Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var blomman af hufvudstadens bildningsaristokrati, den krets hon trädde in i; och hon mottogs som en jemnbörding derför att hon kom in under skyddet af Kate Zimmermanns auktoritet. Det märkte hon aldrig, reflekterade aldrig deröfver. Hon var så van att mötas med sympati, hvart hon kom, och hon tog emot det allt med samma glada och barnsligt frimodiga småleende. Till William var förhållandet hvarken varmare eller kallare än förr. Hon tryckte sig in i hans axelveck och hon mottog hans smekningar, men det fans intet löfte, intet band mellan dem. Han hade sjelf sagt: »Jag vill att du skall vara fri. Låt oss inte peta och plocka på det, som nu spirar fram. Låt det blomma eller vissna utan att vi röra det med våra förmätna händer.» Just detta, att han gaf henne så full frihet, trodde han var lifsvilkoret för hennes kärlek; då skulle den så småningom växa sig stor och stark. Det såg också ut som om han skulle få rätt; denna ömtåliga finkänslighet hvarmed han vakade öfver att det aldrig skulle smyga sig in mellan dem ett band, som kunde bli tryckande, gjorde att hon kunde hängifva sig åt det behag hon kände i hans sällskap och vid hans smekningar utan betänkligheter och utan skrupler. Det kom aldrig till någon förklaring emellan dem: »Jag vet att jag skulle ångra mig i samma ögonblick ordet hunnit ut om min mun», sade hon. Och han beundrade hennes uppriktighet och tog utan protest det ofödda ordet direkte från hennes läppar. Han tyckte också sjelf att detta var mera fint och innerligt; ordet sjelft var så kallt och groft. Ibland kunde han likväl icke låta bli att fråga: »Säg känner du det inte nu som om du kunde bli min?» Men hon svarade alltid undvikande. I familjens lif var allt gemensamt; medlemmarne läste hvarandras bref och delade hvarandras hemligheter. Alma var den enda som gömde sina bref. Men detta kom sig icke af brist på förtroende; det sade hon ofta sjelf och William trodde henne. Han var nyfiken men ville icke vara enträgen. Han antog att der i brefven från fadern och mostern fans ställen som Alma blygdes öfver, derför att hennes anhöriga icke stodo på samma bildnings-trappsteg, som de menniskor hon häruppe umgicks med.
HOFLEVERANTOR UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: * s INDUSTRILOTTER! FRIS; 1 H O N A 8 FABRIKSAKTIEBOLAG I LOTTERIETS HUFVUDKONTOR: Cw &amp; C 2 2 HYLIN bo FULLSTÄNDIG • 8.000KR. ILLLL PRIS: 1 KRONA % PRIS: 1 KRONA » TILL VÄRDE AF iss IDUN 1899. Holek härstädes på beställning af Abo stads historiska m u s e u m. Målningen är synnerligen artistiskt utförd på från Paris inköpt gobelinväf efter en älfva kvadratmeter stor brusseltapet, s o m anses vara från förra hälften af 1500-talet o c h framställer k o n u n g Hiskias kröning, omgifven af en figurrik ram. Originalet har tillhört en svit af 8 gobeliner, som prydde Å b o slott på hertig Johans tid, o c h af hvilka n u endast två återstå, bägge tillhörande vårt Nationalmuseum. Arbetet m e d denna hautelisse-tapet påbörjades i maj förlidet år, o c h först n u är d e n färdig, så att målningen af den andra beställda tapeten kan taga sin början. Undervisningsämnen: huslig ekonomi: matlagning, servering, bakning, hushållslära m. m. ; s ö m n a d: fruntimmersoch barnkläder, linnesömnad; väfnad: vanlig och konstväfnad; slöjd: stickning, ramo. broderiarbeten, halm-, bastoch spånflätning, tapisserioch applikationsarbeten, målningar m. m. ; glansstrykning; bokliga läroämnen: svenska språket, bibelkunskap, skrifoch räknekonst, enkelt och dubbelt bokhålleri m. fl. Valfrihet, god tillsyn, billiga omkostnader, ovanligt naturskönt läge mellan skog och sjö. Undervisning af 12 kompetenta lärare och lärarinnor. — Manliga skolan öppnas 1 nov. Skolornas årliga elevantal omkring 235. Svar jämte program mot dubbelt porto. Adress Karlskoga kyrkoby. — Rikstelefon. Zindliolm. i CROSSE STOCKHOLM.
Men en enke! hemställan till Ständers bifall eller a!stag lärer wäl också derigenom wara befriad frän all sädan beskyllning, och lika sä litet som den kunde sA nägon påföljd utan igenom Stan» dets bisall, lika sä litet kunde den dermed älyftade inskränkning sä uägon werkön utan genom Ståndets b-siut. Inför Högloft. Ridderffapet och Adeln lärer jag säledes ej längre brhöfwa dewisa det oskyldiga uti mm förledne Plenum gjorda hemställan om upshörandet m d nya motioner Dtt torde nu ärerstä att bewisa dest nyttaSkulle wäi dertill behöfw. s annat än crindran as den tid som redan sedan Riksdagens början förflutit, of den mängd ärender som ännu aro oasgsorda, af deras wigt 06) deras omfattning, af Nationens wäntan att snart fä ersrraett resultat af wara arbetens Jag bekänner uppriktigt allder äc den erfarenhet jag under mitt wistande i Landsorten inhemta!, som djupare hos mig fästat detza intryck. Det är den listiga öfwertyqelfen om wigten deras för Riddcrskavet och Adeln, att ej synas hafwa welat förlänga Riksdags-ärendernas gäng, som gör att jag ännu wä4>ar anhälla, att Högloft. Nidderssapet och Adeln täckes taga min ödmjuka hemställan i närmare öfwerwägandeSannolikt lärer hwar vä) en ak Högloft. Ridderstapet och Adeln redan hafwa öfwmäntt och drägt ä dane de ämnen som han Den Y Ianjtarik. 449 fann wara mäst angelägna. Utan twifwel böe dek nu wara aär gemensamma 01 stan att »väl aft sluta de srm reda» äro för handen. Men ju mera uppmärksamheten delas ju mindre har Matt vcksä att onwända pä de närwaronde.
Alla möjliga och omöjliga inskränkningar i den af regeringen föreslagnabudgeten höra till denna beryktade parlamentarisms hjelte-dater, ock man vidtager de mest genomgående kraftmedel för att aflägsna från styret personer, hvilka icke i annan måtto mot oppositionen försyndat sig än att de gå i vägen för dess egna koryféer. Den andra kammaren i den svenska representationen är äfvenledes baserad på en bestämd skilnad mellan land och stad, då de icke blott såsom valkretsar äro skilda från h varandra, utan man äfven vid valkretsar nes bestämmande utgått från helt och hållet olika grunder. Rörande denna sak yttras i de motiv, som från regeringen åtföljde propositionen om ny riksdagsordning, att » detta åtskiljande, som icke bör motiveras af stridiga intressen emellan land och stad, borde ega giltig grund i den olikartade organisationen af hvarderas kommunala förhållanden, förvaltning och lagskipning m. m. Samma åtskilnad förekommer ock i landstingen och i de flesta förslag till nationalrepresentationens ombildning, som vunnit något allmännare bifall ». I hvad mån en dylik skiljaktighet verkligen är af förhållandena påkallad, derom kunna visserligen meningarna vara delade; men icke desto mindre torde giltiga skäl härtill icke saknats. Hvad som likvisst dervid icke får förbises är, att, huru lätt än. h. exc. justitiestatsministern vidrör frågan om stridiga intressen mellan land och stad, just dessa intressen haft ett vida större inflytande på den anordning, som blifvit vidtagen, än man vid reformens genomförande i allmänhet ville hålla före. Det heter vidare i motiven angående denna sak, att » vid öfvergången från en ståndsrepresentation till en författning, enligt hvilken, om de gamla ståndstradi tion erna skulle göra sig gällande, ett af de forna riksstånden egde ett öfver-vägande inflytande på valens utgång, är det måhända ock af praktisk omtanke påkalladt att försäkra ett antal platser åt dem, som icke tillhöra nämnda stånd. I afseende åantalsförhållandet mellan landets och städernas representanter är antagen enahanda grund, som följts vid landstingens bildande, så att enligt regeln en folkmängd af 20,000 på landet och 10,000 i staden skulle berättiga att till denna kammare sända en representant.
Det förtäljes (hvad man lätt begriper), att de tvenne sistnämnda företrädesvis voro honom kära, och den Tyska allramest333. Men på de härifrån komna inflytelserna får man ej lägga någon hufvudvigt. Tillgängligheten för dem var hos honom en långt mera sjelfskapande, än mottagande: ty den utgjordes helt och hållet af den djupa och ymniga känslighet, denna ”känslofullhet”, som af både honom sjelf och andra skattades såsom hans utmärkande egenskap. Derom, – eller att han i den ägde sin diktnings egentliga källådra, – var han allsicke medvetslös. Synnerligen varseblef han (och det ganska tidigt) huru mäktigt hans sångmö förtjuste såsom tårögd och svartklädd, såsom gråtande öfver mensklighetens missöden och enkom öfver det, hvars börda han sjelf så tungt rönte, – armodets, eller lottens att bero af rikare medmenniskors barmhertighet. Man förebrår honom ej utan grund, att han i denna stämning behagade sig förmycket, eller att slik gråtmildhet mer och mer uppsåtligt stegrade sig. Dock må detta ej dömmas för strängt. Å ena sidan bör man ihågkomma, att han, från sitt första till sitt sista, var ett olyckligt väsende, som med jorden sammanhängde genom nästan ingenting annat, än dels erfarenheten af brist och lidande, dels vanan vid det bedöfningsmedel, hvaraf hans elände gjordes obotligt; och det behof, som dref honom att utgjuta sig i versens melodiska tal, var dervid för honom en ovillkorlighet af alldeles samma slag, som det för andra i qval stadda menniskor är att gråta. Men saken har ock en sida till. Man bör nämligen ej heller glömma, huru omöjligen det kunde vara honom obekant, hvarigenom han gjorde epoch i Sveriges vitterhet.
Den 17 Juli. Dito dito - 11,200: En f st. 6 .månaders Tån emot Borgen 6,066: 32. S st. 3 månaders Dito dito 12,300: — 13:850 En 6 st. 6 månaders lån emot borgen 5,733:16,6, 4 st. 3 månaders emot dito - 10,200: I st. 6 månaders lån emot Actie 300:*—* — I st. 3 månaders lån emot hypothek och Bevers 1,000: — - 18,366 32 En '4 st. 6 månaders lån emot borgen. 9,535: 2 st. 3 månaders dito emot dito 4,900: __ Den 17 Juli. En 5 st. 6 månaders JdUlmö Discont Contoir den 15 Juni 18I5. XJt låtande till Högloft., B ane o Utskotrtets Finance - fördelnings Frotoco/l, d, 27 Juni 1H15 5 af Herr DomFrosten Doctor Wåhlin. Égentliga ändamålet med Filial Disconterjiäs inrättning har oförnekligen varit och bör endast vara, att lätta Penninge-tillgåugarna i de från Hufvudstadfen aflägsoe provinser, samt dymedelst utvidga Fabriker» Handel och Handtverkeriér. Till vinnande af detta ändamål, bar Regeringen beviljat Discöntérnas irueressénter, att för lindrig renta upptaga I>ån, och att vid Lånsunjmoi-s titlemnande genast afd aga den utstakade procentén. Till lättnad 3f Discont rörelsen, här Ranken förskjutit betydande fcapitaler mot 3 procents årlig renta; mea deremot hafva t)iscont-delägarne forbundit sig att noggrant iakttaga de för dem af Kongl Majit i Nåder utfärdade stadgar och reglementen. DS) nu flaga uppstått så väl i Högloft.
Jo, lill en början, att de skrinlagde capitalerne komma fram i dagen, och för det andra, alt utländska capitäler skola inom kort lill landet inströmma, dels emedan de utländska capitalistcrna sjclfve utan tvifvel skola linna sin uträkning vid, att pä ett så vinstgifvande sätt göra sina capitaler fruktbara, oell dels derföre alt en stor del af våra exportörer skulle finna det mera vinstgifvande alt indraga sina capitaler i form af silfver än i varor, sä mycket mera sorn de kunde vara förvissade, alt det införskrifna silfret skulle inom kort tid på ett ganska fördelaktigt sätt göras fruktbärande, dä deremot varuafsättningen under svåra penningconjuncturer alltid är oviss och ofta förenad med förluster. Hvilka varor vore det ock egentligen, hvilkas import härigenom skulle minskas? Jo, det vöre luxartiklar, hvilka nu lik en kräfta suga landets märg, egentligen derföre alt de icke hafva något annat värde lin det inbillade. För min del tillstyrker jag Utsk. att taga motionen i noggrant öfvervägande, och är öfvertygad, alt om densamma bifalles, n. b. med de inskränkningar som af motionären sjelf i dag blifvit föreslagnc, sä skall denna förändring, jemte en väl ordnad lag för den inrikes vexelrörelsen, vara det säkraste medlet alt för framtiden upprätthålla vår svigtande realisation. Jag anhåller, att dessa anmärkmr måtte få åtfölja motionen lill vederb. Utsk. Gr. Posse: Jag har egentligen begärt ordet, för att upplysa ett misstag om mitt yttrande, som Ilr Hjerta gjort, dä lian sagt, att jag skulle hafva ansett, att de skuldsattes antal vida öfverstiger deras, som icke äro skuldsatte. I mina anmärkntr yttrade jag tydligt, att de skuldsattes antal vida öfverst iger ca pila lis ter nes.
Fartyg bär i riket byggda, som för utländsk räkning köpas och utföras, njuta i allmänhet lika rätt som inhemska i hänseende tili tullens beräknande för dp varor, som med dem första gången utskeppas. § 4- Lastpenningar till Oss och kronan utgöras af Svenska fartyg med tolf och af främmande fartyg, då annorlunda icke är öfverenskommet, med trettiosex skillingar banko för hvarje läst, beräknad efter Svenskt mätarebrpf, samt betalas hvarje gång, både vid inkommande och utgående,- dock om ett inhemskt eller med inhemska lika berättigadt främmande fartyg under loppet af ett kalenderår gör flera resor imellan Sverige och utrikes ort, erläggas dessa umgälder för utgåendet allenast första resan och vid förnjradt inkommande endast när fartyget innehar last. För bestämijiandet häryid om fartyg - Expeditions-TJtskotlets Förslag till und. Skrifvelsej 521 tyg må anses lastadt eller barlastadt, skall tjena till efterrättelse hvad i 16 § 6 inom. af Wår nådiga förordning den 16 Maj 1827 angående lotsoch båkjnrättningen i riket finnes stadgadt. § 5. l:o Å inkommande varor, som enligt taxan förtullas efter vissa procent af värdet, eller för hvilka olika tull efter olika värde eger rum, bör godsegaren uppgifva inköpspriset, med tillägg af assurans, frakt och all annan derå använd kostnad, intilldess de till lossningsorten anländt, och å utgående varor deras partipris i lastningsorten. Godsegarens angifningsinlaga å inkommande sådana varor bör styrkas af faktura och konnässement, äfvensom, assuransräkning, då försäkring tagen är. Vid saknad af faktura, forhålles enligt 31 § af seglationsordningen, och bör, då plakatstämpel å sådana varor begagnas, å denna stämpel antecknas, efter hvilket tullvärde varan blifvit förtuilad. 2:o
Ilade det väckta förslaget härom, som beklagligen foll i förstärkt Hevilla.-Utsk., såsom jag tror blott på en röst, i stället blifvit antaget, så hade nu icke allenast all tanke på förhöjd bevillning varit öfverflödig, utan ännu derutöfver omkring en million kunnat disponeras, med hvilken ganska mycket godt och nyttigt både i afseende å försvarsverket och andra vigtiga ändamål kunnat uträttas. Men detta är för denna gång försummadt, och vi hafva nu blott att tillse, huru medlen skola erhållas, och huruvida, med anledning häraf, någon ny beskattning behöfver påläggas. Såsom jag redan yttrat, tror jag för min del icke, att detta är nödigt; men vill icke heller i afseende å beslutet framställa något bestämdt yrkande. Jag har endast ansett sorn en pligt att tillkännagifva min mening i ämnet, jemte skälen härtill. Gr. Sparre: Jag skulle näppeligen behöfva begära or det ånyo, då den siste värde talaren tillräckligt vederlagt det argument, Frih. af Ugglas begagnat mot mig; och jag kan försäkra den värde Frihm, att jag icke är så enfaldig, att jag, vid uppgift om tillgångar, beräknar dem som icke finnas. F'rih. Gripenstedts uppgifter, som i det aldra närmaste öfverensstämma med mina, visa också att Utsk:t ej känner tillgångarne. Frih. af Ugglas har invändt att den förhöjda bevillningen ej skall börja utgå förr än 1865, och hoppas att penningetillgången då skall vara bättre; men beslutet skulle dock fattas i detta ögonblick, då ställningen är betryckt i hela landet, och skulle derföre uppväcka missnöje. Icke heller kan jag förstå luiru man kan kalla detta belopp ett anslag. K. M. har nog tänkt på hvad han sade, då han kallar detsamma ett kreditiv; ty hade regeringen behöft alltsammans nu, hade dea väl också begärt det på en gång. Nu deremot kommer troligen icke hela beloppet alt uttagas ; men om K. M. nu skulle uttaga 500,000 rdr, 1 million eller något dylikt, så skulle vi i alla fall betala en million 1865, om detta beslut fattas.
På grund af de åsigter, som jag såväl nu som under de allmänna öfverläggningarne uttalat, ber jag att till protok. få nedlägga min reservation mot de beslut, E. o. Ad. i denna fråga fattat. Jag vill endast dervid tillägga, att jag djupt beklagar, att då E. o. Ad. under en tid af 8 sekler bland Eikes Ständer varit de främsta i sann upplysning, kunskap, bildning och fosterlandskärlek, så bar Ståndet genom de beslut, det nu fattat, gifvit ett vittnesbörd derom att denna roll hädanefter tillhör Sveriges Borgare-Stånd. Frih. Creutz: Jag ber att till alla delar få instämma i den reservation, som af Frih. Thure Cederström här blifvit afgifven. Den uppmärksamhet, som åt denna fråga under flera är egnats i andra länder, har äfven kommit vårt land till godo. Men jag tror, att den författning, som nu blifvit antagen, icke medgifver en sann religionsfrihet för Svenska innebyggare. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Bland den stora mängd frågor, som förekomma på föredragnings-listan, äro blott tvenne 2:dra gången bordlagda. Den ena är angående beväringen, och förekommer troligen i morgondagens plenum. Den andra åter rörer tullen, och skall således förekomma i sista plenum i denna vecka, hvilket icke torde vara så lämpligt, emedan denna fråga troligen icke då hinner att afslutas. Det har hittills varit vanligt att E. o. Ad. utsätter särskild dag för sådana frågor, och jag anhåller derföre, att E. o. Ad. måtte utsätta dagen för tullfrågans behandling till Onsdagen i veckan näst efter Pingst. Utom dessa båda frågor, som äro bordlagda tvenne gånger, finnes en stor mängd andra, som äro det blott en gång. Bland dessa äro åtskilliga, som hafva inflytande på Eiksdagens snara afslutande, och andra som icke hafva det. Det är derföre nödvändigt att nu leta ut sådana, som tillhöra den första kategorien, och tillse att de blifva så snart som möjligt föredragna.
Kammar-kollegium uti bref den 13 i nyssnämnda månad förordnat, att desamma borde från midfastan 1860 tili midfastan 1861 brukas på det mest förmånliga sätt, som kunde åstadkommas, ifrågavarande utarrendering omsider blifvit verkställd genom Kongl. Kammar-kollegii den 15 Oktober 1860 utfärdade kontrakt, dels å Biskopstorp emot ett årligt arrende af 402 tunnor 2 kappar, eller 2,533 kubikfot, och dels å ön Tylen emot ett årligt arrende af 3 tunnor 30 kappar, eller 25 kubikfot, allt hälften råg och hälften korn, att till indelningshafvaren, efter stadgadt medelmarkegångspris, med penningar betalas under en tid af 30 år från midfastan 1861 till samma tidpunkt 1891; och hemställde Kongl. Kollegium, på grund af hvad sålunda och i öfrigt under behandlingen af detta ärende förekommit, till Kongl. Maj:ts nådiga afgörande: l:o) huruvida Landshöfdingen Grefve Lewenhaupt, som under den 30 Mars 1860 erhållit nådigt afsked, borde, då han från midfastan 1858 till midfastan 1860, eller i 2 års tid längre än med nådiga brefvet den 25 Juli 1844 varit öfverensstämmande, innehaft Biskopstorp och Tylen, utaf inkomsterna deraf något återbära, i hvilket afseende Kongl. Kollegium anmärkt, att, enligt hvad de från Landshöfdinge-erobetet infordrade och Kongl.
Jag vill tro, att detta är ett förslag, som förtjena!' mycket afseende; men jag tager mig friheten fästa uppmärksamhet på en enligt min tanke i betänk, förekommande ©fullständighet, att nemi., då Ekou.- Utsk. tillstyrkt, att lönernc för generaleonsulerne måtte utgå från handelsoch sjöfartsfonden, CJtsk. icke meddelat Ständerna någon utredning i hvad mån denna fond lemnar tillgång till en sådan utgifts bestridande utöfver den summa af 66,000 r:dr, som redan från handelsoch sjöfartsfonden utgår lill consulers aflöning, oberäknad! kostnaden af öfver 90,000 r:dr för fredsverkels underhållande med Barbaresk-staterna jemte andra anvisningar, hvarmed denna fond är belastad. Åled den kännedom jag haft tillfälle att flygtigt taga om förhållandet, vågar jag säga, att handelsoch sjöfartsfonden, såvida dess behållning ej lages i beräkning, utan blott dess inkomster, icke för uärvär. lemnar ett så stolt öf - Den ig September e. m. 535 verskott, att derpå skulle kunna anvisas 20,000 rltlr H. b:co, utöfver de dispositioner, som på denna fond nu äga rum. Jag får för öfrigt, i händelse R. o. Ad. bifaller en återremiss, upplysa Ekon.Utsk. derom, alt StalsUlsk. för det närvar. handlägger frågan 0111 en ny reglering af handelsoch sjöfartsfonden, samt att, derest det förslag skulle blifva antaget, som nu hvilar på SlatsUlskts bord, skulle deraf uppkomma ilen följd, att ingen tillgång på denna fond vore att i framliden påräkna för ifrågavar. generalconsulers aflöning. Det är med dessa anmärkntr jag anhåller om återremiss. Hr Rosenblad, Bernh.: Uti nu förevar, betänk, har H. Utsk. sammanfört (vänne för hvarandra alldeles främmande ämnen, nemi. det ena reglering och aflönande af SvenskNorrska-consulaterna, och det andia, tillvägabringande af förändring i el t K.
«gynnélse i bygder med stora bruk och gods, der valmännens antal var lågt; och en tid bortåt meddelade tidningarna under öfverskriften riksdagsmannaval idel namn på godsherrar, brukspatroner, domare o. s. v. Den, som skrif-ver detta, minnes ännu lifligt, hvilken beklämning, som då uppstod bland allmogen, och huru skräckordet herredagar gick från mun till mun, innan valens slutliga utfall hunnit lugna sinnena. Under sådana förhållandén var det naturligt, att andra kammaren de första åren skulle förete ett ganska olika skaplynne mot det den sedan lagt i dagen. De element, som stodo inom eller nära intill intelligensen, hade mera att betyda äfven inom det begynnahde landtmannapartiet; och äfven representanterna för den gamla bondestånds-liberalisinen höllo sig till en början på afstånd från detta parti, innan det ännu rätt hunnit visa, hvad det förde i skölden, men anslöto sig deremot med lifligt intresse till det nyliberala försöket. Meii detta skulle ej räcka länge. Vid valen 1869 hade allmogens valmän lärt känna sin makt; och nu företogs en grundlig rensning i kammaren .. Medan valet i Stockholm visade en ganska stark nyliberal prägel, utsöndrades på landsbygden nästan alltK som ej bar fullt ren och pålitlig landtmannafarg; och antalet af dem, som i riksdagskalendern betecknas såsom hemmansegare, sprang med ens upp från några och sextio till inemot hundra. Med den hösten var det förbi med illusionernas dagar; och bakom spillrorna af grusade luftslott började först nu ställningen att visa sig rätt klar. Mera skarpsynte deltagare i det politiska lifvet funnos dock, som allt ifrån landtmannapartiets första framträdande förutsett händelsernas framtida utveckling och varit betänkte på sina mått och steg för att i tid förebygga densamma. Till den ändan framkom år 1869 hr Treffenberg med ett förslag, så fintligt, att ej säga knipslugt uttänkt, att man verkligen har svårt att tro den öppenhjertige, varmblodige riddersmanna-byråkraten om att vara den egentlige faderntill detsamma.
Utskottets Betänkande, Vill s 381 — 384, bif. af Adeln, IX S216, afBorgareStåndet, IX s 220, af BondeStåndet, IX. s 221. —• om afgifter till Wadstena. Ekon. Utskottet, kan sig med detta ärende icke befatta, Vill s 61, 62. — —. — om inkomster för Amiralitets. Bevilln. Utskottet kan sig med detta ärende icke befatta, V 1. s 6, 7. Gassorna, om inkomsternas förde - iCo lande emellan; Motion, remitt. till StatsUIskottet, II s 1267. Utskottets Utlåtande, IV 1, s J[o5—- 407, bif. af Adeln y IX. s <>4, af BondeStåndet, IX s 108, af PresteSlåndct, IX s i5o. KrigsPrester, må kunna indragas. Särsk. Utskottets Betänkande, X.I s i36. Krono-Betjenings befrielse, om, från deltagande i Tryckningskostnad för Landshöfdingarnes Kungörelser, samt 0111 löneförhöjning för den på Gothland och i Bohus Län; StatsUtskottets Betänkande, IV 1. s — 417, återrem. af Adelil, IX s q4> bif. af BondeStåndet, I.X 107, återrem. af PresteStåndpt, IX, s IR7> Ytterligare Utlåtande, IV 2. s 1167 116g, lagdt till Handlingarne af B01- gareStåndet, IX s 3a 1, bif. af Adeln, IX s 337, af PresteStåndet, IX s 367. «. skyldighet, om, att skaffa Landshöf dings fastställelse å Sockenstämmo beslut. Ekon.