Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Det var inte Attilas hunner som lägrade sig framför Théâtre Français, snuskiga, vilda, mggiga och råa, det var framtidens riddare, vackre, frie och unge. Visserligen hade de hår — man kan icke födas med peruker — och mångas föll ned i lockar, några buro små mustascher, andra helskägg; sant är, att dessa » tankens 8tråtröfvare » i sin påklädning icke liknade notarier utan att i deras drägt herskade den individuella smaken och en riktig känsla för färg. Emellertid — faktiskt är att de tycktes de förbigående borgame vara ett underligt slägte — ej minst Théophile sjelf, som var ett hufvud högre än de andra, klädd i sin ryktbaraeldröda jacka (han har sjelf skrifvit något härom i » la legende dn gilet rouge ») och hade böljande hår. Denna » romantikens vigda legion » väckte löje och förargelse hos vännerna af det gamla. Man tog sig t o. m. för att kasta gatsmuts och sopor på Hugolaterne, men dessa stodo lugna och säkra på sin sak och läto icke förleda sig till att gengälda lika mot lika, för att ej framkalla tumult och deri-genom kanske föranleda att föreställningen blefve förbjuden. Den unga skaran mötte alltså de handgripliga förolämpningame med tystnadens förakt och stodo der lugna och kallblodiga midt i all sin entusiasm. Ty entusiastiska voro da Deras fanatism för Hugo var lika stor som den Herpanis röfvarband hyste för sin höfding. De visste t ex. att Hugo hade i ett anonymt bref blifvit hotad med döden, om han icke tog sitt smutsiga stycke tillbaka. Ett litet bref från denna tid, som risar de ungas stämning, anföres af Georg Brändes. Det är från målaren Charlet till Victor Hugo: Fyra af mina janitscharer erbjuda mig sina armar, jag lägger dem för Edra fotter och ber Er om fyra platser tills i afton, om det ej är för tient. Jag svarar för mitt folk. Det fir karlar som skulle vara färdiga att skära hufvudet af gubbarna bara för att komma &amp; t perukerna.
Också kunna de förstås: ty allt, hvad man af sköna snilleverk fattar i begreppet, är just hvad i dem är motsvarighet till dessa lagar. Väl är det mesta deraf, ändock, i och för känslan. Men denna, när hon är djup och sund, sträfvar sjelf att utveckla sig till klara föreställningar om sin njutnings föremål och källa. Härvid kan man, tvifvelsutan, i en viss mening vara befogad att ropa: Begrip ej för tydligt Skönheten! Sådant vill då säga: förlora dig ej för mycket i delarne, klyf ej för mycket – så att Skönhetens Hela för dig försvinner och du endast behåller dess stoft, de små, trånga, svaga själars allt. Dessa göra ju så med Sanningen: de se den aldrig hel! Men i slikt fall är begripandet ett ofullkomligt. Det fullkomliga begreppet fattar på en gång Skönhetens hela och dess delar. Och då kan med fullaste skäl sägas, att ju tydligare, klarare, lifligare mitt begrepp är om delarne och det hela, desto större är min förtjusning. De små förstånden klyfva, skingra; de stora förstånden förena. – I det nu sagda ligger, på samma gång, grundtanken af och försvaret för all äkta Konstlära. Denna består ej blott och bart af Theori. Sedan hon framställt Theoriens principer, åligger henne ännu att visa, huru dessa skola användas i Kritik. Kritiken är theorien använd –såsom pröfvande urskillning; är den skådande betraktelsen (θεωρια) tillämpad såsom dömmande. Och emedan de lagar, som gifvas dels emot Snillets oordningar, dels emot dess misshandlingar genom härmning och annat oförstånd, endast kunna gifvas af Snillets egna krafter: så följer, att den enda domsrätt inom Snillets verld är deras; vid hvarje tillfälle, då njutningen af ett Skönt, eller onöjet af ett Oskönt, vill yttra sig såsom Omdöme. Hvilket, när det framträder med afsigt att vara offentligt skipad rättvisa, heter Granskning. Göra rättvisa! är gudomligt: det är egenskap af en hög menniska; det är ock första lockande villkoret för hvarje uppstigande Snille och Förtjenst. Afunden är låga själars förträfflighet; är vanmaktens styrka.
Uplästes och kades pä bordet ett ifrån Stats» Utflottet inkonmiit betänkande af den 2?ide Julii i anledning af Kongl. Majus nädiga ffrifwelse angående Handlanden Ltsbecks underdäniga ansökning i afseende pä liqviden för det förskott han sätt upbära ä en är 1808 älagen Vränwins left Derants; yttrandes sig Staks-Utffottet hafwa funnit detta mäl as den beskaffenhet, att annan ätgärd derwid af Riksens Ständer icke lärer kunna widtagas, an att till Kongl. MajitI underdänighet öfwer» lemna, att efter fig företeende omständigheter och såsom Kongl. Maj-.t i Räder godksinner, Herr Ltabecks ansökning med flut afhjelpa. Uplästes eli ifrän Stats-Utffoklet inkommit betän - Den i Augusti429 tzekänkande, af den 29 IM i anledning af Kongs,' Majus Nädiga ffrifwelse den 15 Julli iZi-, an. gäende f. d. Kongl. Famillens underhallssumma m. m. I afseende pä hwad Kongl. Maj:l i näder framställt, rörande betalningssättet Utaf den f. d. Kongl. Famillicn ullagde statssumma och särdeles den deruti begrepne räntan, hade Utskottet wid anstalt votering stadnat i följande arne alternatifver, nemligen: antingen: Akt räntan pä f. d. Kongl. Famillens enskildta Egendom 36,168 Riksdaler 34 si. 6 runst. hädanefter mä uibetalas i Hamburger Banco beräknadt till 52 si. per Riksdaler Hamburger Banco, likwäl med afdrag utaf Cours förhöjningen 4 si. pä Riksdahlern för denne summa uppå de 20,497 R:dr 45 si6 runst., för detta Drottningen och förra Kongl. Barnen desiutom såsom en tillökning äga att upbära och hwaraf återstoden i Swensk! Banco bör henne godtgöras. eller ock:
Men om deductionen skulle vara bestående för detta ändamål, så borde den äfven vara riktig och fullständig inom sig sjelf. Nu ber jag fä fästa uppmärksamheten derpå, att då den värde motionären säger, att på landet 'älfver Adeln fastigheter olika mot PresleSt., och lösören olika både mot detta Stånd och till någon del emot BorgareSt., så har han möjligen utan afsigt glömt tillägga hvad som måste åberopas på andra sidan, nemi. att i stad ärfver Adelsman fastighet alldeles lika med Borgare, och på landet Borgare lika med Adelsman, äfvensom Bonde, om han har lösegendom i stad, ärfves alldeles lika med frälseman. Detta tillägg visar klarligen, kanske bättre än något annat, att arfsrätten tillhörer dennu allmänt gällande lagen, och icke är något Stånds rätt, utan bes tämme olika efter de olika orter, inom hvilka det som skall ärfvas, är beläget. Det är endast i fråga om testamentsrätt för fastighet i stad, som ett särskildt förhållande äger rum för frälseman; och om det finnes intaget ej b,lott i allmänna lagen, utan också i Ståndets särskilda privilegier, så lärer det icke falla någod in att bestrida detta stadgande dess privilegiinatur. Man har åberopat 13 § af PresleShs privilegier som ett bevis för det förmenandet, att arfsrätten är en ståndssak och tillhör privilegierna; men jag använder här samma motskäl, som nyss, nemi. att om ett sådant särskildt undantag tinnes i Den 8 Februari f. m. 191 previlegier stadgadt för PresteSt., så skall det visserligen gälla, men icke eljest. Gr. Lagerbjelke har uppläst en utförlig historisk afhandling, för att utur äldre källor härleda beviset för R. o. Ad:s privilegiirätt i arfsfrågan. Jag tager mig friheten i anledn. deraf blott erinra, alt alla sådane lagar och förmenta privilegier, som äro äldre än den lag och de privilegier, som nu gälla, betyda ingenting, då de genom de nu gällande stadgandena blifvit ändrade eller upphäfde.
Ex. det af Hr von Hartmansdorff afgifna sålydande förslag till redaction af mom. a): ”att af hvar mantalsoch skattskrifven person skall, till folkundervisningens befrämjande, inom hvarje församling utgöras en årlig afgift af 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna”. Hr von Troil, Sam. Gustaf: Jag har endast begärt ordet i anlcdn. af Hr Bildts framställning. Dä betänk, är af 3 Stånd bifallet, skulle jag icke tro, att det särdeles lönar mödan att tvista om afslag å en punkt deruti. Dessutom finnér jag skäl vara, att såväl värfvade som indelta arméen bidraga till folkundervisningen, som för deras barn är af lika mycken angelägenhet, som för öfriga samhällsmedlemmar. Gr. Den 19 April f. m. 609 Gr. Cronhjelm: Beviltn.förordn. innefattar visserligen, att gemenskapen vid armeen och flottan äro för sina personer befriade från skyddsafgiften; men först och främst får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt denna fråga icke är, såsom en värd talare yttrat, af bevillnings natur, emedan betänk, uttryckligen innehåller, att endast i den mån, som skyddsafgiften blifver nedsatt, så åtaga sig Ständerna denna nya beskattning, hvilken således icke kan anses såsom en bevillningsfråga, utan såsom en statsregleringsfråga. Hvad vidare beträffar frågan om denna afgifts utgående af manskapet vid armeen, så är åtminstone min erfarenhet den, att detta manskap är, om icke bättre, åtminstone fullt ut lika väl burget, som de mindre bofasta jordägarne, och att det således kan anses billigt, alt detta manskap deltager i kostnaden för sina barns undervisning. Det är visserligen sant, att. det värfvade manskapet icke är särdeles väl allönadt; men i detta fall kan också afkortning erhållas, såsom i all beskattning, der tillgång icke finnes. Hr Bildt: Då jag finnér, att mitt förslag icke vinner något understöd, utan motsägelse från andra militärer, så afstår jag från mitt yrkande. Ofverläggningen ansågs nu vara fulländad, hvarefter II.
Det är äfven anmärkt, att jag icke gjort behörigt afseende derpå, att, enligt KrigsCommitéeos tillkännagtfvande, tvångsmedel icke fmgo användas till fordringarnes indrifvande. Genom KrigsExpeditionen har något förbud i detta afseende icke blifvit utfärdadt j tvärtom har KonglMajd, vid de flere tillfällen, då de blorrska Pebitorerne erhållit föriängning på terminen för sin skulds afbetalning, alltid förOnnat dem denna förmon, med villkor att fullkomlig säkerhet ställdes för beloppet af Krasao§ lordraa, hvaraf foijer, att dea3 som icke Dejs 27 Maji, 473 kunde anskaffa en sådan säkerhet, borde genom tvångsmedel tillhållas, att sitt skuld afbörda Mott äfven i händelse tvångsmedel icke fåit användas, anser jag mycket orätt, att j betalning hafva emottaga en annan myntsort, än den, hvarå contracterne lydde, när 1 sådant fall Kronans Ombud utan ansvar kunde afbida den tid, då betalning i Rik^Banksdaier utbekomm s Såsom redan är anfort, kunde detta ärende v'd fö» sta föredragningen icke anses annorlunda , än såsom ett administrerande Verks förfrågan, huru med de insände Discont-representaiiverne borie för hållas, och ali anledning var, att täh-Cbmmissarien Sundell inför KrigsCommitéen uppgifvit, och Comnritéen i underdånighet anmält alla de skal hun till sitt urskuldande kunde andraga; men sedan Kongl. Maj:t tagit dess Nådiga beslut, och detsamma blifvit Sundell tungjord!, har han i underdånighet anhållit om befrielse från den honom ålagde ansvars skyldighet, och dervid uppgifvit ;.åiane omständigheter och åtgärder at andre personer, som icke af honom förut blifvit an mäld te. Öfver denna underdåniga ansökning,samt KrigsCommitéens i anledning deraf afgifne yttrande, har Hans Majit i Nåder funnit godt infordra JustitiaeCancellerens underdåniga utlåtande, och häraf toide tydligen ådagaläggas, att så snart FältCommissarien
När nu så är förhållandet, anser jag, att R. o. Ad. äfvensom de öfriga Stånden böra välja Hemb Utsk. så, att det blir ett sannt uttryck af majoritetens inom representationen åsigter, hvilket icke kan ske, om valet öfverlemnas till de vid Riksdagens början utsedde Elektorer, som blifvit utsedde för helt annat ändamål, utan att vid val af ledamöter till Hemb Utsk. representera R. o. Ad:s majoritet för tillfället. Grundlagen säger ju, att val af Fullmäktige i Banken och Riksg:sKont., af ledamöter i Opinions-nämnden och i Komitén för Tryckfrihetens vård, skola ske af R. o. Ad. samfäldt in pleno, för att utgöra ett uttryck af Ståndets åsigter för tillfället; hvarföre skall icke Hemb Utsk. då kunna väljas på samma sätt, hvilket Utsk. under vissa förhållanden är af särdeles stor vigt. Den 20 D ecember. På grund af alla dessa skäl önskar jag bifall till min motion, och att Riddarh.Utsk. mätte updragas att i enlighet dermed inkomma med förslag till ändring i Riksd.Ordn:n. Frih. Cederström, Rudolf: I motsats till siste talaren anhåller jag om bifall till Utsk:s Betänk. Jag tror att Hr Brakel kunnat bespara sig sin afgifna deduktion i fråga om lagligheten af hans motion, ty hade den varit stridande emot grundlagens bokstafliga lydelse, hade den säkerligen icke blifvit remitterad till LJtsk. En annan sak är, på sätt Utsk. äfven anmärkt, huruvida motionen är öfverensstämmande med grundlagens rätta mening och anda. För min del tror jag att Utsk:s åsigt i detta afseende är fullkomligen välgrundadt; jag stärkes i denna min öfvertygelse desto mera, då jag rådfrågar icke blott den g, Hr Brakel åberopat, utan jemväl Reg.Fms 53 och 54 §§. I 53 § säges, »att R. St:r välje de Utskott, hvilka i nämnde § äro upräknade, och i påföljande §, ang:de Hemligt Utskott heter det: »utvälja R.
Äfvensom Utskottet, fullkomligen öfverlygadt, att hvarje inskränkning uti den fria Silfverutvexlingen, efter det Bankens skyldighet alt sina förbindelser med Silfver inlösa å nyo vidtagit, skulle, genom dess ofördelakliga inverkan på opinionen om Bankens vexlingsförmåga, snarare skada än gagna, icke linner anledning biträda det af en annan Ledamot framställda förslag, att genom någre Lagstadgan den söka förekomma Silfvennyntets användande i Krönouphörd samt vid inoch utbetalningar från Statsverket med flere Allmänna Imättningar. Och har Utskottet ej heller funnit någre så beskaffade anmärkningar vara framställde emot de af Utskottet uppgjorde beräkningar af reela fondens förhållande till Sedelstocken, som kunna rubba Utskottets förut yttrade öfvertygelse, att Banken nu är i sådan ställning, att den samma kan till utvexling rff Silfver öppnas. Vidkommande slutligen sjelfva tidpunkten för Silfverutvexlingens begynnande, så, enär dels den äf Utskottet yttrade åsigt om angelägenheten deraf, att
I sammanhang med detta ärende hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft en hos Rikets Ständer gjord framställning, att ett statsbidrag af 2,000 R:dr måtte beviljas för inrättande och underhållande af en Landtbruksskola i Jemtland, hvarest behofvet synnerligen påkallade en dylik läroanstalt, emedan provinsens aflägsenhet af 50 å 70 mil från de orter, der landtbruksskolor funnes, förbjöde detta läns allmoge att besöka dessa, för jordbruket gagneliga inrättningar, i följd hvaraf nämnde allmoge vore inskränkt till kännedomen af det inom orten från ålder vanliga jordbruk, som, med få undantag, befunne sig på en mindre fördelaktig ståndpunkt; och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad sålunda förekommit, beviljat ett årligt anslag af 2,000 R:dr, att ställas till E. K. M:ts nådiga disposition för inrättande af en landtbruksskola i Jemtland, om lämplig lägenhet dertill upplåtes, och i hvilken skola bör meddelas undervisning till frambringande af de jordalster, som klimat och jordmån i denna egendomliga trakt medgifva; kunnande ifrågavarande anslag för den händelse någon tjenlig lägenhet i Jemtland ej blifver tillgänglig, af E. K. M:t användas till en landtbruksskola i något annat af de nordliga länen. 9:o. Som Rikets Ständers Revisorer böra lemnäs tillfälle att granska användandet af de till Undervisningsanstalterna för Jordbruk och Landlmannanäringar beviljade anslag, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det täcktes E. Ii. M:t till vederbörande meddela nådig befallning, att räkenskaperna öfver landtbruksinstitutet vid Ultuna, äfvensom de af direktionerne för öfriga landtbruksskolor afgifvande årliga berättelser varda till Rikets Ständers Revisorer öfverlemnade. b) Befrämjandet i allmänhet af jordbruk och näringar. 10:o. Med fäsladt afseende å Svenska Trädgårdsföreningens nyttiga verksamhet har E. K. M:t behagat föreslå, att för den tid, hvarunder den vid inne - Exp editt ansUt sko t te ts Förslag till tind.
Huru skulle det tillgå, om christna och judebarn gemensamt deltagit i något ofog, hvarför de borde tillrättavisas, och läraren behöfde för barnen framställa Frälsaren såsom förebild af försonlighet, sjelfförsakelse, m. fl. dygder, men då icke skulle kunna vända sig med sina förmaningar till alla barnen, utan blott till de christna? Hvarmed skulle läraren tilltala judebarnen? Det hörer icke till den christn© skollärarens skyldighet att känna det Mosaiska religionssystemet; honom åligger icke, äfven om han kunde det, att B Den 10 M a j f. m. 397 utföra en Rabbis varf. Skulle då judebarnen blifva utan annan varning, än aga, eller skulle läraren åberopa inoralsystemer, sorn barnen ej kunna känna eller förstå? Dessutom bör man komma ihåg, att skolan icke kan umbära föräldrars bistånd. En lärare kan icke komma långt med barnets moraliska bildning i skolan, om hans bemödanden icke understödjas hemma i föräldrahuset. Särdeles i de stora städerna, hvarest sedeförderfvet är störst och der Judarna vistas, är föräldravården mest nödig. Der bör således nödvändigheten att sälta sina harn i en sådan skola, hvarest religionsundervisningen öfverensstämmer med den, som barnet hemma åtnjuter, vara störst. Man kan väl säga, att förhållandet möjligen icke blefve bättre, äfven om judeföräldrarna, innan barnen inträdde i skolan, tilläte dem uppfostras i Christna läran, men likväl icke kunde deri lemna något biträde. Del är klart, att någon brist härutinnan mäste judebarnen vidkännas; men det synes ock kunna antagas, att den Jude, som beslutat låta sina barn uppfostras i en an nan lära än den, han sjelf bekänner, ej kan vara så samvetslös, att han ju icke skulle lemna barnet ostördt i de religionsbegrepp, det i skolan inhemtar. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag skyndar att förklara, det jag från början till slut hyser motsätta åsigter med dem, hvilka den siste talaren nu yttrat.
På åtskilliga ställen mellan Stockholm och Södertelge samt äfven söder om sistnämnde stad påbörjas sådane arbeten, som erfordra en längre tid för deras fullbordande, såsom vidlyftigare bergsprängningar och jordarbeten, broar och viadukter m. m. 830,000 Vi J Götheborg fortsättes arbetet å bangården och dess byggnader 210,000 Från Götheborg öfver södra gränsen af Skaraborgs län fortsättes Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 26. 23 Antal Kostnad, beräknad mil. i R:dr Riksmynt. sättes det å denna bana redan påbörjade arbetet förbi Falköping och Sköfde mot Götha kanal 2,750,000 Södra stambanan: Å linien emellan Falköping och Jönkö- ping samt några mil söder ut från sistnämnde stad på- börjas och grundläggas sådane byggnader, som fordra en längre tid för deras fulländning 750,000 Arbetet å bangårdarne i Malmö och Lund fortsättes —. 180,000 Jernvägslinien från Lund till Håstad, 2/a mil, fullbordas för lokomotiv 110,000 Förberedande åtgärder vidtagas och svårare arbeten påbörjas å linien norr ut emellan Lund och Finjasjön i Christianstads län 1,255,000 Summa för 1857 års arbeten — 8,155,000 om härifrån afdrages den behållning, som anses vid 1857 års ingång förefinnas 400,000 erfordras såsom ytterligare anslag blott 7,755,000 Öfverste Ericson anmärker härvid, att om det i ofvanstående plan upptagna arbete skall under loppet af år 1857 kunna utföras, måste åtskilliga förberedelser redan under innevarande vinter vidtagas, såsom anskaffande af sten, virke, verktyg m. m. samt uppförande af byggnader för arbelarne, hvadan han anser nödvändigt att af årsanslaget må utgå redan under l:sta qvartalet 1,500,000 R:dr och under det 2:dra qvartalet 2,300,000 R:dr. För nästa Statsreglering s-period eller åren 1858— 1860. Antal mil Kostnad, beräknad j R:dr Riksmynt.
M:s propos. om förändrad beräkning af saltpeterhjelpen, hvarigenom en minskning i den ordinarie räntan skulle upsla af 31,779 r:dr. Betänk. ang:de denna propos. är visserligen nu inkommet, men har icke inom Ståndet förevarit, och följaktligen är något beslut derom ännu icke fattadt. Vidare hafva några motionärer yrkat uphörandet eller afskaffandet af hemmantalsräntan. Jag vill hoppas och tager för afgjordt att deras afsigt icke kan vinnas, men deras förslag hade dock bordt pröfvas, innan hemmantalsräntan kunde uptagas såsom tillgång. Slutligen har Hr Waern fästat upmärksamheten deruppå att som grundlagarne icke gifva någon anledn. eller rättighet att i dessa frågor fatta villkorliga beslut, följden måste blifva, att, om RiksStm sednare skulle, i afseende på dess betydelse eller i någon dermed sammanhängande fråga stadna i olika beslut, tvekan, om votering i förstärkt Utsk. skall ega rum eller ej, troligen upstår och, om sådan votering af tvenne Stånd äskas och af tvenne Stånd nekas, måste föranleda den split och oenighet emellan RiksStm, som så gerna vill inrota sig. För att förekomma detta, och för att få de andra frågorna utredda, instämmer jag med den värde reservanten i den åsigt att SlatsUtsk. bör åläggas att skyndsamt inkomma med fullständiga utlåtm öfver alla de till Utsk. remitterade frågor, hvilka åsyfta förändring uti beräkningen af Statsinkomsterna, eller deruppå kunna inverka och alt intilldess sådant skett, upskjuta hvarje fastställande af beloppen utaf de trenne titlar, i afseende på hvilka sådane förändringar väl blifvit ifrågasatte, men ännu ej af Utsk. lill sin ändamålsenlighet utredda, och i sådant afseende önskar jag återremiss af detta första förslag af betänk. Frill. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke instämma med Frih.
Sedan urminnes tider h a r d e t väl också varit e t t erkändt faktum, a t t d e t är p å dessa faktorer en h u s m o r i ett vanligt borgerligt familjehem bygger hemtrefnaden. Lika erkändt är väl också, att om h o n än vore ett snille i sitt fack, skulle h e n n e s bemödanden för d e n n a trefnad vara förgäfves, om icke öfriga familjemedlemmar m e d häusynsfullhet och älskvärdhet bidroge till densamma. Nu blir m a n af Stade underrättad om. att det är ett stort felgrepp af en inackorderingsvärdinna att bygga sitt h e m p å dessa grunder, Hon skall verkligen bokstafligen dem förutan k u n n a framtrolla något, som Stade h a r svårt a t t specificera, m e n i alla fall kallas hemtrefnad. Och icke nog med a t t h o n skall p å ensam h a n d både skapa och underhålla denna artificiella hemtrefnad, hon skall också salubjuda den, och ä n n u mera h o n skall äfven välja köpare af densamma. 1898 För a t t n u i första r u m m e t tänka p å de lefvande varelserna, undrar jag, h u r u många som under sagda procedur bli grundligt förkylda — man k a n förstås ej hålla till m e d detta » afblötningsarbete » i något r u m eller i ett trångt kök, u t a n naturligtvis måste m a n stå på e n dragig veranda eller liknande plats. Hvad så de döda föremålen, fönsterna, beträffar, kommer deras trävirke alltid a t t draga åt sig större eller mindre vattenmängd, som sedan aflämnas i form af — i m m a mellan fönsterna. Vill man ha klara rutor, borde m a n alltså laga att trävirket p å innanfönsterna vore rengjordt s å tidigt, a t t detsamma k u n d e h i n n a bli väl torrt, innan den tid kommer att fönsterna måste sättas in. Nu äro handtverkare i allmänhet e t t föga ordhålligt släkte, d e t medges, m e n det h i n d r a r icke, att de hafva ett visst praktiskt förstånd.