Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vare ock borgenär skyldig att, så tänge hans Jurdran sedan inriestår, den ånyo bevaka, som nu sagdt är, inom hvart tionde år ifrån den dag, då sista bevakningen skedde. Har den, hos hvilken fordran genom kraf eller erinran bevakas skall, blifvit i sådant ändamål, å tre särskilda dagar af tionde året, sökt i sitt hemvist, men ej kunnat träffas; gifve borgenär Jordringen an hos domstol eller Honungens Befallningshafvande, och läte bevis deröfver i allmänna tidningarna införas tre gånger, minst fjorton dagar emellan hvarje gång, och Järsta gången inom tionde årets slut. Ar borgenären ej velerligt, om eller hvar gäldenären eger hemvist inom Riket; dä må ock fordringen hos domstol eller Konungens Befallningshafvande angifvas och beviset deröfver i tidningarna införas, inom tid som nu sagd är. § 2- Försummar borgenär att fordran bevaka efter hvad i 1 § skifs; håfve sin talan emot gäldenären förlorat. § 5. A /'betalning å hufvudstol elter räntebetalning, sorn af gäldenär, eller med hans vetskap, gjord är, så ock annat gäldenärs erkännande aj fordringens tillvaro, gäfle såsom hade fordringen hos honom bevakad blifvit. Inteckningsforny else håfve ock lika verkan emot egare af den intecknade egendomen: vill borgenären hålla talan emot annan öppen; bevake då sin fordran emot denne såsom i 1 § sägs. § 4.
St:s värdighet, utan äfven det ordentliga och lagbindande i form, alldenstund, saken i sin stränghet tagen, man ej är förbunden åtlyda en författning, som ej är med någons underskrift försedd och fulländad, får jag vördsaml. hemställa, att Bevilln.Utsk. ville föreslå någon utväg härutinnan, antingen att R. St., på samma sätt som med riksdagsbesluten är öfligt, genom namnteckning på lösa blad underskriften sjelfva i förskott fullända, eller att Bevilln.- TJtskrs samtliga eller vissa ledamöter deraf finge ett sådant uppdrag, eller ock Fullmägtige i Banken och Riksgrscont, eller särskilda deputerade dertill kunna väljas. Jemte anhållan om remiss härå till Bevilln.Utsk. får jag hemställa, om icke bordläggning af detta mitt anförande är öfverflödig, och remissen således kunde genast beviljas. Begärdes på bordet af Frih. Gederström, Jac, Hr Stråle, Nils Wilh.: Sedan det i sista plenum inträlfat, att R. o. Ad., efter att hafva afslagit en mindre teckningssumma för privatbanker, antagit en högre, kunde man sätta i fråga, om det väl lönade mödan att fortfarande deltaga i denna öfverläggning; men det vore kanske orätt att undandraga sig att meddela de upplysningar, hvarmed man kan gå till handa. Emedlertid reserverar jag mig mot Deli ai Mars f. m. besluten i följande punkter: 1:0 mot 5 §, att ej något af privatbankens delägare underskrifvet document om sjelfva bolagscoutractet beliöfver nedläggas hos vederbörlig dom-, stol; 2:0 deremot, alt nian stadgat förbud för privatbanker att utgifva sedlar utöfver grundfonden. Förden, som tror, att genom tillåtelsen dertill någon osäkerhet skulle hafva uppkommit, torde jag få framlägga följande korta calcul: Banken^ tillskjuten grundfond: intéckn.
M:s proposm synes mig icke heller i någon mån gilltig, ty i denna proposm förekommer visserligen, att K. M. vid detta tillfälle icke velat äska högre anslag än nuvande förslagsanslaget, ehuru behof förefinnas, men dessa behof afsågo dels tillfälliga utgifter, såsom reparationsoch service-kostnader, dels en nödig förbättring i embetsmännens lönevilkor, och det var härtill som K. M. ej ville begära serskilta anslag, utan endast till det som ovilkorligen behöfves för öns administration enligt hittills följda grunder. Såsom R. o. Ad. torde finna hvilar mitt yrkande att punkten måtte bifallas på den förutsättningen, att någon otydlighet icke finnes uti Riksg:s-kont:s nu gällande reglemente eller uti Utsk:s ifrågavande tillstyrkande, ty jag har så upfattat meningen 252 Den 20 Juni e. m. häraf, alt 6,000 ralr skola ärligen i och för utgifterne för ön förskottsvis utbetalas, och om ett högre belopp erfordras, skall det ersättas af förslagsanslaget. Skulle likväl R. o. Ad:s majoritet anse något förtydligande härutinnan behöfligt, så är naturligtvis äfven min önskan, att detta måtte tillvägabringas, och för sådan händelse har jag ingenting emot alt Utsk:s förslag i denna punkt må blifva återremitteradt. Hr Printzensköld: Allmänna begreppet om betydelsen af ordet förslagsanslag instämmer visserligen med den difinition Hr Gripenstedt gifvit detta ord, eller alt anslaget är illimitteradt, men undantagsvis kunna dock förhållanden upstå, som gifver åt ordet en alldeles motsatt betydelse, så att förslagsanslagets siffra utmärker det belopp, som högst får disponeras.
Afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående afskrifning i räkenskaperne utaf NumerLotteriets fordran hos HamnbyggnadsDirectionen i Helsingborg; samt tili underdånig adress till Hans Maj:t Konungen, i anledning af Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle. Den 39 Maji. 299 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets : Med förslag till ny redaction af 11 §. Riksdagsordningen. StatsUt skottets : Angående tryckningen af allmänna IndragningsStaten för år 1828; angående fördelningen af den vid Auctioner å confiscerade varor utgående fattig-procent; om nedsättning i räntan å lån utur publike Cassör; angående åtskillige Svenske Medborgares reclamationer i afseende på ersättning för lidne förluster genom Skeppsuppbringningar; angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Vaktbetjente; om Skattelösen af Presterskapet i Skåne tillhörige hemman, hvilka ej äro af boställs natur; om bötesmedels ingående lill Statsverket, hvilka förut upphurits af Allmänna BarnhusDirectionen; om upphäfvande af förbudet mot de å Öland befintlige Kronohemmans försäljande till Skatte; i anledning af väckt Motion, att Boställen, som innehafvas af i landtbruket oerfarne personer, måtte utarrenderas; angående anslag af medel, till fullbordande af de i Hufvudstaden anlagde Correctionslnrättningar, utom hvad angår den i sista punkten föreslagne underdåniga anhållan hos Kongl. Majit om vidta - 3oo Den ag Maji, gande af nödig Författning, hvarigenom de personer, hvilka sakna bestämdt uppgifvit och godkändt näringsfång, måga allvarligen tillhållas att söka tjenst och försvar, hvilken fråga blef af PresteStåndet uppsl» juten, intill de§s förväntadt
Bonde-Ståndet väckt motion har Riksdags-fullmägtigeu Fredric von Zweigbergk andragit, att, ehuru det i 34- § af Seglalions-ordningen den 28 Movetnber 1835, befintliga stadgande, att ”den, ”genom hvars åtgärd, felaglig angifning blifvit upptäckt och rättelse vun”nits, åtnjute tio procent, af den enkla oell hälften af den dubbla tull, ”sorn sålunda inflyter utöfver hvad eljest hade egt rum”, väl blifvit uteslutet ur den förnyade Seglatious-ordningen af den 15 Maj 1843, detsamma likväl, till följd af serskildt Nådigt beslut under samma dag, förklarats böra vara tills vidare gällande; och har motionären, som anser detta stadgande leda till obehörig minskning af kronans inkomster, yrkat, att det mätte antingen upphäfvas, eller ock att, i lall det korinne att fortfarande gälla, följande tillägg dertill måtte göras: ”hvilka tillika med öfriga tull”af gifter, af godsegar ne skola betalas”. Härförutan har motionären föreslagit, alt för statens räkning en ombudsman eller controllör borde anställas, om icke i hvarje stapelstad, åtminstone i Stockholm, hvilken tjensteman det skulle åligga tillse, att alla varor, som icke tillhöra fabriks-societfelernes yrken, blifva rigtigt vägda oell tull-behandlade; och vore sådant, efter motionärens förmenande, desto nödvändigare, som den ende nuvarande controllören vid Stockholms packhus omöjligen kunde medhinna att utöfva nödig controll vid varu-vägningen. Denna motion, som af Bonde-Ståndet först remitterats till Bevillnings-Utskottet men, enär samma Utskott ansett sig icke kunna dermed taga befattning, sedermera blifvit öfverlemna*] till Allmänna Besvärsoch 12 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-o 127.
— I alla tider ha väl msecenater till en viss grad kunnat lita på sine clienter; men icke går det alltid an, att efter eget Välbehag justera andras domar. Det finnes ändå alltid en och annan hållhake, så länge 106 och 107 §§. stå qvar i RegeringsFormen, och torde de fästader tills vidare åtminstone, och för kommande tider. Hvad som är säkert, och hvarom en hvar kan öfvertyga sig, då hail läser eller minnes hvad som passerade vid 1823 års Riksdag, är den skillnad emot nu, att Styrelsens organer nu beflita sig om ett särdeles höfligt, man skulle kunna säga artigt språk mot de samme personer, hvilka man då försökte tillintetgöra och med besvärjningar fördrifva. En man af oppositionen, jag skulle våga Säga den förste, hvars ålder och förvärf vade ära ger honom rätt att hvila på de lagrar lian skördat på detta rum, den skulle Mi»istéren gerna vilja bära på sina händer, om han tillät det. Sådant allt är tänkvärdigt ändå! Eller hvad tror Motionären? Månne icke motståndskraften är något starkare nu än före 1809? och månne den icke skulle bli än mera effectiv och mindre chimerisk, derest den omtalte Reductionen och Reorganisalionen af Styrelseverken ginge för sig, så att man i hvarje sak hade att hålla sig till en hufvudman i fråga om ansvarigheten? Jag är öfvertygad derom. De år 1809 qvarlemnade elementerne från ett annat tidehvarf och andra principer, hcfero - Den 22 December e. m. i85 gena med ide'en af en fri Konnngamagt och en ansvarig Ministére, men oförstörda och likt ogräs utbredande sig öfver hveteåkren, dem är det vi ha att tacka för vårt återskridande till regimen före 1809.
Väl inseende det föga granlaga af att upträda med anmärkmr vid de anmärkmr Hr Stiernsvärd gjort vid mina anmärkmr, och så vidare, vågar jag dock för några ögonblick taga R. o. Ad:s upmärksamhet i anspråk. Min olika tänkande bänkkamrat, å andra sidan gången, har ansett mitt föreg:de anförande bittert samt fullt med personliga anfall. Hvad bitterheten beträffar lärer den ej varit större än den Hr Stiernsvärd utvecklat i sitt anfall mot den K. propos:n, der ingen serdeles undfallenhet lärer kunna spåras. Der heter det bland annat: ”Personer finnas tyvärr ... hvilka antingen af obekantskap med ämnet eller af främmande, sanningen undertryckande, bevekelsegrunder, yttra motsatta åsigter med mig.” — Således äro alla olika länkande drifna af oädla bevekelsegrunder eller af okunnighet, och då jag tror mig vara olika tänkande, hatjag på förhand erhållit en vida strängare dom än någon jag trott mig böra fälla. Personliga anfall tror jag mig ej heller hafva gjort mig skyldig till; mina anfall rigtades mot den sak Hr Stiern svärd förfäktade, ej mot honom sjelf. Min värde motståndare påstår, alt flere af mine anmärkmr varit ogrundade, men har likväl ej lyckats öfverbevisa mig derom i något enda fall. Han upger åter alt vi år 1810 egde det förr åberopade antal gevär. Enl. de upgifter jag lyckats förskaffa mig, för hvilkas tillförlitlighet jag tror mig kunna gå i borgen, lära vi då verkligen hafva egt närmare, 92,000 gevär. Långt ifrån likväl att dessa alla skulle hafva varit nya, voro deraf redan då 28,024 i förslagen uptagna såsom bristfälliga. Bland de bruk - Den 1 Februari f. m. 241 brukbara voro 6,650 Engelska och 56,359 Svenska, bland hvilka en del härstammade ända ifrån år 1716.
Hon ser detta, hon ser, att icke ens hennes egen ömhet når mig, och hon har dödat den kvinnliga fåfängans småsinta harm öfver att hafva känt denna ömhet mötas af oåtkomlighetens kyla. Men hon tror, att genom denna bergets vägg skall hon sjunga mig ut, så som sagans jungfru löste hamnen från den förtrollade prinsen. Hon tror, att hon skall tvinga förtrollningen att vika, och att med kärlekens makt skall hon mana alla onda andar bort, och hon ser redan den dag, då hon står inne i bergets fuktiga sal, för hennes tro och hopp faller bergväggen undan, och med mig vid sin arm, stiger hon lycklig och stark som förr ut i det fulla solskenet. Hon tror detta, och jag kan icke rubba hennes tro. Jag har en gång sagt henne allt, och jag kan icke döda henne inför mina ögon, ty jag kan icke säga henne än en gång, att allt hvad jag sade var sant, och att det är hon själf som diktat denna sagans fortsättning, hvilken håller henne fri från förtviflan. Och om jag också försökte, skulle det icke lyckas. Ty hennes tro skulle le åt min visshet och lefva inom henne med den okufliga kraft, hvarmed lefnadsbegäret håller den stora, strålande illusionen vid lif. Hon satt igår afton i mitt rum, och hon lät mig i ro sysselsätta mig med hvad jag hade för händer. Hvad hon tänkte, vet jag icke. Jag tror, att hon led outsägligt af att icke våga tala. Jag tror också, att hon möjligen innerst fruktade att framkalla ett svar, som kunde störa hennes tro. Men jag kände hela tiden, som om något nytt, för mig länge okändt, berört mig genom själfva hennes närvaro, och jag förstod plötsligt, att hennes tankar, hvilka nästan tycktes vidröra mig under denna långa tystnad, arbetade som i jubel på den enda förhoppningen om min räddning. Och det slog mig, att detta måtte vara något af den hänförelsens fanatiska tro, hvilken i gamla dagar sades kunna öfvervinna världen. Som om hon dock icke kunnat behålla sina tankar helt och hållet för sig själf, böjde hon sig fram och lade sin hand på min. »Jag tror och vet, att allt skall bli bra,» sade hon.
Mig synes deremot, att då Stånden ej kunna förena sig i att gilla ett af Bevilln.Utsk. afgifvet förslag, bör frågan öfverlemnas till afgörande af opartiska domare och såsom sådana betraktar jag StatsUtsk:s ledamöter, hvilka äfven kunna, åtminstone till en del, anses vara initierade i bevillnings-frågorna genom behandlingen af de dermed besläglade Statsreglerings-frågorna. Jag kan för den skull icke finna annat än att det förevar:de förslaget hvarken är nödigt eller nyttigt och yrkar derföre afslag derå. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag vill blott fästa up märksamheten på ett förhållande, som flere gånger inträffat, eller 142 Den 8 Mars e. m. att, sedan 3:ne Stånd i en bevillnings-fråga fattat ett gemensamt beslut, men det 4:de ett annat, detta sednare Stånds mening likväl gjort sig gällande vid voteringen i förstärkta StatsUtsk. Orsaken härtill kan icke vara någon annan, än att Stånden valt deras respresentanter i det förstärkta StatsUtsk. för helt andra ändamål än afgörande af bevillnings-frågor. Om det deremot hade varit Stånden medgifvet att vid valet af de personer, hvilka skola med R. St:rs rätt afgöra bevillnings-frågor, fästa liufvudsakligt afseende å personernas tänkesätt i dessa frågor, så är det intet tvifvel underkastadt att ju icke 3:ne Stånds förutgående sammanstämmande beslut blifvit respekteradt. Jag anser således den föreslagna förändringen vara högeligen af behofvet påkallad och kan ingalunda betrakta saken ur samma synpunkt, som Hr Cederschiöld, eller såsom en rättsfråga, den der bör af opartiska domare slitas, enär det måtte vara en stor skillnad emellan en dylik fråga och frågan om grunden för en bevillning och sättet för densammas fördelning. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.:
S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att till tjenstgöring vid Protokollet, tills vidare, antaga 2tne Notarier utöfver det hittills bestämda antalet; och skulle Stats-Utskottet genom utdrag af Protokollet derom underrättas, på det Utskottet måtte gå i författning om utbetalning af arfvoden för dessa Notarier. Från Högv. Pr este-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Utlåtande och Betänkande: N:o 79, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 37, om utvidgande af de rättigheter, som äro Mosaiske trosbekännare i Sverige tillerkände. Bifölls med den förändring, att uti det framstälda förslaget till underdånig skrifvelse orden "bosätta sig och ega fastighet i städerna Gefle, Malmö, Kalmar, Wisby, Westervik, Uddevalla, Christianstad, Ystad, Jönköping, Halmstad, Helsingborg och Sundsvall” utbytas emot orden ”bosätta sig och ega fastighet, utom i åt dem redan upplåtna städer afven uti alla öfriga rikets städer af första, andra och tredje klasserna, som hafva stapelstads-rätt. " N:o 81, i anledning af väckt motion om förändring uti den Borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsnings-skyldighet; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 9, i anledning af motioner om reglerande af bränvins-tillverkningen för höstmånaderna innevarande år. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets, den 15 och 24 sistl.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade besluta, att sockennämnd, i enlighet med Utskms lör» i5a De n G Mars. slag, må äga att fordra sockenstämma, utan alt den kan vägras. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej, begärde Frih. Cederström votering. Hr Fr i b. o. Land t m. yttrade, att fråga således nu uppkomme om bestämmande af contra-propos;n; som Frih. Cederström begärt voteringen, förmodade Hr Landtm, att Hr Frildti önskade få sin mening till contra-propos., hvarföre Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga Frih. Cederströms förslag. Bifölls. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition . Den som antager Ulsk:ns förslag i 3 §:n om rättighet för sockennämnd att äska sockenstämma, voterar ja; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, utgår föreskriften om sockennämnds rättighet att äska sockenstämma utur i mom. af 3 §:n, och kommer början af 2 mom. i samma § att erhålla följande lydelse: krono betjente, sockennämnd och den, som etc. Ulsk:ns förslag skulle anslås bredvid den uppspikade voter: s-propositionen. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 3o. Nej — 8. Fortsättningen af detta måls pröfning uppskjöts till nästa plenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 e lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måll - Den 8 Mars f. m. Måndagen den 8 Mars i84i. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 1 prot.utdr. för den 6 dennes. Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga RiksSt:n, nemi. från PresteSt. af den 24 och 27 sisll.
Genom Den 5 Juli f. m. rr att besvara denna propos. med Nej, tror jag att R. o. Ad. uttryckt den mening, sorn bör uttryckas, men att gå längre är, enl. min lanke, hvarken med Grundlagens anda, eller med praxis öfverensstämmande. Frih. Raab, Adam Christian: De Konungens rådgifvare, som ytlrat sig i frågan, hafva ursäktat sig inför Ståndet derföre att de här, mot hittills vanlig praxis, personligen upträda. För min del får jag förklara, att långt ifrån att ogilia detta deras upträdande, kan jag ej annat än deröfver betyga min synnerliga fägnad, helst jäg hoppas kunna förklara det såsom ett tecken att vi närma oss en parlamentarisk discussion ; jag beklagar blott att vår fyrdelning vållar att det endast är en fjerdedel af representationen, som är i tillfälle att höra deras ord. Hvad nu det förevarrde Betänk, angår, anser jag mig ega en moralisk pligt att yttra mig öfver 2:dra anmärknrs-punkten, sora förer det klandrade utbytet af Dörby och Kleckeberga mot Ljungby församling såsom praebende till Biskopsstolen i Calmar. Visserligen har Hr Gripenstedt redan till försvar för denna Regerings-åtgärd anfördt sådana skäl och prcejudikater, att anmärknm synes mig genom honom vara fullt vederlagd, men Hr Tersmeden, Nils, har icke dess mindre, om jag hörde rätt, satt i fråga att åtgärden borde blifva föremål för 106:te §:n, hvarföre det icke torde vara ur vägen att äfven en annan representant, än en Konungens rådgifvare, försvarar densamma, och jag är dertill närmast skyldig, då jag bekänner mig hafva gifvit första anledn. till ifrågavande utbyte. Såsom egendomsegare i Dörby, kunde jag ej annat än intressera mig för denna församlings andliga styrelse och vård, som onekligen varit tillbakasatt under en mängd af år, då den varit betrodd ål en adjunkt, hvars ambulatoriska ställning ej kunde framkalla hos honom det intresse, eller gifva honom det inflytande, som man skäligen kunde vänta af en egen Kyrkoherde. Jag föreslog derföre mina sockneboer att vi skulle begära hos K.
N.o l35. 17 handa skäl, sorn Herrar von Schéele och af Robsoitj yrkat skyndsam verkställighet pä Statens bekostnad af afvittringen i Lappland, samt derjemte, i afseende på Utskottets förslag, rörande inhägnande afNybyggarnes höfoder, anmärkt, att, likasom det för Nybyggaren ofta blifver svårt om ej omöjligt att uti lador förvara det föder hart på t å 3 mils afstånd från sitt hemvist bergar, hail äfven hellre lärer äfventyra den förlust, sorn af Lapparnes Renhjordar kail blifva honom tillskyndad å det större eller mindre hö-förråd han i stackar eller så kallade hässjor måste uppsätta, än att göra sig säker skada Och onyttig omkostnad med uppförande af gärdesgårdar deromkring; och hvarföre, saint då anledning vore, att icke eller Lapparne alltid med behörig varsamhet efterse sina hjordar, då de lägra sig närmare intill Nybyggarries ängs-lägeiiheter, Herr Prosten anser, att vid afvittrings-uiidersökningariie förhållandet borde närmare granskas och tjenligä correctiv påfinnas. I anledning af Motionairens förslag i 3 Momentet, samt Utskottets deraf föranledda utlåtande, hemställer Herr Prosten vidare, om icke Lapparne kunde erhålla Bih, tt R. St. Prot. 18280ch. 1829, 8:de Sami. % va. H:t. iS Desv. och Oecon. Utsk. oinskränkt betes-rättighet äfven å NjUyggens eller hemmans områden, emot ansvarig förbindelse, att ej utan innellafvarens tillstånd tillgripa skogen eller åverka annan Nybyggets derå befintlig egendom; anseende Herr Prosten, att, då Nybyggets område blifvit Lappen, utan ringaste vederlag, fråntaget, en sådan honom tillagd rättighet icke vore obillig; äfvensom Prosten önskar, att af Utskottet måtte åstadkommas något emot behofvet svarande förslag, i afseende på en sträng Författning emot det i orten rådande, för Lappnrne så förderfliga missbruk af brännvin.
Med afseende å hvad sålunda förekommit, och som Rikets Ständer derjemte funnit: att de i allmänhet från Bergshandteringen oskiljaktiga svårigheter rnåste än mera träffa dess idkare inom Norrland, hvarest climat-förhållanden och flere omständigheter förena sig att göra densamma mindre lönande; att Bergsrörelsen derstädes är för denna af naturen i flera afseenden missgynnade ort af den vigt och nytta, att den icke bör sakna uppmuntran; äfvensom att Bergshandteringen i Norrland, serdeles i Norrbottens Län, för hvars uppkomst och befordran enskilde Expeditions 'Viskottets Förslag till lind, Skrifvelse dV.o 36. 45 män nedlagt betydliga capital, utan att dervid hafva lillgodonjutit något biträde af allmänna medel, kan, medelst beviljande för stångjernsoch ämnes-smiden af vissa frihets-år, utan något egentligt bidrag af SiatsVerket, understödjas; alltså få Rikets Ständer i underd. hemställa, att, i likhet med hvad redan för tackjerns-tillverkningen uti Norrbottens Län, till följd af Kongl. Special-resolutionen för nya Bergverks inrättande i Norrländerne och Lappmarken, af den g Augusti 1673, ålnjutes, och ända till år i8o3 äfven gällt för stångjernsoch ämnes-smiden derstädes, 20 a 3o frihetsår, som, elter omständigheterna, jemväl kunna, ända lill 5o år, tillökas, må, att räkna från det Verken kommit i gång, åtnjutas för de stångjernsoch ämnes-smiden, som efter år 181S blifvit privilegierade eller intill år 1860 privilegieras inom "Westerbottens och Norrbottens Län, grundade på tackjern inom berörde Län, af dervarande malm tillvevkadt. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 26 Maji 1834- N:o 36. Uppläst och godkäiidt tios Ridd. och Adeln den a4 Maji 18.>4•