Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven i andra afseenden hade läroverket, enligt hvad Domkapitlet i Calmar stift i underdånighet anmält, behof af ökadt utrymme, nemligen för bibliothek och öfriga samlingar, hvilka måst inpackas i ett enda rum i husets bottenvåning, der de för dagligt bruk vore nästan otillgängliga, samt för ett kemiskt laboratorium, som läroverket ännu saknade till väsendtligt men för den reala bildningsliniens utveckling. Som dessa brister endast genom uppförande af en nybyggnad för läroverkets räkning kunde undanrödjas, hade Ofver-intendents-embetet, på Domkapitlets begäran, uppgjort ritningsoch kostnadsförslag till en sådan, innehållande på nedra botten gymnastik samt boningsrum för en vaktmästare, i entresolen öfver vaktmästarebostaden kemiskt laboratorium, och i andra våningen rum för biblioteket och samlingarne, äfvensom två rum att antingen, när behofvet så kräfde, användas till läsrum eller till lokal för undervisningen i teckning med dithörande materiel. Men till verkställande af ett sådant byggnadsföretag, hvilket, enligt bemälda Embetes kostnadsförslag, skulle uppgå till 45,984 R:dr, funnes för närvarande icke tillräckliga medel i stiftets byggnadskassa, hvilken, efter fuliändadt arbete med företagen, men ej afslutad påbyggnad af läroverkets hus, beräknades ega en behållning af omkring 5,000 R:dr, hvilken summa dock måste tagas i anspråk dels för reparationer i läroverkshusets första och andra våningar samt anbringande af rörledningar till gaslysnings införande, dels till iståndsättande af de mycket förfallna och bristfälliga uthusen, och således icke kunde vara för ytterligare byggnadsföretag att påräkna. Med anledning af dessa förhållanden hade Domkapitlet i underdånighet hemställt, att till Rikets Ständer nådig Proposition måtte aflåtas om anslag af allmänna medel för uppförande af ifrågavarande byggnad. Beträffande det belopp, som dertill erfordrades, hade
Föremålen för den embetsförvallning, som skall redovisas, ligga förnämligast inom kretsen af de bär angifna tvenne ämnen: lagskipningen och lagreformen. Till dessa två ämnen hänförer sig nu allt, hvad förevarande berättelse innehåller. Lagskipningens tillstånd, hvarunder lärer böra inbegripas ej allenast domareembetets förvaltning, utan ock all annan tjenstutöfning, så vidt fråga blifver om efterlefnad af lagar, står med rätta främst, såsom föremål dels för den forskning, Rikets Ständers Justitie-Ombudsman är derutinnan ålagd, och dels för ulöfningen af hela hans åklagarekall. Ibland alla klagoämnen öfver allmänna åtgärder äro domslolarnes misstag de vanligaste. Äfven verkliga, äro dock dessa icke alltid detsamma, sora giltiga anledningar till tadel. Jag har trott mig kunna anmärka några, äfven hos domaremaktens innehafvare i högsta inslants, och äfven af den beskaffenhet, att deras förnyande behöfde, i min tanka, förebyggas genom lagförklaringar; men dermed viii jag för ingen del hafva utsagt ett ogillande omdöme öfver lagskipningens tillstånd. Att misstag utmärka brister, är väl oemotsägligt; men om dessa alltid äro äfven från förtjensten oskiljaktiga; så skola de tvifvelsutan ofta med fördragsamhet upptagas af en livar, som gjort sig reda för hvad i samhället kan fordras och åstadkommas eller ej. I frågan om den billiga gränsen för denna fördragsamhet torde ofelbart kunna antagas, att brislerne ej äro fördömliga, så länge man i åtgärderna upptäcker oklanderlig sakkännedom , och ingen annan bevekelsegrund, än rättsinnighet. Den tid, jag hittills haft att använda, har dock ej varit tillräcklig alt bereda fullständig insigt i det vidsträckta ämne, hvarom fråga är, om än förmågans ringhet icke behöfde tagas i beräkning. Hvad jag kunnat åstad - 4 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Bercittelse får år 1848. komma, inskränker sig hufvudsakligen till de här ofvan antydda speciella anmärkningar, hvilka i fortsättningen af denna berättelse utföras.
Såsom jag uppfattat Grafvarne Gyllenborgs Den 16 Februari i f. m. 45 och Horns framställde anmärkningar emot Utskottets Betänkande, förenar jag mig med dem, likväl med den erindran, att jag tror det hafva undfallit Grefve Horn, att sådane Bolag, hvilka redan genom Rikets Ständers beslut äro berättigade att begagna arbetscommenderingar, icke kunna innefattas i Grefvens förslag. På denna grund kan jag ej inse, att någon fråga skulle kunna uppstå om Götba CanalBolags behörigbet att fortfarande tillgodonjuta arbetsstyrka från Arme'en, enär en slik rättighet blifvit af Rikets Ständer Bolaget medgifven. Det är hufvudsakligen i afseende på den princip Utskottet följt vid tillämpningen af i4 §. Regeringsformen, som jag instämmer uti bemälte Herrars anmärkningar. Af ordalydelsen i denna §. kan jag ej linna någon rättighet för Verkställande magten , att ensam besluta om Armeens begagnande hos enskildte personer, eller huru Utskottet på grund deraf kunnat förutsätta, att det utan Rikets Ständers medverkan skulle bero äf Verkställande magten, att commendera Svenska Armeen till arbeten af hvad slag som helst. Sådant bestrider jag på det högsta; så mycket mer, som jag annars ej vet, hvad behof Götha CanalBolag haft af Rikets Ständers medverkan för den tillåtelse Bolaget vunnit. Såsom sjelf Rotehållare, erkänner jag lika med Grefve von Platen de fördelar, i afseende på Soldatens vård och behandling, som i sednare tider erhållits 44 Den 16 Februarii f. m. genom bättre reglementariske föreskrifter för arbetscommcnderingar; men jag kan derföre ej instämma i slutsatsen, att nya förbindelser derigenom uppkommit för Rotehållarne. KneckteContractet ensamt lemnar Roten ledning för de rättigheter han har att åberopa, och detta förhinder honom visserligen icke att afstå sin Soldat till enskildte arbeten, hvilka vi böra öfverenskomma, M ine Herrar, att alldeles utesluta ur Betänkandet, i stället att Utskottet utgått från en så ovilkorlig synpunct i denna del, att ingen skilnad blifvit gjord emellan enskildte och allmänna företag.
Förmodligen sammanhänga med här berörda spörsmål många andra och mitt spekulativa försök är alltför hastigt ihopkommet att göra anspråk på någon tillförlitlighet. Särskildt är kanske centralstjärnesystemets tillvaro, hvilket väl är en gammal gissning, i astronomers ögon rätt tvifvelaktig, kanske ännu mer den af mig supponerade öfverensstämmelsen mällan varelsernas utveckling till allt högre väsen och stjärnevärldens belägenhet allt närmare den absoluta centralstjärnan — deras kunskaper ge dem möjligen ingen grund till ett dylikt antagande. Möjligen kunna centralstjärnesystem finnas vid sidan af hvarandra och äfven centralstjärnesystems öfvercentralstjärnesystem, utan att de höra som vasaller under en absolut centralstjärna. John Hall FÖRSTA BOKEN. Comedie i det Hallska palatset. Det hände tid efter annan, att fru Christina Hall, född Gothén, var vid ondt och elakt humör. Stundom vaknade det med henne om morgnarne, ibland kom det flygande i luften utan orsak, ibland var det herr Hall själf, som framkallade det. Så hade det varit i dag, måndagen den 18 december 1775, och tvisteäpplet var efter vanliga coutumen master John, husets fyraåriga son. Fru Hall hade vaknat vid yppersta humör och begifvit sig till frukostrummet, där John hade sin plats mellan föräldrarne på en hög, engelsk barnstol. Han hade kysst kära mor på hand, och fru Hall, som ej tyckte om »klifs», hade kysst honom på pannan. Herr Hall hade suttit och språkat med pysen, när fru Hall kommit in, men hade genast rest sig upp och hälsat henne med en aptitkyss på munnen. Allt hade, som sagdt, börjat förträffligt på denna märkliga dag. Men så räckte barnkammarpigan, som stod bakom Johns stol, fram till honom den förgyllda koppen med den fradgande chokoladen, och John drog otåligt undan hufvudet och stötte bort koppen. – Hvad är det för manerer och façoner? frågade fru Hall skarpt. John svarade henne ej. Han såg i det stället upp på herr Hall och sade: – John vill tala om de små ponierna. John vill inte dricka. – Vill du inte dricka, får du låta vara, min son, sir du. Herr Hall talade med skotsk brytning och mycket långsamt och afmätt.
Missg.balkens i cap. 3 § utsatte straffbestämmelser af landsflykt och förlust af arfsrätt, för öfvergång till annan troslära, eller som orden lyda ”för affall frän rena evangeliska läran” mätte utgå; emedan ofvannämnde 3:dje § i sitt nuvar. skick, enligt min innerligaste öfvertygelse, håde är stridande emot 16 § af Reg.F., och emot den tolerans som egnar ett fritt och upplyst folk. Jag anhåller att denna min motion malte communiceras MedStänderne, samt till LagUtsk. remitteras, och ber att här få anföra skälen lill den af mig föreslagna förändring. Jag har sagt, alt ofvan citerade 3:dje § Missg.balken är stridande emot 16 § af vår Reg.F.; ty denna innehåller Konungen skall ingens samvete tvinga, eller tvinga låta” och tolkningen som måhända af några gifves häråt, alt härmed endast menas fri utöfning af den troslära till hvilken hvar och en sig redan bekänner, kan jag för min del omöjligen godkänna; ty om någon (ehuru föga troligt det är) skulle komma till den otvungna öfvertygelse», att han i en annan lära bättre skulle finna hvad hans samvetsfrid tillhörer, än i statskyrkans, blefve icke då hans qvarhållande i denna statskyrka genom de hårdaste strafflagar, ett onekligt samvetstvång? Politisk och religiös frihet utgöra hvarje constitutionelt samhälles grundpelare. De äro deras lifs-princip, en conditio sine qua tion för deras bestånd. Derföre bör i båda dessa vigtiga ämnen endast öfvertygelsen fritt få råda; och hvad de politiska troslärorna angår, hafva vi äfven hunnit derhän. En öfvergång inom dem nedsätter ej individen då öfvertygelse och ej orena motiver framkallat den (lanken på ett af Sveriges lysande snillen, hvars minne för några dagar sedan förherrligades, väcker hos mig denna reflexion); men i religiös tolerans, stå vi ännu långt efter flera constilutionella, och t. o. m. efter några absoluta stater, hvilket jag med facta vill bevisa.
Dylika satser kunna ej annat än verka på hvar och en, som icke vill göra sig möda att studera frågan; men vill man närmare taga kännedom om de lagar och förhållanden, som måste uppmärksammas, skall man finna att en sådan sats, betraktad i sin enkelhet, icke kan stå tillsammans med det helas väl, utan i sig sjelf innebär den inhemska industriens undergång. Det är nemi. gifvet, att då, i följd af för vårt land ogynsamma omständigheter, knappast någon artikel finnes, som här kan produceras till det pris, att icke i andra länder densamma varan kan åstadkommas billigare, det skulle blifva följden af ofvannämnde grundsatsers tillämpning att de särskilta industriföretag, som hos oss upstått, samtlige med uppmuntran och skydd, t. o. m. i vida högre grad än som varit klokt, måste läggas ned, och att de behof, som tillfredsställdes af dessa industriers idkare, måste fyllas från utlandet. Men om vi ock derifrån få för billigt pris dessa våra behofver, så lemnäs de oss likväl icke för ingenting. Icke kunna vi betala utländningen med vid Tumba tillverkade sedlar. Dermed lär han icke nöja sig. De varor, som vi nu exportera, räcka ej till att betala den import af varor och af industri-tillverkningar, sorn, oaktadt de nu gällande skyddstullarne, påföras oss; och det blifver således silfret som mäste användas till betalningsmedel. Men huru snart är ej det lilla förråd slut, som vi häraf ega? Om nu detta är ovedersägligt, likasom att, i sammanhang med en mängd näringars upphörande, statskassan går i mistning af den skatt, som dessjidliare erlägga, hvarmed skola vilona våra em - 864 Den 30 Maj. betsmän, hvarmed underhälla vår flotta, vår armé? Den som ingenting förtjenar, kan icke lemna staten några bidrag. Min åsigt är derföre, att frihandelns läror, genomförda så som vi här hört dem predikas, skulle leda till vår slutliga och fullkomliga ruin. Man har sagt att min reservation vöre ett uttryck af prohibitisliska grundsatser. Jag hemställer till hvar och en, som velat uppmärksamt genomläsa densamma, hvad sanning det kan vara i detta påstående.
:roz tets sida nägon widare ätgärd, att wid de sälunda förcsiagne sammanträden emellan Konungens Befall, ningshafwande och Länens innewänare till öfwerl-iggning, huruwida pä en eller annan ort Skjutswäsemdct kan ställas pä Entreprenad^ Länets Deputerade med Landshöfdingen jcmwäl mä samräda om widtagande af sädane anstalter, hwarigcnom Hällffjutsen, där Entrcprenade - inrättningen icke blir antagen , kan ställapä en för Landet och i synnerhet Allmogen mmdre tryckande fot. Efter dfwerwägande häraf bcflöt Ständet, att med det tillägg , som Hedcrwärda Bonde - Ständet sälunda ansett lämpligt Bcswärsoch Ekonomie» Utskottets ofwanbcrörde Betänkande bifalla. Hwiliket genom Protocolls - Utdrag skulle de öfrige Retpcclive Skändcn samt wälbemälte Utffott wördsamt och wänligen meddelas. bie luxrn. Lx ?rc>toco1lc» bl. ^Im^uist. Utdrag af Protokollet, hältet hos Högwördige Preste - Ständet det 29 Augusti 1309. S. D. Igenom Protocolls - Utdrag af ben 21 ! denna mänad , tillkännaglfwer Hedcrwärda BondeStändet, att det till Allmänna Beswärsoch Econov Mie - Utskottet remitterat den hos Bonde - Ständet iväckte fräga, om det icke wore möjligt, att antingen genom Cntreprenade eller annorledes ställa den nu brukliga inrättningen, att fortskaffa Posten, pä en födan M4 Den 6 September. fädan fot, att densamma förutan bäde Skakens och enskildas betungande kunde bära stg sjclf.
I hänseende till det nya Kneckte-Contractet hade Commissionen ansett, att då, genom de understöd för den nya rotejemkningens verkställande, Kongl. Majit i Nåder täckts anvisa, följande tillgångar i penningar blifvit beredde, nemligen: af vacante 200 numer, som utgöra 4oöi skatte-tunnland å 8 . 3250: — af de oroterade, dels indelie till vissa löntagare, dels Kronan behållne 504’ tunnland å 8 4034: — af Inqvarterings hemman 105! tunnland å 8 ^ ... 84^ — tillsammans Banco 8126: — 34 Stats-samt AllmBesv.o.Oec..Utsk.Utl N:o 73. hvarje Soldatlön, som hittills uppgått till ao borde genom det nya Contrac.tet i ali» mänhet erhålla en årlig tillökning af 8 Banco, och enär denna tillökning, utgörande för 800 Jägare en summa af 6400 fiåndrages ofvanberörde 8126 uppkommer ett öfverskott af 3726 Banco årli gen, innefattande den verkliga vinst, som genom den Nådigst beviljade nedsattningen Rotehållarne tillgodokomrner.
Således föreslås, att, med undantag af befrielsen från skyldighet att deltaga i byggnader, hvilket deltagande utan någon ersättning synes kunna påläggas, de friheter den privilegierade jorden njuter, inlösas af Staten efter det värde de ega, till hvilken ändå ali sådan jord skulle skattläggas efter hvarje orts method, hvarefter den blifvande Jordeboksoch Mantalsrän - Dea is December f. n». tan, Kronotionde», ordinarie Roteringsskyldigheten samtSkjutsningsbesväretförvandlas efter de sista 10 årens markegång i Länet, då -j?-q af dessa ioårs sammanslagne belopp blefve denj iänlmfond, som, förvandlad till Kapital efter sex procent, lomme att utgöra det inlösningsbelopp, Staten till jordegaren bör utgifva; så, att t, ex., om ett Frälsehemmans ränta per medium för tio år utgjorde ioq R:dr, komme Staten att betala 1666 R:dr 3a sk., och om ett Säteris Mantals-ränta, Kronotionde, Ordinarie Rotering och Skjutsningsbesvär beräknades att utgöra t. ex. 160 R:dr, komme Staten alt till dess ägare utgifva 2666 R:dr 3a sk. Man torde väl vilja säga, att Ordinarie Roteringen icke bör komma i fråga, sedan all privilegierad jord blifvit med Extra Rotering belagd; men jag frågar: hvad är väl Extra Roteringen? Intet annat än en inflickad planka på den murkna byggnaden. Om denna nu är i detta skick, hvarföre lappa och flicka längre? ombyggom den, uppförom den på en jemnare plan. Extra Roteringen, oaktadt skapning och omskapning af Comiteer på Comiteer, oaktadt Konungens, 2 Collegiers och Landshöfdinge-Embetenas myckna möda, är ju intet annat än ett pappersverk, och har blott kostat Staten, utan alt gagna den på minsta sätt. Extra Roteringen är ingen börda mot Ordinarie Roteringen; den skall upp Den 12 Deceber f. m. sällås endast i krigstid. Låtom oss njuta en 5o-, en 100-årig fred, och den är intet.
Malmö stads äldste i underdånighet anhållit, dels att, för behöflig utvidgning af stadens begrafningsplats, åt staden måtte i nåder öfverlåtas två Kronan tillhöriga, å en (öretedd karta med N:ris 1 och 2 utmärkta jordstycken, tillsammans utgörande 1 tunne12,6 kappeland, emot förbindelse för begrafningsplatsens kassa, att till nuvarande Place-Majoren i Malmö, som disponerade nämnde jordstycken såsom löneförmån, årligen, så länge han samma befattning innehade, utgifva ett den nu utgående arrende-afgiften för omförmälda jord pnotsvarande belopp, dels ock att, till befrämjande af så väl den tilltagande rörelsen i staden, som dennas försköning, tre å särskild karta med N:ris 1, 2 och 3 betecknade jordstycken, om tillhopa 8,9 kappelands vidd, äfvensom den mellan dem framgående genvägen från citadellet emot hamnen måtte likaledes nådigst varda till staden upplåtna, på det att sålunda Nya Slottsplatsoch Norra Vall-gatorna måtte kunna med hvarandra sammanbindas, samt jemväl stadens vid Norra f. d. fästningsgrafven belägna pro - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 282. menad blifva längs Norra Vallgatan utsträckt intill den så kallade Slottsplatsen. Häröfver hade Kongl. Krigs-kollegium, efter att i ämnet hafva hört Chefen för Ingeniör-korpsen, afgifvit infordradt underdånigt utlåtande och deri tillstyrkt den sökta upplåtelsen af omförmälde jordstycken, hvad anginge genvägen från hamnen till Malmö f. d. citadell, likväl endast till så stor del, som fordrades för Nya Slottsplatsoch Norra Vall-gatornas förenande, men tillika, ej mindre i afseende på det af sökanderne föreslagna vilkor för upplåtande af jord till begrafningsplatsen utvidgning, fästat Kongl.
Och då Ja altså vunnit, så är följaktligen bifallet hvad Siats-Utskottet uti afgifne Utlåtanden af den 13 sisth Maj och - den ig derpäföljde Juni angående Manufactur-Discont Fonden, föreslagit i fråga orri Riksens Ständers till granskning af StatsBanco-och Riksgälds-Verkets Räkenskaper förordnade Revisorers rätt, att, i händelse de för Fondens förvaltning föreskrifne grunder icke följas, indraga det ytterligare Creditiv å Banken för nämnde Discont-Inrättning, sorn vid denne Riksdag fastställts : Hvilket Förstärkta Stats Utskottet får vördsamligen anmäla. Riksens Högloft. Ständers Förstärkta StatsUtskotts Memorial angående en förnyad Tulltaxa. I följd af erliållne Remisser från samtelige RiksStånden har förstärkta Stata Utskottet, likmätigt Bihang till Riks.St, Brot, 1817 - i$ig. 4\de Sami. N:r zj7. z;g. 2050 Stats-Utskottets Betäukanden._ Grund-Eagarnes föreskrift, till afgörande företagit de frågor i afseende på gmnderne för en förnyad Tull-Taxa> hvaruti Riks-Stånden stannat i olika beslut, samt verkstad It votering öfver följande af Bevillnings-Utskottet föreslagne propositioner:^ 1 .sta Voteringen. Den, som vill , på sätt Höglofl.
N:o 197, i anledning af väckt motion om förhöjd uppbördsborgen för Kronofogdar; N:o 198, i anledning af väckt motion, angående optionsrätt vid utarrendering af militie-boställen; N:o 199, i anledning af väckt motion, angående nedsättning i arrendet för indragna militie-bostället Kottorp i Jönåkers härad af Södermanlands län; N:o 200, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter vice Länsmannen Petter Lök Rössler till förmån för hans arfvingar: Prot.-Utdrag den 12 Juli 1851. 377 N:o 201, i anledning af väckt motion om tillåtelse för häradsboerne att få till skatte lösa häradsallmänningen Holaveden i Norra Vedbo härad af Jönköpings län; N:o 202, i anledning af väckt motion, angående nedsättning uti de åtskilliga hemman på Wisingsö åliggande utskylder; N:o 203, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående upplåtande till domkyrkan i Kalmar af arrende-inkomsterna utaf jordlägenheter, tillhörande Kalmar f. d. fästning; N:o 204, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, i fråga om frenne kronan tillhörige jordars upplåtande till utvidgning af kyrkogården i Kalmar; N:o 205, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående väckt fråga om det i kronans förråd befintliga äldre, till Krigsbruk oanvändbara kruts omarbetande till bergskrut; och N:o 208, i anledning af väckte motioner om donerande till Skellefteå stad af hemmanen N:ris 6 och 8 i Norrböle by, samt af krono-allmänningen Kågenäset, m. m. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden:
Maj:t den 3i December i832 i underdånighet ingifven skrifvelse, blifvit af mig framställda till det afseende, som Kongl. Maj:t, vid pröfning af frågan om Länshäktets utvidgande i Gefleborgs Län, i Nåder kan finna för godt, att dervid fästa. Ifrån dessa ämnen får jag nu öfvergå till Berättelsen om sådana directa Embetsåtgärder, som, under loppet af de tvänne sistförflutna åren, blifvit hufvudsakligen afgjorda. Efter af mig till Advocat-Fiscals-Embelet i Kongl, Maj:ts och Rikets Svea Hof-Rätt, den 4;de Julii i83i, för laga åtal utfärdade Remiss 12 R. St. Just.-Omb. Emb.-Ber. cl. tS Januarii iS3/f. af Brunflo Tingslags Härads-Rätls, å Urtima Ting, under Herr Lands» Secreteraren Claes Georg Winters ordförande, den 10 Junii i83o meddelade Utslag öfver Pigan Kjerstin Ersdotter, hvarigenom hon, vid bristande tillgång att gälda henne, för första resan stöld, till ett värde af li R:dr 32 sk. B:o, ålagda böter, blifvit dömd att, jemte uppenbar kyrkoplikt, undergå 24 dagars fängelse vid vatten och bröd, bade Herr Advocat-Fiscalen Carl Henric Pfeifer, uti afgifvet Embetsmemorial den I2:le i förstnämnde månad, andragit, att då uti 4o;de Gap. 2 §, Missgernings-Balken stadgades, att den, som första gången belrädes med stöld, skall böta det stulnas 3-dubbla belopp, eller, i brist af tillgång dertill, plikta med kroppen, dock ej högre, än efter stöldens värde, samt enligt berörde lagrum, jemförd! med 5 Cap. 4 §• Straff-Balke», Pigan Kjerstin Ersdotter för första resan stöld, till ett värde af 11 R:dr 32 sk.
Glöm ej högtidens vackra sed: resa sig ur främsta kyrkbänken och inleda Bönderna hade på eftermiddagen ett sambred, offringen med att lägga sitt dryga bidrag manträde, då kollekten till kyrkoherden hopSmärtedoket på vägen Hosianna! på altarbordet, han hade plötsligt insjuknat samlades, men det var lättare att stoppa fubla högt: och var således förhindrad att infinna sig. en mindre slant i den stora slutna blockDärutaf de bestörta minerna och den allbössan än att lägga den på altarbordet midt tyste did adoenAsfici I D U N 418 1893 På palmgrupper höga, på bilder små Josephine YJOettergrvmd C %sa) I roccoco, På möbler med glänsande, skiftrikt siden, På mattor, speglar och taflors krans Föll kronors glans. Och gyllne pendyler mätte tiden. Vårt par gaf supé för societé ' n, Och värden sken Bland nåder och riddare, hela raden. Värdinnan bak solfjädern skälmskt sågs le Mot en kal attaché, En sommarbekantskap från Baden-Baden. 1 nöjenäs hvirfvel, så brusande strid, Ej mer hade tid De forna förälskade två med hvarandra. Man sällan mer dem tillsammans fann, På baler var hon och på klubben han, Det är comme il faut — det må ingen klandra. Men niidt under festernas bullrande glans Det stunder fanns, Då han eller hon sig tillbaka drömde Till » nästet », den forna helgedom, Där soffan stod tom, Fast på grannlåt Likväl det armt, var Där smakfullt brasan var falnad och och nätt och blomstren glömde. prydligt Med blommande växter och snöhvit duk Samt en soffa mjuk — Det hela ett kvinnoverk, det var tydligt. Då stal sig en suck så lätt och skyggt Som en fågels flykt Ur bröstet, beklädt med ordnar, med siden. Med lifliga flammor ' en brasa brann, Då tänkte de inom sig bägge två: Och Ack ja — det var hon och han, De sutto där lyckliga, glada och unga, då, Den enda verkligt lyckliga tiden! Med öga mot öga och hand i hand, (Illustratör: Viktor Andrén.)