Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer hafwa således förmodat, att Rikets gäld en gäng stulle lill fullo kunna betalas, och i och med detsamma nöd» Den n NovemberZ29 nödwändigheten af RiksgäldsContoireks tillwarelse Upphöra; deremot är Allmänna BrandförsäkringsWerket en sä bestaffad Inrättning, akt desi föremal aälid och sä lange Hus och Byggnader existera, stall förblifwa enehanda. Da alla uppläningar lör» sätta behof, att nyttja främmande penningar, tyckes del wara uri sjelfva sakens natur, att Lantagaren, sa framt nagoil witz äkerbetainings tid icke ar bestämd, aldrig kan fränkännas den rättighet, att efter stedd uppsägning, äterbekala ett Capital, hwiiket, i afseende pä Räntan, som för delsamma mäste erläggas, stu.le wara honom till last. En sadan rättighet, som tillkommer hwarje Läntagare, har StatsUtstotret, i anledning af det anförda, trott äfwen tillkomma RiksgäldsConloirek, utan att pä något sätt wara insträntt genom 1782 ärS Kongl. Reglemente, sä att RiksgäldoConloiret hwit» ken tid som haldst kunnat afsäga sig att förränta VrandförsäkringsFonden, om oek de ifrän början stadgade wilkor, uppå Direclionens af Almänna BrandförsäkcingsFonden gjorde prvgositlon. icke kommit akt förändras. Kongl. Majtts Nädiga Rescript till Dircetionen af Allmänna VrandchrsäkringsFonden af den 29 Mars 1808, (Bil. Lik. A) synes ock sälta utom a lt kwifwelsmäl, att Riksgälds CoNtviret icke någonsin warit bundet af 1782 ärS Kongl. Reglemente, att bryta gemenstapcn med Allmänna BrandförsärrinqsFvnden, om Conttnret ställe sa för godt sinna: Orden lyda salunda: "sä ehuru - Zjerde Band. Nw 67, 68. det ZZv
För dem, hvilka af sådan anledning erhålla en utsträckt beväringsålder, utgår densamma med slutet af det år, under hvilket de inträda i femte klassen; dock må de ej längre än till uppnådd ålder af 40 år i beväringspligten qvarstå, äfven om de först under det 36 året eller sednare inmönstras och vapenöfvas. to p. 16. p. 10. p. 54, p. 55. p. 10. p. 48. p. 10. p. 54. p. 55. p. 10. p. 55. 27 * g 2 ‘g g \ Vill egare af Båtsmans-, Ryttareeller ständigt knektehåll, som är 7 § » till utskrifning förbunden, sjelf utgå för ledigt rusthållsnummer eller rote, och har han sig dertill anmält, samt bevisligen antagen blifvit, vare honom ovilkorligen förbehållet att, i likhet med beväringsmanskapet, afgå från krigstjensten vid slutet af det år, med hvilket hans beväringspligt skulle tilländagå; om ej annorlunda med delegarne i p. 10. rusthållet eller roten är öfverenskommet. Art.: Om befrielse från bevaringspligfen eller från personligt fullgörande af densamma. § 7. Mom. i.
Anmärkningar af olika beskaffenhet äro häremot gjorda. De innehålla: dels ett bestridande af hela anslaget. Skälen härtill innefattas uti anföranden: inom Ridd. oell Adeln af Herr CederschöldP. G._, som dock, tillika förmält sin afsigt ingalunda vara att beröfva * 1 v 42 Stats-XJ tskottets Vetenskapen något slags understöd; alt a förtjente Läkare i Stockholm skola förut med framgång förestått den ifrågavarande Machinen, hvarföre de icke haft någon lön, men funnit sig belåtne med de betjenades tacksamhets offer, och att SundhetsColIegii Vaktmästare äfven skola såsom en förmon sökt befattningen att kringdraga skifvan: att Electricitetens nytta till Sjukdomars botande varit länge känd: att sättet att begagna densamma vore detsamma nu som förr, och att om någon nv upptäckt skett, den borde bidraga att bota så många ilere och i samma mohn öka vedergällningen; inom Vallofl. Borgare St ände t af Hr Stahleatt anslaget vore öfverflödigt, då en Electricitets-Appaj-eille förut är att tillgå vid Seraphimer-Ordens Lazarettet: att vedergällningen till en arbetskarl, i56 R:Jr årligen för kringdragning af skifvan vissa timmar af dagen vore för hög, då årliga anslaget för en HofRättsPost icke blifvit upptaget till mera än 120 R:dr: att den till reparation af Machinen afsatte Summa , 132 R:dr, jemväl skulle vara öfverdrifven, och att Machinen derförutan vore afsedd egentligen för Hufvudstadens innevånare; samt inom Ilederv. BondeStåndct af flere Ledamöter j som alla instämt deruti, att Landet icke borde skatta för en Inrättning, hvaraf endast Hufvudstaden emottoge nyttan. dels påstående om anslagets nedsättning till 200 eller högst 3oo R.dr B.coi derföre blifvit åberopadt bos II. Ridd. och Adeln af Herr Rosenqvist af Åkershult: samt hos Vallofl. BorgareSlåndet af Herr Leffler, att
Herr Printzensköld, Carl: Jag bär flere gånger tillförene haft tillfälle att uttala min öfvertygelse i detta ämne. Jag instämmer sådelés nu endast i alla afseenden med Herrarne af Billbergh och von Hartmansdorff. Men Herr Tham har yttrat åtskilliga satser, som torde påkalla någon vederläggning. Herr Tham har nemligen yttrat sin förundran deröfver, att Herr von Hartmansdorff vågat taia om godtycklighet hos Taxeringsman. Jag vill ej bestämdt påslå, att den kan ega rum, men såsom exempel, om ej på godtycklighet, åtminstone på uppenbar försummelse, får jag nämna att det i en Stad handt, att Taxeringsmännen förglömde påföra Stadens innevånare en bestämd stadgad utskyld, hvilken ej eller observerades i PröfningsCommitte'en; utan först i KammarRällen gjordes anmärkning derom, och KammarRätten beslöt, på grund häraf, att Taxeringsmännen borde påföra Staden denna utskyld. Men detta funno Taxeringsman - Den 12 Augustuf. rn. nen för sig så förnärmande, att de uti ert till Kongl. Maj:t ingifven skrift förklarade, att det vore elem likgiltigt om utskylden utgick eller ej, blott de ;undsLuppo KammarRättens åläggande. Jag hemställer om icke vid sätrane förhållanden conlroller äro nödvändiga, för alt motverka godtycklighet hos Taxeringsoch PröfningsCommitteerna. Herr Tham har vidare undrat derpå, att KammarRätlen aldrig användt sin anmärkningsrätt, för att nedsätta, utan endast för att upphöja Taxeringsvärdet. Men vid närmare granskning af BevillningsFörordninsen torde Herr Tham finna, att den innehåller ett bestämdt stadgande, att.KammarRätten ej eger rättighet lill nedsättning, utan att besvär af den skattskyldige blifvit anförde. Herr Munck af Rosensköld har talat orti Municipal-Inrättningar, och Folkets rättighet att beskatta sig sjelft.
I anledning hvaraf Herrar Fullmägtige, uti afgifvet Utlåtande, anfört, att då, efter antagen och hittills bruklig ordning, uti Landsböckerna icke finnes särskildt Conto för Riksgalds-Contoirets Fonder, utan Bevillningen, så väl som Contoirets öfriga intrader, af alla Uppbördsman sammanblandas i räkning gemensamt med Stats-Verkets och andra inrättningars medel, och på enahanda sätt föras af Lands-Contoiren , så skulle någon jemförelse imellan Landsböckerna i sådant skick och Summariska räkningarne svårligen kunna verkställas. Någon tillförlitlig säkerhet derom , att alla Contoirets anslagna Fonder blifva behörigen redovisade, tr® derföre Herrar Fullmägtige icke kunna vinnas på annat sätt, än att alla Uppbördsman anbefallas, att öfver de medel, som för RiksgäldsContoirets räkning inflyta, sluta särskild Hufvud-bok och föra alldeles afskillda AfkortningsLängder, hvilka, tillika med öfriga Verificatio-, ner, uti särskildta band inneslutas och till Kammar Rättens granskning öfverlemnas. Den ifrågakomne jemförelsen imellan dessa Lands böcker och till Riksgälds-Contoiret ingående Summariska räkningar kunde derefter verkställas sålunda: att, sissla^ de^a sistnämnde inkommit och uti Rikfe.- 528 Den 5 Juli. Riksgälds-Contoiret blifvit pröfvade i alla de delar , som derstädes kunna Controlleras; såsom Balancernas öfverförande, gjorde levereringar och. afförde Remiss-lagen, behörigen bestyrkta afskrifter af Summariska räkningarne skulle tagas uti Riksgälds Contoiret och Kongl. Kamrnar-Rättert tillställas, med anmodan, att, när Lands-böcker* na dit inkornmit, låta med dem jemföra meranäinnde räkningar, samt, efter det sådant blifvit verkställdt, borde af Kongl. Kammar-Rättens Revisions Contoir meddelas intyg å de uti Riksgälds-Contoiret förvarade Original räkningar, huruvida och i hvad måtto öfverensstämmelse eller olikhet förekommit.
En mera betänklig sak är visserligen den smugling af Danskt bränvin, som, att döma efter de å södra och vestra kusterna tidt och ofta skeende beslag å dylikt gods, derstädes pågår; men just beskaffenheten af nämnde beslag, dervid större fastager mindre ofta anträffas, visar, alt det qvantum bränvin, sorn på detta sätt inlurendrejas, i förhållande till hela den inhemska produktionen, ej kari vara särdeles betydligt. Om än således ifrågavarande smugling kan utgöra ett skäl att ej höja tiilverkningsafgiften utöfver det nu varande beloppet, anser Utskottet den likväl icke böra verka till någon nedsättning af berörde afgift; hvarföre Utskottet tillstyrker, att afgiften för bränvinstillverkning fortfarande må utgå med 60 öre för hvarje tillverkad kanna, bränvinet beräknadt till den styrka, som i § 4 omförmäles. § 42 (20). Vid denna § äro inotn Bonde-Ståndet förslag väckte af Anders Trulsson från Blekinge län, att tiilverkningsafgiften icke må behöfva erläggas i förskott; 16 Sammansatta Beoilln.-, Lag■ samt Allm. liesv. och Ekon.-Utsk. Het. JW 4. af Johannes Andersson och Sven Johansson från Elfsborgs län, att berörde afgift må få erläggas å den näst efter bränningen blifvande kronouppbördsstämma, samt af Hukan Olsson från Christianstads län, att det må stä branvinstillverkare fritt alt, derest han ej vill erlägga afgiften i förskott, antingen ställa till vederhäftigheten styrkt borgen lör afgiftens erläggande sednast inom utgången af Mars månad året näst efter del då bränningen skett; varande till stöd för den yrkade förändringen hufvudsakligen anfördt, att afgiftens nästan samtidiga inbetalning verkade tryckande på allmänna rörelsen, helst denna inbetalning skulle ske på en tid af året, då allmogen hade största svårighet alt skaffa penningar.
St:rs, år 1827, församlade Revisorers tillkänriagifvande uti Skrifvelse till Fullmäktige, att, sedan Sluiliqvid med f. d. Kongl. Fa* miljen blifvit uppgjord, ofvanberörde rubrik synes icke böra längre bibehållas, samt Fullmäktiges, i afseende på verkställigheten, härom gjorda anmälan, hafva R. St:r beslutat, att ifrågavarande rubrik skall ur Räkenskaperne försvinna, i hvilket afseende Skuldbeloppet, enligt framlidne Hans Excellence Grefve Oxenstjernas Förskrifning, kommer att föras på deri serskilda Förteckningen, som, enligt R. St:rs Beslut vid 1800 års Riksdag, utan sammanhang med Bokslutet, blott bifogas hvarje års Hufvudbok, med benämning af Förlorade Fordringar ; äfvensom Actierne i Södertelge Canal samt uti Trollhätte Canal och Slussverk skola, ( ^7 ) genom Fullmäktiges föranstaltande, å Stockholms Stads Audiens Kammare försäljas. S9- De, enligt 1823 ars Riksdagsbeslut, till Riksgälds Contoiret öfverlemnade Adier uti Götha Canal, utgörande i insatt Capital 35,000 R:dr, skola, tillika med den häraf tillkomne Motala Mekaniska Verkstads Obligation å 700 R:dr, försäljas på det sätt Fullmäktige pröfva lämpligast. — Skulle Actierne icke vara på antagliga vilkor försålde före den insättning, sorn å desamma bör ega rum inom den i5 nästkommande April , skall ifrågavarande insättning af Fullmäktige besörjas, innan Actierne åter till försäljning utbjudas. §• 94- Som StatsVerkets Skuld till Banken vid 1828 års slut, R:dr 4,401,432: i3. 2., hvari äfven inbegripes Bankens Förskott till TackjernsBergsIagens
Hr Ribbing, Arvid: Utom det orimliga i lagstiftningen, som Hr von Hartmansdorff efter mitt förmenande här tydligen ådalagt, eller att upsätligt gäckeri skall straffas mindre, än det som sker på fullt alfvar, ehuru af en felaktig öfvertygelse, utom detta, säger jag, måste jag beklaga, att, enl. hvad siste talaren gaf tillkänna, tankarne så allmänt lutade derhän, alt man skulle med böter och straffbestämmelser möta sådana villfarelser, som de ifrågavande. Man har önskat, att alla dessa frågor skulle afgöras vid ett kyrkomöte eller af en kyrklig öfverstyrelse, om hvars inrättande framställning blifvit vid denna Riksdag gjord, och jag tror, alt vi böra afbida tiden för inrättande af en sådan öfverstyrelse, ty förr eller sednare skola vi väl komma derhän, att en sådan varder införd. Jag får således, lika med Frih. Hjerta, och på de af Frih. Posse anförda skäl, anhålla om afslag på Betänk.; men jag medgifver, att jag af utgången i den föreg:de frågan blifvit nedslagen, och fruktar, att Den 21 Juni e. m. 405 det icke stort lönar att yttra sig. Utgången var visserligen att beklaga, men fastmera den stora pluralitet, som vid voteringen visade sig. Frih. Rehbinder: Jag hoppas, att R. o. Ad. skall finna, att det är nödvändigt återremittera Betänk., emedan i annat fall en allt för stor förbistring skall upstå deraf. Här har t. ex. Hr Printzensköld, om jag rätt fattade hans ord, yttrat, att i och med detsamma detta förslag antages, skulle 2 §:n i 1 kap. M.B:n anses annullerad, emedan straffet för gäckeri med Gudstjenst m. m. skulle, antingen det sker af lättsinne eller högmod, enl. LagUtsk:s förslag, alltid blifva 100 R:dr.
Ständer öfverlemnade att yttra sig om grunderne och] sättet för ensådan jemnkning, hafva Ständerne, med jemväl hemtad anledning af åtskillige inora Stånden gjorda framställningar, till pröfning företagit målet i hela dess vidd, eller allt hvad Extra Roteringen rörde, samt dervid återkommit ibland annat äfven till den frågan, huruvida Extra Roterings-skyldigheten skulle endast i Manskap utgå, i hvilket ämne Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga Skrifvelse af den 17 December 1823 närmare omförmäler, hufvudsakligen yttrat, det de bibehöllo den redan i underdåniga Skrifvelsen af den 8 Augusti i8i5 uttryckta öfvertygelsen, att afsigten med Extra Roteringens åtagande varit, att densamma skulle endast under krig utgöras och då allenast i Manskap, samt att Extra Roterings-skyldighetens förvandling från åliggandet att uppsätta Manskap till utgörande af andra praestationer således icke blott vore stridande emot Rikets Ständers Beslut om denna Rotering, utan jemväl rubbade en ibland grunderna för åtagandet af National-Beväringen, emedan, innan någon Kongl. Ma/. ls Nådiga Propos. N. o 6. 3 del deraf fick uttagas, Extra Roterings-Mankapet borde hafva utgått; i betraktande af hvilket allt Rikets Ständer beslutit, att Extra Roteringen vid påkommande behof deraf borde endast i Manskap utgå, samt att alla emellan Kongl.Majit och Kronan samt Extra Rotehållare afslutade Contraet, som innefattade förändring deruti, borde till all verkan förfalla; hemställande Rikets Ständer alltså, att Kongl. Majit täcktes om ifrågavarande Contracts upp häfvande i Nåder föranstalta. Vid underdånig föredragning häraf, har Kongl. Majit beslutit, att ali verkan af de, emellan Kongl. Majit och Kronan samt Extra Rotehållare ingångna Contraet skulle förblifva hvilande intill dess Rikets Ständer sig utlåtit, i anledning af den förnyade framställning i ämnet, som Kongl. Majit vill till dem aflåta. Kongl.
Kyrkans äktenskap skulle vara heligare, emedan det hade sin grund uti så kallade kanoniska lagar, af prelaturen uppställda på kyrkomöten; och emedan kyrkan föregaf sig med större säkerhet hafva förebyggt prostitutionen och de vilda äktenskapen, genom den offentliga och presterliga spiritualitet sorn genom munkarnes händer, ännu mera heligblefua genom coelibatet, skulle öfverstråla äktenskapet. Huru man bedrog sig härutinnan, visar de oupphörligt skärpta bestämmelser man nödgades vidtaga, mot det ständigt vexande konkubinatet, såsom en naturlig följd af de stränga och tvingande Kyrko-statsäktenskapen, hvilkas bigotta karakter så mången icke kunde underkasta sig. Då en trångbröstad uppfattning, som icke ville se någon skilnad mellan konkubmatet och det i sanning fria äktenskapet, som vi kalla civil-äktenskapet, och hvilket i äldre tider kallades del hemliga äktenskapet (emedan hemligt för kyrkan), så låg skälet dertill uti de förvirrade begrepp i alla förhållanden, som åstadkoms genom det skriftvidriga förhållandet uti Statens och Kyrkans intima förening. Härutinnan uttalar Luther sin oförgripeliga mening i sina särskilda skrifter, som i Lutherska kyrkans symbola, och rörande äktenskapet: att detta är och blifver en borgerlig sak, och, att man icke heller på detta gebit må sammanblanda det kyrkliga och det borgerliga. I sin skrift »om äktenskapssaker» (från 1530) uttrycker sig Luther sålunda: »Ingen, kan neka, att äktenskapet är en utvärtes, verldslig ting, såsom kläder och föda, hus och hem, och. underkastadt den verldsliga öfverheten, hvilket ju ock de många lagar kejsarne hafva gifvit härom, klart bevisar. Icke heller finner jag något exempel på i nya Testamentet, att Christus eller apostlarne hafva befattat sig med sådana ting, undantagande hvarest det berörde samvetsförhällaudena (som S:t Paulus 1 Cor. 7: 12 f. f.) och i synnerhet hvad angick förhållandet till de otrogna och okristna. Ty med kristna, är i sådana som alla ting, lätt att komma till rätta; men med de okristna, hvaraf verlden är full, kan man hvarken komma fram eller tillbaka, utan det verldsliga svärdets udd kommer till
Maj:ts Nådiga Proposition angående tillöknng i Arméens nuvarande kavalleri-styrka :V1I. 134, A. 134 Inbjudningar till Med-Stånden från Ridderskapet och Adeln: — att Idrena sig i Ridderskapets och Adelns beslut öfver Statsutskottets Utlåtande N:o 188. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Krigs-Collegii ombildning till en armée-förvaltning: VII 117, 143, A. 143. — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 194, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer i fråga om kostnads-ersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del resor i tjenste-ärenden: VII. 159, A. 159. — till Presteoch Ronde-Stånden, att biträda Ridderskapets och Adelns beslut i afseende ä Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 29, i fråga om ändring eller omarbetande af Landtmäteri-lnstruktionen och Skiftes-stadgan m. m., för så vidt nämnde beslut rörde Utskottets å sidan 2 i Betänkandet gjorda hemställan: VII. 259, A. 259. — att förena sig i Ridderskapets och Adelns beslut angående uppförande å den nya ltiks-Staten på Åttonde Hufvud-titelns ordinarie stat af ett reServations-anslag lill löne-lörbättring åt komministrar och kapell-predikanter m. fl.: VII. 283, A. 283.
Under vördsam anhållan om remiss häraf till det Höglofliga Stats-Utskottet får jag endast tillägga, att de för Stats-Utskottet nödiga upplysningarne i ämnet torde Motioner i Preste-Ståndet 1862. 265 torde kunna inhemtas af Proste-Ståndets underdåniga skrifvelse rörande denna fråga, upptagen i 14 § af Cleri Comitialis cirkulär för sistlidne riksdag. Stockholm den 29 November 1862. J. A. Säve. ft.O lill. Af Doktor J. A. Säve» Om anslag till en viigomläggning mellan Mariestad och Töreboda. Det är en måhända oftare begagnad, men derföre icke origtig bild, att såsom blodomloppet i menniskokroppen underhålles ej blott genom artorerna och de större blodkärilen, utan äfven genom den mängd af mindre ådror, som i mångfaldiga rigtningar genomlöpa dess delar; så äro i ett land de af Staten bekostade större jernvägarne eller stambanorna icke för sig tillräckliga, att till alla landsdelar fortplanta trafiken och lifva rörelsen, om icke derjemte finnas förenande vägar eller bibanor, som sätta mellanliggande orter i gemenskap med de stora genomgångslinierna, och sålunda både till dem frambära och från dem afhemta odlingens frukter. Westorgöthlands provins har af det allmänna blifvit hugnad med tvänne vigtiga kommunikationsmedel i norr och söder, nemligen med Sveriges blåa band, Götha kanal och med den vestra stambanan. Men genom en oblid skickelse har vestra delen af länet med Mariestad till gränsort blifvit nästan afskild och oberörd af begge dessa kommunikationslinier. Sedan en betydlig del af ortens spanmålshandel derföre flyttat sig åt andra håll, har Mariestad, oaktadt länsresidens och genom sitt gynnsamma läge vid Wenern och i en rikt befolkad del af Westergöthland ämnad att utgöra centralorten för länets rörelse, lidit en ej ringa afbräck och förminskning i sin handel, hvilken sätter hela dess tillvaro på det äfventyrligaste prof.
Dessa äsigter, oell rlen otvert^- gelse, ^ag kattat, att, rierest Doncte-8tänrlets nu egan,le an<lel i resiresentationen körringarles, slilille Zn^o Irunna uosistä elen borgerliga tverlrägt, som c^vätries genom clananciet ak lietta ili!rs-8>ällli, bvillret rällclat 8verige trän utlänrlslrt körtr^clr, anser .kag utgöra giltiga slräl kor väg,an att antaga ikrägavarancie töränciring ak llilrsiiags-Orciningens >5 H.; oeb 1 lol^i clerak Irommer jemväl elen föreslagna änöringen ak 22 §. att lortälla. 6 a Ak^sscr/e/l, ^V.'o o. Hetrskssniie cls i eib 8smmsnllgn^ säre8lg^ns körsncirin^arne i l 6:ts oell 8:<ie momenten sk 4r)'cl<sl!liet8-Körorcinin^en, 8ä sn86r ^g» 8et björris uteslutslniet sk en ^eriorl i lörrs momentet ielre utbärs nä^on verltIiA kärllättrin» »k ikräAsvsrsnöe I^A, 8om 8? en lrlsncl <ie vi^tiAsste tor brsrjs Isnii, cier Iivsr8 oell el>8 ^ei^anlizliet 8lial! njuts tillbörligt slr^^cl. Den ellentine msnnen bsr ^rligler stt u^jlk^IIs, oell sär iebe s8i<io8ätt», ilvsci Ksgen 8ts8gsr. 4Iti clet tsll, llvsrorn bär är krsgs, är <iet en krivillig llsmilin», stt me^ilels viltne8-int^g.
Krono-lägenhet eller annan tjenlig utväg kunde uppgifvas, understödja en större Saltpettertillverkuing, till undervisnings meddelande uti denna haudterings alla delar, samt till skickliga Salfpetter-Sjudares danande. Skulle ledig Krono-Lägenhet för en så beskaffad Plant-ladas inrättning gifvas, vill Kongl. Maj:t i Nåder pröfva och förordna om inrättningens anläggande och hvad dervid iakttagas bör; men om enskildt Man åtager och förbinder sig att ä sin egendom anlägga en sådan, så vill Kongl. Maj:t derföre anslå premier; Och arnar Kongl. Maj:t uti den om denna Näringsgren och Gärdskyldighet framdeles utfärdande allmänna Författning noga föreskrifva, huru pröfningen af varans duglighet bör ske, och dervid, till Innevånarnes lättnad, fästa ansvaret i synnerhet vid Kronans Sjudare-Manskap och Uppsyningsman, så vidt som de vid tillverkningen varit begagnade. Emedlertid skola Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ofördröjligen inkomma med underdåniga Berättelser, huru föregående 2:dra, 3 :dje och. 4:de punkter blifvit •verkställde. ' 5:0 3U Deri 8 Mars. 5:0 Länens öfrige Saltpetter-skatt underkastade Innevånare, som för sjudningen af deras Saltpetter-jord behöfva Sjudningspannor, kunna, på anmalan derdm hos Kongl. Majus Befallnings, hafvande, erhålla sådana på förskott af Kongl. Maja och Kronan, emot vilkor att ersätta förskottet af den betalning 1 R:d. 24 sk., som Hemmansagarnevid Saltpetter-skattens utgörande tillkommer, hvarom öfverenskommelse; inför. Landshofdingarne vid de i 2:dra punkten nämnde sammankomster böra träffas. fco För de kostnader, Kronan för Confrollen vid uppbörden måste vidkännas, bör afLöningspriset 1 R:d. 24 sk.