Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som publik person är jag skyldig emottaga dem, utan att deraf uppehållas i min verksamhet; men då jag handlar gom enskild inan, kan jag deri fästa afseende, och jag har då dessutom till särskild pligt så inrätta mitt deltagande i ett frivilligt arbete för allmänna ändamål, att den enskilta öfvertygelsen om iättet att vara mäst nyttig, ingalunda må föredragas eller komma i strid med principalernas, åt sjelfva föremålets behandling gifna rigtning. Den första förbindelsen för ett dyrbart vedermäle af ynnest och förtroende, är att undanrödja hinder; den dernäst är att förblifva vid sitt eget begrepp om hvarje handlings behörighet. Herr Tham, Wolrath: - t Vid mitt uti Flenum den 11 uppläste me^ moria!, angående den föreslagne RealisationsFlanen och Herr Friherre Wirséns yttrande, gjordes flera anmärkningar, dem jag vördsammast anhåller få besvara. Herr Grefve von Platen har trott sig af mitt anförande kunna hämta den mening, att jag ansåge Banken blifva osäkrare derigenom att enskildt* personer; fingo del deruti; så ät Den i i April. 279 dock icke meningen af mina ord. Jag har åtminstone trodt mig säga, att det missbruk af deras magt, Rikets Ständer emot Banken kunde utöfva, vore för Fäderneslandet mindre farligt, än det missbruk) som en enskidt Corporation möjligen skulle kunna tillåta sig, om den i Bancostyrelsen finge del. Mitt anförda skäl till denna tanka var att Ständernas missbruk, icke kunde ske af elakt uppsåt utan blott af misstag, enär landets väl måste vara deras föremål, men att deremot en enskild Corporation, särdeles om största delen utgjordes af utländningar, skulle till sina åtgärder kanske ensamt hämta motiverna af sin egennytta, utan afseende derpå, om dessa åtgärder med landets väl öfverensstämde. 1776 års
– Jag har en förmodan om, hvarför ni gråter, herr grefve. Säkerligen öfver den olycka, hvari ni störtat era vänner. Detta är er ömtåliga sida. Så fort den beröres, om än aldrig så lindrigt, erfar ni stor smärta. Pröfva er själf, tänk efter hvad det är, som gör er så vek. Är det blott den personliga vänskapen, minnet af forna, gemensamt njutna nöjen, bedröfvelse öfver att ha förlorat alla tillfällen till deras fortsättande? Eller är det medvetandet om, att ni i era olyckliga vänner sårat Gud, religion och dygd? Struensee funderar en stund. Han förstår, att prästen syftar på hans förhållande till drottningen, och exemplet synes honom olyckligt valdt, eftersom han lidit af medvetandet om den olycka, han dragit öfver sina vänner, långt innan han erkände begreppet dygd i denna bemärkelse. Men detta kan han icke säga prosten, och han svarar därför undvikande: – Ack, det är förfärligt svårt att komma till visshet därom. Sedan sitter han åter en stund försjunken i sina egna, missmodiga tankar, tills den inre ångesten åter bubblar fram: – Om det nu bara icke är för sent för mig att söka nåd hos Gud! Jag gör det ju blott af nödtvång! Själasörjaren svarar härtill: – Ni har orsak, herr grefve, att göra er själf de smärtsammaste förebråelser, emedan ni låtit ert hela lif hittills förgå, nästan utan att tänka på Gud, utan att bemöda er om hans välbehag; emedan ni icke låtit er vinnas af all hans godhet utan gjort det nödvändigt för honom att försänka er i det djupaste elände, för att ännu beveka er att återvända till honom. Men på möjligheten af er räddning har ni af den anledningen ännu icke orsak att tvifla. För Gud finnes ingen skillnad mellan tidigt och sent, och någonting måste det ju alltid vara, som gör syndaren uppmärksam på sitt tillstånd och uppväcker hos honom längtan efter Guds nåd – vore det än icke annat, än det elände hvarmed hans synder belöna honom. Det kommer an på den uppriktighet, hvarmed ni söker nåden, om Gud kan skänka er den.
LIV. A. 160. — angående upphäfvande af den nu medgifna moderation i Postporto för bref, som väga öfver 8 lod. XXII. 31, 61. XXIII. R. 3. XLV. B. 452. XLVIII. LIX. U. 155. LX. A. 3o. LXVI. E. 125. — angående Landshöfdingen J. af Wingårds anhållan om befrielse från ersättningsansvar för de af förre LandsSecreteraren Kleman tillgripne och förskingrade allmänna medel. XXII. 32, 61. XXIII. R. 14. LVIII. B. 396. A. 102. — angående vidtagne åtgärder, i följd af nuvarande utsigter för årsväxten. XXVIII. 222, 228. XXXI. 4. XXXII. 215. XXXIX. A. 281. — angående rättighet för Patrull, Post, Vaktkarl eber Fångförare, att genom bruk af skjutgevär söka förekomma fånges flykt. XXXII. 218. R. 312. XXXIV. 199. ' XXXVI. R. 35. XLVII. LX. A. 181. LXII. E. 118. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Maj:ts, till Rikets Ständer, angående ordningen och sättet för överklagande af UnderRätts beslut uti tvister om husesyn och fardag å KronoHemman. XXXII. 218. R. 312. XLI. B. 170, 33o. XLVI. 299. LX. A. 168. LXI. E. m. —- angående ansvar för den, som bortförer och undanhåller annans minderåriga barn. XXXII. 218. R. 312. XLVII. B. 206. XLVIII. 33. XLIX. Å. i43. LVIII. U. 396.
Betänkan cl en, N:o lor. 101 Uti underd. Rapport af den 22 Mars i8ti5, hvilken här ofvan är vorden omnämnd finnes GeneralAmiralen H:r Grefve Cederström, hafva hos K. M:t i underd. anmält, ”att sedan K. M:t i Nåder befallt försäljningen af Linieskeppet Tapperheten till Handelshuset Michaelson & Benedicks, emot en Köpesumma ”af 171,000 R:dr Hamb. B:co, hade förenämnde försäljning blifvit afslutad och fjerdedelen af beloppet, ”med afdrag af de 25,000 R:dr Sv. B:co, som K. M:t ”i Nåder faststäldt skulle vid försäljningen undantagas ”för Undra Batteriets Artillerie, vore till Förvaltningen af Sjöärenderne öfverlemnädt;” hvarefter K. M:t uti Dess Nådiga Skrifvelse till K. StatsContoret af samma dag förklarat, ”att sedan K. M:t i Nåder fun”nit för Riket nyttigt att, i händelse tillfälle dertill ”sig yppade, försälja större och mindre Krigsskepp ”vid K. M:ts Flotta, som voro öfver 25 år gamla, ”för att derigenom erhålla medel till byggnad af nya ”sådane skepp, samt i följd häraf i Nåder tillåtit, att ”anbud å Linieskeppen Tapperheten eller Manligheten ”samt Fregatterne af Chapman och Euridice lingö emot”tagas, så hade Chefen för K. M:ts Flotta, En af Fiskets Herrar, GeneralAmiralen II:r Grefve Cederström ”hos K. M:t i underd:het anmält det Handelshuset härstädes Michaelson & Benedicks, hvilket till K.
Dar gingo och stod; i de olika förmaken flera. hundra elegant klädda damer, färdigk a t t satta sig ned till en iitsökt Deltnoiiico-iniddag. eller ~liiiicli 3 till tre kronor kiivertet, Iivilket ar en bagatell, da nia11 betanker, att Delinonico är staden New-Yorks ' fi.naste restaiirant, hvars franska kock %r högre aflönnd an ett svenskt statsrad. Franska kypare ila oin livarandra med brickor, di&amp;mde under, delikata anrättningar; glice och tårtor serveras till sliitet och dlrjäinte kaffe, t6 och isvatten. - Vin, ö1 och likördr begagnas icke sisom stridande mot principerna i in5nga af Alnerikas biista kretsar. Det råder den lifligaste stainiiing bland » Sorosis » - daineriia, Iivilka bara livar sitt; klubbmä.e, ett, » S 3 af guld eller silfver, so111 bröstiiil, fastadt i hattbandet eller kniippt onikring en bnkett af rosor eller elwysantemin. Blominor, vahcra toiletter och klara ögon lysa livart inaii viinder sig. Liflig konversation, diiiiipadt skratt och den inest otviingiia stiiinniiig i föreiiiiig ined en iitsökt belefveiiliet i satt ocli uppträdande, det ar livad en opwtisk iakttagare genast faster sig vid. Skall detta vara blåstriiinpornas fruktansvarda, af det » otäckra könet » i början s i, niisstanksamt ocli fördornsf nllt beiiiötta ltLtr? Hiir brister ej son1 en shpbubbla Iivarje a priori-doin iiiför serkliglietens gensaga! E t t inera tilltalande fr~iiitiiilmerssaUs1cap torde inaii iiiippe-.
Ta%- 1 skålp. 3 6 28 — stearinoch margarin1 skålp. __ 7 1 12 — alla andra slag 1 skålp. 15 1 * Luktvatten , alla slag, (flaskornas vigt inbegripen) 1 skålp. 12 1 32 Läde rarhet en , ej specificerade, lakerade 1 skålp. 20 1 Lokj alla slag, ej specificerade 1 lisp. 6 6 Mais . 1 tunna i — 15 — * Mandel 1 skålp. — 3 — Levantin * se Väfnader. Limoner, friska* se Citroner. salta; se Frugter, inlagda. Limonsaft; se Citronsaft. Linön; se Väfnader. Linser; se Span mål. Ljuskronor af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen, samt delar deraf; se Slojdevaror ej specificerade. Lunta; se Varor, som icke kunna hänföras under någon af de i införseltarifen upptagna bestämmelser. Läder; se Hudar och skinn. Lärft; se Väfnader. Machinerier, ej specificerade; se Slöjd eva ror, ej specificerade. Magnesia, hänföres under Apoteksvaror. Magnetsten, infattad; se Instrumenler, fysiska. Malm, cobolt-; se Cobolt-malm. Manchester; se Väfnader, bomulls-. Manna, hänföres under Apoteksvaror. Manufakturvaror, ej specificerade; se Slöjd ev åror.. Marimnetall; se Metaller, sammansätta. Markasit; se Vismut. Marle; se Väfnader. Marmor, arbetad, ej specifi erad; se Slen, all annan, ej specificerad. 21 / Tullvärde. Qvantitet för tullInförselstull. Banko. beräkningen. banko.
Äft gärda Hemmanet innehar gemensam Mark;, och ninie derwid Afgärda Hemmanet efter sitt Ore eller Hemmantal hälften mindre än Bolby, samt åge sedan Bohlbys rätt dera; Hwilket Kongl. Main läckres till alla delar i Räder bifalla. Tx krotocollo, kelir ak ^orte^as. Utdrag af Protocollet öfwer Justitiä?!render, hållet uri Kongs. Maj:ts JustitiaRevision eller Högste Domstol, Måndagen den 2o November i8oc>. -« . » Narwarande: JustitiäNaderne r.a§ersieim . " Grefwe L^IIendorZ von Lrrosiirck Grefwe ^amilton , leikel i U8 » I>iftevalcch , LiervoAel ^ koxxius. Westeren lurstlM anmälte i underdånighets att Kongl. Majit, med anledning af ä? Zä i R^ge» ringsFormen den 6 sistlidne Junii, i Näd^ befallt, det Högste Domstolen stulle inkomma med undeMMgt utlätande öfwer; En ro Den 5 Zebruarii.
N:o 24, angide tullbestäromelserne för artikeln Bränvin och Sprit, blef detta Betänk, pä begäran af flere ledamöter ånyo bordlagdt, hvarjemte Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig, anmälde sig och yttradei Uti Bevilln.Utskis Betänk. Nio 10 har Utsk. tillstyrkt upskof med tullsatsen å artikeln Bränvin och Sprit intilldess R. Stir afgjort frågan om bränvinstillverkningen och dess beskattning. Denna fråga är nu afgjord, och Utsk. har i det nu bordlagda Betänk. Nio 23 föreslagit tullsatsen å ifrågavide artikel, hvarföre jag anhåller, att detta Betänk, måtte behandlas i sammanhang med Betänk. Nio 10, hvilket, enl. Ståndets beslut, skall nästa Onsdag till pröfning förekomma. Uppå härefter framställd propos. beslöts, att Bevilln.Utskis nu ånyo bordlagda Betänk. Nio 24 skulle å föredragningslistan upföras näst efter samma Utskis Utlåt. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtskis nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagdé Utlåtin och Memorial: Nio 47, i ani. af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för R. Stirs Bank; Nio 48, i ani. af RiksStms beslut öfver Betänk. Nio 37, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-röreise, samt N:o 49, i ani. af RiksStms beslut öfver Utlåt. Nio 38 med förslag till vissa förändrade föreskrifter angide Bankens vexlingskassa och depositions-rörelse. Anmäldes och lades på bordet följande från Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. inkomne Utlåt:m Nio 17, i ani. af väckt motion om förflyttning af skyldigheten att fortskaffa resande från ett enskildt åliggande till ett Statens bestyr, samt att i sådant afseende ett statsanslag af minst 3 millioner
Af den Barnhuset tillkommande andel i de böter, Öfverståthålla re-embete för Polis-ärenden ådömer, har under åren 1854 och 1855 icke något belopp influtit samma år, som böterna blifvit ådömda, utan finnes, sedan en del af det såsom uppbörd uti räkenskaperna upptagna belopp blifvit afskrifven, återstoden vara utbalanserad under titel: »Fordringar». Då det likväl torde kunna antagas, att en betydlig del af dessa böter under året influtit, hafva Revisorerne ansett sig bö ra anmäla detta förhållande, på det den för Barnhuset härigenom uppkomma nde ränteförlust måtte för framtiden förekommas. § 5. Räkenskapen för år 1855 upptager de fattig-penningar, som tillkomma Barn huset vid försäljning af fastigheter inom hufvudstaden, belägna å ofri grund, till ett belopp af 1,135 R:dr 1 sk. 3 r:st; hvaremot den såsom verifikation bilagda ochåbe - — 219 — ropade, uti Handelsoch Ekonomi-kollegium uppgjorda, specialen öfver nämnde fattigpenningar slutar å ett|belopp af 1,138 R:dr 23 sk. 4 r.st. § 6. Vid anställd inventering af säkerhets-handlingarne för Barnhusets utlånta medel, hvilka, inventerings-dagen den 31 nästlidne Augusti, uppgingo till ett belopp af 524,716 B:dr 32 sk., befunnos desamma vara i god ordning. Upsala Kongl. Universitet. Räkenskaperna, af hvilka de för år 1854 undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar, men de för år 1855 ännu icke blifvit derstädes granskade, utvisa följande förhållande med inkomster och utgifter: Debet. Balans från föregående år: Balans till påföljande år: Skulder: Credit. Balans från föregående år'. Balans till påföljande år : Tillgångar: Kongl. De vid hufvudböckerna fogade summariska sammandrag öfver de s. k.
H o n log. Hade hon ej varit stark o c h segrat? Den nya klädningen. Äkte mannen: » Se så — låt nu mig hjelpa dig! Du skall få se, att jag gör det fullt ut lika bra som din kammarjungfru, ja, kanske till och med så bra, att du sedermera alltid vill ha mig till hjelp. » Den unga frun: » Nåväl låt gå, men du får skynda dig. — Se så, hit med klädningskjolen och hjelp mig på med den, men akta dig bara, att du inte kommer åt håret. — O fasa — du låter j u häktan fastna o c h slita upp en hel länk af håret; vänta då för all del, så jag får taga bort den. — Nu, ändtligen fick jag upp den, nu vidare. — Oh, så afskyvärdt stor dynan är, den måste bort; ack, Kari, kan du sprätta ur den? Men du kan väl inte; har du ingen pennknif på dig? Här är annars en sax, bara du får bort den, så jag inte ser ut som en ballong. — Så der ja, nu är det bra. Gif mig nu klädningslifvet, men du måste föra armen riktigt i ärmhålet. — Usch, hvad här är varmt; öppna för allt i verlden på fönstret, så jag får in en smula luft; jag ordentligt qväfs här! Så, nu är det bättre; men det är någonting med ärmarne, som jag inte kan uthärda. Du får vara snäll och taga af lifvet igen; vill du nu taga i ärmhålet med bägge händerna o c h hålla ut det riktigt; ack, nu brakade det till i ärmsömmen! Du sliter j u inte heller måttligt; får jag se, hur mycket gick upp. — Gud ske lof, det var bara ett par stygn, det kommer väl ej alt synas. — Nu gick då ändtligen ärmarne ordentligt på. — Hvad säger du, Karl, är klockan redan tio minuter öfver åtta; och Therese som ännu inte är till baka! Gif mig då qvickt skärpet, så jag får sätta det på mig. — Nu skall man se, att skärpet är för trångt; — j a bevars, se sjelf, Karl, att det inte går igen.
Hvarför skulle jag ej älska dig, såsom man älskar dessa stolta, stränga kvinnor, hvilkas kärlek är svår att vinna, men brinner starkare än andras?» Det var så han spelade, den stackars mystikern. Han satt där, strålande af entusiasm och rörelse, hörande de underbaraste toner, viss om att Gösta också måste höra dem och varda tröstad. Gösta satt och såg på honom. Till en början var han bister öfver detta nya narrspel, men så småningom vardt han blidare. Han var oemotståndlig, den gamle, där han satt och njöt öfver sin Beethoven. Och Gösta började tänka på, hur äfven denne man, som nu var så blid och sorglös, varit försänkt i lidande, hur äfven han förlorat den älskade. Och nu satt han där, strålande lycklig vid sitt träbord. Det behöfdes då ej mer för en människas sällhet. Han kände sig förödmjukad. Hvad, Gösta, sade han till sig själf, kan du ej längre tåla och fördraga? Du, som härdats i fattigdom hela ditt lif, du, som hört hvarje träd i skogen, hvarje tufva på ängen predika om försakelse och tålamod, du, som fostrats i ett land, där vintern är sträng och sommaren torftig, har du glömt konsten att härda ut? Ah, Gösta, en man måste bära allt hvad lifvet bjuder med mod i hjärtat och löje på läpparna, eljes är han ingen man. Sakna så mycket du vill, om du förlorat din käresta, låt samvetskvalen gräfva och tära i ditt inre, men visa dig som man och värmländing. Låt blicken lysa af glädje och möt dina vänner med glada ord! Strängt är lifvet, sträng är naturen. Mod och glädje alstra de båda som motvikt mot sin hårdhet, eljes skulle väl ingen uthärda dem. Mod och glädje! Det är, som om dessa vore lifvets första plikter. Du har aldrig svikit dem förr, skall ej heller göra det nu. Är du sämre än Löwenborg, som sitter där vid sitt träklaver, än alla de andra kavaljererna, de modige, de sorglöse, de evigt unge? Du vet nog, att ingen af dem undgått lidandet! Och så ser Gösta på dem. Ack, en sådan tillställning!
Hr Dalman liar velat fästa uppmärksamheten på det historiska af vår domstols-organisation, och det är sannt, att fordom funnos blott 3 instanser; men det lärer ej kunna nekas, att denna fordna inrättning har betydligt företräde framför den, som nu skulle äga rum, då hofrätten antoges till 2tdra instansen i stallet för lagmansrätten, som är en localdomslol, der parterna hafva tillfälle att höra vittnen hemma i orten oell få målen med mindre kostnad utredda och behandlade. Det händer nemi. ofta, att lagmansrätten måste ytterligare utreda målet genom flera vittnens hörande, och om dessa nu skola kallas till hofrätten för att der höras, kommer det att medföra en betydligt större kostnad för parterna. Hvad slutligen angår Frih. Ttaabs anmärkningar mot redactionen i Utskts förslag, torde jag få fästa hans uppmärksamhet försl derpå, att nuvar. Jag bestämmer en summa appellabilis af 5o daler, i följd hvaraf mål, understigande detta värde, ej må i hofrätt fullföljas; oell om lagmansrätten nu borttoges, bör väl således åtminstone detta stadgande qvarstå. Beträffande vidare Frihts anmärkning vid redactionen af i5 cap. i5 § Rätteg:sb:n, sorn efter Fri lits förmenande skall stå i strid med i5 cap. i §, torde jag blott behöfva nämna, att fråga icke varit,om någon ny redaction af i5 § i vidsträcktare måtto, än som påkallades af lagmansrätternas borttagande, enär ingen motion om förändring af detta lagrum i öfrigt blifvit väckt. Någon särdeles motsägelse emellan de begge lagrummen lärer i allt fall icke förelinnas ; enär det är obestridligt, att man, utom tjenstedräng, kau äga andra slags tjenare, tjenllga till rättegångars utförande eller orabudsmannaskaps anförtroende, t. ex. inspectorer, bokhållare etc. Man har här under discussionen fästat sig vid den omständigheten, att yngre personer ofta hålla lagmansting.
Jag beklagar att Hr Björnstjerna, som under denna Riksdag varit ledamot i Bankoötsk., icke innehade samma plats, då denna fråga uti Utsk. förevar. Vi hade då kunnat fått tillfälle att utförligare byta skäl med hvarandra, men då denna lycka icke förunnats mig, anhåller jag alt i korthet få besvara hans yttrande. Han säger, att man icke skall låta blända sig af den nuvar:de förmånliga ställningen af Bankens silfverfond, emedan den egentligen är tillkommen genom lån. Jag ber då att få fästa talarens upmärksamhet deruppå, att den goda ställning, uti hvilken Banken f. n. sig befinner, har tillkommit under loppet af de sednare åren. Mig är åtminstone icke bekant, att under det nu förflutna året något lån af hvpotheksföreningarne är ingånget, och min öfvertygelse är, att Bankens förökade silfverfond möjligen har sin grund uti de under förra året inträffade förmånliga handelskonjunkturer. Då vi nogsamt veta, att vår skuld till allmänheten under loppet af detta år blifvit betydligt minskad, samt att vi derjemte hafva ett stort öfverskott, anser jag ali just innevar:de tidpunkt är lämplig för fattandet af det beslut, jag nu tagit mig friheten framställa. Hr Björnstjerna har tagit för afgjordt, att, i fall småsedlar på 1 R:dr och 3 R:dr komme att borttagas, skulle de uteslutande ersättas med silfvermynt. Jag tror icke att så blifver förhållandet, ty då lägsta valören näst 1 och -3 R:dr hittils utgjort 10 R:dr, och vi nu i st. få sedlar på 5 R:dr, är det ganska sannolikt alt en stor del af dessa mindre sedlar komma att utbytas emot 5-R:drarne. Det är således icke så vådligt, som man skulle tro, men äfven om 6 milliouer R:dr B:ko skulle utgå, måtte det väl icke, med afseende å Bankens nuvar:de ställning, vara så farligt. Banken får ju derigenom mindre sedlar alt ansvara för, och ju mindre belopp sedlar Banken ansvarar för, 132 Den 20 Nö v ernber desto mindre silfver behöfver Banken.
Likväl och enär Bergslagérne, sedan Landshöfdingens anmälan i ämnet inkommit, genom deras utsedde deputerade mera närmat sig till det Förslag WI dem i Nåder låtit göra, och WI anse nödigt att genast äga en bestämd styrka att påräkna, håfve WI i Nåder tillåtit Nora, Hjulsjö, Ramsbergs, Lekebergs, I.erbecks, Grythytte, Helleforss och nya Kopparbergs Bergslager, att tills vidare och intill dess de underdånige Besvären i hela deras vidd blifvit - afgjorde, få erlägga den föreslagne Vacance-Afgiften af 7 * SÖåd Tackjern per Rote 'på sådant sätt, att Tre Rotar uti desse Bergslager, blifva ansedde utgöra Två, samt likaledes i Nåder beviljat Lindes Bergslag enahanda forman, med deri ytterligare lindring, att Tvä Rotar derstädes sammanslås till en, burandes liden för Vacance - afgiftens erläggande StatsUtsiottets Betiinhanden. 227 beräknas i frii n och med förlidet år, och denna Tackjerns afgift, hvilken då den ej af Bergslagerne in Natura utgöres, äfven må af dem med penningar lösas efter föregående årets Markegångs pris, få, på sätt nu i underdånighet ansökt blifvit, i Mars Månads början hvart år erläggas, i följd hvaraf äfven 1811 års Vacanee afgift kommer den i:sta nästkommande Martil att utgå. För öfrigt håfve WI i Nåder bifallit Bergslagernas underdåniga anhållan i afseende på de för Boterings - manskapet anskaffade Beklädnader, och således försäkrat dem att genom Wår Nådiga försorg derföre njuta billig ersättning, sedan så väl antalet af Bekläd naderne, som priset derå genom Landshöfdingen blifvit upgifne, igenkännandes WI Bergslagernes beredvillighet, att gå Wäre Nådige afsigter till möte uti deras genom
(RGS. A.) öli dennn motion, som från Preste-Slåndet blifvit till Utskottet remitterad, an Töres, hurusom, för att betrygga Gotha Canals' bestånd och göra densamma oberoende af den ej alltid oegennyttiga enskilda speculationen, tillerkändes Bolaget, genom 7 §. uti Kongl. Maj:ls ISA di ga Privilegium af den rt April 1810, obehindrad rätt och frihet att för Canalens behof, dess byggnad och underhåll anlägga verkstäder till förfärdigande af gjutgods, smiden, verktyg och redskap samt allehanda materialier. Snart länn man det vara ändarnälsenligast, att concentrera alla sädane behöfliga Inrättningar på ett enda ställe, och så uppkom småningom Motala nu varande Central-verk stad, den största och fullkomligaste i sitt slag inom Riket. — Denna Verkstad är nu fulländad och kostar, Inventarierne inberäknade, 594,o58 R:dr 7 sk. 3 r:st Banco. Under det sista räkenskaps-året t833 sysselsattes der 34Ö arbetare, och tillverknings-summan uppgeck till något öfver r3o,ooo R:dr Banco. Verkst:! leus vigtiga och välgörande inverkan på utvecklingen' »f den inhemska kraftflilen och konstfärdigheten är af alla sakkunnige erkänd och högt skattad; men beklagligen saknar Bolaget, sorn, i och för dess anläggning och fullkomnande, skuldsalt sig med 23.j.33t R:dr 5 sk. 4 r:st Banco, alla tillgångar att ytterligare förlägga den. Förgäfves hafva Capitalister inom och utom Riket blifvit anlitade, och är det ail anledning, att denna dyrbara Verkstad måste nedläggas, i fall Staten ej snart och kraftigt mellankommer.