Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Mina föräldrar hafva bott här,” sade jag, emedan jag tyckte jag icke kunde ge dem någon enklare och bättre förklaring öfver min rörelse. ”Jag heter Arvid Arnman.” ”Arnman!” utbrast fru Carlmark, och hennes ögon lyste af glädje. ”Var hjertligt välkommen! Jag har mycket väl känt herr Arnmans far och mor – hafva de aldrig nämnt Carlmarkens?” Nu var bekantskapen gjord. Jag måste dricka kaffe ur deras lilla kanna och se huru balsaminerna frodades; de sköttes så väl till minne af den hederliga fru Arnman. Jag var så lycklig att sitta bredvid gumman Carlmark och höra henne prisa mina kära föräldrar, att jag nästan alldeles förlorade ur minnet min patronessas uppdrag. Slutligen, då hon uttömt sin berättelse, huru de först några år haft temligt välstånd af sin nya handel, men efterhand genom olyckshändelser råkat i djupare elände än någonsin, framförde jag mitt ärende, för att sluta ett samtal, som troligen var henne plågsamt. Den beskedliga frun tycktes blifva glad att få komma in på ett annat kapitel. Hon hade väl för mycken aktning eller medlidande för sin mans rykte efter döden, för att erkänna att hans begifvenhet på starka drycker och deraf följande slarf förorsakat de iråkade olyckshändelserna, som åter försände henne och barnen till fattigdomens pröfningsskola. Jag värderade fru Carlmarks förbehållsamhet i denna sak: den hedrade henne. Nu talade vi endast om gardintyget, och mor och dotter öfverslogo gemensamt kostnaden. Men när jag kom hem, fann frun det alldeles för orimligt tilltaget, och jag fick nu uppdrag att göra ett bestämdt anbud. Dertill hade jag dock icke hjerta, ty jag hade sett deras glädje att erhålla ett så stort arbete, och de hade så noga öfverräknat den tid, som dertill borde åtgå, att jag, som hörde det, icke kunde begripa huru de voro i stånd att arbeta för så lindrigt pris. Att nu bjuda dem ungefär två tredjedelar, kunde jag lika litet förmå mig till, som att beröfva dem hela den påräknade förtjensten .. Hvad jag gjorde är jag säker att min goda mor icke klandrar, och ej heller farbror Pehr, om han ock skakar på hufvudet och säger: ”Jo jo, han har visst råd till sådana extra utgifter!”
Jag har naturligtvis ingen praktisk erfarenhet af militär-lifvet, men jag föreställer mig, att det är af den beskaffenhet, att man, för att blifva en skicklig militär i or dets vidsträkta bemärkelse, måste hafva förskaffat sig en serskild slags upfostran, och synuerligast från ungdomen vant sig vid ordning, lydnad och påpasslighet i alla sina handlingar. Det är i första rummet detta, som vinnes vid Carlberg; men samtidigt härmed danas likväl ynglingen jemväl i alla de stycken, som erfordras, för att han en gång skall kunna försvara sin plats i ärans leder. Jag måste således på det högsta afstyrka denna motion och i motsats till Hr. Montgomery snarare önska, att den klass, som blifvit borttagen vid Akademien, återigen måtte der varda inrättad, såsom enda medlet att förebygga det lör föräldrar oell målsmän mindre lyckliga förhållande, som nu är för handen, att man nödgas sätta de barn, hvilkas bilning man önskar utvecklad vid K, Krigs-Akad:n i serskilta upfostrings-anstalter, för att förskaffa dem de förberedande kunskaper, som erfordras för att kunna vinna inträde till nämnde Akademi. Hr Adelborg, Anders Otto: Ett folk, som vill gå sä kert framåt på civilisationens bana, bör i första rummet vinnlägga sig om ungdomens så väl fysiska som moraliska utveckling. Upfostran är således för hvarje land af aldra största vigt; sådan sorn den är, sådan blir ock nationens framtid. Mycket är äfven i denna väg under sednare år beredt hos oss. Om man ser på våra skolor nu, och jemför dem med hvad de voro i fordna dagar, så finner man hvilken väsendtlig förändring de i allmänhet hafva undergått. Förr suto barnen hopträngda i mörka osunda byhlén, utan tillräcklig tillgång på ljus och luft, nu deremot erbjuda de nybygda skolhusen, med sina stora vackra salar och tillhörande gynma stik-anstalter, nära nog allt hvad man i denna väg kan önska. Skolmateriel, ordningsreglor, böcker och undervisnings-method, allt vittnar om nuv;de tids framsteg i en bättre riktning. Detta om skolor i allmänhet.
Nödiga vakter och patrulleringar försummades ingalunda, för att utröna om någon fiendtlig trupp skulle framtränga öfver hafvet. Den 15 Maj, kl. 7 om morgonen inkom rapport, att en Rysk trupp var synlig ute på isen; styrkan uppgafs icke. Kapiten Florus Toll erhöll då genast befallning, att begifva sig till den öfver en mil aflägsna fältvakten, för att närmare undersöka förhållandet. Han återkom och berättade, att en större fiendtlig korps tågat öfver hafvet, och tog sin rigtning åt Yttervik, det vill säga i förväg för Svenska fördelningen, i fall denna ville draga sig tillbaka utmed allmänna landsvägen. Detta oaktadt togs icke Burträsk vägen, som är en fjerdedels mil kortare, ehuru sämre och mindre körd, utan Furumark lät kapiten Burman förleda sig att följa strandvägen, på hvilken all tross förut afskickades. Det andra felet Furumark här begick, var att han qvardröjde, sedan han erhållit första rapporten att en Rysk trupp var i antågande på isen. Begge dessa felsteg voro så mycket större, som belägenheten är sådan, att en trupp, då den var så nära att den kunde varseblifvas på hafvet, hade kortare väg till Yttervik än Furumark. Om han gått Burträsk vägen, hade Ryssarne haft lika lång, om icke längre väg till Gumboda, det enda stället, der han kunnat afskäras, och dit endast rytteri förmått hinna honom i förväg. Fältvakterna fingo, efter kapiten Tolls återkomst, befallning att rycka in; men de blefvo i detsamma anfallne. Klockan 9 var hela vår trupp i fullt handgemäng med fienden. Återtåget företogs, utan att de här befintliga kronans tillhörigheter blefvo uppbrände eller på annat sätt förstörde, hvartill förberedande anstalter kunnat vidtagas, under de dagar Furumark väntade sig att blifva angripen. Kapiten Burman anbefaltes endast att förstöra Skellefteå bro, samt derefter alla mindre broar och trummor, för att så mycket som möjligt hindra fienden att förfölja.
Men ehuru således vidsträckta skogar vore behöilige vid ett dylikt läroverk, har motionären likväl ansett sig kunna föreslå, att en skogs-skola eller ett institut skulle på allmän bekostnad förläggas i Skåne å ställe, som, efter vederbörandes hörande, dertill af Kongl. Maj:t kunde blifva bestämdt, enär han föreställt sig alt de betydliga skogar, som derstädes funnes, i synnerhet vid de stora adliga godsen, utan svårighet skulle upplåtas till begagnande för undervisningen, hvadan motionären hemställt, alt för organisation af en så beskaffad läro-anstalt i nämnda provins Rikets Ständer måtte anvisa dels en årlig summa af 3,900 R:dr R:mt, att användas till aflöning åt lärare, inköp af böcker ro. m., dels ett belopp af 2,000 Riksdaler samma mynt, för skolans förstauppsättning. Då emellertid Utskottet anser mindre lämpligt att Rikets
Då han måste hasta sig och löpa omkring, att han skulle lös gifva, och de icke döde blefvo i förderfvelsen, ej heller någon brist på bröd hade? Ty jag är Herren din Gud, den der hafvet rörer, så att dess böljor fräsa. Hans Namn heter Herren Zebaoth. Jag sätter min ord uti din mun, och öfvertäcker dig under mina händers skugga, på det jag skall plantera himmelen och grunda jordena, och säga till Zion: Du äst mitt folk. Vaka upp, vaka, upp, statt upp, Jerusalem, du som af Herrans hand hans grymhets kalk druckit hafver; dräggen af dvalakalken hafver du utdruckit, och uppslekt dropparna. Det var ingen af all de barn, som hon födt hade, som henne ledde; ingen af all de barn, de hon uppfödt hade, som henne vid handena tog. Desse tu stycke äro dig påkomne; ho ömkade sig öfver dig? Förstöring, skade, hunger och svärd var der; ho skulle hugsvala dig? Din barn voro försmäktade, de lågo på alla gator, såsom en besnärd skogsoxe; fulle med vrede af Herranom, och med straff af dinom Gud. Derföre hör detta, du elända, och druckna utan vin. Så säger den som råder öfver dig, Herren, och din Gud, den sitt folk hämnas: Si, jag tager den dvalakalken utu dine hand, samt med dräggene af mine vredes kalk, du skall icke mer dricka honom; Utan jag skall få honom dina plågare i handena, de som till dina själ sade: Bocka dig, att vi måge gå öfver dig, och lägg din rygg på jordena, och som ena gato, att man må löpa deröfver. Statt upp, statt upp, Zion, ikläd dig dina starkhet; pryd dig härliga, du helige stad Jerusalem; ty härefter skall ingen oomskoren eller oren regera i dig. Statt upp utu stoftet, statt upp, du fångna Jerusalem; gör dig lös af din halsband, du fångna dotter Zion. Ty alltså säger Herren: I ären sålde för intet; I skolen ock utan penningar löste varda.
Är en Låntagare säker man, så får han Borgens-män lika lätt på 5, som på års tid, och den som borgar, tror jag icke göra det derföre, att han „ anser Reversanten säker blott för år, utan för det han i allmänhet känner honom såsom ordentlig och pålitlig. Den, som har förstörda financer, får hvarken på korrtare eller längre tid någon Löftesman, och han är ej berättigad dertill. Det är en vinst för de ärliga och säkra, att sådana ej komma i Disconten; och går någon i borgen för en osäker person, må han stå sitt kast; det är lika rätt, att den, som oförståndigt borgar, derföre får plikta, som att den, sorn utan säkerhet vill .låna, icke får cautionister: han bör liqvidera med det han har, men ej göra nya skulder. Det är endast på den trefna, redliga, vist beräknande, det vill säga på den både moraliskt och oeconomiskt säkra Låntagarens bruk af penningen, som samhället vinner; på andra förloras i alla afseenden, emedan de ej klokt hushålla, och följaktligen missbruka inrättningen, Är det Discontens ändamål, att skaffa penninge-tillgång, samt dermed befrämja lif, rörelse och styrka i näringarna, så blifver Bil. till Banco-Utskottets Bet. 1^7 det princip-stridigt, att sådana svårigheter dermed skola förknippas, att välståndet motarbetas. Sådana svårigheter äro högt uppdrifna räntor, forcerade liqvider, obehöflig! multiplicerade omsättnings-terminer, samt dermed förbundna, omkostnader och förluster. För mig ligger det helt klart, att, om säkerhet är gifven, det för Banken kan vara likgiltigt, om låne-understödet amorteras på helt eller halft år, blott det går in. Går det inpå en termin om året, så får Banken genom ett helt års afdragen förskottsränta en lika säker och stor provenu, som om det gick in i 2:ne terminer; men det säger sig sjelf, att omsättarens kostnader fördubblas genom atlie terminer till skuldens amorterande. Äfven detta bör en Styrelse afse, och jag tror, att det med Creditivets förökande ganska välgörande och beqvämt kan verkställas.
Om nu i stället aflöningen inrättades så, att domaren icke hade gagn af alla dessa sätt att förlänga rättegångarna och försvåra rättvisans erhållande, utan han tverlom finge besvär af rättegångarnas mängd och långvarighet; så vore sådant troligen det säkraste sättet att förekomma behofvet af flere och högre lönade Hofr.Iedamöter. Äfven i Högsta Domstolen är målens medhinnande nästan ogörligt, brottmålen hafva ökats till en sådan mängd, att civila måls afgörande måste alltför länge slå tillbaka. Man satter derföre i fråga att inrätta a:ne divisioner i Högsta Domstolen; men en hvar kan inse, hvart det i sådan händelse skulle taga vägen med lagskipningens enhet. R. St. vidtogo vid sista riksdag den utvägen inom Konungens Cancelli, att lägga expeditionslösen på chartan, så att der för närvar, icke betalas annat än det stämplade papper, hvarmed handlingarna aro belagda, hvars belopp en hvar kan controllera och hvilket till statsverket ingår. Tjenstemännen hafva i stället fått motsvarande större löner på stat. Denna åtgärd har redan haft helsosam verkan i många hänseenden, till och med på organisationen. Då jag förut såsom Stats-secreterare icke kunde få föredraga mål, som, efter deras beskaffenhet, hörde till Ecclesiastik-expeditionen, men som gåfvo inkomst åt Kammar-expeditionen, och fördenskull qvarhöllos derstädes, för att ej minska vederbör, sportelägares inkomster; så fick jag deremot, sedan sportlarne upphört, utan invändning, föredraga samma milt embete tillhöriga ärender, emedan de ej vållade någon förlust för Kammar-expeditionen, utan endast besvär för Ecclesiastikexpeditionen. Om nu Stäuderne beslutade alt lägga den s. k. expeditionslösen för domares utslag och prot.utdr. på chartan, och att i stället lemna dem bestämda löner af Staten; så hade man utan tvifvel gjort det väsentligaste steget lill fi"1'-1 ''•mnnnde för framtiden af sådana behof, som 174 Den 19 Februari f. m. det Hr Gyllenhaal rut framställt.
Jag fruktar att om detta förbud har någon grund, så är det icke någon annan än den, att man ville genom det tvinga Säljaren af Skogs-Producter, att lemna Städernes Innevånare i Blekinge godt pris. För Flottans behof i Carlskrona böra ej Skogarne i Blekinge nekas fri försäljning af det trädvirke, som Flottan ej hehöfver. Jag vill ej uppehålla Ridderskapet och Adeln med anförande af flere skäl för en sak, för hvilken blotta framställningen af förhållandet tillräckligen talar, och jag tillstyrker således bifall till Oeconomiae-Utskottets Betänkande. Grefve Mörner, Adolph Göran .• Jag ämnar icke bestrida bifall af ifrågavarande Betänkande, i händelse Ridderskapet och Adeln skulle hnna för godt sådant lemna 5 frågan kommer Den 4 April. &47 likväl sedermera, att vid föredragning inför Kongl. Majit undergå en nogare profning. Jag vill endast anmärka, att det varit en på Secler grundad inrättning , att Finland till Oss afytträdt de producter, som derifrån kunde aflåtas och att Blekinge icke fått till Skåne utföra ved och Skogs-Effecter. Orsaken till en sådan Författnings vidtagande har icke varit, såsom en värd Ledamot yttradt, att man ansett Export af våra egna varor farligare än Import af utländskt gods, utan den, att Stockholms Stad icke kunnat få sitt behof af ved och bränsle uppfyllt annorlunda än genom Finlands biträde, 6amt att Flottan i Carlskrona tillika med sjelfva Staden icke kunnat umbära den vedtillgång, som Blekinge erbjuder, och skulle utom den brist, som således otvifvelagtigt uppstodo för Flottan och Stadsboerne derest Blekingsboerne fingo tillåtelse utföra sine SkogEffecter, äfven derigenom ett öppet fält lemnäs för det missbruk, hvilket icke vore möjligt att förekomma, att under föregifvande af att med Lasten afsegla till Skåne, densamma öfverfördes till Köpenhamn eller upplades vid Bornholm.
En bagare-gesäll, contant . samt 3 tunnor span mål, eller tillsammans Rtdr 1,770. 373 150. jemte 18 tunnor spanmål in natura, hvilka belopp deremot komma att minska Indragnings-Staten. c) Enär alla f. d. Krono-bränneri-byggnaderne i Wisby, såsom umbärlige för ständiga magazins-rörelsen derstädes, numera blifvit till Kongl. KrigsCollegii disposition öfverlåtne, bar E. K. M. i Nåder föreslagit, att den årliga hushyre-ersättningen, som af bemälde Collegium utbetalts till Krono-magazins-Förvaltaren i Wisby, såsom godtgörelse för afträdde boningsrum, må, lika med andra sådane tjenstemäns hushyre-ersättningar, varda å stat uppförd med 33 R:dr 16 sk.; och hafva Rikets Ständer härtill lemnat bifall. d) 1 enlighet med hvad E. Iv. M. i Dess Nådiga Proposition yttrat, i af seende A öfverflyltning af Myntoch Controll-Verkels aflönings-stat från BergsCollegii stat på Stats-Contoirets, hafva Rikets Ständer ansett sig för närvarande böra upptaga Myntoch Controli-Verkets aflöning i sammanhang med Stats-Contoirets stat. e) Af den anledning, aLt, sedan Charlae-Sigillatae-inkomslen betydligen ökats, äfven utgifterna för eliar tor sJ förfärdigande 111. m., enligt hvad StatsContoret i underdånighet upplyst, stigit till omkring 4C00
Vid belånad egendoms försäljning inå lånet öfvertagas af köparen, att derföre ansvara, under enahanda förbindelse, som ålegat förste Innehafvaren. 11 :o. Allt hvad som inflyter utöfver det belopp, som till räntebetalning å obligationerna, samt till omkostnader erfordras, går till Amortissements-fonden. Allmänna Föreskrifter: 1:0. Öfver den af R. St. beslutna uppoch utlånings-anstalt, för beredande af lättad utväg till lånebidrag åt Fastighets-egare, skall i Riksgälds-Contoiret serskild räkning föras, som, jemte alla de till Fondens förvaltning hörande Handlingar, skall till granskning af R. St:s Revisorer och Statsutskott; vid deras sammanträden, aflemnas. 2:0. Vid beräkning af Silfver-fondens förhållande till Sedelstocken, i afseende på tiden för realisationens verkställande, ege Banco-Fullmäglige, i händelse Silfver-lånet blifvit upptaget, ocb på deposit-räkning i Banken insatt förr, änrealisationen börjat, alt i86 Expeditions-Utskottets Förslag N.o 449; anse den på ifrågavarande räkning då in-, lieslående behållning i Silfver såsom Bankens, 3: o. De vidare föreskrifter, sorn för verkställigheten af utlåningen på jordegendomar, kunna erfordras, ege RiksgäldsrContoi-. rets Fullmägtige att meddela, I den händelse de af den beslutna utlåningen här-, flytande förvaltnings-åtgärder skulle erfor-, dra någon större tillökning i den Tjenstemanna-. personal, som Riksgälds - Contoiret för närvarande eger, böra Fullmägtige i RiksgälrJs-Contoiret företrädesvis, och in-, nan andra personer dertill antagas, med Fullmägtige i R. Sits Bank öfverenskomma, om icke de personer inom Banco-Verket, hvilka, vid de föiändringar sorn der förestå , möjligen kunna blifva nmbärliga, må tjenst-, göra i Riksgälds-Contoiret vid ifråga varan-, de lånförrättningar. Rikets Ständer framhärda etc.
Gr tive Lilliencrantz, Johan Wilhelm: För min del kan jag ej inse hvarför Allmänna MagazinsDirectionens Extra biträde skulle skiljas i 2:ne summor af 500,000 R:dr hvardera. Det var på grund af OeconomieUtskottets tryckta Betänkande i detta ämne, som BancoUtskottet, tili vinnande af tiden , erböd ett Extra biträde af 1,000,000 R:dr, att använda till uppköp af Spannmål vid ymnigare år, till förekommande af vanpris. Ehvad sorn må vara yttradt i afseende a de flera Utskotts Betänkanden, som med detta ämne ägt befattning, kan väl ifrån Banken icke utgå annat bidrag än det, som BancoUtskottet, vederbörligen hördt, medgifvit och tillstyrkt. Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham: Det genom ExpeditionsUtskottets Memorial anmäldta tillägg är, om jag ej misstager mig, alldeles enligt med Grefve Lilliencrantzs mening. Summan 500,000 R:dr förekommer 2 gånger, emedan frågan är om 2:ne olika anslag till alldeles stridiga ändamål $ likväl med vilkor, att när det sednare fallet inträffade, skulle bägge summorna till det derunder supponerade ändamål få användas. Grefve Lilliencrantz: Jag medgifver att i Den 7 Augusti. 219 Expeditionen torde böra omnämnas det verkliga förhållande, att BancoUtskottet, vid besvarandet af Höglofl. StatsUtskottets första så kallade Financeplan, biföll det deruti för Allmänna MagazinsDirection äskade extra biträde , af 500,000 R:dr; men som detta åtagande förändrades till och innefattades uti det anbud af in summa 1,000,000 R:dr, såsom Extra Disconträtt til! det ändamål och efter de formaliteter, som förbcrörda Höglofl. OeconomieUtskottets tryckta Betänkande innehåller, så mäste väl Expeditionen så böra ställas, att detta sista ensamt gällande anbud varder tydligen uttryckt. Det i BancoUtskottets
Dessa halva icke under stigit de förväntningar, som voro fästade vid nämnda förändrade lagstiftning, och bestå hufvudsakligen, å ena sidan, uti betydlig minskning i bränneriernas antal och i bränvins-tiilverkningens belopp samt, å andra sidan, uti ökad statsinkomst af tillverkningen. År 1852 voro nemligen, enligt uppgift af Särskilda Utskottet vid 1853 års riksdag, i gång ej mindre än 670 ångbrännerier och 35,172 omedelbart med eld drifna redskap; hvaremot antalet beskattade större brännerier utgjorde år 1855 391. “ 1857 • . 400. Bränvins-tillverkningen före år 1855, då beskattningen utgick helt och hållet efter pannerymden, antages på grund af sannolikhets beräkning hafva utgjort Bih. tilt R. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 42. omkring 30,000,000 kannor årligen. Tillverkningsbeloppet efter nämnde år kan icke heller med visshet till siffran bestämmas, enär de mindre brännerierna varit beskattade efter antagen afverkningsförmåga, som anses hafva varit för lågt beräknad. Men med antagande af att ett visst belopp, utöfver det beskattade, blifvit vid de mindre brännerierna tillverkadt, kan, enligt Civil-departementets kontrollbyrås årsberättelser angående bränvinstillverkningen i riket, sammanlagda beloppet af tillverkadt bränvin vid både större och mindre brännerier beräknas hafva utgjort: 14,446,000 eller i medeltal för dessa år 13,345,750 kannor och således mindre än hälften af hvad tillverkningsbeloppet sannolikt utgjorde före 1855. Enär bränvins-tillverknings-skatten före år 1855 bokfördes tillsammans med bränvins-försäljnings-afgifterna, under gemensam benämning af bränvinsmedel, kan jemförelsen emellan stats-inkomsterna af bränvins-lillverkningen före och efter nämnde år blifva endast approximativ En sådan torde dock vara tillräckligt upplysande. — “ 1854 306,766: 75: — och således i medeltal för dessa år 681,899: 7 Riksdaler Riksmynt.
Så skedde ock vid detta tillfälle. hälsades m e d lifliga applåder af d e n ganska talrika pibliken. F r u A. h a d e erhållit ett värdefullt biträde i fru Sterky och h r Aulin. F. gafs h ö r s a l af fru Davida af fröken Ellen Dorph. Inträdesafgiften är satt så lågt som till 2 5 öre. Litteratur. En framtidsblick af Ismar Thiusen. Adolf Johnsons förlag. Granlund. Idun Stockholm, Muns Tryckeri Aktiebolag N:r 20 (387) Fredagen den 17 maj 1895. Prenumerationspris p r Idun ensam Iduns Modet., fjortondagsuppl. Iduns Modetidn., månadsuppl. Barngarderoben _ .. _ år kr. 5: » 5 &gt; 3: » 3: Byrå: Redaktör och utgifvare: Klara Södra Kyrkog. telef. FRITHIOF Prenumeration sker å alla postanstalter i riket. Kedaktionssekr. : J. Nordling. HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris 1 5 öre (lösn:r endast för kompletteringar) 8:de årg. Annanspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Eliza Orzeszko. f iksom o m så m y c k e t annat i denna ' har värld det ofta tvistats lan de skilda delarne o c h underhåller angående hvilken o c h hur annars pass Kring stor kan betydelse man tillskrifva raturen. växlat dem skönlitteÅsikterna från Ellen K e y uttrycker, då hon kallar » den högsta diktningen formen f ö r själfmcddelelse », och till skulle En bland polska mer än alla andra en skriftigt följdt förakt att land i det äfven les finnes Europa, skönlitteraturen och åto m ett torde alla sig: ett och af en axelryckning. Men ena ton af o b c - bör där äga äger en alldeutomordentlig betydelse — nämligen i P o l e n.