Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af räckt fråga om förnyandet af Rikets Ständers underdåniga anhållan, att de Oeconomiska författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid måtte sättas i verkställighet. Genom remiss från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, har till detta Utskott blifvit öfverlemnadt ett af Herr Hjerta , Gustaf, till nyssnämnde Riks-Stånd ingifvet Memorial, af innehåll, att Rikets Ständer, vid sistlidne Riksdag, framburit deras underdåniga anhållan, att de Oeconomiska Författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid mätte sättas i verkställighet; men som denna underdåniga anhållan icke, i flera vigtiga fall, blifvit uppfylld, så har, i ändamål att gifva ny kraft åt Folkets rätt, att genom sina Representanter begära Styrelsens uppmärksamhet till det allmännas väl, framför några enskilde personers och localers fördelar, Motionairen ansett sig böra hemställa, att Rikets Ilöglofl. Ständer ville förrberörde underdåniga anhållan förnya. ffesv. och Oecon. Utsk. Detta har Utskottet i noga öfvervägande tagit; och Utskottet får till en början erinra, att, ehuru Motionairen, till stöd för sin hemställan, yttrat, det Rikets Ständers förenämnde underdåniga anhållan, i flera vigtiga fall, blifvit utan afseende lemnad, likväl icke ett enda af honom är vordet uppgifvet. Deremot har Utskottet ansett sig kunna och böra åberopa, att vid utfärdandet af de Oeconomiska Författningar, som efter sistförflutne Riksmöte utkommit, tiden till verkställigheten blifvit i allmänhet så långt efter utfärdandet bestämd, att Rikets Högloft. Ständer torde deraf finna Kongl. Majrts
— I det 3:dje alternativet nedsälles väl förhöjningen för konstapparaters begagnande 'till pannor, ifrån 20 till och med 5o kannor, till a5 procent; men då delta förutsätter, att mäskvärmare skall begagnas lill a4 Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 56. hvarannan af dessa pannor, är äfven denna beräkning vida högre, än hvartill det närvarande förhållandet föranleder. Omman vid Utskottets 3:ne alternativa calculer serskildt beräknar Be vil Iilingen å den enkla redskapen och serskildt Bevillningen å konst-apparaten, så befinnes, att Bevillningens supponerade belopp å de sistnämnde blifvit upptaget, enligt i:sla alternativet, till öfver 175,000 R:dr, — 2:dra 206,000 3:dje 194,000 — då deremot den här nedanföre af mig uppgjorda calcul torde utvisa, att den af konst-apparaterne blifvande Bevillningen ej kan beräknas högre än till omkring 100,000 R:dr för hvarje år; 3:o Vid 3:dje alternativet är Bevillningen äfven på den enkla redskapen för högt beräknad; det förutsattes nemligen att alla pannor Öfver 20 kannors rymd skola begagnas under hela brännings-tiden. Calculer öfver det blifvande årliga beloppet af ifrågavarande Bevillning kunna uppgöras på flerehanda sätt; följande calcul, som af mig inom Utskottet blifvit föreslagen, synes, om mitt omdöme icke bedrager mig, leda lill ett sannolikare resultat, än det, hvartill Utskottet genom sin beräkning kommit. Calcul öfver den blifvande Bränvins-Bevillningen. Pannor till och med 3o kannors rymd: i af de år i83a taxerade nedläggas. £ skatta för 3 månader • • • 58,5oo a) \ skatta för 6 dito 284.000 ' a — 292,500.
Ty säkert * utbredde vensteridéer sig allt starkare i hufvudstaden, otvif-velaktigt fingo köpenhamnarne efter hand en helt annan uppfattning af honom, än de hade haft förut, men det var " icke hans allierade, som åstadkommo detta. Han ville genom dem träda i förhållande till Köpenhamnarne, han ville få tillfälle att tala till dessa, men ett sådant gafs aldrig. “ Det var icke klokt, det var icke passande, man borde vänta något ännu, man måste vara försigtig. “ Berg fick ingen nytta af sina allierade.Så stiftades i förliden november månad af frisinnade män från helt andra kretsar “ Köpenhamns liberala valmansförening “ den stiftades icke af, kanske, snarare i trots af Edv. Brändes och Hörup. Det skedde utan betänklighet, utan den vanliga skuggrädslan, raskt och beslutsamt. Det hela försiggick på några få veckor, derpå kom inbjudningen, och 4 ä 5,000 följde densamma. Styrelsen arrangerade ett Kasinomöte, den inbjöd Berg att tala, här gafs för honom ett tillfälle som hans allierade aldrig hade kunnat eller velat skaffa honom. Och då Berg framträdde i Kasino, då helsades han med jublande hänförelse; från tusentals köpenhamnare ljödo kraftiga hurrarop upp emot honom. Han stod midt ibland hufvudstadens män och aldrig hade han blifvit helsad hjert-ligare än här. Hade han behöft hysa betänkligheter för att tala till köpenhamnarne? Hvarför hade han icke gjort det för lång tid sedan? Och var det hans allierades skull, att han nu kommit derhän? Jag tror att den nya situationen blef uppgjord denna afton i Kasino, medan bifalls-stormen brusade upp emot Berg. Ty Berg fick denna afton ett intryck af, att hans allierade velat hålla honom borta från Köpenhamn, att de väl velat för sin del genom honom vinna inflytande på landet, men att de icke velat delaktiggöra honom af inflytandet i Köpenhamn. Nu fick han helt andra män att tacka, i fall han vann ett sådant. Så beslöt han att till nyåret bryta med Edv. Brändes, och han gjorde det.
15 gen den 29 Juli 1812;» — äfvensom Justitierådet, i betraktande af författningens syftemål att förändra icke blott stämningstid, utan jemväl tiden för löseskillingens nedsättande och af det olika sätt, hvarpå berörde Kongl. Förklaring i sistnämnde fråga blifvit i praxis tillämpad, trott, att vid slutet af föreslagna stadgandet borde tilläggas: »med skyldighet att sednast å den i stämningen förelagda dag löseskillingen hos Rätten nedsätta.» Justitierådet Nordenstolpe, som ieke öfvervarit föredragningen i Högsta Domstolen af ifrågavarande förslag, biträdde det af Högsta Domstolens fleste Ledamöter deröfver afgifna yttrande. Kongl. Majit täcktes, i enlighet med Statsrådets tillstyrkande, i Nåder gilla ofvanberörde underdåniga förslag; och skulle om antagande deraf Nådig kontra-proposition, sådan den finnes detta protokoll Inlagd, till Rikets Ständer allåtas, sedan Kongl. Maj:ts svar å Rikets Ständers ofvanförmäide skrifvelse blifvit Rikets Ständer delgifvet. In fidem. S. P. Ekstrand. Rätteligen transsumeradt; betygar ex oflicio C. F. IF. Lamberg. Transsumt af Protokollet öfver Justitie-departements-ärender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet, & Stockholms Slott, den 24 November 4854, i närvaro af Hans Excellens Herr Justitie-statsministern Grefve Sparre, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes ärendena Friherre Stjerneld, Statsråden : Herr Friherre Palmstjerna, Fahr orus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Reuterdahl, Grefve Gyldenstolpe, Justitieråden Nordenstolpe och Gunther. 16 Kongl. Maj. ts Ndd. Prop. J\l 24. Hans Excellens Herr Justitie-statsministern anmälde i underdånighet: 2:o. Att, sedan Kongl. Maj:t, med Tästadt afseende å de anmärkningar, hvilka inom Högsta
2,280: — 11 ris notpapper å 12 R:dr 132: — 87 „ skrifpapper ä 15 „ 1,305: - 38 „ stort medianpapper å 27 „ 1,026: - 26„ regal-papper . ä 36 „ 954: - 39 „ smått medianpapper å 20 „ 780: - (^477; _ 27,684 76. c) För Brukets eget behof. 92-f-f ris mellanläggspapper ä 6 R:dr 556: 87. 33f „ Bindblader å 12 „ ... 405: — ! 2,580 ark papp å —10 öre st. 258: — 1,219 87 i : > i Summa] 103,077 49I § 80. Vinsten af Af förestående räkenskaps-sammandrag inhemtas, att vin Bruksroreisen. gteu bruksrörelsen år 1861 uppgått till R:dr 8,711: 63. Då dertill lägges minskningen under året uti Brukets bokförda tillgångar, som balanserades vid årets början med R:dr 577,477: 67. oell vid dess slut med „ 567,400: 98. j q gg återfinnes det uti tryckta öfversigten af Bankens hela ställning upptagna belopp af hvad Bruket till Banken leninat utöfver till bruksdriften erhållna förskott, eller R:dr 18,788:32. Vinsten af bruks-rörelsen, som år 1859 utgjorde R:dr 74,659: 87 och år 1860 R:dr 32,604: 42, har, på sätt ofvan synes, under nästlidet år ytterligare nedgått, hufvudsakligen i följd af minskad tillverkning af Charta-Sigillata-papper.
Öfverhufvud bör man söka att ej för mycket nedsöla knif, gaffel och sked. Salt tages med knifven, ej med skeden. Sås-skålar o. a. d. ställas så, att handtaget eller grepen vetter mot min närmsta granne. Man behöfver icke taga för sig af allt, som kringbjudes; sådant skulle röja glupskhet, begär efter slisk och brist på godt lefnadsvett. Man äte och dricke med måtta, tage aldrig munnen för full, gnage aldrig på ben, skäre hvad som ligger på tallricken aldrig på en gång i munsbitar, emedan denna osed röjer en oanständig maklighet eller glupsk matlust. Man tage icke flera salater, sylter, o. s. v. om hvarandra. Dock bör man ej heller vara för blyg; den goda tonen fordrar aldrig, att man plågas af hunger och törst. Man vise aldrig en synnerlig längtan efter en egen rätt. Dylika småsaker få icke aftvinga oss någon önskan. Många rätter erfordra ett eget handlag, t. ex. ärtschockor, kräftor. Är man dermed obekant, så ser man först på andra och följer deras exempel. Man läre sig att stundom bruka venstra handen liksom den högra, särdeles för att icke falla sin granne besvärlig. Saker, som ej kunna styckas, låter man ligga odelade på tallricken. Att afgnaga ben o. d. är för mången en vidrig syn. Man äter äfven så till vida med försigtighet, att intet faller på golfvet, halkar af tallricken, sprättes, spilles eller kullstötes. Om något kringbjudes af en utsökt rätt, som icke i stor myckenhet ligger på fatet, eller är mycket sällsynt, så måste man taga helt litet eller intet deraf, och lemna det åt andra, för hvilka det kanske har synnerligt värde. Serveras en anrättning, den man ännu icke ätit, så låter man icke märka detta, utan ställer sig så bekant dermed, som hade man redan ofta njutit densamma. Är man i tillfälle att visa sig som kännare, så välje man af såser, salater, konfiturer alltid det ädlaste och sällsyntaste.
Då man besinnar huru olyckligt våra Tivoli-bolag i Stockholm slå ut, kan man ej annat än förvåna sig öfver mängden af dylika i Hamburg och den stora rol de spela i nöjenas verld. Men också förstå tillställarne att puffa för sig, och det för saker, som man ännu i Sverge ej är nog fiffig att sätta på programmerna. I de stora hotellerna kringskickas glänsande affischer. Jag fick några sådana, tryckta med guld på finaste velin, med ornamenter i kanterna, föreställande nymfer i den lättaste toalett, med champagneglas, gitarrer eller blommor i händerna. Jag afskrifver här ordagrant en, men tar mig friheten att förse den med några nödiga kommentarier. Motto : «Frisch, Frei und Fröhlich». Heute Dienstag Der Salon in einen Italienischen Garten umgevandelt, ist mit entsprechendes Eleganz decorirt8. à 1 Mark. Ploth jr. 1) Introduction (dansmusik) varade hela aftonen. Dansen bestod deruti att midt i salen fyra eller fem tjog unga qvinnor, grant utstyrda och med lockande leenden, promenerade och derunder genom allehanda rörelser sökte visa sin växt på det fördelaktigaste. Något afseende på musiken fästades icke, så vidt jag kunde märka. 2) Enskilda kabinetter finnas för slutna sällskaper. Den som är road af att sjunga behöfver ej genera sig. Karlarne ligga stilla på sofforna, röka sin cigarr eller pipa och betrakta flickorna med samma lugn som en turk i sitt harem. Skulle någon af herrarne vilja dansa, så gör han det med pipan i mun för att gifva tillkänna sitt förakt för den, med hvilken han dansar. 6) Tycker någon att det blir för tråkigt, så kan han lägga sig att sofva. 7) eller söka roa sig bäst han gitter. Det är sant. Lyx och elegans råda på dessa ställen, men tonen är rå och ytterst motbjudande. Ögat bländas, hvaremot skönhets-sinnet lider.
St:r, vid i8a3 urs Riksdag, beslutat det villkor, vid mindre Creditivets lyftning, att de utomordentliga behof och föremål, i och för hvilka, de summor, som deraf uttagas, ansetts erforderliga, skola fullständigt uppgifvas och en summarisk Redovisning deröfver upprättas; Likväl, och enär detta heslut icke blifvit åberopadt eller innehållet deraf omnämndt uti den slutliga Skrifvelse till Fullmäktige i R:g:sContoiret under d. 16 Dec. 1823, hvari R. St:r, genom deras Statsutskott, med anledning af 63 §. i 1809 års RegeringsForm, anordnat det mindre Creditivet, att, vid utomordentliga tillfällen och behof, uppå K. M:ts Nådiga tillkännagifvande härom, från R:g:sContoiret utbetalas, hvaremot R. St:r, enligt i3 §. af 1823 års Riksdags-Beslut, Jemnat till rättelse det af K. M:t i Nåder meddelade förklarande, att K. M:t, i afseende på Creditivens begagnande och Redogörelsen derföre, vill noga iakttaga hvad 63 och 64 §§. RegeringsFormen samt 3o och 68 §§. Riksdagsordningen i detta afseende föreskrifva, utan medgifvande af sådana villkor och föreskrifter, som deremot kunna vara stridande, hafva Revisorerne funnit, det Fullmäktige, under saknad af bestämd föreskrift om fortfarandet af det villkor, som R. St:r i förstnämnde måtto stadgat, icke kunde anses, genom ifrågavarande Creditiv-summas utbetalning, hafva underlåtit något, som dervid blifvit dem till iakttagande ålagdt. — Då Hrr Revisorer likväl af ofvannämnde förhållande icke säkert kunnat bedöma, huruvida, med tillämpning af förenämn - Beta nlanden. 367 de Grundlags-ställen, R. St:rs fordran af föremålets uppgift och summarisk redovisning, såsom villkor för mindre Creditivets lyftning, må anses vara eftergifven, eller böra fortfara, så .hafva Hrr Revisorer hemställt, om icke R.
”Pipan har slocknat”, svarade gubben undvikande, ”och tid är att jag tar helgdagsrocken ur skåpet. Vännen Bomans schäskärra är snart här och hemtar mig ut till Erlandsröd. Det var längesedan jag tog mig ett glas i gröngräset – kommer du med detsamma?” ”Nej, jag gör väl ett tittande åt torget först och ser Strömstads-tärnorna ännu en gång dansa omkring majstången ... Far må icke vänta på mig!” Och härmed, efter ett trofast handslag åt gubben, trädde den unge kaptenen ut, icke anande att han just nu stängde dörren efter ett förflutet tidskifte och steg öfver tröskeln till ett nytt. Dansen kring majstången. Den lilla staden Strömstad, till hvars krigiska historia och minnen vi sedan komma, drömde ej på 1700-talet, der den då, såsom nu, låg innesluten mellan höga allvarsamma klippmassor, att en dag få se sitt stengropiga torg förvandladt till ett slags miniatyrpark, dit hufvudstadens eleganta befolkning och desslikes all Sverges befolkning tid efter annan skulle valfärda för att promenera och, i utbyte mot luft och helsa, gifva staden sina nedlåtande miner ... Men för att återkomma till tidpunkten för närvarande skildring, så fröjdade sig torget då under vintrarne, när kölden bitit af gräset och snön fyllt igen groparne, åt ett särdeles uppsluppet lif; och öfver samma plats, der Carl XII, enkel i sin gudsfruktan, en dag knäböjde, när han inträffade under det manskapet höll korum, rullade nu ”bullingar”, dalbönder, till och med vermlänningar, om hvarandra vid handgemängen med det främmande och inhemska sjöfolket – förlustelser, som kunde anses afrunda dagens mödor. Vänskapsförbund och tvister afslötos dels kring slädarna, dels i bodarna, hvilka då hade en annan handel och i följd deraf en annan karakter än nu. Och när slutligen de ormringlande karavanerna bildades för hemresan, hvilka kontraster utgjorde de ej till vår tids kärrpartier! Buller och bång, svordomar och skratt.
Såsom ytterligare skäl, hvarföre Utskottet icke kan instämma i Fullmägtiges åsigt om obilligheten af den nu ifrågasatta föreningen af merberörde Cassör, får Utskottet jemväl åberopa den omständigheten, att, i följd af den tjenstemännen vid Riksgälds-Contoret och GeneralAssistance-Contoret tillerkända gemensamma befordrings-rätt vid begge dessa, under en och samma Öfver-styrelse ställda Verk, åtskilliga af Riksgälds-Contorets Enkeoch Pupill-cassa nu pensionerade personer äro enkor och barn efter tjenstemän, som under sin lifstid jemväl bidragit till Enkeoch Pupilieassan vid General-Assistance-Contoret. Bih. till R. St, Prot. 184°• 4 Sami, 1 A/d. 4$ Häftet. 2 10 Stats Utskottets Utlåtande j N:0 iS3 I öfverensstämmelse med hvad Utskottet nu haft äran yttra, och i anseende till den bekymmersamma ställning, deruti Riksgälds-Contorets Enkeoch Pupill-cassa, oansedt delegarnes ovanligt höga bidrag, sig befinner, får Utskottet, till undvikande af något serskildt årligt stats-anslag för denna Cassas upprätthållande, föreslå, det Rikets Ständer måtte besluta och förordna: l:o att alla f. d. General-Assistance-Contorets Enkeoch Pupillcassas utestående fordringar och öfriga tillgångar skola, vid innevarande års slut, öfverlemnas till och förenas med den vid RiksgäldsContoret inrättade Enkeoch Pupill-cassa, till hvilken de för delegarne i förstnämnde
Den skall i vissa fall lemna Konungamakten ett nödigt stöd, genom att använda sitt veto. Och hvilken är i öfrigt dess bestämmelse? Jo, 102 Den 28 Augusti. att hejda den egentliga nationalförsamlingen och bringa dess beslut i öfverensstämmelse med landets sanna fördel. Man har sagt, att sådant här icke kan äga runi, emedan håda kamrarne äro ett och detsamma, utgångna ifrån samma grund, den ena ett utskott af den andra. Man liar här likväl glömt den lilla omständigheten, att ledamöterne i den öfre kammaren icke äro valde af den nedre, tillsammans med hvilken de fungera, utan af dennas föregångare, och jag frågar en hvar, om i representativa Stater 2:ne kammare med samma namn alltid haft samma betydelse på den ena tiden som den andra, på det ena året som det andra. Om man genomgår Englands historia under de sista Stuartarne och Frankrikes under restaurationen; voro väl då desse kamrar, som kröpo för Konungamakten, som tjenade den med ett nit, hvaraf den någongång sjelf förskräcktes, voro de alldeles desamme med deni, som sedan förklarade Konungarne Kronan förlustige? Har väl förhållandet varit annorlunda hos oss? Minnes man väl dessa Hattar och Mössor, som omvexlade med hvarandra, af hvilka det ena partiet började krig, det andra slog hufvudena af dem, som ställt lill det: det ena ville befrämja industrien genom ymniga lånetillgångar, det andra ville strypning; det ena ville förbund i öster, det andra i vester? Om då det motsatta elementet (jag ber örn ursäkt alt jag använde ordet element) funnits representeradt; om en mösskammare stätt bredvid och kunnat säga nej tillden hattkammares framställningar och tvertom, visserligen hade då besluten, som kommit till verkställighet, blifvit färre, men jag tror, alt i sådant fall fäderneslandet ej så ofta fått sitta emellan och att många våldsamma skakningar uteblifvit. Den lärer således icke vara belt och hållet ett Utsk. af den lägre kammaren, denna nu föreslagna öfre kammare. Må man kalla den ett Utsk. af föreg:de kammare — allt för gerna.
Pä a^und af alla, uti , yfi uppläste Handling upptagne stal, kan ,og, inj>-m töroerördk ar icke för min dej bi'a»g Högloft. U jkottcns tu-styrkande, att Hu?beho'sbränni gs ratiigheten äf>enma sträcka sig, ti!! offat!l.,'gde Eägenoeter, fkottlagde D.max, nar, Mjölnare, Torpare, mdckte Kricrnmän, samt pä Landet boende StändS-personer, Tjensteman och Handtwerk re, jom :cke haiwa elier bruka jord; utan sädant än w-dare ödmjukeligen alftyrker; mea fär ockla tillika ytterligare törkl ra mig, icke hafWa widare att päminna derwid, der Hemmansägare och Brukare, jamt mnehosware af andre statklagde Jordlägenheter, sä wäl jom Ä' gare och Brukare af Utjordar med Åkerbruk mage idka Husbehofsbränning, än att det pä Hem, mans eiler Jordägaren, mä ankomma, att tvid Arrende eiler "Landkbo-Controctets utfärdande -förbiuDa eller tilläta den blifwande Jordbrukaren Husbehoss-brär, nings utöfwande. För öfrigt, och eme. 9Zo Den 20 Januari». dan förbervrde flere, i afseende pä Husbchofs bränningen i allmänhet, förekommande frägors stilsgktiga bestcffe^hel, samt tankarnes olikhet derom, syn s fordra särskild behandling och afgörande, af hwarje ftäga; ty, och förr än jag fortfar med mitt utlåtande, ökwer det likmätigt min här osman yttrade tanka ännu äterstäende irenne hufwudfrägor; amer jag mig hajma anledning ödmjukast hemställo, till Högwälborne Herr Grefwe» och LandtMcrstastens samt Högloft Ridderstoptt och Adelns upplysta omprölwande och godlfiiinande, huru härmed förhällas stall.
Just därför blefve det ett falskt botemedel för vårt kränka söndagslif, om man, i stället för det syndiga väsende, som är sjukdomsorsaken och lika väl kan antaga judisk som hednisk form, ville undertrycka det hedniska elementet i söndagslifvet — den estetiska lusten, glädjen åt det sköna — hvilket de vilja, som t. ex. önska, att det vore människorna förbjudet att besöka hvarandra eller att gå på tafvelgallerier och konserter på söndagen, om de också eljes icke anse sådant för något orätt. Delta skulle icke göra vårt söndagslif sundt, utan allenast judiskt, liksom jag finner det alldeles följdriktigt att, jämte angreppen på alla estetiska njutningar på söndagen, äfven inställt sig en viss förkärlek för det judiska ordet sabbat i stället för söndag. Likaledes vill jag icke neka, att, då det under öfverläggningar om söndagens firande äfven afhandlats, » huruvida det vore den kristne tillåtet att raka sig på söndagen », detta erinrar om hvad bibeln säger om fariséerna, att de silade mygg och sväljde kameler. Det är visserligen sant, att man alltid framhåller, huru man i England lyckats utdrifva det hedniska elementet ur söndagslifvet. Där slås ej en ton på pianot på söndagen, ingen promenad i det gröna företages, ingen af umgänge kryddad måltid intages. Man jämför med beundran Londons och Edinburghs efter kyrktiden ödsliga gator med de skaror, som i Paris och Wien på förmiddagarna trängas i mässan, men på aftnarna i förlustelselokalerna. Måhända gjorde emellertid dessa beundrare af det engelska och skottska söndagsfirandet väl, om de icke endast betraktade gatorna, utan också h e m m e n s inre. De kunde där nästan komma till den åsikten, att gäspningen hör till de fromma laterna, så ofta förekommer den där på söndagen. Bäst vore, att vi icke sökte botemedlet för vårt sjuka söndagslif hos de i allmänhet något judaiserande engelsmännen, utan att vi sökte reda oss med hvad kristendomen bestämmer. I enlighet härmed önska vi, att, om plägseden är för svag, lagen må träda upp mot alla försök att neddraga söndagen till arbetsda
Deremot har Utskottet af de i 17, 18 och Ig Mom. antingen hvarannan motsägande, eller omsagde föreskrifter för Hemmans-värderingen, ansett sig bora sammanfatta de egenteliga grunderne till ett Moment, som nu är det I7:de; I 18 Morn. närmare lämpat de i förra ao Mom. meddelte foresk ifter till de förändringar, som af tidens skick, genom utmätinngsAuctioner kunna inträffa; I Ig Morn. (al Mom. i den förra redaction) gjort det tillägg i Sevillnings Utsk, Betänkanden. 16 g i afseende pä FrälseRäntor, som deras beskaffenhet päkallat, men icke tillförene varit uttryckligen bestämdt ; I stället för det att TullMjölqvarnar förut blifvit inblandade i flere andre Verk och Inrättningar och derigenom tilläfventyrs undgätt den uppmärksamhet, som defij rätteligen/ förtjena, inrättat ett nytt Mo ment som r/u är det aorde, angående grunderne för derr/s uppskattning, och nödvändigheten, att åtskilja dem frän alla andra Fastigheter, än sådafie, under hvilkas Skattläggning de äro begripne; I 31 Mom. sökt upplösa de tvifvelsmål , som , angående Brandföl säkrade Abyggnaders beräknande å Landet, ofta uppstått och till skiljaktiga åtgärder föranledt; och i 3st Mom. af den nya redactiorjén stadgat de åligganden för BeredningsCornmittéerne, hvilka, i Utskottets tanka, äro oumgänglige, ej mindre för att återföra Egendomsvärdet ä Landet till ett mera noggrant förhållande, än att, sedan detta värde blifvit ordentligen utröndt , det till nästa Riksdag bibehålla; En utväg, som redan år 18lo, fastän under mera inskränkta åsigter , blifvit vidtagen, men -nu stödjer sig på en m»d yttersta noggrannhet anställd granskning af de Fastighetsvärden å Landet, som för åren 1813, I8I4, 1815 och 1816 blifvit antagne. Vid jemförelse af dessa vardén, för hvarje Province, med dess någorlunda allmänt kända beskaffenhet, har