Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ärt ill. för @arrtcterd:^yullmaftcr. §. 37. l:o $ör ^uttmafter, öppna Bref etter JRefolutioner, fnrilla från od) meb år 1842 mebbetatd etter yäbanefter mebbelad på caracter etter namn, beber ocb märbigbet af embete etter tjenjt, etter å fåban besättning, meb bward innebaf* wanbe ej åtföljer lön på flat etter aroobe etter tjenjlgöringéffylbigbet, {fatt t Be* wittning årligen ertäggad Dio procent af beloppet utaf allt bet ftämplabe papper, bwarmeb bylifa ^uttmafter, öppna Bref etter Siefolutioner, efter ben i Äongl. 9Jtaj:td Slåbiga Äuttgörelfe, angåenbe ftämplabe papperd Död må benna afgift ej unberftiga Dre 8t:br Banco. 2:o ^ör ^uttmafter, öppna Bref etter tttefotutioner, af britta, enligt Be* wittningd*©tabg«n ben 14 SJlaj 1835, i årlig Bewittning erlägged @er procent af beloppet af bet ftämplabe papper, bwarmeb befamma äro belagbe, ffaU ena* banba afgift fortfaranbe utgörad. 3:o 3)ett, font er^ddit tjögre caracter, än font åtföljer innefjafwanbe tjenflcgrab, ocfc, efter behörigt förorbttanbe, nttnjl en ntånab förrättar ben tjenft, font ntotfwarar ben fjögre caracteren, fantt fåbant weberbörligett ftprfer, erlägger ide imber löpanbe året någon <Saracterd
De talare, som försvarat den K. propos.j hafva, så vidt jag kunnat uppfatta deras yttranden, utgått ifrån den förutsättning, att denna propos. innebure en önskvärd för - Den 14 Augusti e. m. 197 likning emellan Kronans och kyrkornes rätt. Om än Konungen, såsom hiigste representanten af Kronans rätt, skulle härigenom anses hafva eftergifvit denna; så är det likväl icke vederh. kyrkoföreståndare betaget, om de finna sig missnöjde med det sätt, hvarpå förlikningen skulle äga rum, att, oberoende af Konung och Ständer, göra saken anhängig vid domstol; och i sådant fall hemstäilerjag, hvad som vore vunnet genom bifall till denna propus. Atskillige talare hafva förmenat, alt åboerne ä dessa hemman icke hafva någon laglig besittningsrätt: jag ber likväl att fä erinra dessa Hrr derom, att, såvida genom domstols beslut de Halländska kyrkohemmanen blefvo förklarade för rena Kronohemman, kunde, i följd deraf, dessas åboer icke kännas skyldige till kyrkorne erlägga något högre belopp, än de räntor, som af ålder utgått, och att i sådant fall de, som voro åhoer ä dessa hemman 1808, voro, enligt K. försäkran den 21 Fehr. 1789 och Kammar-Coll. kungör, d. 29 Fehr. 1808, tryggade vid dessas besittning; att deras efterkommande äfven äro det, såvida de kunna styrka sin descendance, och alt i sådant fall ]82(i års föreskrifter om hemmanens utarrenderande komme ali förfalla, och kyrkorna linge hälla sina arrendatorer skadeslösa sä godt de kunde. I följd häraf, och på det allas rätt må bevaras, måste jag fortfara i den yttrade åsigt, att den K. propus, på ett otillfredsställande sätt löser frågan, och afstyrker StalsUlsk. att stanna i annat beslut än föreg:de Ständers. Hr von Troil: Frih.
Det finns i så fall alltid fullt upp af andra färger att välja på, som icke skola stöta någon och bättre kläda en själf. Målet borde vara att se så bra ut som möjligt, utan att vara på- fallande. De damer, hvilkas mål det just är att vara i ögonen fallande, som genom sin skönhet, rang och rikedom just önska att väcka uppseende, ja, på dem har man helt andra, större fordringar, deras studium för att kläda sig bör vara åtföljdt af en så genomgående smak, att vi också uppriktigt må kunna beundra resultatet, liksom man beundrar allt annat vackert och smakfullt. Om man nu frågar: » Men hvar finns då idealet? » måste man svara: » Idealet finns ingenstädes, åtminstone icke som regel. » Ett och annat undantag närmar sig idealet, men de äro alltid få, i klädseln liksom i allt annat. Skulle man göra en sammansättning af det engelska, praktiska sinnet, den franska elegansen och den italienska plastiska noblessen, skulle man dock endast uppnå, att det utmärkande för hvarje nations egendomligheter försvann, och intet helt uppnåddes; ungefär som om man ville sammansätta ett ansikte af de vackraste ögon, den mest regelbundna näsa och den behagligaste mun, man hade sett. Sådana kompositioner blifva alltid misslyckade. Man bör hvarken försöka likna den ena eller den andra, utan man måste försöka att, bland allt som bjudes, välja det, som bäst passar ens utseende, figur, ålder, stånd och penningpung. Emellertid kan jag icke underlåta att uttrycka den tanken, att de damer, som — af alla jag sett — motsvara hvad jag tycker, medelklassens damer böra sträfva efter, just äro sådana svenska damer, som icke pretendera att uppträda i toalett. Därtill höra hufvudsakligen de svenska damer, som äro bosatta på landet, alla dessa fruar och unga flickor från herregårdar, hvilka man ser under sommarresor på järnvägar och ångbåtar, eller i deras hem på landet. De äro för det mesta mycket enkelt klädda; bomullsklädningar och halmhattar och någon liten tröja eller krage, men jag har aldrig hos några andra unga damer funnit en sådan förmåga att se intagande ut med litet eller att gifva ett sådant intryck af genomgå- ende renlighet, ordning och behag.
På det att skjutsnings-åliggandet, som å flere orter hardt trycker jordbruket, måtte i möjligaste måtto, å mera befarna vägar, inskränkas och framför allt hållskjuts-skyldigheten må kunna upphöra, tillstyrka Rikets Ständer 774 Prot. Vtdr. d. 11 Nov. j84<>. a) att skjuts-entreprenader å Gästgifvaregårdarna måtte, så vidt sig göra låter, tillvägabringas och der sådant belin nes nödigt, understödjas med någon, efter locala förhållanden lämpad, förhöjning i skjutslegan, som likväl ingenstädes ina öfverstiga 24 sk. å landet och 28 sk. i stad milen för hästen. b) att, vid beslut om entreprenader, hålloch reserv-skjuts-skyldige må serskildt höras och besluta, hvarvid -|:dels pluralitet må föreskrifva minoriteten antagningsvilkor, men, om ej en sådan pluralitet, antager entreprenörsanbuden, förslaget må förfalla. c) att Diligenceoch Forvagns-inrättningar måtte uppmuntras och underlättas derigenom, alt Kongl. Majit täcktes af de under Dess disposition ställde postmedlen bevilja dessa inrättningar det understöd och de fördelar, som, efter Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfvande, må finnas lämpliga för ändatnålet och tillgångarna kunna medgifva. d) att Kongl. Majit mätte, efter Öfver-Post-styrelsens hörande,' i Nåder tillse, huruvida äfven genom ordinarie posten någön minskning i skjutsningsåliggandet kan beredas. e) att enligt hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 107 pag. 9 hemställt, i sammanhang med dessa föreslagna förändringar af skjutsnings-anstallerna, Kongl.
Såsom slutsats af hvad jag ofvan vågat anföra mot Utsk:s förslag, jemte den modification deraf Frih. Palmstjerna framställt, får jag vördsamt yrka, att, i fall R. o. Ad. skulle antaga den sig derpå grundande inbjudn. afHederv. BondeSt. det må vara mig tillåtet att, i stöd af 56 § Riksd.- Ordn., få vid målets återupptagande göra motion oiri ett löningsanslag för den indelta armeen, till ersättning för hvad den genom det så fattade beslutet skulle komma att förlora. Gr. Gyldenstolpe: Jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. derpå, huruvida R. o. Ad. uti prot.utdr. skulle vilja underrätta BondeSt. derom, att R. o. Ad. till StatsUtsk. remitterat en af Frih. Palmstjerna väckt motion, hvars innehåll i prot.utdr. bör upptagas, och att R. o. Ad. ansett sig böra uppskjuta med beslut öfver BondeSt:s inbjuda., intilldess StatsUtsk:s utlåt, öfver motionen inkommit. Jag anser detta nödvändigt, på det att BondeSt. icke må vara i okunnighet 0111 orsaken, hvarföre inbjudn:sfrågan icke blifvit behandlad. Hvad Gr. Gyldenstolpe hemställt blef af R. o. Ad. bifallet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 på eftermiddagen. Til] pröfning företogs BancoUtsk:s d. 19 sisth Jan. e. m. på bordet lagda betänk. N:o 79, i anledn. af Hr Rosenblads, Bernh., motion om rättighet för Banken att upptaga lån till förstärkande af fonden för handelsdisconten och belåningen af publika papper. Hr Rosenblad, Bernh.:
Jag har ej sagt, att tjenstbarheterne grundade sig på gammal häfd, men jag har sagt, att gammal häfd allt sedan 1720 föranledt till bibehållande så väl af desse som åtskillige andra skyldigheter af samma beskaffenhet, och jag har trott, att då vi nu börjat blifva så lycklige, att komma till någon ordning vid bestämmandet af hvars och ens skatteskyldigheter, rätta tidpunkten vore inne för afskaffandet af desse Allmogen till öfverlopps ålagde servituter. Herr CrusenstolpeMagnus Jacob: Det lärer vara förgäfves, att strida mot strömmen, men rättvisan kräfver den anmärkning, att då Herr Hjerta sjelf erkänt, att Utskottet ganska rigtigt besvarat den speciella fråga, som blifvit det förelagdt, förefaller det besynnerligt att yrka återremiss 11 H. 17 358 Den 6 Februarii e. m. för en alldeles splitter ny fråga af en annan, allmännare syftning. Ett sådant förfarande leder åtminstone icke till Riksdagens förkortande, och förefaller så mycket besynnerligare, då förslaget derom kommer från en person, hvilken sjelf så ofta yrkat på nödvändigheten att förkorta Riksdagen. Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar höra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Ordförajiden förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Utskottets Utlåtande blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitteradt. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 sistlidne Januarii under N:o 26 afgifne, och den 21 i samma månad på bovdet lagde, Utlåtande, rörande yrkad förändring i stadgandet, att Rotehållare vid Båtsmanshållet skola, vid äfventyr af böter, personligen sig vid Generalmönstringarne inställa. Friherre af Nordin, Carl Johan:
De uti färjfilD förted» ning upptagne anmärkningar blifroit titt rättelfe antednabe, meD fina bilagot emottaga* af Ijroarje fötfamling* Räflöt, Ijroilfet allt till roeDerbörltg £apertng*» Committé öfverlemna*, att ytterligare granffa*; odj åligger Det ©fattffrifva» ten, att tillhälla veDerböranDe Räflöt SDlantal&längDen få tiDigt, att åtta Da» gat förut fan kungöra* om Den fönDag, f>vavå SängDen i fodenjlänima font» raer att tin granfning företes, famt om bet fälle, b^aref ben, tid befi forfem flämma inträfar, blifmer för forfnetnännen till genomfeenbe att tillgå. (Dm £aperingm£ommttté på Haabet. §. 49. <£>ätab$frifmaren åligger att författa od) tid konungens 25efattning& bafmanbe, unber loppet af januari månab, infänba forflag titt terminer för $apering&£ommittéerne$ inom §ögberiet fammanträben, bmilfa få bef äramaS, att .fpärabéfrtfmaren bermib fan mara tittfäbes, o<§ att förrättningarne inom meblet af Suni månab må funna futtborbaö. §• 50.
Betiinkanderh af BevillningsUtskottet till antagande föreslatjne afgift, kommer att uppgå, enligt uprättadt och harhos fogadt förslag, till 86,115 R:d 42 sk. otili denna Summa torde lemna tillräcklig tillgång på medel till ändamålets befrämjande, funnit sig öga anledning, att hos Rikets Höglofl, Ständer föreslå, det må, i händelse BevillningsUtskottets förslag vinner bifall, ofvanformälte anslag af 8000 R:d årligen, uphöra från den tid ifrågavarande BevillningsAfgift kommer att erläggas, eller med nasta års början. I sammanhang härmed hafva Utskotten förehaft Riksdagsfullmägtiges från Götheborgs Siad Herrar Arfvidssons, Widebergs orh Lejfiers af Wallofl. BorgareStåndet remitterade Memorial, innehållande framställning deiaf, att de medel,sorn* i händelse Kongl. Maj ts hä'r ofvan omförmäldte Nådiga Proposition skulle vinda Rikets Höglofh Ständers bifall, ltunna med anledning deraf inflyta inom det Götheborgs Stad tillhörande PolisDistriä, må anslås till Curlruset derstädes; Men, sc.n Utskotten, ehuru öfvertygade om billigheten af detta yttrande, likväl finna detsamma egenteligen angå fordelningen af de inom Uanet blifvande afgifter, anse de sig icke kunna inga i någon närmare pröfning deraf, eller Utlåtande till Rikets Höglofl. Ständer derom afgifva, utan lärer fördelningen af sammanskottet inom Uänet tillkomma Dirt-dionen för X,azaretterne och Curhusen derstädes, då vederbörande, i händelse de ej åt det fattade belsutet nöjas, hafva sig öppet lemnadt att underställa detsamma Kongl.- Maj ts Nådiga Utöfning. De härtill fogade Utdraget* af Bevillning»- Statå- och Beviltnifigs-Utsk.
1 afseende på de redan befintliga fullständiga högre Elementar läroverken hafva andra förändringar, än de nu omförmälda, ej blifvit ilrågaställda; hvaremot E. K. Maj:t behagat föreslå, alt läroverket i Norrköping, som för närvarande än endast på real-linien fullständigt, skulle utvidgas och uppflyttas lill lörstnämnda klass af Elementar-läroverken äfvensom särskilda framställningar hos Rikets Ständer skett i enahanda syftning för skolan i Wenersborg. På grund af E. K. Maj:ts ofvanberörde nådiga framställning angående läroverket i Norrköping, och i anledning af deri anförda skäl, hafva Rikets Ständer funnit sig böra bevilja det för omförmälda ändamål af E. K. Majit äskade anslag al 9,000 R:dr; dock under det vilkor, att skolhusets byggande och underhåll ej bekostas al Staten. Beträffande Wenersborgs skola, bar uti de hos Rikets Ständer gjorda framställningar blifvit erinradt, att Elfsborgs län och Dalsland, näst Malmöhus län det folkrikaste i landet, med en befolkning af icke mindre än 260,000, val numera vore den enda betydande ort i riket, som saknade ett fullständigt läroverk; alt den genom sitt fördelaktiga läge icke obetydliga staden Wenersborg, är belägen i yttersta vestra hörnet af Skara stift, på ett afstånd af mera än 7 mil från det redan förut al 350 lärjungar öfverhopade Skara läroverk; att det till Carlstads stift hörande landskapet Dalsland, med en folkmängd af omkring 100,000, som i odling ocb framåtskridande icke stå eller något af rikets öfriga landskap, räknade från yttersta gränsen mot 'Wermland till sin stiftstad, Carlstad, icke mindre än 8 mil, hvaremot 'Wenersborg alldeles gränsade intill detta landskaps sydligaste del. Från midten af landskapet Dalsland hade Expeditions-Utskottets Förslag lill underd.
Utdr. d. 4 April 1840. *9 7 ter vid Bohus raserade fästning; Gifven Stochholms Slott den 2 Mars 1840; 2:o angående serskildt pensions-anslag för framlidne En af Rikets Herrar, Stats-Rådet Herr Grefve Adlersparres efterlemnade enka; Gifven Stock holms Slott den 24 Mars 1840; 3:o angående nedsättning af räntan å det för Staden Wenersborg beviljade byggnadslån; Gifven Stockholms Slott den 24 Mars 1840; 4:o angående sökt låneunderstöd för Söderhamns stad, i följd af den derstädes år 1835 inträffade eldsvåda; Gifven Stockholms Slott den 24 Mars 1840; jemte ett, i sammanhang' med Högstberörde Nådiga Skrifvelse, af Contracts-Prosten Doctor Agrell nu afgifvct yttrande; 5:o i anledning af framställdt förslag, att halfva tulluppbörden för inkommande utländska stenkol må till understöd för Höganäs stenkols-verk, anvisas; Gifven Stockholms Slott den 24 Mars 1840. S. D. Kongl. Maj:ts följande Nådiga Propositioner och Skrifvelser, hvilka den 1 dennes blifvit å bordet lagde, remitterades till Bevillnings-Utskottetj nemligen: l:o angående ersättning till Krono-Länsmännen för resor, som af dem. anställas till försegling af bränvins-redskap; Gifven Stockholms Slott den 24 Mars 1840; jemte ett i ämnet denna dag afgifvet yttrande af Contracts-Prosten Sandberg; 2:o i fråga om Landt-Räntmästares befrielse från skyldigheten att för remisslage erlägga bevillning; Gifven Stockholms Slott den 24 Mars 1840. S. D. Ånyo föredrogs Kongl. Maj:ts den 1 dennes å bordet lagda Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående eftergift af personella utskylder för afskedade till underhåll berättigade soldater och deras vederlikar under expectance-tiUen; Gifven Stockholms Slott den 24 Mars 1840.
Jag har hvarken kunnat eller velat anse denna Nämnd annorlunda än som ett Jemnknings Utskott, och är i den delen af lika tanka med Biskopp Tingstadius; Men tror deremot densamma, i afseende på sin befattning att ibland skiljagtiga meningar förena och framlägga de tjenligaste, ej med fördel kunna tillskapas utan att Constitutions-Utskottet deraf utgör en del. Herr Kammarherren Silverstolpe: förmente att ConstitutionsUtskottets förstärkning till Nämnd vore nödig icke allenast för de flera uplysningar som af flera personer kunna meddelas, utan äfven för att3 äga desto vidsträktare kännedom af Ståndens åtskilliga meningar om så granlaga ämnen, för att kunna framlägga ett förenadt förslag till deras enhälliga afgörande.4 Herr Öfver Intendenten Edelcrantz frågade för sin uplysning, om det vore Utskottets tanka att i Nämndens utlåtande endast skulle upgifvas hvad den till Ståndens afgörande trott sig böra framlägga, och orsakerna dertill, utan att omförmäla de meningar, hvarå Nämnden ej gjort afseende. Då detta med Ja besvarades frågade Herr Öfver Intendenten vidare, om det också vore Utskottets mening, att, då anmärkningar 1 Stycket fr. o. m. Faxcs diskussionsinlägg t. o. m. lagman Sandbergs första yttrande (se sid. 296) återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 453 ff. 2 Mellan Faxes och Ordförandens yttranden finnes en överkorsad mening, så lydande: Herr Doctor Agrell trodde äfvenledes att denna citation borde af sådan anledning borttagas. 3 Ordet att är tillskrivet med blyerts. * Senare delen av S:s anförande har varit föremål för flera rättelser. Det löd ursprungligen: ... utan äfven för vigten af dess åtgärd att. ibland Ståndens åtskilliga meningar om sä granlaga ämnen framlägga ett enda förslag till deras gemensamma enhälliga afgörande. 296 Den 28 Juli 1812 vid samma Riksdag i Ståndens Plena göras emot Constitutions Utskottets afgifna Betänkande, endast de skola , till Utskottet hänvisas, hvilka hvarje
Är denne person icke skyldig, så bör man dock besinna, att hans hörande kan vara af största vigt, ty den ena upplysningen fogad till den andra kan slutligen leda till att bringa ljus i saken. Härtill kunna vi lägga, enligt enskilda meddelanden, följande: Det var lördagen innan mordet begicks. Ogifta Högström bodde då, såsom förut nämnts, å hotell Göteborg vid Södra bangården. Hon hade stämt möte med enkan Anna Löfström å en källare i huset n:o 25 Götgatan klockan 1/2 8 om qvällen, för att gifva Löfström några uppdrag om inköp. Löfström har berättat, att hon väntade på mamsell Högström i två timmar, men förgäfves. Hon beslöt då att begifva sig till hotell Göteborg för att träffa henne der. När hon vek af från Götgatan in på den öppna platsen, som leder ned till Södra bangården, såg hon ett ensamt, fruntimmer gående framför sig och som gick in på hotell Göteborg, dit Löfström ämnade sig. När Löfström hunnit in i korridoren, upphann hon fruntimret, hvilket hon fann vara mamsell Högström. Denna beklagade sig nu att straxt utanför hotellet ha blifvit öfverfallen af en för henne okänd mansperson och tilldelad ett slag i ansigtet. Men det är att märka, att Löfström, som alltifrån Götgatan gått efter Högström, ej varseblifvit någon person utom henne, mycket mindre sett henne blifva öfverfallen. Löfström har vidare berättat, att Högström sagt, att hon erhållit slaget af en mansperson, hvilken varit i sällskap med Dahlberg. Derefter skulle Högström ha tillagt: — Det har jag Dahlberg att tacka för. Men det skall hon få betala! Högström påstår fortfarande, att hon erhållit slaget i ansigtet i närheten af hotellet, samt att den mansperson, som tilldelat henne det, säkert omedelbart derefter försvunnit i mörkret. Att hon blifvit öfverfallen på anstiftan af Dahlberg, tror han; denna förmodan hade hon äfven uttryckt för Löfström. Hon nekar att ha sagt, att nämnde mansperson varit i sällskap med Dahlberg. Måndagen derefter flyttade Högström från hotellet: hon sade sig skola återkomma den derpå följande torsdagen. Emellertid återkom hon dagen derpå eller tisdagen, — samma dag, under hvars natt mordet sedan skedde. Då något
Det var här, som skredet begrof hela skaror af Macdonalds soldater, då han tågade öfver Splügen. Under de gråsvarta molnmassorna, hvilkas nedre kanter gulglödgas af kvällssolen, blottas så småningom en djup dalgång, som sträcker sig ända ned till Chiavenna och Lago di Como. Vägen stupar brant och i skarpa vinklar samt följer oafbrutet bråddjupets yttersta rand. Kusken svänger sin piska och gifver fria tömmar åt hästarna, som sträcka ut i traf, snubblande och snafvande. Släden slungas än in mot berget än ut mot räckverket, och färden går beständigt nedåt kvart efter kvart. Det är som åkte man till jordens medelpunkt. Luften blir mildare, nästan ljum, blåsten saktar af, och snön är ej längre frusen, utan våt. Slutligen hörs ett hvasst gnissel under medarna; snön har upphört, och marken ligger bar. Den öppna, citrongula släden utbytes mot den täckta, men lika citrongula postvagnen. Postiljonen sätter hojtande och klatschande sitt fyrspann i galopp, och åter bär det af utföre – utföre i oändlighet. Kerstin Marias fästegåfva Det var på försommaren vid början af 1830-talet som följande uppträde tilldrog sig i en provinsialläkares hem på landet. Doktorn sjelf var på en embetsresa, men under hans frånvaro brukade alltid hans gamla mor emottaga sjukbuden, och som hon varit gift med en läkare och på goda skäl ansåg sig ha haft en mångårig “praktik“, gaf hon sina oskyldiga, men nyttiga råd och ordinationer minst lika lugnt som om hon tagit medicinska graden. I det ögonblick vår lilla historia börjar stod den värdiga frun midt på salsgolfvet och lät sin erfarna blick med intresse forskande öfverfara en ung karl, som icke syntes henne vara en bonde, men icke heller annonserade sig sjelf som herreman – han var dock klädd snarast lik en sådan och såg för öfrigt rätt ståtlig ut med sitt stränga, mörka ansigte, sitt ordentligt lagda hår och sin icke tvungna ställning.
Det förra alternativet har Komitén funnit sig ej kunna i underdånighet tillstyrka, då det för flottan måste vara af väsendtlig vigt att vid inträffande behof genast till sitt förfogande ega en tillräckligt talrik trupp, bland hvilken de för sjörensten lämpligaste skulle kunna dertill utses och inöfvas lika väl, som sådant kunde ske med på aunat sätt antaget manskap, under det do öfrige af Båtsmansstyrkan kunna såsom exercerad trupp användas till garnisonstjenst vid flottans stationer eller såsom disciplinerad arbetsstyrka å varfven — fördelar, hvilka ej skulle i lika hös erad kunna vinnas medelst en till antalet mindre talrik värfvad “ O trupp eller enrolleradt kustfolk och lejdt arbetsmanskap, hvilket äfven skulle medföra kostnader, sorn sannolikt skulle finnas vida mera känbara, än de, som föranledas af det nu häfdvunna sättet att förse flottan med största delen af dess bemanning och arbetspersonal. Vidkommande åter frågan, huruvida hela den nuvarande Båtsmansstyrkan framgent kan anses för flottan behöflig, så har af den för utarbetande af förslag till landtförsvarets ordnande i Nåder tillsatta Komité framställning blifvit gjord, om icke Andra Norrlands l:sta och 2:dra Båtsmanskompanier, den inom landskapet Medelpad förlagda del af Första Norrlands 2:dra samt Westgötha-kompaniet skulle kunna till soldathållet öfvergå, hvarigenom en väl behöflig stamtrupp erhölles för den i nämnda orter befintliga beväring, äfvensom huruvida icke de Gottländska Båtsmanskompanierne kunde af flottan afstås, då de skulle blifva en ganska nyttig tillökning i Gottlands försvar.