Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Punkten af samma Kungörelse mätte tilläggas det stadgande, att den Bonde eller Hemmans Äb», som i Boräs eller Ulricehamn winner burskap, ej allenast bör till Staden inflytta och Borgerlig Näring derstädes idka, utan ock äret igenom uti Staden forblifwa boende: att uttrycket, det de Bondedrängar ä Landet, hwilka ä deste Borgares wägnar drifwa handel, stola wara i deras bröd och boo Lem i Staden skattskrifne och wistande, mätte förklaras fölunda akt Drängarne under hela den tid, som de icke äro utsände i Husbondens handelsärender, stola gä till banv duk och dist samt öfwer nat^ . terne 1043 Den i Maj. terne ligga i hans hus; äfwensom att icke mer än en Toräng mä frän hwarje handlande Borgare uti omförmal» le Stader pä en gang idka reseeller gardfari-handel; alltsammans wid det wite, som denna Z. rnnehäller. Widare och till förekommande deraf, att Gärdfari» handlande hädanefter, sedan Landt-Tullarne uphäfwas, ej mä kunna föra Lurendrägeri-waror m uti de Stader, som af dem besökas, hemställa Riksens Ständer i underdänsqhet till Eder Kongl. Majllö Nädiga pröfning, om icke desie Handlande mätte wid strängt wite och warornes confiftation förbjudas att försälja nägot deraf i Staden, innan de upwisat godset inför Magistraten eller Hall-Ratten, detsamma blifwit stämpladt och öfwer allt detta ererhällits betyg, som bor innehälla specifique förteckning
100,000 r:dr om året att redovisa, så kunna dessa medel användas antingen i massa på ett ställe eller fördelade i större poster på några arbeten, som derigenom kunna blifva fullbordade på en gång, och derigenom förekommas att, genom sönderplockning af några 1000 eller möjligen 100 r:dr till en otalig mängd arbeten, ingen väsendtlig nytta vinnes utan penningarna förskingras. Jag anhåller om återremiss af betänk., och att K. M:s nåd. propos. om ett anslag af 100,000 om året till nästa riksdag måtte blifva bifallen. Frih. Ridderstolpe: I hvad jag ämnat hafva äran anföra till förmån för Strömsholms canal är jag väsendtligen förekommen af Hrr:ne Tersmeden, och får endast tillägga, att jag hoppas det man icke måtte anse min förbön för denna canal åsyfta endast enskild nytta för den provins jag bebor, nemi. Westmanland. Denna canal är af så allmän nytta, att endast stångjernstransporten på densamma uppgår till mer än 60,000 Skaf årligen, således femtedelen af allt det jern, som vågföres bär i Stockholm. Må man icke heller tro, att den är en partiel canal. Den är en länk af det farvatten, som skall sammanbinda Norrska gränsen med Mä - Deu i5 November e. tu. Mälaren och hafvet, och hvartill skulle alla de sutntnor , sorn blifvit utkastade på Gråda-canalen, tjena, om icke Strömsholms canal bibeliölles i farbart skick? På grund af allt hvad de föreg:de talafue anfört saint jag nu haft äran tillägga, anhåller jag om återremiss, och önskar att Utsk. måtte behjerta detta förhållande. Hr af Ekenstam, Israel, uppläste följande: 1:0 Till en början yttrar sig Utsk. i denna del af betänk. om K. M:s nåd. propos., röride behofvet af en särskild styrelse för allmänna arbeten och medlen för dess organisation, i sammanhang med Hr von Troils, Emil, motion i samma ämne. Sid. 3g instämmer Utsk. fullkomligt i K.
Att Rikets Ständers Bank skall den I nästkommande October öppnas till utvexling af Silfver emot Bancosedlar efter den grund, som är fastställd i 1 §, af Lagen om Myntbestämningen af den i Mars i83q så lydande; Såsom orubblig grund &c. &c, Vid en blick på denna series af Författningar, sorn dels i allo upphäfva, dels betydligen modifiera hvarandra, kan man svårligen för sig dölja, att Banken i närvarande stund befinner sig, uti flera vigtiga hänseenden, så att säga, utom Lag. Icke i den mening, som skulle de för hela Landet gällande executiva Lagar och allmänna rättsförhållanden ej äfyen vara tillämplige på Banken; ty, att de det äro och alltid varit, äfven sedan Regeringsformens 72 §. år l8o() uppställdes, visar sig bäst af den nödvändighet hvaruti Rikets Ständer sig befunno år x 818, att vända sig till Konungen, då ett Moratorium behöfdes till värn emot dessa executiva Lagar, icke för Bankens skull, utan för att afböja enskildas mångdubbla lidande; likasom ock att utbedja sig Konungens samtycke och sanction, då de ville, på andra grunder än de i Lag utstakade, låta genom Banken utreda de till Concurstillstånd bragta Fiiial-Disconterne, icke för dessas eller Bankens skull, utan jemväl då af nyssnämnde orsak, eller för att afböja enskildas mångdubbla lidande. Men så till vida står Banken deremot utom
Gerna vill jag likväl bereda lindring för Torpare, Inhyses och-Backstugu-bjon , samt i allmänhet tjenande Classen, och dem, som efter 2 Art. icke hafva två R:drs Bevillning, och i sådant ändamål tillstyrka en högre Classification i Bevillningen för de personer, som erlägga den till ett högre belopp; men, att Bevillningen, som förut redan nog hardt trycker Akerbruket, skall pä detta satt; för vissa Medborgare - Den 2 Juli. 349 gare-Classer ,. få den drygaste tillökning, pä det andra utan behof skola derifrån fritagas,- finnér jag alldeles oskäligt. 12 skjllingars afgift är för en Hemmansbrukare icke tryckande, men trehundrade tolf skillingar äro det i högsta grad för en gäldbunden Possessionat; Progressiva afgiften skonade vid ett lägre Bevillnings belopp, men denna trycker utan all skonsamhet, utan att ändå lemna den tröst, att det är för den torftiges lindring inan skattar. Om således den .Ledamot a£ Vällofl. Borgare Ståndet1, som väckt, och med så mycken nit, den jag för min del icke gillar, genomdrifvitBränvins-Consumtions-afgiftens flyttning från personer till Egendom , för sin Landsort, der den personliga Bevillningen, må hända , har en större proportion till Egendoms-Bevillningen , än annorstädes, menat väl, har likväl den lindring, som af densamma vunnits , måst af hela det öfriga Riket dyrt köpas, och denna sanning kan af inga, på blotta suppositioner grundade uträkningar vederläggas. Jag får således på det kraftigaste reservera mig emot B ränvins-Consumtions-afgiftens flyttning från personer till egendom, under medgifvande likväl, att för de torftigare Folk Glassér den må alldeles försvinna, genom, en tillökning från de öfriga, väl ej af tio, men två procent å Bevillnings be* loppet efter 2 Art. samt 24 skillingars personlig afgift af alla dem, hvilkas så beskaffade Bevillning öfverstiger femton R:dr.
Betankanden. ru, hvad den usta puncten angår, deruti midsommaren föreslås såsom den tjänligaste flyttningstiden, redan vid flere Riksdagar blifvit härom vidlyftigt ordadt, torde det likväl icke vara ur vägen att ytterligare erindra: det den svåraste tiden för Jordbrukaren i allmänhet då inträffar att anskaffa penningar till tjenstefolkets löner, att trädesjordens beredning, husbyggnad, stängning, dikning, rödjning, nyodling i allmänhet, vedupphuggning och kohlning i Bergslagsorterne, fiskerier i Skärgårdarne, linsåning i de norra Provincerne, torfskärning och lerslåning i Skåne och Halland vid samma tid förekomma; att i de orter, der tjenstefolket vistas öfver sommaren vid de så kallade fäbodar, ofta på flere mils afstånd från bostäderns, betydliga olägenheter skulle genom en sådan förändring möta, äfvensom på de orter, der en del innevånare nödgas söka sig arbete utom orten vissa tider på året; att tjenstehjonen skulle, i hopp om mera lönande betingsarbeten, söka undandraga sig årstje»st, hvarigenom oordningar och förhöjde löner skulle blifva en följd; samt slnteligen, att, enär ombyte af tjenstefolk plägar vid midsommaren inträffa i Danmark, detta skulle gifva anledningar till utflyttningar, heldst Svenska tjenstehjon derstädes ega ett stort företräde; hvilka alla skäl, med lieie, som ännu kunde tilläggas, enligt Utskottets tan» fiew. och Ekon. ka, vida öfverväga de förmäner, som af flyttringstidens utsättande vid midsommaren förväntas. I afseende på hvad i 2:dra puncten blifvit yrkadt, rörande en olika flyttningstid för särskilda orter, får Utskottet åberopa, hvad dess Betänkande härom innehåller; och hvilken tanka Utskottet ej kan frångå. Vidkommande slutligen den gjorda anmärkningen, att
N:o 82 blef af R. o. Ad. bifallet. Vid förnyad föredragning af Allm. Besvärsoch EkonUtsk:s den 8 dennes på bordet lagda betänk. N:n 83, i anledn. af väckta frågor, dels om K. Theaterns indragning och utarrendering till enskilda, dels om rättighet för enskilda att anlägga theatrar i hufvudstaden, dels om upphörande af de afgifter, som för representationer i landsorterna erläggas till K. Theatern, dels ock om den bevilln. och de afgifter, som enskilde böra för rättighet att gifva offentliga representationer utbetala, blef samma betänk, ånyo begärdt på bordet af Frihtne Cederström, Thure, och Cederström, Jacob. Likaledes begärdes, vid förnyad föredragning, ånyo på bor - D o ii 15 Augusti e m. bordet af Frih. Cederström, Thure, oell Gr. Taube, Gustaf Joli., Allm. Besvärsoell Ekon.TJukts utlåt. Nio 84> i anledn. af väckta motioner örn afskaifande af lielfi ihetsliref och förändring, i följd deraf, i vissa delar af K. förorda; den n. April 1819, angtde passhaödliugar för fartyg, hvilka segla till utrikes ort. Ladés på bordet nedannämnda från TJlsktn inkomna memoria ler, betänkta och ut låtta, nemi. från C o 11 s l i t ii t i ö a s U t s k o t l e 11 Nto 26, angtde en af Hr E. F. Westman anmäld anledn. lill aiunärkninjj; N:o 27, med utlåt, öfver K. M. nåd pröpos. aagtde lagtima riksdagars åleikomst hvart 3tdje år, samt 0111 föremålen lör urtima riksdagar; Ntö 28, med utlåt, öfver K.
I dag fick jag befallning att gå till fru K. för att profva och göra nödiga ändringar. Fröken Sophie ger mig med afsigt alla de mest obehagliga göroi r\ I LJ I I Kl \ J IN användas och m arglnal lemnas. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan i fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas. mål. Fru K. är en liten, mycket fet, gammal qvinna, på hvilken man inte kan profva bättre än på ett sängbolster, ombundet på midten. Men hon är fåfäng, o c h hennes förfärliga smak uppfinner städse nya förskräckliga moder. Hennes klädning var af utmärkt vackert grått siden, o c h satt så väl s o m någonting kunde göra på en sådan kropp. » Tycker ni inte att färgen är något för allvarsam », sade hon missnöjd. » Jag kunde aldrig tro, att fröken Sophie skulle garnera med grått; jag vill visst inte klä ' mig gammal förr än min tid kommer ». (Hon är så säkert 50 år, som en dag). » Klädningen är utmärkt vacker », svarade jag. » Jaha, de ' ä den visst för en äldre person, men jag skulle j u se ut som ett så ' nt der svampträd, som öfverallt är beläckt med grå mossa. Tror ni inte, att en sidovåd och väst af ljusröd plysch skulle lysa upp den litet? Rödt klär mig utmärkt! » Jag såg på hennes breda, vulgära, upphettade ansigte. Sannerligen det behöfde lysas upp; mycket förr tvärtom. Jag skakade endast på hufvudet, men hon höll envist fast vid sin åsigt. » Sätt er der », sade hon, » och tråckla på västen och sidovåden. Här har ni ett stycke utmärkt vacker plysch, som jag köpte i går. Ni skall få se, hvilken skilnad det blir. » Ja, nog såg jag skilnaden; men inte var det till hennes fördel, ty hennes oformliga figur såg om möjligt ännu mera klumpig ut, och ansiglet ännu simplare än förr. Hon var emellertid förtjust: nu passade klädningen utmärkt!
Klinckowström påstått, eller att en minskning i det af K. M:t äskade anslaget blifvit af Utskit tillstyrkt. Derjemte får jag lasta uppmärksamheten derpå, att anslagens slutsummor å berörde Hufvudtitel förändrats derigenom, alt en del af det anslag, som förut uppförts på ordinarie stat för flottans reservstat, nu af Utskit blifvit upptagen på extra statsregleringen och tillagd kreditivet för upprätthållandet af befälets pensionering. Frih. af Ugglas, Gustaf: Då jag nu uppträder, är det ingalunda min mening att motsätta mig den uppmaning lill sparsamhet och försigtighet vid beviljande af anslag, som egentligen åsyftas med Frih. Klinckowströms anförande, men dä Hr Frilun tecknat sin målning väl mycket i svart, torde det tillålas mig att få framställa några, som jag hoppas, lugnande anmärkningar. Jag är ledsen att icke på förhand hafva alvetat Frih. Klinckowströms afsigt att i dag framlägga denna utredning, ty jag skulle då delgifvit R. o. Ad. den uträkning, som äfven jag uppgjort öfver förhållandet mellan statsinkomster och statsutgifter, och hvilken uträkning, såsom grundande sig på bestämda sifferförhållanden, Frih. Klinckowström nödvändigt måste erkänna vara riktig. Af denna beräkning synes det, att Riksg.-Kontorels inkomster under år 1867 icke allenast räcka till att belacka alla de utgifter, som betingas af K. Mits Proposir (äfven de sednaste om anslag till anskaffande af jernvägsmateriel och utvidgande af bangården vid Clara sjii), utan till och med lemna ett öfverskott, visserligen litet, men, som jag dock vill erinra mig, uppgående till omkring 130,000 rdr. Bland de utgifter, som äro beräknade alt af Riksg.-Kontoret bestridas under år 1867, förekommer äfven återbetalning af hela det lån å 3,000.000 rdr, som vid förra riksdagen upptogs för försvarsverkets ordnande, ehuru ^ af detta lån först lörläller under år 1868.
Förordningen den 8 Januarii 1748) nedsatt och beräknad, samt alla öfriga nuvarande Ränte-per - 6 Stats-Utskottets sedlar, efter Orternas olika undervisningar och gällande författningar förvandlade, så att gamla Hemmansräntan derigenom är vorden till sitt rätta belopp bestämd och i penningar uträknad, efter medelmarkegångspriset, icke allenast under det i Collegii Betänkande af år 1810 föreslagna tiotal af år, eller från och med 1778 till och med 1787, utan äfven under ett annat decennium närmare intill vår tid, eller åren emellan i8i3 och 1824» då priserna mera omväxlat; och å andra sidan, har Collegii bemödande galt derpå ut, att använda ett sådant reductions-och förvandlingssätt, att den nya räntan, under dessa tvänne epoker , så nära sorn möjligt, mätte qvadrera emot den gernia, både till Kronovärdi och förvandlings-belopp, under förutsättning, att om detta ändamål kunde uppnås och likhet i räntebeloppen vinnas, under tvänne så olika tidskiften, som de nyssnämnda, under hvilka dels stadga och säkerhet i myntet och deraf påräknad mera jemnhet i varuvärden efter 1776 års MyntRealisation, dels ock mera ojemnhet och omväxling i dessa varuvärden , sedan Silfvermyntet kom ur rörelsen och en mångfalldigad Sedelstock intog dess ställe, ägt rum, det från ingen synpunkt vore att befara, att räntepersedlarnes omsättning, nu eller i framtiden, kunde leila till förlust, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, utan ömsesidig fördel deraf kunna förväntas, samt förslaget sålunda innefatta en större borgen för dess ändamålsenliga användbarhet än R. St:r ens påräknat. Betänkande n. y Genom den af KammarColIegium redan år 1810 föreslagna samt af E. K. M:t och R.
Prop. N:o om Statsverket 1856. Räkenskaps-Kontor samt eu Vaktmästare; äfvensom att aflöningen måtte bestämmas i öfverensstämmelse med nedanstående tabell® “Vid det upplysta förhållande, att antalet af ritningar och kostnadsförslag, som böra hos Öfver-Intendents-Embelet granskas eller utarbetas, äfvensom af expeditioner från Embetets Kansli, blifvit under de sedriaste 25 åren nära fördubbladt, att årsbeloppet af de i Räkenskaps-Kontoret handhafda och redovisade medel är under samma tid nära tredubblad! och att på Embetets stat för närvarande finnes blott en Vaktmästare, så alt nödiga budskickningar icke kunna af honom besörjas utan att biträdet af en ordinarie Vaktbetjent under tiden måste i embetslokalen undvaras, tillstyrker jag i underdånighet den af Öfver-Inlendents-Embetet ifrågasatta tillökning i dess personal.® “Med afseende å denna, så vidt den är anställd vid Embetets så kallade Ritningsoch Byggnads-Kontor, förekommer för öfrigt, att dervarande Intendent, Architekter och Konduktörer, hvilka egnat sina studier och sin verksamhet åt byggnadskonsten och de dermed sammanhängande vetenskaper, härigenom inträdt på en lefnadsbana, helt och hållet olik den, som öppnar sig i Statens öfriga embetsverk. Deremot är Ritningsoch Byggnads-Kontoret, genom sin hufvudsakligen artistiska sysselsättning, nära förbundet med Akademien för de fria Konsterna, i hvars skolor Kontorets tjenstemän vunnit sin utbildning och hittills, såsom lärare, haft tillfälle att genom sin förvärfvade skicklighet och erfarenhet bidraga till byggnadskonsteus ytterligare förkofran och utveckling, äfven för framtiden.
— Jag yrkar derföre, för min del, att åtminstone så mycket afseende vid motionen må fästas, att i följd af densamma åtgärder vidtagas, hvarigenom presterskapet varder förständigadt, att vid meddelande af betyg eller utdrag ur ministerial-böckerna alltid, der det med tillförlitlighet kändt är, jemte det antagna tillnamnet utsätta den attesterade personens fadersnamn.» Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 32. 5 \:o 32. Ank. till Exp.-Utsk. den 12 Jan. 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vacht motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Pehr Andersson från Blekinge län, med hvilken Peter Andersson från samma län sig förenat, väckt motion (N:o 240), hvaruti motionären, under förmälan, att vingleriet i affärsväg å flera orter inom riket skulle föranledt ett missbruk, som borde af lagstiftningen motverkas, bestående deri, att egare af intecknad fastighet å landet, när eldskada öfvergått brandförsäkrad åbyggnad, öfverlåta brandstodsbeloppet till annan person än inteckningshafvare, hvilket naturligtvis lände de sednare till förfång. För att kunna begagna ett hemman erfordrades i allmänhet både boningsoch ladugårdshus, och såsom vilkor för belåningsrätt i hypotheksförening vore stadgadt, att den pantsatta egendomen skulle vara försedd med erforderliga åbyggnader, försäkrade i någon allmän brandstodsinrättning.
Ehuru nemligen Kommittéen åsyftat, att åtskilliga vigtiga delar af statistiken skulle fortfarande likasom hittills behandlas inom de förvaltande embetsverken, samt uttryckligen framställt, att af de öfriga statistikens grenar, som, utom befolknings-statistiken, borde tillhöra byrån, någon egentlig bearbetning till en början ej kunde ifrågakomma i anseende till ofullständigheten af derför tillgängliga materialier, bade Kommittéen likväl funnit, ”att då utkastet till plan för bela vår officiela statistik med de formulär, efter ”hvilka uppgifterna skola insamlas och bearbetas, med mera dertill börande, måste ”förutsättas komma till sina väsendtligaste delar att utgå från den Statistiska Cen”tral-byrån, denna alltså redan från början af sin tillvaro måste inträda i en verksamhet, som omfattade det bola och utgjorde vilkoret för målets uppnående”; hvarjemte Kommittéen fästat uppmärksamhet derpå, ”att de liufvudsakliga svå”righeterna af statistiska undersökningar ofta ligga just i planen, anordningen och ”de förberedande arbetena.” Enligt de grunder, soiia sålunda vid sednaste riksdag antogos, bar statistiska tabellkommissionens verksamhet sedermera fortgått, och under den korta tid, som förflutit från det nya embetsverkets inrättande, hafva de vidlyftiga redogörelser öfver befolknings-statistiken blifvit utarbetade, af hvilka Rikets Ständer redan baft tillfälle att taga kännedom. Att om dessa arbetens beskaffenhet afgifva något omdöme tillkommer icke Utskottet; men då motionären ifrågasatt, huruvida värdet af de upplysningar, som deruti meddelas, kunna anses motsvai-a Statens ökade kostnader för detta embetsverk, torde det böra nämnas, att ifrågavarande statistiska redogörelser icke allenast inom landet, så vidt Utskottet kunnat erfara, tillvunnit sig synnerlig uppmärksamhet, utan ock af utländska vetenskapsmän
Men då det nu är lätt begripet att detta icke skett af ondska att skada barnet, utan i hettan, så förstår nog mamsell Erika, som är så klok och belefvad i verlden, att jag kan vara rädd det något ondt rykte kunde bli utspridt. Folket har alltid velat åt mig. Jag behöfver just icke sjelf ge dem något att hacka på.” Erika fann förklaringen temligen sannolik; likväl var det ett och annat, som ännu syntes henne ganska mörkt, och hon tvekade ej att derom uttala sin mening. ”Om förhållandet är som ni säger, Haraldson, hvarföre fortfar ni att skrämma gossen till tystnad, då ingen fara finnes utan för honom sjelf? Och har Anton icke annat att förråda, än att ni under stormen och i sinnesuppbrusning kastade honom ned i plikten, hvad är det då nödigt att aflägsna alla menniskor härifrån?” ”Jag sade det ju nyss; jag fruktar att hans tal kan falla så att det läte som jag med uppsåt vållat olyckan.” ”Detta är ett fullkomligt misstag af er, Haraldson. Ingen skall tänka så ogudaktigt. Gör bara icke någon hemlighet af saken! Och ehuru sent det är, så kalla en läkare, hvilken kan undersöka förhållandet, och låt någon af tjenstfolket ligga härinne att hjelpa oss med vakandet!” ”Ingen doktor botar den sjukdomen. Vår Herre står för lif och död, och han gör som han behagar. Att låta någon ligga härinne, det låter jag bli, ty, som sagdt, jag sköter honom bäst sjelf. Dessutom får jag snart hjelp; jag har i dag fått veta att Birger kommer hem i nästa vecka.” Nu hade Erika icke mera att tillägga. Birgers blotta namn bringade henne till tystnad. Efter ett långt, plågsamt afbrott, hvars orsak lyckligtvis var Haraldson obekant, steg hon upp och yttrade det de nu kunde lemna Anton, emedan hans sömn tycktes vara naturlig. I dörren vände hon sig likväl ännu en gång tillbaka, för att öfvertyga sig det äfven Haraldson gick; och sedan hastade den omsorgsfulla Erika från den stackars sjuklingen till den friska rosen, den lilla Gabriella. Hos vår unga hjeltinna uppenbarade sig den stora modern naturens underbara förmåga att låta den ljufvaste blomma växa af den giftigaste rot.
Deremot har Utskottet ansett sig böra antaga den utaf Herr af Billbergh föreslagne förändring i redactionen, så till vida, att första rubriken under artikeln Bränvin må ändras till: af Säd och Potatoes eller andra Jordfrugter, men att utbyta andra rubriken Frugter mot Trädfrugter har Utskottet funnit så mycket mindre lämpligt, som Bränvin möjligen kan tillverkas äfven af Buskfrugter, och någon förblandning med Jordfrugter ej lärer kunna ega rum, då med blotta ordet frugt ej betecknas Rötter, Rofvor, Potatoes m. fl. Då dessutom tullen är lika för alla slag af Bränvin, kan Utskottet ej finna någon serdeles olägenhet af en förblandning i detta fall vara att befara. Genom tryckfel har inträffat, att i Utskottets förslag något värde icke finnes utfördt. för Bränvin och Sprit af Ris, eller Arrac, hvilket förhållande, ehuruväl icke inom Riks-Stånden anmärkt, Utskottet nu får rätta genom tillstyrkande, att tullvärdet för Arrac af till och med 12 graders styrka må utföras till 2 R:dr och för högre gradtal till 3 R:dr kannan. Cacao: af Daniel Danielsson frän Örebro Län, att tullen å denna vara borde höjas till 8 sk. U.. Då cacao, ehuru visserligen en öfverflödsvara, likväl utgör råämne för en inhemsk fabrication, nemligen chocolad, har Utskottet icke kunnat gå anmärkarens önskan längre till mötes, än att, med frånträdande af förra tillstyrkandet, föreslå införseltullen å Cacao till 5 sk. H, som redan utgör 25 procent af det åsätta tullvärdet. Caffe: af Herr Prosten Ödman, att tullen derå vore lägre hos oss än i något annat land, hvarföre den, utan något missnöje från nationens sida, borde och kunde höjas till 8 sk. per U., derigenom en betydlig tillökning i tullintraden skulle uppkomma; samt att någon smuggling deraf land vägen öfver Norrige icke vöre att befara, då detta land troligen med ifver omfattade tillfället att till samma belopp öka importtullen derå.