Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Är någon gripen efter 10 punkten, eller eljest utan att sådan åtgärd lill hans häktning vidtagen blifvit, som i 9 punkten sägs; då skall den, som honom gripit, utan dröjsmål anmäla förhållande! hos Konungens Befallningshafvande, eller Kronofogde eller Länsman å landet, eller Borgmästare och Råd i stad, som pröfvar, om den gripne skall i häkte sältas eller genast lösgilvas. 12. Hvad om Konungens Befallningshafvande eller Borgmästare och Råd här sagdt är, galle äfven om Polisembelsman, der sådan för viss ort eller stad särskildt förordnad finnes. 13. Varder embetseller tjensteman häktad; då skall anmälan derom, utan dröjsmål, göras hos hans närmaste lörman. 14. Den som häktad är, skall ock utan dröjsmål till allmänt häkte föras. 15. Inom hvad tid häktad person skall inställas vid den Rätt, som har att ransaka om brottet, hvarför häktningen skett, derom lände lill efterrättelse hvad särskildt stadgadt är. 16. Finner Rätten brottet vara af den beskaffenhet, alt den tilltalade derför ej häktas bort, eller saknas eljest giltiga skäl för häktningen; varde den tilltalade lösgif - ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 204. 7 ven. År brottet sådant, att han mot borgen må på fri fot vara, och ställer han den säkerhet, vare lag samma. 17. Nu finner Rätten, emot tilltalad person, sorn på fri fot är, sådana omständigheter, att han förty häktas bör; förordne då om hans häktande. 18. Rätten ege att häktad person lösgifva, när omständigheterna dertill föranleda. utan hinder af beslut, som om häktningen förut fälladt varit. 19. Olver Rättens beslut om häktning eller om häktad persons qvarhållande i häkte må klagan af denne föras genom särskilda besvär; dock gånge heslutet ej dess mindre i verkställighet. 1 ty mål vare klagan ej till viss tid inskränkt. 20.
A. 3 sådan utredning, icke heller vara i tillfälle bedöma, till hvilken utsträckning och under hvilka vilkor den ifrågaslällda ersättningen borde ega rum, om densamma borde tillgodokomma endast nuvarande innehafvare af de indelningar, hvilka genom nedsättningen komme att minskas, eller utgå för all framtid, med afseende å hvilket allt Rikets Stander funne sig för det dåvarande förhindrade att bevilja det af Kongl. Maj:t för ändamålet äskade anslag. Sedan, med anledning af Rikets Ständers sålunda anmälda beslut, Kongl. Maj:t behagat i Nåder förständiga Dess och Rikets Kammar-kollegium och Stats-Konlor, att å de personer och inrättningar, af hvilka, i händelse den ifrågaslällda förändringen med salpeterhjelpens beräkning inom de Småländska länen skulle ega rum, anspråk å ersättning kunde väckas, låta författa sådana uppgifter, som Rikets Ständer ansett för frågans pröfning erforderliga, och att med berörda uppgifter till Kongl. Maj:t inkomma, har Kongl. Majit, efter det denna föreskrift blifvit af vederbörande fullgjord, ånyo tagit frågan i Nådigt öfvervägande, hvarvid tillika förekommit en af Hedervärda Bande-Ståndet vid sistförflutna riksdag hös Kongl. Majit gjord underdånig framställning i ämnet, innefattande den på anförde skäl grundade anhållan, att Kongl. Majit måtte i Nåder förständiga vederbörande uppbördsman och räntetagare inom de tre Småländska länen att från och med år 1831 debitera och derefter uppbära salpeterhjelpen efter ursprungligt kronovärdi; och då Kongl.
Om man beräknar, att en sjuksäng å ett lasarett kostar 240 å 260 rdr i underhåll om året, skulle således för dessa 14,000 rdr 50 a 60 sjuksängar kunna året om under - Den 3 Mars e. m. 125 hällas, och om hvarje sjuk beräknas vistas å lasarett i medeltal 40 dagar, skulle omkring 500 sjuka årligen med den angifna summan kunna vårdas. Jag frågar, om det kan vara skäl att upphäfva ifrågavtde vackra påbud, genom hvilket vård kan årligen beredas 500 sjuka å rikets lasaretter. Det förefaller mig rätt eget, att förslaget om uppbäfvande af dessa penninge-insamlingar blifvit väckt af en riksdagsman från Gotland, ehuru dess lasarett deraf haft en årlig inkomst af mellan 3 å 400 rdr, och jag vid ett besök på Gotland hört klagomål öfver, att detta lasaretts tillgångar äro särdeles knappa. Det är visserligen förhållandet, att Preste-St., som väl borde föra talan för all välgörenhet, har bifallit Utslcts hemställan och såsom hufvudsakligt skäl derför anfört, att redovisningen för de penningar, som hopsamlas vid ifrågavide tillfällen, medför alltför stort besvär; men jag anser detta skäl icke fullt giltigt, ty presterna hatva ju under sednare tider blifvit befriade från en mängd åligganden de förr haft, och borde väl dessutom, sin kristliga pligt likmätigt, icke undandraga sig att befordra välgörenhet och till dess utöfvande uppmuntra. Ehuru de författningar, som innehålla föreskrifter om dessa penningeinsamlingar tillämpas på olika sätt och på många orter icke alls iakttagas, anser jag dock på anförda grunder att de icke böra upphäfvas, utan böra qvarstå, samt anhåller om afslag å Utsk:ts hemställan. Hr von Ehrenheim, Pehr: Till en början torde jag i anledning af Hr Huss’ yttrande få erinra derom, att Utsk:ticke sagt, att ifrågavide uppmaning till insamlingar vore opassande, utan att detta uttryck förekommer i den motion, som legat till grund för Utsk:ts framställning. Hvad sjelfva saken angår, kan jag icke neka, alt jag finner en föreskrift om insamligar föga lämplig.
Ett annat sorgligt exempel lemnade kronobrännerierna i Sverige och de oroligheter, sorn i följd af deras inrättande uppkom 1110. Beträffande afgifterna för bränvinshränningen, så enär de stora statsutgifter, som erfordras ej blott för befrämjande af samhällets förkofran och utveckling, utan ock för vidmakthållandet af det förbättrade samhällsskicket, icke lämpligare kunde utgå, än genom beskattningen af föremål, som icke äro oundgängliga lefnadsbehof, men likväl i större mängd förbrukas, ansåge komitteen, att beskattningen af bränvin destomindre borde undgå att fylla en del af statsbehofvet, som denna varas missbruk beklagligen ofta föranledde betydliga utgifter för staten. Allt sedan år i638 hade bran vinsbränningen här i landet varit under omvexlande former beskattad. I alla Kongl. Maj:ts Md. Proposition, N:o 26. 11 andra länder linde styrelserna, liksom här, redan tidigt ansett denna näringsgren höra uppbära en dryg del af stålens holdor. I Storbritannien inbragle år r845 afgiften för hränvinsbränningen S 5,759,562: i3. ii. sterling, hvarjemte i afgifter för försäljning af bränvin inflöto £ 1,071,747: 6. 91. eller tillsammans £ 6,63i,3io: — 8J-; hvadan således afgifterna för tillverkning och försäljning af bränvin öfverhufvud uppg ingo till omkring 4 sli. eller 2| r:dr svenskt banko på hvarje person af landets befolkning. I Preussen inbragte beskattningen å bränvin, hvilken motsvarade ungefär 8 sk. banko per svensk kanna, år 1844» en summa af 5,916,475 thaler, som, fördelad på landets folkmängd, utgjorde omkring 33 sk. banko på hvarje person. I Danmark gjorde skatten äfven omkring 8 sk. banko per svensk kanna sexgradigt bränvin. Till ungefär samma belopp uppgick den äfven i Norrige, der den beräknades att inbringa 160,000 species.
Den, som, jemnlikt BevillningsUtskottets af Högh R. 0. A. samt Iledérv. BondeStändet godkända Förslag, vill, att för införandet af alla slags Ull skall bestämmas en Medel-tull af 4 sk. per U, löstalja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer i likhet med Högv. Presteoch Vällofl. BorgareStändcns beslut, Införsels-tullen lör 1 U Ull, som icke öfvergår ett värde af 1 R:dr B:co att utsättas till 2 sk. samt för 1 $ Ull, som öfverstiger 1 R:dr B:co värde, till i5 procit af värdet. Voteringen härom utföll med 60 Ja och 5t) Nej. Och som Ja vunnit; altså är för införandet af alla slag Ull bestämd en Medel-tull af 4 sk. Per %• Hvilket allt Förstärkta StatsUtskottet skolat hos R. St:r vördsamt anmäla. N:o 395. R. II. Stlrs Förstärkta StatsUtskotts Memorial, angående Städernes Salu-Accis. Då, enligt aflålne ProtocollsUtdrag af den 29 sist). Januarii samt 1 innevarande månad, respective RiksStånden godkänt de Voterings-propositioner Bevillningsutskottet, i Memorial N:o 64, för afgörandet af frågan om Städernes Salu-Accis, föreslagit; bar af Förstärkta StatsUtskottet omröstning, till följd af R. St:rs berörde beslut, denna dag blifvit i behörig ordning anställd, nemligen: 444 Stats -Utskottets Efter 1:sta Propositionen:
Sä länge Hemmansägaren mäste sakna utwäg, at med penningar fä upfylla och godtgöra alla sina förbindelser såsom Rusteller Rotehållare, bör han icke medgifwaucwidgande och rilökning deri, son» ofelbart sedan skulle öppna »väg för nya päftaenden. Suteligen fär jag anföra, det jag funnit anmärkningswärdt, at pä tilkännaaifwande af inisjbruk, til »vinnande af rättelse, Utskottet icke meddelar annat yttrande, an bet at de ankomma pä särskild anmälan pä »vederbörlig ort, och om ä ena sidan denna anwisning ar öfverflödig, dä denna utwäg ar allmänt känd, torde det ä andra sidan skäligen böra räknas til Oeconomi^-Utskottets äliggande, at förestä rättelser i allmänna mihbruk, somtämmeligen allmänt medgiftves i före»varande amne existera och af Utskottet icke blifwit motsagde. Jag hade derföre önskat, at til uplysanve af Rustoch Rotehällares samt Ryttares och Soldaters ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, och tk undanrödjande af de stora olägenheter, som upkomma af obestämda föreskrifter och saknad 1422 Den Zo Mars. saknad kännedom af gransen emellan rättigheter och skyldigheter dem emellan, Högloft. Mffoltet hade föreslagit, at hos Konungen den underdäniga anhållan matte göras, der Herrar Landshöfdingarne borde anbefallas, at, uppå sseende anmälan af Nustoch Rotehållare, Soldater, Ryttare och Batsman, meddela yttrande, som i grund af Författningarne bestämde förenämnde rättigheter och ssyldigheter til ömsesidig rättelse, samt at det borde åligga wederbörande Krono-Betjening, at da olika begrepp derom upstod, under åberopande af hwad Författningar stadga och i grund deraf, emellan Rustoch Rotehållare, Soldater och Ryttare behörige l^igvi. cler upgöra.
Herr Cederschjöld: Jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff i anhållan om återremiss, och till de värda Ledamöter, som med långa tal och votering säga sig vilja förkorrta Riksdags-Ärendernas behandling, får jag hemställa, om de ej skulle finna, att Ekonomiutskottet har bättre tid än Ridderskapet och Adeln att sysselsätta sig med detta ärende. Herr Rosenblad: Med tacksamhet för Friherre Boyes mig lemnade exempel att förlänga discussionen, får jag, då Grefve von Rosen fortfar i sin anhållan om proposition på återremiss, för min del ödmjukast begära proposition till afslag å Utlåtandet. Herr Munck af Rosenschöld: Jag skall ej vidare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, eller förlänga discussionen, utan blott anhålla om proposition lill återremiss. Den ii December f. m. Herr Gref ven oell Ordföranden framställde derefter följande Voterings-Proposition: Den, som anser EkonomiUtskottets Utlåtande i anledning af väckt Motion om belåningsrättighet uti Publika Fonder å ritorr Spannemål böra, på grund af de dervid gjorda anmärkningar, lill Utskottet återremitteras, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses: EkonomiUtskottets berörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagit.. Hvilken Voterings-propositiorr af Ridderskåpet och Adeln godkändes, samt anslogs. Herr Grefven och Ordföranden t i 11- kännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Voteringen börjades kl. half till 12 f. m., och befunnos, efter voteringens slut kl. en qvart till 1 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 73. Nej — 38. 53 II. 3 * 36 Don ii December f. m.
Den värde talaren kunde derföre gerna hafva sparat sin opåkallade och opassande insinuation, ty för så vidt den var riktad mot mig, tillbakavisar jag densamma på det bestämdaste. Den 12 Februari e. m. 4S5 Af det som jag nu haft äran anföra, anser jag det vara någorlunda tydligt och fullständigt ådagalagt, att af alla de förslag, som i denna fråga blifvit afgifna, är Hr von Hartmansdorffs just det som aldra minst kan rekommenderas. Deremot får jag tillkännagifva, att jag för min del ställer Gr. Ehrensvärds förslag framföre det nu gällande valsättet. Den lmfvudsakligasle olägenheten vid detta sednare är, att det sker indirekt, eller genom en dubbel omgång. Derigenom försvinner till en stor del den stora fördel som ligger i klass-indelningen till Bänkm:s-valet, och hvars syfte är att skydda minoritetens rätt, ty om också denna ägde åtskilliga representanter ibland bänkmännen, så blifver alltid dess andel vid det nya Eleetors-valet, om icke alldeles utesluten, åtminstone betydligt reducerad. Det rättaste vore således, enligt min tanka, att från en sådan klassindelning direkte välja Eleetorer såsom Gr, Ehrensvärd föreslagit. Klasserne borde likväl då icke vara sä små, som de närvar. bänkm:s-afd:ne, enär det i sådant fall kunde inträffa, att inom någon klass blefve brist på lämpliga Eleetorer, och jag tror att äfven i detta afseende Hr Gr. Ehrensvärd någorlunda träffat det rälta, då lian föreslagit att Ståndet borde indelas i 10 klasser, hvaraf hvar och en borde utse 3 Eleetorer. Redan vid remissen af Hr von Hartmansdorffs motion bade jag tillfälle att närmare utveckla och motivera detta förslag, och vill derföre nu icke vidare uppehålla R. o. Ad. dermed. Jag slutar således med den förklaring, att jag helst skulle önska framgång åt Gr. Ehrensvärds förslag, men om detta icke skulle vinna bifall, så röstar jag för bibehållandet af det närvar.
Jag har ingen anslagit en bestämd plats på andra sidan i vår anpapegoja alls l Och efter hvad s o m nu skett, vå- nonsbilaga för s. k. legala annonser och för dem fastgar jag ej ens tänka på att skaffa mig en dylik, ställt ett pris, som rätt mycket understiger vårt fullkomligt inseende min oförmåga att sköta annars beräknade annonspris, eller för födelse-, den! D å jag nu så hjältemodigt erkänt papeförlofningsoch vigselannons kr. 1: 50 gojbristen i mitt lilla h e m, så hjälp mig barmsamt för dödsannons inom ram kr. 5: — härtigt m e d en annan sak! Ser ni, uppriktigt ett pris som måste betraktas som synnerligen modesagdt, är j a g icke riktigt slängd i mitt modersrat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning Ullkännayifvandet därigenom erhåller. * Införandet försenadt på grund af bristande Ttednktitmen af Tdun. utrymme. 2 * - — V. K. 365 " Familjemeddelanden ". Bringar, Broscher, Begär Armbaud, Kedjearmband, prisuppgift innan. uppJröp Kedjor. Nålar, göres på annat Silfverarbeten, Bordsilfver. håll. Modernast! Solidast! Billigast IDUN 366 mål, skam till sågandes, annars hade jag kanske blifvit » blåstrumpa ». Säj m e j, hvad menas egentligen m e d » beriktigande »? I min okunnighet har jag trott, att det betydde, t. ex. i detta fall, att rätta en faktisk felaktig uppgift i mitt svar. M e n jag har j u aldrig sagt, att » papegojorna i fångenskap få äta kött » etc. Så här skref j a g: » I fångenskapen vänja de sig vid kött och förtära sådant m e d begärlighet; de böra ej få för m y c k e t kött, ty då bruka de ofta rifva af sig fjädrarna ». Jag böjer mig för » El Lepaes » auktoritet V.
December 1846 meddelade nådiga befallning, indelnings-kommissioneri upprättat förslag till de för fältjägares underhållande afsedde rotars fördelning å fyra kompagnier, serskildt under närvarande förhållanden, då åtskilliga rotar inom Underåkers, Åhre och Kalls socknar skola erlägga vakans-afgift, och serskildt för den händelse, att desamma, genom upphörande af deruti indelade hemmans arbetsskyldighct till Gustafs och Carlbergs kopparverk komme att effektiv rotering utgöra, äfvensom kommissionen serskildt uppgjort fördelning af de till rusthåll utsedda rotar, sådan kommissionen trott den lämpligast böra emellan de begge sqvadronerna ega rum; samt slutligen att, med anledning af det kommissionen jemväl i nåder gifna uppdrag att uppgöra förslag till den ersättning indelningshafvare, som å nuvarande inqvarteringshemman njuta husrum, böra derför undfå, sedan inqvarterings-förmånen, genom des - 44 Kongl. May. Is Nåd. Proposition, N:o 64. sa hemmans deltagande i roteringen, kommer att upphöra, kommissionen på grund deraf, att vid 1825 års rotejemkning nämnda hemman för inqvarterings-besväret i allmänhet befriades från half rotering, ansett sig böra i underdånighet föreslå, att denna ersättning måtte bestämmas till half rotevakans-afgift, sådan den för hvarje år blifver fastställd; och yttrade Kongl. Majrts befallningshafvande härvid, på uppgifna skäl, den förmodan, att för närvarande ganska få, om någon skulle finnas till omförmälda ersättning berättigade, men ansåg likväl, för det fall att sådan godtgörelse funnes någon tillkomma, serskilda medel dertill, såsom ock i instruktionen afsetts, böra vara anvisade.
Representationj Bergsbrukens; se Riksdags-Ordningen §.14. ^ , Universitetens; sc Riksdags-Ordnin gen §. i3, 2 inom., §. 17,2 morn. Reserv-Batterier ; se Anslag för en gång a0 , förråden/ sc Bevärings-manskapet. » fonder för Låne-Contorcn, och om reglementariska stadganden i afseende å den för Banco-Discont-Verket bestämde Reservfond, Re se-under sto d ; se Vetenskapsmän. Reseoch Tractaments-penningar till Civile; se Anslag 29; Riksgälds-Gontoret 38; Hufvud-Titel» Andra. „ „ penninge-anslag under vissa Titlar*, deras förändrande till förslags-analåg Re slant i erne under Stats-Verkets ordinarie inkomster ; se Stats-Verket, dess inkomster, N;o 54 pag. 10, N:o 2o5, pag. 12. R esti tu tioner j sc Riksgälds-Contoret 38. Restrahsakningar: förändrade tider för deras verkställande inom Vesterbottens Län ,,,,, Revision öfver Stats-, Banco-och Riksgälds-Verkcn ! förlängd tid derför; se Riksdags-Ordningcn §. 68. tiden för Revisorernas nästa sammanträde , , Revision/ sc Granskning; Berättelse; Låne-Contoren i Götheborg och Malmö; Banco-DiscontVerket. Revisionsskilling; sc Rättegångs-Balken 2. Revisorer, Rikets Ständers; deras berättelse; se Berättelse. „ vid denna Riksdag valde „ tiden för deras nästa sammanträde , , , , se Instruction. Richert^ Expedit ions-Secreterare ; sc Lag-Comilén. Riddare-Syne* Rätt; sc Kämners-Rätt; RättegångsBalken 4* Ridderskapcts och Adelns representationssätt ; se Riksdags-Ordningcn §. 12. Riddarhus-Fiskalen; hans aflöning; se Riksdagskostnadcr. Ridderstolpe, G., Hof-Marskalk ♦ söker återfående af en inteckning; se Förbindelse.
Ingen förbråken eller snöpt skall komma in i Herrans församling. Skall ock ingen skökoson komma i Herrans församling, ja ock efter tionde led; utan skall platt intet komma i Herrans församling. De Ammoniter och Moabiter skola icke komma in i Herrans församling; ja ock efter tionde led; aldrig skola de komma in i Herrans församling; Derföre, att de icke ville möta dig med bröd och vatten på vägen, då I drogen utur Egypten; och dertill lejde emot eder Bileam, Beors son, den spåmannen utaf Mesopotamien, att han skulle förbanna dig. Men Herren din Gud ville icke höra Bileam; och Herren din Gud förvände dig den förbannelsen uti välsignelse; derföre, att Herren din Gud hade dig kär. Du skall dem hvarken godt eller äro bevisa i alla dina lifsdagar evinnerliga. Edomeen skall du icke för styggelse hålla; ty han är din broder. Egyptien skall du ej heller hålla för styggelse; ty du hafver varit en främling i hans land. De barn, som af dem födde varda i tredje led, de måga komma in uti Herrans församling. När du utdrager utu lägret emot dina fiendar, så tag dig vara för allt ondt. Är någor ibland dig, som icke är ren, att honom om natten något vederfaret är, han skall gå ut för lägret, och icke igen inkomma; Förra än han mot aftonen tvår sig i vatten; och när solen nedergången är, skall han åter komma i lägret igen. Utanför lägret skall du hafva en plats, der du ut uppå går till dina tarfver; Och skall hafva en staka vid bältet, och när du dig derute sätta vill, skall du grafva dermed; och när du sutit hafver, skall du med mullene öfverskyla det af dig gånget är. Ty Herren din Gud vandrar i dino lägre, att han skall frälsa dig, och gifva dina fiendar för dig; derföre skall ditt lägre vara heligt, att ingen skam skall sedd vara ibland dig, och han vänder sig ifrå dig. Du skall icke igen antvarda husbondanom tjenaren, som ifrå honom flyr till dig.
Dessa bataljoner exercerades af stammens befäl, och som man beredde sig på allvarsamt användande af dessa trupper så länge kriget stod för dörren, gjordes ifriga bemödanden att begagna den tid, som var för handen, emedan infallet i Norrige väl var att förutse, men berodde af oss sjelfva att företaga, när omständigheterna så fordrade. Bataljonerna kommo också slutligen i elden och slogos väl. Jag hade tillfälle att personligen se en af dem åtskilliga gånger, nemi WestgöthaDals. Det var en glädje att åse, huru detta manskap, ledt af den ringa delen stam, nemi. Ddel. begick sig så väl i fråga om skötsel, som om att slåss. Det är från denna tid, och jag kan ej neka att ju äfven jag hade någon del häruti, som dessa försök blifvit gjorda för att för framtiden blifva öfvertygad om huru mycket befäl och huru mycket stamtrupp som behöfdes för att leda ett Beväringsmanskap, som var exerceradt. Derföre var det med glädje som jag och alla andra vid Arméen sago att detta förslag lyckades, och att en sålunda bildad trupp var fullt användbar i fält. Denna tröstegrund har följt mig i 40 år; jagbar aldrig ett enda ögonblick misströstat, att icke Svenska Arméens stam i förening med 3 eller 4 klasser Beväring skall bilda en god trupp, såvida nemi. Beväringsmanskapet erhåller den öfning, som erfordras, och som R. o. Ad. för sin del i går afton gjorde ett stort steg framåt att befordra. När jag således å ena sidan föreställer mig det absoluta behofvet, icke, såsom Hr Stjernsvärd sade, att fördubbla stammen, utan att göra den åtminstone tre gånger sä stor, så att stammen utgör ^ och Beväringen så har jag å andra sidan den tröst af min erfarenhet från kriget, att det låter sig väl göra, emedan det då lät sig göra med en \ stam och Beväringsmanskap.
Den ansedde konstkritikern L. Pietch yttrar sig i Vossische Zeitung särdeles berömmande om den svenska artistens arbeten. Med. doktor Mary V. Mitchell, professor of Physical Culture vid Womans College i Baltimore, har vistats 3 månader i Stockholm för att här stuSparkasseräkning torde vara den för mindre kapitalister, för tjänstemän, ensamstående fruntimmer m. fl. lämpligaste och bekvämaste form af bankräkning. Enligt annons i dagens nummer godtgör Stockholms Kreditoch Diskontoförening 4 ' / 2 % ränta å dylika insättningar samt beviljar dessutom vissa afsevärda lättnader vid uttagningar af innestå- ende medel. Utom Stockholm boende personer torde lämpligast vända sig direkt till banken. En hittills i vårt land ensamstående affär grundades för nio år sedan i Stockholm af en samvetsgrann och fint bildad kvinna, som med densamma verkat till stor nytta. » TA. Tjäders inackorderingsbyrå » var dess namn, och dess ändamål var och är att anskaffa goda hem i Stockholm åt den studerande ungdomen, inackordering på landet åt stadsbor, anskaffa guvernanter, värdinnor, affärs-, sällskapsoch hushållsbiträden, ge anvisningar på in-, och utländska pensioner, uträtta kommissioner, verkställa uppköp m. m. Hufvudbyrån i Stockholm skötes och äges numera af fru Nanna Strand och fröken Ella Rosling, men den 1 instundande april öppnas i Kalmar en filial till densamma af fru Thecla Tjäder själf, som till följd af förändrade familjeförhållanden nvligen flyttat dit. För södra Sverige torde denna byrå blifva till nytta genom dess mångsidiga arbete och genom den mångåriga kännedom innehafvarinnan äger om hufvudstadens olika förhållanden på alla hit hörande områden. Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! förvånande mängd tal, sånger och andra roligheter förbrukats. Därför började både ljuslågor och som fortfarande med oförminskad sinnen att mattas, då det nu led in på småtimmarne. I det stora hotellet var det tyst, alla sofvo framgång uppför » Gioconda », gaf i måndags till utom en stackars kypare, som satt i serveringsomväxling den tydligen ännu alltid lika populära rummet vid en nedskrufvad gaslåga och väntade operan » Carmen ».