Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Magäzins inrättningen stod i sammanhang , att för kronans räkning verkställa Brän-vins bränning , för att dervid kunna begagna den Spannmål, sorn i Magazinerria kunde blifva skadad: att Herr Grefven ej funné lämpeligt, att den Närings-Idkare och Gästgifvare, somför tredje gången försålde Bränvin och Öl at öfvermage, Tjenste eller Läregosse, eller tillät någon å hans Näringsställe sig öfverlasta, skulle derigenom hafva gjort sig af Närings-rättigheten. för - Vm i 4 Juli. förlustig; att med ogillande af hvad Utskottet tillstyrkt, de nu stadgade böter för oloflig Bran* vius-ti Ilverkning måtte bibehållas; att i händelse af missväxt , rättigheten till Bränvin» försäljning, om ock den till minutering vore betagen, borde medgifvas , heldst med rättigheten att nyttja bränvin, den att köpa och sälja detsamma borde vara förenad , och bada dessa i ett sammanhang antingen medgifvas eller inställas; och har Herr Grefven med den anmärkning, att Utskottet ej skall upptagit och besvarat Herr af Harellism.fi. bränningen icke borde blifva en Jordbruket å* satt Bevillning, i detta yrkande sig förenat och ansett Consumtionsoch Panne-afgift mera lämpelig , förmodande Herr Grefven äfven, att Bränvins-bevillningens belopp skulle kunna nedsättas ; 4:0 Herr Professoren Doctor Eberhard Munck af Rosenschöld , att han ansag otjenligt att med en förhöjd afgift belägga sådana förbättringar af Bränvins-redskap , hvarigenom mera Bränvin af samma qvantum säd produceras , och att förbjuda nya uppfinningar af en dylik förmonlig förbättring af redskapen: att frågan om rät tigheten för Städerna att tillverka Bränvin icke kunde pröfvas förr, än den om en allmän Näringsfrihet blifvit, afgjord: att, i händelse denna frihet blefve bifallen, Städernas rättighet till Bränvins-tillverkning icke kunde sättas i fråga; men i motsatt fall borde Handt mannen äga rättigheten härtill sig ensam förbehållen: att frågan, om inskränkning af Bränvins-försäljningen pa. landet endast till Gästgifvaregårdarna icke kun 7y de Den 14 Juli. 12I7 de afgcfras förr än bestämdt blifvit huruvida den nu varande Skjutsinrättningen och i synner* het Hallskjutsen skulle bibehållas eller icke; om denna inrättning afskaffades, vöre det enligt Hr Piofesäorens tanka billigt att försäljningen af Bränvin på Landet tilläts, heldst på Gästgifvar regårdarna, men om den t sitt närvarande skick skulle bibehållas , blefve Gästgifvaregården det ställe der Bränvins försäljningen komme att göra. mesta skadan: 5:0 Herr Landshöfdingen Gref ve Johan Wilhelm Liljencrantz,
Den 5 Maj, 6i hvilka begått röfverier eller inbrotts-stölder, eller derföre äro anklagade; hvaremot Krono-betjeningen kunde befrias ifrån att med* följa sådana, som äro arresterade för mindre förbrytelser, som kunna försonas med penningböter eller fängelse vid vatten och bröd; de som böra undergå bysättning eller fängelse i följd af föreskriften i lOtde Capit* let UtsökningsBalken, äfvensom qvinnfolk, med undantag af dem som begått gröfre brott, eller för sådana äro anklagade. Jag känner väl, att Krono-betjeningen är nu mera än förr så sysselsatt, att man bör->så litet möjligt är utsträcka deras förbindelser, men om de icke medhinna uppfylla alla deras åligganden, blir det då bättre öka deras antal, till deltagande i flera skyldigheter, än att antaga nya tjenstemän blott för fångbevakning allena. I den händelse detta Lag Utskottets Betänkande återgår till .närmare granskning, skulle jag gerna i sammanhang härmed underkasta Utskottets upplysta pröfning en tanke jag länge hyst, om icke någon skiljaktighet i fångars fängsel kunde, med bibehållande af samma säkerhet för rymning, för Allmänheten ut-| märka, huruvida arrestanterna voro häktade för gröfre brott, eller blott för fel, eller af obetydlig anledning, Den som i saknad af sökt tjenst, blott som lösdrifvare, häktas, och således icke är brottslig, undergår en oförtjent bestraffning allena derigenom att finna sig hopläst med en inbrottstjuf, en fästnings-fånge, som förlorat medborgare - 62 Hen 5 Maj. rättigheterna för alltid. Jag önskade äfven» att Utskottet ansåg lämpligt tillstyrka, att inbrotts-tjufvar, röfvare och rymmare från häkten, hvar och en särskildt i smärre fängelser i Länens häkten hållas så förvarade, att de ej ftngo tillfälle träffa hvarandra, eller andra, som i.allmännare arrester kunde förvaras. Friherre Cederström, Anders, hegärde, att LagUtskottets Betänkande ina å nyo få hvila på Bordet.
nu ega vi således, hvad rangen beträffar, tre kategorier af afgångna statsrådsledamöter. Först hafva vi dem, som fått afsked före den 10 Januari 1868. De hafva rang efter fullmakts datum lika med de i tjenst varande statsråden och serafimerriddame. Derefter komma de, hvilka afgått från sina platser under tiden mellan den 10 Januari 1868 och den 3 November 1871. Dessa komma visserligen efter de i tjenst varande statsråden men jemte serafimerriddame taga de efter fullmakts datum sin rang närmast efter dem och gå sålunda före alla andra rangkategorier. Till sist komma de, som lemnat statsrådstaburetten efter den 3 November 1871 och fördem har i fråga om rangen all herrlighet från statsråds o tiden försvunnit. Atergå de till privatlifvet, få de ingen rang alls, annan än den som kan tillkomma dem på grund af innehafvande svenska ordnar, och öfvergå de till någon tjenstebefattning åtnjuta de allenast den der-med förenade rang. En sak förvånar mig dock i fråga om det nu omnämnda brefvet af den 30 November 1871. Då man 1868 nedflyttade statsministrame och statsråden, sedan de afgått från sina befattningar, under de tjenst-görande funktionäreme, så fick riksmarskalken följa med; men vid karaktersförsämringen 1871 slapp riksmarskalken detta. Han har således, när han lemnar denna befattning, rang närmast efter de tjenstgörande statsråden i samma led som serafimerriddare och statsråd, hvilka afgått före den 3 November 1871. Jag har redan nämnt, att det bestämdt strider mot regeringsformens bestämmelser i § 34, att riksmarskalken innehar samma värdighet som statsministern och ministern för utrikesärenden. Men i detta fall är det dock fråga om en hög svensk funktionär, men man har gått ännu ett steg i riktning mot denna bestämmelse — och detta af unionell artighet. I statskalendern finner man nemligen följande lilla strof, som jag icke vet hvarpå hon grundar sig: » D. Norske herrar statsministrame taga plats bland Deras Excellenser efter sina fullmakters datum ».
Bagge och Handlanden John Bagge borgat, att sorn ej mindre Arrendatorn än Löttesmännen,under loppet af åren 1820 och 1821:, sökt cessionsförmån, J besörjt bevakning i konkaRSmassorna för l*8ig, och 1820. årens arrenden m. m.; men att uti Arrendatorn Bagges massa ingen tillgång funnits, hvaremot från Rådmannen Bagges influtit 2o5, Rdr 36 sk. 4* rst., och från Handlanden Bagges, konkursmassa 7-4 39 s^- Genom det öf verk lagade Utslaget, har Kammar-Rätten förklarät* att, jemlikt 1 1 §, uti de om ifrågavarande arrenden utfärdade kontrakt* Eder ålegat att, genast efter det Arrendatorerne brustit i uppfyllandet af sina skyldigheter, dem från deras arrenden skilja, samt att, hvad: särskilt anginge Sundsby säteri,detsamma bort af Eder, genom auktion, å nytt arrende utbjudas ett år tidigare än sorn skett; utgörande de förluster, sorn, i följd af berörde åsidosatta åtgärder, Kammar-Rätten ansett* hafva uppkommit, för Toftestad 5m00 Rdr, för Sundsby i,o36 Rdr och för Åby 2,7-30, Rdr; Och som Kammar Rätten funnit Eder icke kunna undgå att bålla Stipendiekassan skadeslös, men anledning tillika förekommit, att arrendeafgifterna varit allt för högt uppdrifna samt oförenliga med Arrendatorernes bestånd , har Kammar-Rätten ansett * att, emedan, vid hållna sednaste auktioner, Tonestad blifvit utarrenderadt för 82. Tinor G kpr korn, Sundsby för i:i,i: Tyta ,. och Aby för n.as — 37T T:nor 26 kpr korn årligen, borde ersättningen derefter bestämmas y i följd hvaraf, enligt uppgjord beräkning, Kammar-Rätten ålade
Den, som, i afseende å d^t för Landtbruks-Skolor beviljade anslag af 5,ooo R:dr, anser beslutet böra uppställas, i enlighet med Stats-Utskottets hemställan uti Utlåtandet N:o 61, 5:le punkten, litt. b., voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner nej, bifalles ett årligt anslag af 5,000 R:dr intill nästa Riksdag, att af Kongl. Maj:t disponeras lill och fördelas emellan sudane lägre Landlbruks-skolor, hvilka visat sig hafva bildat ett capital at minst 20,000 Förstärkta Stats-Utskottets MemorialN:o 33 g. 17 20.000 R:dr i penningar eller egendom, och Ii vilh as organisation i öfrigt af Kongl. Maj:t pröfv-as motsvara det dermed åsyftade ändamål. Voteringen har utfallit med 66 ja och 53 nej; hvadan, såsom beslut i denna fråga, Utskottets ofvannämnde förslag blifvit antaget. sg:de Voteringen. (enligt 53:dje punkten.) Den, som bifaller Stals-Utskotlets hemställan, att anslaget till Lappmarks Ecclesiastik verk skall till 6,200 ft:dr nedsättas, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej kommer samma anslag att oförändrad! upptagas till 7.000 R:dr. Voteringen bar utvisat 60 ja emot 89 nej; i följd hvaraf anslaget till Lappmarks Ecclesiastik verk blifvit nedsatt till 6,200 R:dr. 3o:de Voteringen. (enligt 54-'de punkten.) Den, som, i likhet med hvad Stats-Utskottet föreslagit, vill, alt det till Upsala och Lunds Universitet för materiella behof beviljade anslag af 6,000 R:dr för hvartdera anvisas att utgå till nästa Riksdag, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; Vinner nej, kommer berörde anslag att å Stat uppföras.
Således måste Const.- och BancoUtsk:n äga en sådan rättighet. Att nu inskränka detta till hvad som uti 29 §:n Riksd.Ordn. finnes uttryckt, är ju tydligen stridande emot den upplästa ordalydelsen, sorn sätter Const.- Utsk. i parite' med BancoUtsk., och sedan med SlatsUtsk. i sådana mål, der K. M:s propos. till detta Utsk. har blifvit öfverlemnad; och som således har afseende på alla de händelser, der Ulsk:n hafva sådana befattningar, att de kunna få anledn. till anmälanden eller motioner, som antingen undfallit riksdagsmännen, eller som angå ämnen, hvarom dessa icke kunnat äga kännedom. Vid alla sådana tillfällen är motionsrälten åt Utsktn öfverlemnad. Jag bekänner alt jag icke annorlunda kan tyda grundlagens föreskrifter i detta fall. I ordningen förekommer nu att yttra sig öfver hvad som med detta betänk, skall göras. Jag erinrar att jag hört en amnärkn. göras af Hr Bråkenhjelm, då han klagat deröfver att Const.Uisk. icke i sin slutliga framställning och sitt yttrande om 107 §:n har bestämdt sagt om det var för bristande iakttagande af Rikets sannskyldiga nytta eller om det var för bristande nit, skicklighet och drift, som Utsk. ansåg 107 §:n böra och kunna emot Statsrådets närvar, ledamöter användas. Jag erkänner alt denna anmärkn. är möjlig, men icke att den leder lill samma resultat, hvartill 13 H. 44 346 Dea is September f. m. Hr Bråkenhjelm derigenom kom, att Utskrs mentor, skulle läggas till handlingarna såsom grundlagsvidrigt, utan dertill, att samma mentor, torde höra återremitteras, på det att man i förenämnda afseenden må erhålla upplysning om hviiketdera har inom Utsk. varit majoritetens mening. Här har i allmänhet blifvit af flera sagdt, att mentor, skulle läggas till handlingarna, såsom grundlagsvidrigt och onödigt. Om det är grundlagsvidrigt eller onödigt, derom får majoriteten äfvensom minoriteten inom Const.Utsk. afvakta historiens dom, på samma sätt som majoriteten och minoriteten inom R.
Då 72 §. såsom jag nämnt, inskränker sig till förvaltningen, tillåter Friherren mig hemställa, om icke embetsman, t. ex. SlatsContoirets, voro underkastade lag, i fall de till följe af andra ordningar, som innehålla instrnctioner för förvaltningen, icke utbetalade hvad de äro skyldige, till ex. lill löntagare. Samma förhållande är nu här, om Rikets Ständers Fullmägtige ej betala ut hvad Rikets Ständer förbundit dem att betala till en hvar, som uppvisar skuldsedlar. Herr Friherren har framställt Svea HofRätt, i jemförelse roed Rikets Ständers magt och myndighet, såsom en liten domstol, hvars upphäfvande berodde på dessa Ständer. Antingen domstolen är liten eller stor, är han grundad på annat än magt, ty han är grundad på rätt. Då äger ingen magt att upphäfva den. Herr Friherren borde närmare taga i betraktande hvad man så väl hört yttras, att ett domaresäte var den första och den sista thron. Om än Rikets Ständer sutto på thronell, kunde de ej upphäfva hvad som är grundadt på rätt. Jag anhåller, att få reservera mig emot sådana tänkesätt. Herr Hjerta: Friherre Cederström har, under det han framställt samma sats som jag, så förskräckt mig, att jag vore färdig anse en lag nödig. Han har ingått uti en sådan bevisning om riktigheten af åtgärden 1809 och 1810, då han var bland deni, som Den i3 Januarii f. m. % deltogo uti uttagandet af i3 millioner ur Banken, att jag häpnar dervid, och han har gjort det, ehuru han sett alla de lidanden denna olyckliga åtgärd förberedde. Oaktadt ålit detta kan jag dock icke öfvertygas om vigten af lagen. Vöre det en opinion inom landet, att Rikets Ständer kunde fatta något sådant beslut, att ingen domstol i rättsfrågor derom kunde dömma, skulle jag underskrifva lagen. Jag tror likväl icke, att allmänna tänkesättet är så förvilladt, eller våra institutioner så svaga, att man kan komma fram med sådana meningar.
15 etthundratjugutusen riksdaler till utgifter för Fyroch Båkinrättningarnes förbättrande, inbetalas till nämnde verk, utaf de under Riksstatens Femte hufvudtitel anslagne medel för Lotserioch Fyringsstaterne, det årliga belopp af niotusen trehundratretiotre riksdaler sexton skillingar, som till ränta och amortissementsfond för detta lån är anvisadt; börande berörde inbetalning verkställas under Januari månad hvarje år, intill dess hela lånet till både kapital och ränta, den sednare beräknad efter fyra och en half procent årligen, blifvit godtgjordt. § 40. Riksgäldskontorets återstående fordran af staden Ystad för det till hamnbyggnaden vid nämnde stad, under 1823 års riksdag, beviljade lån af tjugetusen riksdaler godtgöres medelst årlig inbetalning af två procent å denna summa samt tre procents ränta för det återstående lånebeloppet. % 41. I afbetalning å det lån af femtiotusen riksdaler, som Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer beviljade staden Malmö, för utförandet af åtskilliga arbeten till dervarande hamns förbättrande, erlägges årligen, till och med år 1852, en tioudedel af lånesumman, eller femtusen riksdaler, hvarjemte för samma lån inbetalas tre procents årlig ränta å det oguldua kapitalbeloppet. § 42. Utaf det vid riksdagen åren 1840 och 1841 för Landskrona hamns iståndsättande, emot återbetalningsskyldighet, beviljade och under år 1846 utbekomna statsbidrag, åttatusen trehundratretiotre riksdaler sexton skillingar, skall nämnde stad årligen från och med sistlidet år 1847 till Riksgäldskontoret inbetala femhundra riksdaler. § 43.
St:s Bauk; 3:o sådane bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypothek, som i 6 § nämnas; Bankens egna lånehaudlingar sålunda härvid icke inberäknade; och 4:o innehafvande säkerhetshandlingar för lemnade cassacreditiv, i den mån dessa anlitats, likväl aldrig lill större belopp än tjugufem (25) procent af teckningssumman.” ”Creditiv beviljas dock endast under villkor: a) att R. St:s Bank erhåller månadtlig uppgift på beloppet af de i taka händer stående grundfondsoch creditivhypollieker, påtecknad och styrkt af Konungens Bef:h:de, i hvars vård de äro deponerade, och b) en likaledes månadtligen, eller om så skulle erforderligt anses, en efter hvarje direclions sammanträde upprättad 10 H. 3 18 Den 23 April f. m. samt efter och genom nummerföljd verificerad förteckning öfver de af hvarje valeur, vid slutet af månaden eller sammanträdet utelöpande assignationer, hvaremot R. Sl:s Bank likaledes, i män som assignationerna derstädes inlösas, öfversänder desamma till enskilde banken, för ömsesidig notering och ränteberäkning. e) att privatbanken erliiggcr 2 proc. årlig ränta eller ’ proc. i månaden för den sornina sedlar, R. St:s Bank sålunda förskjuter till rörelsens bedrifvande, samt d) att enskilde banken, i män af rörelsens gång, insänder riksmynt till R. Sl:s Bank och får sig derföre 2 proc. årlig ränta likaledes crediterad.” 10 § 1 mom. skulle begynna och affattas som följer: Annan upplåning, vare sig på creditiv eller genom försträckning och deposition, må ej af enskild bank göras till högre sammanräknadt belopp, än hälften af hvad ä tecknad grundfond finnes i banken insatt. 2) mom. förändrades sålunda: ”Alla fordringsbevis, hvilka utgifvas för upplåning på creditiv eller genom försträckning, skola ställas till viss person eller visst verk samt innehålla, att öfverlåtelse deraf må ske endast till viss man och efter föregången anmälan i banken.
Med afslag fi Utskottets hemställan, beslöt Ridderskapet och Adeln, att för ifrågavarande ändamål skulle till Kongl. Maj:ts disposition ställas en summa af 90,000 R:dr R:mt, att under nästa statsregleringsperiod utgå med en tredjedel årligen, eller 30,000 R:dr, under hvarldera af åren 1864, 1865 och 1866. JM 70, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande 278 Prot.-Utdrag den 18 Mars 1863. till Göteborgs Museum af Kronans andel uti f. d. Ostindiska kompaniets hus i Göteborg. Bifölls. S. D. Föredrogos Banko-Utskottets nedannämnda Memorial och Utlåtanden: JVS 28, angående ifrågasatt eftergift till åtskilliga låntagare hos Statslånefonden af skilnaden emellan 9 och 8 procent af erlagd ränta. Bifölls. JVS 29, i anledning af Verkmästaren vid Tumba bruk F. Bladins anhållan om ersättning för en resa till expositionen i London och andra utrikes orter. Bifölls. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 578 Den 12 Maj 1815 Föredrogos följande protocolls Utdrag. I från det Hedervärda Bonde Ståndet af den 20 Mars, om bifall til Const: Utskottets Förslag at Justitia Ombudsmannens diarier, til Utskottets granskning måtte inlemnas.1 I från samma, stånd af den 17. April om bifall af förslaget til tillägg i 56 §. Regerings formen.2 I från Högl R. och Ad. om ståndets beslut i afseende på Kon. Prop. om Grundlags frågornas hvilande.8 I från det Högvördiga Preste Ståndet rörande samma ämne.4 I från det vällofl. Borgare Ståndet rörande samma ämne.5 (biläggas) Iusterades protocollen för den 29 April och den 10 Maji. Härefter afgick Utskottet på afdelningar.
Gymnafierne ej äro tjenlige tor andra än de §om ägna sig till lär. domsståndet, att TrivialSkotonie äro för en yngre ålder ån den på Carlberg befintlige, ztt ApologiJlSkolorne icke kunna uppfylla ändamålet af en solid vetenskaplig bildning, och att den Enjlildta uppfp/Iran är mera gjord lör det milda könets stilla dygder, än för mannens: så frågar jag hvarejl skall ungdomen, sorn ämnar sig till krigsståndet inhemta de förberedande kunskaper, som dertill erfordras, om Carlberg förstöres? må man icke svara mig, de få inhemta dem hvareji de behaga, det vöre ungefär som att anbefalla ynglingen lära simma, der intet vatten finnes. Om Sverige, som Herr Montgomerie anför, ägt stora Generaler och skicklige Officerare under Gustaf Adolph den Stores och derpå följande Carlars tid, ehuru det då icke ägde någon KrigsAeademie, så bevisar detta icke mer, än om man sade att Birger Jarl, Torkel Knutson och Matts Kettilmundson varit store män utan att kunna läsa och skrifva och man deraf ville draga den slutsats, attman ej bör kunna läsa och skrifva för att blifva en stor man. Om enligt Herr Montgomerie, Frankrike under revolutionen ägt anförare hvars bragder, mod och talanger väckt Europas bifall utan att de bevistat någon KrigsACadetnie, så har Frankrike haft några andra äfven någorlunda skicklige Anförare, hvars Bil, till Ridd. o. Ad. Pr, IV Band, H 162 Den \ Maji f m. uppfostran blifvit gjord vid KrigsAcademier, och bland hvilka Napoleon Bonaparte, uppfödd vid Krigsskolan i Etienne, torde kunna komma i beräkning.
Vid 1834—1835 års riksdag väcktes fråga om taxerings-kommittées i stad bestående till endast en fjerdedel af borgerskap, hvaröfver dåvarande Bevillnings-utskott sig yttrade, att „den ifrågavarande förändringen, i sig „sjelf orättvis, då städernas personal utgöres till större delen af borgare, hvilka med ^billighet icke kunna frånkännas rättigheten att, enligt nu gällande föreskrift, delta„ga uti taxerings-kommittéerna till halfva antalet häraf, skulle i verkställigheten flerestädes möta svårigheter, i brist på andra ledamöter, än af Borgerskapets Dessutom uttalar 1840—1841 års Bevillnings-utskott den grundsats för nuvarande organisation af Taxerings-kommittéer i städerna, att, “enär i Götheborg, liksom i öfriga „städer, Taxerings-män af Borgare-ståndet utgöra ett lika antal som de öfriga klasserna sammanräknade, så har härmedelst vid sjelfva sammansättningen af Taxe„rings-kommittéen, som i första hand bereder och piera speciellt, än Pröfnings-kom„mittéen, granskar förekommande Taxerings-frågor, kommunens beskattnings-rätt sålunda blifvit hufvudsakligen afsedd och bevakadS Då Bevillnings-utskottet föröfrigt uti sitt nu afgifna betänkande genom bestämmelser uti §§ 81 och 103 upprest en skyddsmur emot städernas borgerskaps befarade öfvervägande inflytande på taxerings-åtgärdcrna, så synes mig Bevillningsutskottets majoritet äfven dermed hafva bort inskränka sina manövrer och operationsplaner. 2:o den föreslagna förändringen prostituerar, derigenom att densamma uttalar sin förkastelsedom endast öfver nuvarande taxerings-kommittées i stad sammansättning, borgerskapet i städerna, såsom en korporation, ej fullgörande sina förbindelser till staten, således undandragande staten tillhörande skatteandelar, samt följaktligen skyldig att sättas under förmynderskap af andra samfundsmedlemmar.
Socknestämmo-beslut* äro påbudne för öfverträdelse af sådaue ordnings-sladgar, öfver hvilkas efterlefnad det tillhör Nämnden alt vaka. Der Nämnden sålunda utöfvar Doms-rätt, galle 0111 jäf emot Ordförande och Ledamöter, hvad i3 Cap. RättegångsBalken 0111 jäf emot Domare stadgar. Hvar och en, som bor inom Nämndens område» är skyldig att ti 11— städeskomma, på dess kallelse, som bör meddelas minst 3 dagar förut. Uteblifver den sålunda kallad är, utan laga förfall, bote 32 sk. till Fattigvårdens cassa och tillhålles af Nämnden, genom förnyade vitén* som dock tillsammans ej må öfverstiga 10 R:dr* att sig inställa. Kan han derigenom ej förmås till inställelse, an mäle Nämnden förhållandet hos Konungens Befallningshafvande, som vidtager de matt och steg, hvilka med Lag och sakens beskaffenhet öfverensstämma. §. 26„ Sockne-Nämnden skall i alla* At den uppdragne ärender bevaka samhällets rätt och föra dess talan, samt åligger föijagtligen att* då den anlitas af embetsman och myndigheter eller andra vederbörande, meddela upplysningaF och yttranden i dessa ärender» och är deremot berättigad * Lag-samt Allm-, Besa.- och Ekon,-Utslcottens Betänkande^ N'.o 4. 27 att af embetsman oell myndigheter påkalla biträde och upplysningar, i allt hvad berörde ärender angår. § 3> På Nämnden ankomme, huruvida Socknestämma bör börås, innan sådane yttranden meddelas, som, enligt 26 §, blifva påkallade; i hvilket fall Nämnden föranstaltar om Socknestämma och dervid framställer ärendet, jemte sitt utlåtande derom; och iagttages föröfrigt, att i ärende, som tillhörer Nämnden, må intet beslut af Socknestämma fattas, innan Nämnden derom blifvit hörd och yttrat sig. § a8.