Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer redan hänwisat dels pa öfwcrstotten, dels att utbetalas af RikSgäldsContoirct, och hwilka derföre ej i min tanka bordt här tagas af Banco-wiustcn, utan sa wäl dcsie . 84,483 som de öfwerblifwandc 4«,l83 tillsammans 124,666 desto häldre tilläggas anslaget för Strömrensningarne och lättade communieationcrs befrämjande, fom enligt min tanka intet något mera productivt anwändandc af jadaire tillgängar mö/ligen kan öga ruin; äbcropande min närmare utwcckling häraf i färstild Reservation wid Utskottens Betänkande N:o 26, angäcnde tillstyrkt anstag för dcsie ändamÄ. Af Herr Lagman 8täble: Dä det af Högloft. Statsoch Banco-Utstotten afgifne förslag till extra Stats-Reglcring är behäftadt med samma fel, som Stats-Utstottets förstag till Stats-Reglcring, act wara ofullständigt i beräkningen af utgiftcrnc och misiräknadt pä tillgängarne, nödsakas jag deremot framställa följande anmärkningar: Betänkandcn, Nw 42. 343 Ehuru Högloft. Utstotten, uti inledningen kill Utlätandet, antpdt stg wilja deri pä en gäng för Rikets Ständer framställa alla tillgängar i extra inkomster och alla päfordrade extra anslag och utgifter, hafwa Utstotten dock underlåtit att ibland de sednare upptaga: Sädane anstag, som redan af Rikets Ständer äro bewiljade, nemligen: 1:0 Till Carlscrona wattcnledning, att pä 5 är utgä, efter Stats-Utst. Betänkande N:o 9, R:dr 83,zZl: ,6. — 2!v Till reparation ä Strömsholms Slott, St. U. B. N:o 127 » «... » 5,4oo: 3:o Tili reglering af Arm6rns Accordscrsättningar St.
Också befinnes uti 18 <§ följande stadgande: »Till Riksdagsman må ej i något Stånd godkännas en person, som icke upphun»n i t 25 års ålder, ej den etc.» Frågas nu: hvem är det, som, enligt ofvan anförda ord, skall meddela eller vägra sådant godkännande? Det säges ju uttryckligen, att sådant skall ske i Ståndet; men uti ett Riks-Stånd lärer väl icke någon annan, än Ståndet sjelft, kunna fatta beslut. Häraf torde ock otvunget följa, att pröfningen, huruvida en med riksdagsmanna-fullmakt försedd person besitter de uti 18 § uppräknade qvalifikationer, ytterst tillkommer vederbörande RiksStånd. Sedan man sålunda klart uppfattat stadgandet i 18 §, blir det tydligt, hvarföre uti 21 § begagnas det till något föregående hänvisande uttrycket: »hvarje Stånd dess pröfningsrätt förbehållen». Det är nemligen icke första gången denna rätt omtalas. Uti 18 § har den redan blifvit stadgad, men uti den 21 § erhåller den en närmare utveckling, dels i afseende på sättet, huru vid. 4 Konstitutions-Ulskottels Memorial M 4. denna pröfning skall förfaras, dels ock genom den vid 1813 års riksdag gjorda utsträckning af pröfningsrätten äfven till de i 14 § upptagna qvalifikationer. Beträffande det andra, här ofvan anförda, i 2i § förekommande, uttrycket, på hvilket uppmärksamheten fastades, såsom fordrande en begreppsbestämning, eller orden: »laglig åtgärd»; så kunna meningarne om betydelsen af detta uttryck vara delade. Visserligen menas dermed understundom icke blott undersökning, utan äfven slutlig dom. Men då detta språkbruk icke är i alla hänseenden fullt stadgadt, utan torde skifta, lemnar det icke ensamt tillförlitligt stöd, för att derpå grunda en tolkning af Grundlagen. För att derom vinna säker öfvertygelse, torde det vara nödigt att anställa jemförelse med andra föreskrifter i Riksdags-ordningen.
R:dr tjenstgörings-arfvode samt 500 R:dr missräknings-penningar, en Bokhållare-lön i Sedel-Contoiret å 700 R:dr, 3:ne Contoirs-Skrifvare-löner dersammastädes å 400 R:dr samt ett Cassa-skrifvare-arfvode å 400 R:clr, elier tillsammans 7,300 R:dr, att öfver - Banco-Utskottets Utlåtande, N.-o u3. 27 Hyttas från Ordinarie Staten till Indragnings-Staten, nied skyldighet för Banco-Fullmäglige att vid första Commissarie-ledighet, genom indragning af en Commissarie-beställning inom Depositions-Afdelningen, bereda den ena Commissarie-lönens indragning, samt att, i afseende på de öfrige härigenom på lndragnings-Stat öfveflyttade tjenster, indraga densamme, så snart Fullmägtige, efter att förut, vid hvarje ledighet, hafva bort Commissarialet, finnér Bankens göromål sådant medgifva, (2:dra alternativet) komma 2:ne Commissarie-beställningar, nemligen 1 i Sedel-Contoiret och 1 i Depositions-Afdelningen, 1 Casseurs-sysslal, 1 Bokhållareoch 3 Contoirs-Skrifvare-tjenster i Sedel-Contoiret, äfvensom en Cassa-Skrifvare-befattning att indragas vid nuvarande innehafvares afgång, i den moa de förändringar, som blifva en följd af Verkets nya organisation, kunna bringas i verkställighet. Stockholm den 26 October 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 3o Oct, kl. 4 e' Utlåtande , i anledning af Herr von Qvantens, C., motion om rättighet för större jordegare att erhålla lån från Handelsoch Närings-Disconten. Hos Högloll. Ridderskapet och Adeln har Herr von Qvanten, Carl, vid föredragning af Utskottets under N:o 29 afgifna Berättelse, angående
Utskottet icke närmare på ziffran och mera i detalj utredt alla förhållanden. Men Herr von Hartmansdorff har redan afgifvit tillräcklig förklaring i denna del; man hör besinna, att dessa upplysningar, som fordras af Utskottet, icke skulle hafva stannat inom RiksStånden, och det skulle hafva varit hvarken nyttigt eller angenämt, om de blifvit spridde ända till utlänningen. Den värde Talaren har ock ansett anslaget till Wanås Fästning onyttigt, och jag erkänner, att det är den kinkigaste Punkten i Utskottets Utlåtande; kinkig derföre, att den vidrörer det mägtiga Canal-intresset. Men då, såsom Grefve Brahe redan anmärkt, en Talare, som vid sista Riksdagen ansåg Centralförsvaret rigtigt, nu yttrat sig emot Wanås, torde detta bäst bevisa, att meningarne i denna Punkt ännu icke äro tillräckligt stadgade; och jag förbigår således att yttra mig häröfver, med blott den erinran, att jag tror, det man måste sluta arbetet, sedan man en gång börjat det. — Lika med Herr Hjerta beklagar jag, att Uskottets Utlåtande inkommit så sent, men att yrka återremiss, på det Utskottet i behörig ordning t vänne gånger måtte taga saken i öfvervägande, och tillika komma i tillfälle att omarbeta sitt Den 2 November e. m. förslag, kan jag icke anse vara rigtigt; ty jag tror icke, att dessa varningsgrader för Utskott i allmänhet medföra särdeles nytta. Herr Hjerta har, såsom skäl till afslag af de ifrågavarande anslagen, bland annat anfört, att intet vore gjordt för afskalfandet af prygelstraff. Men om detta är ett fel, torde det åtminstone anses såsom en förtjenst, att Utskottet sökt förekomma begagnandet af knut här i landet. Herr Hjerta har äfven talat om den nyss slutade freden i Östern, och ehuru här hvarken är ställe eller tid, att ingå i discussion derom, lärer Herr Hjerta dock medgifva, att han icke kan garantera, huru länge denna fred kommer att räcka, och ännu mindre, att den skall blifva evig, helst vi samtliga troligen lemnat skådeplatsen, innan det tusenåriga Riket inträffar.
Utskottet har tagit dessa förslag i öfvervägande; och som Herr Hiertas motion synes hafva afseende särdeles å förhållandet vid sockenstämmor i Stockholm, så får Utskottet erinra om, huruledes, vid sistförflutna riksdag, blifvit utredt att Kongl. Förordningen om sockenstämmor i Stockholms stad den tö Mars 1847 tillkommit, efter det ej mindre vederbörande embetsmyndigheter, än ock hufvudstadens församlingar blifvit i ämnet hörde, samt desse sistnämnde genom utsedde Deputerade, i samråd med af Kongl. Maji i nåder förordnade Kommitterade, uppgjort underdånigt förslag till förordning; vid hvilket förhållande Utskottet jemväl nu vidhåller sin vid nämnde riksdag uttalade, af Rikets Ständer då godkända åsigt, att, med afseende å Författningens tillkomst', och då densamma endast är för Stockholms stad gällande, fram - Allm. Besvärsoch Ekon.-V t skot tels Betänkande M 14. 11 stallning om förändring deruti lämpligast kan af vederbörande lokalmyndigheter och utan Rikets Ständers medverkan till Kongl. Majit frambäras.
Det betänkande, Kongl, norska regeringen i anledning häraf den 3 April 1852 aflät, tillstyrkte omförmälde af Norska Storthinget ifrågasatte förändring; och förekommer häruti en utredning, som afsåg att ådagalägga anledningarne till betänklighet att oförändradt vidblifva ett förhållande, hvarunder icke allenast, till följd af en möjligen inträffande öfverpröduktion vid Sveriges högst betydliga socker-raffinaderier eller någon annan tillfällighet, utan jemväl på grund af vissa bestämmelser i afseende på Svenska tullbeskattningen, Norska Stats-verket kunde vara blott-stäldt för att förlora halfva beloppet af införsel-tullen på en vara, som i afseende på de derför utgående afgifter vore bland de väsendtligaste; hvarjemte blifvit erinradt, hurusom uti den af Svenska och Norska män sammansatta kommitté', som på nådig befallning år 1845 bildades för afgifvande af betänkande och förslag rörande nödiga förändringar i gällande föreskrifter angående de förenade rikenas inbördes handelsoch sjöfarts-förhållanden, de Norska kommitterade gjort erinran om den rubbning i Norska Stats-inkomsterna, som kunde föranledas af de uti Författningen om handels-gemenskapen mellan de hegge rikena intagna bestämmelser i afseende på raffineradt socker och sirup, hvilka artiklar derföre Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 51 ansågos böra utgå från förteckningen å de varor af Svensk eller Norsk tillverkning, hvilka kunde mot half tull sjövägen införas från det ena till det andra riket; hvarefter Kongl, norska regeringen i underdåniga Betänkanden den 18 December 1847 och den 4 Juni 1851 ansett sådant uteslutande af nämnde artiklar böra ske, hvilket åter det Svenska Statsrådet afstyrka
Hylins gröna ådökolognflaskor, till exempel, med en stor såptunna bak till tornyr; jättepunschbuteljen omgifven af en hel stab småbuteljer — en äkta svensk obelisk! — och vinhuset af bara flaskbottnar och färgadt glas, som solen rinner igenom riktigt trolskt, och så » Liljeholmens prima ljus », förstås, som ger en sådan vacker bild af hur högt upplysningen står i vårt land, fast fabriken i fråga o m fabrikation är alldeles på afvägar, det vet jag nu. Ljus ska stöpas, det står jag fast vid, fröknarna i ljusfoten må valsa sina valser bäst de vill. stickylle, klädningslappar, d o f f e l, ull o. l i n © emottages till all slags spanad. — Pressning o c h beredning verkställes. — Reelt arbete, billiga pris. « » • Gods afhämtas tacksamt afgiftsfri«. För vigt om 18 kg. fraktfritt fram o. åter. * * 4 Intressangtast af allt är ändå, att man kan få bryta benen eller hvad annat man vill af sig, så mycket man önskar, och genast bli amputerad eller hopsatt igen i en afdelning, som utställer presis allt som behöfs för det ändamålet — läkare och sjuksköterska med. Jag undrar just, o m något land har djupare än så satt sig in i hälsovårdsfrågan? Helsingborg exponerar socker och galoscher i en så söt paviljong, dekorerad med bara H-n i d e. läckraste färger. Bredvid har » Svenska Dagbladet » sin paviljong med » ett nytt urverk som både går och slår. » » Ruffen, » sa jag, » hvad tror du att det där stora trädet på Dagbladsväggen betyder? » » Det är väl kunskapens träd o m ondt och godt, kan jag tro, » sa Ruffen. » Jaha, » sa jag, » det är det nog, men hvar är Eva, mån t r o? » » Hon sitter kanske i redaktion, hä hä, men nog är det eget — » » Det är det, » sa jag tankfullt, » men det är något mer: en upprättelse och en rättvisa, ehuru sen.
Ni ser så god ut. Ni skulle helt säkert göra en man lycklig. Leende. Ni är god – icke sant? LOUISE muntert. Tyvärr! ALLAND. Se, se! Har också ni märkt, att det bara är egennytta, när menniskorna predika för hvarandra att vara goda? De goda bli alltid olyckliga. Kom ihåg det! Man gör alltid klokare i att slå ihjäl en menniska än att älska henne. LOUISE. Det vore visst svårt för mig att slå ihjäl någon, i synnerhet just nu. ALLAND. Ni menar, att ni har intet val? LOUISE. Åh – fy ni talar så styggt. Ni tror visst inte på kärlek, ni. ALLAND. Jo! Men jag tror icke på kvinnorna. Det är icke många af dem, som tåla vid att älskas. LOUISE. Tåla vid? ALLAND. Jag menar tåla vid det alldeles som en man – så att det blir endast en episod i deras lif. LOUISE. Om så är det länder väl vårt kön till heder! ALLAND. Är ni så säker på det? Jag har känt en. Hon var målarinna. Hon lefde i två år tillsammans med en af mina vänner. Han var också konstnär, och de hjelpte hvarandra med råd och dåd. Men hon var yngre och obetydligare. Det gick som det alltid går. LOUISE. Hur? ALLAND. Se icke så häpen ut. Kärleken är bara en blomningstid, derför är den så kort. Min vän och hans väninna bröto med hvarandra. De hade tröttnat båda. LOUISE. Också hon? ALLAND. Skrämmer det er? Ja, också hon Men hon hatade honom sedan, som en kvinna alltid gör, då hon icke älskar längre. LOUISE. Alltid? ALLAND. Ja, alltid. Deri ligger det låga hos ert slägte. En man behåller alltid välvilja för den, han älskat; en kvinna aldrig. LOUISE. Alla äro inte lika Men hur gick det med henne – målarinnan? ALLAND. Hur det gick? Det gick henne utmärkt på alla sätt! Hon hade målat sitt sjelfporträtt på hans atelier. Det porträttet var ett mästerstycke – djerft, kraftigt, hänsynslöst sant. Det inbringade henne en medalj på salongen och det inköptes af franska staten.
Att om än det kan anses vara öppet för hvar och en, som till Handlanden, Bergsbruks-eller Manufacturie - idkaren verkställt lefverering af varor, eller åt honom fullgjort något arbete, att efter eget behag i betalning derföre emottaga desses utgifvande Assignationer, eller att sådant vägra , det likväl nästan alltid skall blifva en nödvändighet för bemälte personer, att låta sig åtnöjas med berörde betalningssätt, enär, å ena sidan de äro i behof af ett hastigare godtgörande af deras fordringar, och å den andra Handlanden, Bergsbrukseller Manufacturie-idkaren icke kan eller vill annorledes, än genom assignation full» Lag-Utskottets Eetankåndetu göra utbetalningen: Att ilen svårighet derar nödvändigt mäste följa, att, dä antingen de, som emotragit Assignationen af »(gifvaren, eller de hvilka, efter deras omlopp emellan flere, blifva deraf innehafvare, skola verkställa utbetalningar? till andra Orters invånare, der assignations-utgifvarens namn och Credit icke aro kände, sä’ dane Sedlars antagande såsom god betalning skall sättas i fråga och uppgäld e ler agio derå äga rum, hvilket äfven ofta torde inträffa, när han-> del af förnödenheter skall ske i sjsdfva den Orten, der assignationerne äro mäst gängse, 1 anseende till den omgång och olägenhet, sorn tillskyndas emottagaren genom deras öfverstyrande till den ort, der de inlösas: Att Assignationerne icke äga egenskap hvarfen af löpande skuldebref, enär påstående emot utgifvaren om deras infriande icke förr kan väckas, än den person, på hvilken Assignationen är stäld, vägrat eller icke mäktat den sammas belopp gälda, samt ej eller af växel, då någon ovillkorlig
Härom vore mycket mer att säga, äfvensom att till besvarande uptagä här gjorda anmärkn:r; men jag har redan, måhända alltför länge upiagit R. o. Ad:s tid och tålamod. Till min ursäkt må gälla ämnets vigt, äfvensom jag får fästa upmärksamheten deruppå, att om mina anföranden äro långa, så äro ock intervallerna dem emellan temligen långa. Endast högst ofullständigt och ofullkomligt har jag här förmått antyda några sidor af detta behjertansvärda ämne; ett ämne, som ej kan undgå att med det lifligaste intresse omfattas af alla 216 Den 20 April. elem, som nitälska för vetenskapens och konstens tillämpning pä lifvet, för sedlighetens stigande utveckling, med ett ord för det rent menskliga, hvilka tillika är ett gudomligt, af alla dem, hvilka klart och varmt npfatta sin dyra förbindelse, att öfverlåta det rika, moraliska och intellektuella arf de af fadren emottagit, oförminskadt och förkofradt, icke blott åt egna barn utan ock i allt vidare kretsar af hela det upväxaude slägtet. Jag förenar mig med de Hrr, sorn yrkat återremiss af denna punkt i Betänk. Härtill hördes många ledamöter yttra bifall. Gr. von Platen: Jag har icke begärt ordet, för att i huf vudsaken vidare mig yttra. Kunna icke de uplysande. och talangfulla anföranden, som efter det jag förra gången hade ordet härstädes afgifvils, verka något för den ifrågavande saken, så misströstar jag i sanning, att mina ord skulle äga en kraftigare verkan. Men jag vill hoppas, att förhållandet icke är sådant, och jag är öfvertygad derom, alt, derest medel finnas, StatsUlsk:s ledamöter äfven komma att tillstyrka deras användande till ifrägavar:de skolas understöd.
Ridderskapets och Adelns Herrar Electorers lista till val af Ledamöter i Expedit iöns-Utskottet; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 220. Friherre Palmstjerna^ Fullmägtig Grefve Gyldenstolpe^ Anton; 1,306. Herr Söderhjelm 3 Gustaf August; 2,311. Rabenius, Fullmägtig Grefve Mörner 3 Carl Göran. S. D. Utaf det hos Herrar Electorer hållna Protocoll inhemtades, att till Ledamöter blifvit utsedde: Fröt. ZJldr. cl. / Februari 1S40. 7 I Constitulions Utskottet: Biskopen ni. m. Doctor Holmström, Biskopen m. m. Doctor Nibelius, Prosten Ödmann, Professoren m. m. Geyer, Contracts-Proslen i ia Ilström, Professoren m. m. Doctor Moren. I Stats-Utskottet: Y Talmannen, Biskopen nr. in. Doctor Hedren, Contracts-Prosten Doctor Björkman, Contracts-Prosten Doctor Agrell, Prosten Stenhammar, Contracts-Prosten Östberg, Gontracts-Prosten Afzelius, Prosten m. m. Åstrand, Professoren Doctor Thomander, Prosten Ahlqvist. I Bevillnincrs-Utskottet: O Contracts-Prosten Nordhammar, Kyrkoherden m. m. Bergvall, Prosten Lindmark, Contracts-Prosten Nibelius, Contracts-Prosten P. G. Svedelius, Dorn-Prosten m. m. Doctor Bruhn, Contracts-Prosten Doctor Wieslander, Contracts-Prosten m. m. Hallbeck, Prosten Osterman, Contracts-Prosten Sandberg, Prosten Sidner, Prosten Gahne, I Banco-Utskottet: Biskopen m. m. Doctor Tegner, Biskopen m. m.
— Nto 13. med förslag till voterings-proposition, i anledning af ( 39 ) Riks-Ståndens olika beslut, i afseende å Memorialet N:o 5, rörande ett ^tillägg till 72 § Regerings-formen. VI. B. 105, 106, 110. Å. 231. VII. U. 172. A. 176. U. 230. A. 234. Constitulions-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 14. med förslag till ändring i 2—5 mom. 14 och 22 §§ Riksdags-ordningen, rörande representations-rättigheten för Fahlu Bergslag. VI. B. 105. Å. 107. U. 584. A. 592. — N:o 15. om ändring af 52 § Regerings-formen och 24 § Riksdags-Ordningen, angående tillförordnandet af Bonde-Ståndets Sekreterare. VI. B. 197, 224, A. 271. — N:o 16. med förslag till förändringar i 53, 69, 70, 71 §§ Regerings-formen och 31 § Riksdags-Ordningen, angående ålskilIige Bevillnings-Utskotlets åligganden. Se vidare ConstitiUions-Ulskottets Memorial N:o 24. Se vidare Constitulions-Utskottets Memorial N:o 26. — N:o 18. med förslag till ändring och tillägg i 36 och 43 §§ Riksdags-Ordningen, rörande sammansatta Utskott. VI. B. 197, 225. A. 304. VII. U. 41, 72. A. 76. Se vidare ConslitntionsUtskoltels Memorial N-.o 24. — N:o 19. med förslag till närmare bestämning af tiden för motioners afgifvande. VI. B. 198, 225. A. 305. Se vidare Constifutions-Uiskoltets Memorial N:o 25.
Enligt 34 § RegeringS-Formcn, innehafwa Stats-Ministrarne och Stats-Naden wcrklige Embeten, uppförda i Rikets Stat: de hafwa ock till följe häraf redau blifwit med bestämda löner för sedde. I 35 § säges, att de hafwa förtroende-sysslor, hwarifrän Konungen mä dem entlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst det fordra. Dessa stadgandcn innebära wäl onekligen den mening, att Stats-Nädets Ledamöter icke hafwa CommiSsioner, efter orden Embeten och Sysslor tydligen nämnas: det will säga, att de innehafwa tjenstcr, sa permanenta som förtroende-tjenster kunna wara, fran hwilka de icke, såsom fran blotta kommissioner, kunna entledigas blott ester godtycke och behag, utan af ett gifwet skäl, det nemligen, att Rikets tjenst sadant fordrar; och wid hwilket entledigande är fästad en sadan wigt att, enligt 35 H, Stats-Rädet är förpligtadt deremot underdåniga föreställningar göra, om det sinner sig skäl dertill äga. Widare äro, enligt 9 och 106 HZ, StatsRadets Ledamöter för sina råd underkastade answar, och ett answar, som af Riksens Ständer kan yrkas. Än widare äro de uti åtskilliga HZ högtidligen satte till wärdare af wissa Nationens dyrbaraste rättigheter. Skulle Constitutionens mening i alla dessa särskilda fall kunna anses wara annan, än att wisa Nationen Konungen omgifwen med bestämda Nädgifware, förmögne att widmagthälla bäde plan och laglighet i Hans regering, och icke amovible annars än för Nationens skull, hwars säkerhet storligen Billiga till Mein. N:o 8. 185 ligger förwarad i Styrelsens enhet och jemnhet, och hwars tillfredsställelse deri, att hon läng tid i sönder wet hwilka personer genom sina räd bidraga till hennes styrelse?
Om undersöknings-man upptäcker olofligen in förd L gods utom stad, utan alt kunna dec anhålla, men följer det vid dess införande lill stad i spåret, då må han undersökning efter det samma genast anställa, utan föregående anmälan hos Borgmästaren eller Tullkammareeller Tull-Ii - spections-Föreståndaren å stället; men med skyldighet att, efter slutad undersökning, dem om förloppet underrätta. Vid hvarje undersöknings-tillfälle uti ofvan uppräknade rum och lägenheter, så i stad» som på landet, skall undersöknings-man vara åtföljd af minst tvänne vittnen; men vid visitationer under har himmel ege han rätt att utan vittnens närvaro godset anhålla, dock ej alt detsamma vidare undersöka, innan vittnen hunnit anskaffas. Den, hos hvilken undersökning sker, stånde i alla händelser öppet att vittnen tillkalla, likväl utan att undersökningen derigenom må uppehållas. §. 33. Sådan tjensteman, behörigen legitimerad, som i föregående §. säges, ege att anställa undersökning efter olofligen infördt gods: Utskottens Förslag till ändringar och tillägg. ler, och inneha fvaren ans vare derför efter denna Förordning; men, om vid undersökning å öfriga i denna §. uppräknade ställen, eller i boningsrum, på sätt i 33 §. säges, det anhållna godset, ehuru nj'tt och obrukadt, utgör endast hvad till egarens beklädnad eller eget nyttjande hänföras kan, och öfverstiger det ej så hans behof och vilkor, att oloflig afsigt med dess innehafvande uppenbarligen röjes, må han godset behålla och vare från åtal fri. Olofiigen infördt gods utöfver sådan qvantitet, som nyss säges, ehvar eller huru som helst det upptäckt blifvit, vare förverkadt, utom i de fall, som uti ii och 12 §§. undantagne äro., §. 33. (se. 34 §. i Förordn.) Afven i andra hus och boningsrum, än de i ofvanstående $*. omnämnde, mi undersökning efter o*- lojligen infördt gods af behörig un - 12 Bev. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utskottens Betänkande N:o ii.