Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erfarenheten har nyligen - Den g Juni. 301 gen lemnat oss bevis härför; ty då för choleranS utestängande communicationen afskars med Finland, liade Småland och trakterna deromkring förökad afsättning af smör, ost och kreatur på hufvudstaden, men i och med communicationen med Finland åter öppnades, föllo dessa varor i pris till den grad, att producenterna icke funno sin uträkning vid att hitsända sina varor. Hvad det andra skälet beträffar, eller Norriges behof, ber jag den värde talaren om ursägt, att jag undandrager mig all skyldighet att derå göra afseende. Föreningen med Norrige hade väl uti sin syftning någon nytta för Sverige; men ännu står denna nytta blott på papperet, och att derföre begära, att vi för Norrmännens interessen skola uppoffra våra ceconomiska fördelar, det är för mycket. Gr. Horn, Claes Fredr.: Då en värd ledamot, tillika ledamot af Regeringen, yrkat på jåterremiss af betänk, på grund deraf, att dess anmärkningar möjligen kundelända till ledning och upplysning för Bevilln.Utsk., vill jag ej motsätta mig en återremiss, såvida Utsk. kommer i tillfälle att taga närmare kännedom om de detaillerade grunderna för dessa anmärkningar. Den värde ledamoten har nemi. icke uppgifvit, hvaruti dessa stora fördelar af en exporthandel på Finland skulle bestå. Jag betviflar, att de kunna uppväga de orimliga fördelar, som uti handelstraetaten äro beviljade Finland. Jag tror, att Bevilln.Utsk. har riktiga grunder för sitt betänk; och är detsamma, såsom jag tror, af 3 Stånd bifallet, skulle jag tro, att en återremiss vöre i allo öfverflödig. Man har visserligen trott, att hufvudstaden skulle komma att lida genom brist på victualievaror, om Finska handeln försvårades; men å andra sidan har man äfven fästat uppmärksamheten derpå, att inhemska handeln och productionen borde uppmuntras och riktas åt det mål, man åsyftar. Det är icke okändt, att Finska varorna hafva företräde framför de Svenska derföre, att de äro bättre än de sednare.
Och stuve de öfriga Resp. Ständen genom Utdrag af Protocollet härom wänligen underrättas. Ut supra. S D. Föredrogs och gillades LagUtstottets genom Utdrag af Protocollet för d. 6 Oct. afgitna utlåtande rörande den ifrän BondeSländet till Nistor - Deir 7 November407 flottet remitterade fragan om förändring i den bestämda tiden till Damluckors öppnande: och stickle de öfrige Resp. Sränden genom Utdrag af Protocollet härom manligen underrättas. Ut supra. S. D. Föredrogs och bifölls LagUtflottels Betänkande af d. 6 Oct. angående wiff bestämd tid inom hwilken häcktade personer owillkorligen böra för rätta ställas; hwarom underrättelse de öfriga Resp. Ständen manligen meddelas flulle. Ut supra. S. D. Föredrogs LagUkflottets Betänkande af d. s Oct. rörande Herr och Herr LZZes i sina Resp. Ständ i anledning af Kongl. Majtts Nädiga proposition till Riksens Ständer om tillökning i underhållet för bysatte personer andragna yttranden: och biföll Ridderflapet och Adeln sä mäl de förslag Lagutskottet i anledning af deffe yttranden afgifmit, som den af Utflottet tillstyrkta remissen till Allmänna Beswärsoch OeconomieUtfkottet. Ut supra. S. D. Föredrogs och bifölls LagUtflotteks Betänkande af d. 5 Oct., innehållande tillstyrkande till bifall af Konungens Nädiga Preposition om förökning i underhållet för bysatte personer: om hwilket Nidderflapets och Adelns härigenom till högstberörde Konungens Nädiga Proposition i underdånighet gifna bifall underrättelse de öfriga Resp. Ständen härigenom meddelas flulle. Ut supra.
Sedermera är såsom skäl för motionen anfördt, att dessa hemman på 1720- och 1730- talet blifvit roterade till båtsmanshåll, som för öfrigt endast ålåge kronooch skattehemman. I anledning deraf får jag äran nämna, att enligt K. brefvet d. 20 Febr. 1690 böra frälsehemman med kronooch skattehemman taga lika del i båtsmanshåll; men genom contract om båtsmanshållet i Hallands län af den 9 Maj 1726 har i detta län båtsmansroteringen blifvit inskränkt till kronooch skattehemman, och som då redan kyrkohemmanen upptogos under kronocolumu, blefvo de äfven inroterade, utan att härigenom någon ändring skedde eller kunde ske i beståndande äganderätt till dessa hemman. Om denna rotering varit obehörig, hvilket jag dock icke tror, kunde en obehörig rotering af dessa hemman icke förändra äganderätten hos dem, som innehade denna rätt, hvilket endast i den ordning, som med Svensk lag öfverensstämmer, kunnat ske. Vidare har blifvit sagdt, att ifrågavar. hemman utgöra dagsverken till kungsgårdarna och den s. k. gevinst, hvilken endast ålåge skatte och kronohemman, äfvensom att en större del af räntan tillkomme Kronan än kyrkan. Det är redan fullkomligen utredt genom "Undervisningen för Halland,” huruledes, efter Hallands förening med Sverige, provinsens invånare ålogo sig vissa afgifter till Kronan eller s. k. terminsskatt. Dessa afgifter svarade icke emot den gamla jordeboksräntan, utan emot mantalsräntan, och skulle utgöras af alla hemman, utom det gamla frälset, af hvilket en s. k. kungsskatt beviljades. Men ehuru den sålunda, enligt Halländska hemmansägarnes åtagande, utgående terminsskatten öfverstiger afgifterna till kyrkan, har derigenom äganderätten ej kunnat förflyttas till Kronan, lika litet å ifrågavarande hemman som å frälsehemmanen, hvilkas betydligaste ränta stundom utgöres af kungsskatten.
Ad tillåter att denna min motion remitteras till Riddarh.Utsk., såsom en anmärkning vid Gr. af Ugglas motion; men ifall det icke anses lämpligt att nu taga de båda motionerna under öfverläggning, så anhåller jag att milt förslag måtte såsom serskild motion lill Riddarh.Utsk. remitteras. Hr Hjärne, Harald: Med den siste värde talaren delar jag icke den öfvertygelseo att del nyligen här på detta rum afgjorda hvilande representationsförslaget afslogs af R. o. Ad. af det skäl att R. o. Ad. hufvudsakligen önskade bibehålla sin sjelfständighet. Jag känner åtminstone ganska många af dem, som röstade emot förslaget, hvilka icke hade delta motiv för sitt beslut. Men jag tror likväl att del skall finnas en stor majoritet inom delta hus, som röstar emot ett förslag att ändra R. o. Ad:s representation, på sätt Gr. af Ugglas föreslagit, om ett sådant förslag icke tillika år föranledt af eli representationsförslag i större skala, d. v. s. ett sådant, som förändrar äfven de öfriga Ståndens representationssätt. Denna fråga har varit väckt, om jag minnes rätt, tvenne gånger förut, och alt dämma eflei den ringa sympati den då erhöll, så skulle jag hafva anledn. förmoda att Gr. af Ugglas icke heller nu vinner något synnerligt medhåll hos R. o. Ad. För min del får jag bekänna alt jag icke kan bifalla någon förändring i R. o. Ad:s representationssätt 44 Li en i mars e. m. ulan i saluiijanhang med en mera vidsträckt representationsförändring inom alla fyra Stånden. Jag anser att då det är fråga om att remittera denna motion och få den utredd af Riddarh.Utsk., det icke vore öfverensstämmande med det afseende man bör göra på R. o. Ad:s dyrbara tid att nu vid detta tillfälle uptaga och granska detta förslag i sin helhet.
Af Riksarkivarie!! J. J. Nordström: Angående Jörändrade Jag bestämmelser i ajseende på by sättning. Sedan Kongl. Majit vid början af innevarande riksdag låtit i nåder gifva Rikets Ständer tillkänna, att det vid nästföregående riksdag genom enskild motion framlagda och af Rikets Ständer antagna förslag om bysättningstvångets oinskränkta afskaffande icke kunnat af Kongl. Majit godkännas ocb till lag upphöjas, Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 85 165 har, efter hvad riksdagsreferaten gifva vid handen, alldeles enahanda förslag ånyo blifvit af enskild motionär på Riddarhuset väckt, och till och med, vid remissen deraf, varmt förordadt af den man, som nu bekläder Justitie-kanslers-embetet. Då således frågan, huruvida bysättningstvånget antingen bör helt och hållet afskaffas, eller, sådant det nu i lag är ordnadt, bibehållas, eller i vissa hänseenden reformeras, åter vid denna riksdag skall komma under pröfning, utber äfven jag mig, att för min del få i ämnet afgifva ett förslag till vederbörligt öfvervägande i sammanhang med det ofvannämnda.
Med ett ord: landtjunkaren, comministern, länsmannen, klockaren, skolmästaren, den halfbildade medelclassen på landet11 njuter ingen annan själaföda än sin tidning; krämaren, handtverkaren, gesällen, notarien ser sällan i bok, men han läser sitt Aftonblad, sin Bore, sin Friskytt, eller – om han har mera avancerat på framstegens bana – Folkrösten eller Demokraten. Han tager aldrig Posttidningen i sin hand; håren resa sig på hans hufvud, när han ser Tiden, ty han vet ju (A.B. har så sagt), att der advoceras för absolutism, ryskhet, jesuitism. Han vet ingenting och vill ingenting annat veta än det han läser i sin tidning; han känner intet annat evangelium, tror icke på andra läror, är fullt öfvertygad om, att hans ur slika källor hämtade bildning är den enda rätta och äkta, den enda behöfliga, och att hvad andra skriftställare, hvad presten eller universiteterna hafva att förkunna, antingen måtte vara en mot folkupplysningen fientlig obscurantism eller ock ett onyttigt gorm. Arbetarföreningen discuterar ju bästa sättet att upplysa presterna, och dess organ Demokraten har ju vetenskapligen bevisat, att Christi Himmelsfärd var så mycket omöjligare, som ingen himmel i religiös mening finnes till? – och Bore har ju klandrat juryn för det hon dömt att ur riket skulle aflägsnas den, som yrkar berörde sats, den väl Bore visst icke gillar, men ändock icke finner straffvärd? Vi ha således redan hunnit ett godt stycke väg; men det lärer icke stadna dervid. Efter fem eller tio år torde den nya upplysningens organer hafva banat sig väg till de svenska bondstugorna, till torparkojorna och utträngt bibeln och psalmboken.
”Först i Adventet förberedelsen eller liksom prologen till det gripande skådespelet, sedan i julhögtiden den gudomlige hjeltens födelse, i de oskyldiga barnens och Epiphaniifesten de betydelsefulla momenter, hvilka omgåfvo hans vagga och höra till hans ungdomslif, härpå i enhvar af de enskilta festdagarna, hvilka bilda påskcyklen, åminnelsen af passionen och uppståndelsen i dess vigtigaste omständigheter, samt slutligen i himmelsfärdsfesten slutakten i det gudomliga lefnadsloppet. Vi hafva här ett helt af högst dramatisk gestalt och det andliga skådespelet måste genom anslutande till denna typus af sig sjelf hinna till vidare utbildning”53. De delar af liturgien, hvilka i väsentligaste mån bidragit att gifva en dramatisk form åt kyrkans fester voro dels växeltalen emellan presten, diakonen och folket, dels de s. k. responsorierna, växelsånger emellan presten och församlingen, samt antiphonerna, likaledes ursprungligen växelsånger, hvilka versvis afsjöngos af omväxlande körer, ehuru sedermera denna benämning begagnades om de sånger, med hvilka gudstjensten inleddes och hvilka vanligen bestodo af enskilta bibelvers54. Härmed hade man den för dramat nödiga dialogen gifven. Äfven uppläsandet af passionshistorien på Palmsöndag och Långfredag efter Matthei och Johannis evangelier skedde på ett sätt, som otvunget förde till dramatisk sång; föreläsaren föredrog nemligen den berättande evangeliitexten i ett monotont recitativ, hvaremot Kristi ord blefvo afsjungna55; använde man två stämmor till detta föredrag, så hade man straxt en dramatisk växelsång. Nu behöfdes till den dramatiska formens utbildning endast att denna växelsång sattes i samband med en enkel handling, och tillfälle dertill erbjöd sig osökt. Kyrkan hade nemligen att göra med en skådelysten menighet med liflig fantasi; och så mycket mindre kunde hon försmå att äfven på fantasiens väg söka tränga till hjertat, som det måste vara henne angeläget att så djupt som möjligt hos folket inpregla den heliga historien och dymedelst de höga sanningar, som i den uttalas.
Ad. torde finna, alt härmed afses sjelfskrifvenhetens bibehållande, samt att, intilldess någon annan Riddarh.Ordn. blifvit af Ståndet antagen och af Konungen gillad, II. o. Ad. komme att representeras på samma sätt som hittills, likväl så att enligt mom. 3 i samma 12 § 60 ledamöter skulle väljas till Itiksnämnden af Adeln, likasom af de öfrige Stånden. Det är visserligen sagdt, att derest icke medleramarnes antal i hvarje Stånd vore fullkomligen lika, så skulle den förenkling i arbetssättet, som Const.Utsk. afsett, och hvilken äfven jag anser nödig, icke kunna Den 28 Maj e. m. 329 ega lura. Jag kan deremot icke inse, hvarföre just svårigheter skulle möta för ärendenas afgörande om ej ledaraöternes antal inora RiksSltn vore lika många. Ora de sorn i sista hand afgöra frågorna, bestå af 500 eller 50 ledamöter, synes mig likgiltigt, enär de 500 alldeles så som de 50 likväl äga blott en röst, såsom tillsammans utgörande blott ett Stånd. Möjligen kunna i förra fallet diskussioncrne något förlängas, men detta synes mig äga vida mindre vigt, än alt ett sjelfskrifvet element i Riksförsamlingen åtminstone kan linuas. Frågan om sjelfskrifvenhet Olifver, enl. milt förslag i sjelfva verket lemnad oafgjord, ty det öfverlemnas åt Adeln att gemensamt med Konungen afgöra ora i framtiden sjelfskrifvenhet bör bibehållas eller må uphöra. Denna sjelfskrifvenhet bar varit föremål för häftiga anfall äfven af utmärkta män. Jag kan ej neka att det både förvånar och smärtar mig alt höra påstås af dem, hvilka jag är öfverlygad mena Konungen och riket väl, att sjelfskrifvenheten måste uphöra, och alt de, som ej dela denna åsigt icke äro Konungens och rikets vänner. Jag tror mig hysa lika varma önskningar för dessa höga föremål som någon annan och likväl anser jag mig böra påyrka t densamraas bibehållande.
Hela innehållet af Hålahults allmänning vore i protokollet öfver nämnde undersökning upptaget till ofvanberörde belopp, 1,016 tunnland 17 kappland, hvaraf 64 tunnland 17 kappland ansetts vara impedimenter; och upplystes, hvad östra allmänningen anginge: att densammas totala innehåll utgjorde 4,743 tunnland 14 kappland, hvaraf 299 tunnland 2 kappland mossar, 484 tunnland sjöar, 2,536 tunnland 12 kappland behållen skogsmark samt 1,424 tunnland hemmansoch torp-egor; att torplägenheterna utgjorde åtta, från hvilka 257 dagsverken, jemte 9 lass hö, utgjordes till Dylta herregård; samt att dessutom egorna till 3:nc andra torp till en del lågo inom allmänningen. Ehuru nu dessa allmänningar icke vore alldeles af samma egenskap, som rekognitionsskogar; likväl och då desamma under loppet af 200 år varit med Dylta bruk fortfarande förenade, ansåge Kollegierna dem, på sätt äfven Kommitterade tillstyrkt, böra, med tillämpning af Kongl. Kungörelsen den 4 Februari 1811, skattläggas och af bruksegaren få till skatte lösas. Deremot kunde Kollegierna icke instämma med bemälde Kommitterade deri, att någon ersättning borde bruksegaren tillkomma för de utskylder och besvär, som genom allmänningarnes skattläggning komme att drabba bruksegaren, och således icke att någon qvittning skedde för den särskilda bevillning, som från tillverkningen hittills utgått med 36 sk. för hvarje skeppund svafvel, 8 sk. för hvarje skeppund vitriol och 3 sk. för hvarje tunna rödfärg, och hvilken, enligt hvad Kommittterade upplyst, under de tio åren 1836—1845 i medeltal utgjort 376 R:dr 46 sk. 4 rist. Banko.
Jag tror det icke, och får härvid erindra den värde Talaren, som under för - Den i September H m. svaret af 1824 års Tulltariff, sagt att den utkom om hösten, att den verkligen utfärdades så sent, att den är daterad långt in i December, ehuru den skulle träda i verksamhet med den 1 påföljande Januarii. Om, såsom man här påstått, det icke varit möjligt att förr utfärda denna Tulltaxa, anser jag det hafva varit ändamålsenligare, att utsätta dess verkställighet till påföljande Junii eller Julii månad, på det just de transactioner, som en värd Talare sagt beredas om vintern, med mera fördel skulle kunna uppgöras, än nu, då de stördes genom en hastigt inträffad förändring. För öfrigt förundrar det mig, alt den Talare, som åberopat Sveriges cliinat och om vintern hämmade sjöfart, till stöd för lämpligheten af den första Tulltaxans utfärdande i December, med utfästad tid för verkställigheten till den 1 påföljande Januarii, — att, säger jag, samme värde Talare alldeles icke upptagit skälen, hvarföre en senare Tullförfattning af år 1827 utkom midt i sommaren, och likaledes genast sattes i verkställighet. Jag hade icke trott, att denna fråga nu skulle förekomma, och är derföre icke för närvarande beredd att närmare uppgifva förhållandet med denna senare författning; men om jag icke misstager mig allt förmycket, utfärdades den 1827 eller 1828, midt under sommaren, och beredde en ny ändring i TullLagarne, under påstående seglation. Anmärkningen emot Den i September f. nu >9 en sädan åtgärd torde äfven fordra någon vederläggning.
1 Sr8 __ 183° , 9 Sami, g. 3:dje B\t. aldra Hit. lii Prot. Utdrag den a8 December 1829. huru afhandlingar om så kallade undantag eller fördel samt om upplåtelse af nyttjanderätt till jordadel skola lagfuljas, fattat, att hädanefter i afhandlingar, hvarigenom eganderätt till hemman afhändes , med förbehåll om undantag eller andra fördelar af det upplåtna hemmanet, specifik uppgift bör intagas på alla de betingade förmonerna ; men Ståndet , som förblef vid sitt beslut i denna fråga , fann icke skäl att inbjudningen antaga. Den 28 December iSap. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D, Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets, den ai sistlidne November, under N:o 55h, aflåtna och, den 4 dennes e. m., på bordet lagda Memorial, angående Statsregleringen i allmänhet, samt beloppet af den intill nästa Riksdag erforderliga Statsbristsumma; fann Ridderskapet och Adeln för godt bifalla berörde Memorial, under iaktta^ Proc, Utdrag den 28 December 1829, 115 gande likväl af den i Stats-Utskottet» Memorial, N:o 352, omförmälde rättelse, samt tillika öfverlemna förstnämnde Memorial till Bevil lningsUtskottet. S. D. Föredrogs å nyo Stats - Utskottets, den 7 dennes, under N:o 552, aflltna och, samma dag e. m. , på bordet lagda Memorial, innefattande anmälan derom, ait, vid uppgörandet af Bilagan N:o 1 1 , till Utskottets Memorial N:o 335, angående Statsregleringen i allmänhet, det misstag förelupit, att de af Rikets Ständer bifallna tvänne pensionsrum på allmänna Indragnings-Staten för Generaler blifvit upptagne till 4000 R;dr för hvardera, eller tillsammans 8000 R:dr; hvilket misstag
LagUtskottets förnyade utlåtande N:o låi, angående yrkad ändring uti Konn’. Brefvet af den 6 Maji 1767, samt Kongl. Förordningen den 3c Julii 1815, blef vid åryo skedd föredragning lagt till handlingarne. S. I). VVid förnyad föredragning af StatsUtskottcts utlåtande N;o 423, i anledning af Bihang, till RS. Prtt. $:dc Sami. 64* P9Q Trot TJtdr. d. 19 Septsmb. iC£5* gjorde anmärkningar vid dess yttrande angående regleringen af RiksStatens Tredje Hufvudtitel fann PresteStåndet, som redan bifallit Utskottets förra Betänkande N;o 264) ingen annan åtgärd vid det sednare vara af nöden, än att till handlingarne läggas. S. D. Återremitterades i anledning af gjorde anmärkningar StatsUtskottets utlåtande Nio 454, i anledning af Kongl. Majrs Nådiga Skrifvelse angående Tredje Hufv7utittelns behof. S. D. Föredrogs LagUtskottets förnyade ut. låtande N;o igo, angående yrlgad ändring uti Kongl. Forordmngarne den 24 Augusti 1 g 1 3, emot Fylleri och Dryckenskap, samt den 20 December 1815, i k‘vad denne sednare angår Laga Domstol för åtal emot oloflig bränv. ir,sförsäljning, och biefvo Utskottets häruti'-, nan framstälde förslag bifallne, utom hvad angick de för fy ilen förbrytelsen föreslagne straffbestämningar i alseende pä hvilka Ståndet, ansåg, att, det borde vid nu varande författningar förblifva. Från TVällofl. BorgareStåndet, S. D, Uti Heglofl. Ridderskapets och Adelns, enligt nu ankommit ProtocollsUtdrag, denne \ Fröt.
Beträffande deremot städerne Borås och Borgholm, hafva Rikets Ständer icke kunnat dela de förvaltande Verkens, på anförda skäl, yttrade åsigt, dels att, utaf de Borås stad fordom underlagde 32i förmedlade hemman, 291 mantal, sorn genom Kongl. Brefvet den 8 Julii 1795 Blifvit befriade från allt annat deltagande i anskaffandet af stadens båtsmän samt deras legande, lönande och utredande, än att, i likhet med hvad från äldre tider vanligt varit, till understöd i stadens Båtsmanshåll, årligen betala åtta daler silfvermynt med 2 R:dr 32 sk. Banco, ingalunda kunde, endast genom utgörande af denna ringa afgift till staden, tilläggas egenskap och namn af stadsjord, samt att dessa hemman med tillydande ego-områden följaktligen icke kunde eller borde tagas i beräkning vid fördelningen af båtsmanshållet på städernes jord, utan Borås stad från utgörande af båtsmansrotering för nämnde hemman befrias samt stadens roterings*skyldighet således inskränkas till den behållna stadsjorden, uppskattad till 6* mantal, dels att, då den roterings-skyidighet ofvannämnde hemman, i följd af deras oprivilegierade natur, borde vidkännas, icke kunde anses vara genom förrberörde penningebidrag fullgjord, omförmälde 29J mantal borde, på sätt som redan skett med mantal af de hemman, som före indelnings-tiden vöre lill understöd i stadens Båtsmanshåll anslagne, men sedermera staden frångått och blifvit insatte i soldatiotar vid Elfsborgs Regemente, i vanlig ordning indelas lill ständigt knektehåll vid Regementet i orten, hvaraf åter skulle blifva en följd, att afgiften till Borås stad komme att upphöra, dels oek att hädanefter, lika sorn hittills, någon rotering icke måtte Borgholms stadsjord, i anseende till dess ringa värde, åsättas. Det är nemligen, i Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse
Dessa rättigheter och skyldigheter skola upplagas i ett kontrakt, som vid det första mötets slut med hvarje beväringselit upprättas, af honom och vederbörande kompani-befälhafvare underskrifves, samt af regementseller corpsbefälhafvaren stadfästas. Tryckta blanketter till sådana kontrakt erhåller regementseller Corpsbefälet kostnadsfritt från Kongl. Krigs-kollegium. Med omyndige upprättadt elitkontrakt skall för honom, som myndig blifven, vara bindande, såvida icke antingen elitens målsman, medan han ännu är omyndig, eller eliten sjelf, inom en månad efter det han blifvit myndig, kontraktet hos vederbörande Kompanibefäl behörigen uppsagt. f.2 b) Beväringseliter tillförsäkras följande fördelar med afseende å 1:0 rätt lill befordran. Beväringssoldater, hvilka gjort sig deraf förtjente, kunna, efter det de ett år tjenstgjort såsom eliter, utan inskränkning till visst antal till Beväringskorporaler förordnas. Bevärings-korporal, som tager underofficers-examen i reglementen och krigsartiklar, samt, jemte förmågan att läsa, besitter nödig kunskap uti skrifva och räkna, kan, om hans uppförande i öfrigt gör honom deraf förtjent, efter två års tjenstgöring såsom elit till beväringsfurir konstitueras. Vill beväringsfurir förbinda sig att, två till tre år längre än hans beväringspligt fortvarar, qvarstå vid regementet eller corpsen såsom bevärings-underofficer, med skyldighet att endast i krigstid tjenstgöra, kan han vid slutet af det möte, han såsom elit fjerde året bevistar, genom konstitutorial befordras till beväringssergeant.