Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I våra grannstater Danmark och Norge hör man ofta alldeles likartade anmärk:r framställas. Svårigheten för alla dessa styrelser, likasom för andra personer vid andra tillfällen, har legat i att kunna decidera sig. Hade man här begärt stora anslag för kanonslupars och jollars byggande, så hade de måhända blifvit beviljade; men jag tror icke att Hr Brakel skulle blifvit mycket belåten dermed. För öfrigt delas denna brist på framtidsblick af Hr Brakel sjelf. Han begärde vid 1856 års riksdag anslag till 16 linieskepp, då Regeringen äskade til! 8. Om Regeringen således begick ett misstag, så har Hr Brakels misstag varit jemnt dubbelt så stort. Om denna plan hade kunnat genomdrifvas, så hade skeppen visserligen varit nyare än de nu befintliga, men föga mera tidsenliga, och det hade endast varit ännu smärtsammare att nödgats sätta yxan på dem. Hr Brakel föreslår Franska skeppet »La Gloire» såsom en typ, efter hvilken vår flotta bör byggas. Jag lemnar derhän, huruvida den af komitén föreslagna pansarfregatten är den bästa möjliga; men åtskilliga anm:r torde också kunna göras mot »La Gloire». Dessutom kan komitén såsom en ursäkt för sig åberopa att, ehuru dess betänk, utkom efter, det dock var uppsatt före striden vid Harriton Roads, som öppnade ett nytt perspektiv inom sjöväsendet. Om man således anser att komitén saknat framtidsblick, så torde det ock kunna sägas att Hr Brakel icke sett eller icke uppfattat händelser, som redan inträffat. Vill man, med iakttagande af våra lokala och financiella förhållanden, söka en typ för vår framtida flotta, bör man ej låta sina blickar stadna vid stränderna af la Manche, utan låta dem öfver Atlanten lärdas till Nya Verlden, dit Regeringen ock afsändt en officer, kunnig i både skeppsbyggnad och machinväsende, för att på stället taga kännedom om de nya uppfinningar, som der blifvit gjorda.
Bland tjugo eller trettio Magter, med hvilka vi äro eller kunna komma i handelsförhållanden, - hafva vi reciprocitefs-fraCtater ined några få, och antingen skulle förhöjningen påbjudas partielt såsom å vissa varor, hvilka hufvudsakligen till oss exporterades från ReciprocitetsStater, en åtgärd, som ehuru ett slags vedergällning,- likväl kunde blifva för oss skadlig, eller ock måste den blifva generel för varor, sorn till mer eller mindre qvantiteter utfördes från flere Stater, än de, med hvilka vi stå i reciprocitetsförhållanden, då verkan bäraf icke allenast kunde blifva skadlig för vårt land, utan äfven för de länder, mot hvilka vi icke hade skäl att utöfva någon mercantil hämd. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten på ett annat förhållande, att nemligen, i händelse Regeringen skulle finna, att våra råämnen utfördes till förderf för inhemska näringarne, men den utländska Magt, som vore deras afnämare, icke uppsatte utförselstullen på sina för oss behöfliga varor, kunde Styrelsen icke heller Den 28 Octobcr e. m. 35 r billigtvis förhöja tullen på våra, om endast reciproka åtgärder dertill berättigade henne. Ett stadgande om förhöjningsrältens inskränkning till blott dylika fall utgör således efter min tanka ett skadligt band på Regeringens urskiljning och bedömande af den inhemska nyttan, och jag kan derföre icke afstå ifrån votering om den mening jag förut yrkat. Herr Tham: Jag förenar mig uti den åsigt om propositionens inrättande, som Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken sist behagat framställa. Fastän jag icke är så klarsynt, att jag kan förutse utgången af den förestående voteringen, hoppas jag dock, att Svenska Riddarhuset ej bortskänker Svenska Folkets rätt, att sig sjelf beskatta, och gör BevillningsUtskottets arbete alldeles öfverflödigt. Herr Lefrén: Herr Tham har trott, att BevillningsUtskottets arbete blefve öfverflödigt, om man bifaller den mening, som af hans motståndare yrkas. Jag hemställer likväl, huruvida icke, då Kongl.
M*j;t lör Committérade utfärdad Instruction, deruti Eder Kongl. Majit i Nåder behagat, att i afseende pä 5;ne särskildta slag af langar, nemi. i;o sådane, som (ör bristande näringsfång och begifvenhet på vanart gjort sig af friheten förlustige: 2:0 sådane , som för begårsgne brott blifvit på lifstid eller på vissa år dömde till arbete å fästning; och 3:0 sådane, hvilka såsom anklagade lör brott blifvit inmanade i Länseller Stads-fängelserne, och der afbida ransakning och Dom , fästa Commilte'rades uppmärksamhet på de flere brister, som vid dylika fångars behandling och bevakning för närvarande ega rum, och beskaffenheten af de medel, som syntes kunna vidtagas till deras afhjeipande; och utbedja sig Committérade nu i underdånighet, att för Eder Kongl. Maj:t få framlägga resultaten af deras öfverläggningar, särskildt för hvarje Class af ofvannämnda arrestanter, dervid Committérade anse sig böra i underdånighet anmäla, att Committérade, såsom en följd af det dem gifna Nådiga uppdrag, trott sig böra utsträcka deras åtgärd äfven derhän, att ingå i undersökning af de grunder, hvarpå ett fängelse-systém, med hänsigt till fångarnej moraliska förbäitiing, syn - 108 Äng. inr. af ett allm. ari. acil Correctionsh. m. m. tes, efter Committerades underdtanka, förnämligast böra hvila, och de medel, som säkrast skulle befrämja uppnåendet af detta ändamål. lista Classen eller försvarslöse personer. I afseende på desse arrestanter torde ämnets fullständiga utredande fordra besvarandet af följande frågor: 1:0 Huruvida antalet af brottslingar skulle i allmänhet kunna minskas, derest Brottmåls - Hagarne förändrades? 2:0 Hvad ändamålet med en Corrections-anstalt rätteligen är? och 3:0 om Sveriges Correctionsanstalter äro sådane , som ändamålet fordrar?
Och de Horeer på deras berg Seir, intill den planen Pharan, som skjuter in på öknena. Sedan vände de om, och kommo till den brunnen Mispat, det är Kades, och slogo hela de Amalekiters land, dertill de Amoreers, som i Hazezon Thamar bodde. Så drogo ut Konungen i Sodom, Konungen i Gomorra, Konungen i Adama, Konungen i Zeboim, och Konungen af Bela, det Zoar heter, och rustade sig till att strida i den dalenom Siddim; Med Kedor Laomer, Konungen i Elam, och med Thideal, Hedningarnas Konung, och med Amraphel, Konungenom i Sinear, och med Arioch Konungenom i Ellasar: Fyra Konungar emot fem. Och den dalen Siddim hade många lergropar. Men Konungen i Sodom och Gomorra vordo der slagne på flyktena och nederlagde, och de som öfverblefvo flydde upp på berget. Så togo de alla ägodelar i Sodom och Gomorra, och alla fetalia, och drogo sina färde. Och togo desslikes med sig Lot, Abrams broders son, och hans ägodelar, ty han bodde i Sodom, och drogo sin väg. Då kom en, som undsluppen var, och sade det för Abram, den en utländning var, och bodde i den lundenom Mamre, dens Amoreens, hvilken Escols och Aners broder var; desse voro i förbund med Abram. Som nu Abram hörde, att hans broder var fången, väpnade han sina egna hemfödda tjenare, trehundrade och aderton, och drog efter dem allt intill Dan; Delade sig, och föll till dem med sina tjenare om nattena, och slog dem, och fullföljde dem allt intill Hoba, som ligger på venstra handen vid den staden Damasco, Och tog alla ägodelar igen, och dertill Lot sin broder, och hans ägodelar, och qvinnorna, och folket. Då han nu igen kom, och hade afslagit Kedor Laomer och de Konungar med honom, gick Konungen i Sodom emot honom på den planenom, som het Konungsdalen.
Proe. 5 B, öch 67 » 754 Den i z Januari». och dä endast olyckor, eller andro tillfälliga omständigheter, hwilka ej kunnat örulses eiler lörrkommas, synas wara af den art, att Mom bewekande skäl kunna betraktas; dä i Konungens Egen Nädiga Proposition denna gränö synes wara betecknad, dä wid walet af Riksens Sländers Fullmäktige, ett fullt förtroende till deras rsd.'rgh«r och noagranna Uppmärksamhet, mäste förutsättas, dä, enligt RegeringvFormen, i sä bestaft de frägor erfordris ej mindre Hogsta Domstolens yttrande än älwen SratsRadels tilleller asstyrkande, dä dche Embeismäns mogna urstiljning och oranlaaenhet destomindre kan detwifias, som Statens nytta eiler stada rörer dem lika med alla andra SamhailciS medlemmar, samt dä a, Konungens Nädlga omtanka för Rikets wäl och basta, hwilket sä mycket beror pä d.H ttllgängars bchönga indrifnirg och rätta anwandande, med en tillförsigt k»,n wänkcs, det ej någor, eftergift ster, hwari omstäl-dighetern r c, finnas af den bewekonde kraft, att omför, mölle Fullmägtige ecb Embetsmä», i likhet med -Riksens Ständers egna tankesätt kunna dertill styrka, och hwilken ätgard är af wida mindre betydenhet, än den widsträckca befattning, samma Fuilmägtige och Emdctömän, i långt wigtigare detaljer, sätt stg uppdragit; sä infer jeg, för min del, ej någon absolut omöjlighet, och cj eller någon wälda, alt genom allmänna principer, en lämpelig Jnstruclion bestämma, sä wida algörandet af slike frågor ända icke mä warda Konungen öppet lemnadr, efter sig företeende bewekande stäl och omständigheter, hwilket dock kill Högloft. Ridderstavet och Adelns mera upplysta granskning h-mställas. Friherre
Nådiga tillstånd, Consistorium och Landshöfdingen dessa anmärkningar till vederläggning, sökande visa dels befogenheten af sina åtgärder, dels öfver» Jiih. tili R, Sf. Prct. 1834. > Sami. » AJd. * 1 &de Häftei, to Kongl, Majus Nådiga Skrifvelse Nio $g. driften i Gottländska Presterskapets anspråk, hvilka, enligt Landshöfdingen» uti åkning, skulle, utom da 8 tunnor 4 kuppar sädestionde, utgöra, efter io Ars medel markegång, för Convenlions-aiLiklarne. 3 tunnor 8 kappar, eller tillsammans n tunnor 12 kappar af hvarje hemman; hvadan några överenskommelser med allmogen på sådane grunder ansågos omöjliga, och irågan öfveilemnades lill Kongl. Majlis bepröfvande. Landshöfdingen bifogade derjemte uträkning och förslag till liondebeloppels bestämmande, i likhet med förhållandet inom det öfriga Sverige. Uppå förnyade framställningar af Gottländska allmogens Fullmägtige vid Riksdagen åren 1828—l83o, anliöllo Rikets Ständer, under den 10 Februarii i83o, att Kongl. iMaj:t måtte besluta de åtgärder, som kunde anses lämpliga, att, med bibehållande af Presterskapets och Bonde-Ståndets fri-och rättigheter, bringa delta ärende tili önskadt slut; hvaremot PresteStåndet serskildt, i underdånig skrifvelse af den 1 Mars samma år, ansåg Pastoraten på Gottland vara, med ett undantag, lagom stora. Genom deras sammanslående kunde Prestbrist förvållas, Gymnasium komma, för uteblifvande lärjungar, alt indragas, den serskilda Stifts-Styrelsen varda obehöflig, samt lärares och åhörares demoralisation föranledas.
Riksmöte medgifna fria upplåtandet af ofvanberörde betydliga antal Kronoholmar, inhemtat, att, sedan fråga uppstått om samma holmars försäljning till skatte, men Kongl. Majit, vid ärendets slutliga pröfning, funnit att den ifrågaställda försäljningen icke allenast kunde blifva särdeles skadlig, om ej helt och hållet förstörande för en mängd personer, hvilka ensamt af fiske hade 8 Stals-Ut skottets Utlåtande N:o 22. sin bergning och således åstadkomma ett ondt, vida öfvervägande den ringa inkomst, som genom de obetydliga grundränteoch köpeskillings-beloppen Kronan tillskyndades, vid hvilket förhållande försäljningen ej eller syntes med Statens värdighet öfverensstämmande, utan ock möjligen i en framtid medföra förlust för Kronan, i den händelse, att flera eller färre af holmarne komme att för kustförsvaret, Lotsstaten eller Tullverket behöfvas och i sådant fall böra från den enskilde egaren återköpas, samt Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse härmed, till Rikets Ständer aflåtit Nådig framställning, så hade Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 15 Februari 1845 anmält, att som upplyst och utredt vore, det omförmälde holmars och skärs försäljning till skatte kunde för Statsverket medföra endast en högst obetydlig inkomst, men en dylik åtgärd deremot otvifvelaktigt komme att för ortens medellöse fiskare i väsendtlig mån försvåra idkandet af deras enda näringsfång, helst de blifvande egarne sannolikt ej torde åt andra medgifva rättighet till fiske invid holmarne eller till upplag af fiskredskap derstädes, hvartill komme att, på sätt Kongl. Maj:t uti Sin Nådiga Proposition jemväl antydt, samma holmar möjligen kunde i en framtid blifva för det allmänna erforderliga, Rikets Ständer funno godt bifalla, att desamma finge, utan afgift till Kronan, tills vidare upplåtas, de utarrenderade vid arrendetidens slut, och de öfriga genast till fritt och allmänt begagnande af hvarje Svensk undersåte.
Prot. 1862 & 1863. 1 Sami. 1 Ajd. 2 Band. 9 Höft. 2 10 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition ,JW 08. in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter, det blifvit stadgadt, bland annat, att, när hofverieller arbetsskyldigheten upphörde, den hemmanet, åliggande, emot sagda skyldighet afkortade, indelta räntan komme att utgöras till vederbör, mde indelningshafvare, men den derutöfver bestämda årliga afgälden till Statsverket ingå, hvaremot på behöriga stater skulle uppföras ett mot nyssnämnde afgäld svarande anslag, som tillkomme boställshafvaren uti oindeld spanmål, hälften råg hälften korn, om afgälden vore bestämd i spanmål, eller uti kontant, derest afgälden blifvit i penningar fastställd. I öfverensstämmelse härmed och då, efter hvad upplyst blifvit, den ofvannämnda hemman, ^idels mantal Nio 4 Wärmö, åliggande dagsverksskyldighet till Årups, uti förrberörda nådiga Bref jemväl omförinälda, boställe, från den 14 Mars sistlidet är upphört, har Stats-kontoret i underdånighet hemställt om aflåtande af nådig Proposition till Rikets Ständer, i ändamål att, såsom ersättning till innehafvaren af ryttmästare-bostället Arup för den upphörda arbetsskyldigheten, å Riks-statens 4:i!e Hufvudtitel och anslaget till Kavallerioch Infanteri-regementena måtte varda uppfördt ett belopp i jemnadt tal af 3 kubikfot 9 kannor oindeld spanmål, hälften råg och hälften korn, att efter faststäldt medelmarkegångspris i penningar årligen utgå.
— T,åter han sig ickfc häraf rätta; må haii, efter ömständigheterna suspenderas på längre eller kortare tid; med mist* ning af hela eller halfva lönen, mert otti han, efter dessa undergångna vafnings grader, icke skulle förbättras, så må han af Fullmägtiga skiljas ifrån Tjenst eich Lön; På lika sätt förhalies med den under Commissariernas närmaste inseende ställda Betjening, endast med deu skillnad, att den felaktige, innan lian hos Fullmägtiga af Commissarierna anmäles, forst inför Commissariernas Pro - so 8 Den 4 Augusti Protoeoll erhåller föreställning oell på detta sätt undergår första varnings graden. Den som anmäles för Tjenstefel, må alltid, om han det åstundan, skriftligen förklara sig till Protocollet; och då någon antingen suspenderas eller skiljes från 'fjellsten, utfärdas ordentlig Resolution derå, med påtecknad hänvisning till besvärs anförande. 5- §• Vill någon anföra Besvär hos Riksens Ständer eller Deras Revisorer öfver förment prejudice eller uti andra mål, åligger det honom, att inom en månad, efter det han af Fullmägtiges Resolution . erhållit del, sådant hos Fullmägtiga skriftligen tillkännagifva. Sker det ej, har han förlorat rättigheten att klaga. 8. §• Besvär öfver Fullmägtiges åtgärder böra, så framt de till pröfning skola upptagas, vara inlemnade till Fullmägtiga, sednast en månad före Revisionens början eller Riksens Ständers sammankomst; men skulle något förefalla, antingen under påstående Revision eller Riksens Ständers Stats-Utskotts sammanvaro, må det vara klaganden öppet, att sednast inom fjorton dagar, efter det Fullmägtiges beslut blifvit honom kungjordt, omedelbarligen hos Riksens Ständers Revisorer eller deras Stats-Utskott sjna Besvär ingifva. ttär Den 4 Augusti 209 1> §• När på sätt i 4.
Men äfven på afiägsen ort kan man iolja med fäderneslandets literatur, och då jag aldrig försummat detta, tror jag mig ock vara tämligt hemmastadd i Sveriges mre förhållande och har med stor glädje funnit, att svenska folket skänkt sitt hjertliga deltagande åt dess kronprins ’ förlofning med storhertigens af Baden enda dotter, en vasaättling i rätt nedstigande led. Den hvilken såsom jag är öfvertygad om atavismens giltighet * måste med uppriktig fröjd betrakta den gamla vasaättens inympande på en konungastam, hvilken leder sitt ursprung från helt annat håll. Bandet mellan Sveriges, och Badens furstehus kan icke vara en följd af någon tillfällighet, om det ock har sin * * I satsbildningar och äfven i användandet af ett och annat enstaka ord, som hos oss mera sällan förekommer, åtminstone i populär stil, visar det sig att förf. är naturaliserad utländing. Efter som Vi icke äro säkra på, att alla våra läsare forstå den ofvan använda termen, anmärka vi, att fenomenen af atavism, eller som Darwin kallar densamma » reversion » (återfall, bakslag), hafva genom denne naturforskares undersökningar på senare tid fått en större betydelse såsom länkar i kedjan af bevisen för de organiska varelsernas härkomst. Hvad angår » homo sapiens » — och således äfven kungliga menniskor — så kunna de karakteristiska egenskaperna, enligt denna teori, hänvisa på de allra närmaste förfäderna, eller på dem, som funnits mycket långt tillbaka i tiden. Anm. af red.närmaste, synliga orsak i personligt tycke de höga kontrahenterna emellan. Huru lifligt stod icke detta för mig då jag den 13 Mars i år erfor, att kronprinsen af Sverige och Norgé, hvilken uttalat sin bestämda önskan att, såsom det på officielt språk kallas, få nalkas hennes storhertigliga höghet, prinsessan Victoria, trolofvat sig med denna unga och älskvärda furstinna! Den 13 Mars! Det är en märklig dag. Det var på den dagen som en annan af Badens älskvärda furstinnor upphörde att vara drottning i Sverige. Och nu (förlofningen egde. rum den 12 Mars, den nyss nämnda furstinnans födelsedag för hundra år sedan!
Jo, det är dock verkligen sant, och hennes gamle vän, som nedskrifvit dessa rader, har själf sett dopattesten, utfärdad af pastor i Skultuna församling, hvarigenom tydligen visas, att flickebarnet Beata » föddes inom denna församling den 2 december 1800 » af föräldrar, hvilka då hade anställning vid Skultuna bruk. Detta om åldern, — sålunda bevittnad. Att bilden skulle vara tagen för många ' år sedan, däremot protesterar jag på det bestämdaste, ity att jag fredagen den 17 november klockan 11.30 förmiddagen hämtade » lilla Beata » i droska från hennes bostad, det af fröken Erika Tersmeden stiftade » Hemmet för gamla », Garfvaregatan n:r 3, hvarom Idun för någon tid tillbaka haft en särskild artikel. Sålunda åkte vi, lilla Beata och jag, till fotograffirman Bröderna Anderson, Klara Vattugränd — Vasagatan n:r 20. » Nog kunde vi ha åkt i spårvagn, så hade det blifvit mycket billigare, » sade Beata. » Det gör ingenting, » sade jag, » ty Idun betalar omkostnaderna. » Ja, nu skullen I, mina damer, sett lilla fröken Frunck — » den ungdomligt gamla » — hur lätt hon trafvade upp för de många trapporna ett långt stycke ofvanom järndörren till öfversta Vinden, där ateliern befinnes. När Beata stod i sjätte trappan, stod jag flåsande i fjärde. Tillsammans följdes vi in i ateliern. Ömsesidig presentation: » Fröken Frunck — fotografen herr H. G. Anderson! » Jag hviskade till fotografen: » Hur gammal tror Ni, att den där lilla fröken är, som ni nu skall fotografera? » — Han hviskade: » Hon är nog omkring 70 år. » — Jag hviskade tillbaka: » E t t h u n d r a, min h e r r e h — » Omöjligt, » genmälde fotografen, — alldeles som jag här ofvan nämnt, att Iduns älskvärda läsarinnor antagligen yttrat.
Då jag erfarit, att alla, som här up trädt, ansett Gr. Sparres förslag innefatta större fördelar än komiterades, vill jag icke längre vidhålla mitt yrkande, utan förenar mig med Gr. Sparre. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att samtlige talare slutligen förenat sig om det yrkande, att §:u skulle bifallas med den förändring, att de i slutet af §:n förekommande orden »det belopp, hvilket skall hos länets skattskyldige innevånare uttaxeras» skulle borttagas och i stället införes orden »der dessa tillgångar och inkomster ej motsvara utgifterna, det belopp, som till fyllande af bristen skall af länets skattskyldige innevånare erläggas. Detta belopp må icke i något fall öfverstiga hvad af länet utgår till staten i bevilln. efter 2:dra art. bevillu.-stadgan.» Propospå bifall till §:n med ofvauomförmälde förändring blef härefter framställd och med ja besvarad. § 47 enl. Utsk:ts förslag. Tillkännagafs, att PresteSt:t, med ogillande af Utsk:ts förslag, godkännt den lydelse för §:n, som af Riksarkivarien Nordström blifvit föreslagen å sid 236 uti haus komiterades Betänk, vidfogade reservation. Pir von Koch: I öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. förut beslutat i de föregående §§:na, och till följd af hvad som nu är beslutadt med afs:de på bevilln.förordningen, får jag hemställa, att i §:ns lista mom. efter ordet »bevillning» måtte införas orden »enligt 2:dra art. bevilln. stadgan»; samt att de längre ner förekommande orden »för ofvannämnda föremål» måtte utbytas emot orden »efter nämnde artikel», hvarjemte, till följd af ett sådant tillägg, 2:dra mom:t blir öfverflödigt, och bör utgå.
Till B. o. Ad:s bedömande öfverlemnar jag huruvida beslut i dessa frågor kunna nu genast fattas eller om en återremiss är behöflig. Frih. Stael von Holstein, Fab Willi.: Då ändamålet med det här begärda förhöjda anslaget synes vara att lä beväringen så öfvad, att den kan förenas med gamla stammen, får jag uplysa, att försök i detta afseende redan varit gjorda och lyckligt utfallit med den nuv:de exercistiden. Enl. hvad jag vill minnas, anställdes vid 1847 års läger på Axevalla hed ett sådant försök, som slog väl ut, men hvarföre dessa försök sedermera icke fortsats, är mig obekant, och då man redan erfarit, att denna åtgärd visat sig fördelaktig, kan jag icke inse, hvarföre anslaget skall ökas och exercistiden utsträckas. Förr än en förändrad organisation af hela försvarsverket blifvit gjord, lemnar jag icke min röst för någon förhöjning i anslaget. Hr Hjerta, Lars: Jag vill icke underkänna rigtigheten af Hr Bildts framställning om ändamålsenligheten deraf, att beväringen exerceras 1 5 dagar under 2:ne hvarandra påföljande år, för att derigenom gifva den en större öfning än som kan erhållas under 14 dagars exercis endast ett år. Lika litet vill jag bestrida de rigtiga och vigtiga sanningar Frih. Eaab uttalat. Jag instämmer äfven med Hr Bildt deri, att den stående härens och folkbeväpningens försvarare icke behöfva stå i opposition emot hvarandra; men det oaktadt tror jag, att det icke är nödvändigt att nu frångå Utsk:s förslag, om jag än icke gillar Utsk:s logik, hvarigenom det kommit till den slutsats, att det blir tid nog att öfva beväringen, då ett krig utbryter. Jag tillstyrker, att vi måtte stanna vid Utsk:s förslag under förhoppning att, så som de politiska förhållanderne inom vår verldsdel nu visa sig, man med visshet kan påräkna att ännu några år hafva fred.