Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kassa-kreditiv beviljas Riksgälds-kontoret, enskilde personer samt de Sparbanker, hvilka äro försedda med stadgar, stadfästade af vederbörlig myndighet. Kreditivtiden bestämmes till högst ett år. Enskilde personer och Sparbanker skola ställa säkerhet, som af vederbörande Styrelser pröfvas och godkännes. Mom. 2. Såsom inträdesafgift erlägger enskild person en half procent af kreditivets hela belopp. Riksgälds-kontoret och Sparbankerna vare från iuträdes-afgift befriade. Mom. 3 Kreditiv meddelas icke någon enskild person till högre summa än 30,000 R:dr, eller å lägre belopp än 1,000 R:dr; börande i öfrigt kveditiv-beloppöt lämpas efter beskaffenheten och omtåuget af den rörelse, kreditiv-sökauden bedrifver. Såsom kreditiv må beviljas åt Riksgälds-kontoret högst 1,500,000 R:dr och åt Sparbanker: högst 50,000 R:dr för Stockholms, 20,000 R:dr för Göteborgs och 10,000 R:dr för hvar och en af de öfriga Sparbankerna, sorn dertill sig anmäler. Uttag och afbetaluingar få, i mån af behof, verkställas, Jemf. § 167. Mom. 2. Mot säkerhet, som af vederbörande Direktion pröfvas och godkännes, ega enskilde persouer och de Sparbanker, hvilka äro försedda med stadgar, stadfästade af vederbörlig myndighet, att undfå kreditiv på högst ett år, räknadt från den dag, kreditivet blifvit förunnadt. Såsom inträdesafgift erlägga enskild person en half procent af kreditivets hela belopp. Sparbank vare från dylik afgift befriad. Mom. 4, oförändradt. Såsom kreditiv åt Sparbanker må beviljas högst 50,000 R:dr för Stockholms, 20,000 R:dr för Göteborgs och 10,000 R:dr, allt Riksmynt, för hvar och en af de öfriga Sparbankerna, som dertill sig anmäler.
Kaisow n:r 2 Meningen vore att af dem koka sockersirup Kaisow n:r 3 för hushållets behof. Jag har sett i någon tidning en uppgift på tillvägagångssättet häri Congou vid, men glömt bort det. Vill någon välvilligt meddela, hur man skall gå tilhäga för att i smått tillreda sådan sirap, vore jag mycSouchong ket tacksam. Verksam husmoder. Skulle någon vilja gifvamigorden till den vackra sången » Som i ungdomens vår-&gt; och, Lapseng Souchong om möjligt, äfven fortsättning på följande ord,., Souchong n:r 1 som jag tror äro af Nicander: » skönast) l) Souchong n:r 2 är dikten, medan den hvilar tyst uti skaldens odödliga barm » Svar emotses tacksamt af Elvira. Hvar kan man fä köpa den * för etsning behöfliga tlor-ammonia? Tacksamt emotses svar af Sigrid. Non Plus Ultra O. T. 5: 40 och 4: 50 pr kilo såsom varande mycket passande hushållsthe af god kvalité. Försändelser till landsorten emot efterkraf eller postförskott. a&lt;m] Svar. 1 Idun för den 12:te denna må- nad frågade Karin efter något att sätta ihop söndrigt porslin eller glas m. m. Jag har mångfaldiga gånger begagnat syndetikon och funnit detta vara det bästa. Jag hade en mycket vacker prydnad i form af en urna, som blef alldeles sönderslagen, gick i 20 — 30 bitar, har nu lagat den med syndetikon, och den står där, som om den vore ny. Man kan knappast urskilja sprickorna. Försök detta, och ni skall bli nöjd. Ett vänligt låd af » Gire *. För kakerlackors utrotande har jag själf användt följande medel och funnit det alldeles utmärkt. De ställen, bvarest kakerlackorna bafva sitt tillhåll, bestrykas med sirapseller honungsvatten, och därpå strös kejsargrönt, som är ett starkt gift, hvarför inan bör vara ytterst försiktig vid bruket däraf. Köpes för 25 öre antingen å apotek eller i färghandel. Grefvinnan S. Breflåda. Greta L.
~) Tdaren kunde se en af dem i f r h sin plats, lnen ville ej namna hans namn och sAlunda utlamna honom pB nid och onBd A t de kvinnor, som han besvikit och bedragit. Talaren frigade, hvem son1 gjort England till hvad det var, om ej mannen. Hiir afbrots han af en rost: ~ H v i l k a voro deras modrar?)) och vidare af en annan: wHvem har a m a t er 3)) Sedan mr Cooke satt sig ned med forklariugen att, dB mannen slzapat stnten, borde de ocksi f i styra den, uppsteg mr Labouchks-e, soin nttryckte sin forviining ofver att en skotte satt sitt namn under billen, dB han val borde i sin ungdom studernt John Knos, som bliste)) en trumpetstot inot det onaturliga kvinnoregementet)). Talaren erkiinde, ntt han for 30 lir sedan pB skamt rostat for billen, men sedan hade han sokt bevisa sin Bnger genom att pit4 allt siitt motarbeta kvinnans rostr5itt. Finge kvinnorna rostratt, blefve valkandidaternas lif outhiirdligt. E n kvinna kunde ' aldrig fatta ett argument. Dli man ofverbevisrt-t henne om att hon haft oratt, upprepade hon sitt forra pfistiende i nastan samma ordalag. Talaren sokte stodja sitt piisti-. ende med en del inokanta anakdoter. Om kvinnorna erholle rGstratt, skulle de kolnma i majoriteten, och denna iirevordiga forsainling skulle kanske foi-vandlas till ett slags for b %da konen gemensam klubb. Pi de framsta bgnkarne skulle herrarne npyblundas med damer och slutligen skulle val en kvinna intaga talmanstolen. En gentleman hade frigat talmen, hur ban kunde riista emot billen, rned de orden: sHar ni d i inte en moder ?~ hvarpi han sraritt, att (let ' hade han visst, men hon hade aldrig iinekat riistratt.
Nu, sedan det en gång är bestämdt, kan jag ej upphäfva beslutet. Jag kan ej.» »Men deras rättigheter och bref, signor sindaco.» »Deras rättigheter gälla ju ingenting. De gälla för jesuiternas kloster, men där finnes ju ej mer ett sådant kloster. Och säg mig, signora Antonelli, hvad skall det blifva af mig, om jag ger vika?» »Man skall älska er som en god man.» »Signora, man skall tro, att jag är en svag man, och jag skall hvarje dag hafva fyra hundra arbetarhustrur utanför rådhuset, tiggande än om ett än om ett annat. Det är ju bara att härda ut en dag. I morgon skall det vara glömdt.» »I morgon,» sade donna Elisa, »aldrig skola vi glömma det.» Sindacon smålog, och donna Elisa såg, att han trodde sig känna folket i Diamante mycket bättre än hon. »Ni tror, att detta ligger dem varmt om hjärtat,» sade han. »Det tror jag, signor sindaco.» Då småskrattade sindacon. »Ge mig det där kuvertet, signora.» Han tog det och gick ut på balkongen. Han började tala till kvinnorna. »Jag vill säga er,» sade han, »att jag just nu fått veta, att gamle Fra Felice är död och att han lämnat ett testamente till er alla. Han har upptecknat fem siffror, som lära komma att vinna på lotteriet nästa lördag, och han skänker er dem. Ingen har ännu sett dem. De ligga här i kuvertet, och det är oöppnadt.» Han teg ett ögonblick för att kvinnorna skulle hinna tänka öfver hvad han sagt. Ögonblickligen började de ropa: »Siffrorna, siffrorna l» Sindacon tecknade åt dem att tiga. »Ni skall tänka på,» sade han, »att fra Felice omöjligen kunde veta hvilka nummer, som komma ut nästa lördag. Om ni spela på dessa siffror, så töra ni alla förlora. Och vi hafva ej råd att blifva fattigare, än vi redan äro här i Diamante. Jag ber er därför, att ni låter mig förstöra testamentet, utan att någon sett det.» »Siffrorna,» ropade kvinnorna, »fram med siffrorna!»
Som sagt, när hon satt och ritade kråkor i mariginalerna på skolflickornas temaböcker, var hon absorberad af sitt arbete, och om det någon gång hände, att hennes tankar leddes på afvägar, skedde det vid ömma ställen i kriorna. Hon såg då upp ett ögonblick, tittade framför sig, liksom varsnade hon några bilder, men återgick snart till skrifböckerna, kallande sig sjelf en stor toka, och fortsatte med en trött, liten suck att korrigera, pligttroget korrigera, till dess qvällen kom. Han och hon voro icke fästfolk, icke ens vänner. De kände hvarandra – icke att de talat så synnerligen mycket med hvarandra, fast de rätt ofta träffades i en gemensam väninnas familj, nej, men de voro ändock bekanta, förtroligt bekanta. Saken var den, att de bodde midt emot hvarandra i en af Stora Nygatans trånga, skumma gränder, och hela vintern hade de hvarenda dag sett hvarandra vid sina arbeten. De hade blickat öfver till hvarandra, när lamporna tändes, de hade varseblifvit skuggorna, hvilka aftecknade sig på de gammalmodiga grå rullgardinerna, och ofta, ganska ofta hade det samtidigt mörknat i bådas kamrar. Så hade en sorts vänskap stiftats dem emellan utan många ord eller öfverenskommelser, och det hade förefallit dem båda helt naturligt, att deras stilla, likartade existenser alstrat förtrolighet dem emellan, en förtrolighet, hvilken tog sig uttryck i miner, blickar och tankar. Han tyckte nu egentligen, att hela historien var kostlig, och derför höll han i med att sända förälskade ögonkast ditöfver – det kittlade väl också hans manliga stolthet, att han så der utan några ansträngningar, så der mirnix, dirnix gjort sig en eröfring, för det hade han naturligtvis gjort, det var han öfvertygad om. Hon var lycklig, derför att hon kunde få se öfver. Så gick vintern steg för steg framåt. Det led på terminen. Vårtecknen började ankomma, och det hände icke så sällan, att de båda i gränden vid
Pag. 8 och 9 i berörde Betänkande inhemlas, att den år 1731 fastställda lega, 8 öre för land och 16 öre för stad samt dessutom 1 öre. för kärra per mil, utgjorde, efter jemförelse mellan markegångsprisen då och i vår tid, 31 sk. 11 \ rst. för land, och 1 R:drl2sk. 4 rst. för stad, om spanmåi tages till värdemätare, samt 37 sk. för land och 1 R:dr 2:1 sk. 11 rst-, allt llanko, för stad, om hö blir värdemätare. i)å, i följd af myntförsämring, legan dock snart ansågs för låg, höjdes densamma, år 1736, till 12 öre för land och 24 öre (ör stad; genom hvilken förhöjning legan, utom kärrpenningar, blef motsvarande 23 sk. 9 rst. för land samt 1 R:dr 3 sk. 6 rst. för stad, om spanmåi, och 27 sk. 8 rst, för land samt 1 R:dr 7 sk. 4 rst, allt Banko, för stad, om hö tages till värdemätare. De i bilagan N:o 1 till Kommitterades Betänkande meddelade uppgifter angående postoch skjuls väsendet i åtskilliga främmande länder gifva vid handen, att i Norge, med hvars förhållanden våra väl lära vara mest jemförliga. af resande erlägges för häst och eusitsigt åkdon från städerne, med entreprenad, 1 R:dr 90 öre, med vanlig gästgifvare-skjuts 1 R:dr 62 öre; på landet, med entreprenad 1 R:dr 48 öre och med vanlig gästgifvare-skjuts 1 R dr 19 öre, allt för Svensk mil och i Svenskt mynt beräknad!. För öfrigt visar sig att jemväl i Danmark, Hannover och Frankrike samt framför allt Preussen, skjutslegan uppgår till högre belopp än i Sverige och än hvartill densamma genom detta Utskottets Utlåtande föreslås; hvaremot bland de länder, för hvilkas fortskaffnings-väsende blifvit redogjordt, blott inom Finland och Ryssland, hvilka länders exempel härutinnan ej torde något bevisa, skjutslegan befinnes lägre än hos oss.
"här ostra 1 i fräaa om qnarstad sag: är, förändras salunda: Instämmer HofRattenS Dom Lill alla delar med TryEfrihetSLomitöenS utlåtande och 8örfattaren deröfwer ej klagar, äge Domen full kraft och åverkanFörfattaren ware dock i alla händelser obetagit, att hos Lonungen i Dest Högsta Domstol söka ändring, alwen - 62 Den 5 Zebruarii. som att, der den ej winneS, hoS Ronungen om Nåd anhälla-" Efter orden "ölifwer ädömd ros R:dr och derulöfwer'', förändras de twenne följande Puneterne salunda: (^warstad ma UnderDomaren wid sädane cnMdta twister kunna älägga^ar NnderDomstol sadan ^warstad älagt, eller stnmr han under Rättegången anledning wara till GlriftenS confiscation, hänfkjute han genast mälet i hwad det rörer denna ätalan, att dermed, sä wäl hwad Rattegängen som Etwarstaden och consiscationen beträffar, förhällas som härofwanföre sagdt är. Sä widt har U stöttet kunnat med den allmänna rösten och sin enskiidra öfvertygelse förlika afseende pa de föresiagne ändringar. Desi Project, wid hwilkec un rrenne Ständ gansta fä anmärkningar förekommit, har rönt sä mycket mindre bifall innom Högwördige PresieSkändet. Flere af desi Herrar Ledamöter hafwa pä omständligen utförde stal ansett Religionens helgd, sedligheten och Ali. manna säkerheten ej nog fullkomligt Lagltagne. Man har i synnerhet yttrat betänkligheter wid förbudet emot all censur, samt yrkat, akt densamma mätte killäkas och stadgas för Läroböcker, ReligionsTal och öfwerhufwud alla Thevlogista Skrifter.
N:o 115, af Ridd. och Ad. d. 12 Junii; af PresteStåndet d. i5 d:o; af BondeStåndet d. 12 d:o. N:o 148, af Ridd. och Ad. d. 22 Maji; af PresteStåndet d. a5 d:o; af BondeStåndet d. d:o. N:o 205, af Ridd. och Ad. d. 4 November ; af PresteStåndet d. 16. October; af BondeStåndet d. 19 d:o. N:o 277, af .Rädd. och Ad. d. 4 November; x4o Stats-Utskottets' af PresteStåndet d. i6 October; af BondeStåndct d. 19 d:o. Nio 289, af Ridd. och Ad. d. 4 November; af PresteStåndet d. 21 October; af BondeStåndet d. 3o d:o. Nio 3o5, af Ridd. och Ad. d. 4 November; af PresteStåndet d. 2 d:o; af BondeStåndet d. 6 d:o. Ridd. och Ad. d. 14 Februarii; af PresteStåndet d. 12 d:o; af BorgareStåndet d. 6. d:o. N:o 155, af Ridd. och Ad. d. 19 Junii; af PresteStåndet d. 12 d:o; af BorgareStåndet d. 9 d:o. N:o 201, af Ridd. och Ad. d. 12 Augusti; af PresteStåndet d. 3 d:o; af BorgareStåndet d. 3o Jutii.
Silfverskjöld ånyo väckt den, såsom jag trodde, redan afslagna frågan om uppskof, får jag förklara, att jag icke kan samtycka till något uppskof. Frågan är, såsom Frih. Palmstjerna utvecklat, ingen annan, än 0111 man vill hafva ordning; och ordning, som i allt är beqväm, skulle jag tro äfven böra sträcka sig till anslag. Frih. Boye: Egentligen är nu fråga blott om propos., och då är jag af den tanken, att Frih. Silfverskjöld icke kan förvägras propos. på dess begäran. Om jag med ett ord får kasta mig tillbaka till hufvudsaken, får jag erinra derom, att ordningen kan vara ganska god, fastän Riksg.cont. icke får använda de medel, som af angelägnare behof sättas i anspråk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han ansåg sig pligtig att nu förnya den propos., han börjat framställa, men hvarunder H. Ex. blifvit afbruten. Frih. Boye: Här är en preliminär propos, begärd, och den måste väl i första rummet afgöras. Afslås den, då först kommer hufvudsakliga frågan till afgörande. Gr. Frölich: I händelse Frih. Silfverskjöld och den siste värde ledamoten vilja begära uppskof med hela utlåt., har jag ingenting deremot; men om man skall fortgå med regleringen af staterna, utan att veta, om man skall följa den ifrågavar. grundsatsen eller icke, kan jag ej samtycka till uppskof, utan nödgas då drifva frågan till votering, emedan jag fruktar, att den största oordning skall uppkomma, om man icke först afgjort grundsatsen. Hr Dalman: Jemte det jag instämmer med ilen siste värde talaren, får jag hemställa, huruvida, sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. till Infall å förevar, punkt, det kan vara formenligt att framställa propos., att punktens af - Den 8 Augusti f. m. görande skulle uppskjutas. För min del tyckte jag, att Hr Gr. o. Landtnäs propos. temligen allmänt besvarades med ja, Hr Tliam, Wolrath:
Regleringen häraf tjllhörer enligt Grundla»" gen Kongl. Majit, som äfven i Nåder förklarat sig vilja derom förordna ; men Riksens Ständer torde dock finna lämpligt att härvid göra den underdåniga anhållan , att Kongl. Majit i Nåder täcktes låta vidtaga Lön regleringen så snart att Militaire-Statérna måge lika med de Civile med nästa års början komma af förhöjningen i åtnjutande, samt att så väl i afseende å dem bland Militairen, hvilka år 1810 ej erhöllo tillökning, som ock i öfrigt enahanda grunder härvid måtte följas, som för CivHe Embets och Tjensternännens Lön - förbättring blifvit före» slagne I öfrigt beträffande det af Kongl. Majit ä«" skade särskildte anslag af to,000 R:dr till Ex» pectance Stat för lönlösa Officerares och andra Tjenstemäns underhåll , har Utskottet funnit en ‘sådan anstalt skälig i afseende å dessa Personers förtjenster under sednast förflutna krig, samt instäm» - Den 14 Juli, i*79 stamma med Statens pligt att gifva dem sin utkomst tills de efter hand vid yppande ledigheter kunna till tjenster på ordinarie Stat befordras i och Utskottet har derföre, på sätt Stats-reglerings-projectet innehåller, ä Indragnings-Staten afsatt omförmäldte summa af 10,000 R:dr , att på sätt Kongl. Maj:t i Nåder äskat till nästa Riksdag utgöra fond för en Expectance-Stat af denna egenskap. Eikmätigt Regeringsformen och Riksens Ständers Eeslut vid Riksdagen här i Stockholm 1809 och 1810 äger Kongl. Maj:t en oinskränkt rätt att disponera besparingarna å Stats Verkets utgifter inom Hufvud titlarna , men hvilka besparingar ej kunna blifva särdeles att påräkna efter upphörande af det förhållande sorn under sednast förflutna Krigsåren ägt rum, att Arméens kostnader på Preds-Sfat blifvit innehållne samt Krigs Fonden besörjt utgifterna.
Prof. 1847 och 1848. 7 Sami. 2 Afd. 8 Hafi. 3 18 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 53. digt finnes, hälla honom till arbete genom användande af den husbonde rätt, som andre fattighjon enligt 1 mom. äro underkastade. § 8. 1 morn. Sorn fattig-understöd är en nödhjelp af kristligt deltagande för den behöfvande, vare allt pockande, då det sökes, eller klandrande utlätelser om dess beskaffenhet, då det emottages, alldeles förbudna. Rättelse uti förment felaktighet af ledamot eller andre personer, som med fattighjonets försörjning haft befattning, må sökas hos fattigoårds-styrelsen. § 9. Då någon intages i fattighus eller till full fattigförsörjning, skall allt, hvad personen då eger, tillfalla fattigvården, hvars styrelse eger oinskränkt rätt att del använda. Om någon egendom sedermera tillfaller fattighjon, vare lag samma, derest icke fattigvården för hjonet dä upphör; dock bör, i detta fall, af den personen tillfallna egendom återgäldas den kostnad, som blifvit använd till underhåll af personen sjelf, dess maka och barn under 15 års ålder; ankommande det på fattigvårds-samhället att sådan ersättning helt och hållet eller till någon del efterskänka. § 10. 1 morn. Om afkastningen af fattigvården tillhöriga fastigheter och kapitaler, jemte inkomsten af sterbhus-af gifter, böter, kollekter, frivillliga gåfvor och andra sådana bidrag, icke äro för fattigvårdsbehofvet tillräckliga, skall, till fyllnad af bristen, först erläggas en afgift för året af högst åtta skillingar för mansoch fyra skillingar för qvinsperson, som är mantalsskrifven och fyllt 18 år; dock må för den, som befinner sig i serdeles knappa omständigheter, eftergift häraf kunna af fattigvårds-styrelsen beviljas. Hvad derutöfver erfordras fylles genom tillskott efter de i 2:dra art. bevillnings-förordningen stadgade grunder.
Ständer anses hafwa afstagit det begärda anslaget till Canalens fullbordande. Äfwensom frän Högwördige Preste-Ständet till Utskotten remitterats ett af Ofwer-Hof-Predikanten, nu mera XIV Statsoch B a n c o - u c sk o t t c II § Bistopen, Herr Doctor Ilellllln, inom Ståndet afgifwet anförande, innefattande, femte framställning af nödwändighetcn, att wid alla Werk, der Staten och enstilde äro med hwarandra intcresserade, de inbördes rättigheterne och pligterne i tid bestämmas, förflag, att wid fä wäl det under Riksdagens lopp till Götha Canals fortsättning redan lemnade understöd af ioo,ooa R:dr, som wid de bidrag ytterligare kunna till denna byggnad bewiljas, matte, fason, willor, förcstrifwas: i:o Att Bolaget förbinder stg att med de begärde 8/sg,ooc» R:dr owillkorligen bygga Canalcn inom utfatt tid färdig; men Staten berättigas att, i händelse Bolaget r denna förbindelse brister, antingen genom Nationens Ombud eller genom Regeringens ätgärdcr fullborda arbetet pä allmän bekostnad, dock emot full ersättning af Canalinkomstcrnc, i den mohn de inflyta. 2:0 Att, dä af de hittills förskjntne byggnadsbiträdcn sannolikt aldrig Staten kunde njuta någon utdelning. Staten ätminsione för de 845,«oo N:dr, sorn nu wörö i fräga att bewiljas, mätte inträda såsom Actieägare i Bolaget och för denna summa ewärdeligen taga sin andel med de öfrige Bolagsmännen !
Det må ursäktas mig att jag förvånar mig deröfver, att den man, som af Utsk:n blifvit åberopad såsom den der gått Utsk:n tillhanda med uplysningar ang:de bränvinsförordningens tillämpning under den förflutna tiden, alldeles förgätit att underrätta Utsk:n om en högst märkvärdig tvist, sorn förefallit inom det län, hvaröfver jag är styresman. Det hände Den 6 Maj f. m. 523 nemi. sistl. höst, att 7 å 8 bränvins-tillverkare icke började bränningen på den dag då rättigheten dertill var förvärfvad utan upskjöto dermed 2, 3, ja till och med 20 dagar. När bränningstiden var slut, inkommo de till K. Bef:b:de med ansökning om restitution af den erlagda afgiften, icke allenast till det belopp, hvarmed tillverkningen understigit det anmäldta beloppet på de dagar, då bränning ägt rum, utan äfven till hela beloppet på de dagar, då bränning icke ägt rum. Jag ansåg mig ej kunna medgifva restitution af afgiften för de dagar, då bränning ej ägt rum, och stödde denna min åsigt på 46 §:n i nu gällande förordning. Der heter det nemi.: »I fall åter under en månad tillverkning ej skulle upgå till det belopp, hvarför afgift blifvit erlagd, äge bränvinstillverkare att, då ett sådant förhållande med bränvins-kontrollörens intyg hos K. Bef:h:de styrkes, återlyfta så stor del af den erlagda afgiften, som mot minskningen i hans tillverkning svarar.» Om således en person, som anmält sig att bränna bränvin, icke gör det men försummar att inom den i 12 och 14 §§:na före skrifna tid anmäla att han från tillverkningen afstår, måste han ändock erlägga den bestämda afgiften för en månad.
Det ligger i sakens natur, att K:s Beflnde vid detta tillfälle böra bibehållas vid deras pröfningsrätt, oberoendfe af Magistratens och stadens äldstes Utlåt, i ämnet. Det är lyckligt, att redaktionen blifvit sådan den är, och att nu förändra ordet ”och” till ”eller” skulle endast lägga ett ytterligare band på K:s Beflnde, hvilket jag icke anser lämpligt, utan då Magistraten och stadens äldste stannat i stridiga åsigter, bör länsstyrelsen skilja dem emellan. Jag tillstyrker bifall till §:n sådan den är. Den 5 Augusti f. m. 47 Dä nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., alt i anseende till de ronde denna § framstäldte olika yrkanden, serskilda propos:r å hvartdera mom. borde framställas, hvarjemte Hr Gr. o. Landtm., efter framställning att Frih. Raab yrkat den förändring uti l:sta morn., att, i st. f. orden ”med utskänkning”, skulle införas orden ”under minuthandel med eller utskänkning af bränvin”, hemställde om R. o. Ad. utan förändring bifölle ifrågavande lista mom. Denna propos. besvarades med Nej, hvarefter lista mom. bifölls med den af Frih. Raab föreslagna förändring. Sedan vidare Hr Gr. o. Landtm, framställt, att, i afseende pä 2:dra morn., blifvit yrkadt, dels af Hr von Hartmansdorff, att, i st. f. orden ”i samråd med stadens äldste skall Magistraten”, måtte införas orden ”efter stadens äldstes hörande skall Magistraten”, och dels af Frih. Raab, alt de derefter följande orden ”efter beräkning af det kannetal bränvin, som genom minuthandel, och det, som genom utskänkning må anses komma att under försäljnings-året i staden föryttras” måtte uteslutas, biet detta morn., efter först lill bifall derå, utan förändring, framställd, men med Nej besvarad propos., antaget med de sålunda af Hr von Hartmansdorff och Frih. Raab yrkade förändringar.