Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan längre tid har denna allmänning varit hemsökt af skogseldar, ofta flera på samma tid, sannolikt med uppsåt anlagda, och det sistförflutna året skall vara det första, sedan en mansålder tillbaka, då sådant icke inträffat, hvilket, äfvensom att ingen oloflig åverkan af betydenhet der sker, tillskrifves bevakningens uppmärksamhet; de begge skogvaktarne hafva bostäder på allmänningen. Kronoparken på Wisingsö vårdas utmärkt väl; ekplanteringen derstädes skall under de sista feni åren blifvit ökad med 17Ö tunnland, så att nu 746 tunnland upptagas af växande ekar, deribland de äldste nått en höjd af 20^ fot; sedan sådd med ollon visat ett gynnsammare resultat i afseende på växtligheten, än planteringen af små ekar, så har detta sednare odlingssätt nästan alldeles upphört. Då plantorne uppkommit sker utgallring, så att endast de starkaste och vackraste bibehållas, till dess, vid mognadstiden, blott 200 stora träd återstå på hvarje tunnland. Lokalen anses fullt lämplig för ekplantering. 12 Lärkträdsoch mullbärsplanteringen drifves äfven, fast i mindre skala. Mullbärsbuskarne hafva under de sednare åren mycket gått ut, i följd deraf att mullvadar uppätit rötterna, till hvilka de hafva mycken begärlighet; men skadan är till stor del afhulpen genom nya planteringar. Under alla år hafva silkesmaskar blifvit uppfödde, och erhölls största antalet kokonger år 1853 med 2 LU. 17 U. År 1854 buro mullbärsträden å Wisingsö komministersboställe både blommor och frukt. Bergsoch Bruksrörelsen. I Tabergs bergslag, omfattande Barnarps, Månsarps och Sandseryds socknar, jemte tvä hemman i Rogberga socken af Tveta härad samt en mindre del af Byarums socken i Östbo härad, finnas fyra bergsmanshyttor och en under bruk lydande masugn; hvarförutan sex andra masugnar äro grundade på delaktighet i Tabergs malmfält: årliga malmbrytningen derstädes utgör omkring 40,000 SkU.
Det gemensamma är, att under öfwertygelse om rättighet wäntas wid bägge pä succestioN enär möjligheten dertill blir gifwen; deri ater äro de stiljaktige, akt den som redan har lön för orar stillnade» emellan hwad han har och hwad han bork fä; den andre äter utan lön skulle för eli är förlo, ra hela den päräknade inkomsten. Zjerde Band» si, 22. Det 1^2 Den 4 November - Dek ar sant, och hwilken medgiftver icke dek, att ingen kan med »visshet förutse gransen för sin egen eller andras lifstid; men det mäste ock deremot medgistvas, att någon gäng stall han hinnas; och att, med mer eller mindre sannoli-het, kan af en mängd mennistor en deraf nara bestämd del päräknas att inom en gistren tid bortgå. Författaren gillar detta sjelf dä han nyttjar en sadan uträkning, och yttrar, att hwar femtonde tjenstgörande kan anses ärligen afgä. Om nn detta ar förhällandet, ser jag icke annat, an at följden deraf blir den, att om 15 personer påräkna 15 ledigheker inom elt är, eller ock en bland 15 framför sig päraknar en ledighet, har nödvändigt en af de förra samt denne sednare räknat ratt, och denna ena, i förra eller sednare ställningen, händer det lita nödwändigt, alt ehnrn hanS uträkning inträffat, mäste dock hans rättighet gä förlorad. Inom 15 är stnlle kanste detta, om ej wid alla, dock wid ätstisiiga ledigheter kunna handa, och i samma förhällande mäste ock grunden för den gifna uttydningen wackla.
Stockholm har en skuld uppgående till närmare 700,000 r:dr, tillkommen till en betydelig del genom quaioch broanläggningar, samt andra för varuttafikens beqvämare gång nyttiga och nödvändiga ändamål, att Stockholm för närvar. förehafver kostbara arbeten i samma syfte, hvarutaf må nämnas utvidgande och planering af ängbåtshamnen vid Riddarholmen och vägen dit, samt hamnoch quaianläggningar i Nybrohamnsviken, som årligen medtagit och medtager några och 20,000 r:dr, att likartadt arbete fortgår i Kungsholmsviken, alt midt emot Logården en af nödvändigheten påkallad högst kostsam ombyggnad af quaien derstädes är påbörjad och fortgår, att muddring i hamnarne, till betydlig kostnad för sladscassan, årligen dislrictvis måste göras, och alt sluteligen en fullkomlig nybyggnad af stadens slussverk innan kort förestår, uppgående måhända till 6 n 700,000 r:dr. Jag väntar mig här invändningen, att statsverket bidrager till denna sistnämnde utgift; men under det staden med tacksamhet erkänner att så är, torde lika fullt äfven å andra sidan böra erkännas, att om det sammanräknade belopp af 200,000 r:dr, hvartill detta med 20,000 r:dr årligen i 10 år sluteligen uppgår, afdrages från den ofvan uppgifne summan af 6 å 700,000 r:dr, så återstår ändock ett rätt vackert belopp för staden alt anskaffa, isynnerhet i sitt skuldsatta tillstånd och med minskade inkomster, sedan genom den sist nedsatta ptg:de tullen på jerneffecter tolagsintraderne 1843 förminskats emot föregtde året med ej mindre än 53,252 r:dr 17 sk. b:co, hvarutaf stadscassans årliga förlust blir 28,401 r:dr 17 sk. och börs-, brooch hamnbyggnadsfondens, 10,650 r:dr 25 sk. Den öfriga förlusten drabbar barnhuset och inqvart.- commissionen.
Jag skulle derföre tro, att 33 i procents tull borde åsättas denna vara. Nu är värdet upptagit till 8 sk., fastän ben äro mera värde; tullen deremot till 2 sk. 6 r:st. Detta gör en lägre procent än 33f. Med en tredjedels tull af värdet, skulle den starkare utförseln kunna förekommas, och då vore ändamålet vunnit. Herr af Ekenstam, Israel: För mig, som har den fasta öfvertygelse, att Rikets Ständer, hvarken enskildt, eller i sin sammansättning, förmå att bedöma fluctuatio - 3g2 {Den 3o October f. m. nen af den tull, som bör läggas på alla särskilta varor under kommande 5 år, förefaller det synnerligen orimligt, att i samma afseende bedöma tullen för sådane varor, hvilka hemta sitt högre eller lägre värde från de i görningen varande technologiska upptäckter. Ben är just en sådan vara. Genom de motsattser, som visa sig i Utskottets Utlåtande, nemligen i icte Grunden, hvarest står: efter närvarande omständigheter ; i den 6:te: att tullen bör bibehållas; och i den irsta: att det är maximum, , sorn bestämmes; skulle det synas, att all tull i denna Taxa är ett maximum, och alt således dessa varor icke skulle kunna förändra sin natur under de påföljande 5 åren. BorgareStåndet har fästat mycken uppmärksamhet vid artikeln om oarbetade ben, och jag anhåller, alt dess beslut måtte uppläsas. Undertecknad Riddarhus-Secreterare : BorgareStåndet bar, enligt ProtocollsUtdrag af den 8 dennes, ansett artikeln oarbetade ben böra förbjudas till införsel. Herr af Ekenstam: Jag får fråga, om icke i berörde ProtocollsUtdrag efteråt förekommer något alternatif, i händelse artikeln ej skulle förbjudas, nemligen 8 sk. utförselstull å samma vara. Man har uppgifvit så för mig, men jag är ej säker derpå. Undertecknad Riddarhus-Secreterare : Jag är ej i tillfälle, att i ProtocollsUtdraget kunna upptäcka ett så beskaffadt alternatif. Herr af Ekenstam:
Får jag det icke, k o m m e r jag att d ö. » H o n yttrade dessa sista o r d m e d ett lugn så stilla o c h hemskt, att hennes åhörarinna icke tyckte sig ha skäl att betvifla det, o c h h o n ryste. » Men m i n unga vän, » började hon mildt, » jag är säker på, att ni icke har en aning o m, hvad det betyder att ' gå in v i d teatern '. H u r skulle ni det kunna ha, ni, s o m lefvat hela ert lif här ute på landab y g g d e n. En enda gång har ni sett en teaterrepresentation, o c h därför, att en viss fru Landori därvid lyckats totalt bedåra er, d r ö m m e r ni om att s o m h o n från scenen förtrolla en hel publik, såsom den högsta tänkbara lycka! M e n låt mig säga er, att fru Landori, omstrålad &gt;Hvad! gråter min lilla solstråle? Låt mig få trösta er, lilla vän, kan jag icke hjälpa er på något sätt? » Lys upplyfte hufvudet, o c h det kom en stråle af h o p p i d e tårfyllda ö g o n e n: &gt;Jo, jag är säker, att ni kan d e t! U n d e r dessa v e c k o r har jag j u lärt mig hålla af er nästan mer än min kära tant Klara, nästan s o m — en m o r! &gt; o c h h o n af rampens ljus, m e d lif o c h själ inne i d e n rol h o n för tillfället fått till uppgift o c h hyllad af publiken, är kanske någonting diametralt motsatt fru L a n d o r i såsom privat person. Har ni någon aning o m all den usla smuts, s o m m e d eller m o t deras vilja är oupplösligt förknippad m e d de flesta sceniska konstnärers lif? Just denna fru Landori — för att taga ett exempel, eftersom ni finner henne så beundransvärd — jag har hört b å d e ett o c h annat hviskas om h e n n e.
Föredrogs och bifölls LagUtsk:s d. 22 dennes på bordet lagda belänk. I\:o 76, i anledn. af väckt motion, ang:de åliggande för kommunerne all hafva tillsyn å ordningen vid fängelserne. Föredrogs LagUlsk:s d. 22 dennes på bordet lagda betänk. N:o 77, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag för Notarii-publici. Sedan underl. Ridd.-Secreterare, på förfrågan af Hr von Hartmansdorff, Au g., upplyst att RorgareSt., enligt ankommet prot.-uldr., hade godkändt förevar, betänk, yttrade: Gr. Sparre, Erik: Under erkännande lika med Utsk. att en lag, som närmare bestämde notarii-poblici skyldigheter och verkan af deras åtgärder i juridiska frågor, är af behofvet påkallad, måste jag dock äfvenledes i likhet med Utsk. intyga, att det ifrågavar:de förslaget är så beskaffadt, att det icke kunnat antagas, äfvensom att Utsk:s tid icke medgifvit det alt företaga en så fullständig omarbetning af förslaget, som eljest varit nödvändigt för att få en antaglig lag. Utsk. har således varit nödsakadt att underkänna och förkasta berörde förslag, hvilken åtgärd jag hoppas R. o. Ad. malle godkänna. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å LagUlsk:s betänk. N:o 77 framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han funnit ja öfvervägande. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ns d. 23 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 52, i anledn. af väckte frågor om förklaring eller tillägg i 5 § af Kongl. Förordningen om socknestämmor i riket d. 29 Augusti 1843. Sedan Hr Gr. o. Landtm, framställt propos. till bifall å Den 27 September.
De förr talrika smäbrännerierna hafva äfven i hög grad bidragit till skogsförödelsen, och vinsten af senare tiders förändringar i bränvinsbrännings-lagstiftningen kommer utan tvifvel att visa sig äfven inom skogshushållningens område. Tab. Litt. e. Till följd af de med transporten förenade kostnader äro prisen å skogseffekter högst olika å produktionsoch afsättningsorterna, men de pris, hvartill virkeshandlande kunnat inköpa skogseffekter, levererade vid kusthamn, hafva under åren 1856—1860 samt nästföregående två femårsperioder i medeltal varit de i följande tabell Litt. E uppgifna. Den under senare perioden sålunda inträffade prisstegringen anses hafva haft sin grund så väl i priset å skogsprodukter i verld shandeln, som i minskad skogstillgång. Torf, hvarpå god tillgång finnes inom vissa delar af länet, användes der mycket till bränsle äfven vid brännerier, hvaremot stenkol högst obetydligt användes. Andra vedsurrogater eller brännmateriel finnas ej. Någon undervisning i skogsskötseln meddelas vid landtbruksskolan, men särskild undervisningsanstalt för detta ändamål är ej inom länet inrättad. Betydligare Ekplanteringar hafva blifvit verkställda vid Johanneshus fideicommissegendom samt å Carlshamns och Sölvesborgs mark, likasom åtskilliga personer af allmogen visat sig måne om vården af den uppväxande ekskogen. Flygsandsfält finnas flere, men endast med omkring 250 tunnlands areal. Alla, utom ett å Sölvesborgs stads mark, tillhöra enskilde, och blott ett af dem om 48 tunnlands vidd, för hvars täckning och plantering med furuskog ett statsanslag af 3,375 R:dr år 1860 blifvit beviljadt, står under allmän uppsigt. För sandens bindande å de öfriga är intet vidgjordt, utom å flygsandsfältet vid Sölvesborg, af 34 tunnlands vidd, hvilket åren 1858 och 1859 blifvit inhägnadt och planteradt med furu. Tab. Litt. E. Handelspriser å skogsprodukter. Furuplankor, 3 tums. per tolft. Granplankor, 3 tums. per tolft. Bräder, 2 tums. per tolft.
Först och främst det bref af Thorild själf från den 30 mars 1788, där han i en lika målande som triumferande ton berättar sin seger för Tham – publiceradt i utdrag i Geijers upplaga af Thorilds skrifter – senare helt och hållet af Atterbom i Siare och Skalder. Det andra af de hittills publicerade brefven om disputationen är en skrifvelse från botanikern Olof Schwartz till professor J. A. Lidén af den 1 april 1788, som af Geijer infördes i De Gustavianska Papperen. G. Ljunggren har härtill i sitt bekanta verk meddelat några nya drag ur de anteckningar, som Thorilds ungdomsvän Sven Erland Heurlin för Geijers räkning gjort rörande Thorild, och hvilka finnas i Brinkmanska arkivet på Trolle Ljungby. En ny skildring öfver disputationen, gjord af ett ögonvittne, meddelar Elof Tegnér från Eriksbergs arkiv i sin så innehållsrika monografi öfver Armfelt – nämligen ett bref från Armfelt själf till Sophia Albertina af den 25 mars, och för sin skildring af segerdagen har slutligen Thorilds sista biograf Klas Fåhræus äfven användt några punkter ur ett otryckt bref från primus opponens Kölmark till onämnd person, som tillhör den kända litteraturhistorikerns, kamrer K. F. Werner rika samling af Thorildiana. Dessa fyra bref och Heurlins anteckningar utgöra då allt det material, som förut användts för att teckna denna märkliga episod i vår litteraturhistoria. Ty den roliga skildring som Hampus Mörner, hvilken var närvarande, lämnat i sina Minnen, har ej beaktats, ehuru dessa trycktes redan 1848. Ändamålet med denna uppsats är att härtill foga ett tiotal andra förr ej citerade skildringar af förloppet, berättade i bref af personer, hvilka dels själfva varit närvarande vid tillfället, dels hört saken omtalas af vänner och korrespondenter. Dessa ur olika brefsamlingar hopställda skrifvelser lämna icke blott ett starkt bevis på, hvilket oerhördt uppseende Thorilds slagfärdiga och dristiga försvar gjort – de gifva äfven intressanta bidrag för vår kunskap om de olika meningarna om Thorild inom skilda kretsar af tidens bildade män.
Riksgälds-kontorets inkomster genom upplupna räntor å förräntade medlen uppgingo för år 1864 till R:dr 278,832: 7, deraf 105,680 R:dr 55 öre tillfallit de fonderade lånens liqvidationsoch amortissementsfonder. Vid den inventering, Revisorerne efter vanligheten anställt i Riksgälds-kontoret, befanns förseglingen orubbad å det under Fullmäktiges egen vård förvarade konvolut, som, enligt derå gjord anteckning, innehölle Rikets Ständers anordning å den, på sätt uti regeringsformens 63 g stadgas, till lyftning vid infallande krig å Riksgälds-kontoret anvisade kreditivsumma. Under samma inventering hafva Revisorerne genomgått laneoch säkerhetshandlingarne för tillsvidare förräntade medel, och funnit samma handlingar ordnade och väl förvarade samt till antal och beskaffenhet med de deröfver upprättade förteckningar öfverensstämmande. Likaledes hafva Revisorerne, utan att något dervid förekommit att anmärka, inventerat de skuldoch borgensförbindelser, som till Riksgälds-kontoret utfärdats för beviljade och utbetalda byggnadsoch vattenaftappningslån samt andra dylika understöd, äfvensom de af Kongl. Maj:t godkända och Riksgälds-kontoret tillställda säkerhetshandlingar för fullgörandet af arbetsföretag, hvartill bidrag af allmänna medel blifvit använda. Vid granskningen af borgensförbindelserna för stadgade testamentsbevillningsafgifter samt det öfver sådana förbindelser förda särskilda diarium har någon anledning till anmärkning ej heller förekommit. Enligt hvad Revisorerne inhemtat af den till dem utaf Riksgälds-kontorets Ombudsman afgifna berättelse om Riksgälds-kontoret rörande råttegåvgsoch utsökning sår enden, synes detta verks rätt och talan i de uti sagde berättelse omförmälda ärenden vara vederbörligen iakttagen.
A1DRA SAMLIH^EH. 2:<lra Afdelningen: Hony!. Maj:!» Miefallninyshajvandes Embets-Herättelser. 3©B®tÅ SÅ®a>iai, INNEHÅLL Berättelsen för Stockholms Stad Upsala Län Stockholms d:o Nyköpings d:o Östergöthlands d:o Gottlands d:o Calmar d:o Blekinge d:o Jönköpings d:o Kronobergs d:o Christianstads d:o Malmöhus d:o ' IwjJc 8m[ojljbo.)8 H-": f!‘ iO. • ■ ;t .1 l „ (5:1 SffifodiooiB „ >ga/qöviy / .. o:I ?f.riiiU46§it)i80 .. • t:J - f)i. lJ-ÄOt • „ Ö:j " • i i r! o:I 9£riijloIH o:! -■gniqöitnö!. o:l rg'iodofi(>3 /l •):• h;i > cl) -rnlömlcif . ÖFVERSTÅTHÅLLARE-EMBETETS UTI STOCKHOLMS TILL i underdånighet afgifnu FEMÅRS-BERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. P. A. NORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. r ' I Stormiiktigste, Allcrnådigstc Konung!
nDen som står, se till ali han icke faller/» Statens pligt att sörja för sina medlemmars icke blott rättssäkerhet, utan äfven sedliga daning och slöjdfardighet torde af ingen, äfven den mest afgjorda förfäktare af Staten såsom rättsanstalt, förnekas, än mindre torde behöfva befaras sådant af Rikets Ständer, som för fångvården och fängelsernas förbättring offrat sä många millioner samt med så stor, man kunde nästan säga slösande frikostighet anslagit allt större summor riksdag efter riksdag, för uppfostringsväsendet i alla rigtningar, ej heller af de Stats-Utskottets ledamöter, hvilka ansett Magdalenahemmet» ändamål att bevara från laster och brott bäst befrämjas genom en lörbätlrad uppfostran och lättade utvägar till ärlig försörjning. Men är det, enligt rättslärdas och allas vår gemensamma mening, Statens pligt att, visserligen främst skydda hvarje medborgares medfödda eller välförvärfvade rättigheter, men derjemte äfven, att sörja och i viss mening ansvara för samhällsmedlemmarnes daning för deras bestämmelse såsom sedliga och odödliga varelser, underkastade denna, mensklighetens allmänna lag: «du skall äta ditt bröd i ditt anletes svett», så torde med allt skäl frågas: i hvad mån och genom hvilka medel kan Staten säkrast ernå dessa sina ändamål? Härtill kan i få ord svaras: allt, som, i stg sjelf godt, derjemte bevisat sig leda till sagde ändamål, bör af Staten beaktas och befordras. Frågan om Magdalenahemmens rätt till Statens uppmärksamhet och understöd kunde således inskränkas dertill: Hafva Magdalenahemmen och andra dylika inrätt - Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. 531 ningar visat sig vara för Statens ofvan uppgifna ändamål gynnande eller icke? I detta hänseende svarar erfarenheten och Stats-Utskottet vid sednaste riksdag samstämmigt:
Otärag ak krotooollet körom skulle till klanäelsoek Pinance-Rxpeäitionen akgä samt kanälingarne i ämnet till 8tsts-Otskott6t ökverlomnas. 8:0. Om r,?r8^/^c/ « oe/r r^nr/e^/rtt//. Os utgiktsrne för kängars värä oek unäerkall m. m. ssmt för Oorreetionsinrättningarne i Riket sä ökverstigit äet äertill viä sistförllutne Riksäag ä ^ttonäe Oufvuätiteln upploräa anslag sf 243,380 R:är
Domaren ålägga någondera parten att godtgöra rättegångsutgifterne å den andra sidan. Då gäldenär vid utmätning uppgifvit rätter ägare till gods, som i dess förvar är, och kommit i fråga att utmätas, samt borgenären fullgjort allt hvad Lagen af honom fordrar, genom det att han om denna uppgift, vid utmätningen, underrättat den uppgifne ägaren, kan dennes stämningsskyldig - Den 3 Februari i e. iu. het med derpå följande rättegångskostnad samt skadeersättning genom qvarstaden, fastän han vinner, icke någondera af de andra åläggas, ty de hafva hvar för sig fullgjort hvad den föreslagna Lagen bjuder. Jag hemställer då, huruvida det är billigt, att ägare till egendom, som finnes i annans hand, sålunda genom 3:dje man inledes i rättegångar, som tillskynda honom gifven förlust. Min anhållan om Betänkandets återremitterande får jag derföre förnya. Herr Hjerta, Gustaf: För min del kan jag ej fatta, att de gjorde anmärkningarne äro grundade på rigtiga skäl, utan endast på origtig tydning af det i LagUtskottets förslag förekommande uttrycket: stämme harij hvilket afser den uppgifne godsägaren , men icke borgenären. Jag kan ej finna, alt 2:dra momentet af delta förslag bör undergå någon förändring. Annars skulle det vara tillräckligt för gäldenären att angifva en frånvarande ägare till godset, och derigenom bestämdt tvinga fordringsägaren att blifva den, som måste stämma den uppgifne ägaren. Detta skulle vara ett det oformligaste stadgande, och det finnes ej nu i vår Lag, icke eller har Utskottet föreslagit något sådant. Utskottets förslag innehåller: ”Anmäler, vid utmälningstillfället, gäldenä”ren, att godset hörer annan till; varde det ”ock med qvarstad belagdt: borgenären un”derrätte härom den uppgifne ägaren; och Den 3 Februarii e. m. 171 ”stämme han” (ägaren således) ”inom den ”lid ofvan sagd är.” Det är ju klart, att det är den, hvilken påslår sig vara gödsels ägare, som skall stämma och ikläda sig rättegångskostnaden.
Exemplet har visserligen ännu, särdeles hvad rotfrukter beträffar, endast undantagsvis verkat på allmogens hushållningssätt, men då i tidernas längd de ögonskenliga fördelarne icke kunna undgå att blifva märkbara, samt ladugårdens ändamålsenliga skötsel, såsom ett oeftergifligt vilkor för ett lönande jordbruk, dels genom skrifter och dels genom Hushållningssällskapets verksamhet och landtbruksskolors lärdomar, såsom man säger, kommit i hvars mans mun och sålunda antager naturen af ett axiom, så torde på den redan beträdda vägen efter hand allt flere jordbruksidkare inledas till fördel och fromma för näringen och hela landet. I afseende på åkerbruksförhållandena i allmänhet under hvarje år i femårsperioden, torde följande här böra anmärkas: Skaraborgs län. Årsväxt. 9 År 1856 var sommaren regnig och kall. Vårsådden verkställdes sent och bergningen så väl af säd, som foderväxter, hvilken inträffade senare än vanligt, försvårades af fortfarande regnig väderlek, så att omkring en tredjedel af den nästan, allmänt råbergade och till en del grodda sädén inkom i ladorna i ett mot hälften af välbergad gröda svarande skick. Fullvigtig säd af berörde års skörd var ytterst sällsynt i marknaden, och potatisen angreps på många ställen i betydlig grad af torröta. Skörden var under medelmåttan. o Ar 1857 var sommaren deremot mera än vanligt torr och varm. Föregående årets höstsådd fördröjdes, till följd af ihärdigt regn, och utsädet, hvartill användes samma års illa bergade och till beskaffenheten underhaltiga säd, visade sig ock mindre fröbart. Grödan blef åkertunn, halmen kort och afkastningen under medelmåttan. Endast rågen i Norra Wadsbo fögderi lemnade någorlunda skörd eller åttonde kornet, utsädet inberäknadt. Ar 1858 var sommaren rik på omvexling af nederbörd och värma. Temperaturen var i allmänhet högre än år 1856. Växtligheten befordrades häraf i hög grad och bergningen försiggick i allmänhet under lämplig väderlek.
Men den periodiska pressen har i detta ämne hastat förut med oblida omdömen om det åtal, jag funnit mig böra anställa; och det torde, när som helst, kunna vara tid att offentliggöra sjelfva sakförhållandet, hvarmed pressen deremot hittills icke befattat sig. En vid lägenheten Lenna, ej långt från Slitö karantänsplats, på Gottland bosatt engelsk undersåte James Watterston hade uti en hos mig den 22 Januari 1851 inlemnad angifvelse mot Karantänsbefälhafvaren vid nämnde plats Herr Majoren och Riddaren J. G. Steveni för olagligt och våldsamt förfarande, i anledning af yppad cholerasjukdom inom klagandens hus, bifogat handlingar, hvaraf jag erfarit, att Watterston förut genom härvarande Kongl. Storbritanniska Beskickning låtit anmäla förhållandet hos Svenska Regeringen; och då jag deraf funnit mig föranlåten till efterfrågan i Kongl. Utrikes