Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
General-Befälhafvaren i 5:te Militär-distriktet har väl förklarat, det han, i anseende till mötesplatsernas vid de Norra Fältjägare-corpserna belägenhet, icke anser arrestbyggnader böra uppföras å Pitholms och Gumboda hedar, emedan dc skulle komma att ligga olämpligt till för de kompanier, inom hvilka de vore förlagda, hvarförutom åtminstone vid Pitholms hed ingen finnes året om boende i närheten; men då mötesplatserna icke synas vara olämpligare belägna ån de boställen, å hvilka arrester, enligt General-Befälhafvarens förslag, skulle uppföras, enär alla äro belägna invid sjökusten och således vid kompaniernas gränser, anser Kollegium för sin del de anmälda olägenheterna icke böra inverka, då onekligt år att under mötestiderna arrester å mötesplatserna äro behöfliga. Huruvida arrestbyggnaderna på mötesplatserna må uppföras af sten eller trä, torde få bero på större eller mindro tillgång på de olika slagen roaterialier inom de särskilda provinserna. Stenhusen hafva den fördelen för sig, att den årliga underhållskostnaden är mindre och att de icke äro serdeles eldfarliga. Men deremot hafva träbyggnaderna blifvit i allmänhet förordade såsom lättare uppeldade, mindre fuktiga och mindre dyra. I afseende på antalet af de arre stlokaler, som för hvarje regemente och corps kun:ia erfordras, så hafva en del General-Befälhafvarc och Regements-Chefer utgått från den åsigt att, till undvikande af alltför dryga kostnader, afseende icke bör fästas derå, att arresterna möjligen blifva något aflägsna från en del rotar, emedan de långa marscherna i sig sjelfva innebära korrektiv och gifva ökad kraft dt straffet, hvaremot andra ansett arrestcr böra finnas inom hvarje kompani eller åtminstone långa marscher böra undvikas så mycket sorn möjligt, emedan i annat fall straffet, redan behörigen afvägdt emot förseelsen, skulle på ett orättvist och ojemnt sätt skärpas för de mera aflägset belägna rotarnes soldater genom så väl sjelfva marschen sorn genom förlusten af flera dagars arbetsförtjenst.
En värd ledamot, nu lika känd för sina exalterade conservativa, som han förut var känd för sina exalterade republikanska tänkesätt, har nemi. här stigit upp och i afseende på sina motståndare talat om ”medvetslös hängifvenhet till läror, om hvilka man icke gjort sig rediga begrepp.” Om man vill taga sig för att underkasta sådane yttranden en kritik, om man vill analysera dem med någon vanlig logisk noggrannhet, så hemställer jag till II. R. o. Ad. och till den värde ledamoten sjelf, om ett sådant yttrande innefattar den tolerance och den humanitet, som höfves en ledamot af detta Hus, eller om det icke endast utgör bevis på ett stort öfvermod, att säga om sig sjelf: ”Jag ensam och mitt parti, vi äro i besittning af redighet i begreppen, och det är väre motståndare, som äro medvetslöse.” Om man då lill på köpet sjelf har erkänt sig ända lills för några år sedan hafva varit ”helt och hållet förvillad”, så hemställer jag för prejudicatets, för framtidens skull, till den värde ledamoten och andre, som tänka lika med honom, huruvida detta sätt att argumentera kan vara lämpligt? Jag skulle tro, att den första pligt man har, den första regel, som man bör göra sig inom en rådplägande församling, är, att hafva ett litet grand aktning och tolerance för motsatta meningar, eller åtminstone gifva något skäl för sina fördömelser, och icke tro sig i politiken, såsom Papisterne i religionen, vara för egen räkning i besittning af den enda saliggörande läran. — Jag vill citera ännu ett exempel blott såsom ett bevis på oljenlighet.en att ingå i någon närmare utveckling af Gr. Anckarsvärds förslag. En annan värd talare, Hr Gr. Björnstjerna, har gjort en jemförelse emellan BondeShs fordringar och R. o. Ad:s. Han har talat om BondeSt:s anspråk på utvidgning af voteringsrätt för sine hemman, men att det icke ville undertrycka R. o. Ad:s rätt i detta afseende.
De linie-infanteribrigader, hvilka förstärkas med beväringsmanskap uteslutande från ett län, förläggas med alla sina bataljoner på ett ställe; de åter, hvilka förstärkas med beväringsmanskap från 2:ne eller flere län, förläggas med sina bataljoner i förhållande härefter, pä olika ställen. Linie-kavalleriel c) utgöres af: 2:ne brigader, hvarje brigad bestående af en bataljon gendarmer och 4 bataljoner dragoner; hvarje gendarm-bataljon bestående för att kunna ordna försvaret i första ögonblicket. Vid indelningen i militär-distrikt har äfven blifvit, så vidt möjligt varit, iakttaget att hvarje distrikt innehåller lika antal corpser, ehuru det tyvärr ej lä ti t sig göra att sammansätta dessa corpser af alla vapen. (Se vidare Tali. 5—11.) d) Se Xah. 5. ■i) Se Tah. 6. c) Då det är å hvarje, äfven fullkomligt öfvadt, kavalleri medför ett menligt inflytande att vid tjenstgörings-tillfällen sprängas, det v. s. användas till spridda kommenderingar, och således detta ännu mera måste blifva fallet med ett, som är sammansatt af stam och beväring; så har, såväl till undvikande af denna förstörande verkan på det egentliga linie-kavalleriet, gensd'arm-bataljoner blifvit föreslagna, äfvensom derföre att den spridda tjenstgöringen fordrar helt andra egenskaper, och en långt mera utsträckt öfning hos individen, än hvad som fordras af en linie-kavallerist och ännu mera än hvad som är möjligt bibringa en bevärings-kavallerist. Den 11 Mars f. ra. 151 af 2:ne och hvarje dragon-hat aljon af 4 sqvadroner. «) Gendarmsqvadronerne illgöras endast af stamtrnpper. Brigaderne äro: 1.
Riksens ständer har nu undersökt hur staten skulle kunna få största fördel av skogarna utan att bergverken går under. Bruken har på flera platser fått större skogar än som behövs. Den övriga uppodlade marken skall indelas i hemmantal och ge flera medborgare möjlighet till uppehälle. Vid undersökning av den areala vidden av skog, skall bruken få vad de behöver. Att alla torp och odlingar på skogen som bruken behöver tillhör dem. Bruksägaren har rättighet att indela skogen i hemmantal som mot 6 % ränta kan köpas till skatte, då recognitionsavgiften upphör. De ställen som har sämre jordmån kompenseras genom större areal. Rättigheten för bruksägare att göra sådana köp gäller under 6 år. Då överflödig skog i avlägsna trakter blivit upplåten ges frihetsår till personer som odlar där. Befallningshavande skall snarast låta lantmätare göra de avmätningar som behövs för skattläggningen. Protokollen insänds till kammaroch bergskollegierna som granskar och kommer med sina utslag. Så snart utslaget vunnit kraft skall rågångar mellan kronans och brukets ägor göras. Delar inte bruket sin mark i hemmantal för skattläggning innan nästa riksdag får de fortsätta att betala recognitionsavgiften. Vid uppskattningen av mantal och ränta skall hela marken beaktas, som man gör i de norra provinserna. Skogen är ju dessa hemmans verkliga värde och skall rikligen tilltas, så att inte hemmanen grundas endast på den odlade marken. Allt ifrån 1200 till högst 3000 tunnland beroende på skogens förmåga till återväxt och jordmån. Efter frihetsåren kan räntan komma att betalas antingen in natura eller efter årlig markegång. Överloppsmarken som ingen äger förmånsrätt till, säljes som skatte till högstbjudande. Stockholms slott den 4 februari 1811. CARL. Instruktion varefter kommitterade till förrättande av den soldatrotering, som vid riksdagens beslut 1809 och 1810 kommer att verkställas på all oroterad jord i riket. Stockholm den 5 februari 1811. I händelse av krig har riket inte tillräckligt försvar. Därför har beslutats att upprätta förstärkningsmanskap med uttryckligt förbehåll att en ny rotering av all oroterad jord i riket kommer att genomföras.
För ett arméförslag sådant som det år 1883 af andra kammaren antagna finnes väl knappast mera någon majoritet Och om fälttåget mot landtmannapartiet fortsättes ännu några år blir väl slutet, att der icke finnes majoritet för något annat än ren afväpning. Men — » du har så velat, George Dandin » — de, som ifrat för ett utveckladt försvar » på indelningsverkets grund », ha sjelfva gifvit fart åt nihilismen. För fullständiga reformer i skatteväsendet och för sparsamhet i förvaltningen är derimot majoriteten lika gifven nu som vid slutet af föregående riksdagsperiod. Om den nya uppsättningen af riksdagsmän i en del valkretsar har en mera konservativ anstrykning än den gamla, så är förhållandet omvändt i lika många andra. I Östergötlands län, der man tillämnat en Bartholoiu&amp;ei-natt åt landtmannapartismen, är det egentligen tre nyvalda, hrr A. E. Peterson, C. A. Ekeborgh och J. öhrvall, som möjligen kunna ställas till höger om sina företrädare, ehuru de nog äro goda landtmannapartister, då det gäller sparsamhet. Häremot har frih. Koskull i samma län fått vika för en mera demokratisk representant och i Södermanlands län ha » rundbäckame », » centermännen » eller hvad de heta, handlanden Weckman, grefve A. Mömer och kammarherre Celsing förflyttats till privatlifvets lugn. De förändringar, som timat i Upsala, Stockholms, Jönköpings, Kalmar, Blekinge, Kristiansstad, Malmöhus och Hallands län ha ej rubbat förhållandet mellan höger och venster inom landtmannapartiet. Landtmannapartiets motståndare ha uttryckt mycken glädje öfver hr Ola Anderssons (i Burlöf) afgång och nekas kan ej att icke blott partiet utan hela riksdagen i honom förlorat en bland sina ypperste förmågor, men å andra sidan har måhända hr Andersson genom sitt, man kan gerna säga frivilliga, tillbakaträdande brutit udden af det vapen, som riktats mot den falskeligen benämnda » skånepolitiken ». Af de båda nya ombuden för Yexiö län har den ene visserligen oturen att vara uppstäld som ett slags oppositionskandidat, men det enda man om honom fått veta är, ätt han är en » redbar » och omtyckt man.
Majit funnit sig föranläten, att, med fastställande af Stat och löijihgsvilkor för de personer, hvilka, till hushållningens vidmakthållande och jordbrukets behöriga drift vid Kongs-gärden erfordras, förordna en Commendant, som, åtnjutande årligt arfvode af Femtio Tunnor Spannemål, hälften Råg och hälften Korn, samt Femhundrade Riksdaler i penningar, skulle med styrelsen af arbetsoch cor. rections-inrättningen och tillsynen öfver de reparationer, som å Slottet och Kongs-garden komina att företagas, förena förvaltningen af sistbe, förde egendom och i följd deraf äfven med redovisningsskyldighet emottaga innevarande års afkastning; äfvensom en Bokhållare till (kommendantens biträde vid dess mångfalldiga göromål ansetts nödig Vid fattandet af förenämnde beslut, till beredande dels af förvaringsställen och nyttig sysselsättning åt personer, som sakna försvar eller 11aringsutvägar, dels ock af sådane straffanstalter, sorn för införandet af iörbättrade strafflagar äro nödige, har Kongl. Ma:jt ej utan deltagande bekymmer öfver sine trogne undersåtare» bördor, insett vidden af de nya bidrag , som till verkställigheten af samma beslut erfordras, inen då Kongl. Maj.ts åtgärder varit föranledde af de vigligaste ändamål och blifvit af Svenska Nationen, genom Dess Representanter vid sista Riksdag påkallade, samt Kongl. Majit härvid jemväl förekommit, att genom förflyttning af Policearre. stan - Konungens Nåd.
tidrkrihs Iiirnre. Vet prohlcui. som 8nyo föwliiggcr Lskådnrcn, riii d m nnsnrighcl. som P i p ger förilldrnnii! i fr8.g~ o m det utoni !tktcnskapi: t, cllw ram det hiir precisoros: sutan iiklenskap. födda barnet. I ' mblrmet iir visserligen icke nyit; siinkildt fdii Frankrike hnfw Rem, mer eller mindre djuplllnkta, mer eller mindre upprörande dramatiska d n c r radjat lill r&amp; incdklnsln. och Ofsen på den nordiska r k u c b n. nnn iiro hithörande rptirsmU icke friiniinandc. NYrninrl ligger dock. s$ rum nyss omtnloti. snmmmstBlningen of .Ensinin med .I&gt;önid .. I k n eaa pjeien kompletterar den andrp, d c - inarare. den risar ors huru den milngskiftonde menniskonoturcn ovilkodigen mJ,fr pil mer On ett siitt besvara den frägn. samhället staller lill deii ogina modern: rhvem skall orris, du eller b n m e t? ~ i ' rSgm tir grym, Iilifver milngen gRng i sinn kanseqrcnsar grymmare iin medeltidens tortyr och. liknrom denna, dess m e n rå, ju kUnsligire d c i organism lir, rom underkastas dcnrmmmr. vill modern o r m nllt, underkasta sig askrmmen. f~iirödmjukelsen~ 311 bli .hustru ilt e n ohederlig mm., för att itrosnn. rf det namn, som skiillc skyla skammen, mirtc M n sonen horilagn hastordens brlinnmtirkc.
På pastors tillfrågan om socknemännen vore villige att till honom erlägga såsom det redan en tid skett, lika quantitet från damm och småkorn väl rensad säd, af årets gröda, som till kronan erlägges med 2:ne kappar råg i gistmon å tunnan el:r lösen derföre samt 8:ta lispund halm för hvarje tunnas inslag, så förklarade sig en del af socknemännen nöjde dertill men andre deremot ville efter räkning utgöra sädes-tionden. De som anmälde sig dertill voro Jöns Salmonsson i Nygård, Christoffer Larsson i Storhögen, Jonas Olofsson i Österåsen (No 6), Olof Olofsson ibidem, Johan Pehrsson Grund ibidem No 11, Lars Ersson, Pehr Pehrsson, Carl Andersson, And. Andersson i Österåsen, Lagerstedt i Huse, Bengt Ersson i Backegård och Pehr Håkansson ibidem. Då sedan pastor begärde 16 sk. banco inalles för småtionden och högtidsoffret, ansågo många detta vara för högt begärt. Hvad de öfriga delarne af pastoralierna vidkommer, kunde väl församlingen icke anse pastors fordringar annat än vara ganska billiga; dock som ingen enighet eller likhet kunde i de vigtigaste punkterna af den föreslagna öfverenskommelsen träffas, så förklarade sig pastor framdeles vilja ytterligare med församlingen om dessa ämnen afgöra. Men vad sjelfva intägten beträffade så förklarade först pastor, att han hädanefter ej ville eller funno sig skyldig, att intaga tiondesmöret, efter plägseden, på en söndag, men öfverlämnade deremot åt församlingen att utse den tid som kunde dem vara tjänligast dertill. Till följe häraf yttrade församlingen sin önskan, att få lämna smöret lördagar emot någon predikodag, t.ex. i mediet af september. Och till åstadkommande af ordentlighet vid både smöroch sädestiondens lefverering, afgjordes att den tioende gifvare som ej, efter 14 dagar förut skedd pålysning, sin tionde på den utsatta dagen, antingen sjelf eller genom ombud aflämnar, skall för uteblifvandet till socknens fattig-cassa erlägga 16 sk. banco, om icke synnerligen vigtigt förhinder kan företes. § 4.
DiscontCapitalets ökande med ännu a millioner, ocb räntans nedsättning flera procent, samt BondeStåndets ledamöter från flera landsändar yrka på större lånetillgångar, synes mig bevisa, att jordbrukarens belägenhet redan kommit derhän, att inga lån förslå, utan att afsättning måste åt honom beredas, så framt ej långifvarne, Banken och de allmänna cassorna, skola, genom låntagarnes allmänna obestånd, förlora både capital och ränta, Kronan och tiondetagare mista sina inkomster och hemmanen blifva skattevrak. Vill man således icke gå tillbaka utan framåt, så får man icke längre uppehålla sig med låne-palliativer, utan vidtaga det enda grundliga botemedlet för den allmänna förlägenheten, att förskaffa afsättTiing. Men huru skall afsättning kunna beredas åt landlmanuen, då rikets innebyggare 170 Den i5 December e. m. icke fortära så mycket säd och bränvin, som erfordras till denna afsättning, och då förmånlig utförsel af någondera delen ej heller kan, under vanliga förhållanden påräknas? Mig synas inga andra medel finnas, än de gamla väl bekanta, fastän i sednare tider försmådda, att nemi.: 1:0 uppmuntra framalstringen inom landet af sådane la ridt mannav a r o r, hvilka utifrån köpas j men till hvilka vårt landtbruks afkastning kati användas _, eller förvandlas ; och 2:0 uppmuntra sådane näringar_, hvilkas idkare förtära landtmanna-varor, utan att sjelf ve arbeta på deras framalstring; ty att utvidga jordbruksnäringen lättar icke, utan snarare försvårar landtmanna-varors afsättning, emedan hvarje jordbrukare, för att berga sig och betala skatt, tjenstefolks löner, kläder, husgeråd m. m., måste frambringa mera landtmanna-varor än han sjelf förtär och förbrukar; hvarföre också tillgången å landtmanna-varor, att försälja eller utbyta mot förenämnde behof, måste ökas i samma mon, antalet af jordbrukare tilltager. Vi skole öfvergå till att betrakta hvartdera af dessa medel för sig. 1:0
Hvad åter beredningarue vidkommer, så är det en sanning att K. M:ts Bfhde eger utnämna ordförande. En annan ledamot har påstått, att det ligger en stor inkonseqvens i afs:de på de skattskyldiges oeb statens fördel; och mina motståndare hafva föreslagit att beskattning borde afgöras, så att den blir till förmån för den skattskvldige. Att härigenom bevillningeu kan komma att bestämmas lägre än förut, lärer väl icke kunna bestridas. I allmänhet är det väl sannolikt att, då roan har så få kontroller i alside på näringarue och rörelse, kronan af dem icke får sin tillbörliga rätt. Det är dessutom af intresse icke allenast för kronan att dess rätt i detta alside blir iakttagen, utan äfven för alla andra. Det är gifvet, att om somlige slippa betala, faller detta på den skattskyldige, som måste gifva hvad som resterar, alldenstund kronan måste hafva sin gifna summa. Saken gäller således icke blott kronan, utan äfven den skattskyldige. Jag anhåller vördsammast om bifall till Utskits förslag. Gr. Mörner; Jag anser mig endast böra i minnet återkalla, att R. o. Adis beslut förra gåugen fattades efter långvarig diskussion, och bekräftades genom votering. Det är äfven mindre vanligt, att man frångår ett på sådant sätt fattadt beslut, och så mycket mindre torde anledn. dertill förefinnas, som det icke kan bestridas, att icke det allmännas rätt är, genom hvad i öfrigt finnes i författmn stadgadt, tillräckligt skyddad, och samtlige talare erkännt att detsamma ölverensstämmer med hvad som nu är gällande. Sedan öfverläggniugen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels att R. o. Ad., med frånträdande af sitt förra beslut, måtte bifalla Utskits förevide hemställan, och dels att samma hemställan måtte afslås och det förra beslutet vidhållas; hvarefter H.
Men mina vägar föra mig ibland in i de fattigas hem, och där har jag råkat få skåda samma utmärglade skelett, i hvilket lifslågan brunnit så länge, att det väckt en förlåtlig otålighet hos far eller mor, ligga lik i en bruds förklädnad, eller ock i något, som de stackars fattige kallade ' sky ', och som äfven tjänade till att kittla fåfängan och väcka ' de andres ' afund. — Säg ingenting, Malvina! Jag vet, att detta är något som åtminstone har varit m o d i vår klass och är ett af de bedröfliga arf, en falsk bildning lämnar åt våra okunnigare medmänniskor. Kanske svepa vi nu helt enkelt våra döda så som det ägnar stoft, som skall gömmas i jord eller förintas i eld. — Det var sant, jag sänder en större ask, fylld m e d blommor, till vår svågers kista samt något annat till hans barn, men detta rör ingen annan, och det var egentligen ej o m likklädsel jag ämnade säga några ord nu, utan om hoppet, att en stigande kultur, ett verkligt framåtskridande. » » För allt i världen, Svante, tala ej med mig o m sådant! Jag är ej för abstrakta ting, utan håller mig blygsamt till de konkreta! » värjde sig lektorskan Bern och sprättade med broderns pennknif bort ett knippe penseer från sin hatt. » Du har rätt, syster. Men kanske du anser vår syster Agnes för ett konkret ting » — Ja så, det gör du! Och hennes dotter m e d? Tack! Nåväl, dessa två konkreta substantiv blefvo för knappast tre veckor sedan af vår svåger, skoladjunkten, under större bekymmer, än han ensam kunde bära, utrustade för sommarvistelsen ute bland eder. Klä nu du och dina tre flickor ut er till svarta spöken, så måste Agnes och hennes dotter göra det samma, ty jag tilltror dem ej att ha nog karaktär att helt enkelt säga: Vi ha ej råd att hyckla sorg, äfven om vi hade lust. — Men du, Malvina, du är j u en liten centralsol i ett lysande planetsystem, sprid du nu en skymt af sanning öfver denna del af sällskapslifvet. — Hör, Malvina, d u!
Den ättemän, som mera ån en ätts värdighet ärfva kan, råkne sig, i afseende på såte och stämma på Riddarhuset, till den ätt från hvars stamfader han på S vårdsidan närmast hårstam* Inar, samt enär tvenne af dessa åtter lagligen Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VII. Ven Ig Augusti e. m, leda sin härkomst från en och samma stamfader, till den ätt, sorn fi Ärnst på Riddarhuset sitter. 2:o Undantag härifrån åger endast rumin_ om de åtter, hvilkas hufvudmån emellan 1792 och 180g blifvit, jemte större eller mindre del af slågten och med särskild stadgad arfsordning, till Friherrlig eller Grelvelig värdighet upphöjde: Hufvudtnannaråtten för den ått, sorn utgör slågtens icke upphöjde del , tillfälle då den åtteman, som af de enligt diplomen i lägre värdighet qvarblifvande, var närmast den elier de, hvilka i den högre värdigheten inträdde; och fö/rblifver inom nämnde persons gren till dess densamma utgår. Nämnde hufvudmannarätt tillfaller då med enahanda villkor den i s imma lägre värdighet qvarblifne åtte - Ben 13 Augusti t. mi ‘mannen, som befinnes vara äldst efter stamfadren, och som ej tillika år åtteraan på en högre nummer. 5)
Ansågs å Preste-Ståndets sida icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. JV234, i anledning af ett utaf Grosshandlanden E■ Röhss gjordt ackordsanbud. Bifölls. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer: l:o angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfartsfonden till gäldande af den för Stade-tullens aflösning erforderliga utgiftssumma; och 2:o i fråga om kostnadsersättning till militäre, civile och ecklesiaslike tjenstemän för en del resor i tjensteärenden. S. D. Remitterades lill Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga Propositioner till Rikets Ständer: l:o angående pension å allmänna indragningsstaten för Kommissions-Iandtmä taren P. A. Toll; 2:o angående anslag till beredande af arbetsförtjenst för de behöfvande inom Marks härad af Elfsborgs län; 3:o angående medels anvisande till ett vägarbete i Norrbottens län för afböjande af der befarad hungersnöd; 4:o i fråga om nedsättning i räntan för åtskilliga skogslotter å förra kronoparken Rella Tall på Öland; 5:o angående upplåtelse till Stockholms stad af en del utaf lägenheten Stall mästaregården för anläggande af en lastbrygga vid Brunnsviken; och 6:o angående anslag af statsmedel till lönefyllnad åt nuvarande innehafvaren af Weskinde och Bro församlingars pastorat, Theologie Lektorn vid Wisby elementarläroverk O. W. Lemke, på det sagde pastorat må, utan afbidan å inträffande kyrkoherdeledighet derstädes, kunna i egenskap af prebende upphöra. Prot.-Uldrag den 22 April 1863. 331 Från Vdllofl. B or g are-Ståndet.
Och hvem har ej ined spandt intresse följt de växlande öden kung Trastnabb lät sin geinål g h i n g å för att .böja hennes stolta sinn? Att dessa rena och barnsliga sagor samt flera lilrnande, hvillra ar0 införda i denna sagosniding, iiro en myclret läinplig läsning för barn erkänna vi villigt. Slrada blott, att barnen på sainma gång ' bjudas p&amp; g a ~ s k a hetsiga och hhdsmälta saker, t. ex. på sagan om » Jöns, som ville lära sig rysar. Låt ett barn med nfigorlunda liflig fantasi fördjupa sig i denna och dylika sagor om onda andm, spöke: rier, blodiga lik, i galgen dinglande människokroppar med mera så- dant, och vi veta af erfarenhet, att det bnrnet får hemska drömmar, orolig sömn och ofta allvarsaiut angripna nerver, hvilket senare visar sig i kinkigt lynqe, mörlrradsla, fruktan för spöken, samt ett sjukligt funderande öfver de onda andarna. Hvarje förståndig mor ar ju mån om att akta sina barn för starld kryddad föda, spirituosa, starkt kaffe och andra hetsiga saker. Men är det inte minst lika nödvändigt att akta dem för motsvarande andlig .. näring? Afven de mest skrackinjagande och hemska folksagor kunna ju vara myclret förträffliga i sin genre. Men vi tillåta oss än en gång paminna om, att de ej böra införas i barnl) öclrer, eller Iranske riittare att man ej ' bör liimna barnen de böcker, i hvillsa sådana sagor förekomma. Alltsfi kunna vi ej rekommendera den ifrågavarande boken %t barm, inen för ungdom öfver 15-16 år kan den ju vara en oskadlig och säkert mycket roande läsning. Drömsagor och berattelser. Af TU&amp; Cissy 3. Med illustrationer i färgtrych af Ottilia Adelborg. Det är i sanning mycket svårt att saga för hvillcen åldersklass denna bok ar skrifven. De barn, om hvillcen den handlar, äro ju mycket sm8 och berättelserna delvis rätt barnsliga.