Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De misstag, hvilka hittills af tidningsreferenter blifvit gjorda, kunna i annat fall möjligen äfven hädanefter inträffa, och dessa misstag få obestridligen mera vigt, sedan relationerna måste af allmänheten anses vara fullkomligt riktiga, emedan de å Ståndets vägnar blifvit i tidningarna införda. Jag öfverlemnar åt R. o. Ad:s eget omdöme hvilka följder skulle uppkomma, derest dessa, i tidningarna införda artiklar skulle kunna föranleda till vederbör, tidningsredacteurs actionerande. I sådant fall synes åtminstone den moraliska ansvarigheten icke böra drabba tidningsredacteuren, utan det Stånd, genom hvars föranstaltande en sådan artikel blifvit i tidningen införd. Hr von Hartmansdorff har appellerat till min personliga välvilja för förläggaren af en bland hufvudstadens tidningar, och trott att jag, med afseende å hans uppgifna enskilda fördel af förslaget, skulle numera finna mig föranlåten afstå ifrån förslagets bestridande. Jag kan icke lyssna till Hr von Harlmansdorffs uppmaningar. Jag hoppas verkligen att under min förflutna lefnad icke hafva gjort mig känd för benägenhet att rätta mig elter personliga considerationer, och dessa considerationer skola, så vidt mina tänkesätt icke undergå en lika fullkomlig som osannolik förändring, icke någonsin förmå mig att vika från att yrka och försvara hvad jag anser vara rätt. Jag kan omöjligen finna mig öfverlygad af de skäl, som blifvit framställda för antagandet af det förslag, sorn Den i Augusti. 47 nu är i fråga, och hvilket, efter hvad jag förut yttrat, i åtin tanke ingalunda kommer att leda till det resultat, som dermed åsyftas. Jag hemställer slutligen till det H. Ståndets ledamöter, huruvida det kommer att synnerligen befrämja och öka Ståndets anseende, om ifrägavar. referering af dess öfverläggningar snart måste upphöra, såsom helt och hållet ändamålsvidrig, enär den stora allmänheten möjligtvis, härefter mindre än hittills, kommer att med sin närmare uppmärksamhet och med något egentligt intresse följa detta Stånds förhandlingar. Då jag likväl, på grund af hvad här redan blifvit yttradt, motser, att Gr.
Thet är en kort och förskräckeligh Tragoedia om thenne öfverb:te Simonis grufwelige affgång och hädanfärdh; Tå han föregifvandes sigh skola fara up i Himmelen, igenom itt hisligit fall sigh i stycker sönderslogh. Eenfaldeligen Stält och Componerat Aff Petro Laurbecchio. Gymn. Line, alumn. Tryckt i Linköping 1652. Stycket har prolog och en akt, om man så vill kalla det; ty hvarken ordet ”akt” eller ”scen” förekommer som öfverskrift. Som man kan vänta, är det i hög grad torftigt. Ämnet är hämtadt ur legenden om S:t Petrus, der trollkarlen Simons försök till himmelsfärd och deraf föranledda död finnas omtalade. Stycket är, som titlen angifver, kort — endast 12 sidor; men ändock för långt, enär nära hälften upptages af tvenne långa tal, hvilka med ämnet hafva ringa att skaffa. Apostlen Petrus håller ett tal på tre sidor om förföljelserna mot de trogna och Guds vård om dem. Paulus kommer och frågar honom, hvarföre han spatserar allena, och får ett svar på två sidor, handlande om Simon Magus, hans anseende hos folket och hos kejsaren. Paulus förklarar, att han kände detta förut, och berättar nu, att Simon utfäst sig att fara till himlen i kejsarens och folkets åsyn, viljande han dermed bekräfta, att han är Gud. Så kommer man direkte till himmelsfärdsscenen. Simon håller så många tal, att Nero, som blir otålig, skyndar på honom. Slutligen, sedan en chorus sjungit en sång i tre versar till ära för Jupiter, Romulus och Simon, kommer Lucifer och ställer sig vid Simons högra sida och Cacodæmon vid hans venstra. Simon förklarar sig nu skola gå till den honom sändt hafver. ”Hic decidit in Terram cum terrifico Turbæ clamore.” Petrus säger, att Simon, som var en trollkarl och ingen gud, har genom hans och Pauli böner fått sin lön samt uppmanar folket att omvända sig. Så är allt slut.
Dessa vanartiga barn uppträda emellertid sedermera i umgänget såsom lärare och lärarinnor för jemnårige och lyckas alltid inympa någon eller några af sina färdigheter på dessa, de må ha huru goda, allvarligt uppfostrande föräldrar som helst. Dessa olater måste de allvarliga föräldrarna motarbeta, det må ske med ord eller gerning, och det må svida huru hårdt som helst i föräldrahjertat: de få ej, de kunna ej undandraga sig sin pligt i detta fall. Och vägen? — » En ungkarl » säger: goda ord, böner, allvarliga och stränga ord torde hjelpa. — Ja, om barnet och dess föräldrar vore lemnade åt sig sjelfva, hulpe det säkert, men så är ty värr ej händelsen. Som förhållandena nu äro, hunna de der åtgärderna ofta vara nog; men det kan också hända, att barnet oaktadt allt detta låter locka sig till upprepande af sitt brott; derpå tarfvas väl inga bevis. Tanken på faderns sorgsna ansigte, förmaningar och hotelser, moderns tårar och böner äro ej nog starkt stöd för den frestade. D å kan en lämpligt afpassad aga bli för barnet det stöd, det ytterligare behöfde. Vore ej agan under sådana omständigheter berättigad? Låt vara, att barnet skulle » känna sig kränkt » deraf. Det vore väl ej så farligt dermed, om det blott finge klart för sig, att denna kränkning vore en följd af dess egen kränkniug af det rätta. Jag tror heller ej, att barnet under sådana omständigheter skulle hysa agg mot far eller mor, om än det under svedan tyckte sig finna, att » pappa är stygg »; kunde lika lätt hända, att det efter en kort besinning frivilligt bad pappa om förlåtelse och gaf löfte om bättring. Tror ej heller, att » aga skapat flere dåliga menniskor än smek »; går ännu längre och påstår, att en förnuftigt handhafd aga ej alstrat en enda dålig menniska, då deremot smek och klemighet i många fall äro grundorsaker till många förfelade existenser. Då » ungkarl », såsom han sjelf erkänner, ej eger erfarenhet i ttppfostringskonsten, är det i någon mån förlåtligt, att han kunnat framställa ett påstående sådant som ofvan vidrörda.
Junii, återremit. terat LagUtskottefs ofvannämnda Betänkande , fför den del Utskottet deruti förklarat, att skäl icke vore frtr handen till ändring uti det straff, tor Hållkarl, som med ovett ofredar resande, hvilket i sednare monten Lagidis kottets Betånkanden. 45 7®o LngUtskottetsBetdnknnden. tet af 14 $ i Kongl. Förklaringen den 11 December 1766 bestämmes till 10 pär Spö för första, 16 par Spö för andra samt arbete vid Smidja å Fästning för 3:dje gången sadan förbrytelse ntöfvas; deremot fle« re af Ståndets Ledamöter anmärkt, att det icke vore någon jemförelse emellan brott och straff, att Hållkarl för ett enda ovilligt ord skall vara förfallen till Spö; att Spöstraffet, så«om olämpligt, och för hela lifstiden medförande förderf och varära, bör afskaffa, och Hållkarls ofvannämnde förbrytelse få försonas med penningar eller vid bristande tillgång, med tjensiens förlust eller ock andre Correctiver utfinnas. Lagutskottet, som anser sig uti Betänkandet tillräckligen hafva ådagalagt nödvändigheten, att bibehålla det stränga ansvar, som å Hållkarls ifrågavarande förbrytelse redan år stadgadt, så vida den resande skall kunna påräkna det skydd emot oförrätter, som Lagen bör åt honom lemna; och som eger den öfvertygelse, att sirafFets stränghet egenteligen verkat dertill, att förbrytelser af denna art högst sällan inträffat, finner destomindre skäl att förändra dess förra yttrande , som Utskottets Betänkande redan blifvit, enligt ankomne PmtocollsUtdrag, af de öfrige trenne RiksStåaden bifallit;vid hvilket förhållande frågan torde finnas vara afgjord. Stockholm den sa Julii 1823. LngUtskotttts Bctänknniien. 701 N;o 129. Ankom d. 29 Julii J823.
Majrt gått Riksens Ständers önskan till mötes i denna sak; men då Kongl. Maj:t utfärdat en Skole-Ordning, hvars följder eller verkningar ej ännu hunnit tillräckeligen visa sig, oell jag förutser utsträckning af LäroVerkens hittills förehafda granskning ända till Universiteterne, samt anser ingen pålitelig granskning kunna verkställas och medföra nytta, utan att af Universitets-Lärarena vara biträdd; emedan rättelserna böra komma inifrån, såsom ali utveckling, utan förstöring, men med bestånd; så kan jag ej heller ur denna synpunkt finna någon åtgärd af Riksens Ständer nödig, hälst enär detta vigtiga ämne icke kunnat beredas till ett lika slut i samtéliga Riks-Stånden, och sålunda skulle öfverlemnas till Kongl. Maj:t, ej såsom Nationens, men några Riksdagsmäns önskningsmål, ehuru Universiteterne tillhöra Nationen såsom ett helt. Herr Dalman, Johan Wilhelm: Då jag begärde ordet, hade jag egenteligen ämnat yttra mig i anledning af de punkter, Herr Hjerta framställt såsom hufvudfrågor att af den föreslagna. Revisionen besvaras; men då den värde Talaren nu återkallat sitt påstående om dessa punkters inflytande i propositionen, bör jag icke med deras granskning upptaga Högloft. Ridderskapets och Adelns tid. Det må endast tillåtas mig, att i korthet yttra något rörande den i frågavarände Revisionen. Att Den 18 December. 129 Att vid våra högre Läroverk fyrfaldiga och betydande brister finnas, är åtminstone min enskildta öfvertygelse, hvilken jag således anser mig skyldig, att, så öppet och frimodigt som en Representant egnar, tillkännagifva. Men huruvida den nu föreslagna Revisionen må blifva bästa och säkraste medlet till de dermed åsyftade förbättringarne, är en fråga sorti jag ingalunda vågar bestämdt afgöra. Resultatet häraf beror på flere ännu obestämda villkor; t. ex. huru Styrelsen upptager detta Förslag, huru mer eller mindre lyckligt Committeen kommer att organiseras, i fall Förslaget vinner bifall; huru djupt eller ytligt Revisionen verkställes, och äfvenledes huru en sådan Revision upptages af sjelfva Universiteterna.
Men dessa aro i sanning sH smaldigt beredde och sk lngoin kryddade af fyndigt, slr5mt och goclrnodig Imrnor, att 74 aro 6fvertygarle om, att afren 1.5-16 bigs ungdomar ined god smak s l d l iaincmdign clem och iinna dem ganska hB1sosamma. Ti onska h: jarligt, att deli gamla viillriinda hoken iinau liinge At bBde unga och gamla ~nBtte f % rneddela sina be11: jartansviirda sanningnr pB sitt nu tidsenliga och vaclware spGk. af '. $In&amp; tomtar eller De smii behag, soin Leredn huslig lycka, af Harriet 3 e e r. h ~ S / owe. Xy npplaga genoinsedd: if Math. Langlet. Afven * Srnb tomtar)) 5ir on gansku galuiual 1~ok, In-ars femte uppla.ga vi hi-irrned f t anmiila. Af titeln framgis det skax, att den iir en pendant till r k K r a f r a r. ~ Liksoxu dennas sgfte - iir att motarbeta vissa fel, sii 11: ~)) Sii~b tomtar): gjort till aitt mi1 att franlhdla rardet af rissa 11~111- mets behag. Mihanda fyller den ej sir uppgift pB ett fullt si toilltalande siitt son1 den forstniimilda hnken; men den iir i alln fall myclret god och liirorik samt understzznctom ocks8 ganska rolig. Med 9Bi-skild grundlighet betonar fiirfattarinnnn orniijlighcten af a t t finna hemtrefnad i ett hus, dar rummen iiro sB grannii, att btde solen och barnen mPlste utestgngas diirifriin.
Den 2o Juli. f. m. 855 7:0 Om Bevillningen för Dannemora Bergslag. 8:0 Constitutorial för CommerceRådet Zenius att vara Justitieombudsmannen* Suppleant. Justerades Pleni Protocollet. för äett 7, Juli förmiddagen-. Emottogs och infördes på vanligt sätt Konungens HofCanzler, Herr Friherre af "^Vetterstedt, medförande tvänne handlingar från Kongl. Majrt, hvilka sedan Herr HofCanzleren blifvit utbeledsagad, upplästes och voro följander 1:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 19 Juli, i anledning af Norriges Rikes StorThings svar på den föreslagna RiksActen, till bestämmande af de, genom föreningen mellan Sverige och Norrige, uppkomna,., Constitutionella förhållanden. Remitterades till ConstitutionsUtskot tet. £55 Den 2o Juli. f. ni. cio 'Kongl, Majits Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, af samma dag, angående ('• c af Nrriges Rikes StorThing gifna enstämmiga bifall ål förslaget om Konungens myndighetsålder, na. m. Uades till Handlingarna, och skulls meddelas ConslitutionsUtskottet. Föredrogo» till afgörande 2:ne Särskildta Utskottats den 17 dennes på Rordet lagde Memorial af den 15 nästföregående, det ena innefattande förklaringar öfver Ståndens anmärkningar vid Utskottets deri 20 och 28* Juni upplästa Betänkande af dea 17 i samma månad, angående förlägenheten i allmänna rörelsen, det andra innefattande de oeconomiska mål, hvilka Utskottet ansett böra till Kongl, Majits Nådiga pröfning öfverlemnas. Herr Silfversparre, Aron Isac, hade inlemnat ett Uictauien, så lydande:
f 137 Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, i anledning af Konungens Remiss, rörande Lånebiträde af allmänna medel till Trollhätte Canaloch Slussverks Bolag m. m. Nov. P. 86. — i anledning af väekt fråga om Clara-siöns upprensning eller igenfyllniug m. ni. Nov. P. 86. — med öfverlemnande af förnyad Instruction för Riksens Ständers Revisorer, i hvad som rörer deras befattning med Statsverket. Nov. P. 86. — i anledning af Konungens Remiss, rörande anslag af allmänna medel för Södertelje Canalverk. Nov. P. 87. — i anledning af Konungens Remiss uppå Lieutenanten Fieandts ansökning om ersättning för liden förlust å dess Boställe Tullstad. Nov. P. 87. — rörande åtgärder till befordrande af EnskiftesFörrättningars skyndsammare verkställighet. Nov. P. 87. — rörande åtgärders vidtagande i afseende på Finska handeln. Nov. P. 87, — i anledning af väckt fråga om rättighet för extra Roleringsskyldige, att för sine Nummer anställa legning inom Beväringsåldern. Nov. P. 87. — i anledning af väckt fråga om rättighet för ägare af enstaka hemman, att under full äganderätt upplåta en viss del af hemmanets ägorymd. Nov. P. 87. rörande upphäfvande af stadgandet om uteslutande användande af Ekbark vid de så kallade Engelska Lädergarfverierne. Nov. P. 87. — rörande åtgärders vidtagande i afseende pä Barnaundervisningen i Ländt - 138 försa ml inga me. Nov. P. 182. — angående friare Tackjernshandel. Nov. P. 182. Expeditioner lill Konungen, Riksens Ständers, rörande åtgärders vidtagande till sjön Wenerns bibehållande vid en viss medelhöjd och till förekommande af dess öfversvämningar m. m. Nov. P. 182. — angående förökadt anslag till Riksdagskostnadernes bestridande m. m. Nov. P. 182. ■—rörande en förändrad reglering af Hospitalslnrätlningarne i Riket.
Discontgöromålen; om beviljad befrielse från bysåttning för åtskilige de förre Filial-Disconternes Gåldenirer; angående anslag för innevarande år till bidrag lör Hjelmare Calla!- och Slussverks ombyggnad; och i afseende på frågan om decharge för Directionen öfver Götha Canal Bolags f. d* Discont-Contoir i Götheborg. Statsfamt Allmänna Besvärsoch Oe~ conornieUtskottens: I anledning af väckt fråga om inrättande en Skola i ÖfverTorneå Socken; om, anläggande af en Fyrbåk på Holmöns norra udde •yid inloppet till Qvarken; i frågan om PronvincialLäkares tillsättande i, åtskillige Län; rörande yrkadt anslag till en Myrs aftappning i Malungs Socken af VesterDalarne; om anslag till en våg-anläggning emellan Öfveroch NederCalix Socknar; om bidrag till Linförådlingen§, befrämjande i Hallunds med flere Lån ; rörande väckt fråga om de reducerade CayalleriRegementernes återuppsåttande, och örn särskildta Löneanslag för Befälet vid Smålands In fan t eriBataillon; i anledning af väckt Motion rörande Institutet för Blinde och Döfstumme; om yr. Thn {} Augusti t, m» kadt anslag till väganlåggning emellan hemmai nen Åstrand och Sölje i Vermland; samt angående eq Fyrbåk? anläggande på Björnklippan. EancoUlJkcttets: Om betalningsgrunderne för det BancoLån, som blifvit beviljadt Uddevalla Stad till istånd6åttande af dess afbrånde publika byggnader ; om förlängd lid för återlösen af i Banken pantsatt silfver j rörande präglande af en Skådepenning i anledning af H. K. H.
I allt öfrigt har jag äfven följt den erfarna kvinnans recept, och min » husbonde » är nu vorden så mör, att jag på skottdagens första eftermiddagstimme knappt behöfver snudda vid hans nedersta västknapp, förrän han, insmord med hederliga åsikter, faller för mina fötter. — Måtte han bara hålla ihop vid denna katastrof! När då ett jubelskri går ut öfver jorden, är det jag som blåser: Hallali! Och en kvinnlig jägarskara Hörs på sin pipa svara: Hallali! Diana. ; • •: W ' 1896 Och blödningen utaf barége, den skära, Med ny garnering, allt till, dagens ära. Kring harel, som jag jåird, i lockar bar. Ett band af hetta pärlor viradt car. Sist, nuin ej minst, af heta toaletten. Det oumbär / igaste kom. — lorgneticn! Tg — läsarinnan, re ' n det gissat har — - Jag, storliars barn, olycKUgt närsynt car. Jag kände ingen uppå promenaden, Och det berättades om mig i staden, Att jag ej skönjde, om i fönstret, satt En människa, blomkmka eller — kull! Ja, närsgnthetcn car mitt lifs eläiulc! Och ni, få se, hcad därigenom hände. Ml, när nu loaletten slutad, car, Jag måste ta farväl af söta far. Han satt i gungstotn, lik en gud i skyar, Dem han, ur pipan ideligt jorngar. lin iobakspuss jag fick. » Farväl, nätt gud, Haf mgekel roligt oeh fall ej omkull! » » Omkull. ' Jo, pytt! Del sktdle fattas bara! Nej, kära pappa, del har ingen fara. » Så sade jag. Men högmod går för fall, Och före kcäll man dag ej prisa s / tull. — Men jag får skynda, ty nu ropar mamma, Att klockan, slagit sju just i detsamma. På, balen allting gick.
Öfriga, här ofvan icke omförmälda, enligt 4:sta artikeln utgående bevillningsafgifter skulle i allmänhet för den tid, 4766 års bevillningsförordning omfattade, utgöras med samma belopp, som i 4 762 års bevillningsförordning voro föreskrifna. Dessa begge förordningars stadganden i afseende på de afgifter, som för nyttjandet af så kallade öfverflödsvaror skulle erläggas, äro, hvad afgilternas belopp och de allmänna föreskrifterna beträffar, hufvudsakligen lika lydande; men, till följd af de i Kongl, förordningen den 26 Juni 4 766 stadgade förbud emot nyttjandet af deruti uppräknade utländska varor, och då genom denna förordning särskild konsumtionsafgilt föreskrifvits för tobaks nyttjande, blefvo endast vin, té, socker och puder i samma års bevillningsförordning upptagna såsom de föremål, öfverflödsafgiften afsäge. Uti föreskriften angående denna afgifts utgörande af städernas näringsidkare åberopades den vid dåvarande riksdag antagna klassifikation af rikets alla städer. Afgiften för equipager bestämdes efter egarens ålder och utgjorde i stad 4 00 d:r för hvarje par hästar, som utaf dertill berättigad person af 30 till 40 års ålder nyttjades för vagn med 4 hjul. På landet utgjorde afgiften endast hälften af det i stad utgående beloppet. Riksens Råd samt alle personer af mer än 60 års ålder voro befriade från equipageafgiften. För öfverflödig betjening, eller kammartjenare och lakejer, utöfver det för hvar och en på rangordningen uppförd person bestämda antal, skulle erläggas 2 rdr specie (42 d:r). Uti 4:de artikeln förklarade Rikets Ständer sitt synnerliga missnöje deröfver, att Landshöfdingarne, dels med anledning af Kongl. Kollegiernas öfver Rikets Ständers bevillningsförordning utgifna förklaringar (Kammarkollegii och Statskontorets cirkulärbref den 10 Februari 4 764) och dels af eget godtycke flerestädes vid taxeringarna, emot
Jag har, lika länge som den siste värde talaren bestridt nyttan af decimal-systemets införande i myntet, yrkat derpå och jag fortfar dermed ännu, såsom jag 352 De n 3 Maj. hoppas, på goda grunder; på grunder, som förut och så mångfaldigt här blifvit utredda, att jag icke vågar trötta R. o. Ad:s tålamod med att ånyo framställa dem. Ett bevis på att allmogen här icke är den, som man kan taga till förespråkare för afstyrkande af systemets införande är, alt BondeSt., första gången som dessa frågor voro före, icke satte sig emot, ulan ivertom anlog förslaget om decimalsystemets införande och vid denna riksdag äfven bifallit delta betänk. Jag tillstyrker bifall till hvad Utsk. nu föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Det förhåller sig visserligen så, som Hr Lefrén säger, att BondeSt. bifallit detta betänk., men det brukas vid denna riksdag, att förklara, det minoriteten mera uttrycker det allmänna tänkesättet, än majoriteten, t. ex. i Const.- Utsk. Jag hemställer, om det icke ginge an, att tillämpa samma påstående äfven i denna fråga? och jag kan försäkra, att jag hört flera ledamöter af BondeSt. förklara stort missnöje med pluralitetens beslut. Jag säger detta blott derföre, att man åberopat bemälle Stånds beslut. Afslag å betänk, har jag yrkat af den anledn. som jag här redan framställt, och som är grundad pä en långvarig öfvertygelse, hvilken jag äfven tillförene underställt det H. Ståndet, dock utan att vinna något afseende. Hr Lefrén: Jag har afven varit i tillfälle att höra åtskilliga af Bonde-St:s ledamöters tanka i delta fall, och de hafva slagit ut så, att de icke äto missbelåtne med det beslut, som de förut fattat; men skillnaden emellan mig och den siste värde talaren måste vara den, att han har hört på minoritetens tanka och jag på majoritetens. Majoritetens medlemmars tanka har jag händelsevis träffat, men han minoritetens.
Under sådana förhållanden är det fruktansvärd!, att Fransmännen icke skola fästa afseende på våra framställningar i delta ämne. Deremot är det temligen säkert, ja, alldeles gifvet, att en nedsatt tull på vin, skall medföra en minskad inkomst för Statsverket. Lika säkert, åtminstone så sannolikt som någonting kan vara, är att den ökade införseln af vin, hvilken af en minskad tull föranleddes, komme att öka utförseln af Bau - Den 22 Januari. 143 kens silfver. Sålunda förlorade Sverige både af detta och af Statens inkomst, utan att vinna hvad som åsyftades. Ilr Rosenblad, Bernh.: Om jag i det förslag lill tulltaxa, som jag afgaf, då jag adopterade Hr Karströms förslag med några förändringar, icke föreslog någon annan förändring rör:de artikeln vin, än ett förbättradt sätt för beräkningen af den varuqvantitet som skall förtullas, så var orsaken den, alt derigenom icke lägga hinder i vägen för de möjliga fördelar, som skalle kunna vinnas, medelst någon afhandling med den Fransyska makten i fråga om nedsättning i tullen å vin, i utbyte mot nedsättning i tullen å värt jern i Frankrikes hamnar. Det är mig icke obekant alt, under några och 30 år, det icke lyckats för den utmärkt skicklige man, som varit representant för den Svenska kronan i Frankrike, hvilkens förtjenster ingen i högre grad än jag kan erkänna och värdera, som vet till hvilken utmärkt höjd han upfyllt allt hvad medborgare inom hans fädernesland kunnat vänta af honom på den plats han bekläder, det är, säger jag, mig visserligen icke obekant, att, under 30 år, alla hans bemödanden i detta fall strandat mot de mäktiga, serskilda intressen, som i Frankrike dervid uprest sig. Det är mig icke heller å ena sidan obekant, att hvad vi kunna erbjuda del Franska handelsintresset i ersättning, icke svarar mot hvad Frankrikes förmenta handelsintresse anses upoffra genom ifrågavar. nedsättning; men å den andra sidan äfven bekant, att ganska starka förändringar inträffat i Frankrike på sednare lider och der skapat en makt, som, måhända förr än man tror, skall undanrödja de hinder, som hittills funnits, nemi. den allt mer och mer inför Europa stigande, — omdömets och förståndets, sorn gör sig gällande genom de stora efterdömen, som