Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Öhrström (N:o 78), om ett statsanslag till staden Falkenberg för en hamnbyggnad. Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Schenström (N:o‘79), om ett statsanslag, för anläggande af en kanal och sluss på sidan om Thorshälla, i ändamål att bereda direkt sjö-kommunikation emellan Eskilstuna och Mälaren. Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Schwan (N:o 81), med förslag till en författning, hvarigenom må stadgas, att, i fall förbindelse, för hvilken löftesman iklädt sig ansvarighet, såsom för egen skuld, genom borgenärs försummelse eller vållande, emot gäldenären förlorat sin gällande kraft, äfven löftesmannen är ifrån all ansvarighet för sådan förbindelse fri. Remitterades till Lag-Utskottet. af Herr Wallenberg (N:o 83), angående fråga om fri ränta uti löpande förskrifning, under vissa bestämmelser. Remitterades, jemte hvad vidare i ämnet inom Ståndet yttrats, till Lag-Utskottet. af Herr Boman (N:o 85), derom, att, i fall husbehofsbränningen upphörer Och den dertill använde redskap inlöses af Staten, densamma då bör nedsmältas och till skiljemynt förvandlas, för att åter ingå såsom medel till hämmandet af dryckenskapslasten. Remitterades till Stats-Utskottet. af Herr Boman (N:o 86), angående borttagande eller åtminstone nedsättning uti tullafgiften å lifsförnödenheter, som ej kunna hänföras till öfverflöd, och å råämnen för industriens behof. Remitterades till Bevillnings-Utskottet. af Herr Boman (N;o 87), angående skärpning af nu gällande författning, rörande fylleri och dryckenskap. Remitterades till Lag-Utskottet. af Herr Boman (N:o 88), i fråga om bränvins-lagstiftningen.
Skrifvelse, N;o 35. gade liqvidationsoch bokföringssält böra förändras, så att Riksgälds-kontoret, såsom långifvare, hvarken för lånemedlens bokföring oell bevakning, eller för liqvidernes verkställande, må behöfva taga befattning med de serskilda låneinnebafvarnes skuldförbindelser jemte dertill hörande intecknings och öfriga säkerhetshandiingar, hvadan Rikets Ständer funnit skäligt att, tilldess framdeles kan varda annorlunda förordnadt, fastställa och föreskrifva för de låne-understöd, som, till brandskadade städers återuppbyggande, hädanefter komma att af Rikets Ständer beviljas, bär nedan anförda, med bestämmelserna angående staden Christianstads vid sistförflutna riksmöte erhållna byggnadslån, hufvudsakligen öfverensstämmande vilkor och stadganden, nemligen: l:o Den beviljade lånesumman får i Riksgälds-kontoret lyftas af den myndighet, som har förvaltningsbestyret med stadens drätsel sig uppdraget, och hvilken myndighet skall ombesörja lånemedlens fördelning emellan vederbörande tomtägare; börande vid denna fördelning iakttagas: alt låne-understöd i allmänhet endast få meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne, — dock må i orter, der lokala förhållanden påkalla uppförandet af andra byggnader, lån jemväl för sådant ändamål utgifvas; att dessa understödsbelopp icke i något fall få öfverstiga trefjerdedelar af brandförsäkringssumman för stenhus och hälften af försäkringsbeloppet för andra hus; samt att för öfrigt lånesummorna lämpas efter de nya byggnadernas i kostnadsförslagen beräknade värden och de sökandes större eller mindre behof af dylikt understöd. 2:o Efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag skall drätsel-förvaltningen, å stadens vägnar, för bela lånesumman afgifva sin till Riksgälds-kontoret eller ordres ställda skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor.
Af nu anförda skäl anser jag en sidobana från södra stambanan lill Helsingborg vara af den betydelse alt fullkomligt berättiga densamma såsom statsbana, men då i anseende till de många storartade allmänna arbeten, som nu betunga folket, det möjligen kan blifva kännbart för Slaten alt ensamt bekosta den, föreslår jag följande alternaliver: t:o det Ilikets Ständer täcktes med afseende på Helsingborgsbanans betydelse för hela Skandinavien ur politisk, kommersiel, social och strategisk synpunkt besluta denna banas anläggande såsom statsbana samt dertill ansia erforderliga medel eller ock 2:o i den händelse likväl, mot förmodan, detta ej beviljas och banan således kommer att af enskildt bolag anläggas, lönebidrag motsvarande två tredjedelar af anläggningskostnaden såväl lör banan från Helsingborg, som bibanan från Landskrona, må under billiga vilkor beviljas. Närmare upplysningar om så väl anläggningskostnaden som hvad i öfrigt berör frågan kan inhemtas af Kongl. Majits nådiga Proposition äfvensom af Herr Landshöfdingen von Troils i ämnet väckta motion. Om remiss tili Höglofliga Stals-Utskottet anhålles. Stockholm den 30 November 1862. Ola Jönsson, från Malmöhus län. Bih. lill R. St. Af Ii. G. Andersson från Elfsborgs lån, om låneunderstöd dt Torrskogs församling, för fullbordande af dess kyrkobyggnad. På sålt närlagde protokoll vid sockenstämma den 22 i denna månad med Torrskogs församling ulvisar, är denna lilla och fattiga församling urslåndsatt, alt, sedan församlingen til! sin nya kyrkobyggnad användt omkring 5,000 dagsverken och 7,000 R.dr kontanta penningar, af egna medel bringa byggnadsföretaget lill slut, församlingsboarne hoppas att Rikets nu församlade Ständer skola behjerta delta, genom att åt församlingen anvisa ett låneunderstöd af den för kyrkobyggnadens fullbordan erforderliga summa, 5,000 R:dr R:mt, emot återbetalningsoch amorleringsvilkor, som kunna billigast lemnäs. Då jag nu framlägger denna motion vet jag ganska väl att mången bar den åsigt, att Statens mellankomst icke bör i dylika fall som förevarande ifrågakomma.
Å andra sidan behöfva vi ej se oss så vidt omkring; redan i vår kära hufvudstad finnas många Evas döttrar, som anse bärandet af » boutons » (brillantdroppar) såsom ovilkorligt hörande till en elegant toalett och ej kunna skilja sig från dem, äfven med fara att göra sig löjliga. En borgarfru, som med sin man företog en resa i Norge o c h med h o n o m befann sig på en förtjusande, men ödslig väg, blef plötsligt betänksam o c h förmådde sin man att vända o m, emedan hon var rädd att för sina dyrbara örringars skull öfverfallas och plundras af stråtröfvare. Trots denna rädsla kunde hon ändå en annan gång ej besluta sig för att visa sig utan den farliga prydnaden. I Wien lär det ej vara något sällsynt, ehuru ej i hus med anspråk på fina seder, att de feminina nyfödda redan vid dopet visa sig prydda med örringar. Det stackars lilla kräket har knappt skå- dat världens ljus, förrän moderns fåfänga dömer det till smärtor. Ofta får väl modern äfven sitt straff därför i den lilla plågade varelsens oro o c h skrik. I några utländska klosterpensioner äro de kvinliga eleverna förbjudna att bära prydnader, endast örringarne äro tillåtna, som o m dessa vore en nödvändig komplettering af den kvinliga dräkten. Och hvartill tjäna egentligen örhängena? Hvarken formen eller färgen af örat förskönas genom ringarne; det löper i stället mycket mera faran att vanställas. Örsnibbarne uttänjas, neddragas, ja, kunna till och med sönderslitas af de tunga hängena. Naturligtvis tjäna ej de därigenom uppkomna ärren att försköna örat. Och ett genomstunget öra är för resten ej längre helt o c h fullkomligt, såsom det utgick ur skaparens hand, hå- let må för öfrigt vara anbragt så skickligt s o m helst. Det har i alla fall ett hål, som genast för att döljas fylles med guld och ädelstenar. Ett öra, i hvilket pärlor o c h diamanter glittra, påminner o m en ihålig tand, som trots den dyrbara guldfyllningen, isatt af tandläkaren, icke anses s o m förskönad eller som någon prydnad.
Jag har dock gått ännu längre i min beräkning för att visa att jag icke tillstyrker något illusoriskt förslag; jag har nemi. upptagit skulden ända till 100,000 rdr; och äfven om den uppginge till detta belopp, så skulle den dock vara amorterad på 11 å 12 år, och kapitationsafgiften. som verkligen uppgår till 12,000 rdr och derutöfver, har jag likväl icke beräknat till mera än 11,000 rdr. Slutligen vill jag äfven tillägga, att i den tabell, som Riddarhus-Kamreraren uppgjort, och som finnes vidfogad Riddarh.- Direktms berättelse, synes Kamreraren hafva varit mycket försigtig och tagit upp i utgifts-klammern så pass mycket att R. H. lil. 17 258 Dcd 21 M»r«. o. Ari. kan, så att säga, hafva något att draga på och icke behöfva pruta sedan. Der finnes verkligen åtskillige poster, som äro nog högt upptagna; naturligtvis har han gjort detta i och lör R. o. Adis eget hästa.
En sådan allmän reform är af Motionairen icke föreslagen och ligger således utom gränsen för Lag-Utskottets befattning, hvadan Utskottet anser sig böra afstyrka motionen. Stockholm den 24 September i834- Lag-Utskottets Bet. Ankom till Exp. Utsk. den 1 October. Betänkande, i anledning af väckt motion om deportation af personerj dömde till straff för tredje resan stöld. Uti ett hos Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och till Lag-Utskottet remitteradt memorial, har Peter Persson från Jönköpings Län, med hvilken Petter Jönsson och Johannes Andersson från samma Län sig förenat, efter framställning om nödvändigheten af skärpta straffbestämmelser mot tjufnadsbrott, yrkat, att person, som blifvit dömd för tredje resan föröfvad stöldj måtte helt och hållet skiljas från samhället_, antingen genom_ deportation till Amerikas Colonier eller å annat lämpligt sätt. Vid målets föredragning till remiss hafva Hans Jansson från Elfsborgs Län och Nils Strindlund från Wester Norrland sig yttrat, den förre med anmärkning, att, innan deportation kan såsom straff för brott utsättas, borde deportationsort vara att tillgå, och den senare med tillkännagifvande, att han icke kunde gilla det framställda förslaget. Utskottet som, gemensamt med Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet uti serskildt under N:o 16 afgifvet utlåtande öfver väckt motion om deportation af personer, dömde till straff för grofva brott, afstyrkt bifall till ett dylikt förslag, anser sig nu endast böra, med åberopande af samma utlåtande, vördsamt hemställa, att förevarande motion icke må till någon åtgärd föranleda. Ankom till Exp. Utsk. den 1 October. Betänkande_, öfver väckte motioner, om upphörande af spö- och ris-straff för vissa brott m. m. Uti ett till Höglofl. Ridderskapet och Adeln afgifvet memorial har Herr M.
Emellan åren 1820 och 1828 inträffade ganska sällan inlösen af Riksg.contls dä utgifna 3 proc:s-obligationer, utan de voro utelöpande, lill dess Cont. sjelf uppsade dem. Det är nödigt för hvarje creditverk att hafva cassa, och det tillhör en klok förvaltning att ställa så till, att denna icke behofver vara alltför stor, utan alt tillgångarna deremot blifva, så vidt som möjligt, fruktbärande. Man har förespeglat vådorna af den uppkommande collisionen emellan Handelsdisconten och Riksg.- cont. Jag kan icke inse några sådana vådor. Jag anser nemi. Handelsdisconten så likgiltig, att jag i sanning uti denna visserligen möjliga collision icke finner något hinder emot det ifrågavar. upplåningssättet. Ändamålet med denna discont var att sätta i rörelse capitaler, hvilka eljest voro liggande ofruktbara; men 0111 dessa kunna sättas i rörelse pä annat sätt, sä är dervid ingenting förloradt. Jag fortfar att anse den af mig uppgifna redaction vara den bästa; och äfven om mitt förslag skulle i något hänseende vara stridande mot de stora beprisade lånesystemerna, så afskräckes jag icke deraf, utan förnyar min anhållan om propos. å detsamma. Frih. Cederström: Man har framkastat 2!ne farhågor: Hr Lefre'n den, att capitalerna för näringarna komme att minskas. Två andra ledamöter hafva åter trott, att creditiv icke kan erhållas. Det var i sanning oväntadt att höra, det rörelsecapitalet komme att minskas derigenom, att t) en ig No v em l>er. 3 procts-obligationer utgåfves. Hvad åter farhågan mot erhållande af creditiv beträffar, är den lika litet grundad. Det finnes knappt någon köpman i Stockholm, som icke skulle vilja teckna sig för 100,000 rtdr mot i proc., då penningarna icke begagnades. Jag är öfvertygad, atL Stockholms börs skulle lemna full tillgång i denna del.
Och jag tror mig, utan att förorätta någon, kunna föra samma tal, intill dess fullkomligen blifvit bevist, att så väl alla nederlagshandlande och commissionärer, som alla bevaknings* och uppsyningsmän, alla i gemen och hvar och en isynnerhet, utgöra ett undantag ifrån menskligheten, som icke alltid uppoffrar den enskildta nyttan för den allmänna, med tillägg, att om man vore försäkrad om ett så ovanligt förhållande hos alla förenämnde personer, vore ock all tillsyn och bevakning ett rent öfverflöd, endast Staten till last. 684 Den 27 April, Sedan jag läst Herr Santessons Memorial, förefaller icke mig besynnerligt , att han (sid. 3, rad. 20 o. f.) funnit, huru hufvudgrunden till detta omdöme och åsigt af salen ligger uti ett alldeles origtigt begrepp om Nederlagsoch Transitohandel; men fastän jag inser granskarens vocabulariska kunskap i or, dets (transito) erilla öfversättning, kan jag dock icke annat än ogilla hans definition, lämpad till den Nederlagseller Transitohandel, som i Sverige äger rum, intill dess visadt är, att allt nederlagdt gods nödvändigt och utan undantag måst åter utföras, emedan allt det, som verkligen blifvit infördt till qvarblifvande i landet, måste hafva öfvergå» ifrån en verklig transitohandel till en verklig importliandel, med den förmån framför annan, att tull' ej behöft erläggas, förr än varorna till qvarblif* vande i landet bestämts, och ej för mera i sender, än som dertill hvarje gång ämnats, hvilket utgör en betydande förmån framför vanliga importhandeln. Häraf torde hvart redigt begrepp finna, attSvenska nederlags-och transitohandeln samt Svenska importhandeln icke åro sä vidt dtskillcle som tvånne contraria möjligen kunna vara det, hvilket Herr Santesson yttrat (sid-3 rad. 20 o. f.) Jag torde deremot kunna jemföra en inom Fäderneslandet länge och ännu gängse inhemsk handel med den hos oss varande transitohandel, så framt man ej yrkar, att det är varornas egenskaper, icke handelns natur, som bestämmer dess namn.
Hvarje upplyst man, som älskar sitt Fosterland, önskar dess välstånd och ser uti Modernäringens växande flor det naturliga, och derföre rigfiga medlet dertill, han finner ock Järt att Åkerbrukets sanna uppmuntran, är dess Producters betalning till ett pris, som fullt ersätter Arbets-kostnaden ; han inser attén sådan förmån måste tryggas genom visa och liberala hushålls författningar, för att kunna äga varag tigt bestånd. Jag delar fullkomligt dessa tänkesätt, gläd jer mig uppriktigt att Jordbrukaren och således Massan af Nationen har sin möda belönad i priser, som godtgöra företag och arbete, samt inser å ena sidan ganska väl, de många olägenheter, som måste uppkomma af 534 Den 27 December. tillfälliga inskränkningar, i Landtbrukaren frihet att använda sina Spannmåls tillgångar efter egen öfvertygelse. Men deremot och med hänseende till närvarande tidpunct, framställer sig, å andra sidan den obestridliga sanning, att om lifvets första nödvändighetsvara skall kunna till Våren och Sommaren försäkras åt flera 100,000 Medborgare, måste antingen de inhemske Spannmåls-förråden efter sista skörd besparas, eller ock Utlänska anskaffas, måhända till lika högt eller högre pris, som vår e* gen Säd nu gäller; men ovedersägeligen säkert med den känbaraste förlust för Riket. Några Rikets Provincer hafva gjort en lycklig skörd, och deras öfverskott bör kunna jemna de andras behof, Priserna i Skånska Provincerna och i ÖSteroch WesterGöthland samt Calmar och Gottland äro låga jemförelsevis med de öfriges, och betydliga tillgångar äro derifrån att påräkna; men hvilken borgar för dessas förvarande, om Brännings-rättigheten får fortfara ostörd.
— Kä- ket. — Matlagning. — Tvätt. — Inläggningar. — H u s k u r e r. Med största högaktning DIVERSE. D o k t o r A. Afzelius. Hud£ • och magsjukdomar. Kongl. Hof-Musikhandlere. D. JOSEPHSON, Prins Oscar och Ebba Moncks Hötorget 1 1, 1 tr. 02 » K, 2071 Bernadotte. Ett finare fotografi af prinsen och prinsessan Bernadotte till det billiga priset 50 öre franco; en ny grupp af hela konungafamiljen till lika pris, hos Fru Anna Swensson: Engelholm. Frimärken mottagas. [245] I en prestgård på landet nära stad och jernvägsstation, kan erhållas inackordering för en bättre flicka, fom älskar ett stilla hemlif. Reflekterande hänvände sig före 1 maj till » S. S. », Smedby, Pöste restante. [242] ö K O c+ cttS i n t e t får Ni, om Ni på posten beställer den humant frisinnade, glada, friska, ärliga och orädda A r v i k a Tidning, i som för helt år kostar endast 2 kr. Den stora 28-spaltiga tidningen skänker sina tusentals läsare som följetong i bokform Jolins roman AffälMarna en af de bästa Sverige eger. Boken kostar i bokhandeln 6 kronor. Ingen annan tidning erbjuder sådana förmoner. [241] " r f (i l (lf L L E &lt; * - r &amp; % Svenska CD B » B Yllestramaljer, och alla färger, Gam Silke. I a:- m ~i i handeln Förste Uplage utsåld på en dag. 2:dra Upplagen feerdig nu. tyger, ylle och och öfverträffa i hållbarhet och elasticitet Victoria Gavot Hvarje for P i a n o K r. Mod nådigst tilladelse tillegn. K r o n p r. Victoria. (Titelbladet m e d et vackert porträt af Kronpr:n) märke fjeder ajggl måste vara försedd med vidstående skyddsSVENSK FJEDER ^ • («. im^ Begge Komp.
Med återupptagande af sin vid sistförflutna Riksdag väckta motion om anslag till bildnings-anstalter för lärare vid elementar-lärovérken, har motionären anfört, att läraren måste klart hafva fattat de vetenskapliga grunderna för hvad han meddelar, om detta skall kunna göras tydligt och lefvande för lärjungen; att han måste känna lagarne för denna undervisnings meddelande så väl i allmänhet som särskildt med afseende å det kunskapsämne han behandlar, samt att läraren bör vara öfvad i den ädla konsten att leda den späda tankekraftens utveckling, innan han begynner ulöfningen af det svåraste af alla yrken. Det bästa vittnesbörd om bristen i detta hänseende vöre lärarnes eget, hvilket gifvit sig tillkänna vid de tre sednast hållna lärare-mötena, der en enhällig önskan yttrades om inrättande af ifrågavarande slags läroanstalter, hvarförutan af den sednast församlade skol-revisionen en sådan mening äfven blifvit uttalad. Efter motionärens tanke vore det af nämnde skol-revision, i detta afseende, afgifna och uti dess underdåniga betänkande närmare utvecklade förslag, hvilket åsyftade lärarnes så väl theoretiska som praktiska bildning, förtjent af uppmärksamhet, såsom närmast slutande sig till för handen varande inrättningar samt enklast till sin uppfattning och minst kostsamt. Efter hvad kändt vore funnes för närvarande icke ens en särskild 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o '148. skollärare-examen, utan ansåges den filosofiska graden fylla detta behof. Men om denna skalle, jemte sin allmänna bestämmelse, rätt motsvara ett så enskildt syftemål, mäste, efter motionärens åsigt, nya särskilda föreskrifter härutinnan stadgas. De som ville egna sig åt lärare-kallet i någon viss kunskapsgren, borde förut under ledning af akademiska lärare i dertill hörande ämnen genomgå en särskild kurs och sålunda förvärfva en bildning, mera bestämdt egnad åt den vetenskapliga grundläggningen af det ämne, de komma att i skolan meddela. Detta skulle företrädesvis ske i sådana kunskapsarter, som inom elementar-undervisningen inlaga ett mera framstående rum, t. ex. den klassiska Biologien, malhematiken, de nyare språken med deras litteratur samt naturvetenskaperne.
Det särdeles intressanta programmet inleddes med den ryske tonsättaren Rimsky-Korsakoffs symfoniska suite » Scheherazade ». Med nyhetens behag förenade denna komposition en rikedom af klangeffekter och en mångfald af instrumentala och melodiska öfverraskningar, som voro förträffligt på sin plats, särskildt vid de uti suiten förekommande naturmålningarna. En österländsk färgprakt hvilar öfver det hela och verkar i hög grad spännande och anslående. Suiten ställer stora fordringar på utförandet. Det förstärkta hofkapellet gjorde emellertid sin sak alldeles förträffligt. Detta gäller äfven de öfriga orkester / numren, som utgjordes af hr Hennebergs egen komposition, förspel till Ibsens » Brand », välbekant från detta styckes uppförande på Svenska teatern, samt » Siegfrieds Rheinfahrt » ur musikdramat » Götterdämmerung » och Kaisermarscb, båda af R. Wagner. » Siegfrieds Rheinfahrt » gjorde ett synnerligen verkningsfullt intryck och torde nog hos flertalet åhörare hafva framkallat en stilla önskan, att k. operan en dag måtte vara färdig till uppförande af hela Niebelungencykeln. Kejsarmarschen, byggd på tyska folksången och psalmen » Vår Gud är oss en väldig borg », var särdeles pompös och ståtlig. Programmet upptog äfven flere sånger, nämligen en föga intressant aria ur Massenets op. » Cid » samt en anslå- ende studie af Wagner, kallad &gt;Träume », båda Ringar, Broscher, Armband, Kedjearmband, Kedjor, Nålar, Bref besvaras omgående. ganska förtjänstfullt föredragna af fru O. 8. Vidare Aug. Södermans » Kung Heirner och Aslög », med en karaktäristisk och anslående instrumentation af konsertgifvaren samt ypperligt föredragen af hr Ödmann. Detta nummer var det, som under aftonen väckte de intensivaste applå derna; det måste också omtagas. Till sist hafva vi att nämna en ny svensk originalkomposition af prof. Hallström, » Sången » (till ord af Topelius). Denna tonsättning hör till den deklamatoriska stilen och ansluter sig ganska troget till texten.
Utsk. har just nämnt sitt skäl, hvarföre det afslagil anslaget, och detta skäl är endast och allenast att Utik. tyckt, att de Sto dagsverken, som staden erbjudit sig att utgöra, utom de 2000 och några hundrade, hvilka staden förut lemnnt, skulle vara för litet. Nu har ett annat förhållande sedermera yppat sig. De anslag, som blifvit beviljade af Presteoch RorgareSt;n, hafva icke sträckt sig längre än till -ftdelar af kostnaden för arbetet. Således är det skäl, sorn Utsk. anfört för sitt afstyrkande, försvunnet; ty det förhållande, hvarpå Utsk. grundat sitt beslut, äger numera icke rum. Sålunda lärer den anmärka. Hr Ribbing anfört, kunna anses förfallen. Hvad beträffar den begäran om upplysning rörtde locaien, som Hr Hjerta nyss framställt, så vill jag hafva äran nämna, att Norrtelje ligger 3 mil ifrån sjön, vid en vik, som der går in och är segelbar ända mot åens mynning, så att uppläggningen af inkommande varor sker i bodar utanför mynningeu af åen. Genom denna belägenhet, a 64 D c n 22 M a r s e. m. 3 miI inne i landet, inträffar, att landet på ömse sidor om viken är väl befolkad!, hvarföre det för orten skulle blifva af stor nytta, oin Norrtelje å blefve upprensad så alt fartyg kunde gå iinda till staden. Det är denria särskilda belägenhet, som icke är förhållandet vid Öregrund och Östhammar, hvilken gör att Norrtelje är af större betydenhet för orten, och det är af delta skäl jag ber att få förena mig med dem, som yrkat bifall till ifrågavar. anslag. Hr Ribbing: I anledn. af hvad den siste värde talaren anfört, får jag anhålla att Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta uppläsa hvad Utsk. i denna fråga yttrat i betänk.