Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om stätnpelfrihet ä fullmagt för militärperson, som erhåller civil tjenst, på hans förra lön. ning medgifna rättighet till stämpling af vexelblanketter, sorn äro skrifna eller tryckta på ostämpladt papper, liar Utskottet ansett böra bibehållas; hemstäl lande alltså Utskottet att, jemte det utbyte af obegagnade vexelblanketter å hit intills brukliga värden får ske utan afgift (jfr. § 12 mom. 1 af bilagda förslag), vexelstämplar endast ä 1 R:dr hädanefter må vara att tillgå. § 3. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 71), har Grefve Hamilton, M. IV., enär det numera icke vore nödvändigt för Statsverket att af de personer, som anställas i det allmännas tjenst, liksom taga betalning för det de blifvit anställde, föreslagit att fullmagter, konstitutorialer och förordnanden m. m., hvarigenom embeten, tjenster eller beställningar vid civila, militära, ecklesiastika eller andra stater tillsättas, måtte befrias från alla afgifter för stäinpladt papper; och ehuru det ekonomiska förhållandet mellan Staten och dess tjenstemän rätteligen bör vara så ordnadt, att embetsinannen blifver godtgjord för den möda och omtanka, han åt det allmännas tjenst egnar, utan att han annorlunda än hvarje annan medborgare, i mån af förmögenhet eller inkomst, bör bidraga till fyllande af Statens behof, anser sig likväl Utskottet, enär dels embetsoch tjemstemännens löner i sednare tider ökats, dels den ifrågavarande afgiften blifvit vid sistförflutna riksdag för de från Kongl. Maj:ts kansli utgående expeditioner nedsatt från 12,‘ till 5 procent, för närvarande icke med hopp om framgång kunna understödja motionärens framställning, utan hemställer, att densamma ej må till någon åtgärd föranleda.
Det utaf följer ovillkoi ligen, att om sä många äro jäfviga, att de återstående icke utgöra tolf, och om jäfvet drabbar sådana personer, sorn enligt 35 §:n Reg.F;n K. M. icke kan skilja från sina sysslor och tillsätta andra i deras ställe, kan rikst ätten möjligtvis vara föi - 368 Den 34 April c. m. hindrad alt Komma tillsammans förr än dödsfall inträffar. Detta är skenbarligen en alltför stor orimlighet, oell pä det icke riksrättens verksamhet måtte paralyseras genom sådana anledningar, har jag föreslagit att det icke skall vara de äldste ledamöter inom hvarje verk, som uteslutande böra deltaga i riksrätten, utan att dess ledamöter må genom val utaf de öfriga dertill utses. Frill. Cederström: Jag liar begärt ordet i anledn. af Gr. Spens’ yttrande, ronde orsaken hvarföre hans reservation, innefattande ett förslag till grundlagsförändring, inkommit till Stånden. Han har nerol., med åberopande af 57 §:n Riksd.Ordn , förklarat, att såvida denna § skulle hållas i helgd, vore eu ledamot af Coust.Utsk. icke att anse lika med en riksdagsman i allmänhet, och alt således en ledamot inom Utsk. ägde rätt att låta sin särskilda tanke åtfölja Utskrs betänkande. Nu lyder denna § synbarligen och klarligen, för hvar och en suni vill läsa den, så: ’’De allmänna beslut, som ett Ständ fattar.’’ Allmänna beslut, d. v. s. beslut i sådana allmänna frågor, hvilka 49 §m Riksd.Ordn. omnämner. För dessa frågor gäller hvad längre ned uti §:n föreskrifves; mea det har deremot ingen tillämpning på grundlagsfrågor, ty dessa tillhöra visserligen också Ståndens pröfning, men de stå under helt och hållet särskilda cathegorier. För att öfvertyga Gr. Spens om otillbörligheten afatt upptaga en enskild ledamots reservation vid ett Const.Utskts betänk., så låtom oss antaga det förhållande, att K. M. afgifver en propus, till R. St. om en grundlagsförändring.
Till någon förändring uti hwad Utskottet sä, lunda tillstyrkt, har Stats-Utffottet icke funnit de gjorde anmärkningar kunna föranleda, hälst defam, ma synas dermed öfwerensstamma; och bwad an, gär den gjorde anmärkningen, att Stora Tuna Öfwerste-Säle stall wara utan tillsyn och i sadan ställ, ning Den sz Julik. 197; ning dageligen förfalla; sa är det ett ämne, som icke synes tillhöra Riksens StänderS åtgärd, utan ankomma pä Kongl. Majus Besallningshafwande och wederbörandc Embetsman, hwilka det, enligt Försattningarne, äligger, att hälla hand deröfwer, det Kronans hus och egcndvmmar noga wärdas, ffötaS och widmagthällas. I öfrigt sär llcffottet giswa He, dcrwärda Bonde-Ständet tillkänna, det de öfrige zme Respective Riks-Ständen redan bifallit Urstottcis Betänkande i denne sräga af den 14 i denne mänad. Orebro den 22 Julli 1312. Pä Högt. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prest-Ständets Lcdam. magnar Lcdam. magnar l^l. v. LInZern. 6ust. lVlurra^. Pä Nällofl. Borgare-Stan, Pä Hederw. Bonde-Stän, dets Ledam. magnar dets Ledam. wägnar st. tegelin. stonas Anckersson. 6- tunelius.
I a,'se,ide tils wjn öfw^rrngelse om denina motion, jnstämnirr jag kstl atta delar i-.md dekwän» n«! wärda Ledamöter >g " Nll vkt^ tt sig. Men Lä redan t början af Riksdagen bär brstöts. akt i».qa nya frätvr qe>,-!> acel.m mion ssnlse algöraS, och denna är af stor w.g'. hemställ-r jaa om icke Letz afgörande tills i morgon kunde ripMnaS. Friherre L. i I j encr g nr r. och äiffillige an« dre hördes hän instämma. Friherre b/l i n n -> r b «i m. Som Herr Ba« ron 8kae « moi o» biörk är en bordläqqniug, och dkt är hivrr och en Ledamots rätt ask begära cn sak pä kordn, hw! k k honom, oer st an ej sjelf isrän sitt yr» k."ide aMar, ej k n fö wäarnS, bör den af mig wäckt» snag a hwi!a; men sinn äret snart n lkas sik stut, an» haller jag ark den stkyndsamt och om möjligt wsre i morgon wäck? fä t'Il afgörande äler upkag-s. Herr Grefwe» och L an^t» Marskalken förkl-rade^alk Lenna slaga tills i morgon ffuiie hwilg pa dordet. Daester föresoa» till afgörande det af Csnstirue tionS !ltst'o r^t sednast inlämnade och den i6
— Q 3( Lampor och Lyktor förtullas såsom det ämne, arbetadt, i hvaraf de hufvudsakligen bestå. Anm. Medföljande Glaskupor förtullas särskildt efter hvad för glas, andra slag, är bestämdt. Leksaker eller Nurnberqerkram: af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering 1 skålp. \ 50 andra slag förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Laecä Gummi; häuföres under Gummi, alla slag. Lackerade arbeten af Träd; se Träd, arbetadt, e speLackerade arbeten af Bleck; se Bleckslagare*arbeten. cifieeradt. af Bly; se Bly, arbetadt. af Zink; se Zink, arbetadt. af Läder; se Läder-arbeten. Lahn, oäkta; se Metaller, sammansatta. af Papp; se Papp-arbeten. Lampvekar; se Vekar. af Tenn; se Tenn, arbetadt. Latun eller Trådband; se Metaller, sammansatta. Lerpipor; hänföras under Piphufvuden. Pitt. till R. St. I Afd. 11 Raft. \ 26 v Förslag till T ull-taxa. Qvantitet för Införsels-tull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre. * Lera . Fri. Likör . 1 kanna 3 — Lim: Husbiås och Gelatine ■I skölp. —• 75 andra slag 1 skålp. — 6 Lin, ohäckladt och häckladt Fritt. Ljus : 1 skålp. Talg. — i Palmeth 1 skålp. — 5 Stearinoch Margarin . 'I skålp. — 8 t ..andra slag . I skålp. — 15 Ljuskronor eller delar deraf, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå och utan afdrag vigten för på- satta glas. Luktvatten, alla slag (Flaskornas vigt inbegripen) ■1 skålp. — 40 * Lumpor .. Fria. Lunta . Fri.
Frågan har för öfrigt i begge dessa fall icke kunnat vara att gifva någon belöning åt enkorna, utan att lemna en gärd af tacksamhet, en rättvis hyllning åt de hädangångne, utmärkte männens minne. Det är dessa skäl som föranledt mig och, såsom jag antager, flertalet af Stats-Utsk:ts öfriga ledamöter att tillstyrka bifall till K. M:ts förslag; och hemställer jag vördsamt, att R. o. Ad. äfven dertill må lemna sitt bifall. H. Exc. Hr Frih. De Geer, Louis: Jag är förekommen af den siste talaren och instämmer med honom. Richerts förtjenster örn vårt lagverk äro så stora, att de väl förtjena ett erkännande från det allmännas sida. Han var icke blott en af de verksammaste ledamöterna i Lagkomitén, utan också själen i Lagberedningen; och dessa komitéers kolossala arbeten ej allenast ligga till grund för vår nu gällande strafflag, utan hafva äfven med största nytta rådfrågats i afseende å snart sagdt alla författningar, hvilka under sednare tider inom allmänna lagens område utkommit. Sjelf hvarken sökte eller vann Richert belöning härför uti höga embeten eller andra högre utmärkelser. K. M:t ansåg sig då böra begagna tillfället att efter hans död lemna ett offentligt erkännande af hans stora förtjenster, genom att åt hans ålderstigna enka föreslå en pension, som vore något rundligare tillmätt än de, som vanligen beviljas enkor efter Statens embetsman; och jag anhåller, att R. o. Ad. ej måtte nedsätta det af K. M:t föreslagna belopp. Gr. Mörner: Frami. Exped.-Sekreteraren Richerts förtjenster äro för allmänt kända, för att jag derom skulle 148 Den 8 Maj. behöfva något orda. Men om han för dessa förtjenster redan under sin lefnad erhållit belöning genom den pension, som blef honom personligen tillerkänd, så synes giltig anledning att åt hans enka gifva en ovanligt stor pension icke skäligen kunna deraf härledas.
Således tror jag, att första vilkoret för en bättre skogshushållning i landet är att hafva en väl ordnad Jägeri-Stat. Ur denna synpunkt tror jag, att tiden icke förloras, om en författn. icke utfärdas förr än nästa Riksdag eller förr än R. St. varit i tillfälle att inhemta det förslag, K. M. kan dem delgifva. Derföre instämmer jag med siste talaren och önskar, att R. o. Ad. i främsta rummet ville afgöra, huruvida den skrifvelse, R. St. aflåta, skall innehålla begäran om utfärdandet af en nådig författn., eller, hvad jag yrkar, en Kongl. Proposms afgifvande nästa Riksdag. Jag anser desto angelägnare, att få detta afgjordt, som, i ena fallet, det ligger makt uppå den ordställning man begagnar, och, i andra fallet, behöfves icke annat än att tillstyrka antagandet af grundsatserne, hvarpå R. St. grunda sin anhållan om Nåd. Propos. Jag instämmer således med Hr von Hartmansdorff i fråga om föredragningssättet. Gr. Den 11 November f. m. 353 Gr. Sparre, Erik: Hvad försl de värde lalarnes anmärka, om upgörandet af en Jägeri-stat angar, så hafva Utsk:n icke kunnat undgå alt derpå fästa upmärksarahet. Ulsk:n hafva derföre yllrat: ”Det behof af tillökning i jägeri-personalen, som, i händelse dessa åsigter vinna R. Sl:s bifall, torde upsla, tro Ulskm kunna fyllas genom användande af en del af skogsplanterings-kassans tillgångar, derom Utskrn i nämnda fall.ämna begära öfverläggning med SlalsUtski”; men innan Ulskm kände, om R. St. voro benägna allvidtaga några åigärder i fråga om skogshushållningen, kunde Utskrn icke tillstyrka anställandet af en större jägeribetjening. Skulle nu R. St. godkänna Utskms förslag, så skola Utskm genast begära sammanträde med StatsUtsk.
Det var denna klass, som först fästade uppmärksamheten på behofvet af Folkskolor i vårt land, hvilket man märkvärdigt nog förut så litet hade känt, att till och med de i Kyrkolagen bestämda Skollärarne: Klockarne, hade genom en allmän och Lyst öfverenskommelse blifvit befriade från detta sitt åliggande. Detta sålunda uppkomna och allmännare kända behof af Folkskolor inträffade ungefär vid samma tid, som vexelundervisningeu blef bekant, hvarigenom af Iva orsaker, som mötte hvarandra, behofvet och medlet, ett allmännare nit för Skolors inrättande, uppkom i Sverige. Samma orsak har äfven gjort Skolorna nödvändiga i Danmark och Norra Tyskland, der en fortfarande eller först i senare tider afskaffad lif-egenskap nedtryckt allmogen till en större råhet. Och af samma orsak framkallades vexel-skolorna i England, der en klass af otaliga fabriksarbetare lans, åt hvilka ej lemnades tid att befatta sig med sina barns uppfostran. De nuvarande Folkskolorne hafva således på många ställen haft sin både historiska och naturliga grund i föräldrarnes moraliska och politiska degradation, och då de infördes i ett land som Sverige, der denna degradation endast var och ännu är ett undantag, begick man ett stort misstag, då man gjorde ett. enda slags Skola för alla, hvilka, såsom byggde på den grundsatsen, att föräldrarne inom allmogen ej kunde sjelfve besörja sina barns undervisning, i längden medförde och åstadkom just det, som de falskt förutsatte. Det hade nemligen icke varit omöjligt att bereda ett annat slags Skolor på en annan motsatt grundsats, nemligen på den, att föräldra-undervisningen till en viss grad vore en allmän pligt, och att Skolan borde vidlaga först der, hvarest föräldra-undervisning ej mer kunde fordras. Man hade t. ex. kunnat inrätta Skolor för prolitärerne och skolor, som förutsatte föräldra-undervisningen. Men på något sådant tänkte man icke, när man införde i Sverige de nya Skolorne. Det hade i allt fall mött mångå och stora svårigheter. Måhända ligger i ofvannämnde förhållanden orsaken, hvarföre införandet af Folkskolor har i Sverige ej haft någon betydande framgång. Endast i 8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-CJtsk. Betänkande, No 5.
I följe deraf och såsom första förberedande åtgärden härom valdes och utsågos nu följande personer, hvilka böra framdeles med pastor sammanträda, för att såväl utse den tjen23 ligaste platsen för den nya kyrkan, som ock rådgöra om andra till kyrko-byggnaden hörande ärenden för att sedan såsom förberedelse i allmän sockenstämma föredragas, nemligen. Olof Hindriksson i Grötom, And. Jonsson i Kougsta, Olof Olofsson i Jonsgård, Erik Nathanaelsson i Stafsgård, Jonas Persson i Storbränna, Pär Anderss. och Olof Ersson äldre i Österåsen samt Magnus Rask i Storhögen. § 4. Yttrade kyrkovärden Olof Ersson i Svengården sin önskan att kyrkvärdskapet till någon annan få aflämna, hvilket honom beviljades. Och då församlingens ledamöter sågo sig tvungna att välja nya kyrkvärdar föllo de med sitt enhälliga förtroende på nämndemannen Olof Olofsson i Jonsgård och bonden Jöns Ersson i Andersgård, hvilka således äga att af förra kyrkovärden emottaga räkningarna af redogörelse för kyrkans medel, samt dem hedanefter med ansvar förvalta. Och förklarade ordföranden å egna och församlingens vägnar sin skyldiga tacksamhet mot Olof Ersson för dess rediga förhållande och alltid osparda möda vid förvaltandet af kyrkans egendom. § 5. Beslöts att i likhet med hvad i allmänhet öfligt är, räntan å kyrkooch fattig-cassornes utlånta penningar skulle nedsättas ifrån sex till fem prosent, hvarföre blir rådigt att reverserne omskrifvas och förnyas, då denna ändring beqvämligast kan ske. § 6. Till följe af 3 § i sockenstämmoprotocollet den 9 sistl. mars uppvistes och lämnades till kyrkvärden att i kyrkokistan förvaras, en af rusthållaren Eskil Ersson i Halåsen undertecknad borgensskrift för sockenskrifvaren Paul Ersson i Handog, hvilken borgen utan tvekan godkändes. § 7. Anmodades kyrkovärden att låta förfärdiga ett nytt foderal å socknebuds tyget, i det gamlas ställe, som befinnes vara alldeles utslitet och trasigt. § 8. Af fattig-cassæ medlen skulle detta år tilldelas:
Vill Ridderskapet och Adeln likväl, på grund af dess olagliga tillkomst och utlofvade afskaffning, nu å nyo besluta dess upphäfvande, skall jag icke bestrida det. Men, mine Herrar, låtom oss för all del ej utbj^ta denna oeftertänkta, och således lätt eluderade, lag mot det nya rättegångssätt, Utskottet oss föreslagit. Jag skyndar nu att komma till detta, onekligen det vigtigaste föremålet för vår öfverläggning i dag. Jury-inrättningen skall afskaffas, och de vanliga domstolarne mottaga Tryckfri 58 H. 20 D cn 25 J a n u a r i i e. m. hetsmålen lill afdömmande. Sådant är Utskottets förslag; ett förslag, som i grundvalen rubbar det nationella af vår Tryckfrihetslag. Ibland ett folk, som af ålder varit vant, att ali dom fälles af likar, framstå de ständiga domstolarne, för alltid, såsom en utväxt på dess offentliga samhällsskick. Nämnd, har kunnat urarta; våra privilegierade domstolar kunna afskaffas; men oaktad allt står det dock fast, att Svenska lynnet, Svenska misstroendet, Svenska erfarenheten, förr eller sednare återfordrar en rättegångsordning, grundad på likars dom, med ett ord: en Jury; och i Tryckfrihetssaker kan väl en tjenligare inrättning finnas? Bör der ej vara mer fråga om att försona, än att bestraffa? Hvad är trycket för en slags kraft? Äro dess brottsliga företaganden vådliga för lif, för egendom? Äro enskildta anseendet, hedern, äran, af natur alt ej tåla ett anfall af ord, då det så lätt tillin te tgöres, icke blott af domen, utan af opinionen. Och skulle jag väl misstaga mig i den tro, att den, som kan lägga handen på sitt bröst och säga: ”Jag vet med mig sjelf, att jag ”rätt handlat,” utan att ådraga samhället förargelse och sig sjelf misstanka, icke endast kan, utan bör, låta obevista beskyllningar och smädelser opåtalt passera?
En liten slädfärd kan ju dessutom, i och för sig vara treflig, då fröken är på landet? » Ingrid var grufligt tacksam — hon trodde dock knappast, att tant Märta själf vågade resa ut, men man kunde i alla fall framställa det vänliga förslaget. Kandidaten gick med in; och så blef det uppgjordt, att han skulle hämta Ingrid, som sedan skulle stanna öfver frukosten på Oxelvik. » Jag visste inte, att du kände grosshandlarns, » sade tant Märta senare; » eljes kunde jag ha sagt dig, att de voro härute, hvilket jag hörde i går. » » Jag har varit bjuden hos dem ett par gånger i höst, och kandidaten var händelsevis hemma då. Grosshandlaren har varit ungdomsbekant med pappa. » Tant Märta hade satt julrosorna i ett blomsterglas på bordet bredvid sig. » De äro nästan vackrare i år än vanligt — ingen enda har tagit skada, » sade hon med ett tonfall i rösten, som hade hon talat om lefvande varelser. » Det är underbara blommor, » också fått stort intresse för dem. sade Ingrid, som Tant Märta log, i det hon fortfarande betraktade dem, och det spred sig ett ljust skimmer öfver hennes anlete, som nästan kom det att synas ungt. » Det var också en julafton, som jag såg dem för första gången, » sade hon, » — jag var lika gammal som du! Jag fick en hel k n i p p a. » så höll hon upp, och blicken blef drömmande och inåtvänd, som hade hon talat till sig själf mera än till den unga flickan vid sin sida. » Många vintrars snö har fallit sedan dess, » tillade hon sakta. 4 _ Det for (en så; underlig känsla genom Ingrids s j ä l. Tant Märta hade ju också en gång varit en ungdomsfrisk flicka som hon själf — det hade hon inte tänkt sig in uti f ö r u t! hade haft samma känslor, samma erfarenheter och förhoppningar; och kanske föreföll det den gamla alls inte så längesedan? — Hur skulle det väl vara, när Ingrid själf en gång med en sjuttioårings blick skulle se tillbaka på sin ungdom? på denna julafton? — den tanken hade a l d r i g fallit henne in förr!
Het är ur denna synpunkt, som jag, för min del, betraktar den väckta frågan och får derföre, hufvudsakligen instämmande i motionärens framställning, tillstyrka Rikets Ständer, all i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att judar må förunnas rättighet till bosättning i alla rikets släder, äfvensom på landet, när de derstädes ega faslighet, och alt de derjemte måtte erhålla rättighet att ulan serskildt tillstånd förvärfva och bosilia last egendom så väl i städer som på landet, men att judar ej må ega alt välja eller kalla prest, skollärare eller kyrkobetjening inom kristna församlingar, eller att uti direktioner eller kommissioner, som hafva befattning med kvrkoärenden eller kristna undervisningsverket, deltaga i öfverläggningar eller beslut öfver dithörande frågor.” Uti denna reservation instämde Hr Törnebladh, C. O., samt Hr Palnmr. STOCKHOLM. örnum» & Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 108. 1 N:o 108. Auli. till Exp.-utsk. den 17 Juli, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om en extra krigshjelps erläggande utaf presterskapet. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet har i detta ämne fått emottaga följande motioner: Från Borgare-ståndet af herr Kock, som anfört, att statsverkets knappa tillgångar gjorde till en pligt för representanten att uppsöka alla befintliga källor, hvarur på laglig väg bidrag kunna hemtas att fylla statens behof, och att en sådan källa funnes, enligt motionärens förmenande, uti riksdags-beslutet den 2 Maj 1810, hvari början till 9 § 4 mom. har följande lydelse: ”Preste-ståndet har jemväl åtagit sig erläggandet af en årlig extra krigshjelp under krigstider af en, en och en half å två tunnor spanmål in natura eller till ortens markegångspris, efter pastoratens godhet och klassifikation och i lika sädesslag med kronobonden.”
Men tillvites honom, att hafva utrikes “begått andra brott, vare sig emot infödingarne der, eller emot dit ankomne främlingar, så bör det stå houom öppet att, tilltalad vid Svensk domstol, invända, “antingen att anklagelsen vore falsk och att de löreburna skälen emot honom “kunde vederläggas endast å den främmande orten, eller ock att den klandrade “geruingen vore loflig på det ställe den begicks, och efter de lagar, han då hade “att efterlefva. För det gjorda förslaget, att han, utan afseende på allt detta, “skulle dömas efter Svensk lag och vid Svensk domstol, har Komitéen ej underlåtit att åberopa, ibland andra motiver, som lätt undanrödjas, äfven ett skäl, “som förtjenar största uppmärksamhet, nemligen att Staten ej annorlunda kunde “undandraga sig, att till den utländska Staten utleverera den förmente brottslingen. Att sådan utleverering af medborgare ej bör ega rum, derom finnas på “flera ställen uttryckliga städgandon, och grundsatsen för dessa stadganden måtte “ingenstädes motsägas, men häraf följer ej, att det borde vara den antastade medborgaren förment, om han sjelf så ville, att heldre underkasta sig utleverering “till den utländska domstolen, der han förmodade sig kunna, på det ena eller “andra sättet, ådagalägga sin oskuld; och endast i den händelse, att han aisade “sig denna rättegångsförmån, borde skyldighet för honom uppstå, att svara vid “den Svenska domstolen; men äfven då borde han ej kunna fällas till svårare “straff, än det, hvartill styrkas kunde att han gjort sig skyldig efter lagen, som “gällde der gerningen timade. Detta sednare bletvo analogt med Lag-komitéens “förslag i 8 Kapitlet 10 § af Rättegångs-Balkens förra del, att främmande lag får “ till grund för dom åberopas, då saken beror på förhållande, sorn utomlands tillkommit. Bih. till R. St. “Lika anmärkningsvärdt förekommer att, enligt Kapitlets 2 §, utländsk “man skulle, då han i Sverige ertappas, efter Sveriges lag och vid Svensk dom“stol ansvara för brott, utrikes begångna emot Sverige eller svensk man.
Vigten för pappersbladen, mellan hvilka guldet ligger, inberäknas. musiv-, pudereller unsenGulddragarearbeten af guld eller silfver: kanliljer och paljetter: 1 ort. 2 1 ort. 6 äkta eller halläkta oäkta 1 ort. 2 fransar, galoner, gramaner, snören och andra ej specificerade : 16 1 ort. 1 ort. 8 Gummi, alla slag, ej specificeradt 1 skålp. 1 Gutta percha, oarbetad eller i skifvor utvalsad Fri. arbeten deraf, ej specificerade och som ej äro hänför1 skålp. 50 liga lill redskap och maskinerier, eller delar deral . 1 skålp. 3 Fri. 1 skålp. 1 — Humpa, ohäcklad och häcklad Fri. 1 skålp. 3 — Handskskinn, tillskurna lill handskar 1 skålp. 1 50 1 skålp. 1 Hallar: af halm eller strå 1 stycke. 1 50 af siden eller annan väfnad, utom felb, samt i allmänhet monterade fruntimmershattar 1 stycke. 4 — af ull, hår eller felb 1 stycke. 2 — andra slag 1 stycke. 40 Hatt flätor af halm eller strå, samt öfriga halmarbeten, ej 1 skålp. 50 specificerade 1 Hattfoder och Hattkullar, af siden eller annan väfnad, i förening med annat material t skålp. 1 50 Hattformar och Hatlstowmar, med eller utan styfning, tullbehandlas lika med det ämne, arbetadt, hvartill de närmast kunna hänföras. Honing 1 skålp. 4 Guld, spinn-: se Tråd. Guldtyg; hänföres under Väfnader, siden-. Gummi elaslicuni ; hänföres under Kautschuk. Gummi gutta ; hänföres under Färger, ej specificerade. Gördelmakarearbeten; hänföras under Metaller, sammansatta, arbetade» Hammarfilt; tullbehandlas såscm filtar af ylle under art. Väfnader. Handtverkerivaror, ej specificerade; se Slöjdvaror, Harpoes; tullbehandlas såsom Harts. Förslag till Tulltaxa. 309 Qvan titet Införselsför Tullberäkningen. tull. Riksmynt.