Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad särskildt jernet beträffar, så anfördes de mest gilltiga skäl att å rudimaterien bibehålla exportförbud; och R. o. Ad. har ingalunda handlat illiberal!, utan tvertom i allmänhet ganska liberalt, hvarföre jag har velat öppna en utväg för de öfriga Stånden alt handla på samma sätt. Jag finner ingenting vådligt lili att de öfriga Stånden lemnäs tillfälle att sjelfva öfverväga, huruvida de vilja ingå på inbjudningen eller icke. Jag anser det af Hr von Hartmansdorff för förslagets förkastande anförda skälet, nemi. alt träslaget skulle vara olagligt, vara obevist. Jag anhåller der fö i’P, att R. o. Ad. ville fästa uppmärksamhet derpå, att mitt förslag icke innefattar någon olaglighet, enär inbjudningar från det ena Ståndet till det andra är någonting ganska vanligt och då det icke kan förnekas, att, om dermed icke skulle vinnas något godt, desamma åtminstone icke kunna åstadkomma något o 11 ti t -, Hr Lefre'n: Som här sättes ifråga närvar, ärendes natur, så nödgas jag anhålla att få uppläsa ett kort mom. ur 34 §:n Riksd.Ordn.: ”Vilja R. St., hellre än att tillsätta flera Utsk., remittera sådana mål, sorn till visst Utsk. icke höra, antingen lill Besvärsoch Ekon.Utsk., eller till något af de öfriga förut tillsatta Utskm, vare samma Utsk. p I ig t ig t att med dess utlät., i enlighet med erhållen remiss, inkomma, och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, men icke den hvarje Utsk. särskildt i allmänhet uppdragna befattning, huruledes ett mål, i enlighet med R, Sits deröfver tillhöriga beslutanderätt, bör afgöras.” Detta Ippm, är så klart sorn något stadgande kan vara; ty det lif Den 16 Januari f. m. alldeles olagligt alt förklara, att något ärende kan förlora sin grundlagsenlign natur i fråga om dess behandling af R.
Skrifvelse, N:o 76. 139 nådigt afsked från sin vid Westgötha regemente innehafda kapitens-beställning, med tillstånd att såsom kapiten i arméen qvarstå, och sedermera intill 1821 års slut uppburit de lill löjtnants-beställningen vid förste Majorens sqvadron af f. d. Westgötha Kavalleri-regemente anslagna, af honom innehafda häslhemmansräntor, hos E. K. M:t och Rikets Stats-kontor den 29 December 1848 sökt att likaledes för ar 1822 och följande åren berörda räntor utbekomma, så hade bemälda embetsverk, med åberopande af E. K. M:ts nådiga kungörelse den 8 September 1824j enligt7 hvilken fordringar hos statsverket höra hos Stats-kontoret anmälas inom December månad, året efter det desamma uppkommit, under den 24 April 1849 förklarat alt Majoren Bennich, jemlikt Kongl. Brefvet den 20 December 1811, väl vore, såsom i arméen qvarstående, berättigad att för åren 1847 och 1848 utfå ersättning för ifrågavarande häslhemmansräntor, med 591 r:dr 29 sk. b:ko, men att, beträffande beloppet för åren 1822 till och med 1846, utgörande 6,332 r;dr 43 sk. 5 r:st, Majoren försutit den i ofvan högstberörda kungörelse stadgade tid, inom hvilken liqvid för sistnämnda belopp skolat sökas, i följd hvaraf Stats-kontorct vägrade utgifva den fordrade ersättningen; och anhölle Majoren Bennich att det sålunda öfverklagade beslutet matte varda i nåder ändradt eller ock honom af gunst och nåd förunnas att de ifrågavarande medlen utbekomma. Med anledning af dessa underdåniga besvär och sedan Stats-kontoret, som jemte öfrige vederbörande, blifvit häröfver bordt, till E. K.
S. D. Efter fattadt beslut, i anledning af den till Constitutions-Utskottet ifrån samteliga Riks-Stånden ankomna anmodan att upplysningsvis aflemna sina tankar om grunderna, hvarefter den i skiljaktigt skick Stånden emellan befintliga preliminäre frågan om Grundlagsförslagens bvilande eller upptagande må, i brist på ett bestämdt stadgande, särskildt för det nu inträffade fall anses och behandlas, beslöt Utskottet, att till den Skrifvelse, som ifrån Utskottet härom till Riksens Ständer afgår, skulle bifogas ett yttrande af Herr Silverstolpe till Utskottets Protocoll den 26 Maji, ett dito af Herr Biskoppen Doctor Rosenstein, ett dito af Herr Silverstolpe och ett dito af Herr Munck af Rosenschöld den 30 Maji. Med Herr Biskoppen Doctor Rosenstein förenade sig Ordföranden, Herr Baron Rudolf Cederström, Herr General-Majoren Gahn af Colquhoun, Biskoppen Herr Doctor Tingstadius, Biskoppen Herr Doctor Faxe, Professoren Herr Doctor Wijkman, Herr Doctor Falk och Herr Doctor Agrell. Ut Supra. Ex protocollo G. A. Silverstolpe. Yttranden till Constitutions-Utskottets Rrotocoll den 26 och 30 Maji 1815, af Kammarherren A. G. Silverstolpe och Biskoppen D:r O. von Rosenstein. Till Constitutions-Utskottets Protocoll tl. 26 Maji 1815. Erfarenheten om sinnesstämningen ibland Riksens Ständer, i afseende på de beredda Grundlagsfrågornas upptagande eller icke upptagande vid denna Riksdag, har, under de dagar, som förflutit sedan den, då Stånden öfver denna preliminär-fråga stadnade uti fyra olika Bilaga A till Mern. Nio 5. 809 meningar, bevittnat, att skälet till denna skiljaktighet icke hos något Riks-Stånd legat i en bestämd föresats i afseende på upptagandet eller hvilan, utan endast i saknaden af tidig uppmärksamhet på sakernas möjliga skick, i händelse af en skiljaktighet, hvilken genom ett lätt tillvägabragt samråd kunnat förekommas.
Handeln som ej är klassificerad drifves af 29 handlande i 26 öppna bodar, med biträde af 36 handels-betjenter och lärlingar. Fiskare, som å denna näring innehafva burskap äro inalles 182. Härförutan finnes, en privilegierad snusoch tobaks-fabrik, sorn drifves med 10 äldre och yngre arbetare och hvars tillverkning sist förflutne fem år uppgått, per medium beräknadt, till 7,5oo R:dr Banko, 1 källarmästare och 6 krögare, 1 sveitzeroch 2 brödbagare, 2 slagtare och en åkare. — 38 — ’ ' Sedan flera år tillbaka hafva åtskillige handlande, för närvarande 10 stycken, under benämning: Hudiksvalls handels-kompani, ingått särskilt bolag till idkande af utrikes sjöfart, hvartill af bemälte handlande likväl endast tvenne fartyg det ena om 129 och det andra om 80 läster begagnas. Af de öfrige 5 fartyg, sorn af stadens innevånare äges, användes 4 för kommunikationen emellan inrikes orter oc'h det femte tillhörigt kofferdi-kapitenen Schvartz för utrikes fraktresor. Salt och linfrö, de enda artiklar, som direkte ifrån utrikes orter införskrifvas och en eller annan last bräder, som härifrån exporteras, utgöra stadens hela utrikes handel. , Den inrikes åter, består hufvudsakligen i uppköp af ortens linneväfnader, bulldan, foderväf och hollstervar samt lin och garn, hvilka varor till en del afsändes till Sala marknad, men för det mästa afyttras i Stockholm, dit de sjöledes afgå och hvarifrån ortens behof af spanmål, bränvin och andra handels-varor hemförskaffas. Genom årligen ökadt antal handlande sprides förtjensten på flera händer, dock utan att handeln i det hela kan anses hafva vunnit någon annan förkofran än den, som vissa år tillfälligtvis kunnat beredås genom lifligare afsättning af spanmål och väfnader; hvilket nedanstående uppgift å de hufvudartiklar, hvarmed handeln egenteligen bedrifves och hvilka under sist förflutne fem år härifrån afgått och hit ankommit, närmare upplyser: 1S28. 1829: 1830. 1831. 1832.
För alla dosta inkommande Arfsoch BouprecknlngsBewillnings medel, skall sä wäl Krono-Fogden pä Landet, som Upbördsmannen uii Städerna äligga, at föra särskilld räkning med 8pec>6aaric>n uptagen, utaf det eller det Siärbhuseks b>hallna Summa invenraiii, stor -, och uri Lolumnen utfördt, huru mycket han, Uti En prciLsmr Afgift emottagit, och som en Veriftcanon för sig erdälla tillika en behörigen bewittnad afskrilt af Bouptlcknmgen; hwarföre hädanefter lrenne sädana Lxom^lar böra ätmindstone renskrisivas och förfärdigas, uii hivarje Stärbhus; hwaraf et blifwer hos Domaren der Arfskifte! inlemnas, et hos Krono . Fogden, och sjeliwa Ortzincker, som endast blifwer med förr wänlig Lbarra eliar,sraär, stadnac qwar uti Scärbhufet, sedan det af Domaren i Sraden eller Örren och den kriviligeraäs Domstolen, hmarunder ester förra Författningar den Person lyder, som dödt eller ärfwes, samt blifwit med Domarens påskrift, ar det är der inlemnade, afmen behörigen förstedt; hwilket Oi>Zmal förwaras sedermera utaf Arfwingen. Inge» Domare skall lemna påskrift eller eniottaga Boupt.ckningcn, förrän jamte ek fadanc Krono-FogdenS eller Updördömannens OriZinal-^uirw , blifwit tillika med Boupteckningen förhonom upwist, för den bekosta En proO, ts afqifre»; hwarlöre ocksä Krono-Fogden och Up, bördsmannen, bör unker slt namn satta: Krono Fogde ukj der eller det Häradet af deteller deria» ner: eller ock:
Olika mea an märkaren tror Utskottet, att i aila dylika frågor skyndsamhet är af högsta vigt för handeln och de trafiquei ande, samt att denna hänvisning så mycket mindre innebär 68 BevillningsUtskottets Utlåtande IV:o 44- något nytt eller form-stridigt, som, under den tid Kammaroch Commerce-Collegierne adrpinistrerade tull-ärendena, besvären omedelbarligen hän vistes till Kongl. Maj:t, och som den, efter Konungens och Ständernas Beslut tillsatta Tull-Styrelse nu är med nämnde Verk i värdighet jemförlig. Utskottet hemställer följaktligen, att denna anmärkning, hvartill, i Utskottets tanka, verkligt fog icke förefunnits , må lemnäs utan afseende, samt omnämnda stadgande, på föreslagna sättet, blifva bifallet. Då Utskottet anser, att parti-prisen med mera lätthet och noggrannhet samt mindre underslef kunna bestämmas i lossningsän i lastnings-orten, samt att det föreslagna aflemnandet af assurance-räkning och connoissement, hvilket endast afser de, i och för uppgifna värdets rätta bestämmande, erforderliga controller, dem beliofvet högt påkallat, och hvilka äro ganska väsendtliga, kan Utskottet för sin del icke fästa afseende å Anders Danielssons anmärkning och förslag, att i nya 6:te eller förra 8:de §. af underrättelserna borde stå : ”att med värde, hvarefter viss procent skall i tull} convojcifgijt och tolag erläggas , förslås, för inkommande varor, deras parti-pris i lastnings-orten” (och icke i lossnings-orten), utan tillägg af frakt, assurance m. m.j och Ut - Bcvilhiings-Ulskolltts Utlåtande N.-o 44- 6g skottet tror äfvenså , att det yrkade tillägget vid 10 §. om besvärs-hänvisning för den, som är med åsatt tull missnöjd, icke Jjehöfves , då Kongl. Maj:ls för GeneralTullstyrelsen utfärdade Nådiga Instruction lemnar, och den missnöjde alltid erhåller föreskrift hvar och huru besvär böra i tullfrågor fullföljas.
Ja och Nej, hvarpå förstnämnde propos. förnyades och sedan svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, Hr Cr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Hjerta: Jag anhåller att få reservera mig och anser att halfva summan hade varit tillräcklig. Den 14 Oktober. 105 Föredrogos och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d 10 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 142, i anledn. af väckt motion om uphäfvande af skatt å socken-allmänningar; och N:o 143, i anledn. af väckt motion om anslag till aflöning •åt 2:ne tolkar af finska språket inom Norrbottens län. Föredrogs, men bordlädes ånyo på begäran af flere ledamöter StatsUtslcs d. 10 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 144, ang:de Statsbidrag för beredandet af en förbättrad kommunikationsled mellan det inre af Jemtland samt Norrige. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Bevilln:sUtsk:s d. 10 dennes på bordet lagda Ut,låt. N:o 26, i anledn. af ytterligare återremiss af vissa delar utaf Betänk. N:o 10, ang:de tullbevillningen äfvensom af Betänk. N:o 24, ang:de tullbestämmelserna för artikeln Bränvin och Sprit. It. o. Ad. biföll ej mindre den anmärkn. som af Utsk. blifvit föreslagen att i tulltaxan tilläggas under rubriken Bränvin och Sprit, alla slag, än ock Utsk:s hemställanden om upskof med vidare behandling af frågorne om förändringar i kredit-uplags-tariffen och om beloppet af tullrestitutionerne, samt lade förev:de Utlåt, i öfrigt till handlingarne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:s nedanämnde d. 10 dennes på bordet lagda Betänk, och Utlåt.:
Hennes man dog eller försvann på ett mycket hemlighetsfullt sätt, man trodde honom hafva fallit af hästen och dött under en promenadridt, men man återfann icke hans lik, och hans enka lemnade kort derefter England, af sorg som det sades, förmögenheten tillföll en aflägsen slägting, en sak, som jag alltid lagt enkans advokat till last, hon erhöll endast en lifränta, hvilken skickades till Sverige, der hon vistades, efter hvad jag hört sägas af mr Smidt, som skötte hennes affärer. — Lefver hon ännu? — Nej, helt nyligen, någon af dagarne läste jag en annons om hennes död i någon aflägsen trakt af Sverige. — Det är mycket rätt, mrs Merton dog för sex veckor sedan; det är jag, som låtit införa tillkännagivandet derom. — Jaså, ni kände henne då? — Jag är uppfostrad af henne. — Aha, en fosterson, jag förstår, och ni tror er kanhända ega några anspråk på arf, men dylika anspråk erkänner icke lagen som ni vet; mrs Merton hade inga barn med sin man och ... — Ni misstar er fullkomligt, det är icke på mrs Merton jag har några anspråk, ehuru ... Men låt oss nu återkomma till den aflidne lorden, om hvars familjeförhållanden alla edra meddelanden äro i fullkomlig öfverensstämmelse med de underrättelser jag redan fått, utom i afseende på hans son. — Lord Astley? — Ja, lord Astley. Är ni fullkomligt väl underrättad, min herre, i detta fall? — Ja, hvarför skulle jag icke vara det? — Derför att jag har goda skäl att förmoda, det lord Percys äldste son anses för död. — Men min herre, jag har ju redan sagt er, att lord Astley aldrig haft någon bror, åtminstone ingen, som kan bära hans fars namn. — Huru gammal är han då? — Jag skall kunna säga er det med fullkomlig noggrannhet, — sade juristen småleende, satte på sig glasögonen, steg upp, öppnade en låda i sin skrifpulpet och bläddrade ibland några papper. — Lord Astley Percival Hawerfield är född den 10 februari 1786, — sade mr Crawford och såg upp.
Sör rcerFffälligheten häraf, äMgger bet ej minbre Stllmänna 23ranbflDb&3nrättmngené ©irection än, i affeen# be ä ©tocPholmS ©tabö 23ranbförfäfring, £>fmer.©tätbäflaren, att lätö upprätla od) inforbra förtenningar, fä roibt förffnämnbe SBerf angär, SdnSroiS författabe öfmer be, imber loppet af hvarje är antingen bernil» jabe npa S3ranbförfäPringar, eller i be förut maranbe gjorbe föränbrin» gar, jemte be ä Jpufen antagne rcärben; (Tolanbe befe förtenningar inom 3anuarii mänabs utgång thuaarje är af treberböranbe (Direction öfmer* fänbaS till Dfroer.©tätf)ällaren od) konungens 25efallningéhafmanbe I Sänen, för att i rätter tib funna Sajerings.Somraitteerne tillffälUS, §■ 2Bib uppfattning af be Remman ed) bebpggbe eller obebpggbe Sd# genbeter, forn ligga inom ©täbernaé omräbrn, äfmenfom ben till ©tä* berne l>franbe 3forb, meb berä marante 33pggnaber, märberas färffilbt Stbpggnaberrw od) färffilbt porten efter er.afjanba grunb för öfrigt, fom för éanbtegenbomar är fiabgabt, meb affeenbe lifmdl ä ben pörre affaff» ning, fora ©tabsjorb manligen gifmer.
Jag får blott erinra de Hrr, som sist talade, att här är icke fråga om något tillägg, utan om ett uteslutande, hvilket var så najvt riktigt, att det är svårt att icke bifalla detsamma. Hr Cederschjöld begärde nemi., att orden: i Riket måtte uteslutas af det skäl, att vi icke stifta lagar för dem, som bo utom Riket. Jag understödjer således den värde ledamotens begäran. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna 34 § med uteslutande af orden: "i Riket.” Ropades ja. 35. $. BondeSt. hade beslutat, att 2 mom. skulle utbytas emot 2 mom. i samma § af utlåt. Hr af Billbergh: Jag vågar tillstyrka bifall å den ändring, BondeSt. beslutat. Den, som känner, huru gästgifverierna äro beskaffade i de orter, der gästgifveriskyldigheten går turvis emellan flera gästgifvare, känner också, att de flesta sådana ställen äro så usla, att de icke kunna herbergera resande; och vore det derföre obilligt, om sådana gästgifvare, då, de äro befriade från bevilln. efter 1 art. i bevilln:sstadgan, likväl skulle erlägga den här stadgade afgiften för salu af brännvin. Hr Peyron: Jag kan icke instämma med den siste värde talaren. Sådana ställen linnas visserligen, som äro så dåliga, som han uppgifvit; men de äga icke desto mindre rätt Den a6 Januari. *99 till afsalu, hvarföre de således äfven böra erlägga afgift. Jag anhåller derföre om Hr Gr. o. Landtm:s propos. till bifall å Utsk:s tillstyrkande i sednare betänk. 35 § blef af R. o. Ad. godkänd. 36 och 37 §5 godkändes. 38 §. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna 38 §. Ropades ja. Hr Cederschjöld: I denna § är en redactionsförändring nödvändig.
Detta kapital inneslod till en början hos jernvägsbyggnadsstyrelsen, som jemväl till kommendanten utbetalt räntan derå, men, uppå framställning af bemälde styrelse, att den måtte befrias från att förvalta detta obetydliga kapital och få inbetala detsamma, lemnade K. M:t sitt bifall härtill, hvarefter beloppet öfverlemnats till arméförvaltningen, som derefter med 50 rdr årligen godtgjort kommendanten för mistningen af ifrågav:de jordrymd. För att undvika förvaltningen af en så obetydlig fond som denna, har K. M:t nu föreslagit, att mot beloppets öfverlemnande till Riksg.-Kont. kommendantens i Göteborg på stat varande arvode måtte förhöjas med 50 rdr. Stats-Utsk:t har tillstyrkt, att å allmänna indragningsstaten måtte uppföras ett belopp af 50 rdr att utgå under den nuv:de kommendantens lifstid, men om det lilla kapitalets emottagande af Riksg.-Kont. nämnes ingenting. Om R. St:r mottaga det dem erbjudna kapitalet, böra de väl äfven derföre fortfarande utgöra ränta. Jag får således hemställa om bifall till hvad K. M:t föreslagit i denna fråga. Frih. Klinckowström: Jag tror, att Stats-Utsk:t på ett fullt rigtigt sätt tillstyrkt bifall till K. M:ts Propos., ty det har icke blifvit styrkt, att kommendanten i Göteborg åtnjutit inkomsten af ifrågav:de jordlott på annan grund, än genom gammal häfd, och jag kan icke finna, att R. St:r begå någon orättvisa, om de besluta, att den nuv:de kommendanten får under sin lifsti I 50 rdr i ersättning för hvad han mistat, men att derefter detta lilla belopp tillfaller staten. Jag kan icke föreställa mig, att det skall blifva någon svårighet för staten att göra upp liqviden med sig sjelf, d. v. s. mellan styrelsen för statens jernvägsbyggnader och Stats-Kont., för den för jernvägens behof exproprierade marken, och får derföre hemställa, att R. o. Ad. täcktes bifalla Utsk:ts förslag.
Silfverstolpe: Upplysningsvis får jag äran nämna, att, då vid 1809 års Riksdag Instruction för Just. Omb. var i fråga, Kammarjunkaren Lagerheim vid förslaget dertill gjorde 358 Den 5 Augusti 1812 åtskillige anmärkningar, som satte skillnaden emellan Just. Cansleren oell Just. Ombudsm. befattningar utom alt tvifvelsmål; och skulle förebyggt all möjlig collision dem emellan; hvilka anmärkningar Ridd. och Adeln till det mästa äfven antog, men tre Stånd hade då redan antagit den Instruction, som hittils med framgångföljts, emedan kloka personer för det närvarande bekläda båda dessa sysslor. Herr Borgm. Egge anförde ett sedermera till Protocollet inlemnadt skrifteligt yttrande af följande innehåll — (Intages N :o l.)1 Jag tillstår uprigtigt, att de skäl, Gener. Adjutanten herr Grefve Lövenhielm anfördt för upphörandet af Just. Ombudsmannens Embets befattning, äro efter min öfvertygelse vigtige och grundade. Då under den förflutna tiden händelser inträffat, påkallande Just. Ombudsmannens åtgerd, men hvarvid den Herre, af h:ken Syslan innehafves och hvars ädla, medborgerliga tänkesätt, lugna och ljusa omdöme och talanger icke kunna misskännas, likväl icke funnit sig till åtal befogad; då det stöd för Just. Ombudsmannens economiska2 befattning saknas som innefattas uti Herr Kammarherre A. G. Silf ver stolpes icke antagna förslag till inrättande af en Permanent Hushålls Beredning; då Instruction och Eds pligt ålägger Just. Cancelleren vaka öfver Embetsmän och fullgöra Just. Ombudsmannens öfriga åligganden, tror jag mig hafva anledning till den förmodan, att Just. Ombudsmans syslan skulle kunna umbäras och indragas till besparing för Staten. Skulle dock Höglofl. Utskottets pluralitet, med h :ken jag räknar för heder att instemma, finna nödvändigheten och nyttan af denna beställnings bibehållande, våg-ar jag föreslå det tillägg i 14 § af Just. Ombudsmannens Instruction, att den allmänna redogörelse för sin förvaltning Just.
Jä ) * den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, afslås hvad Utsk. i berörde punkt hemställt och beslutar R. o. Ad. att nu gällande Posttaxor må bibehållas oförändrade. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 34. Nej — 17. 2:dra punkten. Hr Printzensköld: Det vill synas mig, som skulle det ligga en orättvisa deri, att, så till sägandes, allmänheten tvingas att skaffa sig frimärken. Det må vara en fördel för affärsmän, hvilka hafva vidlyftigare korrespondans, emedan de kunna på en gång förskaffa sig ett större antal frimärken för alt dermed belägga sina bref; men det torde icke vara obekant, att i landsorlerne finnes ett icke så ringa antal personer, hvilka bo aflägse frän postkontor och sällan skrifva bref, ehuru det understundom inträffar att de mäste i sådant afseende anlita posten. Dessa skulle då, såvida man icke inrättar breflådor vid allmänna landsvägen i närheten af deras hem, ovilkorligen inresa till staden för att få köpa frimärken till de bref, de skola afsända, eller också vidkännas den förhöjning i postportot, sorn i denna punkt föreslås. Det kan icke vara billigt och rättvist. Jag skulle således tro, att den lättnad, man genom förändringen vill bereda korrespondenter, snarare blir motsatsen, och tvifvelsutan skola på landet boende personer, som en eller amian gång korrespondera, finna sig på ganska goda skäl förnärmade derigenom, att de måste vidkännas högre afgifter än den, som ligger i vidlyftigare korrespondans. Men då R. o. Ad. redan beslutat, att ett medelporto skall införas, torde det vara utan ändamål att framställa vidare anmärkmr, hvarföre jag inskränker mig, att endast ^nedlägga min protest emot den orättvisa, som ligger i förslaget. Gr. Lagerbjelke: Just genom antagande af denna punkt blir reformen rätt praktisk. Den, som vill med posten afsända ett bref, men icke har frimärke dertill, får betala portot kontant, och billigt är väl då äfven, att poslförvaltaren för besväret med frimärkets åsättande åtnjuter någon ersättning.
nr derför ett mp, som ljuder emot oss snart sagdt frin hvarje blad af fru Lnnglets bok, hvilken ock till större delen hmdlar om dotterns uppfostran till en god moder. Modern fir aldrig sliippa ur sigte. att sidan hennes dotter %r, &amp; dan blir modern till hennes baml&gt;arn. Den unga qvinnan måste derför Iira att akta modemfikallet som det högsta och i synnerhet utbilda sig derför, p i samma g h g hon, genom furv %rhande af goda kunskaper och öfning i praktiska ardigbeter, siittes i s t h d att iörsörja sig sjelf, för den hiindelse sidant skulle Qvinnans s. k. naturliga lyten, afinga, ytlighet etc. behöhas. gisslas, riirdet af flit, sjeliiörsakelse och pligtk3ninrlans utveckling frnmh$les. Krol~pen mhte harda och skötas genom förstindig diet, rationel kliidsel, rörelse i fria IuRen o. s. v., och själens liriislolif pa det ömmaste virdas, hvarvid valet af god lektyr spelar en vigtig ml. Siirskild uppmärksamhet iörtjcna de delar af $dr kap., som athaiidla vigten af sann förtrolighet mellan moder och dotter i alseende d den senares hjerteangelXgenheter, hvilkn, vanvhdade, kunna blifva s3 ödcsdigra för den unga flickans hela framtida lif. Shom en vigtig faktor, i och för astadkonimandet af en god st5llning mellan könen samt en iörbsttrad undervisning, förordm fni I.anglet sa~mkolor, der hvarden könet viinjes se det andra i hvardagslag, under arbete fur ett gemensamt d l och sdledes mera soni det iir och ej hufvuds&amp;ligen i fantasiens magiska bdysning eller i det fliirdfulla siillskapslif \ .ets osanna akenrknde.