Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 20 Dfcember 1825 Lidköpingj angående hamn derstädes; se Anslag för en gång, g# Lif-Beväring s-Regementet; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 13. jt Ljif -Gärdet, Sve^jrAhdra och till häst; se HufvudTitel 3:dje, sid. 8. i» till häst, casernoch stallbyggnad; se Hufvud-Titel 3:dje, sid. 17, Anslag 3Ql Anmälan 8, 55, 209!' Lif-Grenadier-Regementet ^ andra; se Käityacanceafgift. Lif mundering för lndeldta Arméen; se Hufvud-Titel 3:djej, sid. 16.\ L^if-Regementet /rse flästvacance-afgi ft. Lif-Re gementets U^ragon-Corps, angående remonleringen dervid; m. m. ,,,,,,, , Likstol; se Fresterskapets atlöning. Lilljewalch, om Afskrifning af allmogens i Norroch^Westerbotten undsättningsskul ^a1* y t > t t u se Anmälan 156. Lima Sockens invånare, örn befrielse från bevillning för dem ,,,,,,,,,, r* j Pa återremiss ,,,,,, Lindansare, utländske om förbud för dem att kringresa i Riket : i, r. f *i>*yfyyy y y y y y y y y y ‘ lindberg, 8.; se Eftergift. Lindberg, enka; se Anmälan 63. Lindberg, Kammar-Råd, ansökan om befrielse från ersättningsskyldighet för Kronofogden Hofling* balance ; se Balance. Lindstedt, C. F., Post-Inspector, angående hans ansökning om förhöjning uti ett honom, vid sistlidne Riksdag tillagdt arfvode >,,,, OTQ cr. * TT < •‘O 0) o cr Or. 3 XQ > a: n 3 3 n | Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Riks-Stånd ens Beslut. CA C rr 3 — •
Majit täcktes till allmin efterrättelse kungöra, alt hvad den nådiga kungörelsen af sistnämnde dag innehåller, rörande en h vars rätt att idka all slags borgerlig näring, emot åtagande al deremot svarande borgerlig tunga, skall hädanefter ensamt tjena till allmän underdånig efleirjitlelse. [ afseende härå får Utskottet erinra, det motionärens sätt att tolka 1810 års koncession ingalunda instämmer med den af Rikets Ständer sjdfve vid påföljande riksdagar deråt gifva tolkning, enligt hvilken berörde koncession afser rättigheten alt idka borgerlig näring, men icke ordningrföreskri fterne för utöfvandet deraf; hvadan antagandet af motionärens förslag skulle hafva till följd, att de gamla skrå- och handels-orduingarne måste anses till efterlefnad gällande, hvilket icke torde vara med niolionärens önskan öfverensstämmande; och då dertill kommer, att förslaget om återgående till den år 1810 fastställda grund för allmänna bevillningens utgörande, på förutsatt bifall hvartill motionären grundat sitt nu i afseende å närings-författningarne väckta förslag, blifvit af Rikets Ständer iemnadl ulan afseende, tillstyiker Utskottet, det må jemväl nu ifrågavarande motion få förfalla. Då Utskottet derefter öfvergår till granskning af de emot serskilda föreskrifter i ofvan berörde författningar gjorde anmärkningar, bär Utskottet ansett lämpligast följa den ordning, hvaruti de ämnen, motionerue afse, i författningarne förekomma, samt dervid serskildt för hvarje §., först af handels-ordningen och sedermera af fabriksoch lian Itverks-ordoingen, upptaga de deremot gjorde anmärkningar, beledsagade omedelbail af Utskottets deröfver afgifne yttrande; varande anmäi kt emot Ha n dels-Ord ningen. , §. 3. Åf herr Spångberg, att, då enligt denna §. handtverkare och fabriksidkare i stad eller å landet ega alt, efter föregången anmälan bos vedei bo - Allm.
E n a gången var hon en den allra näpnaste sjökadett, så åter en frestande Mefisto, än koketterade hon som kammarjungfru för att i nästa ögonblick förvandlas till en den mest förtrollande Y u m - Y u m. Men alltid lika strå- lande, vuxen som en ung gudinna o c h med ett par ögon, hvilkas skälmaktighet endast förhöjde glansen af deras eld. J a g tyckte mig känna igen denna unga dam. O c h jag ville rådfråga affischen. Affisch, när fantasien b j u d e r på spektakel? hvad nu! Så föll min blick på det oskrifna arket, där endast ett namn stod — E m m a B e r g. J a visst, det var E m m a B e r g — Vasateaterns till andra konstens firmament flydda stjärna, stockholmarnes kanske för alltid förlorade favorit på de bräder, som föreställa den glada världen. T y det kan hända, att E m m a B e r g aldrig vänder tillbaka — åtminstone för att låta fast engagera sig vid någon hufvudstadsscen. Våra vänner på andra sidan sundet ha fattat starkt tycke för våra charmanta operettdivor, de ha med gyllene kedjor — ja, också med gud A m o r s rosenhölj da — lyckats för en tid fästa A n n a - Petterson v i d K ö p e n h a m n, o c h faller nu fru E m m a B e r g dem riktigt på läppen, försöka de nog också att låta det danska guldet sjunga sin trollsång för henne. Och från Danmark går kanske segertåget vidare — en ny eröfring af Tyskland — ett lustigt krig med skönhetens o c h talangens vapen. Anna Norrie står j u snart i W i e n, o c h under trettioåriga kriget k o m m o vi aldrig längre än till portarna. När jag nu sitter o c h tänker på fru B e r g — ty det är j u alldeles nödvändigt, efter jag skall skrifva en biografi om henne — vill jagminnas, att jag i en af mina skrifbordslådor förvarar några » d o k u m e n t », som Zola säger — d. v. s. jag vill minnas, att jag i en notisbok ritat några rader om henne. J a g tycks ha varit på middag.
I öfrigt får Stats-Utskottet vördsamligen tillkännagifva, att dess förra Betänkande blifvit bifallit under den 13 i denne månad af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Prest-, Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet. Stockholm den 26 Maji 18iS. N:r 2 G 8- Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående Herr Lagmannen Stats~Utskottets Betänkanden. 1591 Grefve Gyllenborgs gjorde anmärkningar vid Stats-Utskottets Utlåtande om medel till Cassern ät Kongl, Andra Gardes-Regemetitet♦ I anledning af så väl Kongl, Majus Nådiga Proposition af den 13 sistledne Januarii, som en inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt och derifrån till Stats - Utskottet remitterad motion om medels anslående till inköp eller uppbyggande af en Cassern åt Kongl. Andra Gardes - Regemen tet, har Utskottet under den 1 i denne månad häröfver afgifvit dess Utlåtande och hemställan. * Detta Utskottets Utlåtande har blifvit bifallet af Högvördige Preste - Ståndet, Vällofl, Borgare - Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet under den 13 i denne månad, samt till alla delar af Höglofl, Ridderskapet och Adeln gil* ladt den 16 dennes, men hvarjemte Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmodat Utskottet, att i anledning af Herr Grefve Gyllenborgs dervid gjorde anföranden, meddela de af honom begärdte upplysningar. De af Herr Grefve Gyllenborg äskade uppgifter bestå uti följande: 1:0 Huruvida det är Statens åliggande, att bestrida kostnaden för Cassern • Byggnader af Allmänna medel.
Den kunskap och erfarenhet landtbrukslärlingarne vid denna läroanstalt vinna, skola utan tvifvel kraftigt och välgörande verka till jordbruksnäringens förkofran och lyftning i mån som denna deras kunskap och erfarenhet kan i särskildta delar af landet för sådant ändamål bringas till verksamhet, och då de från läroanstalten årligen utgående lärlingarne nästan alltid med lätthet vinna anställning och tillfälle att tillgodogöra sig och andra hvad de under lärotiden der fått inhemta, visar sig anledning dertill, att denna läroanstalt skall komma att öfva ett välgörande inflytande på ortens jordbruk. I Falun förefinnes en praktisk Bergsskola, inrättad i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts derför i nåder fastställde Reglemente af den 31 December 1821. Under den till två år bestämda lärokursen meddelas åt 20 lärjungar undervisning uti genom reglementet föreskrifne ämnen, hufvudsakligen af föreståndaren, såsom förste lärare, och af en andre lärare, äfvensom under vissa tider af kursen jemväl af en extra lärare, i mineralogi och grufbrytning. Skolans inkomster bestå hufvudsakligen af Statens anslag och Jernkontorets bidrag, utom särskilda mera tillfälliga intrader. Utgifterne hafva under ifrågavarande fem år uppgått till vid pass 110,000 R:dr eller i medeltal 22,000 R:dr Rmt årligen. Denna läroanstalts inflytande har obestridligen varit välgörande, icke allenast för ortens, utan hela rikets bergshandtering och bruksrörelse. Uti nämnde stad stiftades år 1848 af Skyddsmödraförbundet derstädes en Slöjdskola för fattiga flickor. Skolan förestås af två lärarinnor och en inspektris. Undervisning meddelas der uti läsa, spinna, väfva och sticka m. m. åt 20 till 30 flickor årligen. Vid jultiden afgår vanligen hälften af lärjungarne och då skolan i Februari åter öppnas antagas vanligen lika många, för hvilka sålunda lärotiden blifver 2 år å 10 månader. Kostnaderne uppgå till omkring 700 R:dr Rmt årligen, hvartill medel erhållas dels genom Sky dd smödrarnes årsafgifter dels ock genom andras frivilliga bidrag, deribland förnämligast från stadens BränvinsutskänkningsBolag.
Och nu känner j a g mig glad, att det är gjordt. » När så Karl Vestberg kommit upp igen på sina kryckor och fått ett par konstgjorda fötter började han med dyster beslutsamhet ägna sig åt sitt yrke, och inom några få år hade han drifvit det så långt, att han tillhörde de mera bemärkta läkarne i hufvudstaden. Jag fröjdade mig icke litet åt hans framgång, ehuru vi j u voro konkurrenter, och kunde i mitt stilla sinne icke nog prisa det lyckliga slutet på hans kärleksroman. Emellertid, det var på femte året efter olyckshändelsen, öfverföll mig plötsligt en nyfikenhet att se, huru fröken Berglund tagit saken, och j a g beslöt besöka henne, så mycket mer som jag kanske kunde komma i tillfälle att befria min vän från möjliga samvetskval. Utan att underrätta honom, satte j a g mitt beslut i verket. Jag hade ingen svårighet att träffa henne. Hon var, såsom jag väntat, sig fullkomligt lik — tidsn hade gått spårlöst förbi henne, och någon sorg tycktes hon icke Via postlinien 7 — haft. Jag blef bemött som en god vän, och vi sprakade om hvarjehanda, tills jag ändtligen fick anledning framkasta några ord om doktor Vestberg, hans stora praktik, o. s. v. Hon lyssnade med det intresse, hvarmed man hör talas om en bekant — det var allt. Men hon gjorde inga frågor, bad icke om någon hälsning. En fullkomlig öfverraskning bereddes mig, då jag omtalade besöket för Karl Vestberg. Han var icke alls lugn. Tvärtom blef han så ond, att han hotade mig med förlusten af sin vänskap. Och då jag för att göra honom ett nöje försäkrade, att han icke alls behöfde bekymra sig för, att hon sörjde honom, blef det endast värre. Han fick plötsligt så brådtom med ett sjukbesök, att han styltade i väg, utan att säga adjö. Ja, människohjärtat är en underlig tingest! Det förflöt måhända en månad, innan jag återsåg min vän och som hastigast växlade ett par ord med honom. Dock hann j a g se, att någonting ovanligt inträffat. Den dystert stränga yrkesminen var som bortblåst, och han såg ungefär ut som en pojke med ett skälmstycke i tankarna.
Vare oss således tillåtet, att inför Eders Kongl. Majestäts Thron hembära vår djupa undersåtliga erkänsla för Eders Kongl. Ma - 64 Dm to Mars. jestäts välgerningar af Landets allmänna vård, Rättvisans jemna skipande, mildhetens bevis för den som henne åkallat, och ömherens för den nödlidande; och vare oss tillåtet tro, att Eders Kongl. Maj:t täckes anse dessa tänkesätt rena och oförställda, sådana de gifvas af män, som från sina förfäder ärft kärleken till honung och Fosterland , och som förakta smickrets språk och flärdens. Allernådigste Konung! Då vi nyss hörde Eders Majestäts Nådiga uppmaning att gå Dess höga alstgter för allmänt väl till mötes med det förtroende, Eders Kongl. Majestät har »ätt att af oss vänta, hvad hörde vi annat, än de föreskrifter, våra hjertan och vår medborgerliga pligt oss längesedan gifvit? Ölvertygadt, att ett Folk är lyckligt och starkt i samma mån, det slutar sig närmare till en rättvis och manlig Regering, skail Ridderskapet och Adeln i detta lall låta sina gerningar bevittna sin öfvertygelse. Vår ära skall vara, att på Nordens fredliga halfö kunna bidraga till en tid af sällhet för våra efterkommande, som våra fäder icke mägtat bereda åt oss— Vår ära skall vara, att med oföränderlig tillgifvenhet vaka kring en Thron, som visdomen och tapperheten återställt till gammal aktning; och måtte emedlertid, genom dessa bemödand n, Föremålet för den allmänna kärleken finna stunderna af sin nedgående dag förljufvade och lugna. Högloft. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockan half 2. Lördagen den II Mars. rienum klockan 12 på dagen, justerades Protocollet för den 10 Mars. Hans Éxcellence Herr Grefven och LandtMarskalken föredrog till justering det ifrån ExpeditionsUtskottet inkomna Förslag till den bec slutna TacksägelseAdressen till Hans Majestät Konungen och Hans Kongl.
Snörlifsutgiften blir Lundin var nära på stadens vackraste tös, hur det kan vara förtjänst att färga sina klädganska dryg, om man så fort det börjar blifva ningar. Vill lämna en liten uppgift hvarför. Först bristfälligt, kastar det åt sidan. För att få det sådana ögon kunde då förvrida hufvudet på kommer färglön 2. 60, så foder och litet tillbehelt igen, bortsprättar jag de gamla banden, borthvem som helst. — hör 3 kr., något af det gamla såsom fjädrar och tager söndriga fjädrar; det hela går ungefär till Det var en tyst, stilla söndagseftermidlitet småsaker kan ju alltid begagnas. Så 2 da1 kr. och snörlifvet är som nytt igen. Det är dag. Fru Stafva Lundin satt i sängkambesvärligt, men det är mödan värdt. Mycket mer gars arbetslön, om det göres hemma, annars blir det ju dyrare. Är det en bra sömmerska, tager skulle jag vilja säga, men vågar ej, har nog remarn och läste » Andelig nådaspis » med halftillslutna ögon, under det herr postmästarn hon 1. om dagen och så maten. dan inkräktat för mycket på Iduns spalter. Men när tyget blifvit färgadt, har det krympt tog sin siesta på soffan. Gymnasisten och Gadd. ihop, det räcker ej till; för att åter få en kläd4. Elsa voro ute på promenad, och småflickorna nhig måste monteringstyg anskaffas. Om vi taoch Lilly hade farit bort och skulle inte ga detta af sammet till 5 kr., ha dessa utgifter komma hem förrän med sextåget. Kusin stigit till 13. För denna summa kan man ju nästan erhålla en ny. Eva satt i flickornas rum och skref bref till Skiss för Idun Signaturen Teodors inlägg i frågan är allt besin bror, komministern, som i all hemlighet röm värdt. Då man ser dessa olika poster för gått och svärmat för Thea ända sedan han af Sylva. hvarje år, förstår man att denna husmoder det tog studenten.
Ständer aflåta nådig framställning af enahanda innehåll, som motionärens härofvan först omförmälda förslag, samt tillika i underdånighet hemställt, dels att, till undvikande af de hinder, som ny utarrendering af Skansjorden och öfriga lägenheter på vissa bestämda år kunde lägga i vägen för deras användande till omförmälda ändamål, Kongl. Majit måtte i nåder medgifva att med utarrenderingen finge anstå, intilldess hufvudfrågan blifvit i nåder pröfvad och afgjord, dock med förbindelse för Domkyrkorådet att under tiden ansvara för de arrende-afgifter, som af lägenheterna utginge, samt dels att den genom nådiga Brefvet den 27 Augusti 1844 Calmar domkyrka medgifna rättighet att af fästnings-lägenheternas afkastning årligen uppbära 500 Ridr Biko måtte ytterligare förlängas för vissa år eller intilldess den i underdånighet väckta frågan om samtliga dessa lägenheters öfverlåtande till domkyrkan kommit under nådig pröfning. Denna ansökning förordades till alla delar af Kongl. Majits Befallningshafvande i länet; äfvensom Kongl. Krigs-kollegium och Chefen för Ingeniörkorpsen, i ämnet hörde, hufvudsakligen tillstyrkte bifall till det väckta förslaget, dock med det förbehåll, att 4:de hufvud-titeln, som genom utarrenderingen af berörde fästnings vallar och lägenheter hade en årlig inkomst af omkring 1,050 Ridr Biko, derför erhölle fullt motsvarande ersättning. — Vid ärendets föredragning den 23 Oktober samma år behagade Kongl. Majit i nåder bifalla såväl hvad sökanderne Stats-Utshottets Utlåtande Jt? 224. 7 hemställt i afseende å inställandet tills vidare af lägenheternas utarrendering för längre tid, som ock att ofvannämnde belopp af 500 Ridr utaf fästnings-lägenheternas årliga afkastning finge fortfarande intill 1857 års utgång af domkyrkan uppbäras; hvaremot Kongl. Majit, i afseende å hufvudfrågan eller den för dom kyrkan samt Calmar stad sökta upplåtelsen af ifrågavarande lägenheter, anbefallde Kongl. Majits
File'nska lånet, af cabinettscassan; att denna cassa följaktligen för omförmälde förskotter icke står uti någon förskrifven ansvarighet såsom låntagare, och icke i allmänhet iklädt sig någon juridisk förbindelse vidare än som är förenad med nyssnämnda, för Colonial-departementets skuld till Filenska fonden tecknade garanti, en åtgärd, hvilken, huru än det constitutionella bedömmandet deraf utfaller, dock icke lärer kunna antagas för den garanterande i verkligheten medföra något äfventyr af betalningskyldighet; men att, då ifrågavar. af Colonialdepartementet upplånade medel kommit cabinettscassan för dess behof tillhanda, nämnde cassa haft ett, om jag så må säga, moraliskt åliggande att, så vidt de ordinarie anslagen dertill medgifvit tillgång, årligen godtgöra Colonial-departementet de belopp, som derifrån utgått till ränteliqvid för lånen och deras successiva amorterande. Detta har äfven blifvit verksteldt med den framgång, att cabinetlscassans deficit sedan 1836 års slut ansenligen förminskats och vidare kunnat beräknas att inom några få år vara försvunnet, derest cassan oafkortadt fått åtnjuta samina anslag som förut till ministerstaten utgått; en förmodan, hvilken Utrikes departementets handhafvare trott sig med billigt anspråk kunna hysa. Sådant är, mine herrar! verkliga förhållandet med cabinettscassans brist; sådana de omständigheter, som böra tagas i betraktande vid pröfningen, huruvida denna brist skall af R. St. såsom en Rikets angelägenhet behandlas.
Jag borde fordra, att du älskade mig i trots av allt vad jag gjort för att släcka din kärlek, att du avsade dig din själs överlägsenhet och vorde den svaga kvinnan, som icke kunde skilja sitt hjärta även från den ovärdigaste, när hon en gång lärt älska honom. Sådana kvinnor givas, Hermione, men icke för mig. Var skall jag finna henne, som vill fatta min hand och följa mig, vart jag går, till lycka eller fördärv, till höghet eller elände, till salighet eller eviga plågor? Karmides' ord buro vittnesbörd om en strid, som sönderslet hans inre. Hans anlete sade Hermione detsamma. Hon betraktade det och uppfylldes av vemodiga känslor. Dessa bleka drag voro outplånligt fästa i hennes själ. Han var olycklig, han ångrade sig, och han skulle vända om på sin väg, om en hjälpande hand räcktes honom av den han älskade. Och i kampen mellan sin stolthet och förtvivlan hade han uttalat en fordran, som var trotsig, men förrådde, att i djupet av hans väsen vilade ännu hans första kärlek. Hermione kände sig djupt upprörd. Skulle hon stöta honom tillbaka? Hon hade då handlat efter ingivelsen av kvinnlig stolthet, som här om någonsin haft rätt, men hon hade förnekat sitt hjärta, som kände kärlek, ömhet, medlidande och glädje över möjligheten, att Karmides' ånger och själsstrid vore vägen till hans upprättelse. Hon svarade honom: - Bed gudarne om en sådan maka, Karmides. - Jag vill icke bedja om det omöjliga, sade Karmides. De kunna icke skänka mig henne. - Gör dig endast värdig deras gåva, och hon skall icke utebliva. Gud ser, att du är olycklig, Karmides, och han, som är världens hjärta, skall giva dig vad ditt eget hjärta äskar. - Tror du det, Hermione? sade Karmides. Tror du, att upprättelse och hopp ännu givas för mig? Han dolde ansiktet i sina händer. Med vilka beräkningar han än infunnit sig i denna stund var han uppriktig och följde de överväldigande känslor, som uppsprungit ur hans bättre natur. Det var i själva verket medvetandet av underlägsenhet och ovärdighet, som hade avlägsnat honom från Hermione, sedan han första gången dukat under för njutningslystnaden och sitt blods förförelser.
Påbudet innefattas uti Kongl. Majlis ofvan omförmälde Nådiga Bref den j Maj i836, samt den 5 Maj och rt September 1 Sdy, hvarigenom Bruksegare utom Bergslag, utan afseende på det privilegierade smides-beloppeC, samt inom Bergslag, de Bruksegare, som hade privilegium1 A Skepp.-,s smide, blifvit tillåtet att, under åren 1836, 1807 och 1 83-8, vågföra så mycket de kunde tillverka, så att tillverkningslätten under denna Lid verkligen varit i det närmaste fri vid alla existerande verkstäder, serdeles under de t vänne förstnämnde åren, da derjemte, enligt Bergs-Coltegii Kungörelser den 21 Märs i833, och den 7 April 1835, Bruk segn me var tillåtet, att förändra eller utvidga verkstäderne för antagande af sådana smides-methoder, hvarigenom en förbättrad tillverkning kunde åstadkommas. Den sålunda medgifna friheten framalstrade de frugler, som man alltid kan påräkna af densamma. Tillverkningen steg till en förut okänd höjd, utan alla menliga verkningar på afsättningen, då exporten ökades till full motsvarighet, och oagtadt de hittills exempellösa hrylningarne inom handels verden, som under tiden inträffade, priset bibehöll sig vid en höjd och jemnhet, som under föregående år sällan egt rum ; hvarigenom Utskottet anser den farhåga vara håfven , som af mången förut varit hyst, nemligen, att, genom till vesten i jerntillyerkningen, öfver-production skulle uppstå och. prisen följagtligen nedtryckas.
För detta förhållande innehölle visserligen gällande inteckningslag föreskrift, och det vore äfven sannt att följden blefve den, som Utskottet förmenat, derest den nu föreslagna lagen tillämpades på samma förhållande; men deremot saknades all föreskrift derom huru förhållas bör om den andra egendomen jemväl intecknas särskildt eller kommer i ny egares hand. Här vore således ett förhållande, som lagstiftaren lemnat oregleradt; och han mäste derföre ega att reglera det på det sätt han anser lämpligast; och någons rätt kunde icke anses Irederad, då 5 års rådrum lemnäs hvar och en att utkräfva sina fordringar med samma rätt han hittills haft, i fall harr ej åtnöjes med den rätt, den nya lagen erbjuder, hvilket rådrum måste anses fullt tillräckligt, då de särskilda inteckningar, hvilka äro i fråga, i allmänhet medföra så liten säkerhet, att de fordringar, för hvilka man åtnöjt sig med dylika inteckningar, hörde icke till stående, på lång uppsägningstid ställda lån, utan lill den fluctuerande skulden, hvilken i de flesta fall vore ställd på några månaders uppsägning. I allt fall åsyftades sannolikt aT 1818 års lagstiftare icke annat förhållande, än att alla gemensamt intecknade fastigheterne voro qvar i samma egares hand, enär det vore ledande till orättvisa, då nu omförmälda stadgande tillämpas på andra förhållanden. Emedlertid hade så skett i lagskipningen; och det vore derföre desto angelägnare att lagstiftaren här mellankom. I samma syftning hafva Herrar Lagergren, Björck, Ekholm och Billström sig yttrat, dock med förklarande att de icke anse rådligt antaga det nådiga förslaget, så vida icke 10 års rådrum lemnäs för reglering af de särskilda inteckningarna; varande derjemte af de 2 förstnämnde, till bevis derom att lagar kunna gifvas retroaktiv kraft, åberopade förordningarne om inteckning af nyttjande rätt samt om lösöreköp. Och härmed har Utskottet angifvit det hufvudsakligaste, som för vederläggning af Utskottets förevarande yttrande, och i afseende på sättet för frågans lösning blifvit anfördt. Det tillhör nu Utskottet att, efter pröfning af det anförda, framställa sina tankar i ämnet.