Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Palmstjerna uti hans sista yttrande mot Hr Cederschjöld, i fråga om att ställa 107 § i öfverensstämmelse med den 9 §. Den sista meningen af förstnämnde §, som angår egenskaperne hos rådgifvarne, hade icke bort undfalla den värde ledamoten. Om nu den omtalta conseqvenseti emellan den 9 § och den 107 § skulle behöfva iakttagas, så borde naturligtvis jemväl denna sednare period af 107 § öfverflyttas till den 9 §. Jag vill äfven fästa uppmärksamheten derpå, mine Hrr, att Hr Cederschjöld säger, det 107 § skulle stå utan sammanhang med grundlagen, om ej i 9 § orden ”rikets sannskyldiga nytta” infördes. Const.Utskis tillgörande i afseende pä 107 § har likväl härflutit från den, i 105 och 106 §§ Utsk. åliggande skyldigheten, att först äska Statsrådets prot. och dem sedermera granska, samt att, då de finna att rådgifvarne i sina rådslag icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att den föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete ulöfvat, derom göra anmälan hos R. St., på det, om R. St. finna rikets väl det kräfva, de då hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, alt Han ville dem från deras embete såsom rådgifvare skilja. Nu frågar jag, står denna § utan sammanhang med grundlagen? Behöfver något derom i den 9 § inflyttas, och hvarföre? Skulle en dylik princip följas för hvart och ett stadgande, som innefattas uti ett annat, så borde man omskrifva bela grundlagen och göra den till en enda §, och då fick man den säkerligen så, att ingen kunde förstå densamma. Den frågan är enkel, att ansvarigheten för Statsrådets ledamöter efter 107 § hvarken blefve större eller mindre om de ofvannämnde orden inflyttades i den 9 §, men detta införande är skadligt och onödigt och bör i båda afseenden afslås. Hr Rosenblad, Bernhard:
Men jag hemställer till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskaiken, om det väl är Grund - Den a3 Februarii f. m. 23 lagsenligt, att pröfva och afgöra Konungens Proposition styckevis; om det är lämpligt, alt på förmiddagen votera om en, och på eftermiddagen om en annan del deraf, och kanske komma till olika resultat. Konungens Propositioner om ändringar i Grundlagarne innefatta vanligen flere med hvarandra sammanhang ägande coricessioner oftast å hegge Statsmagternes sida; och hvad skulle det blifva «f, om Rikets Ständer antogo hvad som vore concession, å Konungens sida, men afslogo det, som fordrade en sådan å deras. Vi måste vara granlaga i formen; hvarpå vi hafva exempel å Konungens sida. Vi hafva sett Konungen neka sanction åt en hel af Rikets Ständer år 1823 beslutad Lag, i ett högst vigtigt ämne, för det att Han deri funnit ett enda oantagligt ord. AssignationsLagen till exempel afslogs af Konungen vid sista Riksdagen, blott derföre, att der stod 12 procents ränta, såsom förenad med bysättningstvång. Skulle väl vi nu besvara denna noggranhet på det sätt, att vi antogo en del, men förkastade en annan del af Konungens Förslag? Då blef det vi, som gjorde ett nytt Förslag; det blef ett slags återremiss till Konungen; och det vore rakt oformligt och förvändt. I England, i Frankrike måste en Lagbill i sin helhet antagas eller förkastas; ej något ord får undantagas. Just i detta tvång, att Propositionerne måste helgjutna bifallas eller ogillas, ligger säker - 24 Den 23 Februarii f. m. het för Folket, att Landet ej blifver en tummelplats för nya ideer, och all hegge Statsmagterne fullständigt, alfvarligt och enligt allmänna tänkesättet utarbeta sine LagFörslag. — Hvad det angår, att jag åberopat all Europeisk Statsbildning till stöd för min satts i detta fall, så tror jag mig hafva haft fullt skäl dertill. Jag förskräckes ej af den läran, att vi ej böra fråga efter utländsk bildning.
Skulle jag äfven medgifva, att om vi betrakta Sverige såsom alldeles isoleradt, det icke skulle kunna mäta sig med Ryssland på sjön, så kan man dock ej betrakta det som sådant, ty Sverige är förenadt med ett land, som är den 3:dje nationen på hafvet uti Europa, som kan lemna 80,000 man till sin Elottas bemanning. Vi böra icke heller förbise det mäktiga sträfvande till sammanslutning, som röjer sig hos de 3 nordiska folken, och om man gillar detta sträfvande, om man äskar att tänka sig att målet för detsamma skall en gång hinnas, så torde man äfven med temlig visshet kunna förutsäga, att om och när detta mål lunnes, så skola dessa trenne hafomslutna länder utan svårighet kunna åstadkomma en sjömakt, som tryggt kan mäta sig med Rysslands. Och det är för att kunna fortgå på en sådan bana, för att närma sig ett sådant mål, som jag anser det vara af den aldra största vigt för Sverige att, så långt dess tillgångar medgifva, söka utbilda sig till en verklig sjömakt,. Anser man åter målet icke vara något eftersträfvansvärdt, vill man att Sverige allt framgent skall fortlefva i politisk vanmakt, då må man gerna hylla Gr. Anckarsvärds åsigt, då må man gerna icke kosta ett öre på den Svenska ÖrlogsFlottan. Hittills har jag endast ordat om en OrlogsFlottas verksamhet i krig; men jag ber nu att få nämna något derom, att en sådan Flotta jemväl har en verksamhet, som är mycket vackrare än denna, nemi. under freden. Under de gemensamma öfverläggningarne rörande jernvägarne, har Hr Gripenstedt så sannt och så vackert yttrat, att en nations handel och sjöfart är en mätare på denna nations icke allenast materiella välstånd utan äfven andliga kultur. Han visade huru den Svenska HandelsFlottan från 1830 —1855 stigit från 1,809 till 2,784 fartyg, från 63,000 till 126,000 lästers drägtighet och framhöll, till följe af vår KofferdiFlottas tillväxt, vår handels ofantliga tilltagande och förkofran.
Vid middagen sade mr Finestone till Faithful: » Du är i alla fall inte så dålig förstådigpåerska, min kära flicka, din protegé kommer antagligen att göra dig all heder. » » Men du sade ju i går, onkel, att han var en dålig arbetare, som skulle afskedas. » » Ja visst, ja visst, » sade morbrodern förnöjd. » Han har blifvit afskedad från verkstaden och antagen på ritkontoret. Ja, så förhåller det sig, miss Faithful, och i morgon kommer han hit för att äta middag — kommer hit som en af mina biträden, förstår du. » » Men, onkel, en simpel arbetare, hvars närvaro i salongen du fann så stötande! » » Ja, det förstås, det var då, » sade ingeniören. » Men nu hoppas jag, att du tager emot honom såsom en af mina mest lofvande unga biträden, af hvilken jag lofvar mig den allra största nytta. » » Jag hoppas då, att du blir mig tacksam för denna värdefulla ackvisition, » sade Faithful skrattande. » Visserligen, lilla trollslända, » sade morbrodern. » Du skall få titel af spåkvinna, och jag skall bedja verkmästaren fråga dig till råds, innan han antager någon. » » Åh nej, den unge svensken var ju en dålig arbetare. Jag vill hafva mycket få och kortvariga konferenser med din verkmästare, morbror, ty han luktar tobak och spottar, » sade Faithful med en rynkning på näsan. Gunnar satt i - sitt rum och skref hem. » Jag har nu passerat graderna vid mr Finestones verkstad, » yttrade han. » Det har varit svåra dagar, jag vill icke neka det mer, då de nu äro förbi. Det kommer att förblifva en tid, hvilken jag icke kan minnas utan en rysning, när jag ser tillbaka på alla de obehag, jag lidit. Men nu, älskade lilla mamma, är allt bra. Jag har fått förhöjd aflöning och hoppas kunna skicka hem omkring 30 dollars i månaden. Och då, älskade mamma, skall du skona dig, ej förstöra dina ögon med att sy eller dina fingrar med stickning.
1855 • > »s ► *! gera' > cr £ “ Tillverkcr Os: " cr TillverkOS OS'- “ Tillverk»i £ CD OS -1 O CD O ‘ zr CD Os CD ningsvärde." ■-* pr CD OS Sä § er S os ningsvärde. '-i pr CD —i e-* CD OS ? ° sCD OS ►1 CD ningsvärde. Summa. Summa. >■ 3 a "3 Berättelse öfver Stockholms Stad för åren 1851—1855. 4 Värdet af de till Stockholm från utrikes orter införde och förtullade varor utgjorde Hvaribland de från Finland uppgått till Värdet af varor, inkomne på nederlag i . d:o på kreditupplag Ifrån utrikes orter till Stockholm anlände fartygs antal . Deras lästetal Uppbörden i Stockholm: af tull för inkomne varor af nederlags-rekognition af afgift till handelsoch sjöfartsfonden af fyroch båkmedel af lastpenningar Ifrån inrikes orter ankomne fartyg st. Tillförsel af bränvin, sjöledes k:r Värdet af de från Stockholm till utrikes orter utförde varor utgjorde . .. Deribland exporterade till Finland för ett värde af Värdet af varor utförda från Stockholms nederlag Värdet af varor utförde från kreditupplag Till utrikes orter från Stockholm afgångne fartygs antal Summa | 2,995 132 80,676 42 357,828 (44 t* fe» CO M O «*» T 180 | — När detta guld och silfver afdrages, utgör återstående värdet af importen till Stockholm från utrikes orter, deruti inbegripna så väl förtullade, som pä nederlag och kredit-upplag inkomna varor, för år 1851 15,880,901: 29. » 1855 23,528,690: 36. samt återstående värdet af exporten tili utrikes orter, med inberäkning jemväl af hvad från nederlag och kredit-upplag blifvit utfördt, för år 1851 7,868,528: 29.
Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 30 Stats»samt Allm, Besvo.Oec.-Utsk.Utl.Nio^ i. Hvad sålunda, i afseende å ordningen oell sättet för utarrenderandet af Indelta Arméens boställen, föreslaget är, anse Utskotten jemväl till alla delar böra lända till rättelse för de Kongl. Flottans Boställen, hvilkas vpplätande pä arrende för närvarande är dt Förvaltningen af Sjö. Ärendena öfverlemnadt; böranäes alitsa ett E xemplar af Arrende-Contracten om dessa Lägenheter till bemälte Förvaltning insändas. Vidkommande Herr Friherre Wredes hemställan, att Militiae.Boställs Cassans nu egande Capital måtte emellan de Indelta
Denna tillökning är dock vida större än den här synes, emedan Tabellverket, hvarmed Landshöfdingen icke har att göra, upptager och redovisar andra summor, mera tillförlitlige än dem, som vid Skattskrifningarne förekomma. Under denna rubrik har jag uti sednare Femårs-Berättelsen sagt allt hvad jag egentligen trodde mig höra säga, rörande frågan om en anad eller verklig öfverbefolkning. Mycket har sedan blifvit skrifvit öfver detta ämne och jag har erfarit ömsom gillande, ömsom klander för det jag från folkökningen i Wermland, ledt mig till en förmodad öfverbe - — 16 — Tolkning, samt genom anförde exempel från andra länder, sökt minska allmänna tillfredsställelsen öfver en hos oss tilltagande folkmängd. Hvad jag i berörde afseende yttrat, tror jag mig kunna försvara, såsom grundadt på en ganska noga kännedom, åtminstone af förhållandet i Wermland. Huruvida de gjorde slutsattserne hafva någon öfverensstämmelse med förhållandet uti andra orter, är en sak, som jag icke ens vid detta tillfälle vågar påstå; mig synes dock af vissa händelser, såsom vi vore närmare de fall jag hade förutsatt, hvarifrån vi skulle kunna draga slutsattser, om icke för det hela, åtminstone för åtskilliga betydliga delar af kära Fäderneslandet, ty menniskoskaror, som sakna äfven under bördiga år, fulla behofvet af födomedel, utgå icke nu endast från de vanlottade skogstrakterne, utan svälta, omgifna af de herrligaste sädesfällt. Detta är också fallet uti de länder hvarifrån man mäst klagar öfven en öfver» befolkning, ehuru man icke der instänger menniskorna inom vissa bestämda jordgränsor eller Tabell-columner. Betraktas emedlertid förhållandet rent och fördomsfritt, gifves egentligen ingen anledning befara det vi såsom Stat hastigt skulle kunna hotas af en verklig öfverbefolkliing, ehuru i vissa delar af Riket ovedersägligen finnes ganska bestämda spår dertill, såsom en följd af locala omständigheter och äldre författningars inflytande.
Hvad som vanns på förändringen var alltså endast en ökad utgift för Statsverket; men det räckte icke längre än till sista Riksdagen, förrän man förklarade att då den förhöjda stämplade pappersafgiften i och för försäljningar och transporter af skatteoch krono rusthåll skulle uphöra, men som KrigsmanshusKassan icke kunnat mista denna sin inkomst, så har vinsten af den der förenklingsåtgärden blifvit den, att man, såsom ersättning för de ifrågav:de afgifterne, måst belasta Statsverket med ett årligt anslag till KrigsmanshusKassan, hvilket, utan den beprisade förenklingen, aldrig hade ifrågakommit. Man behöfver alldeles ingen siareförmåga för att med fullkomlig visshet förutsäga, att förenklingen i upbördsoch redovisningssättet af nu ifrågav:de på handeln lagda särskilta afgifter, kommer att medföra alldeles enahanda följder. Frihandelsmännen skola icke gifva sig någon rast eller ro, förr än de fått borttagen den förhöjning i tullafgifterna, som till siffran visar sig genom tull-konvoj och tolags-afgifternas sammanslående till en enda summa. När man hunnit derhän, så inträffar lika förhållande, som med rusthåils-afgifterna, att Statsverket får ersätta de tolagsoch konvoj-afgifter, som man för enkelhetens skull borttagit, och sålunda blir belastad med en årlig tillökning i sina utgifter, hvilken utan denna förenkling, som man nu så mycket lofordar, aldrig hade ifrågakommit. För min del anser jag derföre klokast att låta konvoj-afgiften såsom en särskild statsinkomst fortfara, samt att låta städerna fortfarande upbära och förvalta sina tolags-afgifter, helst ingen af de Hrr och män, som tillstyrkt förändringen, icke ens FinansMinistern, för att nyttja ett välklingande namn i vissa Hrrs öron, kunnat upgifva något giltigt skäl för förändringen. Emot telagens sammanslående med tullafgifterna ligga dessutom andra ganska vigtiga skäl. Städernes handel är icke alltid densamma. Den kan öka sig det ena året på ett ställe och minska sig det Den 22 Juli f. m. andra året på ett annat. Detta inverkar på tolags-inkomsten, hvilken derigenom omedelbarligen ökas eller minskas.
Med den erfarenhet, hvilken numera vunnits sä väl vid arbetenas utförande som vid kostnadsberäkningars uppgörande, och då samma grunder blifvit följda Vid de nu upprättade förslagen, som antagits för dem, enligt hvilka öfver 17 mil på Vestra stambanan blifvit fullbordade, bör man med säkerhet kunna påräkna, att de återstående arbetena skola utföras utan att väsendtligen öfverskrida den anläggningskostnad, som Kommittéen här ofvan i underdånighet föreslagit, ehuru densamma är betydligt lägre än hvad dylika arbeten äfven i Danmark och Norge, der prisen på dagsverken och materialier äro ungefär desamma som i Sverge, erfordrat, utan att dessa länders jernvägar, fastän 50 till 80 procent dyrare, äga större soliditet än de Svenska. Det är också en följd af den förmånliga terrängen emellan Katrineholm och Göta kanal, på sätt bilagde tabell Litt. A öfver banornas lutningsoch krökningsförhållanden jemte profderne visa, att denna bandel, i förhållande till längden, kan fullbordas både på kortare tid och för mindre kostnad, än de delar af samma bana, som antingen redan äro öppnade eller under arbete. På de sistnämda, eller egentligen emellan Katrineholm och Stockholm, äro dock alla svårare och tidsödande arbeten undangjorde, hvarföre äfven föreningen emellan städerna Stockholm och Göteborg medelst Vestra stambanan numera kan, om den utstakade ristningen bibehålies och O O derest nödiga medel beviljas, tillvägabringas inom kortare tid, än genom hvilken annan sträckning som skulle kunna föreslås.
Jag föreställer mig, att statsreglering består af utgifter och inkomster; att statsinkomsterna äro uträknade att betacka statsutgifterna; alt således utgifterna icke böra sträckas längre, än inkomsterna tillåta, och att följaktligen R. o. Ad. icke behöfver fatta något beslut i detta ämne, åtminstone icke bör tillåta sig något, som vore stridande mot 6t § Reg.F., der det heter: alla afgifter, som R. St. under de i föregående § nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet uf det ar, under hvars So Den 6 November e. m. lopp den nya bevillningen af R. St. fastställd blifver. Det synes således vara nödvändigt att icke calculera utgifterna för längre tid, än inkomsterna. Hr af Billbergh: Jag befarar, att den siste värde talaren har i detta fall misstagit sig, emedan den §, han citerat, har afseende på ordinarie och icke på extra anslag. Principen är i alla fall riktig, att man skall Veta, att det finnes tillgångar, innan man bestämmer utgifterna; roen i alla fall får jag fästa uppmärksamheten derpå, att samma tillgångar, som finnas under de 5 åren, äfven existera det 6:te året, i fall icke riksdag mellankommer, emedan tillgångarna äro beräknade i ökade bevillningsmedel, hvilka inflyta intill den nya statsregleringen. Sedan jag hört åtskilliga talare inse vigten och nödvändigheten af mitt förslag, får jag ytterligare hemställa, om icke, med erkännande af hvad Frih. Palmstjerna ganska riktigt anmärkt, att icke alla anslag äro af natur, att de icke kunna afbrytas; men då jag icke kan finna, att Carlsborgs fästning har mera behof af oafbrutet anslag än Carlskrona och Carlstens fästningsbyggnader, hvarvid hufvudsakliga arbetet bedrifves med arbetsmanskap eller arrestant»*, man helt simpelt borde förklara, att de anslag, sorn äro beviljade för vattencommunicationer och fästningsarbeten, komma att fortfara intill nästa statsreglering. Skulle det stadgande i vår grundlag, som Hr Cederschjöld uppläste, kunna gifva anledning till hans tydning deraf, kan det icke skada till undanrödjande af all tvetydighet, att har bestämdt uttryckes, hvad jag föreslagit. Hr Cederschjöld:
Men ännu återstod det att få närmare kännedom om de öar, som berättades vara belägna i Ishafvet, och man måste förvånas öfver de ytterliga svårigheter, hvilka mötte lösandet af denna, som det skulle tyckas, ytterst enkla geografiska uppgift. Orsaken var väl den, att de sibiriska sjömännen aldrig vågade aflägsna sig från kustens omedelbara granskap, en försigtighet som för öfrigt var ganska förklarlig i betraktande af deras farkosters dåliga beskaffenhet. Längs ishafsstranden tyckes deremot en ganska liflig sjöförbindelse egt rum mellan Lena och Kolyma, ehuru vi af dessa resor endast känna dem, hvilka på ett eller annat sätt gifvit anledning till juridiska förhandlingar eller varit förenade med synnerligen anmärkningsvärda faror och förluster. År 1650 sändes Andrej Goreloj sjövägen från Jakutsk för att skattlägga de stammar, som bodde vid Indigirkas källor och vid Moma, en biflod till Indigirka. Han kom lyckligen förbi Swjatoinos till Kromas utloppsvik, men här blef han instängd af is, med hvilken han dref ut till sjös. Efter att hafva drifvit omkring under tio dagar nödgades han öfvergifva fartyget, som snart krossades, och att till fots gå öfver isen i land. Den 22/12 november kom han till simovien Ujandino, hvarest under vintern hungersnöd var rådande, emedan de fartyg, som skulle föra lifsmedel till stället, hade antingen förlist eller nödgats vända; en anmärkning, som bevisar, att vid denna tid en regelbunden sjöfart egde rum utmed vissa delar af ishafskusten. Samma år reste kosacken Timofei Buldakow sjöledes från Lena till Kolyma för att öfvertaga kommandot i den kringliggande trakten. Han kom lyckligen till Kroma, men råkade der i besätt och dref till sjös. Han beslöt då att öfver isen söka nå land. Men det var ingen lätt sak. Isen, som redan var en half famn tjock, sprang plötsligen i tusen stycken, medan fartygen för en häftig vind drefvo allt längre och längre från stranden. Detta upprepades flere gånger.
Behållning å Anslaget för Götheborgs och Norrköpings Spinnhus, uppkommen under den tid, då fångantalet derstädes var mindre betydligt 11,2011 „ „ Under loppet af åren 1827 och 1828 af Stats-Contoret utbetalte, såsom af Kgl. M:t anvisle uppå öfverskotten af Stats Verkets inkomster 104,563: „ „ i63tg23:34 3 Så att en brist för närvarande belin nes af * R:dr 41 >547* 23,9. hvilket sistnämnda belopp Styrelsen anmäler för sig vara oundgängligen nödigt att få lyfta under loppet af innevarande år, så väl för att godtgöra uppköpte och till eu större del använde materialier, som äfven för att kunna fortsätta och inom uppgifne terminer fullborda de vid förrberörde tvänne Corrections-Inrätlningar återstående arbeten; hvarjemte och enär bland de till Band. II. Haji. I. % ig Bil. till K. MNid. Propos. N.o 53. Byggnads-kostnaderna först anslagna medel en Summa af io,5c)4 R:3r 34 sk. 3 rst. utgöres af utestående fordringar, hvilka endast successive inflyta, och först under loppet af år 1831 äro alt lill fullo påräkna, Styrelsen i underdånighet hemställt, att antingen denna för Byggnads-kostnadens betäckande oundgängeligen nödiga Capital-Summa måtte af de tillgångar, hvarifrån den återstående här förut uppgifne kostnads-summa komme att utgå, förskjutas, emot återgäldande medelst successivt inflytande fordringar, eller ock att Styrelsen måtte tillåtas, att, under enahanda ersättningsskyldighet, få af fång-underhålls-medlen lill Byggnads-kostnaden använda en motsvarande Summa, eller io,5()4 R:dr 34 sk. 3 rst. Banco.
Sottung tillfåttag, utfcö af Ötamrarna, fift ba* gen efter Otifgbageng öppnanbe, en Stärnnb, på bet fatt od) till bet antal perfoner, font i naftföregåenbe § fagbt dr. ©ettna jftämnb röftar om be af Mlåbagen till antalet Beftäntba ^örmpnbare, forn fiola mara en/ tre eller fern. 'pmarje lebamot af Siätnnben upptecfnar å en fluten mallifta be man, bent Ijan anfer förtroenbet mår* biga, odj få mångå, att be nteb en pcrfott öfmerftiga bet af Stiföbagen Beftäntba antalet. Sif bern, forn bermib fommit i Stanta, ftälleg förft ben, forn flefta rö Siäntttben latt ej förr åtffiljaö, än matei fuiläitbabt är; odj gäller betta mai fåfotn Otifgbageng Beflut. Dm få fmnber, att hamrarne ej inom tre bagar efter Sftifgbageng öppnanbe ont $örutpubarneg antal åfäntjag, förorbnag på enat)anba fått ocfj tilt lifa antal, font ofmatt angåenbe Siämnbett är fagbt, en färffilb SMrnnb, att mebelft omröft* ning bettna fråga, meb fantma fraft ocf) merfan font Otifgbageng Beflut, inom tmå bagar afgöra; ffotanbe febermera ben utfebba Stämnben, lifalebeg inom tmå bagar, Ijafma matet förrättat, få att i atla Ijättbelfer förrnpnbarematet, inom fju bagarg förtopp från Olifgbageng öppnanbe, må mara merfftälbt. § 68.
N.o 4-9- 3 lens pröfning, kunna föranleda, böra de så myckel mindre frånträda sitt i ämnet förut a (gillia yttrande, som det har nogsamt visat sig, att tilltagande sedeförderf, uppfyllda fängelser och stundom uteblifvandet af allt åtal och bestraffning varit de vanliga följderne af ett utöfver behofvet utsträckt användande af vanärande straff, hvarföre Utskotten äfven tillstyrka, attflerr Crons anmärkning må förfalla. Beträffande den af Herr Montan nu först framställda anmärkning, anse Utskotten sig böra erinra, det rättigheten att stadga serskilda vitén är inskränkt lill sådana fall, der, i följd af förändrade tidsförhållanden och ett minskadt myntvärde, de i Lag stadgade böter i allmänhet visats vara otillräcklige, och då någon egentlig jemförelse emellan botesoch vites-beloppen således icke kan ega rum, sakna Utskotten gällande anledning biträda yrkandet om nedsättning till 10 R:dr af högsta beloppet, hvartill vite må bestämmas; äfvensom, och då den af Herr Montan föreslagna förändrade förvandling af vitén i skogs-åverkansmål skulle rubba förvandlingsgrunden af vitesböter i allmänhet, och följaktligen icke lämpligen kan partielt i fråga komma, Utskotten finna sig föranlåtne att jemväl afstyrka bifall till denna del af Herr Montana framställning. 4 Lagsami Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. JY.o 49' a;o Emot andra punkten hade Herr Friherre Jacob Cederström sig reserverat, hufvudsakligen på den grund, alt frågan om tillämpning af 1823 års Förordning berodde på det beslut, som Rikets Höglofl.