Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa hafva blifvit besvarade af andra talare, som visat huruledes grundlagen i detta fall icke innehölle någon föreskrift, hvarigenom man hindrades att låta ett sådant mål ytterligare hvila. Behandlingen af detta borde vara lika med behandlingen af andra dylika under innevar. riksdag. Då inbjudningar förut blifvit lagda att hvila för en längre lid, hvarpå jag såsom exempel vill anföra frågan om mötespassevolanceafgiften, så inser jag icke någon formel felaktighet deruti alt målet hvilar tillsvidare, på sätt Hr von Hohenhausen yrkat. 1 fråga om riktigheten att så göra, har jag redan yttrat, det R. o. Ad:s mening icke borde förqväfvas, emedan hon möjligen kan åt samhället medföra större fördelar än om inbjudningen antages. Man bör icke antaga att svårigheter skola göras emot omröstning i förstärkt StatsUtsk. öfver sådana voter:s-propos:r, som af 3:ne Stånd blifvit godkända, En hvar af R, o. Ad. bör visserligen anse Den ij Maj. Gr. Frölich väl underrättad om hvad som kan inträffa menligt för hans motståndares mening; men för dem af Ståndets ledamöter, som möjligen äro af samma tanke som jag, synes det vara destomera skäl att besluta det uppskof med målets afgörande, hvilket Hr von Hohenhausen yrkat, som antagandet af Gr. Frölichs förslag just skulle blifva säkraste sättet att betaga Riket fördelen af de högre anslag vi beviljat. Frih. Hamilton: Jag har begärt ordet i anledn. af Hr von Hohenhausens yttrande i fråga oin likstärnmiglieten i tänkesätt rör:de grundlagsstridigheten i det Stånds förfarande, som skulle neka att votera i frågan, emedan jag af en reservation och af hvad i allmänhet yttrats, kunde finna att frågan vore tvistig.
Landet är godt, det må du ej klandra, Fylla och villa på landet bo; Fri för fiskalers och björnars klo, Får du ju bränvin, hvarthelst du vill vandra. När jag blir gammal, vid småstads knut Växer jag fast, som vid marken gräsen; Nu vill jag skoja ännu som förut, Nu vill jag hålla i socknarna väsen. Fritiof Slapp dock med nöd jag ur länsmans handl Rundt kring min väg ligga spejare snöde; Vinter och månsken mig varda här öde, Ulfvar blott stryka längs skogens rand. Nej, än engång vill i staden jag jula, Gästa herr Ring och min röfvade mö, Der skall jag tjuta måhända en smula, Tömma min flaska och sedan dö. * Ranta Dör Nej, den gamle hin Håken skall röna! Fästmannahämden är föga blid. Gubben vi fylla vid midnattstid, Prygla hans drängar och klappa hans sköna. Eller kanhända på rojvarevis Aktar du kantorn ett slagsmål värdig? Eller vi basa den stymparn med ris? Säg hur du vill, jag är genast färdig! Fritiof kommer till kantor Ring. Och Ring han satt i högbänk och bar upp julebröd, Hos honom satt ung Ing ’ borg så grann och rosenröd. Som vin och vatten sågos de båda hos hvarann, Hon var röda vinet, det bleka vatten han. Då trädde till gelaget en okänd gubbe in; Från hufvud och till fötter han insvept var i skinn. Han bar ett krus i handen, och lutad sågs han gå, Men bättre än de andra den gamle gick ändå. Han satte sig på bänken längst ned vid salens dörr, Der är den armes ställe ännu som det var förr. De pojkar logo smädligt och eggade hvarann Och ryckte spotskt i ullen på luden fårskinnsman. Då ljungar med två ögon den främmande helt hvast, Med ena handen grep han ur vrån en gammal qvast. Helt väldeligen slog han en ungersven dermed Och fick en spark tillbaka allt efter åldrig sed. » Hvad larm och stoj der nere? God ’ vänner, julefridl Kom upp till mig, du gamle, och låt oss talas vid. Hvad för du med i barmen?
Fullmägtige från sistnämnde och Christianstads Län m. 11., att då, i händelse sjukdomen skulle sprida sig till Skåne och de Södra orterne, äfven der, efter all sannolikhet, skulle uppkomma samma stagnation i rörelsen, och samma bedröfliga närings-tillstånd, som i Götheborgsoch Bohus Län, enahanda frihet och förmoner, som blifvit föreslagne 4 Banco-TJtskottets Bet. JY.-o Sy. för Låntagare oell Löftesmän vid Götheborgs Låne-Contor, äfven matte tilläggas Låntagare och Löftesmän inom Malmö Låne-Gontors District, i fall smittan skulle dit framtränga ; samt af Johan Eric Jansson från Wermlands Län, Anders Andersson från Westerås Län, m. fl., att de undantag och de mildrande föreskrifter, som Rikets Ständer kunna medgifva, med afseende å den härjande farsoten, måtte erhålla den utsträckning, att de tillgodokomma alla orter, hvilka nu äro eller framdeles blifva hemsökte af farsoten, och således blifva gällande, ej blott för Låne-Contorens, utan äfven för Banco-Discontens Gäldenärer. Yarandes till Utskottet, under handläggningen af förenämnde motioner, ankommet ett från Höglofl. Ridderskapet och Adeln den j5 sistlidne September aflåtet Protocolls-Utdrag, med en af Herr Silfverhjelm, Carl Adam, väckt motion, i så måtto öfverensstämmande med de här ofvan upptagne, att Herr Silfverhjelm tills.tyrkL: 1:0 att anstånd af minst 3 och högst 6 månader må af Banco-Styrelsen kunna medgifvas för alla förfallne eller lagsökte
Fem för hundrade om året, och utlåning ej ställd på längre tid än Sex månader, att afdraga räntan för hela lånetiden. Betalar låntagaren ej å förfallodagen; erlägge då under två månaders tid från nämnde dag En fjerdedels Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 1. 15 proeent i månaden såsom straffränta, eller tillhopa Två tredjedels procents ränta för månad, samt från sistberörde tids utgång Sex procents ränta, till dess betalning sker. Vid fordringars utsökande njute enskild Bank samma rätt till handräckning, som för Rikets Ständers Discontverk nu är eller framdeles varder beviljad. 12 §. Enskilde Bankers actier eller lottbref må icke i någon sådan Bank belånas. Då i Banken belånte varor icke inlösas vid förfallotiden, kunna de genast derefter, utan föregånget uppbud eller hembjudning, föryttras genom offentlig auction, hvarvid förhålles, i enlighet med författningarne om försäljning af utmätt lös egendom. 13 §. Banken ege ej att drifva handel med annat än guld och silfver; men vare oförhindrad att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som på auction utbjudes, dervid Bankens rätt och säkerhet kan vara i fråga; dock med iagttagande deraf, att sådan egendom åter varder försåld, så snart det utan förlust för Banken ske kan. 14 §. Delegare i enskild Bank svaren, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af Bankens alla förbindelser, på sätt och i den ordning här nedan stadgas; Derest ej Banken med Rikets metalliska mynt eller med sådana sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser sina creditsedlar, äfvensom derest af densamma utfärdad invisning å Rikets Ständers Bank, vid uppvisandet derstädes, i anseende till bristande behållning ej inlöses, åtnjute borgenären ränta af den enskilde Banken efter åtta för hundrade om året, ifrån den dag, då betalning af credilsedel eller invisning vägrad blifvit, intilldess inlösningen i Banken åter vidtager.
Grunden för denna invändning kan jag sä mycket mindre bestrida, som jag om dess riktighet blifvit under denna Riksdag uti Ridd.Utsk. öfyertygad. Men då skulle jag med samma rätt kunna anföra, att den äldste bland Directts Hrr ledamöter, H. Ex. Hr Gr. o. Ordföranden, derstädes utan arfvode uppoffrat en mångårig möda, och med sitt ädla nit vårdat R. o. Adis angelägenheter. Det egentliga skälet för denna min motion hemtar jag dock från arbetet med de genealogiska tabellerna. Det torde vara för de flesta bland R. o, Adis ledamöter bekant, att Riddarhusets geneal. tabeller aldrig tillförne hafva varit uti ett så fullkojSiligt skick som nu. Det är äfven en lika allmänt erkänd som högt värderad sanning, att så länge R, o. Ad. får hugna sig af samma verksamma, ihärdiga och ädla biträde, som hittills, ljti vården af dessa tabeller, äro alla andra mått och steg i och för detta ändamål öfverflödiga. Men om detta biträde af en eller annan, alltid beklagansvärd orsak skulle komma att upphöra, fruktar jag, att det hlifver besannadt, hvad tabellernas nuvarande vårdare yttrat: "Arbetet är visserligen ej konstigt: hvem som helst kan göra det; men hvem sorn helst gör det icke,” Äfven tillsynen vid reparationer och besigtningar å byggnaderna medför mera besvär, än som billigtvis kan ersättas med 200 R:dr; och om H. R. o. Ad. ej skulle finna för godt att genom sammanslående bilda blott 3:ne arfvoden, torde dock 2ine, hvartdera å 4°° R:dr, det ena i och för tabellverket och det andra för vården om byggnaderna, på slikt sätt kunna hildas; då likväl 2:ne, hvartdera af 200 R:dr, skulle återstå. Hr Bråkenhjelm tilläde:
172. 8g manbe t orten elfer annan meberbörltgen förorbnab perfon, Behörige ref?» ranfafningar anfiälla, faint berefi märbslöshtf, fel eller förfummelfe boS ndgon ItpbörbSman förmärfeS, utan allt uppehdll Idta ben felaftige till# tala och till lagligt anfmar beforbra; äfmenfom dmbetSmerfet dligger mibfaga fdbana anfialter, att be befunbna SKejTantterne meb möjligafie jTpnbfamhet inbrtfmaS. §. 178. <Dm (Tp66 för Cajreringsmdn. ©om Sebamöter af 23erebntngS. HajeringS» och ^röfningS.fTommif# fee äro att anfe fäfom Rifets ©tdnberS Onibub, fjmilfa äga icfe allenafi att merf(Tälla befiämba förefFrifter, utan tcf att meb Rifetö ©tdnberS magt och mpnbighet afgöra och b, (Tuta uti frägor ber enbafi benen(Tilba fännebomen och öfroertpgelfen om metborgareS olifa fiällning och förbdf. lanben mdfie ligga till grunb för pråfningen; altfd fomma fcefie Sebamö* ter att t och för utöfningen af beras Fall tillgobonjuta enahanba (Tpbb och fäferhet, forn uti lil. §. Regeringsformen och 77. §.
Om det nu lyckats mig, att antyda behofvet af mera directa och genomgripande åtgärder till brottens hämmande och förekommande, så förmodar jag det äfven skola, utan några bevis derföre, medgifvas, att dessa åtgärder blifva ändamålsenliga , i man af deras förmåga att verka påen gång, icke blott afskrackande och vedergallande, utan äfven förbättrande, genom upphafvande af de förnämsta orsakerna till brottsligheten, samt att följaktligen hvad theori och erfarenhet redan öfverensstämmande förklarat vara det verksammaste medlet att uppfylla alla dessa fordringar, bör begagnas. Detta medel är det riktiga s. k. penitentiär-systemet, bygdt på principen af afskiljande och arbete, realiserad genom enkom derför inrättade fängelser; men då detta delar sig i tvänne, i princip något och i tillämpningen betydligt olika, systemer, nemi. det Auburnska och det Pennsylvanska, och man ännu inom vårt fädernesland icke torde hafva nog allmänt gjort sig reda för dessa systemers väsendtliga skiljaktighet från hvarandra och totala olikhet med det, sorn bos oss blifvit följt: så må det förunnas mig att anställa en kort jemförelse emellan dem båda, innan jag föreslår det, som jag för min del tror vara det bästa. Auburnska systemet grundar sig på 2 hufvuddelar, nemi. fångarnas afskiljande från hvarandra om natten samt tystnad och gemensamt tvångsarbete om dagen. Det söker att, genom hämmadt meddelande emellan tångarne, förekomma det brottsliga sinnets vidare utveckling; att genom enslighet och tystnad väcka deras eftertanka på deras eget olyckliga tillstånd; att genom ihärdigt arbete afvänja dem ifrån den vanligaste orsaken till brott, nemi. motvilja mot arbete, och på samma gång erhålla ersättning för de Staten i och för deras skull åbragte kostnader; äfvensom att, genom dessa medel, samfäldt vedergälla förbrytelsen , afskräcka den i fria tillståndet varande till brott benägne från dess begående och de bestraffade brottslingarna från återfall, samt göra dem till sedliga och nyttiga menniskor i samhället.
6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältningen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i munnen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppstqtningar och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, friska och gamla ärr, ros, hettbleromor, fistlar, vårtor, BRÄNNSÅR, förfrusna lemmar, klåda, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, örvärk m. m. Detta medel bör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synnerhet under influensa-,., koleraeller andra epedemier. Ett enda prof öfvertygar bättre än någon kungörelse. HVAREST TORDE LATS ÖNSKAR bildad, huslig flicka, kunnig i matlagning, bakning, sömnad, väfnad m. m. Ordentlig, punktlig. Svar till » Gladlynt », Iduns exp. f. v. b. (79) (latinare el. realist) väl vitsordad finnes 2:ne elevplatser å apoteket » KRONAN », Christianstad. Vidare meddelar Carl Arhén. TAR FINNES o För student eller studentska A p » röfira.cl o c l i £jo&lt;iteä.iicl af sundlietsltollesrlum .. DEPÖT N PÅLITLIG, bildad flicka, kunnig i hushållsgöromål, önskar plats för skolhushåll eller hos äldre fruntimmer i Stockholm. Svar till » A. V. A. », Ekerö p. r. T. A. 61760) Enda äkta engelska E] E KICKLIG LÄRARINNA söker^ plats. Undervisar i svenska ämnen, språk, musik, handarbeten. Barnkär, godt lynne. Svar » Nitisk », Iduns exp. f. v. b. (78) Specerihandlande i Landsorten. Denna balsam är: 1) Drottninggatan 6.
All posten på garden gick förstås genom assessorns händer, och han hade f r h första stunden fordrat att f % läsa brefven till och frhn min fästman. Han ansåg det som sin skyldighet, sade han, d&amp; han ju var som i faders stiille för mig. Fredrik ville nog, att vi skulle mötas i smyg och i hemlighet sända bref till hvarandra, men jag har nu aldrig kunnat tycka om krokvägar. Det. hade jag lärt af assessorskan, som var sanningen själf. Ja, hon var verkligen som en mor för mig, stackars värnlösa flicka, och hade hon fatt lefva, s&amp; hade allt nog g %tt annorlunda. n " Och hur blef det sedan, tant? " " Tredje hösten efter var förlofning frhgade Fredrik &amp; ter assessorn, om han inte ville slappa mig. Aldsta flickan, Olga, var då redan 19 &amp; r, och vi tyckte b&amp;da, Fredrik och jag, att hon gärna kunde stanna hemma och se efter smAsyskonen, i s t a e t för att vara hela vintrarna hos slagtingarna i Stockholm. Hvad assessorn den ghgen svarade, det fick j ~ dg m drig veta, men Fredrik kom alldeles hvit i ansigtet ut till mig, der jag stod och plockade ärter i trädgården. " Det Br sista gången jag sätter min fot i det här husetn, sade han. " Och nu får du välja mellan assessorn och mig. " Barnen kommo springande i det samma, så jag kunde ej svara honom, och strax derpå for han. Ah, så tungt det kändes den dagen och många dagar derefter! Hade inte .barnen funnits, ' så vet jag inte, hur det gått. Om kvällarna, när jag slutat mitt arbete och satte mig vid brasan i mitt rum för att tänka och gråta der i ensamheten och halfmörkret, så kommo de .trippande den ena - efter den andra, de kära ungarna, kröpo i hop omkring mig .och bådo om en saga. Och så måste jag torka bort mina tårar och tänka på " Askungenn och " Rödkappann i stället för på afskedet från vännen min. Vet du,. Karin, funnes det inte barn i världen, så tror jag vi aldrig skulle kunna bära det här lifvet.
Under tiden började underlydande bönders kreatur äfven insjukna, och för alla kunde man spåra, att de på ett eller annat sätt varit i beröring med Stjernarps kreatur, 11 / mest vid körslor dil och derifrån. Oaktadt Eders Kong!. Maj:ts Befallningshafvande vid första misstänka om smitta vidtog författningsenliga åtgärder, kunde sjukdomens spridande likväl icke alltid förekommas, särdeles i anseende till de gemensamma helen, sorn byalagen i allmänhet hafva, hvarföre ock sjukdomen vid 1848 års slut spridt sig till Eldsberga, Tönnersjö, Knäreds, Weinge, Trönninge, Snöstorps och Thorups socknar, samt från Säteriet Hjuleberg äfven till egendomarne Sannarp och Fjellalunda i Åhrstads socken. Under 1849 utbredde sig sjukdomen ytterligare till Enslöfs, Breareds och Winberga socknar samt Halmstads stad och Wapnö Säteri, men afstadnade småningom, och med sista dödsfallet pä hemmanet Heberg i Åhrstads socken den 4 December 1849, då från farsotens första uppträdande 428 kreatur anmäldes störtade eller nedslagna, hoppades man farsoten vara öfverstånden, och de 3:ne från Stockholm nedsände djurläkarne hemförlofvades i början af följande året. Men detta lugn varade icke länge, ty redan i Juni månad 1850 började man misstänka sjukdomsfall i en aflägsen trakt af Snöstorps socken, der sjukdomen icke förr visat sig, och vid anställd undersökning befanns lungsjuka här vara för handen. Uppkomsten af sjukdomen är endast förklarlig derigenom, att köp och byten i smyg bedrifvits från delar af socknen, der icke alla sjuka djur uppgifvits, utan sorgfälligt undandöljts, och sålunda undgått den i författningen anbefallda besigtning och nedslagtning; men polisundersökningarne i detta afseende hafva icke ledt till full laglig bevisning, och åtalen vid domstolarne i orten hafva icke heller lemnat vidare upplysning.
Majus Nådiga Proposition N:o 82. ego-område fullt ersalles genom den föreslagna afgälden, Kongl. Maj:ls Befallningshafvande ansett sig ega fog alt med villtor af omförmälda ersättning i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall till ansökningen. lili häröfver, i följd af Nådig remiss, den 25 sisllidne Februari afgifvet underdånigt utlåtande, bade Ivrigsoch Kammar-kollegierna tillstyrkt Nådigt bifall lill ifrågavarande jordafsöndring för det afsedda ändamålet, dock så, dels att godtgörelsen för den afsöndrade jorden icke, enligt sökandernes åstundan, efter Kongl. Förordningen om jords afslående för allmänt behof af den 20 November 1845, bestämdes uti viss löseskilling, ulan deremot, såväl i anseende till olämpligheten deraf att med innehafvandet af arrendet till bostället förena förvaltningen och inkomsten af ett penninge-kapilal, som äfven för att bibehålla ersättningen oberoende af penningens omskiftande värde, utaf Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmans-klyfning m. m., fastställdes till viss afgäld i spanmål att af församlingen till boställs-innehafvaren årligen utgöras med penningar efter medel-markegång, och dels att församligen besörjde och bekostade den till afsöndring ifrågakomna jordens affaltande på karta och beskrifning af behörig Landtmätare, derest sådant icke redan skett, hvilken karta och beskrifning ansågos böra bland boställets handlingar förvaras; varande till Kongl. Majits Nådiga bedömande hemställt, huruvida icke detta ärende vore af beskaffenhet ali böra underställas Rikets Ständers pröfning. I betraktande af hvad sålunda i ämnet förekommit, tillstyrkte Siats-Rådet i underdånighet, det Kongl. Majit ville i allätande Nådig Proposition föreslå Rikets
Min önskan att dem framställa härrör endast från den öfvertygelse jag hyser derom, att de äro rigtige5 och derom, att hos Högloflige Kidderskapet och Adeln råder dock en allvarlig vilja att, i hvarje ämne, tänka och handla rätt. Härefter uppläste Friherre Boye följande: För att inse vigten och angelägenheten af det band, som man nu vill lossa eller borttaga, må man blott eftersinna beskaffenheten af de olyckor, uti hvilka man kunde snart falla, i händelse bandet försvinner. Må man påminna sig den tid , då Standerne voro en InStants öfver Instantierne; då, med ett ord, Riksdags-Populariteten, betydde mera än allmänna Säkerheten. Må man besinna, att den omdö; Den 13 Februarii. mes-rätt öfver Domareoch Styrelse-Magternes handlingar, som man nu vill, genom borttagande af ifrågavarande band, tillerkänna oss, lätteligen kan blifva ett indirect medel till inflytande på både Regeringsoch Domare-Magterne; ett inflytande, som likväl vore något helt annat, än Lagarnes, och följaktligen alltid vore af våda för allmänna Säkerheten. Eller kan man väl, under det man ofta, och kan hända någon gång med skäl, klandrar Embetsmännen, på samma gång ändå tro, att de alla skulle äga nog mod, nog sinnesstyrka, att alltid, till beskydd för den Part, som hade Lagen på sin sida, trotsa all den Popularitetsmagt, som kunde agas på den andra? Vår Regerings-Form ställer högsta Domstolens Ledamöter under Ostracismen af Riksdags Opinionen; och vi skulle likväl lätta, vi skulle öka tillfället för Cabalen?
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att i afseende på 14 §:n första frågan vore den, om, på sätt flere ledamöter yrkat, ett nytt moment borde ställas framför Utsktns förslag, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade instämma i Borgareoch BondeSttns beslut, att i4§tn borde börjas med ett nytt mom. af följande lydelse: ”Delägare i enskild bank svare, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af bankens alla förbindelser, på sätt och i den ordning här nedan stadgas.” Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, alt nu förekomme i mom. af Utsktns förslag; dervid hade åtskilliga anmärkn:r blifvit gjorda, men han ansåg sig först böra framställa propos. å Utsk:ns tillstyrkande, hemställande alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla hvad Utskm i i mom. föreslagit. Ropades nej. Hr Landtm, yttrade, att den mening, som näst Utskrns blifvit yttrad, var, att R. o. Ad. borde instämma i PresteSt:s beslut, och lät Hr Landtm, nu detta beslut uppläsas. Hr von Hartmansd^orff: PresteSt. har i sitt beslut sammanfört i och 2 momm till ett och gjort åtskilliga förändringar. Jag anhåller att BorgareSt:s förslag till beslut måtte bifallas samt R. o. Ad. antaga detsamma, på sätt Hr Lefren och jag yrkat. Frih. Gederström: Den siste talaren har rätt deruti, alt PresteSt. har, i stället för det 2 inom. i Utsktns betänk., föreslagit ilen ordning, hvarunder privatbanker böra försättas i concurstillstånd, och hvilken ordning är vida rättare och bättre uppställd än i Utskrns förslag, hvilket BorgareSt. bifallit, men eljest i afseende på 1 delen af 2 mom. instämt med presterne.
Ilär är i 1 mom. ett undantag gjordt af de 200,000 r:dr, som blifvit indragna af Bankens Jåneförlag till disconten, hvilket jag tycker icke stå väl tillsammans med R. o. Ad:s förut fattade beslut, att just dessa 200,000 r:dr, tillika med hvad som inflyter i afbetalningar på fästighetslånen, skola användas till dessa föremål; ty om man undantager dessa medel, lär icke mycket återstå för creditiv, sedan man beslutat, att sedelstocken icke får med konst ökas annorlunda, än för metallbelåning och inom proportionen af 2 till 5. Jag får derföre hemställa, om icke redactionen kunde blifva följande: att alla för cassacreditiv, enligt grunderna för Bankens förvaltning, tillgängliga medel skola i första rummet användas till cassacreditiv åt de associationer, som uteslutande, samt de privatbanker, som i större scala befatta sig med belåning af spannmål, på sätt och i den ordning här ofvan finnes upptaget, om och när dylika associationer och privatbanker till sådana creditiv kunna sig anmäla. Gr. Cronhjelm: Jag får fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det är alldeles nödvändigt att, på sätt BancoUtsk. föreslagit, undantaga dessa 200,000 r:dr, emedan R. o. Ad. i 2o:de punkten redan beslutat, att de skola uteslutande användas för hypotheksföreningar. Skulle man icke undantaga dem här, hade vi fattat 2:ne hvarandra rakt motsatta beslut. Jag vidhåller derföre den anhållan, jag framställt, att hela detta mom. må blifva bibehållet, meli med det tillägg, att undantag jemväl må göras för capitalafbetalningarna på Bankens fastighetsbelåning. Den 3o Juli e. m.