Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagredaktionen af år 1117 (Grågåsen). Vattenösning. Utsättning. Tandgåfva. Uppfostran hos modren och borta. Vaket sinne hos barnen. Medborgerliga rättigheter alltsedan tolfte året. Beroende af fadren. Sönerna ärfva. Förmyndaren. De sköta från sitt sextonde år egendomen. Lekar. Giftermålsplaner. Ruts frieri. Bonordmannen. Brudköp. Brölloppet. Följder af fadrens sjelfrådighet öfver dottern. Höskuld och Hallgerd. Hustruns rättigheter. Kärleken. Eyrarúna, husfröja. Hustrun misshandlas. Skiljsmessa. Trälarne; frigifning. Åkerbruk. Husdjur. Obetydlig arbetsfördelning. Vadmalen. Öre vadmal. Fiske och fogelfänge. Hvita björnar. Skallegrim driftig handverkare. Gisle Surssons skeppsbyggeri. Hedin och hans smidesförsäljning. Grågåsens stadgande om kringfarande handverkare. Varubyte. Myntadt och omyntadt silfver. Silfverhundradet och bötesringarna. Slägtbandet. Blodhämnd. Ansvarstalan mot dräpare. Otålighet för smädelser. Förbud mot diktande af visor. Förslagenhet. Lagman Emund hos Olof Skötkonung. Förlikningsformulär. Gästabud, utfärder, thing. Ålderdomen. Dikten om ättestupor. Begrafning. Liket föres ut genom väggen. Likbränning och jordande. Snorre Sturlesons yttrande härom och motsvarande antiqvariska förhållanden. Skeppets användande vid likfärden och begrafningen. Skeppsformiga stensättningar. Totalintrycket af Nordbons lif. Ärlighet. Landsflygt och fredlöshet. Grette Åsmundsson. Gunnar från Lidarända och hans tillämnade färd i landsflygt. SJUNDE KAPITLET. Christendomen Christendomen sen i Norden. Blef tidigare antagen på Island än i Sverige. Irländska Christne på Island vid början af Landnamstiden. Christne landnamsmän. Helge magre «blandad i tron». Egil och Gisle primsignade. Thorvald vidfarne och Biskop Fredrik. Längtan efter något nytt.
Kanslers-Exped. lön under" detta belopp, som jag vågar försäkra att göromålen för dessa Registratorer äro hvarandra ungefärligen motsvarande och visserligen ej ringare för de i Just.KanslersExped. Då nu dessutom den i fia ga v: de tjenstemannen förräl tar en Kanslisttjenst, och derjemte, enligt K. M:s förslag, utan särskildt arfvode skulle sköta aktorstjenst i Kanslirätten, finnas väl tillräckliga skäl för bifall till K. M:s Propos. i denna del. Efter först till bifall å Utsk:s i afs. på ifrågavtde mom. afgifna förslag framställd propos., som besvarades med Nej, beslöt R. o. Ad. att aflömngen för Registratorn i Just.KanslersExped. skulle bestämmas till 3000 Rdr Rmt. Samma punkt, moni. c, och S:le punkten, mom-.n a, b och c. Utsk:s härom afgifne yttranden lades till handlingarne. 8;de punkten, sednare mom. Hr Lilljehöök, Carl Bertild: Såsom af Utsk:s Utlåt, inbemtas, återremitterade R. o. Ad. denna punkt, sedan under discussionen blifvit yrkadt att anslaget skulle få begagnas annorlunda än Utsk. i sitt förra Betänk, tillstyrkt. Jag får anhålla att Utsk:s förra Utlåt, i afs. på denna punkt måtte bifallas. Utskrs i afs. på ifrågav:de mom. afgifna yttrande, blef af R. o. Ad. bifallet. Betänk. N:o i3 (Tredje IlufvudTiteln). 2:dra punkten, förra delen. Hr Björnstjerna, Joh. Magnus: Sedan denna punkt blifvit af PresteSt. återremitterad och R. o. Ad. bestämt aflöningen för de i Utrikes Depart:sExped:nen anställde 4 andre Sekret, till 2000 Rdr, hemställer jag huruvida icke R. o. Ad. skulle finna lämpligt att föreslå PresteSt. att sig med R. o. Ad. förena om en bestämd aflöning af 2000 Rdr för dessa tjenstemän.
JuMliUe-departemenU*!. 1:0 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 27 December 1862, angående de af Rikets Ständer vid 1862 års Riksdag beslutade förändringar och tillägg till Rikets Grundlagar (4.) 1863 den 5 Januari blef denna skrifvelse inför Kongl. Majit i Stats-rådet anmäld och afgjord, med anledning hvaraf svar blifvit Ständerna meddeladt å Rikssalen dels den 20 Januari och dels den 16 November samma år. 2:0 af den 17 Januari 1863 i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning angående giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare (12.) 1863 den 27 Januari i Stats-rådet anmäld och Nådig förordning utfärdad under den 20 i samma månad, då Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga skrifvelse i Plenum Plenorum å Rikssalen aflemnades. 3:o af den 14 Januari 1863, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om antagande af en författning angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsecutiva kraft i fremmande stat (13.) 1863 den 27 Januari i Stats-rådet anmäld och nådig förordning utfärdad under den 20 i samma månad, då Rikets Ständers ifrågavarande underdåniga skrifvelse i Plenum Plenorum å Rikssalen aflemnades. Giftermålsbalken (16.) ') De vid slutet af hvarje rubrik, inom parenthes, utsatte siffertal visa skrifvelsens nummer i Tionde Samlingen af Bihanget till Rikets Ständers protokoll. 1863 den 15 September har Kongl. Majit i Stats-rådet, efter högsta Domstolens hörande, vägrat sanktion å förevarande förslag.
Så vidt jag kan förstå, hafva Utsk:n redan till pröfning uptagit alla motionerna i ämnet och deröfver afgifvit det utlåt., att intet af dem vore antagligt, och vid sådant förhållande samt då Utsk:n sjelfva icke lyckats framställa något antagligt förslag, så vågar jag åtminstone ej hysa den förhoppning, att om blott Betänkit återremitteras, Utsk:n skulle kunna i en hast liksom framtrolla ett fullt lämpligt förslag till ett förändradt ordnande af vägbållnings-skyldigheten. Jag yrkar fortfarande afslag å punkten. Gr. Sparre: Jag hör ej till doras antal, som motsätta sig hvarje försök att lindra de besvär, som hvila på jordbruket, och jag räknar mig icke heller till dem, som äro angripna af den här omtalade moderna sjukdomen eller jernvägs-febern; men jag kan detta oaktadt ej gilla den af Utsk:n hyllade åsigten, att vägarnes underhåll bör bestridas genom uptagande af vägpenningar, en åsigt, till hvars försvar icke någon talare här upträdt, om jag undantager Hr Cederschiöld, som dock endast till en ringa del biträdt ett dylikt förslag. Då jag således har all anledn. att antaga, det pluraliteten af detta Stånd hyser den tanke, att väghållnings - 452 Den 2 Maj. skyldigheter) fortfarande bör vara fästad vid jorden, så torde det vara öfverflödigt att om den ene eller andre principens företräde vidlyftigt orda. Då vi framdeles komma till Utslcns utlåt, öfver Hr von Seths motion, som igenfinnes i slutet af Betänk:t, så kan det vara tid att taga i betraktande de särskildta utvägar, som kunna finnas för beredande af ett bättre ordnande af väghållnings^ skyldigheten, och derest R. o. Ad. då skulle finna en återremiss af denna del af Betänk:t lämplig, skall jag för min de| ej sätta mig deremot. Hvad åter angår det nu ifrågavrde förslaget, så pch då dess olämplighet af ingen bestrides, anser jag att R. o. Ad. ej kan annat än afslå detsamma. Hr Ribbing: Gr.
Men en pension hade de ändå fått och med den lefde de nu så godt sig göra lät. Allt detta berättade hon oss under samtalen utanför vår dörr och tycktes icke alls finna det underligt att det så gått, lika litet som det på minsta vis tycktes förefalla henne förödmjukande att vara dotter till en hustru som aldrig varit gift. Men så äro de moraliska begreppen der nere i södern icke heller så synnerligt utvecklade. Det är ingenting ovanligt alls att se barn af tre, fyra olika mödrar, af hvilka endast en varit gift med den gemensamma fadren, uppfostras tillsammans såsom medlemmar af en och samma familj. Och då man ej är så alltför nogräknad med färgen heller, händer det ofta att fruns i huset barn äro hvita, medan köksans äro mulatter och mellanfärgerna representeras af små halfindianer, hvilkas mödrar under kaffesaisonen kommit ned från bergstrakterna för att arbeta ihop några dollars och oförhappande råkat skaffa haciendadons familj tillökning af en ny nyans. Man drar försorg om sin brokiga afkomma i alla fall och sällan faller det någon hustru in att oppnera sig emot att alla barnen lefva tillsammans under hennes öfveruppsigt. Det är endast främlingen som finner ett sådant hushåll besynnerligt. Landets egna barn fästa sig ej dervid, dertill är det alltför vanligt. Mariquitas fall var nu ett undantag från den allmänna regeln, beroende på att hennes far alls icke varit gift, hvarken med hennes mor eller med någon annan, och så hade hela hans förmögenhet gått öfver till aflägsna slägtingar, hvilka icke ansett sig hafva några skyldigheter mot den illegitima dottern, utan affärdat henne blott med ett magert årsunderhåll. Det var nu en otur som ingen kunde hjelpa, menade Mariquita, och ingalunda någon orsak att vara ängslig. För eller senare skulle hon nog finna någon novio, som vore villig att försätta henne i bättre förhållanden. Längre sträckte sig inte hennes förhoppningar, och sjelffallet tyckte hon det också vara, att hennes öde icke kunde gestalta sig bättre än hennes mors. Någon sorgsenhet ådagalade Mariquita på intet sätt då hon talade om dessa förhållanden.
Jag fir fullt tfcrom öfvertygad, och vet af egen erfarenhet, att man oftast då ännu icke eger egenskaper som erfordras, för att styra val för sig sjelf och andra. Jag får åberopa äfven härvid de anmärkningar, som af Her. rar Leifler och Limnelius blifvit gjorda, och tror att 25 år vore den rättaste tiden , emedan : utom andra skäl, då ock Conscriptions-åren vore förbi : ehuru det är den mechaniska skickligheten som i de flesta fall afgör Handtverkaren» större eller mindre duglighet, finnas dock de ibland dem, hvilka äfven fordra mera insigter ån man vanligen tror, och dessutom böra visst äfven Handtverkare ega skicklighet och stadga uti uppförandet lika soia Handlande (enl. Högiofl. AfJeln. yttrade), om da skola rätt gagna allmänheten och sig sjelfva, samt få den credit de äfven behöfva. Med anledning af 4, 5 och 7 §•§. har Högiofl. Afdeln. gjort ett förslag, sorn upphäfver nödvändigheten både att hafva lärt, och arbetat sorn Gesäll på en verkstad för att blifva Mästare, och det både för inländsk och Utländsk jcxxvr, LtgUtskotesti BetSithnttienl mm, enär han fullgjort skicklighet ulf s!6j3ea„’ Danna föreskrift, oas den blifver gällande, skulla nfan tvifvel leia till stor oordning, och intrång för da redin varande Handtverkare. Författningen klefve oc’c pa så statt dubbel, den Slade skyldigheter för några, sorn dan för andra borttogo, Hvad skulle ock profvet blifva för en sådan person? förmodligen icke mindre, ån nära alk hvad till Handtverket hörde, emedan man kunde hafva latt en del, men derföre icke en annan, som vore för Handtverket lika nödig, och huru blifver då allmänheten dermed belåten? Frågan år nu: att vidtaga åtgärder, som skola bättre än förr, leda tilt ordning, men jag befarar att de föreslagna komma att verka tvärtom.
Edström afsynade och gillade, såsom öfverensstämmande med förslaget; men resultatet kan ännu icke bedömmas, innan dessa vägstycken vinna den sättning, som erfordras och som förhindrades af den för året tillfälliga omständighet, att vägen viii kjäliossningstiden sisllidne vår icke var så af kjäl lossning och väta upplöst, sorn vanligt. Den i sista Femårs-Berälleksen omförmälda, af framlidne Bergsrådet och Riddaren Groen genom testamente gjorda disposition af zjooo R:dr B:ko till en bro öfver det så kallade Mellansundet har blifvit föremål för rättegång, som förhindrat brobyggnadens verkställande. 1,600 R:dr B:ko' häraf äro emedlertid utbekomna och salla på ränta. Förslaget att genom anbringande af en bro öfver Qvicksund, på södra sidan om Nyckelön, sammanbinda denna ö med Södermanland har icke heller kommit till stånd. Handeln med spannmål och landtmannaprodukfer har, i följd af missväxterne i delta Län och mera gynnsamma årsväxter eller en förökad produktion i Slöra Kopparbergs Län samt Bergsoch Bruks-nätingarnes ofördelaktiga konjunkturer, under ifrågavarande qvinqvennium betydligen minskats; men tillförseln ifrån aflägsnare orter sjöledes och ifrån aflägsnare provinser har haft till påföljd, att spannmålspriserne icke stegrats i förhållande till de svaga skördarne inom Länet, hvilket för konsumenter fördelaktiga förhållande varit mindre nyttigt för de spannmåls-pröducenter, som haft ett ringa öfverskott lill afsalu, att använda till utskylder och anilia behof. Gårdf arilla lid e/n har, lill båtnad för Länet, under detta qvinqvennium aflagit, i följd af penningebrist och minskad kredit. Lumpsamlares kringresande har äfven minskats och upphandling af lumpor sker nu mera än förr genom i städerne och orlerne bosatte kommissionärer. 22 §. 4. Politisk Författning. Kammarverk. Under sista qvinqvennium hafva icke några hemman förfallit i ödesmål.
Beträffande bränvinspannors största rymd, har jag i mitt till Hr Gr. o. Landtm, aflemnade förslag icke sagt ett enda ord, emedan jag anser obegränsad frihet böra lemnäs en hvar att öka sin tillverkning så myckel lian behagar. Detta gäller lika om enkel och sammansatt redskap, ty det ena slaget bör icke gynnas mer än det andra. Redan i går uttalade jag under öfverläggningen om de föregide §§:ne, att de stora brännerierna ändock taga öfverhanden genom den fria täflan. I England funnos år 1852 endast 13brännerier men de voro så stora att 3:ne af dem i skatt erlade hvardera 200,000 £ Sterling eller omkring 2,400.000 R:dr Svenskt b:ko. Häraf lärer R. o. Ad. Anna huru Engelsmännen, som i näringsväg äro väl beräknande, ansett förmonligt att drifva så stora bränvinsfabriker som möjligt. Ju större de blifva, ju färre kontrollörer behöfves naturligtvis. En talare har bär omförmält, huru nyttigt det vore, att en stark mening uttalades af R. St. i fråga om bränvinsbränning samt alt den som Presteoch BorgareStin uttryckt måtte biträdas af R. o. Ad. För min del tror jag Utsk:s Betänk, vara sådant, alt om det äfven af tre Stånd bifalles, så varder det likväl, i anseende till de föreslagna åtgärdernas våldsamhet overkställbar! för Konungen. Hvartill tjenar det att uttala en så stark mening, alt hon icke kan verkliggöras? Följden blir att Konungen föranlåtes af nåd befria Svenska folket från de förtryckande åtgärder, som R. St. beslutat. Kan det annat än förringa representationens anseende? Jag vill åtminstone icke hafva deltagit i sådana beslut. D en 27 A pr i 1 f. m. 499 Frih. Åkerhjelm, Carl: Hvad först vidkommer frågan om del föreslagna minimum af 300 k:r, så tror jag att man för att bedöma huruvida denna siffra är lämplig, bör tillse huru många brännerier, som komma att lida mehn af en sålunda bestämd siffra.
Med farhåga att förefalla tröttande, kanske med lika liten framgång, har jag dock vågat anhålla om Riksens Ständers uppmärksamhet på förhållandet, med hopp om bifall till Kongl. Majrts nådiga proposition, såsom icke allenast af högsta billighet, utan äfven af verkligt behof föranledd. Rikets konsistorier hafva, hvart för sig, en enda underlydande ordinarie tjensteman, såsom biträde. I sednare tider har Kongl. Maj:t tillåtit antagande af en extra ordinarie hjelpare endast med rättighet alt tillgodonjuta enkel tjenstårs-beräkning i prestcrlig befordringsväg, samt i lön en årlig kollekt inom församlingarna, vanligen uppgående, äfven i de större rikets stift, till 50 å 60 r:dr. De ärenden, som af konsistorierna be handlas, kunna väl icke i antal och omfång med andra kollegiala afhandlingar fullt jemföras. Men troligen är besväret och ansvaret vid deras vård icke med behörig kännedom och pröfning allmänneligen skärskådadt. Jag utbeder mig få anföra, hvad jag härom inhemtat under en längre tids erfarenhet inom ett stift, som visserligen är folkrikt och vidsträckt, men ändock i dessa afseenden räknar ett och annat af de öfriga framför sig. Den enda ordinarie tjensteman, stifts-styrelsen vid sina tjenstepligter har att till biträde påräkna, är, såsom nyss blifvit nämndt, konsistorii notarie.
Då man således icke mera har kunnat med skäl försvara, att den olika arfsrätten är ett R. o. Ad:s privilegium, så har man retirerat till den sista positionen, och sagt, att den är likväl en Ståndets rättighet och förmån eller frihet, hvarom talas i 114 § Reg.F. Men låtom oss efterse hvad desse friheter, förmåner och rättigheter betyda, som der omtalas. De måste då först och främst någonstädes vara antecknade, såsom en gång verkeligen medgifna. — Jag säger derföre icke, att de nödvändigt skola finnas i den handling, som bär namn af privilegium, ty då vore det en sanning, att de Stånd, som icke äga ett placat med denna benämning att åberopa, skulle gå förlustige det skydd, för sina rättigheter, som 114 § är afsedd att lemna. — Men någorstädes mäste de dock finnas, och om icke annat, åtminstone i den resolution, eller confirmalion, hvarigenom den exclusiva rättigheten vanns eller förvärfvades; ty, mine Hrr, om man till förmåner, rättigheter och friheter finge räkna hvad som icke särskildt någon gång finnes medgifvet, hvart skulle väl detta leda? Jo, derhän, att så snart någon allmän fråga inverkade på något af RiksStåndens intressen, och man vore män att få bibehålla det, hvarom då delibererades, så skulle en majoritet för tillfället, en votering för ögonblicket, först kunna besluta, att delta är en Ståndets förmån, och i och med detsamma draga hvarje fråga, för hvilken majoriteten fann för godt att decretera denna rubrik, under skydd af den 114 § Reg.F., och dermed för evärderlig tid gifva sanction åt brister och oordningar af alla slag. Hvad synes eder, mine Hrr! om en dylik tolkning af våra grundlagar, och likväl är detta ingenting annat än en klar och enkel slutföljd af den grundsats, som här förfäktas, nemi. att R. o. Ad. skulle kunna göra anspråk på rättigheter, utan att visa hvar och när de äro medgifna.
Betänkande, N:o 103, i anledning af väckt motion, dels om utarbetande af ett nytt Apotheks-reglemente, dels om nedsättning af Medicinal-taxan, samt dels om förändrande af gällande stadganden, rörande Apotheks-privilegier; bifölls; och Utlåtanden: N:o 109, i anledning af återremiss af Betänkandet, N:o 58; lades till handlingarne; och N:o 110, i anledning af återremisser af Betänkandet, N:o 28; bifölls. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelser af den 12 dennes: l:o angående den tillökade ordinarie soldatroteringen i riket; och 2:o angående understöd åt Öfverste-löjtnanten J. Z. Dunckers enka, Maria Charlotta Tuderus; äfvensom Kongl. Maj:ts nådiga proposition af samma dag, angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö. Från Hederi'. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö. S. D. Vid skedd föredragning bifölls Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 44, öfver väckta förslag, angående ändrade föreskrifter med afseende å assigneringen på Banken. Prot.-Vtdrag den SI Juni 1851. 335 S, D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande N:o 108, i anledning af väckt motion, dels om utarbetande af ett nytt Apotheksreglemente, dels om nedsättning af Medicinal-taxan, samt'dels om förändrande af gällande stadganden, rörande Apotheks-privilegier: och lät Ståndet bero vid nämnde Utskotts Utlåtande, N:o 110, i anledning af återremisser utaf Betänkandet, N:o 28, i fråga om förän dring i föreskrifterna för fartygs uppmätning. Den 21 Juni. Från Högloft.
Behörige uppgifter sa val om kostnaderne till nödige reparationer å dessa Slott, som i hvad mån desamma kunnat besörjas, äfvensom öfver det ärliga användandet i Öfrigt af anslagssummorna, skola till Stats-Utskottet öfverlemna»; och dä deraf finnes, att all möjlig hushållning m«d de auslagne medlen varit iakttagen, samt att tillökning för framtiden, af behofvet påkallas; så forrnodar Kongl. Maj:t, att Riksens Ständei icke undandraga sig att anslå hvad för dessa vackra Lustslotts vidmagthål landa erfordras. Andra Hufvud-Tiiteln: CivileochLands-Staterne. Sedan sista Riksdag hafva åtskillig© nya utgifter, hörande till denna Hufvud-titiel, blifvit dels af Kongl. Maja besiutne, dels af vederbörande i underdånighet föresiagne. I Proposition om Statsverkets tillst&hd och behof. 791 Till de förra höra; Aflöning och Expenser för en ny Hofrätt öfver Skåne och Blekinge, likmätigt Kongl. Brefvet den 2 November 1819 Tvänne Protocolls-Secreterareoch tvänne Cancelliat-löner vid Kongl. Majtts Justidae-Revision3-Expedition, samt Lön för Secreteraren vid JustitiaCanceliers-Ambetet. Lön för en Häradshöfding i Helsinglands Domsaga, samt nya Löner för tvenne Häradshöfdingar i Westerbotten, enligt Kongl. Brefven den 3 Augusti och 3 December 1819* Arfvoden till Hof-Canceller*-Ämbetets Ombud vid Boktrvckerierne i Riket, efter särskild* Nådiga förordnanden och Kongl. Brefvet af den a a Maji i8»9- Anslag på Sundhets-Collegii Stat af 112 R:d årligen, till underhålls - kostnad för tolf Barnmorske-lär ling ar. Sportel-ersättnit.gtr för åtskilliga tjenstemän inom Kongl. Maj.-ts Cancelli. Ersättning till åtskillig^ tjenstemän i Norrbottens
Och denna penninge-Löntagares allmänna rättighet til Löne-förbättring förstoras äfwen derigenom, at de wid StatsRegleringen 1778 icke singö åtnjuta mer än twä tredjedelar af den inkomst, som 1696 ars Stat dem tillägger, emedan Riksdalern, som i Konung X!:s tid icke gällde mer än Twä Daler Silfwermynt, likwäl äx 1778 beräknades til Tre Daler i samma mynt. Denna sanning, en gäng erkänd, ger genast anledning til följande fraga: "Kan Staten i detta ögonblick upfylla en rättwisa emot sine sä länge wanlottade Ämbetsmän? Ingen Den 3 Juiri. 71 Ingen skulle äga större fägnad än jag, at höra denna fräga beswaras med ordet Ja. Men om Högloft. Utskottet, som nästan mangrant tilkännagifwit sin önskan, at Lönerne för samtelige Rikets Ämbetsmän framdeles ma utgä i spannemäl och sä regleras at Löntagaren äger någorlunda tilräcklig utkomst, för närvarande nödgas stadna wid hoppet, at Liden til denna önskans möjliga realiserande icke mätte wara alltför aflägsen, sä wäckes i en sädan med werkligheten ty wärr öfwerensstämmande casus en annan fräga, nemligen: "Wore det ej bäve orättwist och emot de gamla Ämbetsmännen högst förolämpande, om för nya Ämbeten stadgades Löner, sorn ehuru icke förstora relatift til Ämbetets wigt och anseende, likwäl skulle synas öfwerdrifne jämförelsewis sä länge Staten icke kan göra det mindsta för öfrige penninge-Löntagare? Efter at hafwa betraktat ämnet under sädan synpunkt, har jag förmodat, at Herrar Stats-Räder icke kunde tilläggas större Lön, än den som innehades af de ibland Riksens Räd, som förde presidium i nägot af Collegierne, häldst defte Herrar Riksens Räd, med ofelbart större nödwändighet til kostsam representation, pä en gäng utöfwade göromäl som nu fördelas emellan Stats-Rädet, Justitie-Rädet och Presidenterne.