Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Det är inte mycket vackert det där, sade hon, häntydande på sången, som i samma ögonblick skar igenom särdeles gällt. — Nej, det är det inte. De sjunga så förfärligt falskt. — Que voules-vouz? Des anglaises! — Madame är inte engelska? — Nej. Det såg jag genast. Rumäniska eller serbiska, enfin från någon af Balkanstaterna. — Nej, det är jag inte. — Grekinna? — Nej, jag är ingen sydländska, tvärtom från norden. Jag är svenska. — Omöjligt, svenskorna äro blonda. — I allmänhet ja, men inte alltid. Har madame lagt märke till de två unga lika klädda damerna vid öfra ändan af bordet? De äro också svenska, men inga blondiner. — Nej, dem har jag inte sett, men jag skulle aldrig trott, att madame var svenska. Min mor hade mycket väl reda på Sverige. När hon var ung flicka bodde er stora författarinna Fredrika Bremer i hennes föräldrahem i Lausanne. Nej, att madame är från Sverige! Jag gissade först på ryska. – Hvarför inte engelska, frågade Maja med ett skälmaktigt småleende. – Jamais de la vie avec cette expression là. Det var det hela, men tonen i hvilket det sades ville bibringa intrycket af att den främmande fann Majas utseende intressant, och detta intryck fick hon. Hon kom alldeles förtjust hem till sin man. Kan du tänka dig hennes mor kände Fredrika Bremer! Och vet du, hon trodde, att jag var grekinna, tillade hon till hälften smickrad, till hälften förlägen. — Det finns också fula grekinnor. Men hon tyckte inte, att jag var ful. — Det var märkvärdigt. Och hon proponerade mig att vara tillsammans med henne om förmiddagarna, då våra herrar äro invisibla. Hon går heller inte igenom kuren. Jag frågade om hon inte ville komma till oss och sitta i vår trädgård. — Ser man på! — Det vill hon gärna. De hade gått förbi här i går och tyckte det var så förtjusande. Så nu behöfver du inte längre vara ledsen öfver att jag är ensam och har tråkigt. Dagen därpå kom Majas väninna ganska riktigt. Det befanns emellertid vara för fuktigt att sitta i trädgården och tillräckligt svalt att göra en promenad.
Ack, du sagt ett vackert ord! ORESTES. Dock vi vilje oss besinna. PHRYGIERN. Det var icke vackert sagdt. ORESTES. Dåre är du, om du menar, att jag blodar halsen din; Ty du varken är en kvinna, eller räknas du bland män; Men att du ej måtte höja nödrop, jag ur borgen kom, Ty on Argos skri förnimmer, väckes det påstunden opp. 1545 Att med klingan Menelaos möta, jag allsicke räds; Komme han, med blonda lockar öfver axeln prunkande! Ty om han Argeier medför hit till denna kongaborg, Helena att hämnas, om han icke mig förskona vill, Samt min syster, och Pylades, som med mig utföre allt, 1550 Skall han skåda få sin dotters och sin makes tvenne lik. KHOREN. O ve, hvad olyckslott! I nytt elände, nytt förskräckligt, Genom Atreiderna störtad är vår kongeborg. HALFKHOREN. Hvad göre vi? förkunne vi till staden det? 1555 Eller tige vi stilla? HALVKHOREN. Vänninor; säkrast detta är. HALVKHOREN. Se, framför palatset, se, den hvirflande rök, Som genom ethern sig höjer, förklarar allt! HALVKHOREN. De facklor tända, för att bränna kongens borg, Den Tantaleiska; ej de afstå ifrån mord. 1560 HALVKHOREN. Slutet bestämmer Gud för oss mänskor, Slutet, huru han vill. Och väldiga hämdemakters kraft Har drabbat kongaborgen med blod För det slå Myrtilos stätten ur vagnastoln. 1565 KHOREN. Der jag varsnar Menelaos, närmad till vår kongaborg Skyndesamt: han visst förnummit hvad derinne föregår. Skynden er derför att skjuta reglar strax för dörrarna, Atreus' ättlingar derinne! Bjesse är den lycklige Emot den som ofärd drabbat: såsom dig, Orestes nu. 1570 MENELAOS. Jag kommit hit, förnimmande missdåd och våld
"Sedan så tänkte jag, John, att du skulle taga en annan hustru, som du skulle älska mera än mig. Och du skulle inte mer komma ihåg, och inte heller sakna mig. Och det var derför jag gret. Ack, John, jag har redan många gånger gråtit deröfver." Alma var ej längre förlägen; tårarna trängde sig åter fram i hennes ögon, ty det der kunde ju i alla fall inträffa. Hon hade ju blifvit så svag på de senaste tiderna; hon hade ständigt hufvudvärk och krafterna voro så medtagna, att hon knappast kunde hålla sig uppe. Och plötsligen framstod för hennes inbillning tydligt, hurusom John höll en annan kvinna, yngre, vackrare, friskare än hon just på samma sätt i sina armar, som henne nu. John var lika allvarligt stämd som hon. Båda sutto tysta. Alma sökte lösgöra sig från hans arm och flytta sig längre bort. Men John släpte henne ej. Han lyfte i stället upp henne på sitt knä, slöt henne intill sitt bröst och tryckte sitt ansigte mot hennes varma hals. "Han nekar inte till det, han skulle alltså göra så", tänkte Alma. Och hon kastade en förebrående blick på John. "Dyra, lilla Alma min, lifvet är ondt; bäst att hvarken tänka framåt eller tillbaka, utan blott njuta af sin lycka, så länge den varar." "Om vi skulle dö på en gång, John, så att inte någondera skulle bli lemnad ensam kvar." "Sluta upp nu redan, min älskling, med att tänka på döden." "Jag kan inte. Den sväfvar ständigt för mig. Ibland, då jag föreställer mig, att..." "Att hvad?" "Att du kanske skall dö," fortfor hon sakta och förfärad, "lemna mig och barnen..." Alma kunde ej mer hejda sin gråt. "Men, Alma, du är ju en riktig toka. Så barnslig du är! Nu skola vi fara hem, och aldrig mera komma vi midt i natten hit ut att svärma, då det har sådana följder. Få se, att du nu är sjuk i morgon." "Åh nej." Alma torkade sina ögon och försökte lugna sig. "Sätt dig här i aktern, så skall jag ro, och vi komma hem, så att det sjunger. Åhå, klockan är också redan half tre."
Maj:t föreslagne väsendtliga förändringer i gällande Lagstadganden; och anhöllo derföre, uti underdånig skrifvelse den 19 Augusti 1829, alt ifrågavarande Lagförslags pröfning och deraf följande antagande eller icke antagande måtte få hvila till Ständernas nästa sammanträde, samt att emedlertid förslaget, jemte Högste Domstolens deröfver afgifna utlåtande oek Lag-Comiteens bifogade omförxnälde motiv, måtte pä allmän bekostnad tryckas samt lämpliga antal exemplar deraf öfverlemnas till Länens Hushållnings-Sällskap, för att genom dessas försorg komma allmänheten tillhanda och blifva af densamma kändt, Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Vtskottens Betänkande, N:o 27. 7 Vid sista Riksdagen åter, då samma förslag, efter det Kongl. Majrt vidtagit de af Rikets Ständer sålunda önskade åtgärder och derjemte, till beredande af ytterligare upplysningar rörande förslaget i alla dess delar, Hushållnings-Sä Iskapen ULänen, och, der sådana ej finnas, Konungens Befallningshafvande, uppå Nådig befallning, underdåniga utlåtanden afgifvit, blef med åtskilliga af nämnde utlåtanden föranledde förändringar och modificationer å nyo, genom Nådig Skrifvelse den 22 Februari i834, till Rikets Ständers pröfning framstäildt, funno Rikets Ständer, efter ärendets vidlyftiga och utförliga discuterande, sig icke kunna det framställda förslaget godkänna och antaga. Utskotten anse vid detta förhållande öfverflödigt att i någon närmare granskning af Herr von Knorrings förslag ingå. Den omständighet nemligen, att Rikets Ständer vid sista Riksdagen, efter mogen pröfning, alslagit Kongl.
M:s Nåd. remiss å handlingarna i frågan om Bankens rättighet att erhålla liqvid för tvenne på densamma öfverlåtna äldre ltronofordringar; N:o 5, i anledning af Arrendatorernas af Klabböle Kronolaxfiske i Umeå-elf und. ansökning om eftergift i i83o års till Kronan utgående taxa för berörde fiske; N:o 6, i anledning af K. M:s Nåd. remiss å f. d. Kamereraren vid Strömsholms Stuteri-inrättning, Assessoren Landströms und. ansökning om afskrifning af dess skuld till stuteri-cassan. i56 Till pröfning företogs Exped.-Utsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda betänkande N:o 3, i anledning af dels väckt motion, rörande verkställigheten af den Exped.-Utsk. åliggande försorg om tryckning af hillänget till RiksSt:s protocoll, och dels ett inkommet anbud att samma tryckning å entreprenad öfvertaga. Frih. Cederström, Jacob: Den ifrågavarande kostnaden för tryckningen af hillänget till RiksSt:s protocoll är ganska betydlig och erfordrar noggrann beräkning vid beslutets fattande, hvadan Exped.-Utsk:s afgifna förslag ej synes mig, på nu uppställda grunder, vara antagligt. Jag känner ganska väl Hr Vougts skicklighet att ombesörja arbetet, och kan vitsorda, att Etsk. svårligen skulle finna någon tjenligare person att contrahera med; men jag kan icke godkänna hvarken det föreslagna priset eller prof-arket; hvad priset beträffar, emedan jag, efter Utsk:s beräkningsgrunder, ej kan bedöma, om det är för högt, och således nu endast vill reservera min tanka derom, intilldess Utsk. inkommit med ett nytt på andra grunder uppgjordt förslag; och hvad profarket angår, emedan jag anser, att såväl titulaturen vid tryckningen af StatsRådsprotocollen bör betydligen förkortas och sammanträngas, som äfven, att alla rubriker kunna tryckas mindre spatiöst.
Oell har detta väl inträffat, då stiger äfven sjelfmant osttillverkningen, framkallad af behofvet att tillgodogöra en ymnigare tillgång på mjölk. Då öfverläggningarne rörande tullagstiftningen nu i det närmaste äro afslutade, och jag troligen ieke finner mig upkallad att uti"den vidare deltaga, känner jag mig skyldig att i korthet bemöta de anfall emot denna lagstiftnings principer, hvilka med oväntad liflighet inom detta Stånd blifvit gjorda. Eli förkämpe vid dessa anfall har nu, såsom fordom, Hr Printzensköld varit. Det är således emot honom jag särskildt vänder mig. Uti ett skall jag likväl gå honom till mötes. Då han nemligen under föreg:de öfverläggningar särdeles misstyckt' de citater utur frejdade statsekonomiska författares arbeten, hvilka af hans motståndare en eller annan gång blifvit gjorda, vill jag gerna lemna sådana åsido. Der fakta tala så tydligt som hos oss, behöfves icke att ifrån dem hemta bevisning. Anmärkningsvärd! är dock, att, oaktadt denna motvilja, Hr Printzensköld sjelf, med ledsnad troligen erkännande auktoritetens inflytelse, icke försmått att på sådan stödja sig. De namn, han anfört, tillhörde visserligen icke lumpna författare eller vanliga tänkande menniskor, ej heller män af det yngre slägtet. Kejsar Joseph och den store Engelska statsmannen Pitt, ehuru dessa personligheter icke synnerligen väl sammanstå, voro nemligen de hvilka Pir Printzensköld framhöll. Emellertid, då jag hörde dessa, enligt hans åsigt förmodligen all motsägelse förkrossande namn tätt och ofta framdragas, rann det mig i sinnet, att det för den sednare troligen var en lycka att hans död inträffade så tidigt som skedde. Han hade möjligen eljest kommit att dela Sir Kobert Peels öde, hvilken sistnämnde säkerligen äfven var föremål för Hr Printzenskölds beundran löre den tidpunkt då han för England bröt dess nya framgångsrika bana. Hvad som på den sanna statsmannen sätter prägel är nemligen det, att han, med öppen blick för sin tids förhållanden, efter den lämpar sin statskonst.
Sådan Näringsärendernas vård nu befinnes, är den så styckad, att de mål , som röra Åkerbruk , Boskapsskötsel , Skogshushållning och Bergsbruk, eller råämnenas frambringande, höra under Kammar-Expeditionen , men deremot allt som beträffar Handtverk, Fabriker och Handel , eller varors förädling och omsättning, under Finance-Expeditionen. Lika så styckad är äfven Drätsel-Förvaltningen. Grundskatternas läggande på jord, bruk och bergverk , samt förvaltningen af Kronans fasta egendomar gå genom Kammar-Expeditionen. Bevillningsärender, eller de indirecta pålagorna, uppbörden och redovisningen för Kronans medel , tillhöra deremot Finance-Expeditionens åtgärder. På detta sätt äro dessa bägge förvalt ningsgrenar stympade eller sammanblandade, hvilkvilket måste åstadkomma collisioner och oreda, Den besynnerligheten, att Riksens Ständer - Den 1 December f. nt. 33 der i Sverige utgöra Finance-Ministeren, gör icke Föredragandens Embete i dessa mål mindre utan mera besvärligt , emedan han måste lämpa sin förvaltning efter Beslut, sorn ofta kunna vara alldeles stridande mot hans åsigter. Utskottets förslag i denna del synes mig derföre ganska väl betänkt. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag är ock af den tanka, att, under en sådan souverain styrelse, som den , då Fabian Wrede var på en gång Finance-Minister och Minister för Utrikes Ärenderne , borde dessa förvaltningsgrenar hafva varit åtskiljde af det skäl, att Financerne icke då administrerades af Riksens Ständer, ett skäl, hvarpå Herr von Hartmansdorff icke lagt mycken vigt, i synnerhet då han medgifver, att Föredraganden för Finance-Arenderne endast besörjcr en underordnad verkställighet af Riksens Ständers Beslut. Om så olyckligt skalle hända, ait Souver3initeten åter infördes i Sverige, skall äfven jag tillstyrka, att Finance-Ärenderne erhålla en serskildt Minister, men intill dess anser jag de bägge Förvaitningsgrenaroe icke böra åtskiljas, utan den , som vårdar
N:o 1, i anledning af verkställd granskning öfver Rikets Ständers justitie-ombudsmans embets-förvaltning under den sedan sista riksmöte förflutne tid; Med godkännande af Lag-utskottets, angående justitie-ombudsmans embets-förvaltning, uttalade omdöme, beslöt Ståndet i öfrigt, att lägga utlåtandet till handlingarne. N:o 2, i anledning af väckt motion, angående förändring af den i Kongl, förordningen den 16 November 1841, för fylleri och dryckenskap, bestämda påföljd; Gillades. N;o 3, i anledning af väckt motion, angående dels förändringli liden för de s. k. små-protokollernas insändande till hof-rätterne, dels ock utvidgning af samma protokoller; Bifölls. Prot.-utd.rag 33 och N:o 6, i anledning af väckt motion angående ändring i förfatlningarne örn hysättning. Godkändes. S. D. Föredrogs Lag-utskottets utlåtande, N:o 12, i anledning af väckt motion om förändring i trohetseden; Motionen ansågs böra remitteras till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. Från Hederv. Bonde-standet. S. 1). Föredrogos nedannämnde, genom protokolls-utdrag från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, ståndet kommuniserade motioner: af Friherre Falkenberg, Carl Axel, om anslag till armeens pensions-kassa, att användas för kaptens-pensionernas tillökning; och af Grefve v. Stedingk, Ludvig Ernst, om ändring af 1 kap. 3 § Missgernings-balken. Desse motioner lades till handlingarne; men hvad i anledning af den sistnämnde skriftligen och mundtligen anfördes skulle, genom utdrag af protokollet, öfverlemnas till Lag-utskottet. S. D. Föredrogos och biföllos: Stats-utskottets Utlåtanden: N:o 18, i anledning af väckte motioner att de extra anslag, som af Rikets Ständer för Allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under 4 år, och N:o 19, i anledning af väckt motion om inköp för statens räkning af hälften uti de bruksegaren Elsvik tillhöriga silfvergrufvor i Linde socken af Örebro län.
M.—- Om frågan på det sättet återkommer till Utsk., nemi. genom en ny motion om den und. skrifvelsen och underrättelse, att R. o. Ad. bifallit detta memor., så skulle, med afseende derpå att Presteoch BondeSt:n, som återremitterat detta memor. med anmärka., bland andra, om en dylik und. skrifvelse, UTtsk. sannolikare instämma i den önskan, som klefve föremål för nain motion, än om memor. helt simpelt återremitterades. Jag föreslår derföre, att R. o. Ad. bifaller memor. och tillåter mig på bordet lägga en särskild sådan motion, jag projecterat. Efter att sålunda hafva yttrat mig, kan jag icke underlåta att, såsom ett nytt bevis på det sannfärdiga sätt, hvarpå Hr Dalman så muntligen som skriftligen refererar, fasta uppmärksamheten på hans uppgift, att jag väckt motionen, ehuru här i memor. står tydligen alt läsa, att det är Prosten Åstrands motion. Hr C ederschjöld, Pehr Gust.: Denna discussion förråder på ett så märkvärdigt sätt, huru brant den backen är, som går ut på att förskingra R. St:s i grundlagen förvarade rättigheter. Man har börjat med, såsom Utsk. gjort, att autorisera sina fullmägtige att begära K. M:s sanction och K. M:s medgifvande till vinnande af credit utrikes, likasom icke de rörliga hypotheker, som Banken har i sina händer uti statsobligationer och inteckningar, skulle vara tillräckliga för att anskaffa den erforderliga crediten, då grundlagen säger, att Banken står under allm. lag; men jag tinner icke obilligt, att Utsk. gjort denna framställning, och vill också icke sätta mig deremot, utan tillstyrker bifall dertill. En talare har dock gått ett steg längre och sagt, att D«n i Maj. det Tore nödvändigt, att K. M. derom underrättades af Ständerna sjelfva, likasom dot skulle beböfvas mera för detta fall, än som hittills behöfts för alla de frågor, hvilka kunnat erfordras till verkställande af de beslut, som Ständerna vidtagit
Utskottets i andra punkten af utlåtandet gjorda tillstyrkande, nemligen: att, Rikets Ständer, för sin del, ville upphäfva hvad vid sistlidne riksdag blifvit stadgadt och genom den underdåniga skrifvelsen af den 19 Augusti 1848 hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldt, angående vilkoren för den af Rikets då församlade Ständer lemnade garanti för räntan ä anläggningskostnaden för en jernväg emellan Örebro och Hult, hvaremot Ridderskapet och Adeln funnit för godt besluta, att nämnde garanti upphör, så vidt något bolag med på densamma grundade rättsanspråk icke förefinnes, samt tillika, för den händelse, att ett sådant bolag upphört att existera, bifalla alla de åtta momenterna af det i samma punkt tillstyrkta beslut, med endast de förändringar, att, i femte momentet, dels framför orden ”utun lösen” tillädes orden ”i (allgodt släck,” och dels näst före orden ”Vill staten” infördes: ”och hör, för fullgörandet af bolagets förbindelser i detta hänseende, af Kongl. Majit godkänd säkerhet vara ställd;” att för sjunde momentet litt. a) antogs den af Vällofl. Borgare-Ståndet beslutade här ne dan omförmälde redaktionsförändring; samt att i åttonde momentet uteslöts följande mening: ''varande för öfrigt bolaget ej förpligtadt att erlägga någon skatt eller bevillning för jernvägen, inkomsten deraf, eller utdelning å aktierna;” hvarjemte Ridderskapet och Adeln lemnat sitt bifall till hvad Utskottet i de öfriga punkterna af ifrågavarande utlåtande hemställt och tillstyrkt. Högvördige Preste-Stundet har bifallit utlåtandet till alla delar, endast med följande redaktions-förändringar nemligen: l:o att begynnelseorden af Utskottets tillstyrkande vid slutet af 8 sidan erhålla * denna lydelse: ”att Rikets Ständer, under förbehåll att något bolag icke finnes, som kan göra lagliga anspråk på grund af Kongl.
Ty det är vanligt, att ett hus, der ett vinfat uppslås, förvandlas till vinhandel och värdshus, tilldess blott en mindre del af fatet återstår för eget behof; och detta ges tillkänna genom en tallruska såsom skylt. Jag gjorde ett par försök, utan serdeles lycka. På ett ställe kostade ett stort dricksglas endast 3 sk., ehuru vinet åtminstone var otadeligt. De förnämsta vinbergen egas af rikt folk, af furstliga och grefliga personer o. s. v., och deras källrar äro vanligen oåtkomliga. Har en bonde något bättre vin, så har han aldrig råd att hemma öppna något fat deraf, utan han säljer det orördt, under det han utminuterar och sjelf förbrukar endast det sämre vinet. Deraf kommer det också, att man sällan på ort och ställe får något godt vin. Rhein frambringar röda viner i mängd, hvilka i norden äro föga kända. Af dessa är den bekanta Assmanshäusern det ädlaste. Somliga äro mycket hetsiga, t. ex. Nahe-vinerna. Ingelheimer, Wachenheimer, Heidesheimer, Horchheimer äro ganska goda röda viner, isynnerhet det sistnämnda. En nordbo smaka, tror jag, de röda vinerna öfverhufvud bättre, än de hvita af sämre eller medelsort; ty dessa innehålla för mycken syra. Dricker man både rödt och hvitt, så lär det vara nödigt att ihågkomma följande: «Roth’ auf weiss’ macht heiss; Weiss’ auf roth’ macht todt.» För öfrigt bör märkas, att äfven de bättre vinerna hafva flera underafdelningar, beroende af några alnars åtskilnad mellan de ställen af berget, på hvilka de vuxit; t. ex. Rüdesheimer-Berg, Rüdesheimer-Hinterhaus och Rüdesheimer; Johannisberger-Schloss och Johannisberger-Klaus; Hochheim-Dom-Dechanei och Hochheimer o. s. v. Jemte Johannisberger anses det nära till vexande Steinberger för det bästa vin. Af det förra fås på stället bästa sort för ungefär 7 rdr b:ko pr butelj.
Således fick hvar och en, som löste sitt patent på någon viss näring, rättighet att idka den, utan afseende å andra omständigheter Följden var den, att många strömmade till slöjderna, utan skicklighet eller förlag och krafter att drifva dem. Hyrorna stego i Berlin genom behofvet af flera rum för de många mästarne, och arbete fattades. Emellertid liade de gift sig, och gingo under, mången måste rymma, lemnande hustru och barn i nöd, till föremål för Fattigförsörjningen. En annan skada uppkom äfven af Skrånas upplösning, nemligen upphäfvandet af disciplin mellan Gesäller och Lärgossar. Po - Den i5 Februarii, 5og Jicen måste göras strängare och vidsträcktare. Hvad man å ena sidan möjligen vänn på arbetslönernes nedsättning, förlorades genom hvarjehanda större utgifter å den andra. Samma händelser böra, för samma orsaker skull, äfven inträffa annorstädes. Bör fråga här blott blifva om jemkningar i NäringsFörfattningarne, så, enär Kongl. Maj-.t är enväldig i deras stiftande, och Riksens Ständer endast kunna anmäla önskningar i afseende derå, synes ej för Riksens Ständer återstå något annat än att framställa deras åsigter af detta vigliga ämne, och hos Kongl Maj:t anhålla om Författningarnes öfverseende och modifierande efter tidens kraf. Hvad Näringsskolor beträffar: så fruktar jag, att de värda Ledamöter, som derom yttrat sig, förblandat frågorna om utbildning till lärdom och till slöjdeförfarenhet. Undervisningsanstalterna för den förra, hafva egentligen icke att göra med den sednare, utan så vida det angår de för hvarje menniska i allmänhet nödiga kunskaper att låsa, skrifva, råkna o. s. v. Läroverken för slöjderna åro Landtbrukarens verkståder. Saken år practisk och inhämtas bäst under sjelfva handteringens verkliga utöfning. Herr von Heijne, Seorg: Både vid 1813 och 1815 års
På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 3 bilagor (A—C). 964 Riksdagen 1815. Bilaga A till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 3 Julii 1815. Herr Silverstolpe anmälde några förslag till ändringar i Grundlagarne: Föreslås ett nytt stadgande i Regerings-Formen om möjligheten af Utlänningars naturalisation till Svenske Medborgare, och vilkoren för densamma. Bilaga B till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskotts Beredning den 13 Julli 1815. Så väl af skäl, som Beredningen ej trott sig behöfva utveckla, som i enlighet med hvad hittills brukligt varit, föreslog Beredningen, att slutet af 16 § Regerings-Formen måtte i slutet erhålla följande tillägg: Norrmän, som till Sverige inflytta, njuta Svensk. Medborgarerätt frän den tid de sig dertill hos Konungen anmäla. Utlänningar, sorn bekänna sig till Christna läran, hvilka 6 års tid innehaft ordinarie Embete, Burskapsrätt eller varit Fastighets-ägare, vare berättigade att såsom Svenske Medborgare anses. Andre Utlänningar måge efter 6 urs vistande i landet sig hos Konungen anmäla, som äger pröfva, huruvida Medborgarerätt dem må förunnas. Bilaga C till Mern. Nio 28. 965 Bilaga C till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 13 Julii 1815. Af det förslag, Beredningen afgifvit såsom tillägg till 16 § Regerings-Formen, antogs efter någon justering hela redactionen, men beslöts, att den skulle föreslås till en ny § mellan den 67 och 38 i Regerings-Formen. 966 Riksdagen 1815. Memorial med förslag till ett tillägg vid 60 § Regerings-Formen.