Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj: t i underdånighet anhålla, att lärdomsskolan på Frösön, som nu bestode af fyra lärdomsclasser och en apologist-class, åtminstone i så målto utvidgades, att en ny lärare, nemligen en Conrector, der blefve anställd, hvarigenom, efter en lämplig, af Stifts-styrelsen uppgifven, ny fördelning af läroämnena emellan Rector och den nye läraren, lärocursen för Rectorsclass skulle i den nion fullständigas, att lärjungarne redan derstädes kunde inhemta hvad, som tillhörde Gymnasii nedre afdelning, och sålunda för ortens meddeliöse studerande besparas åtminstone ett år af det långvariga och kostsamma vistandet vid Hernösands, 25 mil aflägsna, Gymnasium; varande, såsom skäl för bifall till detta förslag, åberopadt, utom hvad Rikets sist församlade Ständer anfört, l:o att Frösö Skola, som skulle motsvara undervisnings-beliofvet för tvänne hela landskap, med tillsammans 45,517 invånare (således en större folkmängd, än i Wisby Län, som egde Gymnasium och skola med t illsammans 14 lärare), vore den enda Skola i de Rikets Län, der Gymnasium ej funnes, som, för elt antal af öfver 70 lärjungar, hade blott feni lärare; 2:o att, genom denna personals tillökande med en lärare, nemligen en Conrector, utväg bereddes att vid en framdeles skeende förändring af lä rosa Itel, såsom redan med framgång egt rum med Carlstads högre lärdomsskola, utvidga den nuvarande apofogist-classen, som blott bade 16 lärjungar, till en förberedande dass, hvarigenom, om den a mb ula lo riska 4 Slalssamt Allm Besv.- och Ekon.-Utskottcns Utlåtande, N:o 27. eiler fack-läsningen infördes, inom läro-anslalten kunde beredas utrymme för ali den undervisning, som vore nödig för öfvergången till så väl Universitetet som tillämpnings-skolorne; och 3:o att icke något annat Läns läroverk kostat Slaten så litet, som ifrågavarande skola, tili hvilken lärare-lönerna utgjordes med endast 77 tunnor spanna ål af det allmänna, men 211 tunnor af provincens egen kyrkotionde; hvadan också billigheten skulle fordra, att, för ortens egen nytta, användes en del af de kyrkornas behållna inkomster, som från längre tid tillbaka blifvit dessa provincer afhände; — och har motionären derjemte begärt, att, för den händelse hans förslag vunne bifall, Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af Åttatio tunnor spanmål,
SDejja taperingar förrättat? i ©tocFbolnt inför &froer*©tåtbållaren eller Den, f>an Dertill i fttt (fälle förorDnat, od) i De öfriga ffäDerna inför konungens SöefaUningöbafmanDe eller Detaé ombuD, meD rättighet för Dem att, utan Del* taganDe i omröjf tångarne, mara (Eommitteerneö orDföranDe. <£j må Öfroer* ©tåtl)ållare eller konungens SBefallningéfjafroanDe till taperingéman mäljaé, ej eller Den, forn färffilDt marDer till orDföranDe utfcDD. §• 88. £aperingémän för ©tocfljolm (fola mara £o(f af 3uDDer(fap och 2lDel, £olf af ^3refte 90. © må till SapertngSman af S5orgarc Slcabemijta taxeringar förrättas unber 9cectorS orbföranbe od) (tola utgöras af Små Sebatnöter af 9ubberjtap och 2lbe(, Små af ^3refie
Vaktmästare skulle kunna anställas med 600 R:dr och en vid behof biträdande person betingas mot 100 R:dr; f) att, ehuru flera skäl kunde tala för framställandet af en anhållan om ökande af det till arfvoden ål tillfälliga biträden för innevarande statsreglerings-period beviljade ärliga reservations-anslag af 5,000 R:dr, t. f. Chefen likväl, med hänsigt till de på delta anslag befintliga besparingar, som voro afsedda för det stundande större behofvet af extra biträden, nu icke vågade ifrågasätta förhöjning af berörda reservations-anslag; g) I afseende på anslag för Statistiska Central-Byråns ordinarie tjenstemän har t. f. Chefen, bland annat, anfört att arbetet inom en Statistisk Byrå, ehuru väsendtligen skiljande sig från det inom administrativa verk, derföre likväl ingalunda, och minst för det närvarande, kunde ställas i jemnbredd med vanlig författare-verksamhet och forskning; alt Byråns ständiga, mångsidiga och i visst hänseende ganska grannlaga beröring med de flesta myndigheter gjorde den roulinerade embetsoch tjenstemannens färdighet och takt lika oumbärliga, som vetenskapsmannens insigler och outtröttliga nit för sanningens utredande; samt att då på möjligheten att inom den fåtaliga tjenstepersonalen kunna förena dessa egenskaper med en oförtröttad flit och ihärdighet berodde det Statistiska embetsverkels framgång, hade det, under sådant förhållande, synts för detta embetsverk vara oundgängligen nödigt, att dess arbetsordning, såvidt möjligt, sträfvade till förenklande af allt hvad som skulle kunna hänföras under benämningen af kansliformer; att det arbete, som af en person med största tidsvinst kunde utföras, aldrig delades på flera, men alt alla gemensamt delade sådana grenar af arbetet, som kräfde en större personal och en skyndsammare handläggning. Utgående från dessa åsigter och då den erfarenhet, som vunnits både vid den internationela statistiska kongressen i Wien och under särskilda rådplägningar med flere af Cheferne för de berömdaste utländska statistiska embetsverk, öfvertygat t. f.
I stöd af dessa sanningar synes mig, att man, för att komma till det ändamål, som StatsUtskottet framställt, och som visserligen är ganska lägligt, det nämligen, att till Jordbruket och Näringarne återföra Rurelse-Capitalet, samt derföre framlocka de Capitaler, hvilka nu icke äro för dem tillgängliga bör göra alldeles motsatsen af hvad StatsUtskottet föreslagit; och långt ifrån att genom upptagande Statslån öka concurrencen af Lånesökande , bör man då framför allt annat alldeles tillsluta den utväg, sorn Capitalisterne hittills haft, att ulf Dis - Veu 7 Juli. /. m. 361 conterna insticka sina penningar för 5 procent; en utväg, som kanske mera än allt annat, upprest en skiljomur imellan Närings-idkaren och Capitalisten. Genom denna för penninge-Intresset gynsamma anstalt har den begifvenhet blifvit lättad och befordrad, till hastiga och lucrativa Speculationer, som icke allenast väller uppsägning af Intecknade Lån, och utestänger afl håg hos Penninge-mannen att gå Närings-ldkaren till mötes i dess förlägenhet; utan äfven hotar att slå under sig de flesta gäldskyldiges fastigheter, icke för värdet, utan för det vanvärde, hvartill Conjuncturen kan dem nedtvinga. Det olyckliga al denna anstalt har, i visst afseende, varit lindradt derigenom, att 5 procentssedlarne ökat penninge-massan, och således i någon mån lättat penningebristen; och då StatsUtskottet nu föreslår att borttaga 3 procentssedlarne, men likväl bibehålla* insättningsfriheten , så kan jag icke annat finna, än att fördelen för Capitalisten blir bibehållen densamma, som varit hittills; men ^olägenheterna för allmänna rörelsen och näringarna blifvit försvårade.
Landtstatstjenstemäns boställen framdeles skola i stat upptagas till cn afkastning af tre procent af det värde, som vid bevillningstaxoring af Pröf - 12 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 76. nings-komité dem åsättes, vill för instundande statsregleringsperiod medgifva, att den för desse Landtstatstjenstemän nu gällande stat finge, likasom den tor Landtstaten i öfrigt, blifva provisoriskt gällande, allenast med de förändringar i afseende å vissa löntagare, som af särskilda framställningar kunna blifva en följd. ”Derest den af Eders Kongl. Maj:t anbefallda utredning i afseende å boställsuppskattningen vid förlidna års Taxeringsoch Pröfnings-kommittéer varit så fullständig att, på grund deraf, kunnat föreslås definitiv reglering af Landtstatens aflöning, så hade ock i sammanhang dermed, för alla de fall der Eders Kongl. Maj:t, på grund af vederbörande embetsmyndigheters tillstyrkan eller eljest förekomna förhållanden, funnit sådant böra ske, framställning till Rikets Ständer lämpligast bort göras om uppförande af kontanta lönefyllnadsbelopp och byresersättningar för de Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän, hvilka sjelfva förklarat sig villige att sina boställen afträda. På sätt ofvan förmäles hafva nemligen, i sammanhang med de infordrade yttrandena i ämnet, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller Landshöfdinge-embeten i flera län tillstyrkt indragningar af boställen, som funnits obeqvämt liggande, eller äro obebyggda eller eljest otjenliga, och hvilka indelninghafvarne sjelfva förklarat sig benägna att afstå.
R:dr tunnan för de till Utfordring wid Kongl. Hofstallet bestädde LZ17 tunnor 29 kappar Hasta, icke funnits swarande emot gängbart pris, sä har detta anslag blifwit ökt med 24 si. per tunna, eller tillsammans med »,158 R:dr 4; §. 9 rist. I sammanhang härmed, anhälla Riksens Ständer att wid Arrendet af Wändtholms, Eldgarns, Hamnskärs och Enghvlms Kungsängar, hwilket ar »8r6 och således innan nästa Lagtimma Riksdag, löper till ända, i de nya Contracterne mä iagttagas, att de besia ängar tillsiagne dagswerken förswinna, men att likwäl åtminstone lika qwantitet hs in natura aflemnas, sä wida deka förmåner stä att winna; Skulle deremot ingen Arrendator uti besia wilkor wilja ingä, sä kunde de förut gällande Arrende-Contracter pä ännu ett är prolongeras, intilldesi Riksens Ständer wid snart derpå instundande Riksdag hinna att om samma angelägenheter ytterligarcbesiuta. »:dra Hufrvud-Titcln. I enlighet med ytde puncten uti Eders Kongl. Majus Nådiga Proposition, hafwa Riksens Ständer insett nödwändigheten af tillökning i medlen att bestrida den stadgade förhöjningen i Postlegan, samt af en förbättring k Postillonernes traktamenten, och i följd deraf ansia. git för förstnämnde behof, en summa af 12,000 Rrdh §rs Den 2- Junii, och för dek senare z 002 R:dr, tillsammans ,5,esc) Rrdr, att af Postmedlen utgå, Ztdje Hufwud Tireln. Till s»l!nad uti den til!
En sådan rättighet tillkommer honom icke enligt Ridd.Ordn., som stadgar, att derest de till äterremiss föranledande anmärkningarna icke inom 8 dagar, skriftligen uppsatta, inlemnas till Pudd.cancelliet, komma de att till Utsk. afsändas, sådana de till prot. blifvit uppfattade, De skola således af Secret. in extenso till Utsk. öfverlemnas; och jag finner det ganska vådligt att, på sätt sorn i mom. blifvit föreslaget, låta sammandraga anmärkningarna, synnerligast de, som framställas på detta rum, hvarest det talas mycket och fort. Jag tillstyrker således afslag å förglaget. Uppå derom gjord propos. blef detta förslag af R. o. Ad. bifallet. 02 §. Riksd.Ordn.: Utaf alla memorial och anföranden, som äro af egenskap att böra till något R. St:s Utsk. remitteras, skola till btiilidet ingifvas två exemplar, hvaraf det ena stadnar vid prot., Den Mae* f. m. -jog prot.j och clet andra till Utsk. afgår. Begäres communication med de öfriga Stånden, ajlemnes dessutom tre exemplar, för att deni tillställas. Underteckn. liidd.Secret. anmälde, att detta förslag blifvit bifallet af alla de öfriga IliksSt:n. Uppå gjord propos. bifölls det likaledes af R. o. Ad. 2:dra Period, i i:sta morn. af 5j §. Riksd.Ordn.: Vill ledamot, som ej — lill prot., hvilket må Medslånden tillställas , enär han de för communicationen och prolocollet nödiga exemplaren deraf lill Secreteraren aflemna!'. Detta morn., hvilket af de öfriga RiksSt. blifvit bifallet, bifölls nu äfven af R. o. Ad. 2:dra och 3:dje perioderna af 5g §. Riksd.Ordn.: 2:0
Då Kongl. Maj:t, för handelns bästa och säkerhet, begärt att få disponera hela Båkoch Lotsafgiften, har säkerligen, ulan att detta specielt blifvit nämndt, äfven deri inbegripits de Danska Fyrmedlen, som, ehuru uppburne i Helsingör, dock äro en afgift i och för underhållet af fyrbåkarne Nådingen, Kullen och Falster, hvadan jag tror, att äfven dessa medel borde till Kongl. Majlis disposition öfverlåtas, så mycket helldre, som den uppförde Lotsoch Båkmedelssumman 5o,ooo R:dr så litet öfverstiger, hvad hittills till detta ändamål blifvit användfc, eller omkring 48,000 R:dr, att föga båtnad är i förbättringsväg att förvänta. Om öfning för Aromen är ytterst nödvändig, så gäller denna sanning i ännu högre mått, i hvad sjömanskap tillhörer. Kongl. Maj:t har dertill begärt a5,ooo R:dr, och 76 Den 22 Maj!. detta är säkert det alldraminsta, som för ett så vigtigt ändamål kan anslås, af en Stat, nästan alldeles kringfluten af vatten. Allt för litet har således Utskottet anordnat, eller blott i5,ooo R:dr. Jag skulle tro, och har äfven vid 1823 års
Om då undersökningarne skulle sträcka sig öfver Riket i allmänhet, så blefve anslagssumman alltför otillräcklig. Hr af Ekenstam: Jag skall äfven anhålla att få instämma med Gr. Frölich. Frih. Sprengtporten har yrkat vidhållande af hvad K. M. begärt eller Utsk. föreslagit, af den anfedn., att K. M. väl förutsett hvartill anslaget skulle användas och hvad som dertill kunde behöfvas; men sedan K. M. afgaf sin nåd. propos., har inträffat den omständighet, som K. M. icke kunnat förutse vid proposms angifvande, nemi. alt StatsUtsk. tillstyrkt ett anslag af i5o,ooo r:dr till omläggning af allmänna landsvägarna. Dessa undersökningar, nemi. huru landsvägarne skola kunna omläggas, blifva ganska vidlyftiga och sträcka sig utöfver det behof, sorn K. M. har afselt. Af delta skäl anser jag mig icke kunna vidblifva Utsk:s tillstyrkande, utan instämmer i Gr. Frölichs förslag. Gr. Posse: Jag anhåller få instämma med dem, som talat för förhöjt!t anslag i delta ämne. De skäl, som verka på mig i detta hänseende, äro af Hr af Ekenstam utvecklade; och då jag har för maxim alt icke omsäga hvad andre talare redan yttrat, får jag blott, under åberopande af de utaf honom anförda skäl, anhålla om bifall till Gr. Frölichs förslag. Frih. Sprengtporten: Mitt syftemål är blott, att vi icke Den 13 Mars f. m. icke måtte använda så mycket penningar på undersökningar, hvar canaler skola anläggas, att vi sedan icke hafva något öfver, hvarmed canalerne kunna byggas; ty om vi hafva de aldra vackraste ritningar öfver canalanläggningar under glas och ram, så blir dock landets fördel deraf ringa, oin dessa canaler, i brist af medel, icke kunna åstadkommas. En summa af nära4,ooo r:dr för undersökningar blott inom ett enda län synes mig vara alltför betydlig.
kunna låta döda sig för både tanken och evigheten! Gå bort från mina ögon, lögnare, jag skulle låta slå mål i din tillvaro: en stackars förste tvingas af "politiska hänsyn" till så många dåliga handlingar, att han skulle förgås af blygsel om han icke hade en sådan der anstäld, som oupphörligt tystade hans samvete. Gå! Jag vill vara ensam! hufvudet af dig, om jag icke såge en skymt af ända Ers herrhghet! Det går icke an! Det går an! HOFMARSKALKEN. PER. (De gå utom rikshistoriegrafen.) PER. PER. RIKSHISTORIEGRAFEN. Hvad väntar du på? Hvad gör du? Jag skrifver ers herrlighets historia. Jaså, du är hofhistoriegrafen! RiksPER. RIKSHISTORIEGRAFEN. RIKSHISTORIEGRAFEN. PER. skrifva om; jag har ju inte fört något krig! Det kan komma på ett ut. Men hvad skall du RIKSHISTORIEGRAFEN. behöfver bara vända sig till krigsministern... PER. Det är just det jag ville tala om! Ers herrhghet det har han tjugo tusen sechiner för! Så lagar han till ett! Det är hans syssla! Och RIKSHISTORIEGRAFEN. Det är folken, ers herrlighet, som... sitta hemma och ta äran skammen ta vi aldrig. Utföra krigen, krigsministrarne göra dem, och vi PER. DE FÖRRE. VEZIREN. Bruden väntar! VEZIREN. PER. Bruden? Hvem? Hvar? Hvad vill det säga! Ers herrlighets gemål! VEZIREN. PER. För hit henne! Hon skall föra skogens friska lufter med sig in i dessa unkna salar! VEZIREN. Lisa! Hon älskar mig då oaktadt alla mina fel! tenskapskontraktet. Ers herrlighet behagade först skrifva under äkPER. läsa! Alltid skrifva! Nå denna gång behöfver jag inte (Skrifver under.) en handling i mitt lif, som icke var ett brott!
Det hade blifvit moltyst i laget; man hörde bara den gamla slagklockans stadiga knäppande samt ljudet af mor Eks skurviska. Ek satt och såg på Malm. «Djef-vu-len-a-nam-ma,» sade han sakta och långsamt och dängde knytnäfven i bordet, så att champagneglasen hoppade. Anteckningsböckerna kommo fram: man måste se efter, hur mycket hvar och en vore engagerad. Billing var medicinare, gammal juvenal och medlem af gardet; och de hade alla tre tillhört hans «affärskrets». Truls kom snart på det klara med sitt konto till Billing: han fann sig bara stå som trassent på en vexel, hvilken till på köpet genom flere omsättningar reducerats till en ren bagatell. Ek deremot satt och letade och fann allt mer och mer. Han höll sig med en särskild, prydligt inbunden och på det ordentligaste med kalligrafisk skrift förd affärsbok, hvari alla gamla och nya transaktioner från de senaste tio åren voro inregistrerade, – hans egna lån och vexlar såväl som andras, å hvilka hans namnteckning förekom, med noggrant angifvande för hvarje särskildt papper af bank, lyftningsdag, låntagare och borgensmän, acceptant, trassent och endossenter. Med det blå och röda blyertsstiftet i högsta hugg for han som en stormvind sida ned och sida upp och blad efter blad. Blyanten dök ner: «Vexel, 350 kronor, trassent,» konstaterade han lugnt och lågmält. Sida ner, sida efter sida, blad efter blad «Lån, riksbanken, 3 000 kronor, den ene af två borgensmän,» bröt det löst, medan begge händerna foro upp i håret och den blåröda blyertsen blef rådvill liggande öfver eländet. Och derpå gick det med än mer rasande fart genom boken. När han hunnit till sista sidan, andades han upp: han hade icke funnit mer än ytterligare tvenne mindre poster. «Nå ja,» sade han och slog boken samman, «det var icke så fasligt. Jag trodde det var värre. – Men du, Bror?» Ja, Bror hade fått lejonparten; naturligtvis; det fick han alltid i sådana fall. Denna gång var det emellertid värre än någonsin.
LondeStändet i denna punct beslutade ändring; ocl» förmoda Utskotten att, dä denna punct blifvit efter närvarande redaetion bifallen ak a:ne Stund, L. o. lärer medgifva att orden "kr'//>5 -nrÄcrre,^ livilka i Utskottens först akgikne Letänkande i ämnet verkeligen begagnats, men, i följd ak gjorde anmärkningar, utur det sednare Letänkandet uteslutits, jemväl mä, såsom ulan inflytande pä liukvudsaken, utgä ur L. o. 7k:s beslut, under lrvilken förutsättning Utskotten anse denna punct också vara genom 3:ne Stär.ds enbälliga beslut bifallen. Il t låtande, lV:o 21. Lancken t/ är genom 3:ne Ständs sammanstäuubande beslut oförändrad bibebällen. Vid livilket förbällande ett af Lorgare-Skändet särskildt vid slutet ak samma punct beslutadt tillägg at orden: "dock skall i underdänigbet begäras lvongl. lllaj:ts "lVädiga tillständ till det i denna punct omkörmäldte anländande ak lullmedlenkommer alt förfalla. Lu/rcke»l 7§ är ak alla Ständen gillad, dock med den redactions-körändring af L, 0. fk., att, i stället för uttrycket: "pä sätt L. St:r kunna, e/ker /rä/r ^kcrks I/ks^ok/ek^ särskildt besluta," skullsmed mellann>en!ngens uteslutande sägas: pä sätt L. 8t:r kunna särskildt besluta; samt ak Lorgare-8tändet, att de i samma punct förekommande orden "r n^mn/rket" borde utgä; men dä desse ändringar szmas ej vara af någon väsevdtligbet ocb dessutom bakva, bvar ä sin sida, emot sig irenne Ltänds sammanstämmande beslut, lära de till ali verkan förfalla. Lancken -9 är ak 8tänden enbälligt antagen. Lnncken 30 är ak II.
Den redlige och ordentlige uppbördsmannen blottställes ej härigenom för minsta våda; men allmänna crediten och enskild rätt fordra, att den lättsinnige eiler för oredlighet böjde genom stränga straffbestämmelser afskräckes från olofliga tillgrepp. Jag har sjelf, inom loppet af mindre än 3:ne år, på främmande botten för åtskilliga publika Verk och enskilda uppburit öfver en million R:dr, utan ställd säkerhet och långt ifrån controllerande myndighet. Jag hade haft lillfäl - Ilo Den 20 Febr ii ar ii c. ni. ]e att på förmånligt och, efter all anledning, säkert sätt röra mig med de efter hand ingångna medlen, för hvilka ingen viss redovisningstid var föreskrifven eller kunde föreskrifvas. Men jag ansåg dessa medel såsom ett heligt depositum, icke tillhörigt mig, och hvilka således, under den tid de voro i min vård, icke för min enskilda vinning borde användas, om än mina principaler icke skulle dervid lidit. Mången torde taxerat mig för besynnerlighet eller enfald. Det var dock icke så. Mitt handlingssätt stödde sig på grundsats. Jag vet, alt de hafva funnits, som, mindre samvetsgranna, på ofvan omnämdt sätt riktat sig och blifvit skonsamt bedömde, emedan förlust derigenom icke blifvit någon tillskyndad. Jag tror likväl, att utgången icke stämplar halten af en handling, och att, om, efter begagnande utan tillstånd af anförtrodda medel till enskild fördel, man blir i stånd att redovisa elier icke — båda ofta lika mycket följder af slumpen —, så blir handlingen till sin moraliska grund alltid lika klandervärd. Jag aflemnade hvart runstycke sådant jag emottagit det, och jag har aldrig ångrat mitt förfarande. Det vore önskligt, att hvarje redogörare iakttog samma stränga grannlagenhet. Då jag med en sträng och misstänksam uppmärksamhet sökt följa utmätningsåtgärderna, önskar jag deremot, att deras verkställare måtte sältas i en författning, som skyddar dem från all anledning till frestelse att afvika från deras pligt.
Hvad BancoDiscontsfonder.s 6 millioner angår, äfvensom SpannemålsDirectionens creditif 2 millioner, vågar jag dermed föreslå följande ändring: BancoDisconten upphör och i stället inrättas privata Disconter med creditiver på Banken. Efter min taska är det högst orätt att Banken med sin Discont vill utestänga capitalisten från all möjlig förtjenst, då LåneBanken bör hafva till åsigt, att hjelpa behöfvande näringar mot skälig ränta, ej att söka den högsta möjeiiga vinning ; sy ju mera Banken kan öka sin vinning, ju fattigare blifver landet; deremot ju mera enskildfa kunna vinna, ju mera stiger välmåganj jag vågar således föreslå följande: «) En privat Discont i Stockholm, till Den 2i> vehruarii. ett actie—cs pi tal af 800,000 R:dr Banco, med lika creditif på Banken, på vanlig Discontfot, hvarest Herrar Handlande och näringsidkare, sorn behöfva låna i och omkring Stockholm och de Norra Provincerne, hafva iånetillgång: dock utan rättighet att utgifva 3 procents obligationer. De handlande omsätta eine capitaler mångå gånger om året, och kunna således betala högre ränta. Och då de äga tillgång att få belåna sina vahror, sprida de dermed peDniDgar till den producerande delen af Nationen. Discont-papperet är mera att anse som en enskilt revers, och anlitar efter min tanka ej så mycket Bankens credit. De böra få tagas i Kronoutlagor , då de göra samma nytta som Banco. Allt sedan Riksgäldssedeln fick tagas i Kronoutlagor, har dess agio varit oförändradt. b') Ett creditif på 400,000 R.dr för Götheborg och handlande i Westra Provincerne, med lika actie-capital, på samma vilkor; här. igenom kan Hans Maj:ts proposition i den frågan anses uppfylld. O Ett creditif på 300,000 R.dr för Herrar Handlande i Södra Provincerne och Malmö, med lika actie capital och på samma vilkor.
Utskottet föreställer sig jemväl, att någon svårighet för Bruks-egarne, att, till Hammar-Skattens afbördande in Natura prestera de uti 1774 års Kongl. Bref föreskrifne Jernsorter , icke bör ega rum, enär desamma nu, likasom tillförene, vid Bruken i allmänhet årligen tillverkas-, ock på desse grunder, finner Utskottet sig icke kunna tillstyrka bifall å H:r Beckmans, i detta hänseende gjorde framställning. Beträffande åter frågan om Bruks-egarcs befrielse från skyldigheten, att med Silfver lösa Hammar-skatten vid de tillfällen, den ej in Natura utgöres; så har StatsUtskottet uti särskildt Betänkande, af d. 28 sistlidne April, hemställt, att Riksens Högloft. Ständer måtte hos Kongl. Majrfc i underdånighet yttra den önskan , att lösen för Hammar-Skatten hädanefter alltid kunde få erläggas i det gångbara Myntet; vid hvilket förhållande något vidare yttrande i denna omständighet icke torde erforuras. B et änkan deri. Hvilket till Riksens Höglofl. Ständers härmare bepröfvande vördsammeligen öfverlemnas. Stockholm den 20 Maji 1823. Antom den a3 Maji i8a3. Utlåtande, i anledning af Kongl? Maj:ts Nådiga Remiss uppå Lieutenanten Berghmarks underdåniga ansökning om prolongation å Arrendet af Klafböhle Laxfiske. XTnder d. 27 sistl. Marni* har Kongl. Maj:t täckts till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemna Lieutenanten B.