Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronofogdarnes redogörelse lör restantierna voro i det liela ej annat än ett sammandrag af Länsmännens, hvilken också dervid gällde såsom verifikationer och de tre månader om året Kronofogdarne härtill måste använda vore således rent af förspilda, på onödigt skrifveri. Enligt motionärens mening borde derföre Kronofogdarnes löner, nu bestämda till 2,500 R:dr R:int, indragas till och användas till lämplig och behöflig förhöjning af Länsmännens löner; hvaremot desse tjenstemän borde hafva tagit samma examina, som nu vore för Kronofogdarne föreskrifna, ställa uppbördsborgcn samt hvar i sitt distrikt på eget ansvar förrätta' de göromål, som nu åligga Kronofogdarne; och ville motionären hålla troligt att Landshöfdinge-Embetenas och Häradsskrifvarnes göromål härigenom icke skulle ökas, ty om de äfven finge flere att brefvexla med skulle denna brefvexling blifva så mycket mindre för hvar och en och då uppbördsböckerna voro socknevis upprättade klefve det Adil föga ökadt besvär att upprätta summarisk och special-räkning distriktvis i stället för fögderivis. Få dessa grunder har blifvit föreslaget att Kronofogde-tjensterna öfver hela riket skulle indragas. Enahanda förslag med det nu väckta hafva förut vid 1847 och 1848 årens riksdag samt vid sistlidne riksdag förevarit och vid båda dessa tillfällen blifvit af Ekonomi-Utskottet afstyrkta på hufvudsakligen samma skäl, för hvilka vid sistnämnda riksdag redogjordes i Utskottets betänkande N:o 31, hvilket af Ridderskapet och Adeln, Preste-Ståndet och Borgare-Ståndet godkändes; varande" dessa skäl, sådana de i nyssnämnda betänkande upptagas, följande: "Då Länsmännen i och för sina tjenstebefattningar befinna sig i ständig och nära beröring med allmänheten är det ock ej mindre för Staten än för länets innevånare af mycken vigt att Länsmännens tjenste-utöfning är underkastad den noggrannaste tillsyn.
Hansson, och ansvarige utgifvaren af Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tidning, Boktryckaren Magister S. A. Hedlund, har ådragit sig min uppmärksamhet svnnerligast derföre, att i nämnda mål ånyo kommit under pröfning den gamla tvisten om rätta beskaffenheten af den fråga, domstolen enligt Tryckfrihetsförordningen skall till Juryns besvarande framställa — ett tvisteämne, som, under ytan af en obetydlig formalitetsfråga, döljer en meningsstrid rörande sjelfva grundbegreppen af jury-inrättningen, och som alltså för både lagstiftaren och lagskiparen bör hafva ett stort intresse. Då jag erfor, att vid nämnda saks afgörande i Högsta Domstolen skiljaktiga meningar yppat sig, har jag förskaffat mig det derstädes vid tillfället förda protokoll, hvilket jag här meddelar. På det att de olika menmgarnes hufvudsakliga föremål genast må falla i ögonen, bör ur handlingarne i målet antecknas, att Sladsfiskalen Hansson i stämningen åberopat endast § 3 mom. 8 i gällande Tryckfrihetsordning, och att domstolens till Juryns besvarande framstälda fråga lydde så: »Aro de uppgifna tidningsartiklarna efter det af käranden åberopade lagrum, 3 § 8 mom. Tryckfrihetsförordningen, brottsliga?» Ofvannämnda protokollsutdrag är af följande innehåll: Utdrag af Protokollet öfver Justitie-ärender hållet uti Kongl. Maj:ts Högsta Domstol den 16 Mars 1863. Revisions-Sekreteraren, Friherre Leijonhufvud föredrog i underdånighet: 12:0. De besvär, Boktryckaren, Magister S. A.
Till Fullmägtige eller Revisorer må ingen annan kunna väljas, än den, som till Riksdagsman och Utskolts-Ledamot valbar är, men icke må afseende fästas på, om han sådan befattning innehafver, eller innehaft häfver. Ej eller må till dessa platser någon utses, eller i befattning qvarstå, sorn vid det eller de Verk, hvars förvaltning åt honom uppdragen är, eller af honom granskas skall, är redovisande, eller njuter lön eller annan inkomst. Befinnes förhållandet annorlunda, ege nästsammanträdande Revisorer att förordna om Efterträdares inkallande, eller nytt val, allt efter som i nästföljande §. stadgas. §. 85, Till Fullmägtiges och till Revisorers befattningar, äfvensom till valnämnd och den i §. 82 omtalade nämnd , kan den väljande Kammaren, efter serskildt fattadt beslut, utse flere eller färre Efterträdare, hvilka i stadgad ordning ingå skola i de valde liufvudmännens ställe, när sådantnödigt är. Ingen annan kan till Efterträdare väljas, än den, som till hufvudman valbarär. Efterträdare kunna väljas antingen serskildt, eller på samma gång som hufvudman; men i senare fallet sker valet alltid på sammanlagda antalet hufvudmän och efterträdare, hvarvid det högre rösteantalet bestämmer de förre, äfvensom ordningen för de senares ingående 1 befattningen. Uppstår emellan Riksdagarne ledighet bland Fullmägtige éller Revisorer, utöfver det utsedda antalet efterträdare, sammanträde då Fullmägtige i Rikets Rank med Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, och fylle den lediga platsen genom gemensamt val. §. 86. Vid val till Fullmägtige, Revisorer, Ledamöter i valnämnd, Ledamöter i den nämnd, som i §. 82 omtalas, samt Ledamöter i Utskott, eger lottning rum, när valet genom erhållet lika röste-antal befinnes oafgjordt.
Såsnart Annæus Domitius ordnat truppfördelningen öfver staden och beordrat Ammianus Marcellinus att taga befälet öfver trupperna i Piræeos, samt återställa ordningen derstädes, begaf han sig åtföljd af Pylades, i spetsen för en centuria soldater, till storkyrkan. FEMTONDE KAPITLET. Sorgespelet. (Forts.) De i storkyrkan församlade Homoiusianerna hade ingen aning om den plötsliga förändring, som timat i staden. Händelser kunna inträffa, så intensiva och likväl så ögonblickliga, att det som nyss var medelpunkten i dagens lif, i nästa stund befinner sig utanför dess omkrets och står som en anakronism bland nya förhållanden. Storkyrkan hade samlat en massa trosvarma, andäktiga eller nyfikna Homoiusianer, och de känslor, som fört dem dit, hade ingalunda svalnat under tempelhvalfvet. Hvad man sett och hört, hvad man ännu såg och hörde, hade tvertom uppdrifvit samma känslor till en svindlande höjd. Då man inträdde genom kyrkans hufvudport, befann man sig i det mellersta långskeppet, som bildades af väldiga, från antika tempel tagna kolonner, förenade genom halfbågar och uppstigande mot ett af trenne kupoler bestående tak. Öfver sidoskeppen voro för qvinnorna bestämda gallerier, som öppnade sig åt midtelskeppet genom pelararkader, inpassade mellan kolonnerna. I bakgrunden det upphöjda koret med altaret. Framför detta under den mellersta kupolen, der midtelskeppet och tvärskeppet korsade hvarandra, ett skrank med tvenne stolar, den ene för föreläsaren af evangeliet, den andre för predikanten. Skymning herrskade i hela det vidsträckta rummet, med undantag af koret, genom hvars höga fönster en ljusmassa strömmade öfver katafalken, på hvilken Simon pelarhelgonet nu hvilade. Kring katafalken voro ställda rökelsekar, från hvilka välluktande skyar uppstego och omgåfvo helgonet, medan de sakta höjde sig mot korets kupol. Skeppen, gallerierna, pelarnes fotställningar, fönsternicherna, utsprången på arkaderna voro uppfyllda af menniskor.
Brot. I. B. 626 Den 18 Februarii, vande af KronoBi ännerierne, samt upphörande öller nedsättning af Städernes rättighet att tillverka brännvin. 4) Herr von Qvantens, Carl, den i 5 dennes på bordet lagde Memorial, om ändring i de nu i afseende på brånvinstillverkning gällande för» fattningar. Constitutions Utskottet: Grefve Gyllenborgs, Johan Henning den i5 dennes på bordet lagde Memorial,; med anmodan till Utskottet, att antingen in Bienn verkställa läsningen af Stats-Rådets Protocoll, eller ock hos Riksens Ständer, på grund af 56 §. Riksdags-Ordningen begära en sådan förstärkning, att läsningen i alla fall må kunna ske i närvaro af tjugofyra ledamöter} jemte de af åtskillige Lddamöter rörande samma ämne afgifne yttranden. Ut supra. S. D. Sedan, enligt från de öfrige Respective RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag af den 12 och i5 dennes, uti fråga huruvida ett Särskilt Utskott borde af Riksens Ständer förordnas, för att fullständigt undersöka och utreda orsakerna, samt uppgifva botemedlen för den nu i flera delar af Riket och i synnerhet för Jordbruks-näringen öfverklagade förlägenhet, två Riks-Stånd staduat emot två; fann Ridderskapet och Ådeln för godt, att, jemlikt 36 § Riksdagsordningen, till Constitutions-Utskottets af - Den 18 Februarii. görande öfverlemna frågan om förenämnde Särskilta Utskotts tillsättande. Ut supra. S. D. Remitterades till Riddarhusutskott et: Grefve De la Gardies, Jacob, den To dennes eftermiddagen på bordet lagde motion, angående utdelning bland Ståndets Ledamöter af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid sistförflutne Riksdagar, jemte de af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf, och Herr Reutersvärd, Pehr Adam, i anledning deraf afgifne yttranden. Ut supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskilja <äe§ klockan en qvart till g om aftonen.
Mödan fick dock sin lön genom den utsikt, so111 j11 högre upp v i koinino, öppnade sig allt inera öfver hafvet, stranden ocli slätten, och S&amp; liar frhn höjden syntes Mölles ' röda tak, hvita väggar och gröna t2ppor som en bukett kastad för bergets fot. Nu voro vi uppe på platån och det gick ined starkaste fart pb den steniga vägen så att vi ruskades som ärtor i ett såll, till dess vi, ' fortfarande pk lierrskapsinan6r, kunde vi förstå af, kuskens segerstolta niin, i skarpt traf ined klatschande pisksmällar, rasslande hjul, biiller och bång, svängde il! på Kullagårdeii. Och Iivad är ' då detta ICullagården, där vlgen slutar uppe p i bergets krön, ph spetsen af dess utskjutande udde? Vill inan vara artig, kallar inan det för en civilisationeiis utpost, ett enklare liotell, ett landtligt pensionat; vill iiian vara iirlig, måste inan bekänna att den långs, låga träbyggningen med. skylten srestauration och logis, målad på en smal brädlapp öfver dörren, till sitt yttre närmast liknar en bykrog. Karlar och pojkar, allt annat än välklädda och nytvättade, drefvo omkring knutarna, kringvandrande tyska judar hade slagit upp sina kramlkdor, tömda ölflaskor rullade på b h k a r och bord, grymtande grisar hördes i betänklig narhet! - Logis erbjöds oss i en liten sidobyggnad innehållande tvii rum, och vi kunde af särskild gunst få det inre; ett par Iierrar skulle komma senare och bo utanför, då all annan utgang än genom fönstret blef afskuren. Vi tittade p % hvarandra, men hiir fanns intet annat v d &amp; n att vanda om samma vag vi kommit eller stanna och gå nattens okända öden till mötes. Och att vlnda om, d&amp; solen just stod färdig att g % ned i hafvet, d % aftonskyarna redan började glöda, d&amp; fyren på sin branta klippa stod oss så nara - det kunde ej vara tal om något sådant.
De hafva hitintills, så väl i anseende till mängden, som det sätt, hvarefter de blifvit skötte, utgjort forförelseställen, der menige man blifvit inledd i lättja och fylleri, saint olyckliga källor, hvarifrån stölder och bedrägerier, ja lill och med mord och de allra-rysligaste missgerningar till en sior del leda sitt ursprung. Huru omtänkte och angelägne vare förfäder varit att härutinnan bibehålla ordning och måtta, utvisar både den på i6oo:talet utgifne och den år 1734 förnyade Landshöfdinge - Instructionen, lili hvilken sistnämnde stadgas, att på det gemene man icke måtte få ..tillfälle slå sig till lättja och odygd, sig sjelfvum och det allmänna bästa till skada, skulle Landshöfdingen tillse, att Borgmästare och Råd* i Städerna gjorde strängt förbud derpå, att ingen något tapperi, öleller bränvinssäljen må bruka, utom de som Krögareoch Tavernare-rätt hade, i hvilket afseende så manga, de sorn gode och beskedlige äro, skulle förordnas, sorn för Staden och de Resande samt omliggande Landet skattades nödige, och kunde dem, som dit lände, med husrum, säng och mat, öl och andra nödtorfter, förse och försörja. Under den fasta öfvertygelse, att sedlighet och arbetsamhet omöjligen kunna återvinnas och bibehållas, utan att de stötestenar, sorn ligga i yägen, undanrödjas, vågar Utskottet för sin del till.
Lagerbjelke, Gustaf: Innan Ståndet kan inlåta sig i beslut öfver hr Aminoffs motion, måste först fullständigt utredas, huruvida instruktionen för Ridd.-Direkt:n innehåller något stadgande, som kan förhindra ett bifall dertill, och då några olä - Den 29 Mais F. m. 165 geriheter icke upkomroa deraf, att ifrågavar. Suppleanter väljas något längre fram, hvaremedlertid förhållandet kan blifva fullständigt utredt, anhåller jag, att Hr Aminoffs motion måtte få hvita på bordet. Underl. R i dd.-Se k re t.: Jag torde få äran upläsa det stadgande tili den för Ridd.-Direktm utfärdade instruktion, hvarpå Hr von Hartmansdorffs yttrande har afseende. Detta stadgande förekommer i instruktionens 5:te § och är så lydande: ”Genom val med slutna sedlar, återbesätter äfvenledes Direk!:n, under iakttagande af Riksd.-Ordms och Ridd.-Ordms föreskrifter, de ledigheter, som emellan riksdagarne kunna yppas, sedan de af R. o. Ad. valde Suppleanter inträdt, ibland R. o. Ad:s[ Fullmäktige i R. H. St. Bank och Riksg:s-kont., äfvensom bland Revisorerne af R. o. Ad. öfver berörde R. St:s verks samt Statsverkets förvaltning och räkenskaper.” Hr Aminoff: Sedan min motion nu blifvit begärd på bordet, är naturligtvis icke något vidare att i saken andraga. Jag anhåller likväl få i prot. antecknadt, att, enl. min åsigt, icke mindre den nu uplästa § i inslrukt:n, utan ock 33 § Ridd.-Ordn. ej lägga hinder i vägen för bifall till min motion; men i den händelse jag icke skulle vara tillstädes i nästa plenum, anhåller jag på förhand, alt min motion måtte remitteras till Ridd.Utsk., på det att densamma der måtte tagas i öfvervägande, i sammanhang med omarbetningen af instruktm för Ridd.-Direkl:n. Gr. Lagerbjelke:
Som den tiden ej ännu var till ända lupen inom hvilken danskalas äro förbudne, upskjöts efterfrågan härom till nästa söndag, då justeringen af detta protocoll sker. lOo. På väckt fråga: huruvida församlingens innevånare ansågo för nödigt och gagneligt, at inom sig äga någon uti barn-morskekonsten kunnig person, hvilken kunde biträda då dess hjelp äskades och behöfdes? svarades med enhälligt bifall. Då vidare ordföranden därtill föreslog madame Anna M. Landin, hvilken tills nu varit hushållerska uti prästgården; instämde församlingen och uti detta förslag med nöje, heldst hon, under sitt långa vistande i socknen gjordt sig på det förmonligaste känd. När ytterligare förekom till öfverläggning, hvar hon skulle inhämta den för en barnmorska nödvändiga kunskap och hvarmed de därmed förbundna utgifter skulle bestrida; thy beslöts, at hon till Stockholm skulle afresa, för at där på vederbörligt ställe undervisning söka; och at den, i och för hennes undervisning nödiga kostnaden, skulle af fattig-cassans medel bestridas: hvaremot hon till socknen återkommen och försedd med behöriga bevis öfver sin skicklighet, vore förplicktad, at emot skälig vedergällning, villigt och med omsorg biträda dem, som hennes åtgärd behöva och äska. In fidem, Carl Hallgren Eric Carell Olof Jonson Pehr Olofson i Nybygget i Fogelö Wid justeringen af näst förestående Protocoll, förenades följande: lo. Efterfrågades: Om dans-kalas under den förbudna tiden någonstä-des blivit hållne? Hvartill nekades. 2o. Påminte undertecknad v. Pastor om innehållet af Herr Ingeneuren Jungströms kungörelse af d. 24 Sept. till följe utaf hvilken församlingens innevånare nu ägde at utse fullmäktig till bevakande af deras rätt vid skeende delning af allmänna landsvägarne inom Oppunda härad, hvar-med skulle börjas d. 19 October detta år. Och utsago de till sin fullmägtig härvid, Hof Rätts Notarien Herr Anders Lindblad, förklarandes sig nöjde med hvar han i detta mål lagligen gör och låter, och skulle herr Notarien Lindblad genom utdrag af protocollet befullmäktigas. 3o.
Utsk. har endast fästat sig vid de punkter som blifvit återremitterade; men så är icke förhållandet med den förevarande punkten, derom Utsk., som jag nyss haft äran nämna, i sitt betänk, säger att den blifvit ”lemnad utan anmärkning”. Hr von Hartmansdorff: I fall det ej mera är tillåtet att tala om denna punkt, såsom redan bifallen, så afstår jag naturligtvis. Ar åter öfverläggningcn derom öppen, så anhålller jag, att derom få yttra mig. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm, att han, dä 134 I) e n 14 Juni. Ulsk. lili förevar, utlåt, lill R. Sl:s förnyade pröfning framlagt sill förslag till reglemenlariska föreskrifter i och för krediliv-rörelsen, icke kunde finna något hinder för R. o. Ad. alt derom fatta de heslut, Ståndet ansåge de lämpligaste. Hr von Hartmansdorff: Jag får dä äran fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att, om man antager den mening, sorn Hrr von Hohenhausen oell Akerman uttalat: sä är det, i alla fall, lätt att kringgå den säkerhet, som de anse ligga i förevar, morn.; Om jag har ett kreditiv pä 1000 r:dr (som jag tror vara det minsta tillåtna beloppet), och dä jag ena gången uttager 950 r:dr samt. den andra gången de återstående 50 r:dr d. v. s. jag gör 2 utlagningar, och om jag likaledes gör mina omsättningar med 50 r:dr den ena gången, oell 950 r:dr den andra, så har jag fullgjort stadgandet sådant det är: ty 2:ne utlagningar och 2:ne inbetalningar göra alt bäggedera ske ji/uraliter. Men dä jag i ena fallet ändå kunnat uttaga den stora summan, och den mindre för syns skuld i det andra: så har Banken med detta stadgande ingenting egentligen vunnit. Om man velat åstadkomma säkra kontroller, så hade ordalagen i denna § bordt blifva annorlunda uppställda. Hr Printzensköld:
Sluteligen får -ag erindra, att om någon med annan öfwertygelsc om Skäne och Hallands skyldighet, att deltaga i egit och Rikets förfwar, skulle till desi stöd äbcropa gamla privilegier, och den ofta tillförene framsatte Malmö Recess, lärer efter min tanka deraf sä mycket min, dre nägon skylsta kunna hämtas, som d-nna Recess i allmänna ordalag stadgar, att Innewänarena uti de conquc» terade provincer borde smara till Kneckte - hället; och att Halland, som är kändt för swaga Hemman, redan i/ZS ingätt uti Roterings-styldighet till Bätsmanshället in na ' tura. Den Z April. tiira, för. alla ber besintclige Kronor och Krono-Skatter Henrman. Pä ofwan anförde grunder får jag således rödmjuks het tillstyrka att proposition mätte göras till bifall pä Etats-Utjkottets Betänkande. sfr. 'llvrsmelleM För egen del yrkade Herr Idotbleib proposition ä hwad Herrar Grcfwar I-ävevbjelm och stärner yrkatnemligen en ordentlig urrdersvkning rörande lagligheten af de Cons tracter, pä hwilke Skänffa WargeriNgen sig grundar, och 0N! denne proposition icke bifölls votering, hwarwid bett af Grefwe blsmilton Zberopade §. i Adclste privilegierNe riks wal aldrig kunde komma i fräga.
Jag kunde upplysa derom, ty jag kände honom personligen, var åtminstone » bror » med honom. Det var artisten M., titulärprofessor, tror jag, en man som med sm&amp; medel, tack vare en okuflig energi och brinnande nitälskan, verkat betydligt till konstslöjdens höjande i vårt land och till spridande af en allmännare kännedom om våra från fäderna ärfda konstskatter. Härom underrättade jag vår raska, hyggliga ångbåtskapten, som sett mig helsa på den nya passageraren och vändt sig till mig för att fil besked om honom. » Se der », sade kaptenen, » ett nytt bevis för, att man icke får döma hund ’ efter håren. Jag har förut haft erfarenhet afden saken. Jag skall i det hänseendet berätta en ganska Instig historia. Och ban berättade: » För några år sedan, då landtbruksmötet var i Vadstena, gjorde jag en extra tur dit. Kort efter det vi lagt ut från Stockholm, bad restauratrisen att fl tala vid mig. Hon var ganska be-kyttad. Det hade kommit ned till henne en gammal underlig kurre, som hon höll för att vara en af fördäckspassagerarne, men som verkligen hade hytt. Han bröt betydligt på dalska, behöll hatten på hufvudet medan han talade, hade fläckar på rocken och skjortbröstet, missvårdade naglar, bondaktigt sätt, korteligen var på intet sätt en gen til karl. Och han hade anhållit att slippa äta tillsammans med de öfriga passagerarne, önskande helst fä intaga sina måltider tillsammans med kaptenen, som han visste åt något före de öfriga. Jag hade brådtom, främlingens begäran föreföll mig icke orimlig, och jag bad restauratrisen helsa honom, att han kunde fä det som han ville. Men karlen hade också, invände restauratrisen, sagt, att han åt mycket, ovanligt mycket, och kaptenen fick kanske bereda sig på att bli utan mat, så vida ej karlen skulle förständigas att betala för dubbla portioner. Jag skrattade och förklarade restauratrisen, att jag hyste den fasta förtröstan till hennes menniskokärlek, att hon icke skulle låta mig svälta ibjel. Det finge derför blifva vid hvad jag sagt. Man kunde ju åtminstone försöka. Men försöket utföll icke till min belåtenhet.
Riksdagsordningen, i afseende på Revisionstiden; samt • N:o 66, med Utlåtande öfver Konungens Nådiga Proposition, angående förändrad redaä dion af 63 §. Regerings.Formen. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets ytterligare Utlåtande, N:o 385, uti t 138 Prot.'Utdrag den 15 Februarii 1830. frågan angående af Marstrands stad sökt ersättning för utgjord inqvartering, beslöt Ståndet den förändring af nämnda Utlåtande, att Nio Tusende (9000) Riksdaler Banco borde beviljas staden Marstrand såsom ersättning, i ett för allt, för dess förmenta ifrågavarande fordran. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocollj Innehållande de Handlingar, hvilka till Riks-Stånden blifvit aflemnade, såsom Konungens Nådiga Propositioner, Riksens Ständers Utskotts Betänkanden och Förklaringar. samt Riksens .Ständers Protocolls-Utdrag vid Lagtima Riksdagen i Stockholm iS aj. Andra Samlingen. Revisorernes m. fl. Berättelser och Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag innehållande Remisser. 2‘.dra Bandet. STOCKHOLM, Tryckt hos Elmén och Granberg, J. P. Lindks Enka, F. B. Nestius, Z. H(eggström, A. E. Ortman, samt å Ecksteinska och Marc/uardska Boktryckerierne, i8a3 osli 1824. Bihang till Riks - Ståndens Protocoll a vid Lagtima Riksdagen år 1835* ANDRA SAMLINGEN innehållande: Riksens Ständers till Stats-j Bancooch Riks4 gälds-Verkens öfverseende förordnade Revi* sorers Berättelser Justitice-Ombudsmannens Ämbets-Berättelser med, flera dylika Hand* Ungar j jämte de Ståndens ProtocollsUtdragj som innefatta Remisser till Utskotten. Sednare Bandet4 STOCKHOLM, Trycht hos Johan Hö eber o, i823» Riks. Ständ. Renis.