Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle visserligen vara af nytta, om de större ibland dessa banor, hvilka såsom Gefle-Dala jernväg framdeles kunna komma i förbindelse med stambanorna, erhölle samma spårvidd, på det att samma rörelsemateriel måtte blifva omvexlande användbar på båda, men då en sådan förbindelse med stambanorna både är oviss och till tiden svårligen kan bestämmas, samt man vid de ifrågavarande särskilda banorna i främsta rummet måste afse dels tillräckligheten af disponibla medel, dels beskaffenheten af den påräknade trafiken, så skulle ett strängt vidhållande af de för stambanornas byggnadssätt fastställda grunder, hvaraf fördelarne icke förr än efter en längre tids förlopp vore att påräkna, möjligen försvåra tillvägabringandet af dessa nyttiga företag, hvilka, såsom förut är nämdt, utgöra af stambanorna oberoende kommunilcationsleder. Den fjerde klassen af jernvägar utgöres af egentliga såkallade bibanor, hvilka sta i omedelbart sammanhang med stambanorna och tjena att sätta dessa i förbindelse med mera aflägse belägna orter, som äga en rikare befolkning, större fabriker, skogar eller bergverk. 41 Då stambanorna, på sätt förut visadt är, afse landets större oell allmännare behof af lättade kommunikationer, kunna de icke anläggas så, att de komma i beröröring med sådana spridda och mer aflägsna trakter, sorn behöfva förbättrade transportleder, utan att derigenom göra omvägar, hvilka ej allenast skulle blifva betungande för den större och vigtigare rörelsen, utan äfven öka anläggningsoch underhållskostnaden. Bibanornas ändamål är deremot att med stambanorna förbinda sådana aflägsna produktiva orter, som eljest icke kunna af dessa omedelbart beröras. Kommittéen har derföre vid utstakandet af stambanorna och i enlighet med de derför antagna grunder icke förbisett vigten deraf, att de blifva väl belägna för upptagande af bibanor i ändamålsenliga rigtningar.
Nåväl, medan kabbalisterna genomforskade bibelns aldra heligaste; medan de, börjande från ”begynnelsen” och stannande vid hvarje ord, hvarje bokstaf, långsamt skredo framåt, i hvarje ord, hvarje bokstaf, finnande en grufva af hemligheter40, hunno de ändtligen efter århundradens förlopp så långt som till 19:de versen i 14:de kapitlet af Exodus, hvilken börjar: ”Då uppbröt Herrens engel, som tågade framför Israels här.” Den kabbalistiska regel, som säger, att hvarhelst i bibeln en engel omtalas, der finnes ock en engels namn förborgadt bland versens hebreiska bokstäfver, bjöd dem att åter stanna och begrunda: De anade i början icke hvilken utomordentlig upptäckt de här skulle göra. Det fäste dock deras uppmärksamhet, att versens bokstäfver (i den hebreiska texten) äro 72 till antalet. Men huru öfverraskades de icke, när de funno, att äfven den följande versen, den 20:de, innehåller jemt 72 bokstäfver, och huru steg icke deras häpnad, när äfven den 21:sta visade sig innehålla alldeles samma antal! I bibeln gifves ingen slump: här var man en stor hemlighet på spåren. Och här upptäckte man slutligen, då man ställde de trenne verserna i trenne linier öfver hvarandra, bokstaf öfver bokstaf (den medlersta versen skrifven från venster till höger, de begge andra från höger till venster) – man upptäckte här Guds 72 mystiska namn, ”schemhamphoras,” hvart och ett bestående af tre bokstäfver, en ur hvarje vers. Dessa namn, försedda med tillägget el eller jah, utgöra tillika namnen på de 72 quinariernas englar, om hvilka Gud sagt, att hans namn är i dem. Här, i detta kabbalistiska manuskript äro dessa namn upptecknade. Vi kunna välja ett af dem, hvilketdera som helst. Mitt öga föll först på Mizrael. Vi hålla oss vid det. Detta höga namn på en engel, som vi ej få besvärja, skall gifva oss nyckeln till namnet på den demon, som inom kort skall stå framför oss.
Härpå hafva hos mig sällsama exempel blifvit angilna och med afskrifter af de påtecknade passen styrkta; och den person, som till bestyrkande af angifvelse!! företett dessa handlingar, har i egenskap af tillsyningsman olver försvarslösa och lill allmänt arbete förfallna personer uti en af rikets städer försäkrat, att dervarande samhälle nästan dagligen besvärades af sådana försvarslösa, ofta från rikets fängelser och korrektionsinrättningar frigifna personer, hvilka tvertemot 1846 års nådiga Stadga vore förpassade genom hela riket från ena orten till den andra, samt på detta sätt utan mål strukit omkring i landet till och med under loppet af flera år. Af klagandens skrift i detta ämne hade jag lemnat den polismyndighet del, hvilken utfärdat de i afskrift mig tillhandakomma passen, nied anmodan att blifva underrättad om pcrsonemes frejd, när passen för dem utfärdades, samt på hvad grund de blifvit till de deri uppgifna orter förpassade; och hade jag härå erhållit till svar, att emot frejdén ingen anmärkning förekommit, samt att då de förpassade icke varit vanfrejdade eller att anse såsom försvarslöse, man saknat skäl att vägra deni förpassning, helst de varit afskedade krigsmän, de der, för att med arbete sig försörja, ägde ostridig rätt att till hemvist välja hvilken ort inom riket •) Sid. 109. riket de för sig förmånligast funne. Imedlertid syntes af sjelfva anteckningarna på passen, att båda två innehalvarne deraf under vandringen dels besvärat allmänheten med bettlande och dels af fattigvård erhållit understöd; och ett prof var således fiir hand på den verkan, som måste uppkomma från en lörsumrnad eller icke ålagd skyldighet fiir hvarje särskild polismyndighet, hos hvilken pass uppvisas, att efterforska inneha franies ej blott klanderfria frejd, utan ock tillgängliga medel för lifsbergning utan tiggeri. Huruvida en sådan skyldighet, enligt I8i(> års Kongl.
Ett Memorial af Riksdags-1'ullmägtigerjie från Calmar Stift, Herrar Prostarne von Sydow och Fornander, hvaruti anhålles, att Consistorium i Calmar, till uppbyggande af det därstädes afbrände Gymnasiioch Scholae-hus, måtte utur Riksens Ständers Bank få uplåna en Summa af 25,000 R:d, sålunda att desse penningar successivt och i mon af behofvet vid Byggnadens uppförande kunde få lyftas, och att afbetalningen finge ske med 2 procent på Capitalet årligen, jämte 4 Procents Ränta. Och uppgifves såsom påräknad tillgång för Eånets framtida återbetalning: 1. Inkomster af sådane lediga Pastorater der Extra Nådår icke beviljas. Q. Den behaglig tidsoch förlänings-Spannemål vid Högst; Banko-lUskottets Betiinianden'. 395' by Pastorat, tili ett belopp af 63 Tunnor årligen, som Kongl. Maj:t nadigsf beviljat Consistorium, att vid Pastoratets nuvarande Innehafvares bortgång, i 10 år få uppbära, och 3. Köpeskillingen för det nu provisoriskt begagnade Gymnasiioch Seholce-huset. 2. Memorial af Riksdags-Fullmägtigen från Skara Stift Herr Lectorn Doctor Knös, innefattande en framställning om nödvändigheten af Låne-biträde från Rikets Ständers Bank, till uppförande af ett nytt Lärohus för Skara Stads Gymnasium, sedan det gamla huset, hvilket allt ifrån. Catholska tiden varit begagnadt, numera finnes alldeles förfallit och för ändamålet otjenligt, då sådane Eldstäder, som uti Scholte-Ordningen anbefallas, deruti ej kunna uppföras, och rummen af fugtighet befinnas högst osunda, sa att barn af svagare kroppsbyggnad elier spädare ålder ofta tagit skada till hälsan; hvartill kommer bristande utrymme, enär Trivial-Scholans alla 5 Glassér till ett antal af mer än aoo ynglingar mäste samfält undervisas uti -Ett rum, af Fem serskilde Lärare.
„ Kanslisterne i Riks-Stånden, hvardera, d:o „ „ 5: 50. Kanslisterne i Stats-Utskottet, hvardera, d:o „ „ 5: 50. Bil>„ till R. St. För Kanslisterne i de öfriga Utskotten, hvardera, dagtraktamente R:dr R:mt 4: 50. Yaktbetjenterna hos Riks-Stånden och Utskotten, hvardera, d:o „ „ 2: 50. Då redan en längre tid sedan början af innevarande riksdag förflutit, har Utskottet ansett sig nu böra efter vanligheten meddela sitt yttrande angående den, efter göromålens vigt och mängd lämpade vedergällning, som enligt Riksdagsordningen tillkommer den hos Riks-Stånden äfvensom Utskotten anställda kanslioch vaktbetjening.
Ridderskapet och Adeln har redan en gång bifallit den mening Utskottet nu framställer. Herr von Hartmansdorff: Då Herr Grefven och LandtMarskalken, utan alt yttra sin mening, gjort proposition lill bifall på Utskottets framställning, synes det som hade han gillat Utskottets åsigt. Jag vet således ick^ något annat sätt att bestrida den, än genom en vägrad proposition. Jag tror, såsom Friherre Cederström, att här fordras fyra Stånds sammanstämmande beslut, och jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken läcktes derom yttra sin mening. Friherre Cederström: Med Brukspatron Tham är jag ense, huru beslutet i detta afseende bör vara. Jag tänker således lika nu, som då frågan förra gången förevar, men jag anser att Rikets Ständers beslut skola laglikmäligt fattas. Jag kan icke neka att det vore Ridderskapets och Adelns rätt att få frågan afgjord genom Nämnd, i händelse Ridderskapet och Adeln hade bifallit, att Kongl. Maj:t skulle erhålla rättigheten att höja Tullen. Samma förhållande måste äfven äga rum då Ridderskapet och Adeln afslagit frågan , emedan Grundlagen stadgar, att alla fyra Stånden härom skola vara ense. Den 4 Januarii e. na. 63 Herr Tham: Jag kan ej anse denna fråga, att bortlemna en del af vår beskattningsrätt, stå i samma catbegori, som en fråga om Be v i 11 ni ngens fördelning, hvilken skalL afgöras i Nämnd. Här är fråga om att öfverlemna en af våra rättigheter åt deri andra Statsmagten, och jag tror, ej att ett Riksstånd kan tvinga de andra trenne Stånden att votera härom i förstärkta StatsUlskottet. Herr Ribbing: Det är verkligen förunderligt att böra huru, i lika beskaffade frågor, motsatta åsigter blifva yttrade. Jag hemställer, i händelse Rikets Ständer förut bestämt en lägre Tull, och Kongl. Majit uppsatt densamma, eller Rikets Ständer, till undvikande deraf genast satt en hög Tull, om icke saken är alldeles densamma, med endast någon skilnad i siffrorna.
Collegii merberörde Betänkande af år 1810 föreslagne tiotial af år, eller från och med 1778 tili och med 1787, utan äfven under ett annat sednare deeen - 6 StatsUtskottets jiiurn eller åren emellan 1813 oell 1824, ela priserne meia omvexlat; att Collegium användt ett sådant reduelionsoell förvandlingssält, hvarigenom den nya Räntan under desse tvenne epoker så nära som möjligt skulle sammanti älFa med den gamla både till Kronovärdi oell förvandlingsbelopp , under förutsättning att, 0111 detta ändamål kunde uppnås oell likhet i Räntebeloppen vinnas, under tvenne så olika tidskiften, då dels stadga och säkerhet i myntet och deraf påräknad jemlikhet i varuvärden efter 1776 års Mynt-realisation, dels ock mera omväxling och olikhet i dessa varuvärden, sedan Silfvermyntet kom ur rörelsen oell en mångfaldigad Sedelstock intog dess ställe, ägt rum, det från ingen synpunkt vore att befara , att Räntepersedlarnes omsättning , nu eller i framtiden kunde leda till förlust, vare sig för Räntegifvare eller Räntetagare, utan ömsesidig fördel deraf kunna förväntas; att förmedelst penninge-räntans begagnande till regulator vid persedeljernkningen, utan att ändock de penningar, som i nya Räntan blifvit föreslagne, i betydlig mån öfverstigit hvad i den gamla ingått, men väl ofta kunnat blifva mindre, K. Collegium kunrftit framställa exempel på ett sådant reductionssätt för vanliga Skattehemman inom hvarje Län, dit förändringen behöfde sträckas, med undantag af Stockholms Län, hvarest dock icke någon förlust för Räntegifvaren uppkommer, som gifvit fullkomligt tillfredsställande resultat i ofvannämnde afseenden under bägge tidrymderne; att, K.
Ett exemplar utaf dem insändes till hvardera' Inrikesoch FinanceExpedme samt utdelas för öfrigt ett exemplar lill hvarje Länsstyrelse uti Riket och ett åt hvarje inom länet varande socken. 13 §. Hinner af nämnden fattadt beslut ej under dess sammanvaro justeras, updrage nämnden åt dess Ordf:de och åt tvenne dess Ledamöter, att prot. justera och beslutet underskrifva. 14 §. Beslut ronde för länet allmänna ekonomiska stadganden, äfvensom reglementariska bestämmanden, som med sådane hafva gemenskap, sä och de som åsyfta förändring uti af K. M. nådigst Den 23 December e. m. fastställdl Reglemente, skola af Ordfcden samt tvänne utaf nämndens Ledamöter underskrifne, genom K. Befh:de till vederbör:de StatsExped. insändas för att Konungens pröfning och vilja underställas. 15 §. Nu häfver Konungen Sitt beslut faltat och kungjort, meddele då Landsh.Emb. det uti utfärdad kungörelse. 16 §. Att föra Nämndens prot. och ombesörja deras tryckning, beordre Landsh. eri Läns-notarie. 17 §• Arfvode åt denne, af Läns-nämnden till dess belopp bestämdt, så och kostnad för protts tryckning, utbetalc K. Befh:de af under hand varande medel. 18 §. Besvär öfver af nämnden fattadt beslut, skall inom 14 dagar ifrån den, då förhandlingsprot. till Sockenstämmans Ordf:de anländt, till K. Beflude insändas, hvilken, så fort ske kan deröfver meddele sitt Utslag. 19 §. Öfver eflerlefvande och verkställighet utaf, af nämnden fattade och laga kraftvunne beslut, skall K. Befh:de hand hålla. 20 §. De bidrag som af nämnd enl. 7 § blifvit fastställde, upbäras och redovisas af, Kronobetjeningen. Begärdes på bordet. Fril), af Rosén, Erik Gabriel, upläste följande motion:
Cirkuläret den 30 November 1849 Kronofogde och Häradsskrifvare lillagde provision för debitering och uppbörd af — 8 5 — b. 7 Jan. b. 7 Jan. b. 4 Jan. 1. b. 4 Jan. Kronofogdes rätt till provision för debitering och uppbörd af kron ohrefbär in g s-a fgift er, o m upphörande af, se Kronobrefbärings-afgifter. Kronofogde-tjenstcrne, om indragning af 8 8 b. 7 Jan. b. 7 Jan. b. 4 Jan. g. 7 Jan. Kronogods, om försäljning af de för Stats-verkets räkning utarrenderade — 4 1 95 — a. 6 Juni a. 26 Maj a. 2 Juni a. 25 Maj » om förkortning af arrendetiden för G8 4 1 98 b. 23 Maj b. 26 Maj b. 2 Juni g. 25 Maj 79 25 44 K. L 'T*. t" ° ' OQ c/d t T* - N:o Kronogods, om ändrade föreskrifter angående framtida förvaltning af Kronohemman, om förändrad lagstiftning i afseende å Kronohemman på Öland, om rätt till skatteköp af vissa, se Öland. Kronojord, om ändring i Kongl. Brrfvet den 5 Februari 1808 och Kammar-kollegii Kungörelse den 29 Februari 1808, angående företrädesrätt till besittning af I anledning af återremiss . » angående utfärdande af författning derom att skatteköpt kronojord må anses såsom aflinge i dens hand, som till skatte köpt Kronomarlter i Wester-Norrlan ds län,om ändrade föreskrifter angående användandet af skogs alster å » i Norrbottens län, om utsyning till frälse och landbönder af skogsaister å Krononybygge, om lösen för återvinnande af, se Kronohemman. Krononybyggens upplåtande, om ändrade föreskrifter angående) Kronotionde, angående rätt lör skolans och kyrkans tjenstemän att å Landtränterierne uppbära lösen för dem anslagen Kronoutskylder, angående förändring af tiden, dels inom hela Riket, dels särskildt för Öland, för uppbörd af Kroppslig aga i Skolorna, om förbud mot användande af, m. m.
Då så väl bambuoch Spanska rör, som rotting och öfriga dermed samman ställda rörslag äro att anse såsom råämnen, samt å ena sidan införseln af förstnämnda tvänne artikelslag är föga betydlig och år 1862 inbringat endast 86 rdr, äfvensom å andra sidan tullen å så väl Korgsom Stolmakarearbeten, för tillverkningen hvaraf rotting utgör ett vigtigt material, är afsedd att betydligt nedsättas, hvilket påkallar beredande af billigare pris å nämnda råvara, hafva samtliga dessa rörsorter blifvit föreslagna till tullfrihet, hälst förtullningen, i följd af varans beskaffenhet, är så hindersam och besvärlig, att den medtager en stor del af tullinkomsten, livarjemnte en stor myckenhet af denna artikel införes såsom underbäddning för skeppsladdningar och vid sådant förhållande redan nu inkommer tullfri. För här ifrågavarande arbeten af rör, åter, har afgiften, med afseende på den tull, som finnes föreslagen för de finaste sorterna af Snickarearbeten, funnits lämpligen kunna bestämmas till 5 öre pr skålpund. I följd af den härutinnan sålunda ifrågakomna förändring har rubriken i så måtto omredigerats, att cle två första afdelningarna blifvit i en sådan, för »oarbetade» Pressen ningar. Puder. Qvicksilf ver. Redskap. Ritstift. Russin. Rökelse. Rör. 132 Rotter. Sadelma karearbe ten. Saffian. Salmiak. Salpetersyra oell Skedvatten. Salt. rör, alla slag, äfvensom »klufna och spjelkade», sammanförda, hvarjemnte afdelningen för rör till »underbäddning för skeppsladdningar», såsom efter denna förändring öfverflödig, ur rubriken utelemnats. Enär slutligen rubriken är afsedd egentligen för Växtrör, och det således synts mindre lämpligt att. på sätt förut skett, i den upptaga rör, tillverkade af metall eller annat ämne, har för detta artikelslag särskild rubrik blifvit näst efter den nu omförmälda uppförd.
Den, som förklarar såsom Ståndets gemensamma tanke, att särskild, ändring af 4 §:d Reg.Fcn är obehöflig, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. Const.Utskrs uti mein. N:o i8 framställda förslag till ändring af 4 §:tl Reg.Ftn oförändradt böra hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 104. Nej — 17. Hr Munck af Rosenschöld: Mot Ståndets nu ge nom votering fattade beslut reserverar jag mig såsom stridande mot 8t §:n Reg.Fm. Frih. Boye: Sedan pluraliteten nu har beslutat att ett Const.Utsk:s förslag till grundlagsändring icke skall i grundlagsenlig form behandlas, får jag emot ett sådant beslut min reservation anmäla. Upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse till R. St., om val af ett hemligt Utskott: gifven Stockholms Slott den 4 Aug. 1840. Hr Frih. o. Landtm, anmodade i anleda, häraf Hrr Electorer att innan nästa Lördag, då plenum inträffar, välja ledamöter i Hemliga Utskottet. Vidare upplästes och remitterades till StatsUtsk. nedannämnda äfven denna dag ankomna handlingar från K. M., neml.j: K. M:s nåd. skrifvelse till R. St., ang:de beräkningen af tractamenten för städernas magistratspersoner och borgare vid syner och andra förrättningar för Kronans räkning; gifven Stockholms slott den 4 Aug. 1840; K. M:s nåd. propos. till R.
Ack, ni naiva högländare! Ni ana ej hur lustiga ni se ut, när ni med högtidlig uppsyn sätta på er den urmodiga och uppluddade hatten, medan den långa pampen, som tillhört far och farfar, hänger fram under rocken med sin svarta, rödstötta läderslida. Kanske ana ni också lika litet med hvilken djup rörelse, med hvilken uppriktig aktning en främling betraktar er, när ni komma med paraply – med paraply, svärd och cylinderhatt utför alpsluttningen till samlingsslätten der nere, der man upprest ett enkelt altare af grankvistar. Det är lika omöjligt att inte dra på munnen som att återhålla en tår i ögonvrån. Man erfar en lust att buga sig och vifta med näsduken för detta lilla förträffliga folk, som förstått att erhålla och bevara en frihet, med hvilken ej ens de gamle athenarnas tål någon jemförelse. Här i en undangömd bergsbygd är det ett fullbordadt faktum, som i våra största kulturländer ännu är den rödaste utopi. En Landesgemeinde öppnas med gudstjenst. Derefter förestafvas en ed, hvilken hvar och en af församlingen bekräftar genom att uppsträcka tre fingrar, tummen, pekfingret och långfingret. Detta betyder att han svär vid gudomens tre personer, fadren, sonen och den heliga anda. Slutligen framträder kantonens Landammann mellan två härolder, hvilka äro klädda i trekantig hatt och fotsid kappa i kantonens färger. Sedan han aflemnat sitt embetssigill till tecken att han lagt sin magt och myndighet i folkets händer blir talarestolen beträdd. Omröstningen sker genom händernas uppräckande. Då alla frågor blifvit afgjorda, afslutas den egendomliga och gripande akten med en kort bön och en psalm. Alla hufvud blottas. Prestens ord höras ej långt, men när de många tusen rösterna ta upp psalmen, börjar det också sjunga inne i närmsta fjellväggen. Det är som om landets hvithåriga gamla försvarare Alperna, hvilka på alla sidor resa sig i molnen, stämde in och höllo basen i mörka besynnerliga fugor. Tårar strömma utför mången schweizares väderbitna kind.
Men om, efter hvad jag har anledn. förmoda, ifrågavnr. förskott stå i nära sammanhang med en vid denna riksdag väckt och af den fria pressen starkt förordad afskrifning af — om jag ej minnes orätt — 42;000 r:dr, hoppas jag att, när sistnämnda fråga till afgörande inom RiksSttn förekommer, Const.Utskts ledamöter med hela kraften af sin pariementariska förmåga skola uppträda emot eftergiften af en summa, hvars uppskjutna betalning de anmärkt såsom obehörig. Nlis 33 och 34 Utsk. har under dessa nummer anmärkt, dels att, sedan R. St. beslutat, att när lån för flandels-disconten upplogos, trosspassevolance-cassans behållningar derå finge insättas, rådgifvarne tillstyrkt K. M. föreskrifva, att denna cassas disponibla medel äfven finge utlånas till gamla passevolance-cas-san, dels att de d. 3o Maj i834 tillstyrkt bifall till ett af några officerare hegardt lill-' stånd att betala 33,000 r:dr skulder till sistnämnda cassa med armeens accords-amorterings-obligalioner. R. Sits beslut om lii t tig heten för trosspassevolance-cassan att insätta penningar på Handels-discontens upplåningsräkning, (hvilket i allmänhet för Statens cassör var förbjudet) innebar ingen skyldighet för denna cassa att endast i denna väg utlåna Den i Juli c. m. sina behållningar.
Det har blifvit mycket talade derom , att man vågat åkalla denna rätt, men med djup känsla af undergifvenhet för Kagen, hvilken, är min och allas första pligt, är min andra pligt den, ätt försvara de rättigheter som tillkomma hela Utn xg Oet»ler e, mi Samhället> och det är efter den satts, att hvad corn händer en i dag, kan hända en annan i morgon, och hela Samhället en annan dag, som jag anser mig skyldig att ej tiga, när jag bör tala, och att försvara Lagarnes helgd med alla de laglig3 vapen och rättigheter, som uti ett constitutionelt samhälle äro medgifne. På sådane skäl yrkar jag att i denna punkt den ändring måtte göras, att, då Bolaget, på sätt planen innehåller, insätter iO procent, det må tillåtas, att den i privilegierne föreskrifne Ränte-utdelning å Actierne verkställes, Herr von Hohenhausen, Michael: Då vi höra; att en laglig undersökning är hvad som troligen i en Jramtid kommer att äskas, då nemligen när ej mera något hopp är om ytterligare biträde från Riksens Ständer, eller om Stats-anslag till bestridande af räntan, så torde det vara skäl, att Riksens Ständer å sin sida skydda sina rättigheter så, att de ej påtrugas för stora kostnader. Det är i 23 §. af BoIagsReglorrae Actie-ägarne medgifvit, att få ränta af deras eget Capital. Detta finnée ej annorstädes, än uti den färdigbyggda Canalen,och der blott till en ringa del i jemförelse med Statens. Om nu Riksens Stän~ der skulle medgifva Bolaget, att draga vinsten af Canalfarten icke allenast å Westgötha-linien, utan på hela Canalen allt efter som den blir färdig, så synes det sorn hade Riksens Ständer lemnat Bolaget fullkomlig frihet att tillgodonjuta hvad 2.5 §. rnedgifver.