Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom en oändlighet tolkningar, af hvilka den ena till en del förstört den andra, har högern till slut hamnat i det,som är grundvalen för alla deras tolkningar, nämligen monarkiens begrepp. Det absoluta veto måste ligga i monarkiens begrepp, derför måste det finnas. Till slut har förklaringen blifvit, att det icke är nämdt och egentligen icke behöfver inläggas, derför att det är så sjelfklart, att det alldeles icke behöfver nämnas. Derigenom har man således fått marken rödjad för tolkningar och det hela blir alltså ett historiskt och filosofiskt spörsmål. Vi veta alla, att den konstitutionela monarkiens begrepp är icke bland de fast begränsade; det räcker ända ifrån den nästan absoluta monarkien till en mycket genomförd folkstyrelse. Om man alltså vill känna en gifven konstitution, måste man, i fall tvifvel uppstått, historiskt sehvilken af de många möjligheter den verkligen är. Det afgörande för norsk grundlag är — att här icke var någon historisk gifven monarki, som genom grundlag skulle inskränkas, utan en alldeles oberoende lagstiftande församling — att på våren 18 J 4 hade den europeiska reaktionen ännu icke nått * fram till att manifestera sig; grundlagsgifvarne stodo ännu på den franska revolutionens grund — att grundlagen af 17 maj är äldre än kartan, som skulle försona det gamla konungadömet med liberalismen, och den franska konstitutionen af 1793 och den spanska af 1812 äro rentaf lagda till grund för densamma, men icke de äldre, gradvis utvecklade konstitutionerna. Det mest afgörande är likväl sjelfva grundlagens uppkomsthistoria. Jag skall blott anföra ett enda af de många exemplen, eftersom detta är alldeles afgörande. Under debatten om grundlagsförändringens antagande framlade Hegerman två alternativa förslag till betryggande mot förhastade förändringar; det ena förslaget var att konungen skulle hafva suspensivt veto, det andra att två tredjedels pluralitet skulle vara nödvändig. Hela grundlagen var redan voterad, så när som på denna sista paragraf. Om det på ett eller annat sätt fans ett absolut veto för konungen, skulle alltså det mer än förunderliga vara fallet, att man alternativt skulle hafva som garanti följande två punkter: antingen: absolut veto hos konungen och tvåtredjedels plu-ralitet
Bankens fordran för den obetalde folie-afgiftcn derefter blifvit i Räknings hafva rens concurs bevakad, samt bemälde Revisorer, lill förekommande för framtiden dera!’, att Banken icke måtte vidkännas några förluster i dylika fall, anmodat Banco-Fullmäktige låta tillse, det assignering icke skedde å någon enskild persons räkning i Banken till bögre belopp, än att dan folie-afgift, sorn Banken tillkorome, alltid kunde gedlgöras af å räkningen innestående behållning; så hafva Banco-Fullmäktige, ianledning deraf, efter vederbörandes hörande, förklarat, att enär, likmätigt föreskriften i i/jo §. af Banco-Reglementet, folie-afgift beräknas efter antalet af ingångne assignationer samt full visshet om assignationernes antal icke kunde vinnas, ej eller räkning öfver den belöpande folie-afgiflen för ett tilländalupet år utskrifvas, förr än collationering af assignantens räkning i Banken blifvit verkställd, hvilken collationering kunde, ulan äfventyr lör räkningshafvaren, fördröjas intill slutet af Januari månad, och då för öfrigt det icke vore för vederbörande Kamrerare ij Depositions-Afdelningen möjligt, alt vid hvar och en inkommande assignation uppgöra en calcul öfver den belöpande folie-afgiflen, emedan en dylik calcul, som förutsatte behofvet att öfverräkna antalet af alla ditintills inkomne assignalioner och att derå vinna controll skulle med'aga den tid, som for assignalioners aprobaLion och bokföring erfordrades, ansågo Banco-Fullmäktige olvanberörde, af Revisorerne framstäldta förslag, såsom overkställbarl, böra förfalla.
Herr Loricks, Ig il 8. Det ar med förfartningarne aldeles enligt, attOKcerare wid helaSweriges Armce böra njuta fri Inkvartering. De hafwa ock altid erhållit den, dels i Kronans hus, enär sadant warit at lilga, dels genom de Städers försorg, hwarest de warit förlagde, och dels i penningar; i hwilket sednare fall den utgätt för de 144 Den 3 Mars. wärfwade af Stats-Werkst, och för de Jndeltst svin ej hafwa LarEers-hus pa sine Boställen, hav den blifwir och blir tildelad af den under KonglKrigs-Lollegium lydande Boställs-Lgllsn. Da närwarande öfwerläggning med sä mycket skäl har til föremal, at efter möjligheten tilfredsställa vkLcerarns wid Kinsta Armeen för det lidande, som träffat dem, bör wäl ingen af de förmaner, som åtfölja -den tjenst, hwarpä de innehafwa Fullmagter, dem stantagas. Och jag bekänner derföre upriktigt, at min önskan ar upfyld, da staga äfwen upstatt om deras rätt til Inkvartering i penningar, ty sedan de tappert facktat för Fäderneslandets förswar, äro de nu i saknad af rum pä sine Boställen, eller i sine Larnirons-orter, och derföre, ehuru obetydeligen inkvartering i LontLlN än mä wara efter Förfatrningarnes föreskrift, anser jag dock för min del desse OIkLerare berättigade arden erhålla; men i hwad man Boställs-Låssan mä utsträcka sik deltagande uti utbetalningen deraf, ankommer pä wederbörligt förordnande.
FJERDE CLASSEN hestår af enkel redskap med både mäsk värmare och rectifications-apparat; Hvartill kominer FEMTE CLASSEN innefattande all sådan redskap, vare sig den så kallade dubbla pistoriska apparaten, eller af annan ännu ej känd uppfinning, sorn icke kan hänföras till någon af de föregående fyra classerne. Vid bränvins-tillverkning med redskap i hvardera af förestående classer må panna drifvas genom eldens verkan, antingen omedelbart på pannan, eller ock medelbart genom vattenånga från serskild panna, som antingen omgifver den förra eller är ställd på större eller mindre afstånd från densamma. Lösa halsar må icke till någon redskap begagnas och i följd deraf icke eller oförseglade innehafvas. i §• 14- Då bränvins-brännings-redskap förfärdigas på bruk, i stad, köping, eller på landet, vare den, som redskapen tillverkat, vid bot af 33 R:dr 16 sk. Banco, skyldig, innan han bränvins-redskapen från sig lemrtar, ej mindre att förse panna och balt, äfvensom då löst bröst, rectifications-apparat eller mäskvärmare tillhöra redskapen, desse sistnämnde apparater med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade Landtmätare eller Justerare, för hvilken tillverkaren noggrant bör uppgifva redskapens beskaffenhet lill alla dess delar; missleder han Justeraien med falsk uppgift, vare bot samma. Då förändring af bränvins-brännings redskap, genom nya bottnars eller aftappnings-rörs insättande, hattens ändring till form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller rectifications-apparat, eller annorledes vidtages, skall redskapen ånyo af Justeraren mätas och, om rymden undergått förändring, ånyo stämplas, och den förra stämpeln utplånas, samt nytt mätningsoch stämplings-bevis uttagas; och vare den, som ändringen verkställt, skyldig att, på sätt och vid ansvar, som i i;sla mom. stadgas, örn uppmätningen och stämplingen föranstalta. Sevillu, och Ekon.
Regementsläkarens förklaring, som bifogas och vid hvilken förklaring, såsom efter min åsigt fullständigt upplysande, jag icke har något att tillägga. Stockholm af Kongl. Flottans StationsbefölhalVares Kansli den 10 Februari 1852. C. S. ANNERSTEDT. L. S. Carl L. Martin. — 296 — Stockholms stations Kammarkontors förklaring, i anledning af 1851 ars Revisorers anmärkningar vid nämnde stations räkenskaper. Till Herr Stationsbefälhafvaren vid Kongl, Maj:ts Flotta i Stockholm! Med anledning af mig communiceradt transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskning af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1848 och 1849, får jag vördsammast förklara: att Rikets Ständers Herrar Revisorers anmärkning är ett formfel, som ej kunde undvikas, då ifrågavarande 2,379 R:dr 9 sk. 4 rst., såsom stationens fordran, skulle uti liqviden med Kongl. Förvaltningen af sjöärendena balanseras till år 1850, och jag således, för att få liqviden att gå ihop, äfven måste upptaga beloppet å motsatta sidan; hvarföre ock, uti så väl liqviden som kapitalräkningen, jag åtskiljde hvad Kongl. Förvaltningen redan lefvererat och än ytterligare skulle komma att lefverera. Den Kontoret communicerade handling varder härhos vördsammast återställd. Stockholm af Kongl. Maj:ts Flottas Kammar-, sjömilitieoch varfskontor den 9 Februari 1852. H. 11. Krut mejer. Regementsläkarens vid Stockholms station förklaring, i anledning af en utaf 1851 ars Revisorer gjord anmärkning vid granskningen af räkenskaperna för nämnde station. Till Herr Stationsbefälhafvaren vid Kongl. Maj:ts Flottas Stockholms station!
Jag har väl nyss b"gärt, att ifrågavarande mål måtte få hvila på bordet till nästa Plenum, men sedan Friherre Åkerhjelm så fullständigt utredt detsamma, samt framställt de skäl hvilka tala för den föreslagna redactionen, afstår jag från min ofvannänmde anhållan, samt tillstyrker äfvea 518 Den 27 Junii f. m; för min del att berörde redaction ma af Rid-* derskapet och Adelö antagas. Hans Exodlence Herr Grefven och LandtJMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade till den behandling 56 §. RegeringsFormen stadgar god känna Utskottets uti ifrågavarande Memorial föreslagne nya redaction af 102 §. Regeringsformen. Bifölls. Herr Cederschjöld anmälte till Protocollefc sin reservation och protest emot Ridderskaj>sts och Adelns beslut. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 23 dennes aflåtne, och den 25 derpå följde på bordet lagde, Memorial, angående val af Deputerade för RiksStånden till förrättande af de årliga Revisionerne Öfver Riksens Ständers BancoDiscontVerk. Hans Excellence Herr Grefven och Landtb fåarjkalken hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade samma Memorial gilla, samt uppdraga åt RiddarhusDircctionen, att hädanefter som hittills årligen utse tvenne Revisorer af Ridderskapet geh Adelö, hvilka Den 2 7 Jtmii f. nu borde deltaga uti Revisionen af BancoDiscont* Verkets förvaltning och räkenskaper. Bifölls.
I öfverensstämmelse med ofvan åberopade § i Regerings-formen, böra fullmägtige i Riksgälds-kontoret å det större kreditivet erhålla en förseglad anordning, hvilken, i händelse af samma kreditivs lyftning, och sedan riksdagskallelsen blifvit i hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord, får af Fulimägtige brytas; och torde för denna anordning vid innevarande riksdag bibehållas samma lydelse, som vid sednast förflutne riksdag af Rikets Ständer godkändes och sedermera iakttogs vid utskrifningen af den Fulimägtige då tillställda anordningen å enahanda kreditiv. Stats-Utskottet får alltså föreslå, att nu ifrågavarande anordning måtte komma att lyda sålunda: »Till Fulimägtige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor. Sedan Rikets nu församlade Ständer till ett belopp af 3,000,000 R:dr R:mt fastställt den summa, som enligt Regerings-formens 63 § skall vara till utbetalning från Rikets Ständers Riksgälds-kontor anvisad, för att af Kongl. Majit vid infallande krig lyftas, så varda, i kraft af nämnda § och till följd af Rikets Ständers beslut, Fulimägtige i Riksgälds-kontoret härmedelst förständigade och bemyndigade att, vid det i samma § förutsatta fall och under derstädes stadgade förbehåll, omförmälda kreditivsumma af Tre millioner Riksdaler Riksmynt Kongl. Majit tillhandahålla, samt, enligt Dess nådiga disposition, i föreskrifven ordning utbetala. Stockholm den På Rikets Ständers vägnar För Ridderskapet och Adeln, För Preste-Ståndet, För Borgare-Ståndet, För Bonde-Ståndet.» I likhet med hvad under sednare riksdagarne skett, torde denna anordning varda underskrifven af Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän samt Statsutskottets ledamöter, och vid riksdagens slut få, i utbyte mot den af sednast församlade Ständer utfärdade anordningen, genom Stats-Utskottet Fulimägtige i Riksgälds-kontoret tillställas. Stockholm den 19 Oktober 1860.
Domstol i vexelmål är Rådstufvu-Rätt i den stad, der svaranden ariträilas, eller, om han sig å landet uppehåller, Rådstufvu-Rätt i närmaste stad, der Rådstufvu-Rätt finnes. L>g T?:''kotfrt* firiSnkundt V.-, < g §■ 57- Stämning, sorn hos Ordförande i nyssnämnde Domstol begäres, sk all genast meddelas, samt målet utsättas alt företagas antingen samma dag, om Rätten är tillsamman och svaranden så till hand, att han, efter er* hållen kallelse, vid hemtnings påföljd, kan sig infinna, eller ock å näst* infallande rättegångsdag, då svaranden anses kunna sig inställa. Pröfvar Domstolen ingen laglig undskyllan för krafvet hafva förekommit, lillhälle då svaranden genast detsamma fullgöra, vid påföljd, att eljest genast träda i häkte, intill dess målet är afgjordt, och käranden till fullo godlgjord. Hvad dömdt är, må genast utmätas, dock med rättighet till vad under Hof-Rätt, dervid dea vinnande eger emot borgen lyfta hvad honom lilidömdt blifvit.” Och har, vid Herr Grefve Frölichs motion, Herr Adolf Göran Oxehufvud afgifvit anmärkningar, som fått remissen till Utskotten medfölja. Vid förehafvande af dessa motioner uti de sammansatta Bancooch Lag-Utskotten, hafva Utskotten stannat i den åsigt, att Banco-Utskottet allenast hade att yttra sig i fråga om det inflytande den åsyftade lagstiftningen för inrikes vexlar må anses ega på realisationens bestånd och på allmänna rörelsen, men att åt Lag-Utskottet skulle öfverlemnas, alt i öfrigt Utlåtande i ämnet afgifva, hvarefter bägge Utskottens yttrande kororae att i ett Betänkande till Rikets Höglofl. Ständer ingå.
Det är olyckligt, att denna näring skall vara så skuldsatt, och önskligt vore, att den kunde komma i ett fördelaktigare tillstånd; men att söka uppnå detta mål på det sätt, den värde talaren föreslagit, memi. att alla skuldsatta jordbrukare först skulle bringas till ruin, anser jag vara så radikalt, att det ligger i samhällets intresse att söka förebygga en sådan ytterlighet. Nu vore meningen att söka afhjelpa det onda Den 126 Mai e. m. genom att utgifva ifrågav:de obligationer och att sålunda genom att tvinga den jordbrukande allmänheten till successiva besparingar skapa kapitaltillgångar, hvilka skulle komma jordbruksnäringen till godo. Man har sagt, att den föreslagna åtgärden skulle komma att förminska bankens förmåga att upprätthålla myntvärdet. Om så i ringaste mån vore förhållandet, skulle jag visserligen vara den siste att förorda en dylik åtgärd; men någon sådan påföljd är deraf ej att befara, enär den tvertom kommer att föröka bankens säkerhet. De nu rådande förhållanden äro af vida farligare beskaffenhet för banken, enär en mycket mera oinskränkt magt nu är lagd i fullmägtiges händer. Också har det i följd af innehållet i förev:de paragraf inträffat, att fullmägtige bundit en stor del af bankens medel sålunda, att de ej kunna lösgöras. Man har vidare anmärkt, att Utsk:t ej uttryckligen bestämt, af hvad beskaffenhet de föreslagna obligationerna skola vara. Om man emedlertid läser de punkter af förevarande Betänk., hvilka beröra detta ämne, och dermed jemför det Betänk., som under förmiddagens plenum förevar till behandling, så kan enligt min tanke någon villrådighet ej uppstå derom, att de skola vara af beskaffenhet, att lätt kunna afsättas. Meningen är endast att söka befrämja omsättning af Hypotheksbankens obligationer, och att Fullmägtige ej skola vidtaga den föreslagna åtgärden förr eller vid andra tillfällen, än fördelaktiga vilkor erbjuda sig och bankens tillstånd det medgifver. Enligt nu gällande föreskrifter skulle jag för min del anse mig alldeles förbunden att uppköpa sådane obligationer, som fullmägtige köpt.
I länshäktena qvarblefve alla de, hvilkas ransakning vid underrätten vore slutad, men berodde af högre rätts pröfning; och endast de öfrige komme att sitta i underrätternes häkten. Nu kan det likväl hända, att hela det till en domsaga hörande fångantal, som på detta sätt oftast finnes fördeladt, någon gång sammanstöter odeladt i domsagohäktet, och deremot en annan gång tinnes församladt endast i länshäktet. På båda dessa ställen måste således finnas plats för hela antalet. I länshäktena är dock föränderligheten minskad derigenom, att icke alla underrätter på en gång kunna dit aflemna hela sitt antal af fångar eller på en gäng derifrån uttaga hela antalet. Emot de fångar, som från den ena inkomma, utbytas nemligen de, som vid samma tid utföras till en annan. Cellernes antal i länshäktena kan således onekligen något minskas, i fall förslaget till cellfängelser vid underrätterna går i fullbordan. I dessa senare åter blir det nödvändigt, att på alla ställen linnas så många celler, att alle de domsagan tillhörande fångar kunna der på en gång emottagas. Och dessa fångars antal får icke vara knappt beräknadt, utan fullt så stort, som det högst kan blifva. Så kan det icke vara beräknadt uti förslaget till domsagornes reglering, då hela antalet af celler i underrätternes häkten der uppgår endast till 2,081, men antalet af ransakningsfångar på en gång, sådant det för hela riket dessförinnan och hittintills veterligen högst varit, eller i April månad 1846, uppgått till 2,391 *). Äfven detta sednare tal är dock ostridigt här för *) Upptaget i min berättelse för år 1848 på den månadsvis uppgjorda förteckningen (sid. 81) ehuru December månads antal blifvit i sammandraget på föregående sida genom misstag i stället utfördt. 45 ringa; ty summan af hvad fångantalet för alla rikets orter samtidigt högst varit är icke lika med summan af de högsta fångantalen på hvarje ort. Vöre beräkningen i regleringsförslaget gjord efter dessa i hvarje ort dittills inträffade högsta antal af fångar; så skulle den oundvikligen hafva uppstigit till vida högre belopp.
Diskont aflemna sin förbindelse att En för Alla och Alla för En ansvara RiksgäldsKontoret för all deri förlust, som Riksgälds Kontorets vid Utredningens slut möjligen skulle kun - Underdåniga Skrifvelseri 6*3 lfa fa vidkännas på sitt förskott till de Räntebetalningar, hvilka i denne punkt skola omnämnas, komma Götheborgs Diskonts öfrige Skulder (Bäti. kens fordran för Kreditivet af 200,000 R:dr undantagen) jemte dertill sammanslagne Räntor beräknade efter det uti sjelfva Förbindelserne utsätta belopp intill d. i November 18x7 samt ifrån den dagen eller, om Kapitalen skulle vara uppsagda inom d. 1 Oktober samma år, ifrån förfallotiden efter Sex procent intill den dag Liqvidationen i Riksgälds-Kontoret innevarande år kan taga sin början, att då godtgöras till En Femtedel kontant och till de återstående Fyra Femtedelarne genom Riksgäls-KontOreis Obligationer, stälde att inlösas på fyra år, till räknande från utgifningsdagen, med en fjerdedel årligen och sex procents årlig Ränta. ia. Derest åter Götheborgs Diskonts Direktörer icke skulle vilja ikläda sig en så beskaffad förbindelse, som n:te Punkten omförmäler, kommer å Götheborgs
I Sept. 1&34. skrifning af återstående capitalet, utan äfven den af Stats-TJtskottel tillstyrkte prolongation afbetälnings-terminerne, jemte den likaledes tillstyrkte eftergift å räntan; JN:o 227, i anledning af Riksdägs-Fullmägtigen från Vester-Norrlands Län Nils Strincllunds motion, om anvisande på Riksgälds-Conloret af ett creditiv af i,ogo,oqo Rdr för spanmåisundsättningar vid inträffande svårare missväxtår; Bifölls; N:o 228, i anledning: af erhållen återremiss af Betänkandet iy:o i56, rörande Herr af Robsahms, Carl Reinhold, motion, om inlösen för Statens räkning af godset .Ekolsund i Upsala Län; Lades till handlingarne; N:o 229, i anledning af Herr von Troilar E,f motion, att åt Riksgälds-Contoret må uppdragas,. att årligen upptaga lån emot ouppsägbara obligationer, för att åter utlånas, emot inteckning i jordegendom; Bifölls; N:o 23o, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets Utlåtande lN:o 142; Lades till handlingarne; N:o 23i, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N.'o i65; Lades till handlingarne; N:o 232, angående Löfås Silfververk; Bifölls; °ch |\:o 233, i anledning af väckt motion, om uppliäfvande af skattlaggningarne å mjöl-och sågqvarnar samt valkoch stampverk; Gillades. Sj D. Remitterades till Banco-Utskottet en af Per Jonsson från Öland vackt motion, om preglande af medalj öfver den. beslutade, realisationen. Den 1 Sept. i83'4- F rån: Hög lo fl. Ridderskapkt och Adelis. S. D.
Under behandlingen af denna punkt har öfverläggningen öfvergålt från uppskattningsfrågan till indelningsverket och dess fördelar och olägenheler. Hr Lagerhjelm, med hvilken jag i allo instämmer, har så grundligt utvecklat frågan, att jag icke har något att tillägga. Endast ett par exempel ur min egen erfarenhet tager jag mig friheten anföra. Jag har tjenat vid ett reg:le, der Chefen, tre Majorer och sju Kompanichefer bodde på sina boställen; jag har sedan varit vid ett reg:te, der endast två Kaptener begagnade boställena, och slutligen har jag i Blekinge haft tilllälle alt se en indelning, der befälet icke bor inom kompanierna; ty den officer, som kommenderas att såsom kompanichef vara inom kompaniet, stannar der icke längre, än han är tvungen, och om en stad finnes derinom, bor lian vanligtvis der, äfven om den är belägen i den afiägsriaste delen af kompaniet; och dock måste jag till Svenska folkets heder säga, att båtsmännen äro bättre än man efter theorien kunde vänta, ehuru många olägenheter, såsom man af rotehållares och manskapets klagomål kan se, äro följd af att befälet icke bor inom kompanierna. Då jag således sett saken från båda sidorna, är det naturligt, att jag kommit till den fasta öfvertygelsen att boställena icke böra borttagas. Hvad angår frågan om uppskattningen, så medger jag, att löner, som utgå in natura, icke kunna bibehållas vid en fix siffra, och att omreglering efter viss tid måste ske. Men jag tror icke, att det här föreslagna sättet är det bästa. Afven häruti har jag någon erfarenhet, då jag varit med om boställsvärderingen år 1833, och dessutom sett hvpotheksvärderingar hållas. Någon fullt tillförlitlig method finnes icke, men jag tror att man kommer värdet närmast genom bevillningstaxeringen, och fastän boställena icke varit föremål för försäljning, kunna de jemföras med andra egendomar i orten; och det egna intresset hos jordegarne inom kommunen gör att värdet icke sättes för lågt. Uppskattning måste dessutom ske årligen, då en egendoms värde genom odling o. d. ofta förändras.
» Baron känner sig sårad? Kanske jag varit för ärlig. Man är det någon gång och får alltid undergå penitens sedan. Jag har själf ålagt mig min. En ensam kvinna spelar i de flesta fall samma lott som en vårdslösad blomma, hon tynar bort. Vi äro parasiter, flertalet af oss, men jag vill åtminstone vara en hederlig parasit, inte taga platsen för en annan. » » Hvilken annan? » » Er blifvande hustru. » » H v e m skulle det vara? » » Hon i rosa eller hon i blått, som fördes ut af mamma i vintras, som fick dansa alla danser, som hade ' förtjusande roligt ', och hela kvällen var omringad af kavaljerer. Ser ni inte henne för er, den lilla späda, mjuka idealkvinnan, hemmets solstråle, hon som icke har älskat gränslöst, lidit gränslöst och slutligen lärt sig glömma och börjat flirta igen. En kvinnas förgångna blir hennes fiende en gång, när det gäller n y insats i lifvet. Och nu adjö, herr baron, sök henne en vinter till, men leta bland de dansande. » Han bugade sig stelt. Hans och hennes förmögenhet skulle passkickats mot gränsen. Vi tillställa Eder en allvarlig A-ädjan om hjälp i detta stora företag. f / e /; / Grivas. Fosterlänska sektionens ordförande. Calliroe Parren. Sekreterare. Bidrag kunna insändas dels till red:n af tidningen Idun, dels direkt till kassaförvaltaren i svenska kvinnornas nationalförbund, fröken Hulda Lundin, Stockholm, Brunkebergstorg 2. Baka, baka k a k a. Vi gjorde häromdagen ett besök i k. hofleverantörflrman C. AV. Schumachers nyanlagda bageri för delikatessknäckebröd här i hufvudstaden. Då denna sista utvidgning af det välkända bageriets lokaler upptagit och utvecklat alla tidsenliga idéer på storbakets område, och då i detta bageri för första gången uteslutande kvinnlig arbetskraft få, enkla ©ch bekväma handgrepp.