Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skall då lyckönska mig sjelf att kunna säga ja dertill; men intilldess och för »ärvar. nödgas jag afstyrka alla extra anslag. Gr. Horn, Claes Fredr.: Man har klandrat de motiver, som StatsUtsk. uppställt för sitt utlåt., och jag kan icke neka, att ej heller jag i allo kan gilla desamma. Ganska synbart har Utsk. ådagalagt ett misstroende till Styrelsens förmåga alt med de medel, som Styielsen begärt, kun - na gagna fäderneslandet; men då Ulsk. tyst uttalat dea princip, som ligger till grund för sjelfva utlåt., skulle jag önskat, att Utsk. offentligen ådagalagt en sådan grundsats. Jag hade önskat, att StatsUtsk. likaså öppet och likaså sakrikt i detta fallet, som en värd ledamot Gr. Björnstjerna, hvilken så mägtigt talat till min känsla, uttalat sin öfvertygelse oin livad som i närvar, tidpunkt tillkommer en Svensk lagstiftning. Jag skulle önskat, att StatsUtsk. begagnat samma argument som Hr Gr. och sagt, att med en sådan administrationsform, som den närvar., trodde StatsUtsk. icke, att det vore nyttigt att bevilja de anslag, som Styrelsen fordrat. Om StatsUtsk. utgått från denna grundsats, tror jag, att Utsk. skulle beredt fäderneslandet stora välgerningar. Det hade då gifvit Stånden ett utlåt, till afgörande af ganska betänklig natur, då Utsk., medgifvande behofvens verklighet, ansett deras fyllande ändamålslöst under närvar, administrationssätt, hvarigenom Utsk. undvikit den motsägelsen att på ena stället afstyrka användandet af ett fondsystem och på ett annat ställe tillstyrka detsamma, såsom t. ev. rörande båkars och fyrars förbättrande i landet. Jag tillstår uppriktigt, att jag varit bland dem, som hyst största fruktan,för fondsystem och ännu mera för statsskuldsystems införande. Under sistförflutna riksdag yttrade jag mig äfven mot detsamma.
Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärs• och Ekonomi Utskottens Betänkande N:o 32, i anledning af väckt fråga om Smålands Hussar-Regementes afsättning , emot erläggande af häst-vacans-afgift, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, af Slåndet återremitteradt. „ S. D. Bå nu ånyo föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens följande Betänkanden och Utlåtanden, sedan den 23 sisth Sept. å bordet hvilande: N.o 25, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående frågan om lindring uti den hemmansegarne i Jemtland åliggande roteringsskyidighet, och dels inom Riks-Stånden i ämnet, väckta motioner. N:o 26, i anledning af väckt fråga om befiielse från roterings-skyldighel för Torps Prestgård å Dahlsland. N:o 27, i anledning af väckt fråga om anläggning af en Köping i Wittsjö by af Vestra Göinge Härad och Christianstads Län, samt inrättande af ett Post-contoir derstädes. N:o 28, i anledning af väckt motion om ändring i föreskrifterne angående utarrendering af Kronolägenheter. N:o 29, i anledning af väckt fråga om stats-anslag till inrättande af ett stam-holländeri. N.o 30, i anledning af väckt fråga onfunderstöd af Stats-medel till upphjelpande af fisket i Bohus Läns skärgård. N:o 31, i anledning af väckt fråga om Landtbruks-Academiens indragning, m. m. N:o 33, i anledning af väckt fråga om fördelning emellan 2:ne tjenstemän af de Polismästaren i Stockholm tillhörande befattningar, såsom Polisdomare och Polismästare. N:o 34, i anledning af väckt fråga om Landshöfdingesätets i Götheborg ProC, Ut dr, d, 3 Oct. 1840. 669 Förläggande till Uddevalla, och att Göthebores och Bohus Län måtte benämnas Bohusland och Götheborgs Län, m. m.
Enär StatsUtskottets Utlåtande N:o 2?4, angående StatsVerkets tillstånd och behof, i hvad som rörer RiksStatens fjerde HufvudTittel, å nyo föredrogs, fann PresteStåndet för godt återremittera i:a Puncten deraf; hvaremot det öfriga, sora innehålles i detta Utlåtande af Ståndet bifölls. S. D. f. m. Vid ånyo skedd föredragning af StatsUtskottets Utlåtande N‘.o 2^5, angående RiksStatens yte HufvudTittel, blef I Momentets sednare Alternativ, rörande AnslagsSumman till Musikaliska Akademien, jemte hvad detta Utlåtande i öfrigt innehåler, af Ståndet bifallet. Bihang till R. S. Prat. 9/1le Sami. 28 * sj4* ‘Fröt. thiir. 3. 7 julii 152g, S. D. f. m. Då StatsUtskottets Betänkande N:o 2J8, angående StatsRegleringen, under RiksStatens 8:de HufvudTittel för Allmänna och Extra Utgifter, nu ånyo föredrogs, blef 3 Puncten deraf, som handlar om Fångars Skjuts och Underhållskostnad, återremitterad; hvaremot Ståndet till allt det öfriga i detta Betänkande lemnade sitt bifall. S. D. f.' m. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets Betänkande N:o 260, an» gående Reglering af Allmänna ludragningsStaten, blef detsamma af PresteStåndet bifallet, med undantag af 2 Puncten, som till Utskottet återremitterades. Från Vallo fl. Borgare Ståndet.
Det är här sagdt, att man t. o. m. borde lemna summan obestämd och alt rättigheten till kreditivs uttagande borde utsträckas t. o. m. till bolag och korporationer; andra säga att, om den anslagna fonden ock ej är så stor, så är det likväl ej farligt att bevilja kreditiver till temligen höga belopp, derföre att erfarenheten skulle visat att vanligtvis endast hälften af den summa, hvarpå kreditiven lyda, blifvit på en gång begagnad. Jag får häremot anmärka, att, om meningen är att utbyta diskont-utlåningen emot krediliv-rörelse, så vinner man alldeles ej ändamålet i fall man skulle gå (ill väga på ofvannämnde sätt. Blefve summan obestämd, så finge genom stora kreditivers tagande hypoleksföreningar och privatbanker visserligen en beqväm och alldeles förträfflig hjelp, att utvidga deras assignationsoch sedelulgifning; men då skulle ock den inskränkta fonden ganska snart blifva upptagen af dessa inrättningar allena. I afseende på att gifva kreditiver till högre belopp än fonden är, lärer man härföre kunna åberopa privatbankernes erfarenhet, men jag bör fästa uppmärksamheten på skillnaden emellan dessa banker och riksbanken, ty under det privatbankerna gifva ut sedlar, fonderade på inteckningsdokumenler, grundar riksbanken sin sedelutgifning pä metallisk valuta, och måste derföre hafva en fixerad summa för sin sedelstock, hvarutöfver den ej får gå. Man bar äfven sagt, att man ej bör handla minutiöst, utan att man bör lemna direktionen fria händer. Jag tror alldeles tvertom. Det kan gå an i en privatbank, der direktionen är utsedd af de i ämnet skickligaste och der direktionen bäfver enskildt intresse i bankens förvaltning och upprätthållande. 1 riks-banken åter väljes som man vet 3 af hvarje stånd att utgöra direktionen, och del är en lycka om hälften förslår sig pä saken.
Vid öferVägande af hvad således blifvit änfördt hafva Utskotten funnit, ätt, då, enligt den upplysning, sorn blifvit inhämtad, Biksens Höglofh Ständers Statsoch Uag - Utskott redan pröfvat den äf Herr von Engeström gjorde ofvanom förrnälte motion, samt deröfver meddelt étt i det näfmaste enahanda yttrande, söm det nu ifrågavarande, samt således Herr Vort EngeströmS önskan af samma mötiofis sammanförande till gemensam åtgärd med Anders Danielssons, både af denne anledning, och äfven på den grund, att de till serskilte Utskott blifvit hänskjiitne, icke kan uppfyllas, Utskotten nit endast tillhör att sig utlåta öfver hvad BiksdagsUullmägtigen Anders Danielsson, till vederläggning af hvad Utskotten uti det ifrågasatte Betänkandet yttrat; Och emedan Utskotten dervid ansett de af Anders Danielsson i sådant afseende ändragrte a n mörk n ingar och omständigheter icke kunna förändra de omdömen uti de framstälde frågor, hvartill Utskotten funnit sig äga tillbörlig anledning; Ty tro ock Utskotten sig nii, till undvikande af större vidlyftighet, endast behöfva åberopa hvad deras Betänkande derom innehåller, samt vördsamt åter öfverlämna det samma till Biksens Höglofl. Ständers pröfning. Stockholm defi 2$ Martil 1818. Bihang Uti Riks-St. Prat. igif - igrg. r.it SamU tfsr fa ;*• 402 Lagoch Besvärs* Utskottens Betänk andert, X:r 87- Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmanna Besvärsoch Ekonomi - Utskottens förnyade Utlåtande uti frågan om upphäfvande af 3 Art. i Kongl. Stadgan om fagt och Djurfång af den i3 April 18O8, i anledning af gjorde anmärkningar vid det af Utskotten deröfver afgifne Betänkande. H, C1 »fl.
Obestridlig synes mig den grundsatts, att äganderätten bör-vara helig, att ingen påtvungen gräns bör sättas för användandet af hvad man äger, att alla i jämnt och billigt förhållande böra deltaga i de allmänna bördorne och således äfven i Tullbevillningen. Riktigheten af denna synpunkt har, oaktadt alla invändningar, icke blifvit vederlagd. Lika så litet jordbruket bör betungas till förmån för handeln och industrien , lika så litet böra också dessa betungas eller inskränkas till förmån för jordbruket. Det kan aldrig vara jordbrukets fördel, att motarbeta köpmannens och Msnufacturistens industri; ju större frihet dessa njuta, ju större täflan uppkommer och desto bättre köp bör jordbrukaren vänta sig. Det kan icke vara dessas fördel, att undertrycka jordbrukaren, ty det är jördens product, som föder och sysselsätter de andra Classerna. Ju större derföre Landtmannens öfverflöd är, ju tillräckligare mäste de sistnämnde Classernes underhåll vara. Den II Junii e. m, 607 Den enkla läran, som verksammsst bereder bade för jordbrukaren, Manufacturisten, köpmannen och Handtverkaren den högsta grad af förkofran, är införandet af en fullkomlig rättvisa och frihet. Ett folk begär ej mycket för att finna sig lyckligt. Det är ej ömtåligt i detaillerne af sin lagstiftning. Det begär blott rigtighet i grunderna, blott frihet för sina naturliga förmögenheter, hägn för sina gemensamma rättigheter. Det begär förnämligast, att få vara ostördt. Dit hörer, att våra nuvarande Tullförfattningar förändras och närmas till sådana rätts grunder för Statshushållningen, som Utskottets Betänkande innehåller. Då nu gällande Tullförfaltningar minska Concurrencen at köpare till landets producter och försvårar afsättningen, huru är det väl möjligt att förena sådana stadganden med menighetens väl? Så snart Handeln försvårades till den grad, att Svenska Trädvaror belädes med 75 procent af varans värde, då transporten skedde med Utlänska fartyg, och inhemska handlande afhöllos ifrån att befrakta främmande skepp, nödgades äfven,andra Nationers köpmän, att endast genom inskränkta beställningar söka erhålla de af våra producter, som högsta behofvet fordrade.
Öfversigt af kostnaden för papperstillverningen vid Tumba åren 1839—1843; samt Lit. C. Sammandrag af Tumba Bruks bristoch förlustm. fl. räkningar för åren 1839—1843, enligt de för samma år upprättade bokslut. § 5. Under den tid, hvarför nu redovisas, hafva följande hufvudsakligare reparationer blifvit vid Tumba verkställde, nemligen: I öfra bruket:
Mötespassevolansen, ifrån att vara ett uteslutande onus för Rotehållarne, öfvertogs äfven af öfriga skattdragande, ansågos icke de af Rikets Ständers medlemmar, hvilka voro Rotehållare, jäfvige att deltaga i detta beslut, vare sig inom Riks-Stånden eller inom UtskottDå beloppet af den afgift, som inom en socken skall, enligt Folkskoleförfattningen, af hvarje mantalsskrifven person utgöras, inom * Sockenstämma bestämmas, anses icke de af socknens ledamöter, hvilka äro fastighetsegare, jäfvige att uti beslutet deltaga, derföre att de ega fastighet och att det större eller mindre belopp, hvilket de af fastigheterna komma att utgöra, blifver beroende af den större eller mindre summa, som genom den förstnämnda afgiftcm utgår. Då på allmän Rådstuga bestämmes om sältet för utgörande af någon viss ärlig summa, hvilken till en stads allmänna behof skall utgöras af både fastighetsegare och rörelseidkaude personer, förnekas icke den, som är både fastighetsegare och rörelseidkande att deltaga i beslutet, ehuru det belopp, som för rörelsen utgår, verkar på den afgift, som af fastigheten skall utgöras, och således på visst sätt kan anses minska fastighetens varde. Häraf synes tydligt, att hvad man kallar jäf icke förekommer uti allmänna frågor, uti hvilka tvärtom det är antaget, att just de, som uti hvarje förekommande fråga äro de mest intresserade, böra derom besluta. Hvad nu särskildt angår Utskottets egentliga förslag, så förekommer dervid, att det icke skyddar ömsesidig rätt. Utskottet har nemligen väl föreslagit, att fastighetsegare icke, på grund af skatt för löneinkomst eller rörelse, må rösta ibland icke-fastighetsegare vid fråga om öfver 11 yttning till större eller mindre del af onera på de sednare, men har icke sagt, att icke—fastighetsegare icke, på grund af skatt för fastighet, må rösta ibland fastighetsegare vid fråga om öfverllyttning • af onera på de sistnämnde. Det jäf, som Utskottet ansett förekomma i ena fallet, förekommer likväl otvifvelaktigt, om det skall anses såsom jäf, äfven i det andra.
Maj:ts sedermera till Rikets Ständer af lådna Nådiga Propositionangående låne-anslag till återuppbyggande af nämnde stad. (RGS. A.) Detta Betänkande, som är vordet godkändt af Preste-Ståndet den 8 Januarii, och af Bonde-Ståndet den 5 i samma månad, har, i anledning af St ms-Ut skottets Utlåtande l\':o 407. 3 gjorda anmärkningar, blifvit (ill Utskottets ytterligare handläggning återremitterad t från Ridderskapet och Adela samt Borgare-Ståndet. Af någre Ledamöter är yrkad t, att de, som vilja uppföra byggnader af träd, äfven skulle kunna vara berättigade lill lån. Vidare är anmärkt, att Utskottet tillstyrkt högre ränta samt capital-afbetalning, än uti dea Kongl. Propositionen är föreslaget, äfvensom, i afseende på tiden, under hvilken ränte-friheten skulle få lillgodonjulas, är vordet yrkadt, dels alt densamma, i stället för att, enligt Utskottets förslag, beräknas ifrån den 1 Januarii 1835, borde beräknas från den 1 Januarii i836, och dels att samma länte-frihet skulle af hvarje serskild Låntagare tillgodonjutas ifrån den dag lian lånesumman utbekommit. Efter öfvervägande af dessa hufvudsakliga anmärkningar, har Utskottet, hvad beträffar de tvänne första anmärknings-punkterna, rörande rättigheten till lån för byggnader af träd samt ränte-foten och beloppet af capital-afbetalningarne, icke funnit skäl alt frånträda hvad i dessa delar är tillstyrkt; men hvad angår tiden, ifrån hvilken ränte-friheten skulle komma att beräknas, så liar Utskottet, i betraktande deraf, att flere månader härefter torde komma alt förflyta, innan någon utdelning af lån kan ega rum, ansett sig böra medgifva den förändring, att ränte-friheten, i stället för den 1 Januarii i835, beräknas från och med den 1 Julii samma år.
Till fond för understödjande af mindre hamnbyggnader samt upprensningar af åar och farleder har Eders Kongl. Maj:t, i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit att för år 1867 måtte anvisas enahanda anslag som hitintills årligen utgått eller 20,000 R:dr; Och hafva Rikets Ständer, som ansett, att, på sätt vid sistförflutna Riksdag föreskrefs, detta anslag, om så erfordras, må till någon del få användas jemväl för smärre brobyggnadsföretag i öfverensstämmelse härmed, för understödjande af mindre hamnoell brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder, till Eders Kongl. Maj:ts disposition, anvisat ett anslag för år 1867 af Tjugutusen Riksdaler. 8:o. Derjemte har Eders Kongl. Maj:t, i den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof, för hamnens vid Ystad utvidgande äskat ett anslag af 63,000 R:dr, deraf 25,000 R:dr skulle utgå under år 1867. Om ifrågavarande företag yttrar Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, att, sedan jernvägen från Eslöfs station å södra stambanan till Ystad varder färdig, blifver det, till underlättande af sjöfartsrörelsen och jernvägstrafiken, som vid nämnda stad med hvarandra komma att få ett synnerligt samband, oundgängligt, att stadens hamnbassin utvidgas inåt Iand midt för jernvägsstationen, dels för att underlätta personbefordring samt lastning och lossning af anländande och afgående gods och varor, dels ock för att under alla väderleksförhållanden och vind - ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 83. 15 rigtningar hafva skydd beredt åt de ångfartyg, hvilkas turer torde komma att bestämmas i sammanhang med ankomstoch afgångstiderna för bantågen å jernvägen.
Stockholm d. 8 December 1817. Rå Höglofl RidderRå Högvörd. Prest-Stånskapets ocli Adelns dets Ledamöters vägnar Ledamöters vägnar G. Adlerbeth. hildvig Mörner. Rå Prof. Utdrag d. 13 Dec. 1817* På Hedervärda BondeStåndets -Ledamöters Vägnar J. E. Elf stadius t J. D. Walerius, Protokollsutdrag fl. 1 j Dec. 1817- Frän FLöglojl. Ridderskapet och Adeln, S. D. Upplästes och bifölls Expeditions-Utslfottets, i Memorial af den 8 dennes, gjorde hemställan om icke utöfver det uti Riksdagsordningen föreskrifne antal af betjening, en Cancellist ytterligare måtte få af Utskottet tillsättas, och i sådant fall, det honom tillkommande arfvode eller traktamente beräknas från antagnings-dagen. Från Hogvard. Prest-Siåndei. S. D. Föredrogs och bifölls ExpeditionsUtskottets uti Memorial af d. 8 innevarande månad gjorda hemställan, att jemte den betjening 24 §. af Riksdags-Ordningen utsätter, få antaga ytterligare en Canzlist, hvilkens arfvode eller traktamente kommer ätt ifrån atitagningsdageil beräknas, hvarom Respekt. MedStanden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Från Vällofl. Borgare-Ståndet? S. D. Expedifions-Utskottets under den § December gjorde hemställan att, jemte den betje-. På Vällofl. Borgareståndets Ledamöters vägnar C. W. Nyberg. P/of. Utdrag d. 13 Deci 1817.’ 5 tjening 24 §, af Riksdagsordningen utsätter,’ få ytterligare antaga en Canzlist med arfvode från antagningsdagen, blef af Borgare-Ståndet vid nu skedd föredragning bifallen; Oell hvarom Respective Med-stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. Fran Hedervärda Bonde-Ståndet.
Deremot anser jag uppsägningsrätten till leverering in natura böra vara lika på Räntegifvarens och Räntetagareps sida, och tiden derföre såsom hittills förblifva Tliomsedag, hvarigenom alla de konstlade och invecklade förhållanden undvikas, hvaraf Utskottens förslag utmärker sig, men under det af mig ofvan föreslagna vilkor, att forsellönen förblifver oförändrad till det belopp, som hittills. Den förhöjning deruti, som Utskotten föreslagit, synes mig utgöra en tillökning i Skattebördor, och skall hafva den följd, att Räntegifvaren nästan alltid finner fördel vid att uppsäga Spannmålen till leverering in natura, hvilket sällan sker till Räntetagarens båtnad. Denna forsellön bör likväl jemväl erläggas till Stats-Verket, lika så väl som till andra Räntetagare; ty jag inser ej skälet dertill, att Stats-Verkets behållna Räntor skulle vara af sämre egenskap, ändem Staten till andra förlänt, och det förekommer mig lika oförklarligt, att Rikets Ständer skulle besluta, att den ena Rän - Bil. till StatsBev.- s, Oec -Utsh. Bet. N:o ga. 21 tegifvaren borde gifva 3? sk, mera i lösen för sin Räntetunna, än den andra. Man invänder, måhända, att Stats-Verket eljest skulle blifva belastadt med för mvcken Spannmål, och förlust deraf uppkomma. Jag svarar derpå, att rättvisa och ett jemlikt utgörande af skattebidragen äro, i min tanka, de vigtigaste föremålen för Rikets Ständers åtgärder, och jag befarar icke eller, att Stats-Verket skall blifva besväradt med för mycken Spannmål, om lösnjngspriset bestämmes på det sätt jag tillstyrkt, samt de hittills gällande Författningar om forslingsakyldigheten varda bibehållna. STOCKHOLM, mos Cari. Ab. ,-;o«.l i Cl 'i . ■* ? ■ i - ■. Staissamt Allm. Besv.- o. Oee.-Utsfc. Uti. N.o gi. t N:ö gu Ankom till Exped.-Utsk. d. io Nov. 182g.
Hr Björnstjerna har mycket missförstått min motion då han sagt, att min mening varit att boställshafvare vid indelta Arméen, hvilkas boställen icke hafva karaktershus, skola vara skyldige att bebo sina boställen. Något dylikt bar jag hvarken föreslagit eller kunnat föreslå. Hvad Hr Muuck yttrat om BoställsOrdn:n håller icke streck. I den af Konung Carl XI utfärdade, af mig citerade författningen, är väl medgifvet alt bostälIsjorden får utarrenderas, men med förbehåll, att boställsinnehafvaren ovilkorligen skall bo på bostället. Bör det väl vara tillåtet och ens nyttigt, att, sedan ett kostsamt karaktershus blifvit på ett boställe upbygdt, bostället utarrenderas till en bonde, som likväl sällan eller aldrig bebor karaktershuset, utan låter det stå obegagnadt. I anledn. af Hr Cederschiölds hemställan medgifver jag, att motionen må förändras så som han föreslagit, eller att boslällslägenheterna i det nya Posthuset skola ovilkorligen bebos af dem, som få sig sådana anslagna. Att stadgande för ett Verk kommer att äga rum, är tillfyllestgörande för att andra derefter sig skola rätta. Hr Björnstjernas framställning om Statsrådenas bostäder skulle jag kunna besvara; har dertill nödige dokumenter här i handen, men upskjuter saken till ett annat tillfälle. Hr Ribbing, Arvid: Sedan Hr Stjernsvärd numera för ändrat sin motion, synes mig intet hindra dess remitterande, hvarföre jag anhåller alt de, hvilka vidare vilja i ämnet yttra sig, måtte afstå derifrån, på det att vi en gång måtte komma tillslut. Frih. Cederström: Sedan Hr Stjernsvärd medgifvit den inskränkning i motionen jag förordat, har jag intet emot att den Den 25 April. 387 remitteras; men då han sagt, att jag orätt upfattat hans citation af 1687 års författning, nödgas jag yttra några ord derom.
Riks-banken har ett annat och för hela landet vigtigare ändamål, än det ofvan antydda, att i främsta rummet uppfylla, och att ernåendet af detta ändamål i väsendtlig mån försvåras genom att för längre tid nedlägga Bankens kapital-tillgångar i en lånerörelse af sådan beskaffenhet, som den ifrågavarande, är äfven en sanning, som mer och mer synes göra sig gällande. Denna åsigt, och ej den omständighet, att en del af landtfastighets-lånefonden för tillfället fanns odisponerad, var det ock som vid sistlidne riksdag ledde Banko-Utskottet, då det, efter noggrannt bepröfvande jemväl af alla de förhållanden i öfrigt, hvilka uti de nu väckta motionerne angifvas, framställde sitt förslag om fondens minskning; och enär, genom alt antaga berörde förslag, Rikets Ständer redan visat sig godkänna den grundsats, hvarpå detsamma hvilade, samt, sedt från synpunkten af Bankens verkliga fördel, några antagliga skäl icke blifvit af motionärerne anförda, hvarföre Rikets Ständer skulle öfvergifva en nyss beträdd bana, som visserligen långsamt, men också just derföre utan några kännbara rubbningar i bestående förhållanden, synes leda till ett för Banken nyttigt mål; så har Utskottet ansett sig icke kunna understödja de af Riksdags-fullmägtige Anders Juhan Sandstedt, Lars Gustaf Andersson, Anders Nilsson och Olof Lindström gjorda framställningar om tillökning i fonden till utlåning mot inteckning i fast egendom, utan fasthellre trott sig, med fortsatt tillämpning af den utaf Rikets Ständer gillade och antagna grundsats, böra föreslå, 12 Banko-Utskotlels Betänkande M 25. 4:o att indragning å denna fond må fortfarande ega rum på det sätt, att af landtfastighets-fonden innehållas 123,000
Lands-kamereraren Holmgren, att å denna balans ersätta 7,980 R:dr 15 sk. 2 rst. efter afdrag af hvad sorn kunde inflyta af Langlets tillgångar; förre t. f. Lands-kamereraren, Kronofogden Pettersson att ersätta 6,163 R:dr 3 sk. 6 rst. efter enahanda afdrag; f. d. Landshöfdingen, Herr General-majoren Edenhjelm, f. d. Landshöfdingen, Herr General-löjtnanten m. m. Grefve Löwenhjelm, Landshöfdingen, Herr Statsrådet Fåhraeus, Lands-sekreteraren, Herr Lagmannen Engelblom och förre t. f. Lands-sekreteraren, vice Häradshöfdingen Bundsen att i balansens ersättande näst efter Landskontors-föreståndaren deltaga: General-majoren Edenhjelm för 4,141 R:dr 13 sk. 4 rst.; Grefve Löwenhjelm för 3,849 lt:dr 4 sk.; Statsrådet Fåhraeus för 1,266 R:dr 32 sk.; Lands-sekreteraren Engelblom för 8,409 R:dr 42 sk. 6 rst. och vice Häradshöfdingen Bundsen för 174 R:dr 16 sk., allt banko; så hafva, i afräkning å denna balans, blifvit levererade: dels, enligt inkommen kuratels-redovisning för numera aflidne Lands-kamereraren Holmgrens i lifstiden till borgenärer afträdda bo, 1,537 R:dr 17 sk. 4 rst., utgörande den dividend, som på konkursmassans tillgångar belöpte på ofvanberörde, Holmgren ådömde och af Advokatfiskals-embetet i hans konkurs bevakade ersättnings-belopp; dels den andel af balansen, som ålagts Herr Landshöfdingen m. m.