Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2015 böra af Allmänheten kännas förr, än vid Riksmöten, och att i förtid kungöra sådant, synes vara detsamma, som att tvinga Regeringen att göra Riksdag hvarje gårig Revisoremes Berättelser innehålla någon ting oroande: att Revisorerne skulle göras till mera, än Ständerne, derigenom att de få makt att göra bekanta missbruk, sorn uppkommit eller olyckor, som något allmänt Verk iråkat , utan att annu på flere år kanske Ständer komma tillsammans, sorn kunna afhjelpa olyckorne: att orsaken till Revisorer nes sammanträde och den granskning dem är anförtrodd, icke är någon annan, än den, att lätta Ständers arbete, men ingalunda skall Instruetionen gifva någon anledning till den förmodan, sorn skulle Revisorerne, under Revisions, arbetet, till större eller mindre del äga sig uppdraget Riksens Ständers makt: att Revisorernes Berättelser måste, enligt nu gällande Författningar, granskas af Ständerne, innan de få tryckas, men då en sådan granskning icke kan föregå under mellantiden af hvarje Riksdag, e. n,edan Regeringen icke äger, att från Riksens Ständers Verk infordra de derföie erforderliga Handlingar, och i fall således Revisorerne skulle i någon omständighet misstaga sig eller fällt ett oriktigt omdöme, det vore alltför svårt, att deri vinna lättelse, emedan saken på ett slags officielt sätt blifvit äfen erkand Autoritet meddelad, men den ej kan af den anledning förut blifvit anförd, på ett lika officielt sätt besvaras, så skulle en af Revisorerne gjord, må hända, mindre grundad anmärkning, om den genast, utan föregången undersökning, finge korn - 2016 Stats-TJtskottets Betänk and e.ri; ma till Allmänhetens kännedom, kunna sprida oro och bekymmer hos Allmänheten, utan att Begeringen agde något annat medel, att deri åstadkomma rättelse, än medelst Riksens Ständers sammankallande: och slutligen’, att det gifvas exempel, au Revisorerne kunna, misstaga sig om personers åtgärder), och att de, öfverträdt deras befattning. Hos Högvördtge Pr aste - Ståndet .■ att om
Genom Gr, Mörners anförande har min uppmärksamhet blifvit fästad på att jag i mitt förra yttrande ej nog tydligt yttrat mig ang:de en vigtig omständighet, nemi. om huruvida banken borde ega rättighet att höja räntan, när det kunde befinnas vara nödvändigt. Härpå svarar jag obetingadt ja, och i enlighet med hvad jag vid flere föregående tillfällen yttrat i samma ämne, anser jag det vara, icke blott för banken, utan äfven för penningerörelsen i allmänhet, af högsta vigt att räntan lemnäs fri. Hr Mannerskantz har med mycken utförlighet utvecklat den satsen, att en absolut oföränderlighet i vårt penning-värde relativt till utlandet icke kan uppkomma. Jag vill fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att jag heller aldrig påstått något sådant, utan jag har tvärtom sökt att göra klart att någon föränderlighet alltid måste existera, till följd deraf, att ett kapital, disponibelt på ett måhända långt aflägset ställe, tydligen har ett helt olika värde än samma kapital, disponibelt på ett annat ställe. Med ett ord. blotta rättigheten att på olika ställen disponera penningar, och att utbyta en myntsort mot en annan, som man behöfver, måste åstadkomma kursskillnader; men jag har sagt, att en sådan, oundviklig, myntvärdets föränderlighet ej är något önskligt, utan något, som tvertom bör, så vidt möjligt är, inskränkas. Denna kursfluktuation var före realisationens införande ganska betydlig och kursen svängde sig då emellan h28 och 144 skillingar b:ko på Hamburger-banko-riksdalern; nu har den, såsom äfven Hr Mannerskantz omnämnt, endast varierat Den 4 Mars f. m. 25 emellan 132 och 135 öre på en mark Hamh.-b:ko; således hafva gränserna för denna fluktuation efter realisationen minskats betydligt, hvilket också utgör en af dess stora välgerningar, men jag har uttalat den åsigt, att det vore önskvärdt, om dessa gränser kunde än vidare inskränkas, och att detta kan ske genom de åtgärder, som blifvit ifrågaställa, och genom undanrödjandet af de konstlade medel, som blifvit använda för att uppdrifva kursen utöfver dess naturliga gränser.
Kompis försorg eller medelst något Kronans lastdragande fartyg måtte hos Kongl. Stor-Brittaniska Regeringen utverkas. Sedan, i anledning häraf, Kongl. Maj:t uti nådigt bref den 23 Augusti 1854 frikallat nämnde handelshus från leveransens fullgörande och, med afseende å den vid Carlskrona då rådande brist på och oundgängliga behof af hampa, förständigat Kongl. Förvaltningen att gå i författning derom, att det förut såsom erforderligt uppgifna partiet hampa, derest det ansåges oundgängligen behöfligt, eller ock så stor del deraf, som eljest kunde vara tillfyllestgörande, blefve under hand, utan afseende a hvad gällande auktions-reglemente för så beskaffad upphandling förcskrefve, pa lämpligaste sätt och till billigaste pris upphandladt, för att samma ars höst kunna i Carlskrona levereras, hade Kongl, förvaltningen under den 1 derpåföljde September med Konsuln A. Bäsckström afslutat 2:ne särskilda kontrakter att vid nämnde Station inom Oktober månad samma år leverera tillsammans 600 skeppund Rigisk hampa, mot ett pris af 126 R:dr per skeppund för 500 skeppund och 118 Ridr per skeppund för 100 skeppund. Enär genom de sålunda vidtagna åtgärderna Kronan tillskyndats en betydlig förlust, hafva Revisorerne ej kunnat underlåta, att detta förhållande anmärka. Genom General-ordres af den 24 Februari 1854, hade Kongl. Majit at Militärbefälhafvaren på Gottland i nåder uppdragit, att, till vidtagande af nödige åtgärder i^ och för bestridandet af sjukvården åt de trupper, sorn under året kunde komma att på Gottland förläggas, utgörande 2,950 man, lata, der så nödigt pröfvades, uppföra baracker för de sjukas inrymmande. Vid den i anledning häraf inför Kongl. Majlis
Bankens enligt reglementet bildade reservoch besparingsfonder utgjorde vid utgången af berörde år 73,506 R:dr 25 sk. io r:st allt Banko. Till den arbets-inrätlning inom Norrbärkes socken, hvarom aflidne handlanden J. Hagstedt medelst testamente förordnat, och hvartill han anvisat betydliga medel, på sätt i förra berättelsen omnämndes, har af besparade räntemedel en erforderlig och prydlig byggnad blifvit uppförd, men i anseende lill yppade stridigheter om beskaffenheten af den verksamhet, som af testator varit för inrättningen afsedd, har någon vidare verkställighet af hans förordnande ännu icke kunnat till vägabringas. Det i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga reglemente af den 11 Februari 1846 i länet bildade brandstods-bolag till försäkring af åbyggnad och lösegendom å landel trädde i verksamhet den 14 Mars 1847 med ett ansvarighetsbelopp af 3,285,830 R:dr riksgälds. Och tillvinner sig denna anstalt allmänhetens fortfarande förtroende, såsom den ökade delakligheten ådagalägger, då ansvarighels-beloppet nu öfversliger 20,000,000 R:dr berörde sedlar. §. 5. Städer. Tabellen för städerna utvisar beloppel af den bevillning, som utgår af den borgerliga rörelsen inom hvarje af länets tre städer Falun, Hedemora och Säter. Borgerskapet i dessa städer har grundat sitt bestånd, dels på handtverkerier, lämpade efter kringliggande orters behof, dels på handel med spanmål, samt i öfrigt med salt och fisk varor, specerier och kramgods, i förhållande till förbrukningen deraf inom orten. I Falun har handelsrörelsens liflighet varit mycket beroende af koppartillverkningens afeller tilltagande, äfvensom af den öfre Dalortens större eller mindre spanmålsbehof. Ej mindre derstädes än i de öfrige städernas handelsrörelse ingår högst obetydligt af de produkter, som allmogen har att afyttra, då sådane af den sjelf utföras lill försäljning, mestadels utom länet.
Maj:ts Befallningshafvande erhållit nådigt uppdrag att å detta ämne fästa särskild uppmärksamhet, samt att uti nu ifrågavarande femårsberättelser, jemte redogörelsen för vidtagne förändringar till större likformighets vinnande, uppgifva antal och beskaffenhet af qvarstående oregelbundenheter vid femårsperiodens slut. I flera länsberättelser förekomma alltså utförliga redogörelser i detta ämne. Med hänsigt till hvad redan härom för hela riket blifvit offentliggjordt uti Statistiska Central-Byråns ofvan anförda Berättelse, och då de nu af Läns-Styrelserna meddelade ytterligare upplysningar komma att af Statistiska Central-Byrän begagnas vid redogörelsen för folkmängden vid 1860 års utgång inom rikets särskilda administrativa afdelningar, har jag ansett det obehöfligt att jemväl göra ämnet till föremål för detta sammandrag. Våra topografiska och geografiska kartor, hvilka på allmän bekostnad 1856—1860 ökats med nedanstående*), lemna ännu en stor lucka ofylld i kunskapen om landets areal. De officiela källornas fortfarande otillräcklighet, i förening med det förhållande, att ännu ej sällan och bland annat uti flera bland femårsberättelserna före ') Af Kongl. Topografiska Korpsen äro utgifne länskartor i öfver Elfsborgs län, norra delen år 1856, södra delen år 1860, och öfver Bohus län år 1859, samt af Topografiska Kartan öfver Sverige i lgD1gTO bladen Sala och Kjellbacka år 1860. 4 Areal och folkmängdstäthet. Litt. A. komma arealuppgifter af äldre datum än senaste tillförlitligare mätningar och beräkningar, liar föranledt mig att med begagnande af de arealberäkningar, som blifvit gjorda af Majoren A. Hahr i dess år 1861 såsom bihang till Kartan öfver södra och mellersta Sverige utgifna Statistiska Tablå, utarbeta nedanstående tabell, Litt. A., i hvilken jag jemte arealen ansett mig, för att åt densamma gifva ökadt intresse, äfven böra inrymma befolkningstätheten vid 8 särskilda från hvarandra temligt aflägsna tidpunkter.
Om man nu skulle oförändradt bifalla hvad Utsk. föreslagit, så blefve derigenom en högst ojemn, obillig och i många fall ringa ersättning lemnad åt ifrågav:de tjenstemän; emedan från denna dyrtids-ersättning skulle atel rågås de arfvoden, som Fullmäktige, enl. deras vid sista Riksdagen meddelade fullmakt, tilldelat åtskilliga af tjenstemännen med afs:de å de lörökade göromålen. Dessa arfvoden iiro en sak för sig, som på intet vis bör sammanblandas med det nu ifrågasatta »dyrtidstillägget», hvilket bör oafkortadt tillkomma tjenstemännen i Riksg:sKont., lika väl som dem i Banken. Jag får på grund häraf vördsamt anhålla om propos. på det förslag jag i min reservation framställt. H. Ex. Hr Gr. Sparre, Gust. Adolf: Den siste värde ta laren har så fullständigt utvecklat hvad jag ämnade säga, att det icke återstår mig annat, än att i allo förena mig med honom. Hr Printzensköld, Carl: Orättvisan af StatsUtsk:s för slag ligger så mycket klarare i dagen, som, enl. detsamma, Riksg:sKont:s tjenstemän blefve de enda, som komme i den kathegori, att de icke finge under 3 på hvarandra följande år åtnjuta ifrågav:de löneförhöjning. Det är svårt att förstå, hvarföre dessa tjenstemän skulle, i jemförelse med de öfriga, företrädesvis styfmoderligt behandlas; och blott detta vore ett tillräckligt skäl för bifall till Hr Bildts framställning, äfven om inga andra förefunnes. Hr Akerman, Fredr.: Visserligen förmärkes ingen oppo sition mot det af Hr Bildt framställda förslag, men det torde dock vara nödigt att anföra alla befintliga skäl för afslag. å StatsUtsk:s hemställan i dess nuv:de form.
I anseende »ill den af Stats-Utstottet i desi förra betänkande förestagne inskränkning i Caderternes antal wid Krigs-Academien pä Carlberg, samt ett derefter lämpadt anslag af Stats-medlen till AcademienS underhäll, hafina flere anmärkningar hos Högloft. Ridderstapet och Adeln blifwit gjorde, som åsyfta dels Academiens bibehällande wid desi förra Stat, dels ock tillökning uti den af Utskottet förestagne underhälls Summa, såsom otillräckelig, afwen ivid det nedsatte antal Cadekter, som Utskottets förstag innehåller. Uti det Wälloft. Borgare-Ständet hafwa afwenledes ätskillige anmärkningar i detta ämne blifwit gjorde, af hwilka nägre yrka toral indragning as hela denna inrättning. Stats-Utskottet har uki desi förra betänkande uppgifwit de stal, hwarpä Utskottet grundat desi tillstyrkande, och deruti Utskottet icke eller nu funnit anledning, att förestå någon förändring. Utskottet sär endast hemställa, an den skulo, hwarföre Academien häftar, och som efter uppgift stall utgöra zooo R:d., ma af Stats-werkels medel warda Academien ärsatt. Nä - Den 19 Abruarii. 839 Någon annan eller större Siat för Dircctionen än som förn", dä Directionen agde styrelsen öfwer Krigs-Accademien, har Skars-Utstoktet icke funnit något stöl, att betunga Stats.Werket med. Hwad Kammererare» och Kammarstrifwarcn angar, jä böra deras aflöning, likasom för deras flyttning pä Krigs-Collcgii Star, utgä af den för Akademien anslagne underhälls Summa. Kostnaden för Cadeklernes underwisning i rid« konsten bör besörjas pä enahanda satt, som stedt före ar 1804, dä särstildt utgift härtill ä Hofstallets Stat blef upförd.
Härförutan har Kongl. Maj:ts uppmärksamhet blifvit fästad derå, att för närvarande saknas samlingseller klubbrum för Rikets Ständer, för hvilket ändamål lokaler måste förhyras och hvarför kostnaden vid sist hällne riksdag uppgått till emellan 5,000 och 6,000 rdr b:ko, samt att de försök, som blifvit gjorda för erhållande af en sådan lokal, hvaruti alla Ståndens klubbrum kunde bringas i förening, misslyckats, men hvilket behof skulle kunna fyllas genom användande dertill af någon del af ifrågavarande byggnad, äfvensom, i händelse representationssättet förändrades och i sådant fall ny ändamålsenlig lokal för representationen erfordrades, tillfälle till beredande deraf kunde, derest sådant funnes lämpligt, likaledes erhållas i sammanhang med merberörde tillernade byggnad. Skulle åter ett dylikt användande af större eller mindre del af oftanämnde byggnad icke ifrågakomma för nationalrepresentationens behof, kunde utrymme derstädes beredas för ej mindre embetslokal åt Stockholms Läns-styrelse, som nu begagnar sådan uti det Staten tillhörige f. d. Preisiska huset vid Drottninggatan, än boställen åt de ernbetsmän, som hafva dylika lägenheter uti sagde hus åt sig upplåtne, hvarigenom samma hus, hvilket af Ofver-Intendents-embetet blifvit uppskattadt till omkring 80,000 rdr, äfven kunde försäljas.
Ehvad han okänd vara vill eller ej, tillställe han Boktryckaren en förseglad sedel, innehållande uppgifterne af hans namn och hemvist, med påskrifvet Bih. till R. St. Prot. 1S40. 10 Sami. 1 Afd. 3 ig Expeditions-Utskottets Förslag lill tind. Skrifvelsej N.o 6. betyg om dessa uppgifters riktighet af tvänne i orten väl kände, inom Sverige boende, Svenske medborgare, hvilka åligge Författare-ansvar, i händelse skriften inom laga tid skulle åtalas och författarens namn och hemvist funnes criktigt uppgifne eller i sedeln saknades. Röjer Boktryckare Författaren, utan Domstolens åläggande att honom uppgifva, eller har Boktryckare, utan Författarens eller Utgifvarens tillstånd, hans namn å skriften utsatt, bote, i förra fallet, Tvåhundrade, och i det senare Fyrahundrade Riksdaler; och varde, i beggedera, hans förbrytelse uti allmänna Tidningarne kungjord. 7:o Den, hvilken utgifver utländsk mans arbete, eller öfversättning deraf, eller inländsk mans, som sitt namn ej angifvit, ege enahanda rättigheter, pligter och ansvarighet, som Författare, i alla de fall, der ej i denna lag annorlunda stadgadt är. Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter vare alltid, i afseende på ansvaret, ansedde såsom Författare; åliggandes dem under lika förbindelse att tillse, det de vilkor, som vid utgifvandet deraf i denna lag ytterligare stadgas, varda noga iagttagne. 8:0 Vid rättegångens början vare Boktryckare skyldig att Författarens namnsedel till Domstolen ingifva. I annat fall stånde han Författare-ansvar, så framt icke Författaren sig hos Domaren sjelfmant tillkännagifver. Angår rättegången Dagblad eller Periodiska skrifter, blifve Utgifvarens namn af HofCanzleren i följd af ofvan föreskrifne anmälan, uppgifvet. Domaren eger att genast, sedan namnsedeln blifvit aflemnad, densamma öppna och den derigenom upptäckta rätta parten för Domstolen inkalla.
Han sade inte ett ord om det och ej heller något om Ajas studier, om hvad han sett i dessa, hvad han sökt i dem och hvad han tänkt, då han satt där och granskade dem. Men samtalet kretsade likväl omkring det, som låg bakom hans besök, det var som kunde de båda ej rycka sig helt och hållet löst därifrån, fast båda undveko att komma det för nära. Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Jag är en viktig » kurre », jag, Som är i bruk hvarenda dag; I hvarje praktiskt ordnadt hem Jag står till tjänst för alla dem, Som lärt sig rätt vårt sköna språk, Ja, ock för dem som älska bråk. Men pappa själf är rädd om mig, Och rubbas jag — så akta dig. En trogen vän jag faktiskt är, Och därför ofta nog man plär Mig anförtro hvad ingen ann Får veta af — rätt fint minsann! Min saga är mång ' annan lik, På sköna sommardrömmar rik, Med minnen ifrån dunkel skog, Där vinden i min mantel drog; Där sol och regn var far och mor Och hvarje buske liten bror. Men ack, jag allt för bildbar var; Min kappa blef i gräset kvar, Men själf jag fördes att få pli För att i världen nyttig bli. Af marokäng är nu min frack; Jag » gör » i papper, bläck och lack Och har, figurligt, nio ben, Men faktiskt — det vi räkna se ' n. Säg, hvad modershjärtat sårar, Om hon slikt bland barnen spårar? Hyad du fick, när du var liten, Om för lek du glömde fliten? Hvad dig kan till nytta vara Om du öfver ån vill fara? Träffar du ej dylik på, Säg, hvad får du göra då? Namn man glömt, och det med rätta, Att i almanackan sätta. Hvad nog mången önskar vara Fru Asps stora mörka ögon irrade omkring rummet, det var tydligt, att hon fann försöken att pryda det med pariserchic temligen besynnerliga och smaklösa. Aja märkte mycket väl denna tysta mönstring och tog sin tillflykt till forceradt prat om allt och intet. Efter en stund steg Edvard upp och sade godnatt. Jag såg dem gå tysta bredvid hvarandra vägen fram.
Att Banken dessutom har sin IndragningsStat, sin PensionsStat, ”hvilken sistnämnde år uppgick till 19,221 R:dr 12 sk. m. m. lika sorn andra ”EmbetsVerk, förstås af sig sjelf. — Jag skulle vilja fästa min uppmärksamhet vid personalens antal, som enligt Reglementet utgör 94 ordinarie Tjenstemän och 12 Extra, samt 29 personers betjening, hvaribland 26 kammarAlrängar, äfvenså vid förvaltningskostnadens belopp för 1841, uppgående till ”297,177 R:dr 22 sk., samt för 1842 till 213,648 R:dr 42 sk. 8 rst, utom väl”görenhetsbidrag 7,333 R:dr 16 sk. årligen, hvartill komma betydliga afskrif”ningar och förluster, som äro mycket olika hvarje år. Men jag tilltror mig ”icke kunna bedömma hvarken det ena eller det andra, ehuru jag långt för detta ”hört, att större och rikare Banker i andra länder förvaltas väl med fåtali”gare personal.” Del här yttrade klander af hushållningen, i afseende på regleringen af Bankens tjenstemannapersonal, dess löneoch Pensionsstater m. m. vidrör 104 visserligen, på salt Herr Prosten sjelf erkänt, ämnen, som grunda sig på bestämda föreskrifter af Rikets Ständer och deras Banco-Utskott, och der summornas belopp endast till en mindre del varit beroende af Fullmägtiges beslut, och då ingen anmärkning blifvit gjord vid någon Fullmägtiges tillämpning af de gifna föreskrifterne , så torde deras redovisningsskyldighet icke fordra någon förklaring i detta hänseende. Men då detsamma, ehuru yttradt ”aldeles i förbigående” och under förklarande att man ”icke ansett sig kunna bedomina hvarken det ena eller andra, ” lätlligen kan bland dem, som icke närmare känna förhållanderne, om desamma sprida oriktiga begrepp, tro Fullmägtige sig icke böra underlåta att meddela nedanstående upplysningar. Bland de Stater, hvilka uppgifvas vara rundligt tilltagna förekommer först Öfver-St frelsens Stat. Denna Stat består af 666 R:dr 32 sk.
Det föreföll mig mindre underligt, ty efter den händelse som för tre dagar sedan inträffade, och som jag straxt vill omtala, hade jag ju aldrig sett henne inne; på mina frågor hade man alltid svarat att hon mådde illa och ej kunde vara visible. Jag frågade nu åter efter henne och om hon ännu var sjuk – Emelie, till hvilken jag egentligen ställt min fråga, såg alldeles förgråten ut och kunde ej svara; Sophie åtog sig således detta besvär och berättade med den likgiltigaste mine i verlden, att hennes syster samma morgon återrest till Hernösand, emedan hon alldeles icke kunde trifvas i Stockholm, att hon gråtit och bett länge innan hon erhållit fadrens samtycke, samt att hon följt med Lagman K ... och hans fru, hvilka åter rest hem till Hernösand. Jag stod alldeles som förstenad och hade knappast nog sans för att bjuda min fästmö armen och föra henne till bordet. Emelie satt på andra sidan om mig, hon tryckte flera gånger betydelsefullt min hand under måltiden, men talade icke ett ord emedan tårar, hvaraf hennes ögon ständigt voro uppfyllda, hindrade henne derifrån. Att beskrifva mitt sinnes-tillstånd vore ett fåfängt försök, ty jag satt der, mera drömmande än vaken, och kunde ej conversera med min fästmö. Lyckligtvis slapp jag det också denna gången, ty hon hade på andra sidan om sig en resande herre, en Öfverste-Löjtnant vid ett kavalleri-regemente af hvilken hon kurtiserades och för hvilken allena hon hade ögon och öron under hela måltiden, så att hon skulle ha funnit sig ganska generad om jag tilltalat henne. För första gången som fästman, var jag ej svartsjuk utan prisade hemligt min lyckliga stjerna som just nu ditfört denna Öfverst-Löjtnant, hvilken så sysselsatte Sophies tankar och hindrade henne att märka min oro.
Naj:t, jemte underrättelse om ärendets närvarande ställning, villo föreslå Dikets 8tänder: att, med undantag al jemtlands llust-^ägaie-Loips oed Dodus dans liege mentes 8ödra Dataljon, med dvilka serskilda fördallanden e»a rum, Dustdällarne vid öfriga Dustdälls-Degementen i Diket mä, vid n^a sammankomster, erdjudas att, till vinnande af den äsvDade lindring i rostnings-desväret under krig, inga gemensamma öfverenskommelse!', samtlige Dustdällarne vid de deridna Degementena serskildt, ood samtlige Dustd älla rne vid de afsutna serskildt, att, efter den andol, sorn pä dvarje DuStdäll kan delöpa, ersätta alla förluster i dästar oller persedlar, som under krigstjenstgöring kunna för de i öfverenskommelse!! deltagande Dustdällen inträffa, äfvensom ansvara för persedlarnes underdäll. S//t. //// tk. täot. IVlgj:4 likväl leke ville,. s44 de llusdddlare, 80m vid de88s 8ammgnkom84er skulle kunns li^sa l>64snkli«lm4 s44 körsla^ anlsga,. derökvsdes möiliAkeien s44 serlermers der^L iuZL; livadsn l^on^l..
Icke blott den omständigheten, att stiftets byggnadskassa ej vore i tillfälle att nybyggnaden bekosta, men isynnerhet de högst betydliga uppoffringar, som det ännu endast föga utvecklade samhället fått underkasta sig för ordnandet af sitt kommunalväsende, påkallade ett dylikt understöd, helst staden icke, i likhet med öfriga städer, erhållit något bidrag till inköpande af den jord, som utgör stadens område. Dock förordades icke af alla de talare, som tillstyrkte Statens medverkan uti förevarande fall, hela den af motionärerne äskade summan, utan ansågo några, att denna skäligen kunde nedsättas till 20,000 R:dr. Då Utskottet, i anledning af hvad sålunda förekommit, nu går att afgifva förnyadt utlåtande i detta ärende, får Utskottet till en början meddela deu upplysning att, enligt ett af vederbörande tjensteman bos Ofver-intendents-embetet uppgjordt kostnadsförslag af den 24 sistlidne Juli, som, jemte en af samma tjensteman upprättad planritning, blifvit Utskottet tillhandahållet, för den ifrågaställa nya skolhusbyggnaden beräknats en kostnadssumma af 44,000 R:dr; varande dock, såvidt Utskottet kunnat inhemta, berörda förslag eller ritning ännu icke af bemälde Embete granskade eller godkände. Hvad nu angår sjelfva saken, eller frågan, huruvida Staten bör till denna nybyggnads verkställande bidraga, har Utskottet, med afseende å här ofvan anförda förhållanden, funnit det svårligen kunna förnekas, att Statens mellankomst är lika mycket af förhanden varande behof, som af billighet påkallad; men härvid torde emellertid älven böra tagas i betraktande, att Oskarshamns skola är endast ett mindre läroverk med för närvarande blott tvänne klasser, och att, såsom Utskottet redan tillförene antydt, Statens medverkan för uppförandet af nya skolhus vid dylika läroverk, derest sådant till följd af särskilda omständigheter icke kunde alldeles undvikas, dock torde böra i möjligaste målto inskränkas.