Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskm förmodat, att nu ifrågavar. lag, lika litet som hvarje annan ny lag, kunde erhålla någon retroactiv verkan, hafva Utskm trott det ligga i sakens natur, att densamma icke skulle komma att gälla i afseende på sådana bankinrättningar, som blifvit octrojerade före denna lags utfärdande. Utskm hafva derföre ansett mindre behöfligt att härom meddela någon särskild föreskrift. Man har jemväl förebrått Utskm att hafva gynnat solidariska banker framför actiebanker, oaktadt de sednare, såsom grundade på realcredit, voro fördelaktigare, än de förra. Jag medgifver visserligen för min del i allmänhet realsäkerhetens företräde framför den personella; men med våra nuvar. inteckningslagar torde realcrediten hos oss icke förtjena något alltför stort förtroende. En omständighet anser jag äfven härvid böra tagas i betraktande, den nemi., att realcrediten redan är så begagnad, att den i flera orter icke utan våda kan i allmänhet ytterligare anlitas. De bästa och säkraste inteckningarna innehafvas dels af R. St:s Bank och dels af allm. cassör eller barmhertighetsm. fl. inrättningar. Dessa inteckningar torde åtminstone till en början icke vara att påräkna såsom fonder för bankinrättningar. Jag tror derföre, att få actiebanker kunna bildas under nuvar. förhållanden, men är deremot öfvertygad, att solidariska banker, såvida lagstiftningen derför blir ändamålsenlig, både skola utan svårighet och tidsutdrägt kunna uppstå och, genom tillhandahållandet af ökadt capital för rörelsen, blifva af väsendtlig nytta för landet. Men jag vill nu icke uppehålla H. R. o. Ad. längre, helst jag såväl inom Utskm som äfven härstädes, då frågan förekommer till slutligt afgörande, får tillfälle att närmare utveckla mina åsigter. Jag anser mig således endast böra anhålla om tillgift för de detailler, hvaruti jag redan ingått. Då åtskilliga ännu anmält sig att tala i detta ämne, och tiden redan var långt fortskriden, uppskjöts frågans vidare pröfning till eftermiddagen. H. R. o. Adåtskiljdes kl. £ till 3 e. m.
Maj:ts nådiga disposition följande anslagssummor, att likaledes årligen utgå, nemligen: «) lill Seminarierna . „ 26,000: — b) till understöd för Seminarie-elever „ 20,000: — Transport R:mt R:dr 170,000: — 184 Expeditions-Utskottets Eörslag till underd. Skri/velse JS’:o i91. Transport Ruut R:dr 170,000: — c) lill förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel samt till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor, m. m. för Folkskolorna „ 12,000: — Runt R:dr 182,000: — hvadan således lill E. K. Majlis nådiga disposition för andia til! folkundervisningen hörande föremål återstod ett belopp af 68,000 R:dr Runi. Enligt hvad uti högstberörde nådiga Proposition omförmäles, hade de medel, Rikets Ständer sålunda för folkundervisningens befrämjande anvisat, i de flesta fall visat sig fullt motsvara behofvet Bet deltagande, Rikets Ständer egnat denna för samhället högst vigtiga angelägenhet, borde i en ej aflägsen framtid bära välgörande frukter. Härtill fordrades likväl icke blott, alt Folkskolan ännu en längre lid åt njöte den uppmuntran och det understöd, som bragt henne till lif, utan ock alt ytterligare åtgärder till hennes fullkomnande vidtoges, i hvilket afseende E. K. Majit påräknade Rikets Ständers fortfarande medverkan. Hvad försl anginge de dels till understöd för inrätt ande af mindre, skolor för den första förberedande undervisningen och dels till löne förhöjning
Med god ordning instämde, att ett stadgande funnes, som föreskref, hvartill tolagen må användas, på det ej, såsom nu skedde, denna afgift må i Slads-eassan ingå, för bestridande af hvarje slags behof, eller användas till föremål, sorn ville synas för densamma främmande, såsom fattigvård, kyrkobyggnad, aflöningar till läroverk o. s. v., hvaraf största delen endast rörde städernas invånare och ej landets, hvilka likväl indirecte i högst betydlig moa vidkändes tolagsafgifterne. Slutligen och då tolag vore en allmän beskattning, borde ock Staten ega att controllera, huru den af städernas Borgerskap förvaltades och användes. Vid pröfningen af denna fråga hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet dervid, att, ehuru tolagsafgiften erlägges nästan endast af stapelstädernes Borgare, samt de åberopade olägenheterna så väl af den olika vinsten och förmonen af varors inoch utförsel uti serskilde stapelstäder, som uti uppbördssätlet, således hufvudsakligast drabba bemäide Borgare, någon obelåtenhet dermed likväl icke från deras sida försports. Fördelen af den föreslagna förändringen torde deremot för consumenterne blifva ingen, då bär icke är fråga om tolagsafgiftens upphörande eller förminskning, utan endast om ett annat uppbördssätt af samma afgift. Derigenom alt, i stället för tolagsbeloppets bestämmande för de olika städerna i moa af behof och serskilda för handen varande förhållanden, en lika afgift i alla Rikets Expeditions -Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N.o l6t, 38g Siider blefve införd, skalle sådana bland dem, hvilka ej hafva större garnison att inqvartera, och derföre nu vidkännas låga tolagsafgifter, komma att få erlägga denna afgift flerdubbelt högre, till skada och förfång för deras handelsrörelse, utan att af en slik förhöjning åtnjuta det ringaste gagn.
Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 4 dennes afgifne, samt den 17 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, angående r#dovisning för StatsVer» kets förskott till tryckningen af RiksStåndeng Protocoll, jemte Bihanget dertill vid 1815 års Urtima Riksdag, blef samma Utlåtande, i anledning af Herr Silfverstolpes, Gustaf Abraham, dervid gjorde Anmärkningar, till StatsUtskottet återremitteradt. Ut supra. t S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande från Statsoch BancoUtskotten inkomne samt den 14 och eftermiddagen den 17 dennes jpå bordet lagde Betänkanden: 456 Af den 4 dennes, angående väckt fråga om förhöjning uti de tor Riksens Ständers Revisorer af StatsBmcooch RiksgäidsVerken ansiagne Arlvoden: 2'o Af den to dennes, angående justering inför båda Utskotten gemensamt af de före. skrifter, som skola gälla för Riksens Ständers både Penning?Verk. Ut Supra. SD. Föredrogos å nyo och gillades följande från BancoUtskottet inkomne samt den 14 och eftermiddagen den 17 dennes på bordet lagde Betänkande^: 7-o Af den 4 dennes, i frågan huruvida de FideiCotnmisser, hvilka, enligt serskild nådig tillåtelse, lått med Inteckning graveras, må kunna af Riksens Ständers Banque såsom Pant antagas. 2 0 Af samma dag, angående Låne-rättigheten i Banquen lör de uti philipstad belägne fastigheter. 3:0 Af den 1 o dennes, i anledning af väckt fråga om förd lning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer öfver StatsBancooch R ksgäldsVerken; tryckning af samtelige Re. visionsBerättelserne; publicitet af BancoVerkets granskning i hela dess vidd och upphö-, rande med hittills vanlige förseglade Berättelaers afgifvande.
Det torde wara nödigt at Kännare af detta Werkö allmänna tiiständ först hördeö öfwer den föres flagna förändringen i den förut wanliga InstruÄionerr för Lanoo-Utskottet, innan den samma med dest följder rvidtogcs eller förkastades; och ehuru detta Utskott rätteligen icke borde sättaö i werksamhet innan InstruÄionen för detsamnia blifwit fastställd, sa har jag likwäl trott, ar emedan redamöcerne deraf dels kunna anses redan äga hen mesta allmänna kundskap om Lanco-Werket, och delö wid genomläsandet af de til Lanea - Utskottet rsmltlsraäe Berättelser af Herrar Fullmägtiga och Lsvilorsr, ofelbart winna en fullständig underrättelse om Lgiiyueiis förmögenhet, wore det icke olämpeligt, at ti! yexas utlåtande öfwerlemna följande, til ämnet för war uärwargnye öfwer!äggning i närmar? eller aflägsnare af - 77 fiende hörande Frågor: i:« Huruwida det för kangusns bestånd kan wara wädeligt eller icke, at dest belägenhet i närwarande stund upoenbaras? 2.0 ber icke med Ik-mgusns primitiva inrättning och med dest wäsendkeliga ändamål kan förenäs, at i framtiden en fullständig, ehuru summarisk underrättelse om dest tilständ ärligen af Fullmägtiga, och wid hwarje lisviston af Rsv,lorcrns, kundgöres? z:o Til hwad del en-sadan publicus: kan wara skadlig, samt lil hwad del oskadlig? Harwid förbehåller jag mig likwäl pä det kraftigaste, at om någon sadan hänwisning til Lanea - Utskottet kommer at aga rum, dec mätte föreskrifwas Ledamöterna deraf, at genast, och framför alla andra ämnen, företaga sig det, som de af mig förestagna srägorna innefatta, samt at en wist tid af högst fjorton dagar utsattes, inom hwilken Utskottet bör med sic betänkande derom til klena inkomma.
En Kronofogde hade i Juli månad 1846 till verkställighet emottagit ett utslag på skuldfordran, och derefter uti sin rapport öfver utmätningsmål för tredje qvartalet af samma år upptagit denna fordran såsom till Kronofogdekontoret influten, men hos fordringsägaren icke redovisat densamma, utan endast derå i April månad 1818 gjort en afbetalning; hvarföre Kronofogden biel' af fordringsägaren lagsökt om redovisning, meii dog utan att hafva förklarat sig öfver ansökningen, hvilken sedermera tillställdes delägarne i Kronofogdens sterbhus; och då desse i förklaringen invände, att de icke skulle vara skyldige att ingå i svaromål på ansökningen; utlät sig Konungens Befallningshafvande genom utslag den 15 Juli 1850 öfver denna invändning sålunda, att enär ansökningen endast innefattade påstående 0111 utbekommande af medel, som Kronofogden ålegat redovisa, samt en sådan redovisning efter hans död ovilkorligen tillkomrne hans sterbhus, Konungens Befallningshafvande funne invändningen icke förtjena afseende, utan blef målet hufvudsakligen pröfvadt och sterbhusdelägarna ålagdt att det fordrade beloppet genast utgifva. Sterbhusdelägarne fullföljde i Hofrätten sin invändning, anmärkande, ;4t fordringsägarens anspråk mot dem bordt göras anhängigt genom särskildt mot dem ställd ansökning, och ej upptagas på grund af den mot Kronofogden i lifstiden rigtade, men sterbhusdelägarne delgifna inlagan. Hofrätten fann invändningen icke förtjena afseende; men den fullföljdes genom underdåniga besvär, hvaruppå den 21 Juli 1852 meddelades Kongl. Majrts nådiga Utslag af innehåll, att som något påstående 0111 sterbhusdelägarnes åläggande att till fordringsägaren betala i fråga varande beloppet icke, så vidt handlingarne innehölle, hos Konungens Befallninghafvande blifvit gjordt, samt Hofrätten och Konungens Befallningshafvande, som ålagt sterbhusdelägarne sådan betalningsskyldighet, sålunda dömt i en fråga, hvilken icke varit anhängiggjord, Kongl.
Krig jag drömde om i natt, och ut till krig magyaren kraftig maning fick: 80ni ett bärbudstecken, liksom fordom, blodigt svärd rundt hela riket gick. Sig vid svärdets åsyn reste alla, som en droppe blod än egde qvar. Frihets dyre krans den striden gälde, lumpet guld ej segerlönen var. Drömmen blef verklighet, frihetskriget bröt ut. Den del deri, Petöfi tog, är allmänt känd, det slut, han deri fick, är nu vordet uppenbart. Senaste delen af kriget tjenstgjorde Petöfi i Bem ska armékåren. Till samma kår hade ock hans vän, magnaten å Kolto, slutit sig. Grefve Teleki var öfverintendent vid denna armékår, och det utmärkta sätt, hvarpå han visste anskaiTa såväl lefnadsmedel som beklädnad, ammunition och anspann m. m., bidrog i väsentlig grad till det ärorika fälttåg. Bem gjorde i Transsylvanien. På en och samma gång, strax efter Bems seger vid Szås-Sebes, blefvo de båda vännerne, magnaten och skalden, framfor arméns front af Bem egenhändigt dekorerade med ungerska Förtjenst orden (en silfver-lagerkrans, som bars i krapprödt band). Efter krigets slut flydde grefve Teleki öfver till England, der han genom giftermål med en af landets förnämsta arftagerskor, lady Jane Bickersteth, baronessa af Landsdale, blef stor godsegare samtmedlem af öfverhuset. Hans unga makas död, under en resa i Palestina, gjorde, att han ej återvände till England. Han slöt sig till Garibaldi, hvilken då förberedde sin Marsala-expedition. I denna expedition deltog Teleki, gjorde med lysande tapperhet tjenst under den derpå följande befrielsekampanjen samt bär sedan den tiden ännu titel och rang af general i italienska hären. Den utveckling, de politiska händelserna i hans gamla fosterland under årens lopp tagit, föranledde slutligen, att äfven han mottog » amnesti » och återfick sina konfiskerade gods. Han återvände till sitt stamslott, Kolto.
Orsakerna till delta missförhållande ligger till en del uti domaremaktens inom banken sammansättning och dess concentration inora bankens styrelser i allmänhet, och särskildt hvad iinderstyrelsen beträffar, inom en egen kast af utvalde, hvarutaf ingen är förbunden att vara bepröfvadt hemmastadd med de lagar, hvarefter de skola döma. Före år 1834 hade alla bankens kommissarier vården om och ansvaret för bankens redbarheter och deltogo samfäldt uti under-styrelsen. Nyssnämnde år utgallrades 7 af desse lill en slags patricier, hvilka ensamme (ingo behålla domsrälten, då deremot de öfriga fingo stanna utanför, dock alltid med bibehållen ansvarighet och vård. Dessa 7 under-styrelsens medlemmar äro äfven chefer, hvar och en för sin afdelning, hvilkas naturliga intresse det är, alt vid domarebordet tätt sammansluta sig till ett gemensamt upprätthållande af deras myndighet, så långt är det nyttigt; men alla tiders erfarenhet bevittnar, alt makten utan kontroll lätt öfverskrider gränsorna för det lagliga, och lill denna ytterlighet bar under-styrelsen bevisligen kommit. Till afhjelpande af denna olägenhet har behofvet påkallat, alt denna aristokratiska sammansättning uppblandas med och raotväges utaf mindre sjelfrådiga intressen och att under-styrelsen lillegnar sig den erfarenhet och upplysning, som icke saknas hos de öfrige 'kommissarierne. Och som billighet och äfven efter min tanke rätt kräfva, att lika ansvar medför lika värdighet och förmåner, så får jag vördsammast föreslå, att de öfrige bankens kommissarier måtte återfå den dem utan dom och ransakning beröfvade rättighet att få deltaga i understyrelsen. Den 22 December t. m. 339 V
I juni samma år, som Gerda gått till nattvarden för första gång, kom Maria till Granudden, och umgänget mellan de båda unga flickorna blef lifligare än någonsin; men nu hände det aldrig, att Casimir fick ro ensam hem öfver sjön. Gerda hade dragit sin bror med in i vänskapsförbundet. Han måste naturligtvis låta sig nöja med den roll, de andra tilldelade honom. Det var ingen framstående roll; men han höll till godo, eftersom han befann sig i minoriteten och eftersom han hade att välja på att mottaga den eller gå ensam för sig själf. Han trifdes i flickornas sällskap. Båda voro honom långt öfverlägsna i intelligens och detta gjorde att deras barnslighet icke föll honom så starkt i ögonen, som den eljes möjligen skulle ha gjort. I hemlighet beundrade han deras lärdom och vishet. Barnsliga voro de emellertid. De lekte ännu, och den 21-årige fideikommissarien måste leka med. Dock behöll han sin underordnade ställning också i leken; när de voro prinsessor, var han endast hund. Han måste också tjäna sina prinsessor med en hunds trohet. När ett vackert äpple glänste från toppen af ett träd, pekade Maria majestätiskt ditupp och sade befallande: »apporte!» Han måste bära det till henne krypande »på fyra ben», för att icke förstöra illusionen af leken. Då hände det ibland, att hon strök öfver hans hufvud med sin hand och sade: På hösten for Maria till Norrbyholm. Det hade blifvit bestämdt, att hon skulle förberedas till konfirmationen af prosten i församlingen där och vistas hos mormodern hela året. Strax efter det hon blifvit konfirmerad reste hon, i sällskap med tant Sofie, till Paris, för att utbilda sina musikaliska anlag vid dess konservatorium. Paris den 20 november 1873. Kära Gerda. Nu har jag varit två månader i Paris utan att du fått en rad ifrån mig, och du har säkert mer än en gång tänkt, att jag fort glömmer mina vänner. Tro likväl icke det! Tro hellre, att dagarne här rinna bort utan att man vet, hvart de taga vägen och att jag håller lika mycket af min lilla jättekvinna som förr. Jag skall nu försöka godtgöra min försummelse med ett långt bref. Mitt intryck af Paris? frågar du.
Nådiga dispo - Pro!.-Utdrag, den 11 December iS.f.f 423 sition uppföras eli reservations-anslag af 6,000 R:dr årligen, alt användas till arfvoden åt de Kronofogdar oell Häradsskrifvare, hvilka af förbättring i sina aflöningsvilkor linnas i mesta behof; 4:e och 5:e punkterna lades lill handlingarne; 6:e punkten, Ståndet vidblef siLt beslut och lade denna punkt till handlingarne-, 7:de punkten, mom. a.), lades till handlingarna; Morn. b.), Ståndet vidblef sitt beslut, rörande åtskilliga begärda anslag för lägre landtbruks-skolor, och lade detta moment till bandlin O O garne; 8:de punkten, mom. a.), Utskottets i utlåtandet, N:o 73, afgifna tillstyrkande, rörande ett anslag af 1,333 11:dr 16 sk. för Svenska Trädgårdsföreningen biel' af Ståndet bifallet-, Mom. b.), samt 9:de oell 10:de punkterna lades till handlingarna; ll:te punkten, hvad Ulskotlel, i fråga om ytterligare anslag för navigations-skolor i utlåtandet, JN:o 73, tillstyrkt, blef af Preste-Stundet bifallet; 12:le, 13:de, l4:de, 15:de och 16;de punkterna: lades till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ufskottets utlåtande, N:o 74, i anledning af erhållna återremisser å betänkandet, JN-o 40, angående reglering at ulgiflerne under Riks-Statens Sjunde Hulvud-Titel: Förra Afdelningen: Ira, 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te punkterna, Lules till handlingarne-, 6:te punkten, Ståndet vidblef sitt beslut och lade utlåtandet i denna punkt till handlingarne; Sednare Af del lin gen : Litt. a.), b.), c.), d.), e.), f.) och g.) lades till handlingarne.
Jag får derföre be Herr RiddarhusSecreteraren, om han dertill är i tillfälle, ge oss upplysning, om det verkligen så är. Jag är försäkrad derom, men skulle likväl önska, att Ridderskapet och Adeln blefve officielt underrättad om hvad beslut blifvit fattadt i de andra Stånden, innan Ridderskapet och Adeln tager sitt eget. Jag skulle tro, att den väg Ridderskapet och Adeln går, om Betänkandet afslås, icke är så alldeles riktig, enär de fleste, som talat emot den ena satsen, likväl gillat allt det öfriga. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag har ganska litet att tillägga till hvad af flera Ledamöter blifvit erindradt emot Utskottets Betänkande, och förenar mig hufvudsakligast med Herr Hjerta; men vill likväl upptaga en anmärkning. Man tror icke, att det är förenligt med Konungamaktens värdighet, att en underrättelse lill Rikets Ständer skulle af Konungen omedelbarligen öfverlemnas. Jag finner deremot, att det vore Den 3 April. mindre öfverensstämmande med Konungens värdighet, om en utgifven Lagförklaring blef lemnad utan allt afseende. Jag tror, alt Ständers gillande eller förkastande deraf fordras. Men för att komma till detta ändamål, är det nödvändigt, att få kännedom af dessa Lagförklaringar, och vore det möjligt, att denna icke inhämtades genom JustiliaeOmbudsmans-Berättelsen. Jag tror mig då kunna förutse den våda, som Herrarne von Schulzenheim och Bergensköld, samt Friherre Ehrenborgh icke ansett kunna existera; det låter sig nemligen tänkas, att Lagförklaringar gifvas, som icke haft någon tillämpning, eller sådane, som icke voro gifna på förfrågningar af Underdomare eller ÖfverDomslolar, utan framkallade af något annat factum af en måhända vådlig natur, hvarom man sålunda förblefve i okunnighet, till dess ingen rättelse kan vinnas. För öfrigt anser jag bäst, om Utskottets Betänkande afslogs, och Herr Cederschjölds anförande upptogs såsom ny motion, då jag förmodar, att denna discussion kunde åtfölja remissen deraf till Utskottet.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1866. Banko-Utskottets Memorial N:o 11. 1 N:o 11. Ank. till Exp.-Utsk. dea 3 Febr. 1866, kl. 12 midd. Memorial, med förslag till ändringar i femte Artikeln af Banko-reglementet, om Bankens Styrelse och några särskilda ål densamma gifna uppdrag. Rörande de i nämnda artikel af nu gällande Banko-reglemente intagna stadganden hafva inga motioner från Riks-Stånden vid innevarande riksdag blifvit lill BankoUtskottet remitterade; men i det förslag, som Banko-fullmägtige till Utskottet afgifvit om ändringar i vissa delar af reglementet, förekomma äfven några till denna artikel hörande punkter, som tagits i öfvervägande vid den af Utskottet verkställda granskning af nu ifrågavarande föreskrifter, hvilka för öfrigt endast i några få och mindre betydande delar ansetts erfordra förändring. Sålunda har, beträffande denna Artikels första afdelning, som handlar om Bankens Styrelse och allmänna föreskrifter rörande förvaltningen, samt omfattar §§ 65—87, ändringar blifvit föreslagna endast af §§ 80 och 83. Enligt 80 §:s nuvarande lydelse skola Fullmägtige, i de på deras pröfning beroende mål, för hvilkas utredning särskilda upplysningar genom tjenstemännen inom Banken anses erforderliga, inhemta sådana från Bankens kontorschefer, äfven om desse, för att kunna meddela de begärda upplysningarne, först måste inhemta desamma från underlydande tjenstemän, hvilket, såsom Fullmägtige erinrat, ofta medför en omgång, som kan undvikas, om upplysningarne infordras omedelbart från den tjensteman, sorn det närmast tillhör att meddela sådana.
För att slutligen kunna bibringa indelta trupperne den vana vid militärisk ordning, macher och fatiger, samt den fullständiga tjenstbarhet, som är af nöden och som på annat sätt svårligen kan förvärfvas, skola de, vexelvis med en brigad infanteri och en bataljon dragoner åt gången tjenstgöra i Stockholm. Inom kavalleriet omvexlas dessutom hvarje gång de båda brigaderne emellan. Tjenstgöringen beräknas åt gången till 6 månader, fram och återmarche-dagarne oberäknade. Vid de båda infanteri-brigader, som helt och hållet, samt vid kavalleri-brigaderne, som hvardera med en bataljon, under äret tjenstgöra i Stockholm, finnas inga exerciskompanier, utan medtagas i stället till Slockholm alla så väl rekryter som remonter, för att under tjenslgöringstiden tillbörligen öfvas och dresseras. Ang:de aflöning och underhåll etc. under marcher till och ifrån Stockholm samt under tjenstgöringen derstädes se tab. 28. Så snart indelt trupp är sammandragen, tager hvarje bataljonschef omedelbart befäl öfver sin bataljon och hvarje kompani-chef befäl öfver kompaniet. På roten deremot är vid hvarje brigad en dast en major med sin adjutant tjenstgörande och hvilket åliggande i tur lika bestrides samtelige majorer och adjutanter emellan. Likaledes är på roten vid hvarje kompani endast kompani-chefen tjenstgörande eller, då hinder för honom möter, en annan af kompaniets officerare. Ang:de aflöningen under denna tjenstgöring se tab. 26. Besparingar, sorn upkomma af inställda befälsoch brigadvmöten, samt exerciskompanier, användas till förökning af uplaget för krigs-reserven. b) Färfvade trupper. Utom den jemt fortgående öfning, som välövade trupper, genom deras ständiga tjenstgöring, kunna sägas ega, så företages vid desamma under sommarmånaderne vid den tid och till den utsträckning, som för tillfället bestämmes, mera speciella öfningar.