Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkandet Nto 57 bifölls. 18 och 19 §§. gillades likaledes efter Betänkandet N:o 57. 20 §. förklarades komma att hvila till dess Utskottet afgifvit förnyadt Utlåtande, rörande samma §. 21 §. till och med 24 §. biföllos efter Betänkandet N:o 57, 25 §. godkändes efter samma Betänkande, med den redactions-förändring, att, i stället för dessa ord i 4:de raden af §.: "Men hemman eller hemmansdelar likväl gifvasbör stå: ”Men hemman, hemmansdelar och jord i Städerna likväl gifvas.” Prot -Utdrag ilen 5 Februarii 1830. 75 26 §. bifölls efter Betänkandet N:o 57. 27 §• gillades likaledes efter berörde Betänkande, utom hvad angar momentet om Träd.' gårdsmästare pä landet, i hvilken omständighet senare Utlåtandet bifölls, 28 § till och med 34 §. godkändes efter Betänkandet Nto 57. 35 §. gillades äfvenledes i enlighet med. första Betänkandet, likväl med godkännande af det tillägg, senare Utlåtandet innehåller, 36 §. bifölls enligt j och 37 §§. i öf» verensstämmelse med senare Utlåtandet. 38, 39 och 40 §§ antogos efter Betänkandet N:o 37. 41 §. förklarades komma att hvila till dess Bevillnings Utskottet inkommit med förnyadt Utlåtande, rörande denna §. 42 § till och med 75 §. godkändes enligt Betänkandet N:o 57. 76 §. gillades likaledes efter samma Betänkande , med det i senare Utlåtandet vid nämnde §. gjorda tillägg. 77 §. till och med 105 §. biföllos i enlighet med Betänkandet JM:o 57. 76 Prot,-Utdrag den 5 Februarii 1830. Deremot gillades hvad Utskottet i senare Utlåtandet föreslagit, rörande I06 och 107 §§.
Egendom, som disponeras af Academie-Staferna. Egendom, tillhörig allmänna Bolg Egendom, tillhörig Fromma Stiftelser O Summa, N:o 16. j:te Bandet; Sidan 334; Sarömäiidfag öfver TaxeHngs-Lärigderna Nio 4 uti Län för år 18 För Landet N. N. Stad N. N: dito Summa Hem man. Lagen heter. Berg Verk. iManufacturierj Fabriker och Inrättningar. »■i o o o Q varna fi ° £ s-f S" m B * 3' CJ a -t 03 3 ” O. c_ w £ 2 oi £ o. o ä3 3C. (b Summa; < < För Ilandet N. N. Stad N. N. dito Summa Afgift för Handel , Fabriks* och annan Rörelse. ed x Sammandrag Öfver Taxcrings-Längderna N:o 5 uti Fan för ar 18 N:o 27. 5:te Bandst. Sidan 334, Gätsgifverier, V årdshns och Krogar, > 3 J5J j Afgift af 5.SS iä W Öfverflödig Beijeining. > cfc1 För Hundar, Antal. 3 > w Summa. Sammandrag öfver Bevillriingen efter 2 Art. af 1SJ5 ars Bevillnings-Stadga uti X>än för år 18 N;o 18- Jtte Bandet. For Ilandet K. N. Stad N. Ndito Summa Enligt Taxerings-Längder och Sammandrag. N:o 29. j:te Bandet* Sidan 334* Öfverdrag från Taxerings~X,ängderna för Staderna i l^an för åf 18 X. { , I N. N. Stad N. N. dito K. N. dito Stämma O x g a C/5 3 s 9 ö ? Ä £3 * tn i.*o 3 n “• w* ti 2 o». > ?r / Öfverdrag fran Sammandrag ofver Taxerings-Längderna N Hemman och Lägenheter som innehafvas under ägande rätt Dito som innehafva» under Boställs rätt .
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. lill godkännande af denna voter:spropos:n. Ropades starka ja, blandade med ett och annat nej; hvarjemte Frih. Boye, Fredr., anmälde sig och yttrade: Som jag begärt voteringen, anser jag det vara min rätt, att den mening, jag hyllar, icke blir alldeles undertryckt, och jag anhåller således, att jå-propos:n må innefatta bifall till Utsk:s betänk. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att vid voteringen i liufvudsaken komme ja-propos:n att innehålla bifall lill betänk. Hr Hjärne, Harald: Det är gifvet, att bifall till betänk. ej kan komma i fråga förrän vid voteringen i hufvudsaken; men deremot kan jag ej finna annat, an att, på det sätt den första voter:spropos:n nu blifvit uppställd, Hr Cederschjöld ej blir i tillfälle att göra sin mening gällande, då fråga blir om liufvudsaken, i händelse ja här vinner. Hans förslag blir då verkligen undertryckt. Gr. von Fersen: Sedan den upplästa voter:spropos:n redan blifvit antagen, lärer det vara öfverflödigt att besvara den siste talarens anmärkn.; jag hemställer likväl till honom sjelf, om det ar möjligt, då flera särskilda meningar vilja göra sig gällande, att alla kunna intagas i voter:spropos:n, och om den enskilde ledamotens rätt ej måste inskränkas dertill att få votering, huruvida bans förslag skall antagas till eontrapropos., eller icke. Ilr Hjärne:
Ut Supra. S. D. Bifölls Riksens Ständers Särskildta Utskotts uti Memorial af denna dag gjorda hemställan, det mätte antalet af dess'Betjening, som, utom Secret raren, består af en Notarie och en Cancellist. tå med tvänne Cancellister förökas. Ut supia. Justerades Plenirrotocollet för den 22 Maj förmiddagen. Grefve Lilljencramz. I sista Plenum anhöll jag vördsamligen om proposition, att Utskotten måtte anmodas, att då åteiremit* terade Betänkanden, till Stånden pmarbe. tade inlemnas, ettdera in ixtenso upptaga de anmärkningar som till återremissen gifvit anledning, eller ock anmärkningarna i afskrift bifoga. Jag visade det Höglofl. Ridderskapet och Adeln lika litet kunde 75* Den qg Maj, inse hvaruti de anmärkningar bestodo sorn jnoin Vallöf!. BorgareStåndet blifvit gjorda, som de 3-ne Respectiva RiksStånden lära hafva inhämtat innehållet af det, som jag i Höglo!!. Ridderskapets och Adelns Plenum emot StatsUtskottets första Betänkande anfört. Om än de ämnen, hvarom Höglofl. Stats.* Utskottets ifrågavarande Betänkande handlade, icke voro af särdeles Riksvårdande egenskap, kan likväl en annan gång saker af yttersta vigt afgöras på fyra särskildta ställen, utan att det ena Ståndet känner hvad som i de andra passerat, angående det återremitterade ämnetj och jag hemställer ödmjukligen huruvida detta bör anses ländande till Riksdags-ärendernas riktiga behandling. Hvad jag härom till Protocollet allaredan andragit, är för min egen tillfredsställelse alldeles tillräckligt} men då den af mig ödmjukeligen begärda proposition ej godkändes, i anseende till en värd Ledamots citerande af 52 $. Riksdagsordningen, som likväl endast rörer Memorial, så torde jag, med hopp om bifall, å nyo få ödmjukast begära Proposition till mitt här ofvan uppgifna förslag.
Det är derföre och då jag, lika med de båda föregående talarne, i hög grad ogillar, att ett så beskaffadt utlåtande, som det förev:de, kommit ifrån TJtsk:t, samt då det icke torde varn lämpligt att genom formligt beslut uttrycka sitt ogillande, som jag icke finner någon annan utväg möjlig, än att här höja min röst till uttryckande af detta ogillande, och jag hoppas att icke någon, med undantag möjligen af den enda ledamot af Konst.Utskit från detta Stånd, som icke reserverat sig emot Betänkrt, skall gilla detsamma, Det skulle trötta B. o. Ad. alltför mycket att, sedan man haft tillfälle läsa så grundliga reservationer, som dem, hvilka blifvit afgifna af Hr Munck af Rosenschiöld och ITr Cederschiöld, samt åhöra de yttranden, som här blifvit afgifna, söka ytterligare genomgå Betänk:ts detaljer. Jag vill blott framhålla en omständighet, eller hvarthän det skulle leda under partitider, om Utsk:ts beteende blefve ett prejudikat. Jag frågar om icke under sådana tider en misshaglig person sfi Re blifva utvoterad? Om vi tänka oss tillbaka till 1823 års Riksdag och förhållanderne då för tiden, huru lätt kunde icke inträffa, att personer, som voro misshagliga för, vare sig Regeringen eller majoriteten inom Stånden, blefve derifrån helt enkelt uteslutne! Det behöfdes icke något annat, Mine Hrr! än att en ledamot upstälide en anklagelse mot en annan, anklagelsen föranledde en votering, i hvilken rådande partiet hade makten. Jag anser detta på det högsta vådligt, och får derföre för min del protestera mot det resultat, hvartill Utsk:t kommit, samt önskar att enhvar här närv:de måtte likasom jag öppet uttala sitt ogillande. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
grefvinnans nye engelske betjänt (detta var henVädret var ljumt o c h solljust, snön redan borta nes sista nyck: en infödd engelsk betjänt för henfrån marken, o c h trädens knoppar svällde, som nes personliga räkning; grefven hade som vanligt vore de färdiga alt i hvarje sekund brista. Grefvinnan Käthe hade under de senaste dagenast uppfyllt den, utan att ens fråga sig själf efter motiven) stiger in och anmäler, att en dam garne till följd af en lindrigare förkylning ej en därute nödvändigt önskade träffa grefvinnan. enda stund på dygnet lemnat sin enskilda våning; Striden om hjärtan. o c fion i D U N 1890 » Ett besök — vid denna tid — hvad vill det säga? Hur kan man begära, att j a g nu skall ta emot! » » Jag försökte också på allt vis afböja. Men hon låter ej afspisa sig. Det är nödvändigt, säger hon. » Med en otålig rörelse reser hon sig. » Vänta, min käre vän, jag är strax åter », säger h o n till mannen, i det hon går. En minut senare står hon i sitt mottagningsrum, som svagt upplyses af den med en röd silkesslöja draperade lampan. En mörk kvinlig gestalt går henne till mötes. Floret lyftes, o c h hon igenkänner genast miss Bly. En häftig rodnad stiger upp på grefvinnans panna. » Hut kan ni understa er », utbrister hon hviskande o c h ser sig oroligt omkring. » Har jag ej på det strängaste förbjudit er att söka mig här? » » Förlåt mig, men det är något högst viktigt! » » Är R o s e sjuk? » » Nej. » » Men så tala då, tala människa, att detta kan bli slut. Hvarenda sekund är farlig. » » Jag vet knappt, om fru grefvinnan skall tro m i g; jag tror knappt mina egna sinnen, mitt förnuft. Jag har sett herr James — i dag — här i Stockholm. » Käthe bleknar och tar ett steg tillbaka. På flere sekunder får hon ej ljud. Men så säger h o n; » Men detta är j u vansinne! Sett en d ö d! En död sedan tre år tillbaka!
I öfverensstämmelse med dessa grunder, och då Rikets Ständer funnit lämpligast att i en enda Författning sammanföra de bestämmelser, hvilka uti 1835 års Kongl. Förordning innefattas, och de ytterligare, hvilka Rikets Ständer ansett ändamålsenliga, hafva Rikets Ständer, för deras del, beslutat utfärdande af en Författning, hvarigenom, med undanrödjande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iagttagas bör vid handel om lösören, som köparen later i säljarens vård qvarblifva, stadgas som följer: § 1- Den som tillhandlar sig lösören, och tillåter, att desamma få i säljarens vård qvarblifva, bör, så vida de skola fredas från utmätning för säljarens skuld, upprätta skriftlig afhandling om köpet, med förteckning å de köpte persedlarne och vittnens underskrift, och sedermera från predikslolen i kyrkan uti den församling, der säljaren bor, å nästa Söndag, då gudstjenst derstädes hålles, låta om samma afhandling uppläsa kungörelse, upptagande säljarens och köparens namn och yrken, dagen då köpafhandlingen. blifvit uppgjord samt köpeskillingens belopp, öfver hvilket uppläsande bevis bör tecknas å handlingen; hvarefter densamma bör, om egendomen finnes i stad, inom åtta dagar efter kungörandet, uppvisas i Stockholm hos ÖfverStålhållare-Embetets Cancelli, och i Rikets öfriga städer inför RådstufvuRätt, för att i dess Prolocoll intagas, samt, om egendomen finnes å landet, ej allenast inom berörde tid för Kronofogden i orten uppvisas och i bestyrkt afskrift honom tillställas, utan ock sednast vid det lagtima Ting, som nast efter en månad infaller, inför Härads-Rälten, till intagande i dess Protocoll, företes. Expeditions-Uiskottels Förslag tili und. Öfver-Ståthållare-Embetets Cancelli samt Rådstufvuoch Härads-Rätter böra genast hos sig till allmänhetens kännedom, angående uppvisade och inprotocollerade köpafhandlingar, offentligen anslå kungörelselser af enahanda innehåll, som ofvan nämndt är. §3.
Emedlertid stall efter min tanka blifw-a en nödwändig, en laglig följd af Säteri och Frälstenaturens ätergäng frän den jord, hwarmed den nu är förenad, at en städan ersättning ej kan nekas, utän bör och mäste utgifwas i likhet med hwad Den 26 86Z örvad Lagen och allmänna rättwisan stadgar om en köpeskilling för hwad man ej fält arnMa. Denna omständighet, som förtjente at af en mera insigtsfull närmare än som här stelt utredas, torde ensamt wara et oemotständeligt >vedcrläggningsskäl af de fordringar, tilhrvarsyppande anledning aldrig bordt gifwas, men hwilka en gäng yppade och en gang tilfredssta!0e, alldrig stola siphora, at i npa skepnader söka noa tilfredsstallelser, <ch dem jag säledeS str nain del önstar at Högloft. Ridderstapet och Adcln, med den standagtighet »som ägnar osi, och den wi alldrig bora aflägga, wille en gang för alla förkasta, ätmindstone intil desi Oonsliruki.-.iEii blir af alla Ståndens Talcmän understrifrven. Lades, jämte ofwannämnde krorocolls Utdrag pa bordet. Friherre ?o88k>, Illinclrik, upiästs följande strifteliga anförande til Nrotocoiu-l.- Omwardnab om Sweriges Allmoge bar alltid hedrat Swensta Adeln och de saltare tider Bonden uplefwat, hafwa warit förberedda af dessa deras beskyddare; äfwcn nu är det Ridderstapet och Adeln som aifwit detta Ständ och Riket et xsr-ipectil af gladare öden. Mine Herrar! Laten ej denna af eder bereddaoRegenmits förändring i desi sanna wärde fa någon skugga, utan läten eder oegennyttiga -välgörenhet emot medborgare, öfwertyga dem. at ni ej äger annat afundswardt än eder ära. ing, 110. Det 863 Den 26 Durris.
I fråga örn beloppet, synes mig angeläget, att man icke lagstiftar så, att känningen af denna tunga endast faller på den fattiga, men ej på den förmögna. Då man uppfyller denna pligt af rättvisa emot alla, synes mig också, alt man icke bör gå så långt, att man straffar alltför högt. En medelväg tror jag l ätteligen vara uppgifven i det förslag Hr von Hartmansdorff nyss framställt, nemi. 12 sk. bot för ufeblifven inbetalning i rä t ter tid åfelt skattebelopp af t. o. m. 12 r :dr, och derefter en progressiv förhöjning i samma bot af en skilling för hvarje nämnda belopp öfverstigande riksdalertal, att träffa lika elen fattiga som den rika, hvarigenom man ej å andra sidan kan säga att man procentat med de personer, som måhända af glömska eller frånvaro från orten, under den tid uppbördsslämmorna pågå, derifrån uteblifvit. Jag Den a3 Januari f m. 363 begär således bifall till Hr von Hartmansdorff» omnämnda förslag. Hvad den andra frågan eller böternes fördelning angår, så beklagar jag att jag icke kan antaga förutsättningen af någon slags sammansättning sockenboer emellan, till de fattiges förmån, beklagligtvis är icke ömheten för den fattige, der det gäller ens egen pung, så särdeles stor. Jag tror deremot, med den kännedom om förhållandet som jag äger, att kronobetjeningen är så illa lönad, åtminstone inom den ort der jag är bosatt, att det förundrar mig, att någon vill söka dylika befattningar, och med denna kännedom, säger jag, tror jag det vara rättvist att stämmoböternes fördelning blir sådan den för del närvar, är, hvarföre jag anhåller om propos. i sådan riktning. Hr Frih. o. Landtm, tilIkännagaf, att plenum Lomme att fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr von Rosen: Jag är skyldig mig sjelf att lätta ett fel i mitt förra yttrande, då jag yrkade att stämmoböternes fördelning skulle äga rum emellan fogden och Kronan. Jag har önskat, att denna fördelning skulle blifva den samma som förut, nemi. till hälften emellan fogden och de fattiga.
Såsom det synes af det bref, jag nyss åberopade, anslogs hälften af dessa 70 tunnor lill ett synodalhus, så alt endast hälften således återstod för kyrkan, eller, med afdrag af den s. k. rågen, 2 kappar på tunnan, 33 tunnor. Det der sättet att lägga ihop, är visserligen ganska vigt, men man skulle med samma skäl kunna säga, alt om någon af våra förfäder för 200 år sedan hade lagt ihop en tolfskilling, och låtit den förräntas år från år, så skulle vi otvifvelaktigt vara rika allihop. Reservanten, som af den siste värde talaren är åberopad, säger vidare, att Utsk:ns förslag är vådligt. Jag erkänner visserligen, att om någon länge innehaft en egendom eller hvad som helst, så är det obehagligt att nödgas återlemna det, men då detta återtagande vore grundadt på rättvisa, så hoppas jag, att sådana ord, som att tala om vådlighet, icke må hindra det rättas framgång. I följd af de skäl, som jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt, att Ståndet behagade bifalla betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om jag med den siste värde talaren kunde instämma deruti, att det vore en rättvisa, om ifrågavar. J24 t:r skildes från Upsala domkyrka och lades till Hernösands, så skulle jag också tillstyrka bifall till de förenade Ulsk:ns utlåt.; men jag kan icke se saken från den sidan. Ehuruväl mitt namn icke står bland reservanternas, har jag likväl inom Utskm varit af en annan mening, och vid voteringen lagt nej i denna fråga, som, om jag minnes rätt, med en rösts pluralitet afgjordes. När Hernösands stift skildes från Ärkestiftet, så blefvo icke, på sätt, som då Carlstads stift skildes ifrån Skara, de lill Upsala utgående domkyrkotunnor lagda till Hernösand, utan ett särskildt anslag skedde lill Hernösands domkyrka, på det att Upsala domkyrka skulle få behålla hvad den hade, utan rubbning.
Att alldenstund Swea Rikes Stander, genom ett sritt wal samt derofwer upprättad och Of; kungsord Wal-Act af den 28 Augusti 1809, utkorat och förklarat Ost för Swea Rikes Krou-Prins, att efter Hans Kongl. Maj:t den Stormägtigste Konnngs och Herres färilla XIII:8, nn semwäl War Allernädigste Konungs och Herres, dödliga afgång (hwarmed den högste Guden nådeligen länge sördröse) Swea Rikes Regering tillträda, till Sweriges Konung krönas och hyllas, samt Riket styra ester den ar Riksens Ständer den 6 Junii 1800 fastställde sami af Konung och Riksens Ständer antagne Regerings-Forincns bokstafliga föreskrift samt Rikets öfriga gällande sa wal Grundlagar som Allmänna Lag och Laga stadgar, semwäl ock tillagt Wära ägta manliga Bröstarfwingar, om WJ med sädana wälsignadc warda, rättighet att efter Ost intaga den Kongl. Swensta Thronen, i den ordning och pä det sätt den af Riksens Ständer under den 1809 öswerenskomne samt upprättade Sueeessions-Ordniug bokstafligen innchäller och stadgar; alltsä emotlagc WJ med upprigtig erkänsla denna Bilaga till Meni. N:o 12. 315 Oh betida ära, och försäkra att Wart fasta uppsåt och oryggliga boslut äro och alltid wara skola, att estor Wär ottersta förmåga emot ett fritt folks sa oinskränkta förtroende swara pä det sätt detsamma äger rätt att af Oh fordra och wänta, och hasme WJ as fri wilja samt efter mogen öfwerläggning härmed welett försäkra Riksens Ständer om noga iakttagande af följande wilkor: l:o. lltlofwe och försäkre WJ att sjelfwe förblifwa tvid den rena Evangeliska Läran samt att i densamma och inom Swea Rike uppföda Wära Bröstarnol.
Den enda tariff, som jag anser vara riktig, är den nu gällande; men om jag skulle antaga någon annan, så skulle jag gifva företräde åt R. o. Adis, ehuru jag öppet bekänner, att jag ej skulle Önskat att R. o. Åd. nedsatt de högre pannerymdi-rna så mycket, som här skett. För de små pannorna hade jag önskat beskattningen något nedsatt och för de stora pannorna något ökad, så att förhållandet blefve öfverensstämmande med den gamla tåliden, hvilken jag anser vara den rätta. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtnäs propos. derpå, att afverkningsförmågan för ångapparaten måtte bestämmas till 5o proc. högre än för annan redskap. Frih. Hamilton: I fråga om ångapparaternes afverknrngsdcirmåga har jag redan yttrat mig, är nu förekommen af de två sista värda ledamöterna och förenar mig helt och hållet med dem uti deras tillstyrkande att R. o. Ad. behagade i detta fall frångå sitt beslut om 100 procent, och i dess ställe ingå på hvad de öfriga Stånden beslutat. Den 17 Mars f. m. 45 Hvad inbjudningen i öfrigt angar, sa inslämnirr jag visserligen med den sista välda talaren deruti, att PresteSlåndets förslag verkligen är för högt be.räknadt; men jag skulle i alla fall ej vilja ingå på en förnyad inbjudning af det skäl, att R. o. Ad., soni genom votering fatlat sitt beslut i denna fråga, redan bar i anledning af en inbjudning ifrån MedStåndeo ändrat sitt beslut och bestämt skatten efter det belopp, som de ansett vara det rätta, oell jag tror det vore att gå något för långt i benägenbeten att gifva efter för MedStånden, om vi nu ytterligare, på inbjudning ifrån ett annat Stånd, ånyo skulle förändra vårt beslut.
— N:o 241. i fråga om användande af en del utaf bränvins-brännings-afgiften till de lägre undervisnings-verkens och folkskolornas behof. XI. B. 230, 267. A. 286. — N:o 242. angående ansvarigheten för de af hypotheks-föreningarne upptagna lån. XI. B. 230, 267. A. 286. — N:o 243. angående fortfarande understöd för Riksgälds-Kotiförets Enkeoch Pupill-kassa. XI. B. 230, 267. A. 287- — N:o 244. angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriptions-tidens slut hos Riksgälds-Kontoret företedda Riksgälds-sedlar. XI. B. 230. A. 267. — N:o 245. i anledning af väckt motion om inlösen för Statens räkning af Kamereraren Carl Sandbergs anteckningar i kameral-väsendet. XI. B. 230, 267. A. 287' E. 331. — N:o 246. angående afskrifning utaf återstoden af lånet för ett 198 — S — utdiknings-arbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults socken af Kronobergs län. XI. B. 230- A. 267. Stats-Utskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 247. i anledning af viickta motioner om förhöjning af ersättningen för kost och inqvartering åt soldat eller båtsman under tåg och marcher, m. ni. XI. B. 268. — N:o 248. i anledning af viickt fråga om bränvins-bevillningsmedlens omedelbara ingående till och redovisande hos RiksgäldsKontoret. XI. B. 268, 287, 290. A. 294. U. 436, 438. A. 440.
Det har i fordna tider, flere gånger händt att Ståndet vägrat Introduction ; och då har famillen dock varit Adelig, med begagnande af namn och vapen, samt alla öfrige privilegier, utom Representations rättigheten. Ett bifall eller afslag till introduciion hvilar ytterst på opinionen; och ehuru jag, i allt öfrigt, ogillar i hög grad, alla Opinionsdomars magt öfver personliga fördelar anser jag dock, utur flere skäl, ganska 312 Deri ii Junii /, m. nyttigt, att Ståndet hädanefter, sorn fordom, behåller sin rätt, att bifalla eller neka introductionen, och kan ej finna att någon annans rätt är derigenom förnärmad; emedan personen ej kan anses hafva representationsrättigheten förr, än han får introductionen, den han åter kan låta bli att söka, om han betviflar utgången, hvilken dock aldrig, utom i utmärkta och kända fall, kan betviflas. Herr Cederschjöld'. För min del kan jag okkså icke annat än understödja Friherre Wran gela förslag; så mycker mera som det icke iDnefattar något nytt stadgande, i afseende på Ståndets rätt att bevilja introductionen Denna rätt finnes nemligen redan uttryckt i 51 §. af nu gällande Riddarhusordning: och i rättigheten att bevilja, ligger naturligtvis äfven rättigheten att icke bevilja Introductionen. Det enda som uti Friherre Wrangels förslag är nytt, är föreskriften att introduction icke kan imellan Riksdagame meddelas; och äfven deruti instämmer jag desto heldre, som de Konungabref, hvarigenom introductionsrättens öfverflyttande på annan Auctoritet och till andra terminer syne3 härleda sitt ursprung från en tidpunct, som icke torde böra nämnas i våra nu gällande RepresentationsLagar, nemligen åren 1775 och 1800. Jag hemställer derföre, att dessa KonungaBref icke må i RiddarhusOrdningen citeras, utan, om eljest sjelfw va saken skall bibehållas blott till innehållet anföras; och det så mycket hellre, som de af allmänheten äro föga kände. Men naturligt - Den ii Junii J. m.