Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvilken utgång frågan fått inom Högv. Preste-Ståndet, känner jag icke, men jag förmodar, att presterskapet haft så ledsamma erfarenheter i byggnadsväg, bland annat af dåliga kyrkobyggnader, det jag hoppas att det Högv. Ståndet bilaller K. Propos. i ämnet. Frih. Klinckowström: Innan jag med några ord till besvarande upptager hvad Hr Edelsvärd yttrat, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om upplysning, huruvida prot.-utdrag från något eller några af de öfriga Stånden inkommit, som utvisa, huru förev:de fråga inom de respektive Stånden blifvit afgjord. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att Borgareoch Bonde-St:n bifallit Utsk:ts hemställan i förev:de punkt, men att någon underrättelse om Preste-St:ts beslut i frågan ännu ej ankommit. Frih. Klinckowström: Då, på sätt nu blifvit upplyst, 2 Stånd hafva bifallit Utskits hemställan i denna punkt, får jag anhålla, att äfven R. o. Ad. måtte bifalla densamma. Jag vill visst icke bertrida behofvet af länsarkitekters anställande, och att det skulle vara till stor fördel, om sådane kunde öfvervaka och leda alla större byggnadsföretag inom provinserna, men jag 218 Den 10 Mars f. m. skulle tro det vara skäl att icke bevilja det af K. M:t äskade ansia®, förrän frågan blifvit så utredd och ordnad, att den bort komma till R, Stms pröfning. Såsom af Statsrådsprot:t inherntas, skulle aflöningen af de föreslagna länsarkitekterna bestridas till hälften af statsmedel och till hälften genom bidrag af kommunerna, men, så vidt berörde prot. upplyser, hafva ännu icke vederbörande kommuner blifvit hörda och utlåtande från dem inkornmit, huruvida de äro villiga att ingå på en så beskaffad öfverenskommelse. Om nu R.
Med anmälan att en längre lid varit behöflig för uppgörande af tabellerna öfver stadens inkomster och utgifter under de sista fem åren, inkom magistraten den 10 Dee. 18 >9 med dylika tabeller, samt lillkännagnf, att deputerade blifvit valde inom magistraten och af borgerskapets äldste, lör att biträda Öfverståth.embetet vid upprättande af general-tabellerna för Stockholms stad; hvarförutan magistraten anmälde, att borgerskapets äldste förbehållit sig, att sedan berörde general-tabell blifvit uppgjord, af densamma få del, till den åtgärd, som kunde linnas böra äga rum, hvaremedlertid borgerskapets äldste uppskjutit med utlåt, i frågan om öfverlemnande till Staten af äganderätten till packhus och boställshus lill tulltjenslemännen. Emedlertid erinrade Commerce-colllm i skrifvelse den 4 Dee. Öfverståth.embetet att inom årets utgång verkställa innehållet af collegii skrifvelse den 12 förutgångne Sept., till svar hvarå Öfverståth.embetet den 3o i förstnämnda månad meddelade hvad magistraten i dess förutnämnda skrifvelse anmält, med tillkännagifvande, att hvad i collegii ofvanåberopade skrifvelse den 12 Sept. sistl. år vore till verkställighet förordnad!, omöjligen kunde hinna blifva Tillgjordt förlän 2 å 3 månader derefter. Af delta allt synes ej mindre att den utsatta tiden för tabellers och uppgifters införskaffande för Stockholms stad varit, med afseende på deras vidlyftighet, obestridligen allt - i56 Deli ly Augusti f. 111. för knapp och otillräcklig, an äfven särskildt, alt Commercé-colhm ingalunda genom sluifvelserna den 12 Sept. och 11 Oct , utan först den 6 Nov. salt vederbör, i tillfälle att undfå den fullständiga kännedom om della ämne, till hvilken de varit lagligen berättigade.
Spens, Carl Gustaf: Jag har begärt ordet en dast för att få påminna, att Const.Utsk. icke vid detta tillfälle bar begärt ett tillstånd, såsom man sagt, utan att det framställt en erinran. Const.Utsk. bar vid detta tillfälle velat undvika hvad man så ofta förut vid denna riksdag Den 8 Maj f. m. förebrått detsamma; man har nemi. velat påstå att Consl.- Utsk:s ledamöter dolt sin afsigt för R. St. Detta har blifvit yltradt, men Const.Ulsk:s ledamöter hafva det medvetande inom sig att de icke förtjent detta yttrande. För att emedlertid undvika det, har Coust.Utsk. vid detta tillfälle på förhand öppet yttrat sin öfvertygelse. Det kan, efter min åsigt, icke ingå idet, hvarom nu är fråga, att fatta något beslut öfver annat än förslaget till voterts-propostn, och jag förenar mig derföre helt och hållet med Hr von Ilai tmansdortf i den tanken, alt det är om dess godkännande eller icke, som man skall fatta beslut. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum lomme att fortsättas på e. m. kl. 6. Gr. Cronstedt, Fredr. Joh., anförde skriftligen: Sedan återremiss blifvit yrkad, beder jag att få utveckla mina skäl att yrka densamma. Jag kan icke för min del, och i conseqvens med de åsigter jag tillförene på detta rum gifvit tillkänna, godkänna de nu föredragna voter!s-propositionerna. Genom framställandet af de i detta betänk, förekommande voter:s-propos:r synes mig Const.Ulsk. hafva gjort sig saker till just samma grundlagsvidrighet, som man redan med skäl beskyllt 3:ne Stånd att hafva begått. Utsk. har härigenom beredt möjligheten för det förstärkta Const.Ulsk. alt votera sig till samma resultat, som det de 3:ne Stånden voterat sig till, nemi. till en grundlagsvidrighet.
LXYI. 258. — om RiddarhusUtskottets memorial om en förändrad redaction af Instructionen för RiddarhusDirectionen och dess Tjenstemän. 4i4 LXVI. 258. «— om afslag å RiddarhusUtskottets memorial rörande väckt fråga alt de vid kommande Riksdagar i RiddarhusCanzliet anställde Extra Tjenstemän icke måtte äga att under Riksdag utöfva deras representationsrätt. LXYI. 353. ProtocollsUtdrag, PresteStåndets. III. Se Tryckning. 415 ProtocollsUtdrag, RiksStåndens, att de icke till sin fullständighet införas i Ståndens Protocoller. II. 25. IV. R. 218. X. B. 94. A. 233. — RiksStåndens, om deras meddelande i nummerföljd till Expeditions-Utskottet. XLVI. B. 117. A. 233. Proviant-lager, om liqvid emellan Förvaltningen af Sjöärenderne och Allmänna Magazinslnrättningen för det till Flottans Lehöf i Carlskrona befintlige. XLIX. B. 281. L. A. 280. LVI. E. 45. ProvincialLäkare, angående årlig lön för en, i Östbo och "Westbo Härader af Jönköpings Län. III. 213. VI. R. 352. IX. B. 277. A. 321. XXIII. B. ni. XXIV. A. 12. XXXVI. U. 161. XXXVII. A. 269. XLI. E. 119. om behofvet af nya i åtskilliga delar af Riket. XXIII. B. in. XXIV. A. 12. XXXVI. U. 161. XXXVII. A. 269. XLI. E. 119.
§:n i dess helhet komme då att lyda sålunda: »Enskild medlem af kommunen, som åt kommunalstämmans eller fullmäktiges beslut uti kommunens gemensamma angelägenheter ej nöjes, ege rätt att deruti rättelse söka genom besvär, som inom 30 dagar efter det klaganden af beslutet bevis - Den 5 Oktober f. m. ligen erhöll del, dagen då sådant skedde likväl oräknad, böra till Konungens Befh:de i länet ingifvas. Klaganden skall anses af beslutet hafva erhållit del den dag, då det enl. g 23 offentligen kungjordes.» Man skulle således endast borttaga den mellanmening, mot hvilken Gr. Sparre och Hr Stolpe gjort anm., och som enl. mitt förmenande medförer större skada än gagn. Hr Dalman: Då deuna g redan är af trenne Stånd bifallen i enlighet med komiterades förslag och då dessutom densamma innefattar vida större fördelar än den af Gr. Sparre föreslagna redaktionen, får jag änhålla om bifall till 76:te g:n oförändrad. Frih. Tersmeden: Vill man hafva en väl ordnad kommu nalstyrelse, skall man icke lemna öppet fält för hvar och en att i hvad fall som helst öfverklaga beslut; ty på samma gång kommer man in på de gamla förhållandena. Nu för närvide kan ingenting göras inom ett samhälle, utan att detsamma på ett eller annat sätt skall dragas in på auktoriteternas område, och det är just hvad man härigenom nu velat förekomma. Jag kan icke ingå på Gr. Sparres och Hr v. Köchs förslag, utan får yrka bifall till g:n oförändrad, helst trenne Stånd redan antagit densamma och dess lydelse sålunda är af 11. St:r bestämd. Gr. Mörner: Det har varit en genomgående åsigt hos några af de komitéer, som mellan riksdagarne varit samlade, att vilja afklippa rättigheten att klaga. Så har Bevilln.-komitén, så äfven Kommunal-koinitéu velat inskränka densamma. Enligt min tanke bör man dock icke, äfven om rättigheten missbrukas, helt och hållet borttaga rätten att klaga öfver ett beslut, genom hvilket man anser sig hafva lidit någon oförrätt.
»Förskräckligt!» skrek skalden och tog sig ett nytt stycke påfågel. »Ja, ja, tiden är ond.» »Vet ni hvad jag tror?» inföll Oxygen. »Jo, att vår vän skalden undergått den behandling som den nyss nämda uppfinningen söker införa. Han mumifierades visst för fyra eller fem hundra år sedan och har nu åter väckts till lif, så vidt han ens lefver. Jag skulle nästan tro, att han ännu är en sådan där flera hundra år gammal mumie.» Fruntimmerna och Oxygen skrattade på skaldens bekostnad. Apollonides vardt ännu allvarsammare. Det smärtade honom att Aromasia, som han så högt älskade, skulle kunna göra sig lustig öfver en skalds åsigter, och det harmade honom djupt, att den hånfulle framtidsmaterialisten Oxygen skulle hafva större inflytande öfver Aromasia än han själf, det höga forntidsidealets svärmiske dyrkare. Han vardt bitter i sitt tal och tillät sig sårande anmärkningar. Det fordrades de båda fruntimmernas hela fina takt och kvinliga älskvärdhet för att de bägge herrarne icke skulle göra ett obehagligt slut på den i början så glade middagen. Aromasia sökte vända samtalet åt annat håll, men det var svårt att komma från forntiden, när Apollonides var med i sällskapet. »Jag undrar, om det är sant hvad gamla böcker förtälja,» sade hon, »det man i forna tider skall hafva tjänats af mänskliga uppassare.» »Det är visst sant,» förklarade skalden, »och det var en förträfflig inrättning. Man kunde tala med sin uppassning, fråga och få svar.» »Hvad till skulle sådant gagna?» utropade Oxygen. »Hvarför har man mekaniken, om ej för att skaffa sig hvad man behöfver utan att göra sig besvär med frågor och svar?» »Och hvilken ersättning fingo dessa mänskliga uppassare för sin möda?» sporde Aromasia. »Var det värdshusbolaget som ersatte dem?» »Visst icke,» skyndade skalden sig att svara. »De lönades helt och hållet af gästerne, en förträfflig ekonomisk anordning.
f. v. b. (279) USHÅLLERSKEPLATS till 24 okt. eller 1 nov. sökes af anspråkslös, bättre flicka, fullt kunnig i enklare och finare matlagning, bak och syltning, samt van att pä egen hand förestå hushåll. Goda betyg och rekommendationer. Svar utbedes till » Plikttrogen », Nord. Annonsbyrån, Göteborg. (Nord. A. B. tullfritt bäst, drygast och prSfirad Sändas direkt till privatpersoner meteroch styckevis från 50 öre till StOent^ger a l Spinner &amp; C:ie, är lösen för hvarje husmoder med en begränsad hushållspenning 1 Huru göra en verkligt stor besparing? Jo, användon i Edra hushåll Pellerlns Margarin, Göteborg, som är sökes af en ung, bättre .. flicka nu eller till hösten, helst till landet. Är kunnig i mat lagning och öfriga busliga sysslor. Goda rekommendationer. Svar märkt » S. 99 •, adr. S. Gumeelii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 3905) p N BILDAD, enkel och anspråkslös 20- årig flicka, önskar plats i bättre hem som hjälp, är kunnig i allt som förekommer i ett hus, är snäll, villig och arbetsam. Goda rekommendationer finnas. Svar emotses med stor tacksamhet inom 8 dagar till » Plikttrogen », p. r. Askersund. (.95) i nneo ats J U NDERVISNINGSVAN LÄRARINNA önskar till hösten plats i god familj, helst i närheten af stad, för att undervisa mindre försigkomna barn. Villig biträda äfven något med skrifgöromål. Utmärkta sökes af en troende flicka i respektabel rekommendationer. Svar emotses tacksamt ungherres eller änklingshelst kristliga hem, till » Plikttrogen », Uddevalla p. r. (291) i stad. köping eller större järnvägsstationssamhälle, i norra eller mellersta Sverige. MUSIKALISK, B I L D A D Vidare upplysningar, betyger och rekomBARNFROKEN.
Ehuru denna vinst icke kunde på förhand till något uppgifvet visst belopp beräknas, syntes dock med säkerhet , kunna antagas, att åtminstone under en del af lånetiden, en sådan vinst till ett jemförelsevis icke obetydligt belopp borde komma låntagaren till godo och alltså minska dennes kostnad för det ifrågavarande lånet; och ansåg sig Fullmäktiges pluralitet fördenskull, under ofvan fastställda vilkor, kunna bevilja den i låneanbudet äskade provision af 2 procent utaflänes lunman. Emot detta beslut, som fattades af Ordföranden H. Exc. Herr Grefve Sparre, Herr Majoren af Geijerstam, Herr Grosshandlaren Berg, Herr Handlanden Brinck samt Riksdagsfulimägtige L. M. Knutsson och OlausEriksson, hafva Herr Riksarkivarien Nord - — 65 — ström, Herr Komminister Beckman och Herr Justitie-Borgmästaren Gråå anmält sina reservationer, dervid den förstnämnde, bland annat, erinrat derom att, genom det åt lånets öfvertalare under namn af provision beviljade ytterligare afdrag af två procent, reducerades den effektiva inbetalningen till 91 procent, eller till två procent under det af Fullmäktige sjelfva såsom maximum för 1860 års lån antagna och bestämda kapitalbelopp. Sedan underhandlingarne med ofvanomförmälda låneöfvertagare ytterligare fortgått, på sätt Fullmäktiges protokoller för den 28 Mars samt den 4, 6 och 11 April närmare gifva vid handen, blef kontrakt angående det erbjudna lånet ä 3,000,000 I’:dr sistnämnde dag, uppå ömsesidigt godkända och antagna vilkor, afslutadt emellan Fullmäktige, å ena, samt Stockholms Enskilda Bank, D. Carnegie & C:o och C. G. Cervin, å andra sidan. Då llevisorerne, till upplysning såväl om innehållet af berörde kontrakt, som om ordalydelsen af de för lånet utfärdade obligationer samt angående den i kontraktets 6 § omförmälda amorteringsplan, ansett sig böra vid denna berättelse foga afskrifter af dessa handlingar (Bil.
O, hvad det gör mig ondt om en sådan stackars flicka, hvars hela längtan, medveten och omedveten, står till att blifva maka och mor, och som af några rent yttre tillfälligheter, en centimeter eller möjligen blott en half centimeter för kort eller för lång näsa, några drag eller former, som ej tilltala skönhetssinnet, blir hindrad att uppfylla denna sin kallelse, eller skulle bli det, om hon vore en fattig flicka. Och i det senare fallet gör medvetandet om den tolerans dessa brister möta, till följd af den allt förskönande rikedomen, denna unga flicka bitter och beröfvar henne alla ungdomliga illusioner. Den 3 Februari. Hvad naturen är grym, som nedlagt denna glödande själ i detta opoetiska omhölje! I dag har jag fått henne att tala, en bikt, aflagd med en passion, som var formligen ängslande. Hennes varmaste önskan, hennes mest brännande åtrå är att bli älskad för sin egen skull, endast under denna förutsättning, med denna fullkomliga visshet kunde hon ingå ett äktenskap. Och hon vill gärna gifta sig. Någon annan framtid kunde hon inte tänka sig, hur mycket hon än försökte. Hon visste, att hon kunde lyckliggöra den man, som älskade henne, genom sin gränslösa hängifvenhet, sitt fullkomliga uppgående i alla hans intressen och sträfvanden. — Ser du, jag har inte mer än en begåfning, men den har jag fullt ut, och det är att älska, älska. — Hon sträckte ut båda armarne liksom för att famna denne drömde någon. — Eller kanske han finns i verkligheten? Hon talade om det hem hon skulle skapa åt honom, om de små barnen. Den 13 Mars. I dag lät hon mig förstå, att hon mött denne man, som älskade henne för hennes egen skull — hon sade ej hans namn, det var också detsamma, jag känner ju ingen från hennes hembygd. Men hon beskref honom. Att det kan finnas en sådan inkarnation af all manlig fullkomlighet till i världen, fick hon mig icke ett ögonblick att tro, men har han blott hälften af de inre och yttre företräden hon utmålade, kan hon i sanning prisa sig lycklig. Den 16 Mars. Åh, det är han, han! Det blef mig plötsligen alldeles klart — Hon förrådde sig utan att ana det. Hvad jag önskar, att jag inte kände honom!
Men jag dristar tfö, alf Utskottets egna Ledamöter icke skulle vägrat understödja detsamma, såvida de icke saknat fullständig kännedom om arten och verkligheten af hohofvén. Jag hoppas, att Rikets Ständer, hvilkas upplysta Välvilja för Undervisningsverken redtfn vid denna Riksdag blifvit sä Värdigt ådagalagd, skola ej vägra att' af nn befintliga tillgångar anslå medel lill så vigtiga föremål. Deras verkliga vigt torde kunna bedömas af följande upplysningar, hemtade hufvudsakligen utur de Academiska Auctoriteterrias till Kongl. Majit afgifne Belänkanden och förslag; Hos Kongl. Majit hafvet Universiteten anmält behof till ungefär dubbla belo-ppet af den summa, Kongl. Majit 1 dorj Nådiga Propositionen 6 Bil. till Stats-lJiskottets Vlåtande, N:o 354. behagat föreslå. Academiernes höge Canzler, Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, har pröfvat och med förord underslödt de Academiska Styrelsernas förslag. Det anslag, hvarom nn hemställan göres till Rikets Ständer, åsyftar ej mer eller mindre umbärliga, för Academiernas heder och prydnad, beräknade byggnader, utan verkligen oumbärliga medel för den vetenskapliga undervisningen. Universitetens egna byggnads-fonder äro nästan inga, sedan de genom för kort tid sedan verkställda ansenliga nybyggnader blifvit medtagne. Till dessa hafva iärarne med egna uppoffringar bidragit, i Lund derigenom, att Professorers löner vid befordringar blifvit för ett och annat år till byggnadsfonden indragne, i Upsala derigenom, att en viss procent af deras löne-anslag under en längre tid ingått till denna fond och nyligen derigenom, att Professorn, Doctor Wahlenberg med flere tusende R:dr af egna medel bekostat en del af de anläggningar för Academiens Botaniska Trädgård, som nu utgöra en af Academiens yppersta anstalter, och lill hvilkas verkställande hvarken Academiens egna tillgångar eller de af Rikets Ständer beviljade anslag, som egentligen varit beräknade för materiel, instrumenter o. s. v., lemnat tillräckliga utvägar.
Följande vår, då Leif far i härnad, anfalles han i skären af tvenne Atlesöner och är nära att duka under för öfvermakten, då han räddas af en frände, som seglar den vägen fram, och en af jarlens söner stupar. En annan kommer följande vinter att hämnas sin broder, men Ingolf och Leif äro varnade, möta och fälla honom. Nu hänskjuta de saken till den qvarlefvande brodren, Halsten, och bedja honom, när han fällde domen, icke förgäta den opartiskhet han lofvat. Han dömer den förra af bröderna att ligga ogild, för den andra kräfver han i böter all den jordegendom, Ingolf och Leif egde, samt fordrar att de skola inom trenne vintrar hafva lemnat trakten. Den tiden började det gå underliga rykten i Norge om en ö långt bort i Vesterhafvet, som nyligen påträffats af vikingen Naddodd, då han under segling till Färöarna drefs af storm och böljor mot nordligare trakter, och som kort derefter kringseglades af Svensken Gardar. Allrasist hade Floke Vilgerdsson begifvit sig att söka Gardarsholmen och ändrat dess namn till Island, då han vistats der en vinter och funnit att der icke var brist på vinterkyla, snö och is. Nu var han återkommen och han sade väl, att landet just icke var godt, men hans följeslagare Thorolf påstod, att der dröp hvart strå af smör, fjällbons käraste läckerhet. Visst förmodade man, att detta var något öfverdrifvet, man hedrade sagesmannen med tillnamnet Smör-Thorolf, men äfventyrslusten var väckt. Det kunde vara något att försöka. På försök foro äfven Ingolf och Leif dit ut år 871 och landade i en vik på ostkusten. De undersökte landet och vände följande våren om, för att rusta sig till utresa. Besväret föll dock på Ingolf allena, ty Leif for till Irland, härjade der och tog trälar jemte annat byte. Omsider år 874 lemnade de med tvenne skepp Norge. På det ena for Ingolf med deras gemensamma egendom, på det andre Leif, som nu hade äktat Helga, med sitt Irländska byte.
Detsamma är förhållandet med de arabiska öfversättningar, som man eger af nya testamentet. När dessa öfversättningar blifvit gjorda, deröfver sväfvar mörker. Den outtröttlige bibelforskaren Tischendorf har nyligen i österlandet funnit en arabisk codex, skrifven i åttonde århundradet och innehållande samtliga de apostoliska brefven, hvilken lemnar ett nytt intyg derom, att de arabiska öfversättningarne äro fria från det understuckna stället. Af gamla österländska öfversättningar återstå nu blott att nämna den georgiska och den armeniska. Den förra har ännu icke blifvit föremål för kritiska undersökningar 7. Den sednare anses gjord i början af femte århundradet. Af alla armeniska codices, som vetenskapen känner, finnes icke en enda, som innehåller de ord, hvilka ortodoxerna åberopa ur 1 Joh. 5, 7 & 8 till stöd för treenighetsläran. Vi finna således, att alla handskrifter på grundspråket, som äro äldre än boktryckerikonsten, och alla gamla österländska öfversättningar, med en enhällighet, som måste eröfra vår öfvertygelse, visa, att orden om de tre vittnena i himmelen äro oäkta. De första spåren af förfalskningen möta vi deremot bland De vesterländska öfversättningarne. Jemföra vi nya testamentets text, så som den genom afskrifter och öfversättningar fortplantat sig, med ett träd, så känna vi nu, att trädets stam – grundspråkets handskrifter – och alla dess åt öster utskjutande grenar – de österländska öfversättningarne – bevarat sig rena med hänseende till 1 Joh. 5, 7 & 8. Deremot när vi komma till den mägtigaste gren, som trädet utskjutit åt vester – till de latinska handskrifterna – finna vi förfalskningen der inympad. Dock, äfven här är rätta förhållandet så uppenbart, att om alla de gamla grekiska och österländska handskrifterna vore obekanta, skulle endast en noggrann skärskådning af de latinska vara tillräcklig att stadga omdömet. De begge äldsta latinska codices, som vetenskapen känner, äro de så kallade „codex amiatinus“ och „codex fuldensis“.
Den granskningsrätt, som blifvit öfverlemnad till förstnämnda auktoritet, är i hög grad begränsad, enär föremålet för denna granskning endast »är att undersöka, huru»vida fullmakterna blifvit utfärdade i den form, som nästföljande (22:dra) § före»skrifver — —». Genom en sädan granskning kan likväl icke till fullo påräknas, att enhvar obehörig förhindras att vinna inträde i de särskilda Riks-Stånden. Derföre har ock en ytterligare pröfningsrätt blifvit öfverlemnad till vederbörligt Riks-Stånd. Det moment, hvari denna sednare pröfningsrätt omförmäles, är af följande lydelse: »; »hvarje Stånd dess pröfningsrätt förbehållen, så väl i afseende på sådana »medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, som dem, emot hvilka, till följe »af 14 och 18 §§, någon anmärkning eger rum, i hvilket sednare fall frågan, »om den är klar och tydlig, hos Ståndet afgöres, men då nödiga upplysningar »saknas, till laglig åtgärd förvises; och bibehålie emellertid den under ytterligare »pröfning ställde ledamoten sin riksdagsmannarätt — —». Då utaf nu anförda föreskrift skall inhemtas, huruvida den Riks-Stånden förbehållna pröfningsrätt är oinskränkt, eller om och i hvad mån den må vara begränsad, måste man för sig hafva gjort klar betydelsen af hvarje der förekommande ord och talesätt. Af dessa framstå tvänne, hvilka larfva en närmare belysning. Dessa äro: l:o begynnelseorden: »hvarje Ständ dess ■pröfningsrätt förbehållen», och 2:o »laglig utgärd». Förstnämnda uttryck synes hänvisa på något föregående stadgande i Riksdagsord uingen, hvarest denna pröfningsrätt skulle blifvit bestämd. Här säges nemligen: dess pröfningsrätt, således en rätt, som antages varn redan känd och bestämd. Denna pröfningsrätt måste således igenfinnas uti någon af Riksdags ordningens första tjugu paragrafer.