Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven har Rikets Ständers uppmärksamhet blifvit fästad derå, att nuvarande innehafvare af de tomter, som för nybyggnad af Casern åt Kongl. Svea Artilleri skulle blifva erforderlige, väl förbundit sig att på uppgifna vilkor afträda tomterna, men förklarat sig icke längre, än till den 1 instundande April, vidblifva de af dem erbjudva salu-vilkor; Likväl och då desse innehafvare icke besitta sina på ofri eller Stadens grund belägne tomter med fullständig egande-rätt, och de erbjudne lösningsprisen, enligt livad handlingarne utvisa, synas vara beräknade så högt, att, äfven om tomternas inlösen först framdeles skulle komma i fråga, dessa pris kunna skäligen antagas böra snarare blifva lägre, än högre, emot hvad nu blifvit begärdt, så att något hinder för den ifrågavarande inlösen i en framtid, när behof af tomterna för den föreslagne byggnadens verkställande uppstår, icke torde vara att befara, äfven 0111 köpet, enligt de nu gjorda anbuden, icke inom den utsatte tiden afslutäs. Och då vid beräknande af de tillgångar, hvilka för anvisandet af sådane anslag, som äro afsedde att utgå för en gång eller på viss bestämd tid, äro att för Rikets Ständer disponera, Utskottet funnit, att medel till bekostande af Casern-byggnad för Kongl. Svea Artilleri-Regemente och de ifrågasatte reparationerne af Gardes-Regementenas Caserner icke kunna beredas, utan den allmänna bevillningens förhöjning eller Riksgälds-C.ontorets skuldsättning, samt frågan om Casernernes årliga underhåll af Stals-rnedlen står i ett så oskiljaktigt sammanhang med den om byggnaden och iordningsställandet af desamma, att des - Stats-Utskottets Utlåtande, N:0 221. 7 sa begge frågor icke kunna lämpligen åtskiljas, finnér Utskottet sig icke kunna föreslå Rikets Ständer någon annan åtgärd, än att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att några medel för ifrågavarande ändamål för närvarande icke finnas att anvisa. Stockholm den a5 Februari i845. Reservation.
Baron Y., som skröt af att vara upphofven till denna förbindelse, gnuggade händerna af fröjd. Alla voro således nöjda och lyckliga. Vi gjorde kanhända bäst att sluta vår lilla novell under så goda auspicier... men, "så många hufvuden, så många sinnen", säger ett gammalt ordspråk; detta gäller äfven om läsare och läsarinnor. Derföre bedja vi dem, som endast och allenast läsa för sitt nöje, och alltid önska ett godt och muntert slut på hvad de läsa, det vill säga: med ett eller par bröllop, och der de unga paren försvinna från skådeplatsen under smekmånadens sälla period, att nu anse berättelsen vara slutad. De åter, som läsa för nyttan, i det de reflektera öfver menniskorna och lifvet, och som vilja betrakta huru skörden beror på utsädets godhet, hännvisa vi till följande blad. Vi förflytta läsaren tre år framåt i tiden. Prosten Bryller är nu död, ett nytt slaganfall slutade hans dagar, året efter hans dotters bröllop. Sönerna ha gått in vid militären och äro borta hemifrån. Prostinnan, rask och kry efter sin hushållning med samma drift och omtanka som förut. Som mor är hon allt lika svag och fåfäng, och anser sin dotter för det mest älskvärda fruntimmer. Väl medger hon att Lovisa alls ingen fallenhet har för husets inre trefnad och vård, men lugnar sig dermed, att det vore nog orättvist att fordra, det hon, ung och firad, en prydnad för sällskapslifvet, genom sina behag och talanger, skulle tråka med "Märtas bekymmer." En annan sak hade det varit med henne sjelf; en ringa bemedlad fröken, var hon en äldre halfsyster till Baron Y. och berodde af hans godhet, tills hon inträdde som matmor i prostgården. Hon hade således alltid fått gripa sig an; hon hade äfven gjort det med nöje och haft den tillfredsställelsen, att äfven derigenom se husets förmögenhet förkofra sig. Men för hvem hade hon stretat, om icke för sina barn. Gossarna hjelpte baron nog fram i verlden; han var ju barnlös sjelf, men hennes dotter skulle nu bara glädja sig åt lifvet, menade gumman.
Af den anförde principen följer således o-. villkorligt att Tackjerns-, Råkoppar-, Bergs-, Uppstads-, och Stapelstads skeppnnd, markpund och marker antingen böra alldeles försvinna eller få hvar och en sitt särskildta namn ; hvarvid utan all fråga det redigaste och minst besvärliga blir, att, i stället för nytt namn , uppkalla hvart och ett efter sitt varde i centner och marker, hvari - a 14 Betänkande om Mätt, Mai och Vigt. genom ali särskild vigt upphör. Ett skeppund stapelstadsvigt blir då 3 centner och ao marker ("hvilket kan äfvenså väl uttryckas med 320 marker,) ett markpund blir 16 marker, ett skeppund bergsvigt blir 3 centner 52 marker och ett skeppund tackjernsvigt 4 centner 58 marker» Den inbillade fördelen af att 26 skeppund tackjern gifva 20 skeppund stångjern vore lika väl vunnen med att utväga till hammarsmeden a centner 60 marker tackjern för att deraf erhålla U centner stångjern igen. Genom denna förvänd-' ling till cenfner-vigt af alla vira hittills brukliga markpund, lispund och skeppund, låter således mångfalden i våra vigter , utan svårigheter för den närvarande generation och till stor nytta för den kommande, undanrödja sig. — Dägger man nu härtill, att hvar och en , som tror de flerfaldiga vigtsorterna nödvändiga för dess egen beqvämlighet eller för egna räkenskaper, has full rättighet att använda dem inom sitt enskildta område, i beting med egna arbetare samt i eget bokförande, och att staten icke anbefaller afskaf» fandet af deras bruk vidare, än så vidt det röjer hans förhållande till det allmänna, i hvilket all beräkning mäste ske efter statsvigten , så hinner det nya snart läras , för dessa fall, och det gamla kan i dagligt bruk användas af den som finner den från ombyten oskiljaktiga lilla ansträngningen för mycket mödosam. I rymdmåttet har man brukat tvänne slags tunna: Spannmålstunna och Packfunna.
Nötkreatur » 713. Får » 298. Svin » 759. Ladugårdsprodukter: Fläsk (så obetydligt att det ej ens blifvit antecknadt i Kommers-Collegii tio-årstabell). Kött (dito dito). Ost centner 495. Smör » 1,218. Ägg, icke helier upptagna i tio-årstabellen. Således är det blott en enda artikel, för hvilken de tio årens medelbelopp något öfverstiger det hittills kända resultatet för sisth år. Denna afvikelse uppgifves af P. T. hafva sin grund deri, att under år 1860 och i synnerhet 1861 utförseln af ost på en gång vann en högst betydlig tillökning, hvarefter beloppet år 1862 återigen plötsligt nedgick till föga öfver en åttondedel af det föregående årets och sedermera ytterligare fallit under hvad år 1865 visar. Då man således ser huru exporten af ladugårdsprodukter under de sednare åren stigit, så Irågar jag, om det är skäl att öfvergifva ett på rättvisa och billighet grundadt system, som under elfva år blifvit följdt, och det just nu, då detta vårt ex - Den 21 April f. m. 387 empel börjat bära rika frukter i reciprocitet^ »äg; ty i nästan alla vära grannländer, der tull på fläsk förut funnits, har den nu blifvit borttagen, såsom i Danmark, Frankrike och Belgien; jag känner icke huru det är i Ryssland; i Norge är endast rökadt fläsk belagdt med tull. I sanning, tillfället att återgå till det gamla systemet i afseende på denna artikel kunde icke vara sämre valdt. Då jag talade om fläsket såsom en väsendtlig del af arbetarens föda, glömde jag att påpeka ett förhållande, som jag ämnat omnämna.
Dä Uti den Iggde och 16:de para^rapben det sä uttryckligen är anfördt huru Hof-Rätterne vch ^uscitiss Lsntrlereu stola efterse snsciuens gang — och Konungen hwarken baft eller kan hafwa nägot enstilt-u^ereäse uti annat än Lagfartens rättwisa och naturliga gäng, hwarfore dä belasta osi vch Staten med flere och nya ämbetsmän? samt en Lonrrotl, som äfwen i desie sednare dagar icke haft den mindsia misitanka til behof. Tryckfriheten, om dedager kr! aagot, sä är det wisierligen i detta .sundsta ärende. Lätom osi derföre lemna Tryckfriheten fritt bela sin utswäfning päprocesiwägen; men detta ärendet behöfwer intet mera nu än förr stä i nägon Regeringsform — Derpä kan göras en Lag a pari eller utwäljas en af de mänga wi redan ägt. Förtjensten Den Z Juni!' §6d Förtjensten af 1772 ärs Regeringsform, förutan hwad jag i mit förra d-iLt-niien anförde derom, är 10 At den war enhälligt antagen och be» swuoeii. 2: do At en stor Konung har sjelf deruti gränsat Konungamakten, hwadan en sädan Re'germgsform med mera styrka och opartiskhet kan til hwilken Theonföljare som haldst. 3:0 At det war wär nuwarande Nadige Herre, och Riksföreständare som den först beswor. 4w Äro i Lenna 1772 ärs Regeringsform lhUgkoMNa alla Rikets (-'olivier, hwilka »SsN arniarna wid Rikskroppen (efter ordena) sträcka sig til allt dct som i Riket göras och uträttas bör. Med hwad mera som t 4 Z Utförligen och högst märkwärdigt star utfördt. 3:o Är Krigs-Besälet uttryckeligen nämttdt och ihägkommet i 56^ ,772 ärs Regeringsform.
Ofta för sommar: mans2 R:dr och deröfver. Sommar: mans1,50—2,50. 150 50 ’) Kosten inberäknad. Skogshushållning. Areal af allmänna skogar. 33 hufvud sakligaste grundvalen och bästa utgå ngspunkten för omdömet i hithörande ämnen, hvartill kommer i nära anslutning, såsom ett det vigtigaste statistiskt-ekonomiska moment, afverkningens belopp. Tab. N:o 4 i de särskilda länsberättelserna är förnämligast afsedd för uppgifter i dessa båda hänseenden öfver de allmänna skogarne. Emellertid hafva, i saknad af uppmätningar och kartor, eller af fullständiga och noggranna sådana, samt af ordnade hushållsplaner, icke alla Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande kunnat i förberörde afseende lemna erforderliga eller tillförlitliga upplysningar. Särdeles gäller detta frågan om afverkningsbeloppet. Af denna anledning har ock den Sammandraget åtföljande Tab. N:o 4, Skogshushållning, endast kunnat inrymma uppgifterna öfver skogarnes areal. Då vid början af den tiderymd, som femårsberättelserna omfatta, Eders Kongl. Maj:ts samtlige Befallningshafvande, på anmodan af den af Eders Kongl. Majit den 20 Juni 1855 i nåder förordnade Komité för undersökning af de åtgärder, hvilka kunde vara att vidtaga för befrämjandet af en förbättrad skogshushållning, bland annat äfven afgåfvo upplysningar derom, huruvida inom de särskilda länen förefunnos några sådana slag af skogar, hvilka omnämnas å ifrågavarande Tab. N:o 4, hafva i vidfogade anmärkningar å denna Tab. hänvisningar skett till det af nämnde Komité den 28 Juni 1856 afgifna underdåniga Betänkande, der sådant ansetts kunna i någon mån förtydliga eller förfullständiga länsberättelsernas uppgifter. 1 sammanhang härmed torde det icke böra lemnäs oanmärkt, att begreppet af de å Tab. upptagne särskilda slag af skogar icke i alla berättelserna erhållit fullt samma begränsning. Så hafva t. ex. skogar å indragna boställen, hvilka för Kongl.
Pistoriska verken, drifne med ånga, nu mera, och lill följd af sednare uppfinningar och förbättringar, vidtagne med redskapen, förmå afverka betydligt större quantilet, ja dubbelt så mycket af varan, som vid sistförflutna Riksdag billigt vis ansågs kunna tagas i beräkning, vid jemförelse af afverkningsförmågan emot hvad med enkla pannor kunde tillverkas, och då en stor slats-ekonomisk förlust naturligtvis skulle uppkomma, om denna så ojemnförligt högre afverkningsförmåga hos de s. k. konstbrännerien icke vid beskattningen, eller grunderna derföre, loges i rättvist betragtande och afseende, utan den ena producenten sålunda fortfarande bereddes fördel på den andras bekostnad; s(i måste jag bestämdt yrka: att högre beskattningsgrund fastslälles för dessa konstbrännerier, lieklst erfarenhet, redan sedan sista Riksdag, visat följden af detta ojemna och obilliga beskattningssystem, en omätligen förökad tillverkning, som medfört allmogens och den mindre jordbrukarens utarmande medelst varans orimliga sänkning i värde eller försäljningspris. Man har velat jemnföra vårt land med Preussen och Dannemark, och förespeglat nyttan af alt befordra fabriksmessig bränvins-tillverkning, men minska eller omintetgöra husbehofs-bränningen, utan att besinna de olika förhållandena, som ega rum emellan dessa länder och Sverige: i de förra äro allestädes tätare och folkrikare städer nära hvarandra, hvarest landtmannen linner lätt och * • Bn\-, Lag-, samt Allm. Bcsvoch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1.
Författnm är således, äfven med bibehållandet af 2:dra morn., tillintetgjord, enär Utsk:n föreslagit att 3:dje mom. skall uphäfvas. För att alla kontroller skola försvinna, föreslå Utsk:n till yttermera visso, att 10:de mom. äfven måtte uphäfvas. Om detta morn., som innehåller: ”att då lagfart eller åbobref sökes å hemmansdel, som är mindre än som för klyfning utan undersökning är medgifvet, skall det visas att klyfningen skett med iakttagande af derför stadgade vilkor”, jemväl blefve uphäfd, finnes det ingen myndighet, som-är pligtig vaka deröfver, att, på sätt 1827 års författn. stadgar, besutenhet verkligen förefinnes å hemmansdelen, sedan klyfning egt rum. Det är detta man med skäl klagat öfver och som dels föranledt den obesulenhet och det elände, som inom många landsorter förefinnes, dels gaf anledn. till nedsättning af en komitlé, hvars arbeten framlades af K. M. vid 1840 års Riksdag. Allt sedan den liden har frågan varit hvila n d e samt berott på Regeringens handläggning, hvilken nu försiggått, och jag är öfvertygad om alt många husets ledamöter i likhet med mig erfarit en serdeles tillfredsställelse deröfver, alt en ' gräns blifvit satt för en fortsatt utveckling af eländet. Nu vill man deremot uphäfva en författn., som tvifvelsutan skall blifva serdeles välgörande och hvilkens tillvaro räckt netto ett år. Uti sina motiver hafva Utsk:n sagt, att de innehafvare af hemman, som genom köp, gåfva eller skifte kommit i åtnjutande af desamma, skola vara osäkre om besittningen af sin egendom. Hvarifrån Utskui hemtal skäl till ett sådant påstående kan jag icke fatta.
Ehuru jag på grund af det nyss anförda helst skulle hafva gifvit min röst åt ett förslag till underdånig skrifvelse till K. M., hvilket direkt förordat det metriska måttoch vigtsystemets antagande i vår och de båda andra Skandinaviska staterna, och ehuru jag derjemte af flera skäl helst skulle sett att frågan om likställighet i myntsystem blifvit tills vidare icke vidrörd, såsom icke egande omedelbart sammanhang med mått och vigt, förenar jag mig dock i den af Hr Isberg afgifna reservationen, enär jag förmodar densamma, i hvilken icke mindre än 6 af Utskds öfriga ledamöter instämt, hafva större utsigt till framgång, och tillåter jag mig derför vördsamt hemställa, att Ilr Gr. o. Landtm, behagade framställa propus, derå: att It. St:r måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det K. M., efter genom sakkunige män verksläld undersökning och utredning, hvilket system för mått, mål, vigt och mynt må finnas lämpligst för Sveriges bringande, i afseende derå, till likställighet, i möjligaste måtto, med de länder i det öfriga Europa, som redan för sig godkänt ett på vetenskapliga grunder byggdt system i förenämnde hänseende, — ville vidtaga de åtgärder, som kunna leda till antagande i de tre Skandinaviska rikena af ett gemensamt system för mått, mål, vigt och mynt. 436 Den 14 Febrnari e. m. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Jag är i hufvudsaken af alldeles samma tanka som Gr. Mörner, ehuru jag kommer till ett något olika resultat. Det, hvartill Utsk:t kommit, synes mig vara ett ganska knapphändigt, då Utsk:t säger, att de med ifrågaställa utredningen förenade kostnader skulle lägga hinder i vägen för densammas ut förande, och derföre alslvrker Hr Wallenberga förslag. En gång förr eller sednare blifva vi dock tvungna, för att icke stå isolerade från den öfriga verlden, att antaga det metriska systemet, och jag kan icke annat än beklaga att, när R.
hon slå omkull allt, hvad som fanns på bordet, så skulle hon köra ut mig, och så satte hon sig att stormgråta... Hvad skulle jag göra? Jagmåste naturligtvis krypa till bönboken för att få förlåtelse. Om ni inte tror mig, så kan ni ­ 99 ­ fråga Hanna, om det inte ä' sant. Jag ska fråga henne själf, så får ni höra. FRU HERMENS. Det var således bara lek alltsammans? BERGENHJELM. Soppa på en spik. Ja, det var, som jag säger, rakt ingenting. FRU HERMENS. Jag vill tro dig, kära Ernst. BERGENHJELM (märker, att Ada siktet och gråter). för gråter du nu? Nu ser du ju i alla fall, att det bara var mycket väsen för ingenting. Ingenting? Ingenting alls...? BERGENHJELM. Nej, inte en smul. ADA (gråter ändå). mig så... Jag hade tänkt, att... att jag aldrig skulle kunna kyssa dig mer. BERGENHJELM. Nu kan du! Åh, hvad det var längesedan, jag fick några kyssar! ADA. Ä' det därför, du tycker om dem? Hade du! Men nu kan du! (Kysser henne.) Jag kan inte låta bli... Det kom öfver sitter med händerna för an Gråter du? Men, min lilla, söta flicka, hvar ADA (ser upp strålande. ­ 100 ­ BERGENHJELM. stackars gosse? Fy, ska du fortfara att vara elak mot din FRU HERMENS (gråter också). väl tro det. Ni, som alltid hållit ihop som ett par turturdufvor. Ja, Ernst, jag kunde väl tro det...! Mina barn! Mina kära barn...! Jag kunde BERGENHJELM (fattar hennes framräckta hand). Nå, ser ni det? FRU HERMENS. var den lyckligaste fästman på jorden. BERGENHJELM. Det brukar man ju annars. Hvarför trodde ni då inte alla människor? FRU HERMENS. efter skenet. Ja, vi ä' alla svaga stackare, som dömer BERGENHJELM. några, lilla tant.
Jag förhyar min anhållan att R. o. Ad. ville bifalla punkten, med borttagande af ofvannämnda vilkor. IIr Liljehöök: Hr Åkerman har yrkat att det af Utsk. föreslagna vilkoret måtte utgå. Jag vill icke invända något deremot, emedan jag saknar tillräcklig kännedom om frågan, men Utsk. har full rätt att då det föreslår en löneförhöjning stadga, att den, som vill komma i åtnjutande af denna löneförhöjning, skall åtaga sig nya åligganden. Utskis mening var, att den ene Registratorn vid den andres afgång skulle erhålla en stor del af dennes lön, men i så fall skulle han äfven åtaga sig den afgångnes göromål. IIr Printzensköld, Carl: Redan vid föregående Riks dagar har det varit tvist om, huruvida R. St:r skulle ega rätt att bevilia de af K. M. begärda anslagen under vissa vilkor, om hvilka K. M. icke kunde hafva någon aning, när anslagen af honom begärdes. Det finns talare på delta rum, hvilka då hörande till oppositionen, drefvo den satsen, att R St:r hade rätt att vid de anslag som beviljades fästa hvad vilkor som helst; å andra sidan anfördes att R. St:r omöjligt kunde hafva en sådan rättighet, emedan statsmaschineriet då skulle kunna komma att stanna på ett eller annat ställe, emedan Ständerna kunde vid anslagen fästa sådana vilkor, att K. M. omöjligt kunde upfylla dem. Då, som nu, var jag af den sednare åsigten, och kan derföre icke instämma i Hr LiIjehööks yttrande, att StatsUtsk. handlat behörigt, då Utsk. tillstyrkt det af K. M. begärda anslaget med ett visst dervid fästadt vilkor. Man länke sig det de Hrr, som upställt vilkoret, haft så ringa sakkännedom, att de rent af huggit i vädret, som man säger, och det är just hvad som här inträffat. Hvad skulle väl då de kunskapsegande i frågan säga, när vilkoret vore omöjligt att af dem upfylla.
Skrifvelse N 0 345. 117 ställning, att den i nu gällande Författningar bestämda tid, så väl för uppbörds-stämmornes hållande, som för redovisnings afgifvande för Kronans uppbörd, måtte varda framflyttad; i hvilket afseende är vordet föreslaget, att första stämman för Krono-uppbördens emottagande borde hållas uti Januarii månad, och att uppbörden sedan kunde fortgå under loppet af vintermånaderna, så alt sista uppbördsstämman börjades den 1 Mars, och allestädes, der det kunde ske, afslutades under samma månad, eller ovilkorligen inom den 5 April, hvarefter Uppbördsmännen egde att, under återstoden af April samt Maji månader, indrifva hvad vid ordinarie uppbördsstämmorne icke inflöt, så att den redovisning för uppbörden, som nu aflägges, första dag i Maji månad, i stället bunde af Uppbördsmännen fullgöras den 1 Junii. Rikets Ständer hafva, i afseende härå, funnit: alt en framflyttning i tiden för upptagandet af Kronans uppbörd skulle för
Majlis mig gifna nådiga befallning alt uppgöra underdånigt förslag till ett fullkomligare ordnande af försvarsverket till sjös blifvit fullgjord, genom i ämnet afgifvet underdånigt betänkande, får jag, till följd af Eders Kongl. Maj:ts tillika gifna nådiga föreskrift, i lika underdånighet afgifva utlåtande, i fråga om de kostnader, hvilka erlordrasför sjöförsvarets ordnande efter den af mig föreslagna plan, dervid jag i un - 29 derdånighet åberopar, dels hvad jag såsom skäl för vissa corpsers tillökning 1 samma betänkande anfört, dels hvad jag här nedan, i afseende å kostnaden derför, har nåden vidare anföra: l:o Matros-corpsens tillökning med 180 man är, på anförda skäl, af mig i mitt ofvannämnde underdåniga betänkande föreslagen och denna tillökning i numerären fordrar följande förhöjning i anslaget: 90 matroser, å 10 sk. dagligen 6,483: 36. — 90 jungman, å 6 sk. d:o 4,106: 12. — 180 man, beklädnad å 30 r:dr 5,400: — ■—- d:o spanmål 540 tunnor a 6 r:dr . 3,240: 2 kompagni-chefer, arfvode å 200 r:dr . 400: 4 korporaler, tillökning å 2 sk. dagligen . 60: 40. — Summa 19,690: 40. — men som tillgångarne för närvarande icke medgifva bela denna summas utgående, får jag i underdånighet föreslå, alt corpsen lill en början endast må ökas med 90 man, för en kostnad af 9,845: 20. — 2:o Kanonier-corpsen, föreslagen lill 200 man, hälften kanoniere!’ och andra hälften under-canonierer, men nu bestående af 100 kanonierer och 50 under-kanonierer, erfordrar för ytterligare 50 under-kanonierer: - Aflöning ä 8 sk. om dagen 5,104: 8.
Majits befallingshafvande i länen, angående sättet att tillhandahålla afskedade krigsmän m. fl. pensioner och nådegåfvor. 'i'8:o af den 15 Mars 1851. angående väckt fråga om en Fyranläggning å klippan Björn (34). 1851 den 4 April i underdånighet föredragen i sammanhang med afgifvet förslag till ombyggnad af fyrbåken på Örskär; och sedan denna ombyggnad då i nåder beslöts, förständigades Kongl, förvaltningen af Sjöärendena samma dag att, efter det ombyggnaden blifvit verkställd, inkomma med underdånigt yttrande, huruvida en ny fyr å klippan Björn kan finnas af behofvet påkallad. Ett sådant yttrande har ännu ej afgifvits, sannolikt emedan nödig erfaren - — 60 — hot i ämnet icke hunnit inhemtas, efter det Örskärs fyr, i sitt förbättrade skick, ånyo blifvit tänd sednare på hösten förlidet år. JJiio af den 29 Mars 1851, angående undersökning i fråga om Fyrbåks anläggande på Gottska Sandön (441. 1851 den 2
» Men ack, » sade Gurli en dag, » att det skulle behöfvas något så förfärligt, för att jag skulle komma till insigt om min stora felaktighet! » » Vi behöfde oss en skarp lexa båda två, » sade kaptenen, » men nu ha ' vi fått den, och jag tycker det ser ut, som om vi skulle draga rätt god nytta deraf, jag! » » Och aldrig skola vi mera skiljas, icke ens för en liten stund, utan ett vänligt ord — icke sant? » sade hon och smekte hans kind. » Nej, aldrig! » sade han. 1 Der nere i stallet stod gamle Jansson och betraktade med vemod fuxens tomma spilta. » Gad ske lof att vi ha kapten på fötter igen, » sade han för sig sjelf, » men se — guldfuxen, den förglömmer jag aldrig! » Snödroppen. tiljan från s-ät högariloft, bygdt af glans från englavingar, ' drömmer om en namnlös doft, som från mullen sig uppsvingar. Vaknar, spörjer syskonringen, ros i lunden, ört vid strömmen; ljufva gåtan löste ingen, fast de alla drömt den drömmen. Högröd frukt på bladrik gren känner heta kinden svalkas, spörjer skogens mossa len, spörjer fjärilspar som skolkas. Allt har känt den underbara svallian likt en andehelsning från en verld, der stjernor klara hviska dunkla ord om frälsning. iitelnaåt stjernljus faller tyst, bäddar drifvans kalla glitter; men af solens stråle kysst i kristallen lifvet spritter. Sommams dröm oeh höstens trängtan, sig med vinterns tankar viga och naturens djupa längtan ses mot ljuset sakta stiga. Ljufva, hvita blomstersnö, hjeltesagans segerdrifva, vaknat upp ur is och snö för att lifvets runor skrifva. Hälften stjerna, hälften lilja, men med rosens mjidca fägring, bilden af en renad vilja och af segerns dag en fiägring. Ave. Hemma och ute. Kronprinsessan Victoria, som helt plötsligt förlorat sin yngre broder, prins Ludvig af Baden, hvilken afled den 23 februari vid endast 23 års ålder, har afrest för att öfvervara dennes likbegängelse.