Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag instämmer helt och hållet uti Herr von Hartmansdorff!» motion om Riddarhusets Brandförsäkrande, och ber att dertill få lägga, att som det medför mycken våda för elden, att en del af de på Riddarhusgårderr befintelige och uthyrde byggnader äro inredde till Stallar med deröfver varande foder-sfcullar, så kan jag ej annat än 670 Den 57 November e nu anhålla, att Riddarhus-Directronen måtte uppdragas att föranstalta derom, att desse Stallar med foderhus blifva förändrade till Magaziner eller Packbodar, hvilka med lika lätthet och fördel kunna åt Handlande uthyras. Jag får dessutom, då det ej är utan, att ju åcke denna Riddarhus-Sal begagnas af de öfrige Trenne Riks-Stånden, så väl vid Depulationer, som Nämnder och andre Samlingar, understälIa.Ridderskapets och Adelns pröfning, huruvida det icke vore billigt, att Staten borde bidraga till omkostnaderne för Riddarhusets Brandförsäkrande. Herr Grefven och Lan dt-Marskalk en hemställde, om icke Herr von Hartmansdorlfs ofvanherörde motion finge, jemte de af Herr Bergman och Herr von Hartmansdorff rörande samma ämne nu afgifne yttranden, till Riddarhus-Utskottet remitteras; hvilket biföllsg Föredrogs å nyo och bifölls Expedilions-Utskottets den a5 dennes aflåtne och samma dag på Bordet lagde Memorial, angående ersättning för renskrifnings-kostnader. Föredrogs å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt Den 27 November e, m i den a5 dennes e. ra. på Bordet lagde Utlåtanden : Från Statsoch B e villning s-Uts kotten : Af den 18 dennes: N:o 612. Angående väckt fråga, otti ytterligare förmåner och friheter för Gästgifverierne uti åtskillige orter. Från Stats-Utskottet: Af den 21 dennes: N:o 616. Angående gratification ät Stats Commissarien Tunelius. I anledning af S. G.
Äfven när en fransman bedrar sin hustru, förblir han artig och förekommande mot henne; hvad helst han är utom hus, i sitt hem är och förblir han dock en gentleman, mot sina barn en god far. Ja, till och med i de hem, där äktenskapets band i det närmaste helt och hållet lossats, binder dock familjebandet; man kan upphöra att vara man och hustru, men man upphör ej att vara far och mor. Hur man i Frankrike fruktar allt slags då- ligt inflytande på barnen visas t. ex. däraf att en tjänarinna, hvars rykte ej är tadelfritt, har den största svårighet att få plats i ett hederligt hus, och att man aldrig i en familj antager en ogift amma. I hem, där mödrarna ej själfva vilja eller kunna uppföda sina barn, anskaffas från landet en gift bondhustru, som för sin amtjänst är så rikligen aflönad, att hon, när tiden för hennes frivilliga landsflykt är slut, medför ett visst välstånd till det fattiga hemmet. De familjer, som af ett eller annat skäl ej vilja taga en amma i huset, sända sina späda barn till landet att uppammas och skötas af någon redbar bondhustru. Barnen kvarstanna vanligen hos denna fostermoder, till dess det är tid att tänka på deras undervisning, då de sättas i skola, företrädesvis i nå- gon klosterpension, ty dessa äro fortfarande de mest ansedda i Frankrike. Guvernanter och privata lärarinnor äro ej väl anskrifna i Frankrike, och det antages allmänt att bland dem finnas många skeppsbrutne på lifvets ocean. Falsk måste alltid deras ställning bli i ett land, där de nödgas bryta mot den allrådande konvenanslag, som hindrar hvarje ogift s. k. bättre kvinna, hon må vara vacker eller ful, ung eller gammal, att någonsin visa sig ensam på gatan; där ungdomen vaktas så strängt, att en flicka aldrig ens i hemmet för ett ögonblick lämnas ensam med en manlig kusin eller vän, ja, icke ens med sin brudgum, förrän preBten välsignat deras förbund IDUN 163 och de enligt kyrkan äro oupplösligt förenade rieté och maskeradbesök med eller utan » förkläden »; lägger man därtill en eller annan med äktenskapets band.
Fås något öfver, kan man i stil med duken få ett eller tvenne öfverkast — en mindre fyrkant af cretonne, markerad som ofvan, der omkring en rätt bred, men skir spets af fiskgarnet. Af ännu mindre bitar, fasonvis afklippta, blir materiel att klistra på tallrikar tifl de nu så moderna väggprydnaderna. Hoi. Toaletten. Ett beprSfvadt medel mot röda och k y l d a händer torde väl just nu, då vintern tagit sig föt att på allvar visa tänderna, vara välkommet för mången. Äfven för de damer, hvilkas ömtåliga ansigtshud tagit kylskada, kan det på det varmaste rekommenderas. Den välgörare, som uppfunnit det nya medlet, är den berömde pharmakologen vid universitetet i Berlin, d:r Liebreich. Förfaringssättet är följande: sedan händerna grundligt tvättats med lätt skummande (uppvispad) såplösning, väl afsköljts och torkats så omsorgsfullt som möjligt, ingnides handen, särskildt på den oftast illa utsatta yttre sidan, med en liten qvantitet lemolin, hvarpå öfverskottet aflägsnas med en handduk. LanoliI P \ I U nens obehagliga lukt — den beredes som bekant af fårull — kan lätt förbättras genom tillsats af litet vanilj och rosenolja, som tillgår sålunda, att man till 50 gram lanolin tillsätter * / io gram vanilj och en droppe rosenolja. Hvarje apotekare kan i en handvändning tillreda denna salva. Det nämda inrifvandet af salvan sker på så sätt, att lanolinen så fullständigt som möjligt intränger i huden, och måste upprepas omedelbart efter hvarje tvättning. Ur handdukarne och tvätten i öfrigt låter lanolinen lätt aflägsna sig. Lanolinens gynsamma verkningar bero tydligen deraf, att den eger förmågan förena sig med vatten, hvarigenom den ringa mängd fuktighet, som dock alltid efter torkningen finnes qvar i huden, upptages af lanolinen och händerna öfverdragas med ett ringa, men för luften ogenomträngligt lager af fett, som skyddar för kyla och luftens rå- het.
Nuj:t linner letta titt 8t^rel8en8 sörenliling oeli till in8liränli""ning i Lin1iet8Niunnen8 antal." 1 öt'veien88tuin,net86 liärinett, unttergingo "tit! en liorjan de 1ä,nliet8-VerIi sorunttratt organisation, 8om, genoin lioretttt -'sorenltting 1 göroinulen, Gunnit tten stäinl^unlit, ttu lietta linntte 8lie utan de"lurantte ut' en ttörtt jeinnvigt einettan göroinulen8 inungtt oell Vjen8t6inunnen8 "untut, livureniot etet tor <te äter8tu6ntte, Ii08 livillia göroinulen i liet^llligure "graci urtiden tillväxte, Iivurililuntt Lannnar-Iiutten oell Luininur-Lollegiuni "laira numnu8, liucle leii svit en ounttgunglig nottvänttigliet, att, gen örn ticl etter "unnun 8tieenlte uttjnnetioner oeli extra urtvotten, lierettu ttein inö^liglieten, att "i någon nion niotsvuru clet ulin,unnas rättinätigu sorttringar as statens Vjen"steinun, intill cless loeniälttte Veiss sörn^utte organisation Ii unna t tillvugaln in"g38 oell lenina sälirare grnntter ttersör." "lVir uppsåtlunclet ut' lliliets 8tuntter8 sulecles liera hunger sramställtte, i "utieropacte nntterttunigu ntlutuntte liestunittt nttrvelite önsliiiingur, oell 86ltan "Long!.
N:a 35i, 351. 9,5 Inrättningar icke behöfva för vakthållning eller uppassning, och hvarken kunna aflöna eller jemt sysslosätta, hvarigenom uppstår det för sedlighet och god ordning menliga förhållande, att mången arbetsför karl fördrifver tiden i lättja och utsväfningar, under det tillgångarne förminskas på dugligt tjenstefolk, 1 synnerhet inom Hufvudstaden, och anspråken på lönevilkor årligen stegras, få hos E. K. M. Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att vederbörande Publique Verk och Inrättningar kunde varda förständigade, att icke till Extra Vaktbetjente antaga flere personer, än behofvet oundvikligen kräfver. Rikets Ständer framhärda etc. N.o 35a. Uppl. o, godk. boä Ridd. och Adeln d* 5 Febi*. i83o. Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. 8 -1*— —■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i ättledning af väckta frågor om förändringar i B efordrings-Lagame. S* A. K* Med fästad uppmärksamhet å behofvet af érl Författning, hvilken, med lika ordning och fullständighet, som det till närvarande statsskick mindre lämpliga Tjenste-Betänkandet af år 1756, Bihang t. iJ. S:s Fröt. louie Sami. 2 Band. 3 Haft. 4 ar> F.yp. Utsi. Förslag till and. Skrifv. K:o 3Sa, 351. omfattade alla i afseende på Civila Befordringsmål nödiga föreskrifter, hafva R. St., till undanrödjande af de allmänt kända och öfverklagade olägenheterna af de obestämda, under flicka styrelsesätt utkomna Förordningar, som nu skola tjena till ledning vid sådana frågors behandling, härmed skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M., i sammanhang med Styrelse-Verkens organisation, låta utarbeta en fullständig Författning, rörande Civila befordringar och dermed omedelbart gemenskap egande frågor.
Hurudan är vintern vid Jenisejs mynning? Derom hafva vi för närvarande icke någon kännedom, enär ingen vetenskapligt bildad person der öfvervintrat. Men deremot har man en mycket spännande berättelse om en öfvervintring af finnen Nummelin vid Briochowski-öarna i Jenisej på 70°48′ n. br. Stället besöktes af mig den 27 aug. 1875. Det utgör ett endast om sommaren besökt fiskläge, som vid den tiden af året är särdeles intagande, omgifvet af yppig gräsoch buskvegetation. Bostäderna äro belägna vid ett sund emellan Briochowski-öarna, hvilka bilda den nordligaste gruppen i den ölabyrint, som upptager Jenisejs strömfåra mellan 69½° och 71° n. br. Fisket för året var vid vårt besök afslutadt och stället öde. Men två smärre hus och en mängd jordgammor, alla i godt stånd, stodo qvar på stranden och vittnade, jemte en mängd på land uppdragna större båtar och för insaltning af fisk afsedda träkärl, om den handtering, som tidigare på sommaren här bedrifvits. Det var på denna ort som Nummelin tillbragte en af de svåraste vintrar, som den arktiska litteraturen vet omtala.109 Jordgammor på Briochowski-ön. Efter en skiss af författaren. År 1876 hade M. Sidoroff, känd såsom lifligt intresserad för sjöfärder i de sibiriska farvattnen, låtit i Jenisejsk bygga och utrusta ett fartyg Sewernoe Sianie (Norrskenet), hvilket skulle från Jenisej utföra åtskilliga varor till Europa. Fartyget stäldes under befäl af en rysk sjökapten, Schwanenberg. Under honom tjente Nummelin som styrman, hvarjemte fartyget bemannades med 18 man, af hvilka de flesta blifvit förvista till Sibirien för brott. Till följd af åtskilliga missöden kunde fartyget första året ej komma längre än till granskapet af Jenisejs mynning, hvarföre det lemnades i vinterqvarter på förutnämnda ställe.
M:s fria dispositionsrätt är oundgänglig, på det E. K. M. må vara i tillfälle att låta bestrida sådana kostnader, sorn, vid Staternes reglerande ej förutsedde, under tiden mellan Riksdagarne finnas nödvändige, och hvartill så yäl mindre brister i dessa Titlars förslagsanslag, som ock tillfälliga arfvoden och traclamenten kunna räknas; men deremot äro löner och löningsförmoner på ordinarie Stat icke af denna beskaffenhet, utan böra dessa rätta sig efter den Statsreglering, som en gång blifvit fastställd och hvilken måste betraktas såsom gällande intilldess densamma i vederbörlig ordning förändras. Och då Rikets Ständer funnit iakttagandet af förenämnde ordrang i afseende på löniagsstalerne vara af stor vigt, hafva Rikets Ständer Expeditions-Vlskoltels Förslag till und. Skrifvelse N.-o iSt. atg beslutit, att de under Riks-Statens Hufvud-Titlar uppkommande besparingar hädanefter icke må anvisas tili några bestämda löneanslag på Stat. I sammanhang med ofvanberörde fråga om dispositionsrätten af besparingarne, halva Rikets Ständer jemväl tagit i öfvervägande, huru förhållas borde med de Embets-Verk och Corpser, hvilka sedan sista Riksdag blifvit reglerade med högre aflöningsstater, än de af Rikets Ständer fastställda, och af de dem tillagde förmoner kommit i åtnjutande. Dervid Rikets Ständer väl velat medgifva, att det högre aflöningsbeloppet må fortfarande, så länge tjensternes nuvarande innehafvare qvarstå, få tillgodonjutas, och skillnaden deremellan och den gamla Staten, såsom hittills skett, utgå af de på Hufvud-Titlarne uppkommande besparingar; men Rikets' Ständer få tillika hos E. K. M. i underd. anhålla, det E. K.
Medan jag liar ordet, ber jag att tillika få nämna, det jag för min del, ej liar någon erinran att göra emot Utsk:s hemställan sidan 8, hvarigenom Ulsk. tillstyrkt afslag å beviljandet af de 130,200 r:dr. Jag anhåller följaktligen att Hr Gr. o. Landtm, täcktes serskildt framställa propos. å sjelfva summorna, hvilka R. o. Ad. torde genast bifalla, samt derefter propos. å den öfriga delen af punkten, som jag anhåller att Ståndet måtte återremittera. Hr von Troil: Med anledn. af Hr von Hartmansdorffs sednaste yttrande ber jag, att få fästa så väl hans som det H. Ståndets uppmärksamhet deruppå, att det icke är första gången som man sätter i fråga, och som R. St. fatta sitt beslut att från reservförrådet uttaga nödiga materialier till bevåringens beklädnad; ty vid slutet af 1834 års riksdag förekom en dylik propos., jag tror från K. M., och dä beslöto R. St., att K. M. skulle berättigas att till påföljande (eller 1840 års riksdag fä ifrån reservförrådet uttaga hvad K. M. ansåge nödigt för att bekläda beväringen med; och vid 1840 års riksdag lemnades sedermera nödigt anslag till fyllande af de brister i reservförrådet, som derigenom uppkommo. Jag har tagit mig friheten anföra detta endast för att säga, att det ej är första gången som R. St. härom besluta. För öfrigt ber jag att få upprepa hvad jag nyss sade, att jag är lika mohn som Hr von Hartmansdorff eller någon annan derom, att icke detta reservförråd kommer att förskingras. Beträffande Hr von Hartmansdorffs sednare anmärkn. rör:de Utsk:s yltrande (sidan 9) så ber jag att få fästa hans uppmärksamhet deruppå, att här finnes icke ett enskildt reservförråd för flottan och arméen, utan här finnes blott ett förråd gemensamt för dem båda; hvilket nogsamt synes af K.
Hon sade: » Nå, o m du i dina samlingar inte har ett motto, som passar för hvad du för tillfället skrifver om? » Jag kunde ej låta bli att visa mig en smula öfverlägsen och svarade: » Denna din fråga förvånar mig, ty svaret ligger ju, såsom en stor norsk skald uttrycker sig, » snubiende najr ». Jag lämpar både titel o c h text efter mottot förstås. Om man har blott en smula omdömesförmåga, kära du, behöfver man sannerligen inte läsa många uppsatser, försedda med motto, förrän man kommer underfund med, att nio tiondelar af dem tillkommit på det sättet. Så gäller det att rycka in på själfva uppsatsen. Besynnerligt nog lyckas många författare ha fasligt svårt att göra en god början. De begripa inte, att man för att väcka läsarens uppmärksamhet måste slrax nyttja ett talesätt, som lifvar och slår an. Jag har tänkt mig något i den här vä- gen: » En af de viktigaste, för alt ej säga den viktigaste fråga, som i närvarande stund sysselsätter den civiliserade världen, är » — den, s o m jag då skrifver o m, förstår du. » Det mest svårlös ' a pro» Och så, » fortsatte Susanna, » tycks du ha glömt det viktigaste af alltsammans, nämligen att skaffa en redaktör, s o m tar emot, använder och — h o - norerar, hvad du skrifver. » Detta, herr redaktör, tyckte jag var det enda förnuftiga hon presterat under hela vårt samtal. Naturligtvis behöfver jag en redaktör, o c h därför vänder jag mig till Er, » damernas egen », med förfrågan, o m jag får skicka er mina » tankar ». Med utmärkt högaktning En stackars landtfru. Poslscriptum. Ville blott nämna, att jag i september tänkt skicka er ett litet höstkväde, men att jag afstod därifrån, då jag i Iduns Breflåda såg, att Ni redan fålt bortåt ett par tusen dylika. Jag är emellertid till fullo öfvertygad, att särskildt min lilla » Höststämning » skulle i hög grad ha slagit an både på Er o c h er ärade publik. S. alltid ned till det lägre borgerskapet, hade aldrig något gemensamt med de » sämre barnen ».
Emedlertid ogillar jag håde Utskottets tillämpning af go § RegeringsFortnen, och jemväl Utskottets hela raisonnement, då det endast åsyftar att ad - Den 5 Februarii e. m. 77 vocera ifrån sig åliggandet, att föreslå medel till förekommande af dylika felsteg, som dem Justitiae-Ombudsinannens EmbetsBerättelser på flere ställen lagt för Lagstiftande maktens ögon. Den af mig och RiksdagsFullmägtigen Nils Strindlund anmärkte omständigheten, (i4:de anmärkningen) att förre Policemästaren i Norrköping J. J. Pamp, som i afsigt att tvinga Skepparen Sjöberg till bekännelse, först låtit gifva honom 100 prygel på en gång j samt sedan uppspikat denna marterade menniska på fängelsets vägg, och låta honom derstädes hänga i 12 timmar, och slutligen, i stället alt till Kongl. HofRätten befordra arrestantens klagoskrift, tvungit honom underteckna en, genom Policemästarens föranstaltande uppsatt klagoskrift, har alldeles icke funnits af Utskottet förtjena något afseende. Jag erkänner, att jag ömmat för denne olycklige menniskas emot Lag och folkrätt undergångna behandling, och att jag, just i anledning af en sådan grymhets begående, väckt en serskild motion om en straffbestämmelse, passande emot icke allenast en medmenniskas så obarmhertiga plågande, utan ock den derigenom förnedrade mensklighetens fordringar: men Utskottet har derpå svarat, alt lagen är i delta fall bestämd, och behöfver ingen förändring, eller med andra ord, att pbarmhertiga, barbariskt gemena medel må ger - Den 5 Februari i e. m. na användas mot lumpna 100 R:drs böter, eftersom det af mig till ändring föreslagna godtyckeliga uttrycket i Lagen: plikte sorn saken ur till, är just applicablet till dylika våldsgerningurs bestraffande.
Vi böra icke förbise , mine herrar! alt denna nationens rätt redan till en del tyckes erkänd af Regeringsmakten; men sältet, hvarpå den blifvit det, synes ej tillfredsställande. De fleste af för detta rådgifvarne hafva afliigsnat sig utur Konungens Statsråd. Men det synes mera hafva skett såsom en utväg att förebygga någon Ständernes opinionsyttring i denna del, än såsom ett erkännande af nationens missbelåtenhet med styrelsegrundsatserna och behofvet af nya organer för dessas tillämpning till öfverensstämmelse med folkets belåtenhet och bästa; och man torde med skäl kunna sätta i fråga, om alla afliigsnat sig af samma conslitutionella motiv, som i afskedsansökningen utaf en ibland dem finnes framställd. Man torde kunna fråga sig: har detta rådgifvarnes nflägsnande utgått ifrån Regentens stadgade grundsats alt förena sig med Svenska folket, att sammangjuta sina och sin dynastis intressen med Svenska nationen, att göra folkets representanter och sina rådgifvare i framtiden till samverkande krafter, i stället för fiendtliga partier? Är det ett bevis på ett allvarligt beslut att låta de inskränkta, ifrån andra länder och regeringssätt lånade, stabilitets-, prohibitiv—, monopoloch privilegii-grundsatserna, och det centralt administrativa systemet utbytas emot det ärligt representativa statsskicket, hvars förbättrande ändå aldrig hvilar; emot friheten, som ingjuter kraft i alla samhällskroppens lemmar; emot jemlikheten inför lagen, som uppmuntrar alla till gemensamt sträfvande för fosterlandets skydd; emot folkets deltagande uti sina hushållsoch ordningsbestyr, som underhåller allmänna andan och gör kunskaperna och redligheten till mål för hvarje mans sträfvanden och ärelystnad ? Jag befarar att så icke är! Jag fruktar, att de många omständigheter, som gjort 25 års sidor i vårt lands historia i åtskilliga meningar så betydelselösa, ännu verka med samma kraft att förlänga vår svaghet och vår vanmakt. Jag ser det önskvärda målet icke närmas våra blickar!
Genom den dubbla afsigten att befordra Kommunikationen mellan sa väl inom Riket vistande som Utländske Brefväxlande, synes Post-Inrättgen skilja sig i j:ne serskilda Afdelningar. Hvad först angar den så kallade Postporto eller Kostnads-afgift för de Bref, sorn emellan Inrikes Orter afsändas, har Tsxan derför sedan år 1807, då 1785 års Post-Taxa genom Kongl. Kungörelsen förstnämnda ål med 50 Procent fprhöjdes, icke undergått någon förändring. Förökade utgifter och omkostnader genom förbättring i de vid PoseVerket anställde EmLetsoch Tjenstmäns Lönvilkor jemte en drygare Skjutslega för Postförare, som äfven vid denne Riksdag blifvit ifrågasatt och bifallen, samt de af senare åtgärder förorsakade Roterings-ersättningar, fordra likväl desto kraftigare en efter närvarande tids skick lämpad förhöjning i Post - Taxan , som Utgifteme öfverstiga de i Staten förut bestådda Anslag och i samma mån minska den till Stats-Verket inflytande Behållning af Stats - Medlen. I betraktande af dessa omständigheter, och Naturen utaf denna beskattning, hvilken , emoten billig och mindre känbar afgift till det Allmänna, erbjuder alla af en hastig och säker kommunikation härflytande fördelar, hafva Riksens Ständer beslutit , att den nu gällande Post-Taxan för Inrikes Brefväxlingen skall förhöjas med Tjugufem Procent, hvarigenom en utväg be red es att på ett mindre kännbart och mera fördeladt sätt fylla en icke obetydlig del af den till Stats - Underdåniga Skrifvelser. belrofvens bestridande erforderliga Summa; I följd hvaraf, och sedan Stats-Verkets Inkomst af Post-' inedlen, beräknad vid Stats - Regleringen till 160,000 R:dr , genom, den beslutne förhöjningen kommer att ökas med minst 40,000 R:dr, sistnämnde
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då anmärkn. blifvit gjord i afseende på gårdfarihandlande, R. o. Ad. torde finna, att särskild propos. derom borde framställas; hemställandes nu, om R. o. Ad. i öfrigt behagade bifalla hvad Utsk. under bokstafven G föreslagit. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, att hvad gårdfarihandlande anginge, så hade först den anmärkn. blifvit gjord, att orden "så framt denna handel kommer att fortfara” borde utgå; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg denna redactions-förändring böra äga rum. Bifölls. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade i öfrigt bifalla hvad Utsk. föreslagit i afseende på classificationen af gårdfarihandlande. Den 3 October c. m. 95 Ropades ja. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att olika meningar hade uppstått om särskild afgift borde äga rum för gårdfarihandlandes resor till utrikes ort, med undantag af Norrige; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i detta hänseende. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr von Hartmansdorff: Om ej betänk, anses bifallet, anhåller jag om votering. Hr Edenhjelm: Jag kan ej begripa hvad det kan vara för rättvisa uti att bifalla, att dessa personer skola slippa att betala. När andre handlande drifva utrikes handel, så få de betala, och då begriper jag ej, hvarföre Veslgötharne skola slippa att betala, när de göra det. Frih. Nauckhoff:
Voteringssedlarne hafva, efter slutad omröstning, innehållit io4 Ja och i5 Nej. Och enär således Ja vunnit, är InförselTullen för 1 U ToppConfect och CandiSocker bestämd till 6 sk. 3^6 StatsUtskottets 4i Voterings-propositionen förfallen, sedan H. PrestcStändet frånträdt det beslut, som densamma föranleda 42:0 Den sorn vill, att jemnlikt BevillningsUtskottets förslag utförselTullen å 1 Tunna Tjära, med ett Tullvärde af 5 R:dr 16 sk. skall bestämmas till losk., röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer UtförselTullen för 1 Tunna Tjära med ett Tullvärde af 4 R:dr 16 sk. att utsättas till 6 sk. 8 r:st. Omröstningen utföll med 58 Ja och 6i IVe/. Och som Nej vunnit, är UtförselTullen a 1 lunna Tjära med ett Tullvärde af 4 IDdr 16 sk. utsatt till 6 sk. 8 r:st. 43 Voterings-proposition: Härvid tillkännagafs enahanda förhållande som ofvan är anmäldt vid I2,‘i8, 35, 37, 38 och 3g VoteringsPropositionerne. 44 Voterings-Proposition har förfallit, i följd af V. BorgareStåndets frånträdande af Ståndets beslut om Tull å KalkUll. 45:o Den som hifaller Bevillningsutskottets förslag att InförselTullen för Kläde och Dråp, efter ett medelvärde af 6 R:dr per Aln, skall bestämmas till 2 R:dr, röstar Ja. Betan k anden N:o 371. 327 Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nejs skola Kläden fördelas i 3:ne Classer, nemi. Grofva till ett värde af 3 R:dr alnen, Medolfina till ett värde af 6 R:dr alnen, och Fina till ett värde af 9 R:dr alnen samt InförselTulIen derå bestämmas till TrettioTre och en Tredjedels procent af berörde Tullvärde. Vid Voteringens slut befunnos 99 Ja och 20 Nej.