Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla de, som hafva insett möjligheten af att utgå från den allmänna valprincipen utan modificationer, hafva derför yrkat, dels stånds-, dels classval, hvilken sednare mening jag äfven delar. Gr. Ankarsvärd deremot har i sitt förslag följt en annan princip, den nemi. af den högre och lägre förmögenheten. Ett besynnerligt rapprochement kan göras i detta afseende, nemi. att absolutismens mäktiga kämpe i Frankrike, Vilde, har infört samma princip, som frihetens väldiga kämpe vill införa hos oss. Hvad den öfre kammarens sammansättning beträffar, gillar jag väl, att Konungen bör äga rätt att utse en del af 100 Den 11 Mars f. m. dess medlemmar, — huruvida hälften kan vara lagom, del lemnar jag derhän; men föröfrigt mäste jag underkänna Gr. Ankarsvärds förslag för sammansättningen af denna kammare, som icke skulle blifva annat än ett uttryck af den nedre kammarens majoritet, och sålunda sakna den återhållande kraft, som fordras af en sådan kammare. Men jag kommer nu till den hufvudsakligaste orättvisan i detta förslag, den nemi. att det skulle tillintetgöra Adelns urgamla rätt att utgöra en sjelfskrifven valcorporation. Denna orättvisa är så mycket större, som man scr huruledes de an dra Stånden icke vilja göra några consessioner. Man scr hurusom det Hederv. BondeSl., som nu har valrätt för hvarje hemmansdel till blott J af representationen, dess egen kammare, nu yrkar samma rättighet till hälften af den nya representationen, vill säga till nedre kammaren deraf, hvaremot R. o. Ad. och PresteSt. hvilkas rättigheter äro lika gamla om icke äldre än BondeSt:s, skulle förlora en stor delaf sitt nuvarande inflytande. Man ser äfven hvad mening BorgareSt. måste hafva med den allmänna valrätten, när detta Stånd för några dagar sedan med en enda rösts majoritet biföll att nuvarande valprincip inom Stockholms stads borgerskap skulle upphäfvas; huruledes har detta Stånd icke nyligen gått tillväga vid behandlingen af lolagsfrågan?
Den sorn bifaller Ridd.Utsk:s mern., i anledn. af återremiss, i fråga om villkoren för emottagandet af von Liewenska donationen, voterar ia 5 den det ej vill, voterar nej; Yinner nej, beslutar R. o. Ad., alt den af Frih. von Liewen gitna donation må af Ridd.directm emottagas och på mest förmånliga sätt, som kan ske, förrättas, samt att af den inbragta räntan å de i 4 punkten af testamentet omtalade 20,000 r:dr utdelas io pensioner å högst ioo r:dr b:co hvardera; men såvida ej så högt räntebelopp kan erhållas, att pensionerna, då de nödiga förvaltningskostnaderna äro afdragna. lill denna summa kunna utgå, må de minskas till del belopp, som blifver nödigt, men antalet io bibehållas. Frih. Cederström, Jacob: Då ifrågavarande propos. kommer att involvera beslut om tillämpning af testamentet, skiljande sig ifrån hvad testamentet bestämt, och något sådant icke kan af någon annan än Konungen afgöras, får jag förklara, alt jag icke kan deltaga i voteringen. Den upplästa voterls-proposln blef derefter af R. o. Ad. godkänd. Hr Blomstedt, Christian, Jacob: På samma grunder, sorn Frih. Cederström anfört, får äfven jag anmäla, att jag icke deltager i denna votering. Efter den derefter företagna voteringens slut, befunnos vösterne bafva utfallit, som följer: Ja — ig. Nej — 16. Hr Munck af Rosenschöld reserverade sig emot det fattade beslutet, och anhöll derjemte att få uppläsa en reservation i anledn. af Coust.Utsk:s i dag af R. o. Ad. godkända mern. N:o rar. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste derefter följande: »34 D c ii 9 Juni. DS jag afgaf dessa uti nu afgjorda Const.Utskts meni.
Där äro flere knutar på tråden, än nådig fröken tror. Säg inte det! Man talar svenska och lägger så därtill alle, ille eller uxen. Det är alldeles som gubbens latin: spänn du hästibus för kärribus och kör till Skaribus! Jag är tacksam för de högvördige prelaternes dedikation, men aldrig har jag anat, att jag utfört ett sådant storverk. Det var annat med Åbo akademi: då läste jag redan latin. Ett äreminne är det dock för min tid, att Finland har fått Guds ord på sitt tungomål. Hörnstenen, Hagar, hörnstenen, på hvilket allt skall uppbyggas. Min Gud, desse katolske prelater och påfvar, som förmena lekmän att läsa bibeln, huru ömkansvärdt dumt! Och de skämmas inte att kalla sig kristne! De två läserskorna stafvade sig ihärdigt fram blad efter blad i den nya boken, med tillhjälp af den lika lydande svenska, tyska och latinska texten. Det var ett mödosamt, men lockande arbete. Till sin stora förvåning märkte Kristina, att all hennes kännedom af de klassiska och moderna språkens grammatik här kom till korta. Hon befann sig i en okänd sagovärld, olik alla andra och vid hvarje steg erbjudande nya under. Detta språk, så förvånande rikt på böjningar, kunde endast jämföras med grekiskan och öfverträffade denna i den smidighet, hvarmed det smög sig som ett genomskinligt flor kring alla tankens och känslans fina nyanser. Endast tonfallet förekom den unga drottningen barbariskt. Kix, kax, kux, nej, då föredrager jag min svenska malmklang. Vi ha ingen drottning och intet hof i Finland, anmärkte Hagar. En höjning på axlarna. Förrän jag inspärras i Åbo hus, lären I intet detta få ... Såframt ej en rysk storfurste tager sig det oråd för att hoppa jämfota öfver Systerbäck. Låt oss se huru de lärde bibelherrarne öfversätta doxa på finska. Kunnia, ära, svarade Hagar. Riktigt. Den finska Sara måste förgyllas som andra Saror ... Vet du väl fortfor Kristina, som härvid kom att tänka på Saras efterkommande vet du väl, att den vandrande juden är i Stockholm? Jag såg honom hos hans nåd presidenten Kurck.
Ty i Gen. 3, 14 står, att menniskan skall hugga efter ormens hufvud och han hugga efter menniskans häl. (Den i romersk-katolska kyrkan brukade latinska öfversättningen har förfalskat samma ställe derhän, att det är qvinnan, och icke qvinnans säd, som der „söndertrampar“ ormhufvudet. [„Ipsa conteret caput tuum,“ Versio Vulg.], detta naturligtvis för att få stället att hänsyfta på jungfru Maria.) Hvad beträffar Es. 7, 14, läser man i vår svenska bibel: „En jungfru är hafvandes“ etc., ehuru i grundtexten står „Jungfrun [העלמה] skall varda hafvande etc. Oriktigheten har för konseqvensens skull blifvit vidhållen äfven i Math. 1, 23, ehuru der står i grundtexten ή παρϑενος. Om mordet på Karl XII OM MORDET PÅ KARL XII HISTORISK OCH JURIDISK UNDERSÖKNING AF ¯O. J. HULTGREN¯ FIL. D:R, J. U. K., VICE HÄRADSHÖFDING. Illustration STOCKHOLM A.-B. SVANBÄCKS BOKTRYCKERIS FÖRLAG Illustration STOCKHOLM ¯A.-B. SVANBÄCKS BOKTRYCKERI¯ Illustration Illustration Ehuru flera skarpsinniga forskare uttalat den åsigt, att Karl den tolfte föll för en lönnmördares kula, har likväl allmänna omdömet allt sedan den danske historieforskaren C. Paludan Müller år 1846 i en i Köpenhamn utgifven historisk tidskrift sökte bevisa, att Karl den tolfte icke föll »ved Snigmord», lutat åt den meningen, att konungen föll för en fientlig kula, afskjuten från fästningen Fredrikssten. Men vid den undersökning af utmärkta vetenskapsmän, som den 31 augusti 1859 företogs å Karl den tolftes lik, kommo omständigheter i dagen, hvilka påkalla en granskning af Paludan Müllers skrift, som år 1847 utkom i svensk öfversättning med titel: »Carl XII:s död af C. Paludan
Strandberg har redan tidigt förlorat formkgan at.t vara originell i idén; all hans formtalang, all hans genialiska miniatyrmiiining kan icke öfverskyla bristen p&amp; verklig hanförelse, den ideela hanförclse, som han en gang i ungdomens var kande SA glödande, Beppo-Sommelius är en titan, som allt för ofta kampar mot vaderkvarnar och Saulsanden i sin egen barm för att vara annat an ett skaldefragment. Begge dessa ofullbordade fragment, utkast till nagot, som aldrig blef hvad det skulle blifva, begge &amp; ro de inpassade i en verklighet, som ej längre kan inspirera dem och egentligen icke rör dem p&amp; nAgot djupare sätt. Men Braun deremot lefver i verkligheten, kämpar med den, lider och fröjdas i en verklighetens vsrld, som han gisslar eller ler At och derför verkar han helt annorlunda kraftigt p&amp;. oss. Nybom a r s&amp; enkel, ett shdant skaldebarn att han blott behöfver nedstiga fr&amp;n sina himmelsfärder och sina Niagarautflykter och lita, sina tArar flyta vid en graf - för att hans shng skall blifvtl icke blott oefterharmlig för andra utan ock - för honom sjalf, men det var icke ofta han ville följa niigon s8dan verklighetens maning eller ikläds s i g den ansprilkslösa rollen att dikta efter naturen. Vi syfta naturligtvis. p&amp; den harliga grafshg, han egnade prins Gustafs minne, en sang, som i kanslans djup och uttryckets höga iirlighet star oupphunnen i var iiteratur, som dock på, det elegiska omrhdet har att uppvisa en Angelikadikt shsom medtaflare. För förf: star skandivavismen som ett verkst&amp;llbart ideal, som en ghng i tidens fullbordan skall framtrada med nya krafter. Vi förstii e j egentligen p&amp; hvad satt, ty förf. förklarar sig icke nitrmare harom. Det a r nog, att hon tror derpi, och vi vilja icke tvista derom.
Ungdomen skall infinna sig på klockslaget, rena, snygga och hyfsade, utan yppighet i kläder och putsning och stilla intaga sitt rum. Gäller även lärare. All skada på fönster, böcker, kartor, glober eller andra undervisningsmedel både inomhus som utomhus skall av eleven ersättas. Allt ritande, skärande eller skadegörelse på väggar, bord, bänkar m m är vid aga förbjuden. Om ingen kan bindas vid skadegörelsen, tages ersättningen från klassens premiepengar. Det är tillåtet att under ferietiden arbeta för sitt uppehälle. Skulle någon under studietiden bli sjuk, kan han få visst understöd av verkets kassa och om han dör ombesörjer rektor att han får fri begravning. Rektor skall noga tillse, att eleverna åtnjuter tillständiga friheter, förmåner och rättigheter. Om lärarnas vid skolor och gymnasier lön och befordran, samt ungdomens understöd m m. Lärares lön och förmåner grundar sig på 1652 års förordningar, med tillägg som tid, tillfälle och lägenhet medgiver till uppmuntran för dem i deras trägna och mödosamma arbete. Därför räknas nu deras tjänsteår för det dubbla, så att de snabbare kan uppnå befordran. Efter 10-12 år må de innan de blivit alldeles utmattade befordras till större eller mindre prästlägenheter. De bör därför så ofta de kan öva sig i predikandet och övriga prästerliga uppgifter. Skulle någon hela livet vilja kvarstanna vid undervisning skall han då ålderdom och sjuklighet inte tillåter honom arbeta längre, erhålla ¾ av sin lön så länge han lever. Andra än skollärare skall inte antas till prästtjänster, särskilt inte i trakter där trivialskolor och gymnasier finns. Där tillsätter biskopen kykoherdetjänster med dem som undervisat. Rektor och andra ämbetsmän har rätt till tjänstebostad. Biskopen skall noga tillse att de stipendier som kronan eller enskilda donerat skall bli orubbade och att givarens vilja inte överträdes. Djäknepengarna som enligt 1624 års beslut är anslagna till kollegiernas löner och ungdomens understöd uppbäres på landet av kronans uppbördsmän. Premierna skall främst tillfalla dem som är kvicka, flitiga och välartade och som ger gott hopp om vackra framsteg i sina yrken. Två gånger om året skall kollekterna från stiftet insamlas, för att underhålla och bygga skoloch gymnasiehus.
Härförutan har Kollegium, som vidare framställt förslag till de föreskrifter, som skulle erfordras dels i afseende å de vilkor, hvarunder nyssnämnda beslut må fattas i stängsel-lag, der kronan eller allmän inrättning eger hemman eller jord, som icke är under ständig åborätt upplåten, och dels angående beslutens införande i vederbörande Under-rätts protokoll, samt om boställshafvares och arrendatorers af Kronans eller allmän Inrättnings jord rättighet att borttaga inre hägnader eller sådana, som icke i råskillnad äro uppförde, tillika fästat uppmärksamheten å behofvet af sådan förändring af stadgandena i 5, 9 och 11 Capitlen Byggninga-Balken, att den, sorn lidit skada af annans kreatur, kunde utan tidsutdrägt och större omgång derför undfå ersättning, samt att ansvars-bestämmelserne för den, hvars gärdesgård befinnes ogild, eller eger okynnes fä, eller med vilja släpper fä i andras egor, eller eljest är vållande att det dit inkommer, eller ock olofligen borttager intaget fä, blefvo betydligen förhöjda; och har slutligen Högste Domstolen, som jemväl i anledning af Rikets Ständers ifrågavarande skrifvelse, den 17 April nästlidet år, afgifvit utlåtande, dervid väl ansett den af Rikets Ständer uttalade grundsats, att hvarje egare till kreatur bör ansvara för dessas vård och således gälda den skada, som de å andras egor göra, vara riktig samt Rikets Ständers framställning följaktligen icke i detta hänseende till någon anmärkning föranleda, men likväl, med afseende å den rubbning i en mängd af det uråldriga stängselvitsordet uppkomna förhållanden, hvilken genom detsammas frånträdande nu på en gång skulle förorsakas, funnit sig ej för närvarande böra tillstyrka den ifråga - 30 Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition N:o 123 satta förändringen under andra vilkor, än att antingen de stängsel-skyldige sjelfve enhälligt eller ett flertal af dem öfverenskomma om den nya grundsatsens tillämpning» Sedan härefter Eders Kongl.
Nu komma Hailändningarne med förnyade anspråk och begära ytterligare nedsättning till hälften af hvad vakans-afgiften för en båtsman skulle utgöra, nemi. så att åtta m:t:l skulle i st. f. 6 motsvara en rote. När man nu betänker huru det förhåller sig med roteringen i öfriga delar af riket, så måste man säga att dessa anspråk äro oförsynta. Haliändningarnes grannar, Småländningarne, som icke hafva bättre jord, måste i allmänhet utgöra en soldat af f m:t:l. Dermed låta de sig nöja, utan att klaga vid Riksdagarne. Hailändningarne deremot skulle, enl. 1848 års Riksdags-beslut, ställa en båtsman för sex hela hemman, förljaktligen utgöra blott j-del af den rotering Småländningarne få vidkännas. Likväl _klaga Hailändningarne ständigt och begära vidare nedsättning. Ar det billigt att så olika behandla serskilda landskapers innebyggare? Skall det icke väcka missnöje och upmuntra andra till att genom envishet och öfverdrifna anspråk tilltruga sig eftergifter, hvarigenom indelningsverket slutligen uphäfves. De, som önska en sådan förändring i Sveriges försvarsverk, hafva nu ett ypperligt tillfälle att arbeta derpå; men jag hoppas att R. o. Ad. motsätter sig det nu som tillförene. Sedan jag yttrat mig om saken i allmänhet, anhåller jag att Den 23 Mars e. -m. 453 få uptaga några af de serskilda anmärkn:r, som här blifvit gjorda. Man liar sagt, alt det vore låga taxeringsvärden på hemmanen i Halland och att detta bevisade deras svaghet. Jag tror mycket litet på taxeringsvärdet i allmänhet, ty jag har sett att t. ex. i Småland utgör taxeringsvärdet visserligen icke mer än ^-del och äfven derunder mot det verkliga värdet. I Halland lärer det vara lika osäkert att rätta sig efter taxeringsvärdet. Gr. Lewenhaupt har omtalat såsom bevis på landskapets svaghet huru täta och huru betydliga undsättningslån Halländningarne fått. Behofvet af sådane lån härrör måhända af den ovana vid att hjelpa sig sjelfva som somliga landskaps innevånare hafva jemförelsevis med andra.
Konungen borde ingen förderfva eller förderfva låta till lif, ära, personlig frihet och våldförd, utan att han lagligen förvunnen och dömd vore; yrkande alltså motionären upphäfvande af berörde moment, som är så lydande: ”1 grofva brottmål må domaren försöka med svårare fängelse att ”få sanningen i ljuset, der bindande liknelser och omständigheter finnes ”emot den, som anklagad är: förfare dock dermed varsamliga.” Den af motionären sålunda gjorde framställning, jemte hvad hail till Högloft. Ridderskapels och Adelns protocoll muntligen andragit, för att ådagalägga nödvändigheten af den föreslagna förändringen, äfvensom hvad Friherre Cederström, Thure, för motionens ogillande anfört, har Utskottet tagit i öfvervägande, och får till en början vördsamt erinra, att nti samma lagrum, der nyss omförmälde stadgande förefinnes, är, jemväl tili nästföregående moment, Domare och Konungens Befallningshafvande förbjudet att låta någon till bekännelse pinas och plågas, vid ansvar efter som saken är till, och att förstörande af alla pinorum, der pinliga förhör bunna anställas, blifvit genom Kongl. Brefvet den 27 Aug. 1772 anbefalldt. Då dessa föreskrifter, i förening med Grundlagens bud uti den af motionären åberopade 16 §, sammanhållas med det stadgande, om hvars upphäfvande fråga blifvit väckt, anser Utskottet det vara uppenbart, alt detta sistnämnde, icke utan en så grof misstydning, att deri nödvändigt måste medföra strängt ansvar för den domare, som skulle dertill göra sig Lag-Utskottets Betänkande, JV:o i~o. 27 saller, Ian, pä sätt motionären förmenat, förvandlas till ett redskap för våld och godtycke hos Domaren.
Billigheten mot Upsala bjuder också detta, ty Carolinska institutet har två professorer och två adjunkter i detta ämne. Skälet hvarföre jag anser lönen böra bestämmas till 2,500 rdr och ej 2,000 rdr, är det att denne adjunkts tid skulle blifva så upptagen, att han ej kan eller bör egna sig åt enskild medicinsk praktik och derigenom förvärfva sig extra inkomster. Jag yrkar således alsia gå Utskits hemställan och bifall till K. Mits Propos. Gr. Posse: Såvida man nödgas erkänna, att de skäl, som K. M:t i sin Propos. framställt för beviljande af anslag till ifrågavarande tjenstebefattning, äro rigtiga, oberoende deral huruvida man hyser någon önskan eller förhoppning om universiteternas flyttning eller omorganisation, så ock intilldess en sådan åtgärd på fullt allvar blir vidtagen, förmodar jag att man icke har någon annan väg att gå än att upprätthålla våra nuvarande akademier i sådant skick, att de kunna uppfylla sitt ändamål. Med tillämpning af denna sats anser jag R. o. Ad. handla klokt i att bifalla hvad K. M:t i denna del yrkat, likväl med den modifikation i beloppet, som Utskit föreslagit, och hvilken betingats af landets hårdt anlitade tillgångar. Jag yrkar således bifall till Utsk:ts hemställan. H. Exc. Hr Gr. Sparre, Gustaf Adolf: För min del instämmer jag i hvad Hrrrne Olivecrona och Huss yttrat, och yrkar således bifall till K. M:ts Propos. Medicinsk chemi är ett ämne af så omfattande beskaffenhet, att professorn i detsamma nödvändigt till sitt biträde behöfver en adjunkt, och denne bör vara så aflönad att man vid universitetet kan fästa någon skicklig och lofvande person. Frih. Liljencrantz: Då jag anser att den medicinska undervisningen bör idkas i en stor stad med ett större antal sjuka och således den i Sverige centraliseras i Stockholm, samt ej kan gilla att bortkasta medel på anslag till medicinska fakul - Dea 26 April f. ra. 555 teternas komplettering, vare sig i Upsala eller Lund, måste jag vidblifva mitt yrkande om afslag å den nu löredragna punkten.
Vid beräkning af beullning för löntagares bestämda inkomst, må inga andra afdrag ega rum, än de, som finnas upptagna i 145 § af denna stadga; äfvensom en ernbetsoch tjenstemans hela påräknade inkomst för löpande året skall till bevillning taxeras; men om nämnde inkomst sedermera icke till hela beloppet utfaller, må rättelse uti debiteringen eller restitution, derest afgiften blifvit erlagd, i laga ordning ega rum; börande dervid endast sd stor del af den för hela året belöpande bevillning erläggas, som motsvarar det uppburna beloppets förhållande till hela den för året beräknade inkomst. 4:o Ofvanstående bevilluings-grunder gälla således äfven: a) för ecklesiastik-slaten och dertill hörande betjente, organister och klockare på landet och i städerne, i anseende till tionde och öfrige rättigheter af församlingarne, löner och lönings-tillökningar i penningar eller hemmans-räntor, vederlag, förläningar och andra inkomster, sorn i och för tjensten verkligen åtnjutas, hvarunder äfven begripes för ordinarie kapellaner den inkomst de, efter slutad och behörigen fastställd öfverenskommelse, njuta af kyikoberdarne, hvilka sistnämnde derföre ega att berörde utgift från sina egna inkomster afdraga; b) för akademie-, gymnasiioch skolstaterne, domkyrko-sysslomän, kyrko-inspektorer, m. fl.; c) för städernes magistrater samt öfrige tjenstemän och betjente; d) för dem, som åtnjuta pensioner, gratialer och benådningar, hvilka utgå efter stat, eller af allmänna medel; e) för qvinna, som njuter lön eller annan inkomst, så ock pension, gratial eller nådegåfva af allmänna medel; Bcvillnings-U tskoltcts Betänkande, N-o ff. 71 §§ 3-6, med de undanlag för dessa sisla tvänne punkter, som i 145 § intagne äro. § 3'
Utskottet får härvid först upplysa, det förutsättningen, att Danviks Hospital åtnjuter befrielse från Bevillning för Frälseräntor, är ett misstag, emedan det, pag. 25, förekommande, af ålder bibehållna undantag, till förmon för Danviks Hospital, blott BeviUn.-Utslas Tillåtande, N:0 66. ^5 innehåller, att befrielse eger rum frän afgiften efter Rusttjenst-marker för Danviks Hospital tillhörige Frälsehemman, då för öfrigt Bevillningen af Frälseräntor icke utgår efter Rusttjenst-marker, utan på det sätt, att af dessa, jemlikt 68 §> uträkräknade till Capital efter 5 procent, utgöres samma afgift, som för Fastigheter, samt den grund, hvilken föranledt ifrågavarande exception, här alldeles icke är tillämplig, enär hvarje Hemman, hvaraf Frälseränta till annan egarq utgår, är, i mon af räntans värde, lägre värderadt och belagdt med mindre Bevillning; saknar Utskottet skälig anledning att understödja ofvanberörde yrkande; men som Utskottet funnit, att missförstånd egt rum i fråga om hvilkendera, antingen egaren af jorden eller af Frälseräntan, borde vidkännas Bevillningen för den senare, så har Utskottet ansett det förtydligande nödigt, att, till hvad ifrågavarande 68 §• härom innehåller, bör, näst efter orden: '■'öfrige Fastigheter,” tilläggas; hvilken afgift af egaren till Frälseräntan bör erläggas. I sammanhang härmed har Herr Biskop af Wingård instämt uti Herr af Bi/lberghs reservation, i fråga om Utskottets 46 Hevilla.-UtsAls Utlåtande, N:o 66. meranämnde förslag om vilkorlig befrielse för Scholae - inrättningars afkomst i Spannmål, och tillika yrkat, att åt detta stadgande måtte gifvas all tydlighet, så att. icke allenast Scholor, utan Undervisningsanstalter i allmänhet, och Stipendii-inrättningar, måtte, när det förutsatta vilkoret inträffar, åtnjuta en sådan befrielse.
Sedan E. K. M., under den 11 April 1821, i frågan om tryckning af upprättade Tabeller öfver Stats-Werkets afkortade och anordnade Rån. tor, i Nåder bifallit Stais-Contoirets underdåniga hemställan, att med tryckning af desse Tabeller finge uppskjutas tills vidare, helst det fullbordade Rikshufvud-Boks-arbetet, som gifver en större omfattning, torde finnas medföra en fullständigare öfversigt i Statistiskt hänseende, änifrågavarande Tabeller, och i sinom tid tryckte Extract af berörde Bokslut i lika ändamål kunna komma till allmänhetens kännedom, hafva af *- •—i:. 152 Underdåniga Skrif velsera Rikshufvud-Bokens Capital-Bakning för år 1821 med någre dertill hörande nödige Bilagor, såsomj pa ett upplysande sätt, meddelande det förhållande, som med de förr vanliga Tabellerne velat ådagaläggas, må genom Trycket allmängöras och sådant efter hvarje Revisions*förrättnings slut äfven framdeles iagttagas. I Stats-Contoirets förenämnde Berättelse jemte dermed följagtige Bilagor upptagas de uti 1822 års Biks-Stat utförde förskotts-utgifter, till ersättning eller afskrifning, nemligen: De af 1815 års öfverskott bestridde samt uti 3817 års Rika-Stat och Stats-Contoirets underdåniga Berättelse till sista Urtima Riksdagen specificerade utbetalningar tili framdeles afskrifning, utgörande 293^354: 58. 5. Tillsammans R:dr 5io,6oi : 57. g, Ibland desse Summor förekomma tvänne, hvaraf Riksens Ständer ansett sig icke kunna medgifva afskrifning i Räkenskaperne: Den ena består af utgifne 6,000 R:dr, hvilka, jemte en serskild anvisning på den under E. K. M:ts och Rikets Commerce-Collegii förvaltning ställde Arbetshus-fond, utgjort betalningen för ett till Boställe för Riskoppen i Götheborg inköpt hus.