Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Meri anledning af den eldsvåda, sorn natten emellan den 5:te och 6:te uti innevarandemånad öfvergått staden Warberg och hvarvid 140 hus, hvaribland Rådhus och folkskolebyggnad, nedbrunnit och öfver 1,500 menniskor blifvit husville, får jag vördsammast anhålla: att Rikets Ständer måtte till beredande af arbetsförtjenst samt understöd åt de genom denna eldsolycka lidande, som deraf äro i största behof, anvisa ett belopp af 30,000 R:dr Runt att, utan äterbetalningsskyldighet, från Riksgälds-kontoret utgå. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Alfred Grenander. ► Bih. till R. St. REGISTER öfver Motioner i Borgare-Ståndet vid 1862 och 1863 års Riksdag. A. Adjllllkt eller Kollega vid elementar-läroverk, angående vissa bestämmelser i fråga om högsta lönegraden för, med afseende å innehafvarens befordran till Lektor. Motion N:o 85. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 saint Mein. N:o 170 och 207. R. St. underdån. Skrifv. Aga, Kroppslig, angående särskild utredning och meddelande af föreskrifter i fråga om dess användande vid skolungdomens undervisning. Motion N:o 100. Allin. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 174. om förbud mot användande af, vid skolungdomens undervisning, eller ock särskild ansvarsbestämmelse för sådan agas utdelande i annan än föreskrifven ordning. Motion N:o 61. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. N:o 127. R. St. underdån. Skrifv. Alander, P. G., Motion N:o 39, i fråga om förändrad arbetsordning för Domkapitlen och deras tjenstemän samt förbättrad aflöning för de sistnämnde, m. m. Sammans. Statsoch Lag-Utsk.
Under de förster 5 åren, beräknade från. och med 1841 till och med 1846, a) medgifves full och obegränsad vågföringsrätt för allt det stångoch manufaclur-jern, som kan tillverkas vid nu tillåtne härdar, anlagde utom de egentliga tackjerns-bergslagerna, nemligen: Wester-bergslagen, Norbergs, Philipstads, Nora, Lindes , Ramsbergs, Hjulsjö, Nja Kopparbergs , Helleforss , Grythytte , Carlskoga och Leke-bergslagen; äfvensom för nu tillåtne härdar inom berörde Bergslag, som äro grundade på egna, från ortens bergsbruks-rörelse afskilda, skogs-lillgångar, b~) vid tackjgrnshytta, der tackjernsblåsningen under åren från och med i83r till och med 1840 uppgått till minst 2,5oo SkU. årligen, må begagna en härd, med oinskränkt smidesrätt; dock med vilkor, att hytte-laget afsäger sig den för tackjernsblåsningens bedrifvande beviljade friheten från rotering och vissa andra hemmans besvär, cj) nya stångjerns-härdar få, med oinskränkt smidesrätt, anläggas utom ofvannämnde tackjerns-bergslag; men icke inom ett afstånd af 2 mil från förut pri vilegieradt Stångjerns-bruk; 2:0 Under derpå följande 5 åren, från och med 1846 till och med i85o,. af erhåller hvarje Svensk man rättighet atf,: utom ofvannämnde tackjerns-bergslag, fritt och utan andra vilkor, än styikt eganderätt till byggnadsplats, iagttagande af lagarne om vatten-dämsel „ samt uppgift till vederbörande
StatsContoiret, som icke ägt , at utan föregängen underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t lemna den af Stats-Utskottet salunda begärda upgiften, har hemstält frägan derom til Kongl. Mastts NäLiga pröfning. Kongl. Ntaj-.t har derwid funnit, at dä, efter Stats-Contoirets underdäniga tilkännagifwande, nägre til Hppothek tjenliga Obligationer nu icke wore under Stats-Contoircts förwaltning och dä Kronans atta räntor och inkomster, ehuru icke medtagne för de pantförskrifningar som deraf til säkerhet för Riksgälds-Lontoirets utrikes uptagne Län för detta blifwit gjorde, likwäl, säsom Kongl. Majit för Stats - 5ss Den 27 Julik. Stats-Utskottet fullständigt lätit ukreda, pä flere roo,0(.o Rd. nära icke smara emot Statsweckets utgifter, sä kunde icke något af defla räntor och inkomster, utan at Statsverket derigenom flulle bringas i en ytterligare förlägenhet och i ^oreda, til Banken förpantas eller Banken uti någon »ädan förpantning äga en wcrkelig och full säkerhet. Kongl. Maj:t alltid beredwillig at i hwad pä Kongl. Maj:t ankomma kan, gä Rikens Ständers afsigter til mötes, bar deremot, efter infordrade uplysningar, ansett ägande rätten af Kronans i 77 Z. af Regeringsformen upräknade tilhörighcter nemligen Kongs - och Ladugärdar, med dertil lydande hemman och lägenheter, Kronoskogar, Parker och Djurgärdar, Kronooch Stallängar, Laz-flffen och andra Kronans fisken samt öfriga lägenheter möjligen kunna til Banken pantförskrifwas, utan at en fädan pantförskrifning skulle hindra den förwaltning af vefla Kronans lägenheter, som Riksens Ständer i samma Z. sig förbehällit. Kongl.
Den siste värde talaren har ansett nödvändigt, att den till brott med mer än halft skäl förvunne inspärras, dels lill förekommande af allmän förargelse och dels till befordrande af allmän säkerbft. Jag anhåller härvid att få fästa uppmärksamheten på skillnaden emellan inspärrning och tortur. Jag har flerestädes besökt fängelser, för att äfven der studera menniskan, oell har sett dylika uslingar undergå en tortur, som är vär - Den 3 Mars f. m. 2oj re än den kroppsliga, jag menar själens. I Malmö såg jag t. ex. för några år sedan ett par fångar, hvilka sutit på bekännelse, om jeg rätt minnes, nio år. De sleto intet otidt till kroppen, de voro väl klädda, fingo god mat och deras celler voro snygga och renliga; men dessa olyckliga varelser voro heröfvade ej blott allt umgänge roed andra uienniskor, utan äfven allt slags arbete, och man tillät dem icke ringaste läsning, icke ens af bibeln. Jag ansåg för min pligt att genom vederbörande presterliga auctoritet söka skaffa rättelse härutinnan. Frih. Boye: Jag tror, att på de flesta ställen förhållandet kan vara sådant, som Hr Cederschjöld omtalat; men jag frågar: har jag påstått, att så bör vara? Jag beklagar, alt detta kan hända och skall tacksamt emottaga Utsk:s förslag till förekommande af missbruk; men helt annat är att ingå på den öfvertygelse, att det skulle gå an alt låta en, om icke af lagen, likväl af allmänna öfvertygelsen dömd grof brottsling vara lös. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: För att ej förlänga dismissionen får jag endast tillkännagifva, att jag förenar mig med Hr von Stahl. Remitterades till Lagutskottet. Då nu å nyo föredrogs Hr Rosenqvists, Fredr. Leonh., d. 24 sisth Febr. gjorda motion, att med afgörandet af de sedan sista Riksdag bvilande förslag till ändring i grundlagarna måtte uppskjutas, till dess motionstiden tilländalUpit, fann R. o. Ad., enär motionstiden nu redan tilländagått, samina motion icke erfordra någon åtgärd.
Att liofrätter samt under-domstolar skulle åligga, alt vid meddelande af förmyndare förordnande till personer som äro boende och skattskrifne utom deras domvärjo, om ett sådant förordnande jemväl kungöra den domstol, under hvilken förmyndaren lyder eller, i följd af andra stadganden, höra kan. Jag inser visserligen och väntar mig ock den invändning, att hvad jag nu haft äran föreslå icke skulle blifva tillfyllestgörande, derest förmyndaren aflyttade en ort till en annan, och delta är jemväl sanni; men jag föreställer mig dock att dels äro personer, hvarom fråga nu är och sådana åt hvilka förmynderskap kunna anförtros, vanligen icke af den qvalifikation alt oftare ombyta boningsorten; dels skulle likväl, i ganska väsentlig mån, den fördel jag med denna motion åsyftat otvifvelaktig! vinnas, derest densamma njuter den framgång jag önskar och hoppas. Om remiss till LagUtsk. anhåltes vördsamt. Remitterades till LagUtsk. 2. Att skjutslegans förhöjning genom entreprenad i allmänhet väckt stor obelätenhet, är en erkänd sanning, och det är så mycket värre, som det häraf härflytande onda närmast drabbar den fattigaste delen af folket, jag menar den, hvilken i utmätningsärenden bar att frukta kronobetjeningens påhelsning. Det är klart, att en förhöjning af 50 procent i reseomkostnader är ganska kännbar för den redan utblottade gäldenären, och det är af ganska stor vigt, att delta i någon mån afhjelpes. Jag tar mig friheten vördsammast föreslå: Att nu varande executionssladga måtte derutinnan förändras, alt utmätningar icke skulle tillhöra kronofogden alt verkställa, hvarigenom naturligtvis längre resor samt större omkostnader uppstå, utan att alla utmätningar må bestridas ^f länsmännen, hvar inom sitt distrikt, och pä dessa tjeustemäns eget ansvar, hvaraf naturligtvis skulle följa skyldigheten för dem, att för uppbörd ställa borgen och i öfrigt vara så qvalificerade, alt dessa ärenden åt dem kunna anförtros.
Theorell att vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman. Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c. &c., som härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore vetterligt: att, sedan, jemlikt hvad 96 och 97 §§ Regerings-formen samt 63 § Riksdags-ordningen stadga och förmå, Väre Elektorer i laglig ordning utsett häradshöfdingen i Södra Möre domsaga, kammarrådet Sven Lorenz Theorell, att bekläda Justitie-ombudsmens-embetet; så vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, Sven Lorenz Theorell, att vara Wår Justitie-ombudsman, hvarvid honom åligger att ställa sig till efterrättelse rikets Grundlag och laga stadgar, jemte den af Oss under den 1 Mars 1830 särskildt utfärdade instruktion; och kommer han att åtnjuta de lönevilkor och öfriga förmåner, som Wi för detta embete anslagit. Till yttermera visso hafva Wi detta underskrifvit och med Wära insegel bekräftat, som skedde i Stockholm den Stockholm den 11 Mars 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 8 Mars 1848. Preste-ståndet den 8 — Borgare-ståndet den 11 Bonde-ståndet den 11 Rikets Ständers förordnande för Ho fr ätt srådet m, m. Grefve C. G. D. Mörner att vara Rikets Ständers Justitie‘Ombudsmans suppleant. Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer &c. &c. &c., som härstädes å lagtima riksdag äro församlade, gore veterligt: att, sedan, vid anställdt val, i Expeditions-Utskotlets Förslag till tind. Skrifvelse, N/o 3f. 55 öfverensstämmelse med 98 § Regeringsformen och 63 § Riksdags-ordningen, Wäre elektorer utsett hofrätts-rådet i Kongl. Maj:ts och rikets Svea Hof-rätt, kammarherren, kamereraren vid Kongl. Majis
Detta var dock en ursäkt för att allt var som det var ... Och som han satt där, utvärtes lik en bild af förstenad trumpenhet, kändes det som hade han blifvit oförmögnare än förut till att vilja, våga, hoppas. – Hvad tror ni det blir af Sverige, om det inte reser sig och går tillbaka till sig själf? – hördes nu von Muhr hetsigt fråga. – Hur långt ska vi gå? – inföll någon gäckande – till Odin? Inte ens han torde vara fullt genuin – – Jag får verkligen säga, började en annan – att allmänt broderskap, framåtskridande, utveckling är mig kärare än ... – Tankegången är inte svensk, herre – skrek von Muhr. – Fan ta mig är jag inte svensk, replikerades godmodigt ... barnfödd i Tuna socken i Kopparbergs län. Målarens skrattsjuka blick träffade just nu Tore. Han reste sig, gick fram och sade förbindligt: – Herr Hultman – Tore ville minnas, att de en gång varit bröder! – Jag har en hälsning att framföra till er fru, det skulle vara angenämt att få göra det personligen – passar i morgon förmiddag? Tore, som ofrivilligt stigit upp, bockade och tackade. Han försökte våldsamt att se ogenerad ut, men lyckades i verkligheten endast fördystra sitt ansikte. Midt i natten vaknade han. Louise sof hårdt som en sten, det gjorde hon numera alltid. Öl och spritångor trängde in i rummet, hela huset var beständigt inpyrdt däraf. Fru Silfversvans tunga, långsamma steg kommo uppför trappan, hennes dagsarbete var ändtligen slut och Tore kunde höra hennes tröstlösa: håhå jaja. Nere i korridoren sorlade karlstämmor och en röst skrek, sväfvande på målet: Herrarna, som ä’ från Stockholm, kan inte herrarna se, att det inga författare finns mer i i Norden – de ä’ alla målare ... Tårarna började rulla utför Tore Hultmans kinder. Han låg och bet i underläppen och lät tårarna rinna bäst de gitte. Hvad hade han gjort för ondt, att just han skulle vara utesluten från allt? Lifvets fulhet var om honom som en gråsvart sky. Han var så ensam, så missförstådd, så misslyckad, att ord ej tolkade det.
Detta mern. företogs punktvis till afgörande. lista punkten, ang:dc bevillningsstadgans 10 och 11 §§:r. * R. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna voterispropos. Nio 1, 2:dra punkten, ang:dc 14, 27 och 29 §§:ne. R. o. Ad. fann icke för godt att antaga Ulskis i denna punkt gjorde inbjudning till frånträdande af Ståndets beslut röride bevillningen efter 2:dra artikeln för arbetsfolk, samt godkände de föreslagna voterisproposme Niis 2, 3 och 4. 3:dje punkten, ang:de 16 §, 4ide punkten, ang:de 23 § och 145 § 7 morn., samt 5:te punkten, ang:de 35 § 2 mom. R. o. Ad. godkände de i dessa punkter föreslagne volensproposir Niis 5, 6 och 7. 6:te punkten, ang:de 37 och 38 §§'ne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Ehuruväl jag icke kan godkänna grundsatsen att lägga bevillning på karaklersfullmakter samt R. o. Ad. för sin del beslutat att sådan bevillning icke bör ega rum, måste man likväl finna, alt ett ihärdigt qvarhållande af den grundsats icke vid denna riksdag kan medföra annan påföljd än att borttaga tiden genom en votering i förstärkta StatsUtsk. vid hvilken votering utan tvifvel de Sine öfriga Stånden komma att öfverrösta Adeln. Jag hemställer således om icke det skulle vara lämpligt att frånträda det förra beslutet i denna fråga, hvarigenom åtminstone en af de många voterisproposir komme att förfalla. Hr Printzensköld, Carl: Det kan visserligen vara en möjlighet att när 3 Stånd beslutat bibehållandet af denna § i Bevilln.Förordn., utgången af voteringen i förstärkta StatsUtskit blifver sådan som Frih. Palmstjerna förmodat, men jag anser likväl sådant icke med full bestämdhet kunna förutsägas, ty erfarenheten vid denna riksdag, särdeles i tullbevillnings-frågor, har ådagalagt motsatsen.
Svenska folket, tillfölje af den skadliga drycken, varit underkastadt, och jag hoppas att man i afseende å denna handtering måtte gå i en motsatt rigtning mot hvad Hr von Koch önskar. Frih. Raab: Jag vet att jag utsätter mig för att af Gr. Liljencrants anses hafva ett alltför rymligt samvete; men jag får ändå förklara, alt jag tillhör deras antal, som önska denna näring fri, utan några i förväg lagda hinder och chikaner. Deremot skall den regleras genom en hög tillverkningsskatt; och jag finner i det goda inflytande, som detta system under de sista 10 åren visat, en ytterligare anledning alt fasthålla dessa mina åsigter. Någon otydlighet tror jag heller icke finnas i författningen, och skulle så vara, får den väl lösas genom högsta domstolens utslag. Jag åtnöjer mig derföre med att yrka bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Cederström, Rudolf: För min del finner äfven jag den rigtning, hvari lagstiftningen i detta afseende gått, vara den rätta. Någon otydlighet i författningen kan man icke heller klaga öfver, sedan numera lagskipningen tagit befattning med denna sak, och jag får derföre anhålla om bifall till punkten, sådan Utsk:t föreslagit densamma. <S8 Den 6 Maj f. rtt. Gr. af Ugglas: Ändamålet med detta undantagsstadgande liar varit, att alla de personer, som hade befattning med denna närings öfvervakande, skulle vara från rättigheten att densamma utöfva uteslutna. Detta undantag för deras personer har sedan återverkat på den jord de ega, och detta anser jag i så måtto orättvist, att om t. ox. en embetsman i Upland har en egendom i Skåne, så bör på denna sistnämnda, som icke ligger inom området för hans embetsmannaverksamhet, få utöfvas den ifrågav:de handteringen. För att få ett förtydligande af punkten i denna syftning, anhåller jag om återremiss. Frih. Braunerhjelm, Ferdinand:
Man har nemi. klagat öfver att de enkla pannornas i mindre brännerier afverkningsförmåga blifvit för lågt upskattad. Jag torde icke behöfva göra en ursäkt för det Utsk., som sednaste Riksdag handlade frågan, derföre att det föreslog en beskattning, mera lämpad efter den afverkning, som då i allmänhet åstadkoms med den enkla redskapen, än efter den, som möjligen Icunde åstadkommas. Ctskits förslag grundade sig icke på något misstag, utan på kännedom om den ståndpunkt, hvarpå bränvinsbränningen i mindre brännerier i allmänhet då stod och på beräkning af hvad som kunde vara möjligt att genomföra hos RiksStm. Emellertid har nu erfarenheten visat, att konsten stigit, så att i flere orter två- om icke trefaldigt större qvantitet med enkla pannor afverkas, än hvad författningen beräknat. Detta missförhållande bör på ett eller annat sätt hjelpas. Men det är onekligen mycket svårt, om ej omöjligt att lösa gåtan, särdeles med bibehållande af oinskränkt frihet för bränvinstillverkaren att göra sin redskap af hvad beskaffenhet som helst, och vi kunna motse ett annalkande till den utveckling, som i Skottland ägt rum med afseende på de enkla bränvinspannorna. Man hade derstädes kommit derhän att på 3 minuter kunna afverka en panna; alltså 480 kannor på dygnet och hann således att med enkel redskap tillverka otroliga qvantiteter. Ju högre skatten blifver, desto mera kan bränvinsbrännaren utan egen skada eller rättare med egen vinst upoffra materialier för att påskynda tillverkningen, ålen det är onekligen ett stort stats-ekonomisk misstag att befrämja en sådan vinst för de små pannornas ägare. Om R. St:r förra gången hade gått in på, hvad åtskilliga då yrkade, att tillåta fabriker med så liten afverkningsförmåga som 125 kannor om dagen, så tror jag verkligen, att tiden nu kunde varit inne att helt och hållet borttaga de små pannorna, hvilka, enl. hvad vi hört, numera afverka ända til! 60 k:r om dagen och deröfver. Jag har velat göra det Utsk., som skall handlägga frågan, npmärksamt på ofvannämnda svårigheter att efter pannerymden beräkna en hög ti 11verkningsafgift.
Stats-Contoret, nu är stadgadt; hvaremot Riksgälds-Contoret från och med nämnde års början, bör, i den mån ifrågavarande medel influtit, till Kongl. Stats-Contoret, uppå skeende reqvisition, utbetala hvad, som för Stats-Verkets utgifter erfordras; dock så, att det för bela året sammanräknade beloppet ej öfverstiger den summa, hvartill behållna inkomsten af Tull-medlen blifvit för samma år i Riks-Staten beräknad; 8 StaU-ZJtskottets Memorial, N.-o 207. 2:0 Ått Salu-Accis-metUen jemväl må, från och med år 1846, jemte allmänna bevillningen, inlevereras till Riksgälds-Contoret, äfvensom att den summa, som till statsbehofvens fyllande för berörde år och följande år varder vid innevarande Riksmöte anvisad å nämnde Verk, må ökas med ett belopp, motsvarande den i Riks-Staten beräknade inkomst af Salu-accismedlen; 3:o Att det belopp, som Rikets Ständer vid denna Riksdag komma att beräkna såsom Siats-Verkets årliga behållning af Postmedlen, må i samina ordning, som en dylik behållning hittills godtgjorts Stats-Contoret, från och med år 1846 af Postverket levereras till Riksgälds-Contoret, som åligger att beloppet Stat-Contoret tillhandahålla; 4:o Ått ali befattning med stämplade papperets beredande, uppbärande och redovisande må, från och med år 1846, förflyttas till Riksgälds Contoret, under hvars öfverinseende de till Chartae-Sigillatae-Cont äret hörande tjenstemän alltså skulle komma att lyda; hvaremot Riksgälds-Contoret bör till Stats-Contoret för hvarje år utbetala ett belopp, motsvarande den summa, hvartill Chartac-Sigillatae-inkomsten i Riks-Staten upptagits; 5:o
Om politiska förhållanden skulle medgifva en gynnande frakthandel, betviflar jag Rikets handelsflotta vara i belägenhet, att rätt kraftigt begagna en sådan conjunctur. För jernhandeln synes mig, genom de mägtigaste folkslags ökade production och förbättrade till verkningssätt , icke någon fördelagtigare conjunctur vara alt förvänta, hälst Svenska jernets credit å utländska handelsplatser, under sednare åren, börjat afLaga. Deremot har spanmåls-productionen inom Riket betydligen tilltagit. Med denna vara äger likväl det egna förhållande rum i allmänhet inom Sverige, med undantag af bränvinsbrän - ningen, att densammas öfverskott hvarken ingår i andra varors production eller förvaras, utan till det mesta förstöres genom ökad oproductiv förbrukning. Sednare tiders odlingar medföra således väl å ena sidan den verkan, att Rikets behof i vanliga missväxtår icke är så stort som fordom; men deremot å den andra, att brist på industri och capital vid denna varas förbrukning eller handel, förvandlar öfverflödet till en skadlig tryckning på spanmålspriserne, hvaraf en oerhörd variation uppkommit, hvilken medför de skadligaste verkningar för flere medborgsklasser.
Från den stunden visste hela byn hur svårt Maja hade det i smyg, visste det, fast de i över tjugu år solat sig i Margits ömhjärtenhet! Bitterhet är dubbelt bitter för den, som är född till sötma. Margit tyckte hon fått i sig ett gift, som hon inte kunde vänja sig vid. Lämna gården föll henne inte ens in, till det kände hon sin ställning som en storbondes dotter allt för utpräglad; men sommaren efter faderns död steg hon för första gången upp till fäbodarna, eller buom, med kreaturen. »Buom» — har många gånger förr varit vallfartsort för slitna kvinnosinnen, och där finns helbrägdagörelse! För vart steg man tar uppåt, så mister man en plåga. Skogen omger en som en doftande dräkt, ständigt ny, ständigt densamma, och när man till sist står där uppe på sammetskullarna, där »dvärgblommor med jätteskönhet» stå så tätt som inslagna i en matta ... Ja då känner man sig stå i en storhetens förgård utan like. Långt borta drömma snöfjällen rosiga soldrömmar att höra skyn till. Kyrkorna äro sammankrympta till vanliga människohus; människohusen äro blivna till ett intet. Och insjöar ser man, du, hav beströdda med buketter, och i skogarnas svartslitna trädrännor störtar forsarnas eviga silverregn. Hit upp tränger inte den lilla knarriga människorösten; själva varandets trollugn är tystad: här talar endast Gud! Så dricker man nytt liv åt den nya människan i sig, den rätta, den som »där nere lever i ett sådant förtryck och elände. Och ibland om kvällarna Ja, då öppnar himlen sig varv efter varv, till dess man tycker sig se rakt in i solens flammande hjärta. Eljest är luften full av det omätligas ro. Tror du inte man måste tänka stort och leva rent inför sådant? Allt ont föll från Margit häruppe, som lånade lumpor. Hon var lycklig igen — lycklig för egen räkning. Det var det mest förundransvärda av allt! Och ung blev hon med, du — så ung, att hon inte visste vad hon skulle göra av sin ungdom.
Men pm ock förslaget, att afskaffa de ordinarie InkornstTitlarne af Mantals-; penningar, Lagmansoch Häradshöfdingeränta samt Sterbhus-afgift, utan derom af Kongl. Maj:t till Rikets Ständer gjord fram-; ställning, skulle kpnng anses förenligt med 59 §. i RegeringsFormen, och om denna fråga funnes utgöra ett öfverläggnings-ämne, i sammanhang med StatsUt$kottets förevarande Betänkande pm beräkningen af StatsVerkets ordinarie ocl> extra-ordinarie in-: komster; synes det dock vara olämpligt, att ersätta ständiga och bestämda inkom-; ster till ett belopp af tillsarnmans 4°5,ooo R:dr förnemligast blott genom ytterligare förhöjd beräkning af Tull-, Chartae-Sigillatas. och J3ränyins-afgifterne, som redan äro till fullt ^elppp afsedde för Statsutgifterne, och af hyifka tillpkt inkomst icke står i ovilkorligt förhållande till förhöjda taxor. Uti Herr Hjertås åsigt af möjligheten att, med bibehållande äfven af en mindre skuldsumma, än den, som ansågs kunna ega rum ^r 1823, bereda en betydlig nedsättning af beskattningen, instämmer jag till alla delar; ty resultatet af RiksgäldsContorets förvaltning, under den sedan sista Riksdag i88 Den 24 April e. m. förflutna tid, är helt enkelt, att Contoret, efter att hafva med 2,090,000 R:dr bestridt kostnaden för Götha och Hjelmare Canaler, kunnat genom erhållna öfverskott å StatsYerkets inkomster och allmänna Bevillningen, vid 1828 års slut, minska sin skuld på det till 1823 års slut för Riksgäldssedlarne i Banken begagnade Greditiv ifrån 4,oi4>852 R:dr till omkring 2,260,000 R:dr.