Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Godkändes. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 35, i anledning af väckt motion, angående dels ett tillägg lill 17 kap. 5 ^ Handels-Balken, dels ock qvittnings-rätt i konkurs; samt N:o Prot.-Utdrag den 27 Maj 1857. 355 N:o 54, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående sammanläggning af straff. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltets Memorial N:o 92, i anledning af återrötniss utaf Utskottets Betänkande N:o 75. S. D. Föredrogs från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 246, med inbjudning till de öfrige Riks-Stånden att förena sig i samma Stånds beslut i fråga om de gemensamma öfverläggningarne i anledning af Stats-Utskottets Betänkande N:o 62, angående föreslagna jernvägs-liniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande. Bonde-Ståndet, som redan förut fattat ett med det i inbjudningen anmälda, i allo lika lydande beslut, lade Protokolls-utdraget till handlingarna. S. D. Till handläggning förekom Konstitulions-Utskotteis Memorial N:ö 10, angående de af Bonde-Ståndet såsom dess gemensamma tanke framställda anmärkningar vid samma Utskotts i Memorialet N:o 8 föreslagna Grundlags-förändringar rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m.
Varu-värdet har likväl sedan den tiden undergått en stor förändring i jemnförelse emot penningens värde; i samma mån sorn det förra stigit har den sednare fallit. Då nu detta oaktadt bidraget af Reserve och öfverskotts-räntorne likväl fortfar att utgå i pen-: ningar till sitt primitiva belopp , utan förvandling eller annan förändring och beräkning, än den här ofvan omförmäldte, meri; Stam - Roten eller Rusthållet dock måste utgöra Båtsmanskostnaden i persedlar, som efter 1816 års Markegång skall uppgått till 74 R:dr 39 sk. 4 r. Banko, så visar sig en så betydlig, olikhet i Rustningsbesväret hemmanen emellan nu, emot den tid ela Indelningen skedde, att afgigten dermed, sorn var, att hvart heraman uti. 3io Underdåniga Skrifvelser. Provinsen skulle draga lika tunga, kan nu mera anses redan till en stor del hafva gått förlorad. Både rättvisa och billighet synas derföre påkalla en skälig rättelse och jemkning härutinnan, om Bandet med hemmanens bestånd skall kunna utgöra det antal Båtsmän, som detsamma kan åläggas. Då lika med hvad Eder Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Proposition täckts yttra, den tidpunkt ej bör aflägsnas, då rättelse häruti kan åstadkommas, så hafva Riksens Ständer ansett sig böra, jemte framställning*?!! af de härvid förekommande skäl och omständigheter i underdånighet instämma uti den af Edet Kongl. Maj:t gjorda Nådiga Proposition om en ny Indelningsjemkning uti Blekinge Län, likväl under de förbehåll och vilkor, som uti den Nådiga Propositionen upptagas; och anhålla derjemte underdånigast, att sedan en sådan Indelnings-jemkning för sig gått, resultaterne deraf måtte vid nästa Riksdag Riksens Stander meddelas, på det de då måtte kunna taga ärendet under närmare öfvervägande och likmätigt #o §. uti Regeringsformen gemensamt med Eder Kongl. Maj:t fastställa de förändringar och rättelser, sorn kunna finnas härutinnan skäligen böra ega rum. Riksens S änder framhärda SCc.
Denna bana, säga hvad man vill, har bestämdt de största förhoppningar om att kunna bära sig sjelf, och befria Statsverket från alla bekymmer, så väl för dess underhåll, som för räntor och kapital-afbetalningar, genom den lifliga trafik, som säkerligen härstädes kommer att äga runi. Genom att besluta denna banas anläggning skall man, enl. min öfvertygelse, hafva godtgjort en af R. St:r, vid 1854 års Riksdag, emot Stockholms stad begången orättvisa. Hvad Upsala samhälle beträffar, tror jag mig kunna försäkra, att det är beredvilligt till upoffringar så viii i afseende på bangård, som afträdande af jord. Med anledn. af hvad jag sålunda i största korthet anfört, anhåller jag om bifall till den nu föredragna punkten i StatsUtsk:s Betänk., nemi. om anslag af 4,800,000 Rdr till en jernvägs anläggande från Stockholm till Upsala; men anhåller deremot om afslag å sednare delens summa, eller 200,000 Rdr till banans fortsättning från Upsala till Sala, emedan jag hoppas, att i en framtid banorna från Upsala skola få en annan riktning. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag under de gemen samma öfverläggningarne hade tillfälle att i korthet uttala mina åsigter om våra jernvägar i allmänhet, ställde jag mig på deras sida, som af Hr Gripenstedt antyddes hafva hans aktning och del - Den 10 Juni f. m. lil tagande, nemi. de, sora icke vilja bevilja andra anslag, lin för de oundgängliga vägarne. Det är ur samma synpunkt, som jag nu upträder med begäran om afslag å ifrflgavrde punkt; och jag anhåller att i korthet få anföra mina motiver derför. Den förste värde talaren har sagt, och jag tror att han deruti har rätt, att Upsalabanan skulle blifva den, som med allra första skulle lemna en god inkomst, och för hvilken Statsverket skulle behöfva använda de minsta kostnaderna.
(Lan* tonens och de ack piss ukus inrattade Werks fordringar och tilhörigheter ttndantagna) kunde sä ankomma pä den redelig» upgist, som ^ bör förmodas as Medborgare, som sätta warde pä Lira och Tro; dock under sädana wilkor, witz synbara afwikclser derifrån, som lampeliga finnas. Men frän särftilld upskattning Lch. beräkning undantages det, som under HuSgeräck och Inventarier ivanligen begripes. Hwaremot Näringsidkares förlag och tilwerkningar samt de Hand^ landes warulager innebcgripas under den här ostvan H allmänhet nämnda förmöAnhel, för hwilken asZiftM erläggas bör, men utan at undergå särflilld upteck-? ving och upskattning. Och ankommer pä Riksens Ständers förordnande, om deras Bewillnings-Utjkott mä, för tillämpningen af det beslut som häröfwer tageS, närmare utstaka grunderna och procenten til ast giftens beräknande och upbärande, I öfrigt, och da denna afgift, som kaninen mäste undfä i Silfwer, icke af alla in natura kan ästadkommas, eller i Swcnjkt Specie-mynt erläggas, lära Riksens Ständer finna nödigt, at stadga pä Hwad satt den kan fä utgöras sä at ändamälet willnes, och en hwar efter sina omständigheter, med all möjelig beqwämlighet mä kunna afbörda densamma.. Til den ändan, och jämte controllerackt
Hvad som emedler - Ben 28 Junii f. m. tid kan antagas som fullkomligen säkert, är att kostnaden vid en ännu mera utvidgad Tullbevakning skulle i en stor del af Rikets mindre Stapelstäder vida öfverstiga den inkomst för Staten, som genom en slik controll kunde beredas, och vid detta förhållande måste det vara påtagligt, att Tullafgifternes nedsättning på Rikets förnämsta importartiklar, skulle oundvikeligen medföra en betydelig förminskning uti Tulluppbörden i det hela, då det ej ens under de lyckligaste omständigheter kan rimmeligen förväntas att den minskning i Tulluppbörden i Stockholm och Götheborg, hvartill en dylik nedsättning skulle föranleda, möjeligen kunde ersättas genom en mera noggran förtullning i de öfrige Städerne, der med få undantag, handelsrörelsen af naturliga ordsaker, alltid måste blifva inskränkt och obetydlig. Huru högst ofördelaktig verkan på Tulluppbörden den af Bevillningsutskottet föreslagne reglering af Tullafgifterne på inkommande varor skulle medföra, kan slutas af endast följande 2:ne exempel. Förledit år förtullades, öfver hela Riket i,o58>°66 Skålpund Caffebönor, som i helfri Tull, enligt nu gällande taxa renderade 66,129 R:dr Hamburger Banco, eller efter endast 120 skillingars cours, 165,322 R:dr Svenskt Banco. Om nu Tu 11 värdet på Caffe, regleradt efter det Höglofl. Utskottets Förslag, antages till högst Den 2 B Junii f. mi högst 2S sk. Banco skålpundet; så utgör helfrid Tullen, beräknad efter 20 procent af detta värde, för ett lika partie 123,441 R;dr och StatsVerkets förlust på denna artikel allena skulle således uppgå årligen till minst 41,881 R:dr. Af Vin inkom och förtullades sistledit år 3j459 Åhm, hvilka i helfri Tull inbragte 83>o 16 R.dr Hamburger Banco, eller efter 120 spillings curs, i Svenskt Banco 207,540 R:dr.
Hydin vackt motion (N:o 237) om tullfrihet för rå bergolja, inhemtat att i allmänna förbrukningen förekommer ännu ett slags oljor, som äro produkter af distillation och antingen åstadkommas genom jordvärmens inverkan på träd och andra växtämnen, begrafna under jordytan, d. v. s. äro utan undantag fossila, eller ock framställas genom torr distillation eller konstgjord uppvärmning utaf stenkol, brunkol, ved, torf m. m., men hafva alla karakteren af flygtiga samt ega enahanda beståndsdelar, kol och väte, som vanlig lysgas; och föranledes Utskottet häraf att, med bibehållande af nuvarande tullsatser för de förut specificerade slagen, föreslå att för de flygliga tillägges bestämningen »vegetabiliska”, samt att för de 'öfriga nu omförmälda flygtiga oljorna må till införande näst derefter antagas den redaktion det bifogade taxeförslaget utvisar med der utförd tull af 50 öre per centner för de nativa eller råa samt af 2 öre per skålpund för de genom rectificering renade slagen. I sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra till behandling företaga dels artiklarne terpentin och terpentinolja, hvarå tullen nu utgör för den förra 2 och för den sednare 4 öre skålpundet, och dels en på sednare tiden i handeln förekommande belysningsvätska, sammansatt af terpentinolja och sprit, äfvensom så kallad kamlin, angående hvilken sistnämnda Kongl. Teknologiska Institutet, i samband med lemnadt yttrande öfver den nyssnämnda belysningsvätskan, upplyst att äfven kamlin utgjorde en lösning af terpentinolja i sprit, ehuru med samma benämning jemväl betecknades en vara, som endast bestode af väl renad terpentinolja.
Hvad dernäst angår ankligelserne mot MagazinsDirectionen, att den gjordt uppköp de år då sädén varit i högt pris, men deremot upphört att köpa sedan Spanmålen föll i vanpris, och sålunda svikit Landtmannens förhoppningar om afsättning och Spanmålsprisens upprätthållande, så torde man dervid taga i betraktande, att sedan år i8t5, då MagazinsFonden tillökades, de fleste efter den tiden sked^ de upphandlingar varit föranledde af inträfFade undsättningsbehof, och följaktligen måst anställas, utan att afseende kunde hafvas på det mer eller mindre höga pris hvartill Span, £>en ii April f, nt. målen exempelvis under åren 1816, I8i?j 1818 och 1819 kunde fås. MagazinsDirectionen kunde då lika litet som någon annan förese att, under påföljande åren, Spanmålsprisen skulle nedfalla till omkring hälften lägre än hvad Spanmålen under förstnämnde år kostade, och om än MagazinsDirectionen ägt denna profetiska förmåga, så hade den tjenat till ingenting; ty Directisnen var ju pligtig att använda sin fond och sin verksamhet då det allmännas nytta sådant påkallade, helst då fråga var att anskaffa säd till undsättning, och något skäl till inactivitet från Directionens sida, under dylika omständigheter, kunde ju Directionen rimligtvis icke hämta från den förmodan, att landet en annan gång torde efter ymniga skördar än bättre behöfva Directionens biträde. Ått styra Spannmålsprisen eller bibehålla dem vid den numerair som anses lämpelig, har aldrig varit MagazinsDireCtiorten* ovilkorliga åliggande och kan ej eller blifva det, emedan saken är omöjelig och aldeles overkställbar. Directionen till efterlefnad gifne föreskrifter har också välbetänkt intet ovilkorligt stadgande derom ägt rum, helst i annat fall, skyldigheten att utföra så vidt omfattande företag, bordt förenäs med anvisning på deremot svarande disponible fdnder. Om man ur säkra principer vill bedöma! hvart - Den li April f, m. hvarthän Statens förvandlande till uppköpare äf ali säljbar
Maj:t uti nådig skrifvelse den 6 Augusti 1844 åt Rikets sednast församlade Ständer öfverlemnat, att, derest de fortfarande vidblefvo framställningen om borgmästares och kommissions-landlmätares upptagande till delaktighet i förenämnde inrättning, de för sådant ändamål af civilstatens fullmäktige äskade anslag serskildt anvisa, tillkännagåfvo Rikets Ständer i underdånighet, det de, för beredande af ifrågavarande tjenstemäns inträde såsom delegare i merberörde pensions-inrättning, beviljat ett årligt stats-anslag af 8,800 r:dr att till pensionsinrättningen utgå från och med det år, då sådan delaktighet kunde samma tjenstemän meddelas och träda i verkställighet. I anledning af hvad sålunda förekommit, infordrade Kongl. Maj:t direktionens öfver civilstatens pensions-inrättning förnyade underdåniga utlåtande i ämnet; till följd hvaraf bemälde direktion uti skrifvelse den 15 Februari uästlidet år fästade Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet å pensions-inrättninBili. till R. St. Prot. i84l 00^ 1$48> 1 Sami. 1 Afl. 21 Haft. 1 2 Kongl. Maj.-ts Nådig» Skrifvelse, N.o 72. gens och serdeles dess enskilda enkeoch ptipillfonds betänkliga ställning, samt, bland annat, i underdånighet anförde, huruledes ställningen skulle blifva ännu mera ofördelaktig, om delaktighet i inrättningen utsträcktes till ett större antal tjenstemän, hvilkas inträde deruti, vid inrättningens stiftelse, icke tagits i beräkning och af hvilka de fleste syntes komma att betunga inrättningen med pensionering af enkor och barn.
M. göra en underd. framställning att Sala silfververks delegare, till ärendets utredning, mätte få yttra sig öfver de af komiterade föreslagna vilkor för indragning af de till Bergslagets disposition öfverlåtna kronans räntor och inkomster, samt således, ehvad dessa vilkor blifvit af R. o. Ad. bifallna eller ej, det måste vara R. o. Ad. obetaget alt besluta, det silfververkets delegare må få öfver de föreslagne vilkor sig yttra. Hr Printzensköld: Denna punkt är af lika beskaffenhet med den i går föredragna, å hvilken jag förklarade mig icke kunna yrka hvarken bifall eller alsing, emedan den innehåller ä ena sidan tillstyrkande af åtgärder, hvilka jag skulle önska kunde af Regeringen vidtagas, men ä den andra sidan en förutsättning, att indragning af Sala silfververks räntor skall äga rum. I den omständigheten anser jag mig så mycket mindre böra afgifva något yttrande, som Ståndet vid föreg:de punkter afslagit lika beskaffade framställningar och det för öfrigt är formvidrigt, att inlåta sig i pröfning af sjelfva indragningsfrågan, innan alla vederbönde blifvit hörde, och alla omständigheter blifvit utredde, som göra det möjligt att bedöma, om indragningen är nyttig för Staten, och om den låter sig verkställa ; vid hvilket förhållande jag vördsamt tillstyrker att punkten i dess Den 11 September f. m. 261 närvaride skick hvarken måtte bifallas eller afslås, utan, till följd af R. o. Adis ' redan fattade beslut, enl. hvilket de till allmänna verk och inrättningar anslagna räntor icke skall lill statsverket indragas, i stället såsom förfallne läggas till handlingarna. Frih. Cederström: Emellan stalsmakterne och Sala silf ververksbolag är den öfverenskommelse träffad, att ett visst kapital skall årligen afsättas af bolaget för alt öka dess fond, och att, sedan denne fond stigit till ett af K. M. fastställdt belopp, dessa räntor komma att till kronan indragas, hvarom Ständerne sålunda icke äga att besluta. Jag tillstyrker derföre, att punkten mätte förklaras böra förfalla. Hr Sandströmer:
Anna Degerberg är således en af de qvinnor, hvilka man icke egentligen kan skänka en eldig och fantastisk kärlek ... de skulle dessutom icke sentera en sådan; hon tillhör den klass af qvinnosjälar, hvilka, goda och ömma, man så lätt kan fästa sig vid och hjerteligen hålla af. Den andra unga flickan, Celia Ina Wärn, lockar dock ögat bort ifrån dina blonda hårflätor, Anna Degerberg, till sina mörka, ifrån dina blåa, ömma ögon till sina dunkla. Huru kunna gråsvarta ögon behaga mera än de beprisade blå! Det inre lifvet är det, som gör det; känslan och fantasin i förening bilda ögats lockande behag ... och färgen gör intet. Celia är till vexten späd och fin ... det är en fin orangeriblomma. Hurudan månne hennes själ vara, månne lika svag, späd och fin? Fantasi bor der, känsla äfven, men månne styrka? Vid det de nu gunga i båten, tyckes Anna vara en frisk nordisk planta, van vid klimatets alla nycker, Celia en söderns blomma, lockande och tjusande, men flyttad hit till norden, osäkert om för att lefva, osäkert om för att dö. Hemma från så olika trakter, märk dock, huru de båda blommorna vänskapsfullt böja kalkarna mot hvarandra, huru de skänka, den ena åt den andra, sin vällukt, sin doft. Söderns blomma har deraf mer, men nordblommans doft är af annan art, och deraf kommer att söderns blomma är lika öm för nordens blomma, som nordens blomma är för söderns. Annas och Celias rodd, i hvilken de först inlagt en viss bravur, en viss täflan, började småningom alltmer att gå dåligt, ja den liksom efter öfverenskommelse tvärstadnade. Anna, som satt närmare fören, betjenade sig af sitt läge och årornas hvila, samt vände förmedelst en skicklig manöver Celia att sitta midtemot sig. Celia, låtsande icke vara nöjd härmed, höjde ett förebrående finger, men Anna föll henne om halsen och kysste henne. Efter en liten paus sade Anna: vet du, Celia, hvarföre jag ställde så till, att du kom att sitta på den sidan af brädet, som är åt mig till.
Frågor om förändringar af Stad g anden i Grundlagarne ramla på följande sätt Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlämnäs till behörigt Utskott, som ege, alt dem utreda och deröfver sig yttra, på sätt i Riksdags-Ordningen föreskrifves. (Det öfriga af denna § skulle härifrån utgå.) 12 Förslag lill ändringar i Grund/agarne. behandlade: Tilis! yrkcr Konslitutions-Utskottet hrad en Riksdagsman hos detsamma i. sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utskottet med lilleller af st yrkande, å en af Honungen i lilia ändamål gjord Proposition; varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt lill Riksens Ständer, hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga ; men icke vid densamma besluta. Göras i Riksens Ständers Plena icke några anmärkningar emot Konstitulions-Utskollels yttrande; hvil o detsamma såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver försl vid nästa Riksdag, och då endast med Ja eiler Nej, skall kunna beslutas, och galle då föreskriften i 75 § Riksdags-Ordningen. Göras uter i Riks-Ståndeus Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar; blifve de, hvilka hvarje Riks-Slånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Konslilulions-Utskotlel hänvisade. Utskottet åligge dä, att samtliga Riks-Ståndens tankar till ett hell utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljakligheter finnas, dem derjemte till samtliga RiksSländens behandlande anmäla. Förena sig derefter samtliga Riks-Stånden om eli enahanda utlåtande, hvile det till slutligt antagande eller förkastande på tid och sätt som ofvan föreskrifna äro.
» D u är väl inte rädd för mig, Blanche, » sade hon med matt röst, liksom hon upprepat en läxa ur minnet, » jag vill j u bara ledsaga dig hem. » * * Tant Katy tystnade, och vi sutto alla liksom förlamade, hennes röst hade varit så gripande, och vi sågo nu i glöden från den utbrunna brasan, hur hennes ögon hade detta nästan visionära uttryck, soin de ibland brukade få vid de högtidstillfällen, då hon lät öfvertala sig att berätta något för oss. » Men, tant Katy, är det där sant? » hviskade jag slutligen. Jag satt henne närmast bland de ungdomar, som slagit sig ned omkring henne på låga stolar eller på själfva mattan. Hon vaknade långsamt nästan som ur en dröm. » O m det vore sant, » sade hon sakta m e d ett frånvarande uttryck, » då vore det kanske orätt att berätta det. » » Jaså, » sade han, som skulle bli landtbrukare, i det han sökte afskaka den svärmiskt romantiska stämning, som gripit oss alla, » då är det inte alls sant, d å? » » Om det inte vore sant, då vore det kanske ännu mer orätt att berätta det, » sade hon på samma drömmande sätt. » Men, kära tant Katy, » sade han, i det han reste sig upp och sträckte på sig, » o m det hvarken är sant eller osant, hvad i all världea är det d å? » » Jag tror vi tända lamporna nu, barn, » sade hon med sin vanliga glada och milda röst. » Bilderna i glöden göra oss alldeles vimmelkantiga. » (Illustratör: V. Andrén.) * J ulen, kristenbetens stora högtid, stod för dörren, och i alla hem rustades, om än på olika sätt, för dess firande. Där rikedom och njutningslystnad förde spiran, offrades stora summor pä själfviskhetens altare, medan återigen en allvarligare uppfattning af lifvet och dess förpliktelser framkallade en varmare medkänsla för andra, ett behof att dela med sig och sprida glädje i glädjefattiga hem. Och sålunda hände sig, att icke blott tidningarna hade att omtala stora summor, som lämnats till utdelning bland de fattiga, utan att ock många gåfvor på enskild väg kommo dessa till godo.
Andra underdomare åter anse sig pligtige ätt sjelfva ingripa i utredningen af målen, dels genom att ställa frågor till parterna och dels genom att infordra handlingar. Uti dylika domsagor kan man taga för gifvet, att domaren i allmänhet pröfvar svarandens hörande nödigt. Slutligen anser jag, att något praktiskt resultat icke kommer att ernås genom Utsk:ts förslag. För att bedöma denna fråga måste man efterse, hvilka äfventyr en domare eger förelägga en tredskande svarande. Dessa äfventyr inskränka sig enligt stadganderna i KättegångsBalken till vite och, om det ej hjelper, föreläggande, att i hufvudsaken ändå dömes. Hvad tredskande parter fråga efter vite, derom hafva domarne nog erfarenhet. En part kommer vanligen ej tillstädes första gången; domaren förelägger honom , då högre vite, men det oaktadt uteblifver han ofta. Återstår då för domaren ej annat än att stadga det äfventyr, att aaken oaktadt hans uteblifvande kommer att afgöras. Men detta äfventyr har parten sig ålagdt redan i stämningen, ty den skall, enligt 11 Kap. 1 § Rättegångs-Balken innehålla, att om parten ej kommer sjelf, eller hans laga ombud, skall saken ändå företagas och afgöras. Om det ändamål, sorn Utsk:t synes åsyftat, skall kunna uppnås, hade Utsk:t åtminstone bort bestämma ett nytt äfventyr för svarandepart, om han uteblifver, nemligen att svaranden genom sitt uteblifvande skulle anses hafva käromålet erkändt, men då så ej skett, anser jag ifrågav.:de stadgande varautannågon praktisk följd. Då jag således anser förslaget vara orättvist, samt icke komma att häfva den osäkerhet i praxis, som nu råder, och icke leda till något praktiskt resultat, måste jag yrka afslag å den nu föredragna §:n. Gr. Sparre: Jag är förundrad att höra den siste talaren, som praktiserat under Svea hofrätt, der mig veterlig åsisrterna uti förev:de hänseende icke varit delade, Å• 1 • hylla de satser, han nyss uttalat.
Directionen eller Verkets Revisorer må ega rättighet, att å Discont-lån, sorn ej kunna indrifvas, efterskänka något af hvad enligt gifne Förskrifningar och gällande Författningar bör erläggas; utan skola alla frågor otn anta. gande af accorder, i händelse sådane blifva erbudne, underställas Banco-U i skot tet vid en kommande Riksdag, och till Rikets Ständer» eget afgörande öfverlemnas. Under 1818 års Riksdag blef, i samman* hang med den då anstälde Revision öfver Banco Discont Verket, framställning hos BancoUtskotiet gjord, rörande nödvändigheten, att någon Inrättning måtte påtänkas, hvarigenom medellöse sjuklige och åiderstegne tjenstemän och Vaktbetjente vid Banco Bisconten kunde vid deras afskedstagande ega att påräkna pensioner i mån af ålder och tjenstetid, likasom Tjenstemanna-Corpsen inom de; egentliga BancoVerket, Da varande Banco Utskott ansåg för dess del, att, enar Disco-nt-Wr-tet så nyligenblifvit for Ranquens enskilda räkning organiseradt, det dä ännu vöre för tidigt, att i den delen något vidtaga, hvarföre frågans afgörande uppskjöts tillen blifvande Riksdag. Sedan detta ämne nästlidet år 1822 a nyo blifvit anmäldt sa väl hos Banco-Discont-Vei kets, som Stats-, Bancooell Ri ksgälds-Verkens Revisorer , hafva desse, hvar för sig, yttranden deröfver meddelat, sorn hos de af nu varande Banco Utskott till Revisionens förrättande utsedde Deputerade, och slutligen hos Utskottet samfällt, till öfvervägande fötekomnvit. Banco-lJtsftottets Beiänianden, 93 Vid den nu ifrågavarande anstalten, hvilken utan tvifvel är lika behöflig, sorn för Verket på det liela gagnelig, hör, efter Utskottets tanka, afses tvänne särskildta ändamål: