Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarjemte och då någon afskrifning af Militiee-Boställs-cassans hos bernälde Afdelning egande omförmälda fordran icke synes böra ifrågakomma, helst beloppet af samma fordran sannolikt är för bestridande al de med cassan afsedda ändamål erforderligt, Rikets Ständer, till infriande af skuldens capital-återstod, 33,893 R:dr 39 sk. 7 r:st. B:co, å Riksgälds-Contoret anvisat ett deremot svarande anslag. Och få Rikets Ständer, hvad i berörde hänseenden sålunda blifvit beslutadt, härigenom hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 18 April 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 April i845. Preste-Ståndet den 16 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den lö — —* Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag till befrämjandet af Slöjd-expositioner. (Stats-Utsk;s Uti., N;iis 123 och 186, samt Mein., N:o 231 och Först. Stals-Utsk:s Mern., N:o 257). S. A. K. Ehuru E. K. M:s och Rikets Commerce-Collegii afgifna årliga berätt©!- Expeditions-UIskottels Förslag till und. Skrifvelse, N.o i65. 399 ser, dels om beloppet af de varor, som inoch utföras, dels om landets inhemska fabrikers och manufacturers ställning, lemna ledning för bedömandet af vår egen konstflit och för vidtagandet af de åtgärder, sorn derpå böra grundas, har kunskapen i detta afseende dock befunnits ofullständig, så länge de inhemska tillverkningarnes beskaffenhet tillika icke vore känd.
Beträffande åter den i den Nådiga Propositionen föreslagna inskränkning i åldern för legokarl, så finnes redan i 1812 års kungörelse den grundtanke angifven, att hvar och en yngling, inom den utsatta åldern, borde sjelf utgå till fäderneslandets försvar; och då den deri medgifna rättigheten att för sig sätta legokarl icke under något vilkor bör erhålla den utsträckning, alt ändamålet med bevärings-skyldigheten i någon män förfelas, samt de olägenheter, hvilka, enligt den Nådiga Propositionen, visat sig inom beväringen vara en följd deraf, att legokarl får tagas emellan 25 och 37 års ålder samt derutöfver till 40 års ålder för sådaoe, sorn förut varit i krigstjenst, redan länge varit öfverklagade, tvekar Utskottet ej att tillstyrka hvad Kongl. Majit till förekommande deraf i Nåder föreslagit, såvida ej anskaffandet af legokarlar derigenom allt för mycket försvåras. 1 fråga om de legokarlar, som för bevärings-skyldige af landtklassen skola antagas, anser Utskottet icke heller någon synnerlig svårighet af den föreslagna inskränkningen uppslå; men då, hvad angår sjöbeväringen, hinder torde möta för de bevärings - 6 Sammansatta Lagsami Allmänna Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänk. N:o -/. pligtigc att erhålla legokarlar, om sådane bland sjöfolk ej fingo antagas efter fyllda 37 år, helst desse icke förr än efter 30 år befrias från sin egen beväringspligt, samt de af Kongl Majit, till stöd för Dess Nådiga Proposition, anförde omständigheter i fråga om de personer öfver 37 år, som varit i krigstjenst och vilja mot lega åtaga sig annans beväringspligt, icke torde ega rum i fråga om sjöfolk, som i allmänhet ännu vid 40 eller 45 år är fullt användbart samt icke kan anses till moraliteten underlägset det yngre sjöfolket, så anser Utskottet det undantag för desse, sorn genom det i Kongl. Kungörelsen den 13 Februari 1849 gjorda tillägg blifvit inedgifvet, Böra bibehållas.
Jag tycker mig tvärtom finna» att idéen af en Constitutions Nämnd eller Jury, derföre vann så mycket bifjjl, att man förenade samma begrep dermed, som med en vanlig. Jury, att gora Lagen ensam närvarande, att endast för hvarje särskilt casus tillkalla Domaren. Jag vågar tro, att möjligheten af en sådan inrättning afven skulle kunna gifvas, att Systemets värde deruppå beror. För att bedomina detta, fordras att ingå i detaljen af hvarje dels sammansättning, och af den Stats-Författning, efter hvilken de skulle handla, samt i följe deraf tillse, huru en controll skulle vara möjlig. Utaf alla de Författare, som innom vårt Fädernesland meddelat Allmänheten sina tankar om en förbättrad Representation, år i min tanka ingen, som lemnat så allmänt nyttiga upgifter, som Författaren til Blandade Ämnen. Ehuru jag för min del icke med honom till alla delar instämmer uti tillämpningen deraf, kan jag dock ej annat ån erkänna det för en sinnrik och användbar idde; att i följe af de 2:ne grunderne för ali Representation, Folkmängd och Egendom, låta välja Nationens Befullmågtigade på 2:ne olika grunder, efter Folkmängden och efter Bevillningen. Jag tror att man deruti har en lått och naturlig grund för den Nadonal-Representations 2:ne afdelningar, som jag i likhet med Sieyes’s plan, vill nämna den Föreslående ''eller Tribunatet, ) och d e n B e s 1 u t a n de eller Lagstiftande. Denna benämning utmärker de fundlioner jag ville gifva dem. Den förstnämnde föreställer begäret och tankan, som efter behofvens olika intryck, med mer eller mindre <kål, men alltid med liflighet och deltagande, i likhet med dessa menni - 28 — skans böjelser, yrka tillfredsställandet af de åtskilliga fordringar, som utgöra Samhällskroppens når varande eller tillkommande behof. Uti denna del af Representation år angelågit, att alla de Sam* hålls-Classer deltaga, som i kraft af sin befattning hafva nårmaste gemenskap med Samhällets allmänna interessen, Åkerbruk, M an ufac turer och Handel, allmän Uplysning och växande Odling.
Jag är öfvertygad, att Utsk. i många delar varit af samma tanka sorn jag, fastän Utsk. icke ansett tiden ännu vara inne att tillämpa densamma; men jag har ansett det icke vara behöfligt för saken, att vi nu uttrycka en princip deri. Hr Tham har ansett vådligt att nu afslå det ifrågavar. mom. Jag får då äran påminna, alt det icke är fråga om att borttaga de lån, som linnas, utan blott stadga, det dessa slags lån icke vidare .få utsträckas. Min me - 342 Den 3o Juli f. ra. ning är icke alt förändra de contract, som blifvit uppgjorda emellan Banken och låntagarne; de måste qvarstå, ehuru jag tror, att dessa affärer kunde öfverflyttas på Riksg.- cont. Jag har visserligen varit bland dera, som ifrat för hypotheksföreningars bildande, och har äfven sjelf i den provins, der jag är bosatt, sökt göra allt, hvad jag förmått, för att tillvägabringa en sådan förening derstädes, hvilket äfven lyckats; roen jag bekänner, att jag hittills hyst föga hopp att få se denna ide' fullföljd till något verkligt resultat. Då likväl, enligt hvad mig är bekant, LagUtsk. i går afgjorde frågan om de tysta förmånsrätterna med instämmande i K. M:s nåd. propos., hyser jag nu den förhoppning, att dessa skadliga förmånsrätter vid denna riksdag skola finna sin graf och gifva rum för bildandet af en realcredit äfven i vårt land. Skulle mitt hopp gäckas, fruktar jag, att vi alla bafve att emotse en svår tid för vårt penningeoch credit-väsende. Jag tillstyrker afslag å mom. f. samt att ' R. o. Ad. må besluta, att nya lån på fastigheter hädanefter ej komma att beviljas, utan att afbetalningarna å det gamla skola utgå i creditivväg. Gr. Cronhjelm: Jag är förekommen af Frih. Ehrenborgh och ber att blott få tillägga ett ord i dea propos., han föreslagit, det nemi., att inbetalningarna skola utgå till crediliv för hypotheksföreningar.
Maj:t godkännes, för detta ändamål i stället anskaffas och inredes; 3:o. att antingen i det ifrågavarande huset eller på annat lämpligt ställe, tillhandahålles Kronan ett fullgodt magasin för upplag af minst 20,000 kubikfot oriad spanmål; samt 4:0, att upplåtelsen icke eger rum förr, än nyssnämnda vilkor blifvit behörigen fullgjorda och hinder till följd af gällande kontrakter rörande uthyrda lägenheter icke möter; och hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande att hålla tillsyn öfver fullgörandet af de vid upplåtelsen fästade vilkor, hvilkas åsidosättande komme att föranleda upplåtelsens upphörande. Efter från samtliga Riks-Stånden erhållen remiss å högtsberörda nådiga Proposition, har Stats-Utskottet förehaft detta ärende och dervid jemväl tagit kännedom om de till frågan hörande handlingar och ritningar; och får Utskottet med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden och på de vilkor, som deruti blifvit föreslagna till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. Stockholm den 7 Mars 1863. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, i863. Stais Utskottets Utlåtande N:o 71, 1 M-o 71. Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Mars 1863, kl. 2 e. m. Ullätande, i anledning af väckta motioner angående rättighet till skatteköp af Wisingsö skolegodshemman. Uti hos Riks-Stånden väckta motioner, inom Preste-Ståndet af Prosten Janzon (motionen N:o 45) och inom Bonde-Ståndet af Johannes Andersson från Jönköpings län (motionen N:o 122) med hvilken sistnämnde August Pettersson från nämnda län sig förenat, hafva desse motionärer, under erinran hurusom medvetandet derom att nedlagdt arbete kommer menniskan sjelf tillgodo befordrar sedlighet och uppmuntrar till flit, fästat uppmärksamhet å de olägenheter, som föranleddes deraf, att de s. k. Wisingsö skolegodshemman icke finge skatteköpas, på sätt vore medgifvet öfriga kronohemman.
Till utrikes sjöfart hafva 7 fartyg af tillsammans Ö2i 4_8_ läster* drägt, och till inrikes sjöfart 5 fartyg af tillsammans i35t3ö45 läster* drägt, blifvit, utom jakter och'större båtar för transporter af brå' der, malm och tackjern, begagnade Under de sista fem åren har i medeltal, utskeppats r 1,0^2 toll' ter 3 tums och 555 dito 2 å ii tums bräder, och 170 st. bjelkar* och dessutom hvarje af de 2:ne 'sist förflutna åren 1,825 skepprd stång' jern; samt till inrikes orter afyttradts: 783 tolfter 3 tums bräder» 471,598 alnar gröfre och finare väfnader; 1,848 LU. lin: 62 LU smof och 43 LU. garn; varande de inom staden tillverkade och på åtskil' lige inrikes orter afyttrade väfnader uppgifne att utgöra tillsamman* 49,420 alnar. j Från utrikes orter hafva per medium årligen inkommit: 44^ tunnor salt och 496 tunnor linfrö; hvarförutan från inrikes orter per medium årligen bekommits: 3,253 tunnor råg, 2,783 tunnel’ korn, 765 tunnor malt, 102 tunnor arter, tunnor salt, 10,6U U caffe, *4>3o5 U. socker, 3,131 U. rull-tobuk och i,i5o U. kar dus-tobak. Utom ofvannämnde på utrikes orter afsände stångjern, har p*1 stadens väg per medium årligen inkommit stångjern och manufak' sur-smide till ett belopp af 9,692 skepp.d, sorn blifvit vid Woxn3’ Kihlafors, Svabens verk, Furudahl och Dahlfors bruk tillverkad^ och hvarmed stadens handlande icke haft annan befattning än ^ såsom kommissionärer det emottaga och afsända. — 35 — Handeln med trädvaror har de sednare åren betydligen minskats hvartill orsaken är det låga pris, hvarefter sådane varor å utländska orter betalas.
På grund af hvad Utskottet sålunda anfört och då, med afseende å de norra orternes större behof af understöd, den summa, som för ifrågavarande ändamål kan komma att beviljas, skäligen torde böra bestämmas lika för dessa och för Rikets öfriga provincer, tillstyrker Utskottet: a) att en summa af 100,000 R:dr B:co måtte ställas Slats-Utskoltels Utlåtande, N\o 435., Litt. C. 51 till Kongl. Maj:Ls disposition för alt, inom Norrbottens, Westerbottens, Wcster-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs Län, användas till vatlen-aftappningar eller damm-byggnader, för motverkande af frost och till förberedande af sådane större odlings-företag, som öfverstiga menigheternes förmåga, samt att till Kongl. Majtts Nådiga pröfning måtte öfverlemnas, att för hvarje serskildt föremål, i nion af den nytta, som deraf kari påräknas, bestämma om Slats-bidraget skall utgå såsom anslag eller lån och, i denna senare händelse, huru med återbetalningen skall förhållas, samt om ränta bör erläggas eller ej; och b) att till vatten-aftappningar eller andre förberedande åtgärder för större odlings-företag inom Rikets öfriga Län må ställas till Kongl. Majus disposition en summa af likaledes 100,000
Motionären har deremot anfört, att i anseende till nödvändigheten att vid afträdesansökning förete bouppgift, för hvars upprättande mången gäng fordrades en ganska läng tid, så kunno de närmaste eller vaksammaste borgenärerna alt på ett eller annat sätt bereda sig säkerhet för sifia fordringsanspråk, allt pä öfrige borgenärers bekostnad, hvadan han ock föreslagit den förändring i nu gällande concurslag; ”att den omständighet, ätt gäldenären ej vid aflrädesansökningen fogat omförmälde uppteckning, icke må utgöra hinder för ansökningens upplagande och concursens början.” LagUtsk. bar såsom skäl för sitt afstyrkande af denna förändring åberopat Högsta Domstolens utlåtande i saken: ”att enär nu gällande föreskrift, att gäldenär skall vid afträdesansökning foga förteckning öfver skulder och tillgångar, vid påföljd att å ansökningen eljest tecknas afslag, ledde till den riktiga och nyttiga följd, att domaren finge tillfälle att utan uppskof låta kalla borgenärerne och insätta dem i förvaltning af gäldenärens egendom, hvarmed deremot, efter förslaget, ofta kunde komma att längre tid fördröjas, hvarjemte det alltid klefve olämpligt ätt, genom domarens, förpligtande att draga omsorg för bouppteckning af hvarje cessionsansökandes bo, föröka domarens inblandning i det, som förnämligast och egentligen bör tillhöra parters egna föranstaltanden och tillsyn, Högsta Domstolen trodde den ifrågavarande lagförändringen icke böra vidtagas.” Denna invändning har Hr Lagergren uti sin reservation vederlagt med följande ord: ”En namnuppgift på borgenärerne är tillräcklig för deras inkallande till. första förhöret; och en sådan namnuppgift bör alltid kunna af gäldenären fordras antingen genast eller utan synnerligt dröjsmål; och hvad angår menligheten af domarens inblandning i anslalterne för boels uppteckning, så kan jag icke inse skadan deraf, då hela åtgärden inskränker sig till en befallning eller ett förordnande för vissa tjenstemän eller andre gode män att tillse, det uppteckningen skyndsamt verkställes och sedan varder till rätten ingifven.”
Maj:t medelst beslutet den 13 Januari 1857 förklarat då väckt fråga om lindring eller jemkning i Småland i roteringsbesväret icke erfordra någon Kongl. Majits åtgärd. Kollegierna hade för öfrigt ansett det icke vara möjligt att, i det skick ärendet nu förekommit, meddela yttrande om beloppet af en sådan rotehjelps förhöjning, derest den funnes böra ifrågakomma; ty då gifvet vore, att icke alla rotar vore lika goda eller lika dåliga, blefve häraf en oundviklig följd, att det understöd, en rote borde tillkomma, icke kunde rättvisligen bestämmas, med mindre speciel undersökning af hvarje rote egt rum, och derefter jemförelse med annan rote, som ansåges fullgod, blifvit anställd, pä sätt i likartadt fall enligt Instruktionen den 4 Maj 1838 skett i fråga om åtskilliga rotar i Skåne, hvilket ärende genom Kongl. Brefvet den 7 Juli 1841 slutligen afgjorts. I nådig skrifvelse till Rikets Ständer vid 1859—1860 års riksdag gaf Kongl. Maj.t Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Maj:t, på grund af hvad Krigsoch Kammar-kollegierna i nu omförmälda utlåtanden utredt, ansåg någon förhöjning i den nu till svaga rotar i berörda provins utgående ersättning ej böra ifrågakomma. Efter den utredning af förhållandena, som, på sätt ofvan är anfördt, redan försiggått, kan Utskottet icke annat än instämma i hvad Kammaroch Krigskollegierna i ämnet yttrat; anseende Utskottet ock för sin del, att en sådan partiel skattejemkning, som med förevarande motioner åsyftas, icke ens är med rättvisa fullt förenlig. De grundskatter, som vidlåda Svenska jorden, och bland hvilka roteringsbesväret utgör en af de förnämsta, äro af den ålder, att de hunnit så fast sammanvexa med det värde, jorden man och man emellan eger, att, derest en eftergift af dessa skatter från Statens sida egde rum, en häftig och onaturlig omkastning i egendomsvärdena skulle inträffa, införande hos mången rikedom i fattigdomens ställe lika oväntadt som hos andra brist i stället för dess motsats.
Riksgälds; af Herr Rudling, N:o 101, om statsbidrag till byggnad för Jönköpings högre elementar-läroverk; af Herr Kistner, N:o 102, om bidrag till en väg emellan kustlandet eller Piteå stad samt Arlvidsjours Lappmarks kyrkoby eller marknadsplats; af Herr Kistner, N:o 103, om pension åt aflidne Borgmästaren i Piteå, IT. A. Raudins enka och barn; af Herr Ericson, N:o 107, om dels anslag, dels lån till jernbibana emellan Christianstad och närmaste punkten å södra stambanan norr om Finjasjön; af Herr Trägärdh, N.o 114, om anstånd för staden Cimbritshamn intill 1861 års utgång med årliga kapitaloch ränte-inbetalningars ytterligare beräkning och vidtagande å två hamnbyggnadslån; af Herr Lindstedt, N:o 115, om anslag till en Provincial-läkare i nordligaste delen af Stockholms län, med station i Östhammar; af Herr Lindstedt, N:o 116, angående folkskole-afgiften och dess användande; af Herr Lindstedt, N:o 117, angående anslag till fyllnad uti Komministrars aflöning, i sammanhang med reglering af densamma; 94 Prot.-Utdrag den 30 November 4859. af Herr Lindstedl, N:o 118, angående lånebidrag af Riksgälds-kontorets tillgångar till Marmor-fabriksidkaren J. R.
Krono-jord, i anledning af väckt motion om bestämmande af lid för klander emot tilleller afträdeshusesyn å dylik jord: B. VI. 52, 55, 61, A. 61; E. VII. 3. Krono-lax-fisket vid Åsbro i Wiske å, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till skvdd för nämnde fiske: B. IV. 347, 430, A. 430. Krono-lägenheter, angående arrende-medel af dem: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45, rörande beräkningen af Stats-Verkets inkomster. Krono-nybyggen, i anledning af väckt motion angående närmare bestämmelser i afseende å sättet lör erhållande af skatte-rätt å nämnda nybyggen: B. V. 299, 341, A. 341, E, 580. Krono-tionde, i anledning af väckt motion angående befrielse för staden Södertelje från erläggande af dylikt tionde för dess donerade jord: B. III. 466, 484, A. 484. Krook, Johan, Regements-Kommissarie vid Södra Skånska Infanteri-Regementet, angående pension åt honom vid afskedstagandet: I. 46, R. 46. (Se vidare Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel.) Krusenstjerna, Edvard von, dess yttrande: I. 178. Krusenstjerna, Mauritz Adolf von, dess yttrande: I. 393. Kruskopf, Carl Mauritz, Chef för Kameral-Departementet i Fångvårds-styrelsen, angående pension åt honom från Allmänna Indragnings-staten: IV. 412, 424, R. 424. (Se vidare StatsUtskottets Utlåtande N:o 153, angående regleringen af utgifterna under Biks-Statens Nionde Hufvud-Titel).
'Ståndet hafva, med åberopande >af ingångne tind derrättelsör från serskildte Landsorter, yttrat dea förmodan, att den befarade Spannemåls-bristen icke torde , i anseende' till en inträffad meia gynnande väderlek, blifva större, änatt den gerom enskilde Handlandes införskrifning; af Utländsk, Spannemål skall kunna fyllas, derest från, Regeringens sida icke vidtagas sädane anstalter, som ifrån dylika Spekulationer afskräcka; äfvensom, 1 afseende på det af Kongl. Maj:t i Nåder proponerade och af Förenade Utskotten tillstyrk»’- ta Lån af Två Millioner Riksdtr i Silfver, sora inom och utom Landet skulle upptagas, blifvit anmärkt , att , utom. det, ett sådant Lån icke torde stå att erhålla , skulle Riket härigenom ådra - 702 Statsoch Banko-Utskottens Betänkandtnl ga sig en ss beskaffad skuld , sorn skulle aflägsna förhoppningen, att en gång kunna vinna en högst efterlängtad ordning och stadga i vårt penninge-väsende. Förenade Utskotten , som icke kunnat undgå att fästa serdeles afseende på dessa reflektioner och anmärkningar, hysa äfven den öfvertygelse, att, om Länet i Silfver skulle med tiden kunna erhållas , häruti likväl icke kan påräknas någon tillgång , att dermed betala sådan Utländsk SpanT nernål, som detta år för allmän räkning införskrifves.
blifvit tillförsäkrad % i accisen och hälften i de så kallade bakugnspenningarna eller husbehofsbageri-accisen, men denna intrad från och med 1811 upphört samt stadens rättighet till uppbärande af tolag å utländska varor, hvilka landeller sjövägen från andra inrikes orter bit ankommit, till följd af Kongl, brefvet den 28 Augusti 1843, jemväl försvunnit, kommissionen ansåg billigheten fordra, det staden från merberörda åliggande befriades; 5:o en del af den från stadskassan nu utgående afgift för underhållandet af polisinrättningen i hufvudstaden; hvarvid Drätselkommissionen förklarat sig villig att, efter den reglering dermed, som komme att tillviigabringas, till efterkommande af Kongl. Maj:ts i denna fråga yttrade nådiga åsigt, å sin stat för ifrågavarande ändamål till och med år 1848 uppföra ett belopp, motsvarande det, som af Öfverståthållareembetet blifvit äskadt, utgörande uti serskilda uppgifna algifter tillsammans 21,273 Rdr, utom statsverkets nuvarande anslag 13,000 Rdr; samt 6:o de 10,000 Rdr, som vore till Serafimerlazarettet anslagna, för betäckande af hvilken utgift, i händelse fortfarandet deraf skulle finnas behöfligt, Drätselkommissionen förklarat sig ej kunna föreslå annan utväg, än att de å Finska tolagen under föregående år gjorda, i behåll varande, besparingar, uppgående till 12,827 rdr 17 sk., mätte, så långt de räcka, dertill användas, intilldess tillgång till erforderliga inkomster för lazarettet kunde beredas och af Kongl. Majit anvisas. Sedan, med anledning af ej mindre Stockholms stads
Polismästaren Häradshöfdingen Hultberg ej blott sistnämde dag, den 7 September, anbefallt Wittmeijer och Kretz att tilldela samtlige desse ynglingar prygel, utan ock den 8 September, efter det, vid då hållet ytterligare förhör hos ÖfverStäthållareEmbetet, Christan och Berglund erkänt sig vara skyldige till olofligt tillgrepp, men Lundberg dertill fortfarande nekat, gifvit nämnda Polisuppsyningsman befallning att ånyo prygla Lundberg, hvilken sedermera vid inställelse inför ÖfverStåthållareEmbetet den 10 September jemväl vidgått sig hafva olofligen tillgripit penningar: att, till fullgö rande af hvad Polismästaren i berörde måtto förordnat, Wittmeijer och Kretz, först den 7 September låtit uti en vid Stadshushäktet befintlig mörk gång alla tre ynglingarne Christan, Berglund och Lundberg af en tillkallad profoss pryglas, samt dagen derefter uti samma häckte ännu en gång sjelfva gifvit Lundberg prygel: och att dessa serskilda pryglingar, om anledningarne hvartill någon upplysning af ÖfverStåthållareEmbetets i målet förda protokoll icke vore att inhämta, blifvit af t. f. Polismästaren anbefallda, ej blott, såsom han i sin först afgifna förklaring förmält, för att bestraffa eller aga Christan, Berglund och Lundberg för deras förnekande af sina för Polisbetjeningen gjorda uppgifter, samt för det de skola inför ÖfverStåthållareEmbetet ådagalagt en för deras ålder ovanlig fräckhet och trotsighet, utan fasthäldre, på sätt nämnde Polisbetjente vid pryglingstillfället oförtäckt tillkännagifva och t. f. Polismästaren omsider vidgått, i det hufvudsakliga ändamål, att genom sådan behandling förmå ynglingarne till erkännande alt hafva på olofligt sätt åtkommit de penningar, för hvilkas tillgrepp de hållits misstänkte; I anseende hvartill och enär således uppenbart vore, att tillförordnade Polismästaren, genom anbefallda prvglingen, i hög grad missbrukat sin myndighet, samt derjemte öfverträdt Lagens uttryckliga stadgande i 17 Kap. 37 §. 2 mom.