. 4:de punkten gillades.