Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit frambära den önskan att få meddela Kongl. Majit deras åsigter i ämnet, hvarigenom Rikets Ständer sattes i tillfälle att bedöma, i hvad nion communalangelägeriheterna kunde i sammanhang med goromålen inon Länsstyrelsen anordnas. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Utskottet likaledes fått emottaga ett memorial af Riksdagsfullmägtigen Petter Persson från Calmar Län, som, under yttrad förmodan, att Kongl. Kammar-Collegium redan uppgjort förslag till nya Instructioner för Läns-Styrelsen i allmänhet, hemställt att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes taga samma förslag under granskning, samt omförmälde Instructioner sedermera låta utfärda. Utskottet får till upplysning i ämnet vördsamt anföra, att förslag till sådan Instruction, som i ofvan anmärkte motioner omfärtnäles, blifvit af Kongl. KammarCollegium författadt, och att detta förslag, dateradt den 10 sistl. April, inkommit till Kongl. Kammar-Expediti-onen den 2g i samma månad; vid hvilket förhållande och då förslagen således för närvarande bero på Kongl. Majits Nådiga pröfning. Utskottet anser den af Petter Persson föreslagne framställningen hvar ken vara behöflig eller lämplig, derföre Utskottet vördsamt hemställer , att denna motion må lemnäs utan afseende. Vidkommande derefter Herr Grefve Ankarsvärds förslag, alt Rikets Ständer måtte beredas tillfälle att meddela Kongl. Majit deras åsigter, i afseende å de förväntade nya Instructionerne för Landshöfdinge-Embetena och derunder lydande tjenstemän, så enär desse Instructioner måste grunda sig på gällande lagar och författningar, 4 Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Betänkande> N:o 38. och sålunda endast kunna tillhöra den verkställande magten att utfärda, anser Utskottet, att å berörde hemställan icke må fästas afseende; hvadan Utskottet vördsamt derå tillstyrker afslag.j Stockholm den 20
I detta afseende böra Utskotten anmäla» att Kongl. Reglementet den Sa December 1802^ för Dykerioch Bergnings Compagniet uti q §! stadgar, att uti Dykeriets tjenst någon TullRotsoch Fyrbåks-Betjent ej får nyttjas, samt i öfrigt tillägga, att, jemlikt detta Reglemente,' verkställigheten af alla Dykerioch Rergningsanstalter i Riket blifvit uppdragen åt ett enskilt Bolag under Octr°y på Sä års tid» rakrf made ifrån den 1 Janttarii 1803; Och lärer vid sådant förhållande, all fråga om Dykeri-Inrättningens sammanslående med Tull-Verket, för närvarande, böra försvinna. Sluteligen och beträffande åtsfdllige inom Höglofl. Ridderskäpet och Adeln gjorde erinringar, åsyftande hufvudsakligen , att Utskottens Betänkande kunde erhålla en sådan redaction. Bihang till Rjks-St. Prat. 4-de Sand, N:r zzi. 1762 Stats och Besvärs Utskottens Betänkanden. att de derutinnan föreslagne förändringar mätte, såsom Beslut, och icke, såsom önskningar, hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas, hafva Utskotten skolat vid handen gifva, att de ansett frågan om Bandt - Tulls-bevakningens upphörande vara den enda af alla i förevarande ämne väckte motioner, hvaruti något afgörande Beslut bort Riksens Höglofl. Ständer tillstyrkas; Och har detta jemväl uti Betänkans det blifvit iaktiagit.
Ständer uppmärksamma på förevarande vigtiga angelägenhet, låtit genom Majoren vid Vägoch Vattenbyggnadskorpsen G. E. Norström verkställa undersökning och upprätta 2:ne alternativa förslog, det ena, upptagande kostnaden för erforderliga arbeten till försättande af Köpings å i segelbart skick för snabbgående ångbåtar och 10 fots djupgående lastfartyg, till 140,000 R:dr Banko, deruti inberäknadt värdet för ett ångmudderverk, och det andra, som afsåge att bereda nödige lastage-, mötesoch vändningsplatser, jemte enahanda segeldjup, vid lägsta vattenståndet, i nämnda å, emot en beräknad kostnadssumma af 40,000 ft:dr.
Den, som företager bränvinsbränning eller omdestillering, som till följe af denna lag är otillåten, straffas första gången med böter från 40 till 50 Spd. och ombanånyo förser sig, med böter från 20 till 4 00 Spd. eller fängelse vid vatten och bröd. § 25. Derest någon, sedan redskapen blifvit uppmätt och stämplad, för alt tillvinna 'sig fördel eller undansnilla afgiften, förändrar densamma till form eiler storlek, utan att redskapen ånyo mates och stämplas, innan den begagnas, eller till bränvinsbränning begagnar delar af en stämplad apparat i förbindelse med ostämplade apparater, eller på hemligt sätt sätter till sin bränvinsapparat sådana delar, som öka dess rymdinnehåll, eller på något sätt tillvinner sig ett mindre mål, antingen delta angår redskapen eller produkten, eller till bränvinsbränning begagnar delar af en apparat, som vid mätning äro uppgifne att begagnas för annat ändamål uti bränneriet, eller bryter sigill, eller på annat dylikt sätt begår svek, straffas med fängelse på vatten och bröd eller tvångsarbéte. i ste graden. § 26. Uti de uti § 24 och 25 omförmäldte fall äro derjemte de redskap, som begagnats, förbrutne, nemligen hvarje i bränneriet eller destillations-inrättningen till kokning, mäskning, jäsning eller omdestillering hörande redskap, äfvensom det der befintliga bränvin, och do kärl, hvaruti det förvaras. Hvad som sålunda är förbrutet, försäljes på offentlig auktion. § 27. Utom det derföre stadgade straffets undergående, skall derjemte den, som idkat olaglig bränvinsbränning eller" omdestillering, erlägga den undansnillade afgiften, sådan den är påbuden. Afgiften för en ostämplad apparat, som blifvit begagnad till bränvinsbränning eller omdestilloring, beräknas från den dag, då apparaten första gången begagnades och till bränningsterminens utgång, räknadt från den 44 Okt. till den 44 April.
Du öfverger oss, o Gud!» Den vackra frälsningssoldaten började sjunga. Hon valde den mildaste af melodier, längtans skäraste barn: »Fjärran han dröjer från grönskande dalar». Orden voro blott föga förändrade. Den finska vallflickans sång var lätteligen blifven till Jesu längtan efter själen. »O, du min älskade, kommer du ej snart?» Så mildt dragande som ett bedjande barn gled sången in i sinnena – som en smekning, som en välsignelse. Församlingen var tyst, den försjönk i dessa toner. – »Berg och skogar längta, himmel och jord lefva i trånad. Människa, allt i världen törstar efter att du skall öppna din själ för ljuset. Då blir härlighet spridd öfver världen, då stå djuren upp ur sin förnedring. Ände blir det på kreaturens suckan. O, du min älskade, kommer du ej snart? Det är ej sant, att du glömt dig kvar i höga kungasalar. I mörka krogar, i eländiga kyffen dväljes du. Och du nekar att komma. Min ljusa himmel lockar dig ej. O, du min älskade, kommer du ej snart?» Nere i salen stämde allt flere in i omkvädet. Röst efter röst kom med. De visste ej rätt hvad ord de begagnade. Melodien var nog. All längtan kunde sjunga sig fri i dessa toner. Det sjöngs äfven nere vid dörren. Det sprängde hjärtan. Det kufvade viljor. Det ljöd ej mer som en ömklig klagan, utan starkt, fordrande, befallande. »O, du min älskade, kommer du ej snart? Nere vid dörren, i den värsta hopen, stod Matts Wik. Han såg svårt försupen ut, men den kvällen var han ej rusig. Han stod och tänkte: »Om jag finge tala, om jag finge tala.» Detta var det underbaraste rum han sett, det underbaraste tillfälle. En röst skedde till honom: »Detta är den säf du får hviska till, de vågor, som skola bära din röst.» De sjungande ryckte till. Det var som om de hört ett lejon ryta i deras öron. En stark, förfärlig stämma talade förfärliga ord. Den hånade Gud. Hvarför tjänade människorna Gud? Han öfvergaf alla, som tjänade honom.
»Enär kommissionen ämnar föreslå att det tillåtliga minimum af apparaternas rymd»innehåll måtte beräknas på samma sätt, vill kommissionen i förslaget till beskattnin»gen, med afseende på hvad, som i en apparat skall anses såsom den skattskyldiga rym»den endast hänvisa till dithörande lagparagrafs bestämmande, om huruledes det tillåtliga »minimum skall beräknas.» Med afseende på skattesatsens storlek, har kommissionen anmärkt, att hon vid dess bestämmande utgått från den erfarenheten, att med en med ånga drifven pistorisk apparat af 200 potters pannerymd kan, till och med utan att öfveranstränga afverkningsapparaten, tillverkas 4,500 potter dagligen. Apparaten måste således beskattas med 4,500 sk. dagligen, hvilket utgör 5 sk per potts droduktion. Då nu till en pannerymd, fådan som nyssnämnda, erfordras, enligt den erfarenhet man har, ett lankrum af 50 potter, till bäckenen 480 potter och till samtliga rören 20 potter, kommer följaktligen apparatens skattskyldiga innehåll att blifva 450 potter, och då å dessa skall läggas en afgift af 4,500 sk., måste således hvarje pott blifva beskattad med 4 0 sk. i dygnet. Oaktadt uti enkla apparater af nämnde storlek icke på långt när kan tillverkas ett så stort qvantum bränvin, som 4,500 potter dagligen, har kommissionen likväl, för att ej inkomma på olika klassindelningar, trott .sig ej böra föreslå en lägre skattesats för dessa senare, och det så mycket mindre, som de enkla apparaterna kunna anses de facto vara förbjudna till följe af den vid 4 849 års början inträdande högre skattesatsen. Ilvad förut är anfördt om produktionsförmågan hos en pistorisk apparat om 200 potter, gäller emellertid endast för det fall, att bränvinsbränningen sker af säd och potates och på det sätt, som hos oss är allmänt, nemligen utan att skal, sådor m. m. afskiljas från mäsken.
Den 15 November f. m. utan omgångar och afbrott befordra dess cirkulation, dels äro fördelarne fullkomligt ömsesidiga för privatbankerna och den föreslagna lånefonden, och de äro säkerligen allra störst å allmänhetens och de lånsökandes sida. Amorteringen af dessa Riksg.-Kont:s sedlar tillgår på det sätt, att af det anslagskapital, som för årets beslutade jernvägsarbete af statsmakterna blifvit bestämdt, hvarföre sedlar till fulla beloppet i Januari månad dateras, fem proc. i sedelvärde vid derpå följ:de andra årets slut förbrännes i R. St:rs Bank, i närvaro af Finans-ministern och samtlige Fullmige i R. St:rs Bank och Riksg.-Kont. En lika förbränning sker alla följ:de år, och då finnes efter 21 års förlopp ingen sedel qvar med inlösningsrätt af förstnämnde års bvggnadsskuld; i likhet hvarmed fond för öfrige års arbeten å samma jernväg uppkommer, och såsom räntefri skuld försvinner. Det är med dessa sedlar, som jernvägsstyrelsen besörjer alla sina utgifter, och som den sålunda sprider den öfver hela riket, och det är med de bankens och privatbankernas sedlar, som inkasseras för trafik å de färdiga banorna, sorn den inlöser hos Riksg.-Kont. för nytt utgifvande dess egna sedlar. Kontoret bör dock beviljas ett kreditiv i R. St:rs Bank för tillfälliga behof, och utöfver detta kreditiv bör det kreditiv-belopp, som sparbankerna genom sista Riksdagsbeslutet förunnades, öfvertlyttas på jernvägslånefonden och derifrån i dess sedlar förbehållas sparbankerna, hvilka derigenom på ett alldeles ofelbart sätt befordra samma sedlars cirkulation och deras qvarhållande inom sparbankernas verkningskrets, såväl genom utgifvande lån, som insättningar å sparbanksböckerna.
Aldrig syntes denna verklighet hvila på så hållfast prosa-grund, och dymedelst vara hunnen så nära sin fullbordan, som under Carl XI:s envålds-styrelse. Och likväl inleddes just då den motsatta förvandling, som snart, genom Carl XII:s sublima egensinnighet, blef färdig. Hade företrädarne nog dristigt uppfört en politisk byggnad på en poetisk grund, i förtröstan på Hjeltesnillets trollmakt att förverkliga idealet: så behandlade han, ännu öfverdådigare, det verkliga af sakernas skick såsom ett rentaf idealiskt, hvilket för honom utgjorde just deras sanning. Man har liknat honom vid Don Quixote, och haft rätt i liknelsen; ehuru orätt i den dervid fästade meningen; ty det djupt tragiska af denna roman, det höga, det herrliga af denna gengångar-karakter, så ensligt inom sig sluten och derigenom spökande, hafva blott få begripit. Men oundgängligt måste af slikt handlingssätt följa, att hela den uppnådda half-verkligheten, innan kort, blef ånyo till poesi förflygtigad; så att den numera qvarlefver blott såsom Hågkomst af de framfarna dagar, Som oss eldar och oss anklagar2. Carl XI:s regering var egentligen ett kraftfullt försök till medelväg: hvad snillet hade tillämnat och sammanbragt, skulle der förståndet consolidera. Det myckna förträffliga, som i sådan afsigt gjordes, förtjenar utan tvifvel en vördande och tacksam åminnelse. Olyckligtvis ansågo Konungen och hans rådgifvare syftet kunna vinnas blott genom en revolutionär dictatur, som kallade sig souverain monarki3. Den bar, i allt, stämpeln af sin närmaste anledning: ett i både god och ond bemärkelse plebejiskt sinnelag. Det var detta, som förde honom att så lätt skänka sitt förtroende åt män, bland hvilka – för att ej omnämna dem, som dugde endast till angifvarskap – många, äfven af de utmärktare, voro uppkomlingar utan ädelsinne och kloklingar utan vishet. Huru hade eljest den beryktade Reductionen kunnat urarta ända till ett statsbrott?
Antalet platser på hospitalet har befunnits nog inskränkt emot härvarande behof, hvaremot sängrummen vid lazarettet, oaktadt ett stort antal patienter der blifvit vårdade, likväl, utom någon gång tillfälligtvis, hitintills varit tillräckliga. Ett lika förhållande har egt rum vid kurhuset, der patienterne betydligt längre qvarblifva; sällan är deras antal mindre än 20. Under de sista fem åren hafva utgått patienter, från: Lazarettet. Den mängd sjömän, som finnes i provinsen, 1 förening med flitiga besök vid Öns hamnar af främmande sjöfarande, är troligen orsaken till det emot folkmängden betydliga antal veneriska sjukdomsfall, som bär förekomma. Man har ock varit nödsakad alt föröka skatte-bidraget för kurhuset till det maximi-belopp, som af Riksens Ständer blifvit bestämdt. Lazarettets inkomster, bestående i frivilliga gåfvor vid bröllop och barndop, samt en årlig kollekt i Sliflels kyrkor, uppgående tillsammans per medium tili 160 Rdr, hafva icke varit tillräckliga till lazarettets underhåll, hvarföre ock Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 17 December 1828, täckts dertill anslå af allmänna hospitals-medlen ett årligt bidrag af 400 Rdr. Wisby hospitals inkomster beslå dels i inflytande arrenden af dess egande jord, med ett arrende-belopp vid sistlidet år af 208 tunnor 6* kappar råg och 218 tunnor 22' kappar korn, samt i penningar af 106 Rdr 25 sk.; dels i räntor af förutomförmälda hospitals-skatlejordar uti 42 tnr 9 kpr råg och 42 tnr 9 kpr korn, samt öfriga ränte-persedlar, förvandlade i penningar efter 1837 års markegång, till ett belopp af 342 Rdr 16 sk., jemte i kontant fixerad ränta 142 Rdr 25 sk. 9 rst.; hvarförutan hospitalet äfven tillflyter en obetydlig kontant inkomst genom håf-medel i Wisby domkyrka, utgörande årligen ungefär 10 Rdr.
Kungörelsen af d. 14 Jan. 1824, ang:de lagstiftningen för enskilda banker, uttryckligen erhållit egenskap af civil-lag, i följd af ordagranna lydelsen i 6 och 7 §§ af K. Förordn. af d. 1 Mars 1830, sä går det icke an, att LagUtsk. undandrager sig handläggningen af sådana motioner, som den förevar. Vi böra jemväl ihågkomma att Const.Utsk. vid sista riksdagen anmälte, såsom ett af Statsrådets ledamöter begånget fel, att icke hafva i enlighet med 87 § R.F. behandlat dylika frågor. Det är väl sanni, att denna anmälan ifrån Const.Utsk., icke ledde till den åtgärd, som direkte åsyftades, enär, vid besagde frågas behandling hos R. St., fastän der yttrades ganska mycket till understöd för Utsk:s åsigt i sak, man likväl ansåg, det, lill följd af tidsförhållanden och andra vigtiga omständigheter, den af Const.Utsk. väckta frågan, om Rådgifvarnes ställande under ansvar, icke borde af R. St. bifallas. Emedlertid eger man att åberopa sisth riksdags berörde Ulskcs bedömande af 87 §:s tillämplighet; förhållandet är af vigt att behålla i minnet. Jag får likaledes erinra om innehållet af den reservation, som inom LagUtsk. vid nu ifrågakomna tillfälle har yttrats. Mitt yrkande på grund af det anförda blifver alltså, att Ståndet mätte finna för godt till LagUtsk., för behörig behandling, återförvisa denna fråga. Skulle remissen anses lämpligare ske till båda Utsk:n gemensamt, så bör jag ej heller hafva något emot en sådan utväg. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff, anhöll att LagUtskss ifrågavar. utlåt, måtte få hvila på bordet. Gr. Sparre, Erik: Jag ber att (ill svar på Frih. Cederströms yttrande få anföra några ord. Vid upläsningen af motionen erfor R. o. Ad., utan tvifvel, att motionen utgick från den grundtanken, att R. St:s Bank skulle ut färda sedlar till det belopp, att sedelemissionen från Privatbankerne blefve öfverflödig.
Den » serafiske » skald, som för någon tid sedan bredde poesiens färgglans öfver det likartade, om än betydligt mer » naturalistiska » förhållandet mellan Henrik IV och » den sköna Gabrielle », hade här kunnat finna ett modernt sidostycke, ej utan sin fond af romantik, att poetisktbehandla; nu blef det emellertid ej hau, utan en yngre skald, som åtog sig det värfvet. För vår del hafva vi ej kunnat förlika oss med seden att romantisera furstars snedsprång, medan man prosasträngt bedömer de ringares, utan vi instämma i stället obetingadt i de ord Karl XII en gång fälde om ett likartadt fall: » Krönt hufvud och gemen karl äro i den saken lika. » Ruttenheten inom vissa af den österrikiska statens högre ämbetsmannakretsar har för öfrigt närmare årets slut på ett rent af häpnadsväckande sätt framträdt i det mot de talrika emigranterna öfvade förfarandet, hvilket med skäl betecknats som utplundring och människohandel. Att polistjenste-männen härvid handlat i samband med högre myndigheter, och att äfven dessa haft sina förmåner att räkna sig till godo, synes framgå redan af det enkla sakförhållandet, sådant det i tidningarne relaterats. På Balkanhalfbn är sällan lugn; där jäser alltjämt och bubblar till tecken, att något är i görningen. Hvad Ryssland för i skölden, vet man ej med visshet; men man vet, att det redan har betydande stridskrafter ordoade för en strategisk uppmarsch mot Donau. Föregående år inträffade händelser, genom hvilka det ryska partiet fick öfverhand i Rumänien. Något dylikt har under detta året inträffat i Serbien. Den österrikiskt sinnade kung Milan, allt hårdare ansatt af sitt ryska motparti, måste vid årets början (4 jan. ) underteckna en konstitution, som band hans händer. Sedan kunde han ej länge hålla sig qvar; den 6 mars (samma dag Bexell afgaf sin interpellation) abdikerade han till förmån för sin 12-årige son. Partikampen har emellertid fortgått, och det parti, som styrt i den unge konungens namn, synes ej hafva varit obetingadt ryskt.
BankoUtsk. har insett fördelarna af kredilivrörelsen och äfven föreslagit R. St. att en sådan rörelse måtte i riksbanken införas, men dock under mycken försigtighet och noggrannhet i början. En föreg:de talare, såsom varande ledamot i BankoUtsk., har gifvit tillkänna de åsigter, som inom Utsk. gjorde sig gällande, och jag instämmer deruti; ty jag tror att dä en så vidt omfattande rörelse, som denna, inrättas i vårt land, sä bör man i början ej lemna rättighet till större kreditiver, emedan dä kunde inträffa, alt de mera förmögna handelshusen i Stockholm upptogo hela den anslagna summan; men meningen måtte väl vara, att äfven betjena de mindre bemedlade. Om man vid nästa riksdag skulle finna att kredilivrörelsen kan mera utvidgas, så står det R. St. öppet att öka maximi-sumrnans belopp; hvarföre jag för min del tillstyrker bifall till det upplästa mom. Deremot förenar jag mig i den af biskop Agardh gjorda reservation, att kreditiv-procenten bör bestämmas lill 6 procent; emedan det är en gifven sak, att då räntan i allmänna rörelsen nedstiger till 5 procent och derunder, skall härigenom inträffa tätare omsättningar, som är den egentliga bestämmelsen med kredilivrörelsen. Hr Ribbing: Öppnandet af kreditivrörelse inom ett penningeverk, sker vanligtvis genom kungörelse för allmänheten, alt Sfi 2 Den 22 A pr i I. en sådan äger ruin, och ali de sora önska att i en sådan ingå böra anmäla sig inora viss tid. Då sedermera alla ansökningar äro till verket inkomna, är det i tillfälle alt pröfva huruvida kreditivrörelsen kan utsträckas eller huru stort kreditiv hvar och en efter sitt behof och sin ställda säkerhet kan erhålla. Så har tillgått i privatbankerna i början, och, på sätt den siste värde talaren yttrade, begagnade man sig ganska litet deraf då, så att alla som ville hafva kreditiv kunde få sina ansökningar bifallne till fulla beloppet, och der hlefvo ändå penningar öfver. Hvarföre skulle man då icke låta dem få det också här vid riksbanken, om tillgångarna medgåfve.
General-räkningen, som innefattar ett sammandrag af det hela, hänvisar, i afseende på de der upptagna summariska belopp, till inkomstoch utgiftsförteckningarne, och dessa i sin ordning till veckoräkningarne med dervid fogade qvittenser. Direktionen anser denna räkenskapsform omfatta allt hvad en kassaräkning i vanlig mening innehåller, men derjemte en lättare öf versigt af förhållandet under året; och då redogörelsen, som i sitt nuvarande skick bibehållits alltsedan Institutets första organisation, icke föranledt någon anmärkning i det nu ifrågaställa afseendet från Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt och jemväl i öfrigt, efter Direktionens tanke, innefattar all erforderlig fullständighet, anser Direktionen, för sin del, anledning icke förekomma till vidtagande af en förändrad uppställning af nämnde räkenskap. — 425 — För den händelse, att Revisorernes anmärkning skulle åsyfta närmare kontroll öfver befintligheten af kassa-behållningarne under loppet af året, hvilken kontroll icke kan ensamt genom förande af kassaräkning åstadkommas, bör Direktionen i underdånighet upplysa: att, för bestridande af dagligen förefallande smärre utgifter vid Institutet, det är nödigt, att kontanta medel alltid äro i kassan att tillgå; att, enligt gällande instruktioner, Institutets kassa-kista är försedd med 2:ne lås, hvartill ena nyckeln innehafves af Direktören och den andra af Kamreraren; och att när kontanta medel till kassan levereras eller derifrån uttagas, sådant, tillika med beloppet af behållningen, alltid antecknas i en kassa-journal, som i kassakistan förvaras; hvarigenom följaktligen nämnde behållning kan för hvarje tillfälle af Direktören kontrolleras. Den nådiga Remissen återställes i underdånighet, och Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, trogligtigste, undersåter och tjenare, c. i>. SKOGIMAÄ. A. P. v. Sydow. Ad. Zethelius.
Dess räkenskaper, som för revision s-året ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisa förhållandet med inkomster och utgifter, sålunda: Debet. Uppbörd: Jordeboksoch grundräntor m. m 1,674: 43. 5. 7 Balans till år 1857: Balans från år 1855: — Af skrifningar oell afkortningar: För förmedling och diverse orsaker _ 894: 17. 11. Utgifter: — Till fattiges understöd 30: Kleresiets friheter 18: Extra utgifter 1,489: 10. 2. Balans till år 1857: Med anledning af hvad uti sednaste revisions-berättelse omförmälts om det Kongl. Kammar-kollegium genom Kongl, brefvet den 11 April 1853 nådigst lemnade uppdrag att, efter vederbörandes hörande, inkomma med underdånigt förslag till sådan förändring i de för Hvitfeldtska gymnasie-hemmanens förvaltning och upplåtande gällande föreskrifter, att derigenom, utan mehn för stipendie-kassan, hemmans-åboernas bästa, så vidt rättvist och billigt vore, måtte kunna befrämjas, hafva Revisorerne inhämtat att, sedan Kammar-kollegium, i följd af denna nådiga befallning, under den 25 i samma månad anmodat Kongl. Maj.ts Befallningshafvande och Domkapitlet i Götheborg att till Kollegium insända ett af Kuratorerne för stipendie-fonden afgifvet förslag till en förändrad förvaltning af berörde hemman, samt att deröfver afgifva eget utlåtande, så hade denna föreskrift, oaktadt erhållna påminnelser, ej blifvit af bemälde embetsmyndigheter fullgjord, torr än efter nära 4 års förlopp eller den 27 Januari 1857, då deras yttrande i ämnet till Kongl Kollegium inkommit; och lärer frågan för närvarande, efter det åtskilliga utredningar inom Kollegium blifvit anställde, vara beroende på Kammar-advokatfiskals-embetets handläggning. I sammanhang härmed få Revisorerne erinra, hurusom Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 20