Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tabell öfver extra Statsregleringcn under Riks-statcns Sjunde Ilufvudtitel. Riksmynt. R:dr. öre. Till arfvoden åt tjenstemänucn kontor i Kammar-feollegii Jordcboks24,700 18,000 Till bestridande af utgifter för kolonien S:t Barthelemy — Summa 42,700 — Ea;peditions-U Iskottats Förslag lill underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Juni 186G. Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 2 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om tackjernstiondes upphörande inom bergslag. (Slats-Utskoltets Utlåtande Nio 22 Litt. A., samt Meni. N:is 70 och 82.) S. A. K. Sedan hos Rikets nu församlade Ständer blifvit, på anförda skäl, hemsläldt, alt tiondejernsafgilten från hyllor och masugnar, belägna inom bergslag, måtte från och med 1807 års början upphöra, hafva Rikets Ständer tagit i öfvervägande hvad härvid blifvit anförd äfvensom hvad i öfrigt uti denna fråga på sednare tiden förekommit; Och dä, elter det skyldigheten till blåsning i bytta, som förut ålegat bergsmansjorden, upphört och (lere delegare i hjllelagen numera derifrån utgått, de qvarvarande delegarne fått vidkännas större kostnader för hyttornas uppvärmning m. m., samt sålunda den förmån, hvilken blifvit beredd åt de förra, vunnits på de sednares bekostnad, men ett sådant förhållande icke kan vara rättvist, utan synes kräfva snar rättelse, likasom liera andra förhållanden onekligen ådagalägga behofvet af en skyndsam förändring i den nu gällande beskattningen för tackjärnstillverkningen inom bergslag, hafva Rikets Ständer, med anledning af den gjorda framställningen, funnit sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, det E. K.
ConstitutionS-UtsksttetS nyligen afgifne, af delta Srand gilla, de tillstyrkan. att alja af famcelige Rikö-Slandcn ivid Regerings - Formen gjorde anmärkningar, höra nästa Riksdag lil! pröfning och afgörande företagas; hivaraf ock o.wifwelakLigt jäller, akt, enligt äiwen hrvad Borgare - Stander förut, i anseende cili sine anmärkningar, erindrak, detze förbehåll ej blott för Hederwarda Bonde - Smndet, utan för samrelige Riksens Ständer böra uti Rlksdags»Beftulet införas. Och som af P otocolls Utdraget alwe» u,hämta» des, det Bonde.S andct, af dc§ i för.nämde matto yttrade betänklighet, hämtat anledning till uppehåll med undertecknande af förberörde Wal, Ack, hwars innehall likwä! redan blifwit af Bonde-Slandet, sa» som med dist Beftut enligt, utan förbehåll gillat, alicsa anlag Ståndet desto nödigare, akt stander samt meddela det Hcderrvärda Bonde Scandet delta sikt utlakande; hwarom äfwen de öfrige Rrsprckirvs Sländen skulle wördsamt och manligen underrättas, lripra. Lx ?rotoco!!o. P Ik. keterfon. Utdrag ai Protocollet, hållet mi BorgareSrändetö Plenum wid Riksdagen i Stockholm den i6 December 1809. S. DFöretogs oter Riksens Högloft. Ständers Bewillningssamt Allmänna Besvärs och Oeconomi» - Ucstolls gemensamma Betänkande, i Prom öcllo - 88 Dm z Iatiuarii. colls - Utdrag af den 9 dennes, rörande dm af Herr H)fwerste-!ieutenantcn Larl 6. UouterLölä, uti kill Hög ost.
» Jag skall ge mina förbållningsordres • — men ni tänker väl inte gå in så där? » Först nu erinrade hon sig, att hon var i festdräkt, och såg ned på det tillskrynklade, af vatten fläckade, oknäppta klädningslifvet, som synbarligen slitits upp, då hon låg afsvimmad. Med ens kom hon ihåg det färdigdukade middagsbordet och alla de dyrbara rätterna, som tillagats utan nytta. Hon svepte klädningen omkring sig och gick ut i matsalenDär stod allt på sina bestämda platser — intet antydde, att en fest varit påtänkt ens. Hon drog en suck af obeskriflig lättnad, öfver att någon annan tänkt på att ordna detta och skulle tänka än vidare. För henne var allt likgiltigt. Hon hade endast ett att sköta. * * Natten föll på, och hon satt i sin mjuka, varma morgonrock helt nära bädden, där han låg. Hans mor hade stigit upp och lämnat henne platsen, så fort hon kom in, utan att ett ord vexlats emellan dem. Vid nattlampans svagt vägledande sken såg hon bindeln öfver hans panna och därunder det bleka, lidande ansiktet, som syntes henne så främmande och liflöst. Hon kämpade modigt med gråten — - endast ryeknigarna kring munnen och den vaggande öfverkroppen visade, hur hon led. Hon vågade ej röra sig, knappast andas, ty han sof under kloralens inflytande. Det var alldeles tyst i rummet, pendylen hade blifvit stannad och tickade ej ens. Endast från gatan trängde emellanåt otydligt och dämpadt bullret af en vagn eller ljudet af muntra röster. Hela hennes uppmärksamhet var koncentrerad på den sjuke. Hon väntade på, att han skulle röra sig eller vakna, men han låg i en dödlik dvala, och ibland lutade hon sig öfver honom i ångest, fruktande att hjärtat redan upphört slå. Och detta var hennes bröllopsafton! Med ens kom det för henne, att det var vid samma tid för fyra år sedan han förde henne in i detta hem. För ett ögonblick säg hon det ljust, festligt, blomsterprydt som då — såg sig själf i den luftiga, hvita dräkten och honom kraftig, öm, allvarlig och på samma gång öfverlycklig. Det var dessa samma väggar, som bevittnat deras lycka, som nu liksom trängde ihop sig, inklämmande henne i en afgrund af kval.
Med afseende deruppå, att Rikets Allmänna och Stockholms Stads cnffildta BrandförsäkringS-Castor, samt Stockholms Sjö-Assecurance och Jcrn-Contoircns Castor, dels genom tydligs Författningar tvid deras första inrättning, blifvit isrän Bewillning befriade, dels ock i samma egenskap som fromma Stiftelser ej förut crlagt nägsn sädan, samt emedan de rätteligen arv att anse säsom enffilta personers depostta, assarte för att dermed afhjelpa eller mildra följoerna af pakommande olyckshändelser, och sä medelst äfwen wis dylika tillfällen Stålens Inkomster försäkrasaltja och enär dylika Cassör och inrättningar, längt ifrän att böra af Staren mrtwerkas och förswagas, borde understödjas och up» muntras, sä att man kunde undslippa, att ärligen till 696 Den r? RprN. Utländningeir erlägga ffere Tunnor Gulds AsteeurancL Premier, ansäg Preste - Ständer berörde Castor böra i» frän BewillningS erläggande frikallas och följaktcligcn böra ibland ds uti q, §. H Mom. omnämnde upräk» nas; Anseende Ständer jämwäl Riddarehus Enstan böra till detta Moment hänföras. 7:o Wid den uti 3 §. 2 Mom. lämnade föreskrift om Bewillningens Utgörande af Rikets Acadernier, fann Preste - Skändrt den rättelse wara nödig, att de endast efter Tariffen N:o 1 stola erlägga Bcwillning för deras bcyällna ärliga inkomst, sedan Löner med öfrige oundgängelige utgifter blifwit »frän totala Inkomsten afdragne, hwSLigenom således det af Utskottet föreffagns sednare alternativet skulle komma att förfalla.
Det ligger grand af sanning i satiren om den jet är icke allenast i min skånska hemjapanska ett hjältinnan, som i sin själfbcundran bygd, som väfnads-slöjden i hemmen utropar: » Naturen fröjdar öfver sin skönhöll på att gå förlorad och nu genom några het. Jag är ett barn af sig n a t uren oeh tager intresserade kvinnors tillskyndan blifvit efter min moder! » Hvem af oss, så utåterupplifvad. Det har varit på flere stälrustad, skulle vägra att taga emot icke d e n n a gåfva len i vårt land som mormödrarna, hvilka på grund af dess frestelser? Oeh vi skulle nu voro för gamla att sköta väfstolen, visgöra fullkomligt rätt i att mottaga gåfvan och serligen förstodo sig på konsten i fråga, men risken med den. Vare det långt ifrån mig att påverkade af tidens smak för fabriksalster, vilja underskatta hjärtats och själens höga egenhade försummat att lära sina döttrar denskaper, jag anser likväl, att kvinnans skönsamma. Följden häraf har varit, att den upphet alls men icke hennes obetydligaste gåfva. växande ungdomen i detta fall icke haft nå- Den fröjdar hv är ar den kommer; den behöfver got att lära af sina mödrar. ingen förespråkare af ord eller handling; den Faran var sålunda stor. En generation har en universel trollmakt; icke blott lägre till och den vackra väfnadskonsten som naturer stå under dess inflytande, utan äfven hemslöjd hade måhända helt och hållet gått goda oeh begåfvade; den har kraftigare än någon förlorad. Lyckligtvis blef detta icke fallet. annan form af det sköna inverkat på fantasien; Äran af räddningen tillkommer i främsta från evärdeliga tider har den ansetts värd att rummet föreningen Handarbetets vänner. lefva, strida och dö för. Den grekiska modren T. Men vid sidan af nämnda förening har en brukade bedja till Zcus, att hennes barn frammängd enskilda personer verkat för väfför allt måtte blifva vackert. Grekerna trodde, Bort med julgranslotterierna!
Malmo, tecknisk skola derstädes 87, 152. försäljning af en kronans tomt derstädes . 256. Mandelgren, anslag för konstresor 166. Mantalspenningar■, anslagne till Upsala Akademi: utbyte deraf mot bestämdt statsanslag . 51 a. 219..] föreskrifter angående befrielse derifrån i vissa fall 66. Mantalsskrifnings-provision, anslag för 88. Mariebergs Läroverk, arfvoden för Lärare vid . .. 163. stipendier för elever vid 163. Mariestad, hamnbyggnad vid 163, 226. Markegång sprisers bestämmande, om sättet och grunderna för 167, 282. Mathematiska Tabeller, inköp af en machin för 294, 328. Medicinal-Staten, anslag för 89. MeiTico-legala besigtningar, anslag till 83. Hellinge Myr, anslag för uldikniug af 61. Militie-boställen, optionsrätt till arrenden å 198. Militie-boslällskassan, dess befrielse från pensionering 296, 330. dess inkomsters utbyte mot kontant anslag 51 a. 219: anmärkningar vid dess räkenskaper 30 Militärförfattnings-samlingar, kostnaderne för 30. 96. Minister-Staten, arfvode deraf för en archivarie 84. inskränkning i utgifterne för 84,. 85, 217. Missvextår, undsättning för behöfvande 101. Modig, Nils Hansson, eftergift af danaarf efter 29. 21 Kurn mern å BctSnlianclf t m. m. Moren, Assessor, Gratifikation åt ... 25. Moritz, C. J., betalning af lån till 89. Motala luingsfiske och mjölqvarn, förlängdt arrende å 63. Museum, Kongl., anslag till ®9. naturhistoriska d:o 89. 154. Mullan, J. F., pensionsrätt för ... Mylinge fjerdingsmans boställes utbyte 40. Myntverket, anmärkning vid räkenskaperna för ... 30.
Loncle8tänclet äterremitteracls, uncler ^rkancle, att kragan om afskrifning för Hjelmare liana!- ocb 8IussverksLolag borcle öfverlemna; ät kommancle L. 8t:r, samt, i skseencle pä clen kör Lanclsböfclingen gf Wingärcl tillstyrkte eftergift, mecl aberopanöe väsencltligast sk cle förut inom 8tänclet gjvrcle anmärkningar, jemte innebället ak lir v. llartmansclorlls vicl Utskottens Letänkancle akgikne reservation. Xburu bitskotten visserligen erkänna vigten ak 8tänclsLepresentanternes rättigbet, att kör il. 8t:r anclraga cle angelägenbeter, 6e, bvar för sig, kunna anse pakalla någon stgärö, bakva likväl Utskotten, vicl jemförelse ak cle mängkallclige vikanclen, bvilka, vict clenna Liksclag, ak enskilcle motionärer blifvit kiamställcle 5 anslag ak allmänna meclel, till ett bögst bst^clligt belopp, trott cist ej vara ur vägen alt lästa L. 572 8tatsock
Delta uppdrag fullgjordes af bemälde kommitterade under år 1832, före hvars slut de allemnade sitt betänkande i ämnet jemte ett, med tillämpning af deruti utvecklade åsigter, uppsatt förslag till en annan organisation af meranämnde verk samt reglering af förvaltnings-bestyren och Ijenstegöroinålen inom detsamma, äfvensom till förändrad löne-stat, enligt hvilka förslag antalet af de å Riksgälds-kontorets nuvarande ordinarie aflönings-stat uppförda tjenstemän skulle minskas från 14 till 11 samt något mer an 1,000 R:dr besparas å verkets aflöning, med tillägg af arfvoden och ljuspenningar, oaktadt lönerna, utan beräkning af särskilda arfvoden, i allmänhet voro föreslagna till samma belopp, hvartill aflöningen, tjenstgörings-penningarne häruti inberäknade, finnes upptagen uti de af Rikets Ständer för Banko-verket nu fastställda löneoch supplementar-stater. En af kommitterade, som icke delade de öfriges åsigter, angående grunderne för en förändrad organisation af Riksgäids-kontoret, hade uppgjort 2:no särskilda alternativa förslag till verkställigheten häraf, det ena upptagande likaledes 11 tjenster, utom Vaktmästaresamt Kammaroch Husdrängs-sysslorna, äfvensom en sammanlagd aflonings-summa af närmare 19,000 R:dr, och det andra, som utgick från den för - •4 Slals-UlskoUcls Memorial, JVs 578. utsättningen, att Riksgälds-kontorets befattning med en del af allmänna uppbörden framdeles skulle upphöra, endast 5 tjenster; varande äfven i dessa begge förslag, med lå undantag, lönerna upptagna lill enahanda belopp, hvartill desamma utaf de öfrige kommitterade föreslagits. Fullmäktige hafva likväl icke funnit någotdera utaf omförmälda 3:ne förslag antagligt, utan ansett Riksgälds-kontorets nuvarande organisation böra bibehållas oförändrad. Dock borde, enligt Fullmäktiges åsigt, några jemkningar och öfverflyttningar från en till annan tjenst ske med hänsigt till vissa befattningar och dem, enligt hittills gällande instruktion, tillhörande åligganden.
Focks pension må förklaras böra utgå endast elter den å 1818 års stat uppförde Slats-Secreterare-lönen. 3:o Till Stats-Utskottet har Ridderskapet och Adeln remitterat en af Herr Adlerberg, Bror Reinhold, afgifven motion, innefattande det förslag, alt, med afseende å de många och magtpåliggande samt mannaålders-styrka erfordrande göromål, hvilka åligga Landshöfdingar, dessa lunde, efter att i i5, högst 20 års tid hafva beklädt Landshöfdinge-Emhelen, tillåtas, vid fyllda sextio år, taga afsked med bibehållande af halfva lönen såsom pension; förmodande Motionairen den fördel häraf skola vinnas, att accorderi till bemälde Embeten försvunne, samt Kongl. Majit erhölle fria händer, att till sådana vigt.iga Embeten, utan någre considerationer för den afskedstagande Landshöfdingen eller hans famille, utnämna dem, som dertill ega skicklighet och förtjenster. Uti ett motionen bilagdt anförande, liar Grefve Cronhjelm, O. A., fästat Motionairens uppmärksamhet derpå, att Landshöfdingar redan hafva större pensionsrält, än den nu föreslagne, i thy alt de äro berättigade att, vid 65 års ålder, så framt Läkare-betyg om sjuklighet företes, taga afsked med bibehållande af hela sin lön, då denna ej öfverstiger Stals-Secreterare-lönen.
' Jo, der blir han tvungen. ' ' Ja, du är väl trött på honom, och det är vii1 för dig, att du har hjärta att låta honom fara, rigtigt väl. Jag skulle ej kunna det. ' " Det är ej fråga om mig nu ', sade Agda Törne, " utan om att riidda honom. ' ' Jaså ', sade Martinson och knep ihop läpparna ined ett retsamt uttryck af att vara tystad, inen ej öfvertygad. Klockan hade nu skridit fram mot half sex. Martinson hade under samtalet glömt sin oro. Nu var det Agda, som gick till fönstret för att spana efter brodern. Hon s i g ut efter honom med något hårdt och förbittradt i sitt ansigte. Skulle verkligen detta afskedsgille, hvari han deltagit hela natten, räcka så länge, att han ej skulle hinna med tåget? Nu då hon var så nära att bli af med honom, kände hon det som något outhärdligt att kanske nödgas lefva tillsammans med honom ännu en månad, tills nästa ångbåt skulle gå. Hon förfärades själf öfver att hon e.j vidare tänkte p5 honom med slö likgiltighet. Nej, lion 117 var ej i stånd att längre t8la att han kom hem drucken om nätterna och att han slösade bort alla hennes pengar. Hon stampade otåligt i golfvet, men så drog hon ett lättande andetag. Der kom han and&amp;. Han trädde in i butiken med förfärlig brådska, snafvade öfver. tröskeln, var blek af nattvak och högstämd af vin och afskedstal. ' Kan du tänka dig ", ropade han, ' att de ämnade supa mig full och f5 mig att glömma tiden, men jag smög mig ifrån dein så ledigt. ser du. Jag tror inte de märkte, att jag kilade. Ahå, garnla Martis, har di1 kappsäckarna klara? ' Han var en liten karl, mycket mager och glåmig, med ' långa, nedhängande rnustacher och små grå ögon, der det hvita var blodsprängdi och oklart. Om det ej varit för de många små muntra rynkorna vid ögonen, skulle man tagit honom för en melankoliker. Agda stod och såg på honom, som om han varit långt.
Hvarföre, vid sådant förevetande, StatsUtsk., i stället att anvisa medel för bestämda nya behof, endast rädt till klokt och hushållsaktigt användande af de ordinarie anslagen, då ingen misshushållning blifvit anmärkt, kan icke på annat, än det här ofvan angifna, sätt förklaras. Det måste ännu en gång upprepas, att de af K.M. för utredningsbehofven äskade 139,000 r:dr icke afse bildandet af några persedelupplag, utan äro beräknade för bestämda och oundvikliga utgifter, så framt ärenden och bevärtsuianskapet skola i stridbart skick kunna vidmagthällas. De summor, hvilka grund af fastställda passevojancecontract och beklädnadsstater skola till de värfvade reg:teroa årligen utbetalas af de ordinarie anslagen, till hvilka Utsk. hänvisar, tåla ingen afprutning, och alt af Regeringen fordra kraftfulla anstalter till betryggande af fosterlandets sjelfständighet, men förvägra de bebölliga anslagen till arme'en9 och bevärrsmanskapets beklädande och utredning, innebär en så uppenbar motsägelse, att densamma icke af någon verklig eller pretenderad penningeförlägenhet kan ursägtas. Jag kan icke föreställa mig, att H. R. o. Ad, efter ett uppmärksamt öfvervägande af detta grannlaga förhållande, skall, med godkännande af StatsUtskts förslag, förvägra hvad sorn icke kan umbäras. Jag anhåller således ödmjukast om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på afslag å denna 4;dc punkt i TJIskts nu förevar, betänk., samt om bifall till det extra anslag af 139,000 r:dr, som K. M. nd dess nåd. propos. äskat för Utredmsafdelningen. Skulle H. R. o.
fan till sina flilt. Verkställandet af » mirs » beslutet uppdrogs ät herden Paramonow. På en högtidsdag samlade sig en skara af omkring 50 bönder på ängen. När bröderna Normanskij kommo fram till grinden, ville icke herden, som stod vakt vid grinden, slippa dem igenom, De andra, som syntes uppretade, höllo sig i afvaktande ställning. I stället för att vända tillbaka och fara omvägen skickade godsegaren efter en revolver p&amp; sitt gods. När Viktor Normanskij f&amp;tt vapnet, fordrade han med revolvern i hand, att Paramonow skulle öppna grinden. Herden beväpnade sig med en påk och svarade: » Jag står här ä församlingens vägnar! » Nu ljöd ett skott, och den dödligt s&amp;rade herden dog samma dag. Juryn frikände Wladimir Normanskij och Viktor, som ansågs hafva handlat i » ett tillstånd af vredesmod och upp * brusning », dömdes till förvisning till guvernementet Tomsk samt förlust af sina politiska rättigheter och ståndsprivilegier (men icke till förlust af sina civila rättigheter). Men senaten, som aldrig upphäfver en dom af en domstol, huru mycket den klagandes rätt än blifvit kränkt, fann, efter att hafva tagit saken i öfvervägande på grund af adelsmannen Normanskys klagomål, att den senare hade handlat endast till sjelfförsvar och upphäfde juryns domslut. När målet för andra gången afgjordes i krets-ritten i S: t Petersburg, frikändes mördaren, och de ersättningsanspråk den mördades enka gjort » lemnades utan af-seende ». Hundratals millioner till adelns bästa och några små almo-sor åt bönderna, krigsrätt och dödsstraff för bönderna för ett mord på en adelsmans ombud, föröfvadt af en i upphetsning försatt massa, och fullständigt rättfärdigande för en adelsman, som i ett tillstånd af upphetsning dödar en bondeförsamlings ombad se der den ryska regeringens sista ord angående de agrariska frågorna.
Jag tror derföre, att denna grund icke är den rätta, utan skulle vilja föreslå, att den samma grundränta, som inom hvarje härad är hufvudgrunden för skattläggning ä hemman, skulle blifva den norm, hvarefter dels den rent privilegierade jorden och dels den mindre beskattade skulle taga del i utgifterne-. För denna skyldighet skulle den sålunda beskattade jorden erhålla sådana statsobligationer, som Hr Almqvist föreslagit. De borde vara till fullo amorterade inom 28 års förlopp, och vid den tiden kom halfva grundräntan på skattejorden att upphöra. Under denna tid af 28 år drager den privilegierade jorden hela den påförde grundräntan. Den är dä icke någon ränteafgift åtkomlig för Staten i annat fall, än för alt amortera och förränta de statsobligationer, som för denna skatterättighet utgifvas. Dessa obligationer skilja sig genom en särskild tillämpning från vanliga deruti, att de hvila på en bestämd gifven grundränta. Riksg.cont. borde besörja utgifvandet och förräntningen af dessa papper, och till Riksg.cont. inginge dä också Ben 14 Augusti f. m. 175 uppbörden af sjelfva räntan. Men till förekommande af att sådana papper, som säkerligen vore alltför begärliga i verldshandel, måtte gå ur riket, (hvilket i afseende på den årliga räntans uppbärande skulle kunna anföras såsom ett skäl för en ny silfver-export) tror jag att Kiksg.cont. borde utbyta dessa statsobligationer emot vanliga creditsedlar. Derigenom hindrades ett större bruk af de förra utom landet. Jag kommer i ordningen till den inverkan, som detta skulle hafva på den inländska industrien. Numera later icke något samtal eller någon fråga af vigt utföra sig, utan att penningeviisendel kommer under samma capilel. Sådan är ställningen, oell den mäste vara det; ty man har ställt banken i det förhållande till landet, att hvarje gren af dess näring, om den skall kraftigt lagas under armarne af banken, arbetar på sjelfva realisationens upphäfvande, då det borde vara tvertom. Detta låter numera icke ändra sig, och har man en gäng beslutat realisationen, så måste man med alla krafter fullborda den, och visa näringarne andra utvägar till räddning.
I afseende på de vilkor och bestämmelser i öfrigt, hvilka af Strömsholms canals och slussverks-bolag blifvit fästade vid bolagets åtagande att verkställa canalens ombyggnad, får Utskottet yttra: att vid bolagets förbindelse, angående tiden för arbetets fullbordande, canal-fartens underhållande under det byggnaden pågår samt beloppet af den actie-teckning, bolaget åtagit sig föranstalta, icke något synes vara att erinra; att den aetie-utdelning af högst fem procent å insatte capital, hvilken bolaget under byggnadstiden sig förbehållit, må, enär bolaget i alla fall blir ansvarigt för ombyggnadens verkställande, utan att kunna påräkna bidrag af Staten till högre belopp, ån som genom conlract bestämmes, af Rikets Ständer kunna medgitvas, dock endast så vidt canal-inkomsten för hvarje år dertill lemnar tillgång, sedan deraf först blifvit disponeradt, hvad till ombyggnaden tagits i beräkning och som erfordras för upprätthållande af farten på den gamla canalen; att den summa af 100,000 R:dr, hvartill bolaget beräknat den så kallade reparations-fonden, synes, för betryggande af canalens framtida bestånd, böra förhöjas till 200,000 R:dr, äfvensom att räntan å dessa medel, sedan fonden hunnit växa till nämnde belopp, må komma att inberäknas bland canal-verkets inkomster, saint att utlåningen och bevakning af låneoch såkerhets-handlingar ombesörjes af bolaget på eget ansvar, hvaremot handlingarne komma att blifva under Riksgålds-Contorets vård; att den af bolaget beräknade utdelning å actierne, efter det canalen år fullt färdig och farbar, den erbjudne säkerheten samt förbehållet att, emot uppfyllandet af alla åtagne förbindelser, bibehållas vid egande-råtten till canalen, Utskottet för dess del icke funnit något att erinra; att afslutandet af det contract, bolaget förbehållit sig få uppråttadt med Staten, angående öfverenskomna vilkor, rättigheter och skyldigheter, må af Rikets Ständer i underdånighet öfverlemnas till Kongl. Majit, dock att detsamma bör vara afslutadt inom ett år, efter det Rikets Ständers rörande denna fråga fattade beslut blifvit hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldt, samt att i detta contract, utom de stipulationer, som af bolaget föreslagits, äfven må inflyta: att, i likhet med hvad redan eger rum vid andra canaler, som af bolag blifvit tillvågabragte, Kongl. Majit förbrdiålles att, efter bolagets hörande, i Nåder fastställa Taxa å afgif terne - Slals-Utskoltets Utlåtande,