Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summa uppkommer genom Hans Kongl. Höghet Hertigens Stats-Summa för är -8ll — Garnizons - Sjukhusets reparation innewarande är — Ersättning för reparationer a Kongl. Slottet i Stockholm Commerce-Collegii skuld för utgifter af Manufaktur - Fonden arén l8io och 18H Strömsholms Stuteri-Byggnader Capotter för Extra RoteringsManstapet Riksdagskostnaderne troligen öfwer 200,000: Enär nu Riksens Ständer i likhet med bwad redan i underdånighet är anfördt faststäldt RiksStaren samt derefter undersökt hwad Riksgälds Con - 16,666: Z2,— 8,ooo: 29,000: — —7 12,237: 4, 7. Z 5,000: 96,000: Den i2 Augusts. 2s7s Contoiret till uppfyllande af de detsamma älagde förbindelser i tillskott till dess förut ägande inkomster behöfwer, hafwa Riksens Ständer funnit det ärliga behofwct svin genom Allmän Bewillning b'r uppfyllas ifrän och med >8iz stiga till 2,294,219:30. — Men enär särskildt för detta är nyssnämnde Statsbrist af 1,742 803.- 43, y. äfwen bordt ersaltas, och Riksens Stander ej ansett möjligt att denna Summa pä en gäng genom förökning i Bewillningen utgöra, hafwa de öfwerenskommit att densamma pä Fem är fördela och nyssnämnde Bewillninqs-Summa 2,294,019:30, med 348,160 R:dr ärligen i Fem är tillöka, sa att hela Allmänna Bewillnings - Summan hwilken Riksens Ständer faststäldt att intill nästa Riksdag böra utgå, uppstiger till ett sammanräknadt beloppet 2,642,130: 17, 6. hwilka likwal för jämnheten skull blifwit beräknadt till 2,650,200 R:dr, som till RiksgäldsContoiret stola inga.
3 UnderLärare, hvardera 5oo R:dr , „ i,5qo. Till bestridande af åtskilige utgifter för de med Gymnastiska Centralinstitutet ovilkorligt nödvändiga disseetioner, hvilka borde åläggas ÖfverLäraren alt leda, äfvensom att för Eleverne hålla Anatomiska föreläsningar, tillämpade Gymnastiken „ Utfodringsmedel för en VoltigeringsHäst „ För en Gymnastikvaktmästare . „ Tillsammans JOO. 256 Stats-Utskottets j följd hvaraf ytterligare tillskottet härtill skulle utgöra 4>9°° R:dr B:co. Och hafva med desse motioner till Utskottet åtföljt flere serskildta anföranden i ämnet af Ilr Frih. Palmstjerna, B. K., Hr Grefve Frölich, David, Hr Grefve Cronhjelm, Otto August, Hr Frih. Klingsporr, Hr Frih. Cederström, Jacob, samt Hrr Bråkenhjelm, Uggla, Carl och Lefrén, J. P., af hvilka de fleste instämt i förslaget om ökadt Anslag för det Gymnastiska Institutet. Beträffande nu först Hr Hjertås motion, som ensamt angår Anslag för aflönandet af Lärare i Vapenbruk och Gymnastik vid Gymnasier och Universiteter, samt indragning vid desse senare af visse andre dervarande Lärare-befattningar, äfvensom den del af Hr von Vegesachs motion, sorn handlar om GymnastikLärares anställande vid alla LäroVerk; så enär en allmän reglering af de offentlige UndervisningsAnstalterne förestår, och Motionärernes berörde förslag innefatta ämnen, som uti samma reglering ingå, har Utskottet, efter inhemtandet, att K. M:t i Nåder behagat tills vidare uppskjuta granskningen af serskildta Committerades i underdthet afgifna förslag till omförmäldte allmänna reglering, trott frågan om de af Motionärerne i anförda ändamål begärda Anslag af Allm. Medel destomindre böra, från den stora frågan afskiljda, nu behandlas, som uti nyssbemälde Committerades underd.
Antager man nu att på hvarje Linieskepp åtgår 600, och på hvarje Fregatt 3oo man, så uppkommer ett behof af i5,ooo man, för en flotta af ao Linieskepp och 10 Fregatter, hvilken Friherren ansett som minimum af den flotta, som borde hållas, då härtill lägges jooo man för mindre fartyg, så blifver hela beloppet 16,000 man, lemnande en brist af 3ooo, och då denna brist hufvudsakligen bestod i marinsoldater, samt mindre be - T) c n 8 I) c c e ni b e r c. m. i63 färne, så kunde det bristande antalet gerna fyllas af landti stället för sjö-soldater, och de obefarnes ställe med extra RoteringsBåtsmän, och Sveriges flotta skulle ändock i sina besättningars värde, såsom Sjömän bafva en stor öfverlägsenhet Öfver den, som dess fiende möjligtvis skulle kunna producera. Sverige hehöfver således icke, mera an nu, betunga sig med utlägg för besältningarnes öfning, svårare blefve det med befälets, men äfven härutinnan kunde med litet ordning och någon omsorg åstadkommas mycket. Om tjenlige förordningar och stadganden utgåfvos, för att förmå dem, hvilka erna sig att blifva CoopvaerdieCapitainer, att gifva sig sjelfva den bildning, hvilken de egentligen borde äga, då man betänker hvilket ansvarsfullt kall de bafva att uppfylla, oell man sedan ålade dem pligten att vid förefallande krig tjena staten, tillika försäkrade dem om den rang oell det anseende, de borde hafva enligt de olika classer af CoopvaerdieCapitainer de tillhörde, så skulle Staten på det sättet hafva att tillgå ett icke ringa antal af SjöOfficers-subalterner samt T3nder-Oflicerare. Om tillika allt sjöfolk inrullerades på samma sätt som i Norrige, så skulle alltid, äfven under freden, en viss ordning och disciplin bibehållas i hela massan.
Fredrika-Bremer-Firbundefs sjukkassa hade den 15 april sitt rippArsrnote i Förbundets lolral. Sedan årsoch ievisioi~sl~ei %ttelserna lasts bevilj wcles f 1111 nusvarsfrihet &amp; t styrelsen för 1895 års förvdtning. Af berättelsen framgick att dolägaimes antal vid slutet af året utgjorde 237. till 58 medlemmar hade utdelats icke mindre &amp; n kr. 3, %30,t,5 för tillsammans 2192 sjukdagar, hvilka siffror nogsamt visa, till hvilkct gagn sjukkassan varit. Kassans fonder uppgingo vid årets slut till kr. Under året hade genom testamentariskt förordnande af fru Emma Benedicks en viilbehöflig förstärkning på 6,000 kr. Iroluuiit kassan till del. På förslag af Förbiindets styrelse återvaldes den afgående styrelsen för sjiikkassan. Denna styrelse består nii af professor P. G. Roskn, ordförande; doktor Chr1 N-yström, v. ordf. och kassaförvaltare; frölren Th. Geijer, sekreterare; fröken A. Roos och fördelningsläkaxen N. A. Edling med fru P. Lybeck, frökon G. von Plorngren och lifmedkiis G. Westfelt som suppleanter. Till revisorer återvaldes fröknarna A. Eabricius och R M7all samt till deras suppleanter fröknarna A. Dahlström och X. Silow. Drakfreformhi ' reningen. Nodellutställ~iingen och mönstorförsaljningen äro flyttade till K. N. Liindbergs bosiittningsmagasin, Storkyrkobrinken 7, Stoclrholm. Nya modeller till cherniletter och mellandräkter för barn hafva, utarbetats, och mottagas hos niimnda firma bestal&amp;ingar på kliider efter dessa och föreningens öfrjga modeller. Afven fröken Dahls modeller till eii rationell kvinnodriilrt föras af herr K. Diskussioner i kvinnofrågan.
Tvänne andra väsendtliga fordringar måste dock derjemte göras, den ena att för fienden svårt åtkomliga inre kommunikationer måste finnas, som göra det lätt, att ifrån en mindre till en mera hotad del af landet hastigt flytta både stridsmassor och stridsförnödenheter, och den andra, att i fredstid, samlade fullständiga förråder af vapen, ammunition, och alla sådana krigsförnödenheter, som icke i hast kunna anskaffas, skola finnas uplagda på säkra och centralt belägna punkter vid de stora inre kommunikations-linierne. — Men äga vi dessa trenne ting: fulla förråd af alla slags krigsförnödenheter, hastiga inre kommunikations-medel, och framför allt, en till strid öfvad manlig Den 4 December e. m. 323 befolkning, ordnad och färdig att genast möta fienden, då kunna vi trygge och utan att räkna på andras bistånd, vänta vår fiende på vår egen strand. Han skall väl då sannolikt aldrig komma dit, ty det blir för mycket vågadt att söka anfalla en så rustad motståndare, men om han kommer, då skall han visserligen få sig en graf i den Svenska jorden, men icke minsta stycke af vårt fria Svenska land, skall han kunna rycka till sig. Med stöd af de åsigter jag nu uttalat, hyser jag den fasta tillförsigt, att Sverige äger full förmåga, att äfven på egen band och utan främmande makters hjelp, kunna försvara sin sjelfständighet, men likväl endast med det oeftergifliga vilkor, att en på Folkbeväpning grundad Landthär blir hufvudmedlet för landets försvar. Då jag på samma gång, som jag litar på kraften af det hufvud-försvarsmedel, som jag sålunda förordar, jemväl tror tidens allvarliga kraf ovilkorligen påkalla, att detta medel ordnas och beredes så, att det finnes färdigt att tillgå, när kanske inom kort farans och behofvets stund inträffar, så måste jag derföre föreslå och påyrka: l:o Att StatsUtsk. och R. St:r, vid ordnandet och bestämmandet af utgifterne under RiksStatens 4:de och 5:te HufvudTitlar måtte ledas af den grundsatsen:
Beträffande rusthållen inom de Småländska länen, får jag medgifva, att, på sätt Hr von Troil redan yttrat, den augmentsränta, som vid indelningsverkets organisation tillädes rusthållen såsom hjelp och understöd vid rustningen, måste antagas hafva varit fullt tillräcklig för sagde ändamål samt att rusthållarne icke kunna hafva bättre rätt dertill än K. M. och Kronan. Men jag anser mig böra tillhandagå med de uplysningar i saken, som varit för mig tillgänglige, och får derföre tillkännagifva, att rustningen i Småland verkligen är mera betungande än på många andra ställen. Den är tvifvelsutan mycket mindre tryckande än den hårda roteringen i Småland, men man bör ihågkomma, att rusthållen i Småland till en icke ringa del bestå af i mer eller 346 Den 22 Mars f. m. mindre mån oupodlad mark, som dessutom är mager, samt att rnstningsbesväret derigenom försvåras. Som fodertillgången inom ifrågavar:de län i allmänhet är knapp, kunna de hästar, som erfordras för kavalleriets räkning, icke fås inom provinsen utan måste genom Squadrons-Chefernas försorg anskaffas från fremmande trakter, hvarigenom inköpspriset ökas och rustningsskyldighelen försvåras. Jag hade derföre gerna sett, att StatsUtsk. på något sätt kunnat göra rusthållarne skadelösa, och om Utlåt, blifver återremitteradt, hoppas jag att Utsk. tager denna fråga i öfvervägande, men jag anser icke, lika med Hr von Hartmansdorff, att StatsUtsk. visat sig ogynsamt endast och allenast emot rusthållen, enär flere kassor och fromma stiftelser jemväl blifvit uteslutna från den ersätttning, hvilken, enl. nämnde ledamots förmenande, bordt dem tillkomma. Det är endast dessa uplysningar i afseende å de Småländska rusthållen, som jag önskat meddela, och anhåller för öfrigt, alt R. o. Ad. behagade bifalla första delen af förevande Utlåt. Hr Printzensköld, Carl:
Proposition, som de i ämnet väckte enskilte motioner, pröfva huru så väl Ädelforss Egendom med de under Guld Verket, lydande hemman och lägenheter som Pauliströms Jernbruk med tillhörigheter må på det för Staten nyttigaste sätt användas. Utskottet anser sig i detta afseende först höra afgifva dess vördsamma yttrande öfver den af CanzliRådet af Wetterstedt och HofRattsRådet Adlerbrant för deras egande underd. Skatterättsfordringar sökte införsel uti åtskilliga under den ifrågavarande Egendomen lydande lägenheter; Och har Utskottet dervid inhemtat, att R. St:r uti underd. Skrifvelse den ii Junii 1818, väl funnit den af Sökanden då begärde införsel i Rådmansö och Wisingsborgs Kungsgårdar icke böra ega rum, men derjemte förklarat, att billigheten och rättvisan fordrade, det Qveckfeldtska slagteri eller dess rätts innehafvare, icke längre må sakna tillgodonjutande af den , likmätigt BytesBrefvet den 12 Dec 1758 och K. Resolutionen den 28 Sept. 1763 dem tillkommande Skatterätsfordran 7 D:r 28 sk. S:mt eller 2 R:dr 3o sk. Specie, i den ordning Författningaine medgifva och K. Brefvet till KammarCollegium af sistnämnde dag utstakar', nemligen genom införsel uti odisponerade Kronohemman eller lägenheter; hvar - 342 Stats-Utskottets före R. St:r i underd. anhållit, alt fordringsegarne kunde härutinnan varda förhulpne till sin rätt, när de uppgifva så beskalfadt hemman eller lägenhet, saint att de måtte för sine Tullgarnsfordringar godtgöras på lika sätt, eller genom enahanda qvittning på oliqviderade underd. FrälseRänteeller Skalterätlsskulder till K. M:t och Kronan, allt i den ordning författningarne föreskrifva; och hafva R.
Nu har du orätt, min gosse. Jag förstår, att FADERN. anda detta, men för din far bör du aldrig tveka ERHARD. FADERN. Jag kan inte säga det. Det vill då säga, att detta lån inte var så alldeles oskyldigt att din kamrat kanske användt det få veta det. till ett mindre godt ändamål. Nu fordrar jag att ERHARD. FADERN (häftigt). Aj, aj, då begynner saken att se allvarsam ut. Jag kan inte säga det. genast säger mig sanningen, så får det för framkomma till mig till mig, inte till mamma för hvarje öre du behöfver. Detta börjar se ut som trots. Om du inte tiden vara slut med ditt månadsanslag, och du får SALLY (som kommit in under sista brister tanklöst). repliken, springer fram och ut Är det för de där pengarna, som Erhard tappat? FADERN (gör en tvär svängning Tappat! Du säger att han tappat sina pengar? mot henne). Så'na dumheter hon pratar. ERHARD. FADERN. Och till mig säger han, att han lånat bort dem. (Gapar.) SALLY. ERHARD. Har Erhard sagt dem? Hur kan du komma och påstå att jag tappat FADERN. möjligt, att ett af mina barn skulle säga något Hvad ska detta betyda? Det kan inte vara som inte vore sanningsenligt. Men om den ena de ä' utlånta, så följer ju däraf, att en af dem säger, att pengarna ä' tappade, och den andra, att måste säga något, som strider mot sanna förhålatt veta, om denna osanna uppgift är medveten du ditt påstående, att Erhard tappat pengarna? Jag bara trodde det. SALLY (förvirrad). landet. (Står stilla med gapande mun) Återstår nu eller omedveten. Låt höra, Sally, hvarpå grundar utan pengar i går. Jag hörde att han var trodde det det var endast en lös supposition. Nå, då får saken ett annat utseende. Du bara FADERN. jag inte tappat pengarna. om det, om hon vill. Det är inte sant. ERHARD. jag lånat dem, och hon kan gärna för mig få tala Hon vet också till hvem Sally vet mycket väl, att FADERN (till modern, med gapande Hörde du det, Emelie?
Nu föreslås, att båda dessa rubriker måtte bibehållas, dock i3i Ståts-Utskottets så, att hvarje Tjensteman, efter göromålens beskaffenhet, må uppbära sin belöning, allenast elter endera, i likhet med hvad vid 1809, i8i5, 1818 och 1823 arens Riksdagar i Stockholm ägt rum, i följd hvaraf Arfvoden synas lämpligast för de Tjenstemän, hvilkas göromål i synnerhet fordra kunskap och skicklighet, samt Traktamenten för dera, hvilkas befattningar hufvudsakligast fordra möda; hvadan Secreterare torde böra aflönas genom Arfvoden och den öfriga CanzliBetjeningen genom Traktamenten. För att bibehålla en hillig proportion, så att de, som erhålla Traktamenten, icke må genom Riksdagens längd bekomma en jemförelsevis större belöning, än de sorn få Arfvoden, hafva de sednare synts böra beräknas efter månad. Då Högloft. R. o. A., i anseende till Ståndets talrikhet och organisation, alltid, i och för Riksdagen, behöfver en serskild Tjensteman, under namn af Riddarhus-Fisca!, hvilken äfven vid alla de förflutne, å annan ort än Stockholm hällne, Riksdagar undfått vedergällning af StatsVerket, håfve vi ansett denne Tjcnstemans Traktamente, vid innevarande Riksdag, icke skäligen kunna RiddarhusCassan påföras, utan i stället böra af de till Riksdagskostnaderne anslagne medel utgå. Efter förutsättande af ofvannämnde grunder, bafve vi öfverenskommit om följande förslag till Arfvoden och Traktamenten, nemligen: Ridder skåpet och Adeln: Arfvode för RiddarlmsSecreteraren, i månaden R:dr B:co 3oo: - Traktamente för RiddarhusFiscalen, jemte sex äldste Canzlister, eller Notarier, om dagen hvardera 4: 24'"
Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att de af Konungen framställde, af Constitutions-Utskottet tillstyrkte, förslag till ändringar i 19, 21 och 88 §§ RegeringsFormen, till den behandling 81 § RegeringsFormen föreskrifver, godkänna. Herr Hjertaj Gustaf: Ridderskapet och Adeln fattade i sista Plenum elt beslut, angående redactionsförändring af 12 Cap. 12 §. Skiftes-Stadgan, hvilket gick derpå ut, att förena deras meningar, som önska än - Den 5 F e b r u a ri i e. m. 67 dring i nämnde §; och får jag, på det syftemålet härmed icke må förfelas, hvilket skulle inträffa om de öfriga Stånden vidblifva deras redan i frågan fattade skiljaktiga beslut, föreslå, det Ridderskapet och Adeln mätte förena sig om en inbjudning till dem, att antaga den af Ridderskapet och Adeln beslutade redaction af 12 Gap. 12 § Skiftes-Stadgan, då det är tänkbart att BorgareStåndet frångår sitt beslut, och de öfrige tvänne Stånden gå in på den sålunda föreslagna jemkningen. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde i Herr Hjertås förslag, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att förena sig med Ridderskapet och Adeln uti dess, i afseende å 12 Cap. 12 § i Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket den 4 Maj 1827, fattade beslut. Ropades Ja.
I anseende till frågans ganska omfattande och invecklade beskaffenhet — så mycket mera som i sammanhang dermed äfven andra ämnen förekomma, t. ex. ang:de litterär eganderätt m. m. — samt då traktaten i lika väsendtlig mohn berör äfven Noriges intressen, hvilka naturligtvis med samma omsorg måste bevakas, men hvarigenom ärendet ytterligare kompliceras, är det emellertid gifvet, att dessa underhandlingar, hvilka väl blifvit i flera afseenden förberedda, men ännu ej definitift öppnats, måste blifva ganska vidlyftiga, och icke under innev:de riksdag kunna ledas till slut. Under sådana omständigheter har jag ansett det vara en fördel att R, St:rs beslut i tullfrågan hunnit föregå, och jag hoppas, att derigenom må uttryckas den mening att äfven R. St:r för sin del äro sinnade att fortgå på handelsfrihetens bana, samt sålunda understödja Regeringen i dess bemödande att föra de inledda underhandlingarna rörande en traktat med Frankrike till ett lyckligt och efterlängtadt slut. Hr von Ehrenheim har visserligen med skäl anmärkt, att den skrifvelse, som till K. M. skulle aflåtas, borde stå i sammanhang med de faktiska besluten rörande sjelfva tullsatserna. Men jag hemställer likväl till den aktade talaren, huruvida en återremiss skulle vara den lämpligaste utvägen att främja detta ändamål. Det är nemi. kändt, att 2 Stånd beslutit en underd. skrifvelse sådan den af Hr Akerman blifvit föreslagen, och ett Stånd beslutit skrifvelsen i öfverensstämmelse med Utsk:ts förslag. Härigenom är således redan afgjordt, att en skrifvelse skall aflåtas, men hurudan denna skrifvelse skall blifva, återstår att bestämma. Vid sådant förhållande är tydligt, att om R. o. Ad. förklarar sig för Hr Åkermans förslag, så uppstår derigenom ett R. St:rs beslut att en skrifvelse i öfverensstämmelse med sistnämnde förslag skall afgå.
På grund häraf och enär det synes Utskottet antagligt alt jemväl bergslags-intressenterne kunna finna med sin fördel förenligt att emot erhållande af nöjaktig ersättning afstå ifrån arrendet af silfververket, har Utskottet ansett sig böra hemställa, 4:o. att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att bergslags-intressenterne blifva hörde, huruvida och på hvilka vilkor de kunde vilja afstå från sitt innehafvande arrende af Sala silfververk, äfvensom att Kongl, Maj:t, efter vederbörandes börande, sedermera täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition i ämnet; hvaremot och då, i händelse bergslaget kommer att ingå på arrendets upphörande, någon närmare föreskrift för Kongl. Kommers kollegium att iakttaga den bemälda Kongl. Kollegium tillkommande tillsyn öfver det sätt, på hvilket bergslaget uppfyller sina förbindelser, icke vidare erfordras eller annan åtgärd för tillfället synes lämplig, Utskottet finner, 2:o. hvad motionärerne i öfrigt framställt för närvarande icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 1 Juni 1863. Stats-Utskottets Utlåtande M 110. 13 \:ö HO. Ank. till Exp.-Utsk. den t Juni 1863, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående öfverlåtelse lill staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping. (I. A.)
Om delta för Rike‘s Landtbruk skadliga förhållande skall för en framtid kunna förändras och Ladugårds skötseln vinna den uppmuntran, som Dm i 7 Juli. 1577 som Rikets båtnad orh denna viktiga Näring brafver, anser Utskoiret oundgängligen nödigt, ätt inrikes handeln med Victualie-varor och kreatur lemnäs fri och öppen, i likhet med Riksens Ständers vid sä val 1800 som 180g årens Riksdagar yttade önskan, och att Tull-afgjfterne pl dylika varor, då de från andra främmande orter än Finland inkomma, dels till en. början regleras i det förhållande till va ans pris, sorn 1799 års Sjötulls-Taxa utsätter, och dels sedermera småningom forhöjas i mån af den inhemska productionens tillväxt, och att i sådant afseende ny Tull-taxa å dem årligen upprättas, samt att slutligen ett fullkomligt förbud emot ali införsel vidtages, så snart behofvet af någon viss artikel kan genom den inrikes Pro ur, ionen fyllas, en anstalt den Utskottet tror i afseende på Sötmjöiks ost redan kunna äga rum I öfrigt och då 18 A rf. af 180g årS Fredsfördrag med Ryssland , hvarigenom ofvannämnde förmåner för Finland, i anseende till dess handelsgemenskap méd Svérigé, blifvit medgifne, torde med detta års slut upphöra , och fråga i anledning deraf förekomma om en ny Handels-Tractat med Ryssland , lärer Kongl. Maj:t i Nådervara betänkt, att vidtaga de författningar, hvarigenom importen af sådana Finska producter, som för det närvarande väl ej kunna här umbäras, men hvilkas framalstiande i Fäderneslan. det hör uppmuntras, ej må till hinder för de inhemska Näringarna un 'erlättas, samt att i allmänhet importen från Finland af sådana varor och förädlingar, sorn för det härvarande ej ära till Ben 17 Juli. äill införsel ifrån andra främmande länder tillås» ne, jemväl ina förbjudas.
Petter fann för godt att låta samtalet tills vidare afstanna. Sedan färden åter en stund fortgått utan afbrott, hördes hastigt ett genomträngande sorgligt skri, alldeles liknande lätet af den sjöfogel, kaptenen nyss nämnde. ”Fall nu utaf, kapten, och styr efter ljudet; vi äro snart på behörigt ställe,” sade gamle Lutter, hvarvid han tog ut bussen, satte fingrarne i munnen och svarade med det skärande skriket af en fiskmås. Emellertid lät lommens ohyggliga läte tid efter annan åter höra sig; och Petter Lindgren kunde omöjligt afhålla sig från att hviska till sin kamrat: ”Fader Lutter, jag undrar på er, som skriker så; vet j inte att, då lommen så tjuter om midnattstid, härmar han de sjömän, som just då hålla på att drunkna.” ”Det vet jag väl,” svarade gubben; ”men det vet jag också att, om du inte nu beslår din förbannade pladdertunga, så skall jag i morgon med daggen lära dig att midt på ljusa dagen skrika som lommen.” Fader Lutter var icke att skämta med, den erfarenheten hade Petter redan gjort; och ehuru Petter nu reste som lättmatros, ansåg den gamle sjöbussen honom ändå som en kyckling, jemngod med kocken i fråga om att smaka daggen, när det behöfdes. Men Petter var en rask och flink sjöman, och derföre kom nämnde traktat aldrig i fråga under tjensten; det var bara extra förplägning, som han merendels hade sin fritalighet att tacka för. De gälla skriken hade nu alldeles upphört, och i deras ställe hördes ett snattrande, som liknade vildänders.” ”Sakta på årorna!” kommenderade kaptenen med dämpad röst; ”vi ä’ nu framme. Gå du för-ut, Petter, och tag törn med båtshaken och håll båten från land, att dyningarne icke skada honom mot stenarne.” ”Behöfs icke,” mumlade en djup basröst tätt för-ut, och en väldig hand fattade båten, hvilken stannade liksom inkilad emellan ett par klippor. ”Åh, är det du, bror! förbannadt interessant möte! Jag känner igen dig på taget,” yttrade Rosenberg. ”Är luften ren?”