Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ooh verkligen, regeringen nådde sitt mål — landtborna blefvo » glebae adscripti ». Dock förlorade icke böndernas beroende ställning under en lång tidrymd sin statskarakter. Bonden blef fäst vid jorden, icke vid godsherren. Denne senare hade ännu under en lång period ingen arfsräit till jorden. Jordegendomarne förlänades honom för hans tjenst, vanligtvis på lifstid; efter godsherrens död brakade de öfverlemnas ät en annan statstjensteman. Om en godsherre hade söner, öfverlemnades ät dem ett gods, oftast detsamma för hvil-ket deras fader hade tjeustgjort, men de erhöllo det icke pä grund af arfsräit itll jorden utan för sina egna tjenster. Om en godsherre efterlemnade endast enka och döttrar, så tilldelades dem för deras underhåll ett visst stycke jord säsom pension, det öfriga stäldes till den centrala godsförvaltningens (» Pomiestnyj Prikaz ») förfogande och förlänades åt en annan stats-tjensteman. Sonens arftagande efter fadren har, hvad tjenste-graden beträffar, vunnit burskap endast derigenom, att den förre brakade efterfölja fadren i tjensten, och fick laga stadffestelse först i förra hälften af 18: de århundradet. Adelns befrielse frän obligatorisk statstjenst under Peter III: s regering fallbordade den utvecklingsprocess, hvarigenom privata godsherrar uppstodo. Men äfven senare under Katarina II: s regering förekom ofta, att fullständigt fria byar med s. k. statsbönder förlänades åt adelsmän » för deras tjenster ». Af det anförda inse9 lätt, hvarför bönderna under tiden för lifegenskapen ansågo, att jorden, på grund af statsrätten, tillhörde — dem, och att deras personer ooh arbete voro underordnade under — godsherren. Dermed förklaras äfven, hvarför i synnerhet från Peter III: s tid bland bönderna uppkom föreställningen om en snart stundande befrielse: emedan zaren har afskaffat adelns obligatoriska tjenst, som utgör källan till dess lifegenskaps-r&amp;tt öfver bönderna, så måste med upphörande af dess rättsanspråk på besittning äfven själfva besittningen upphöra — bonden och hans jord blifva fria.
Kreditiv, likväl bifallit de sammanlagdt mer än liofaldigt större Kreditiver, sorn föreslogos till lättnad för de näringar, som dess fleste medlemmar drifva; — dä ett annat Stånd, som genom förseglade sedelns utslag, afgjorde frågan, representerar de medborgare, som till ojemförligt största antalet äro Föreningarnes delegare; då sådant ej kunnat ske af egennytta eller afundsamhet, — känslor, som mäste vara främmande för representationen, — böra anledningarne sökas ensamt i obekantskap med saken, och deraf härledt missförstånd. Jag har derföre trott mig icke bättre kunna, för vårt gemensamma mål, fäderneslandets gagn, använda den tid, sorn känslan af min umbärlighet vid sednaste plenidagars förhandlingar lemnat mig, än alt söka en utvidgad kännedom om andra länders på inteckningar i fast egendom grundade lånerörelse, och om resultaterne af de der inrättade Hypotheksföreningar, för att kunna meddela de färskaste upgifter, som i delta vigtiga ämne erbjuda sig. Då jag anhåller alt med dem få lill BankoUtsk. beledsaga Hr Nordenfcldts yttrande, utbeder jag mig äfven Edert benägna tillstånd alt få i detta yttrande inlägga några ords ytterligare vederläggning af det skarpa klander, det misstroende och de olycksspådomar, man här uttalat emot de Hypotheksföreningar, sorn bildat sig här i landet. Hypotheksföreningar till öfvertagande af den slående skulden äro stiftade i de flesta andra länder: I Schlesien år 1770. Brandenburg 1777. Pommern 1781, med förnyadt Reglemente . 1846' , Vestpreussen 1787. Ostpreussen 1788. Posen 1822. Mecklenburg . ,1818. Estland, Liffland och Curland , 1803. „ Polen „ 1820. Schlesvig och Holstein , 1811. „ Baijern , 1§2G. , Wurtemberg . , 1827. 232 De n 3 Maj. I Kur-Hessen är 1832. , Westphalen , 1835. „ Cantonen Bern i Schweitz 1840.
Raab: Hr Skogman och flere andre reservanter hafva yttrat den åsigt, att ett belopp af 10,000 ndr b:co är såsom maximum för kreditivrält alldeles för lågt. Jag instämmer i föregide talares yrkande af återremiss, på det att Utsk. må antingen bestämma eli högre maximum eller också icke något alls. Redan förut har jag med flere talare i afseende på 73:dje punkten i allmänhet uttryckt den åsigt, alt kredili vrätt må beviljas icke blott enskilda personer, ulan äfven bolag och korporationer. I händelse summorna, som kunna anslås lill krediliver blifva större, så torde det falla klart alt beloppet af 10,000 r:dr, som här är föreslaget, är alldeles för obetydligt. Jag yrkar derföre återremiss med anhållan till Utsk. ali icke något maximum må 17* 260 Den 22 April. utsättas, njen alt, i liänilelse ett sådant skall utsättas, det må bestämmas till 50,000 r:dr. Hr von Hohenhausen: Det är klart, alt den bestämning till 10,000 r:dr, som här blifvit uppställd såsom maximum, härleder sig från den inskränkta summa, som på denna nya lönegren får användas. Man bör ihågkomma, alt det är R. Si:sbank och dess tjenstemän som efter allmänna föreskrifter skola utdela dessa kreditiver, sä att, derest flera personer komma, som hafva behof af ett större kreditiv på 50,000 r:dr, hvilka man nyss föreslagit, de snart skulle borttaga hela fonden; och dä skulle säkerligen följden vid nästa riksdag blifva, att hela denna nya lönegren indroges. Vi skola nu skilja emellan större och mindre kreditivsökande, och efter allmänna reglor betrakta det hela. Dä böra vi icke blott lämpa krediliv-beloppen efter de enskilda behofven, utan äfven efter den totalsumma, som för dem kan vara alt tillgå.
Vid della som vid alla likartade mål fäster jag serdeles vigt vid K. Bef:h:des i länet afgifna utlåt, i ämnet. K. M. Bef:h:de har här pä det högsta tillstyrkt stapelstads-privilegiers meddelande åt Sölvitsborg. Borgerskapet i Carlskrona, hvilken man skulle kunna tro hafva mehn af den ifrågasatta stapelfriheten likaså. Inom Utsk. uplysles derjemte, alt staden under sednare åren nedlagt betydliga kostnader för uphjelpandet af dess hamn och segelled, staden bör således anses ega billiga anspråk på den nu begärda förmånen. Hr von Hartmansdorff har visserligen anmärkt, att inloppet lill staden endast är 10 fot djup, men äfven detta hinder är undanröjdt, det är nu uptaget till 12 fots djup. Hvad åter angår Christianstads hamn, är den i det skick, att tvifvelaktigt är, huruvida andra än mindre fartyg kunna der inlöpa. Vidare har samme talare, och jag tror äfven Gr. Lagerbjelke, fästat sig dervid, att 2:ne betydliga tullbeslag blifvit gjorda inom Sölfvitsborg, dervid folket skall hafva gjort gemensam sak emot tullbetjeningen, och dessa talare hafva eget nog, på detta skäl yrkat afslag å betänk. Dessa omständigheter synas mig snarare tala för bifall än motsatsen; der en stadigvarande tullkammare inrättas, bör väl 6ådant förekomma, men ingalunda föröka lurendrejeri-brotten. Likaledes har man sagt, att staden och orten deromkring skulle sakna export-artiklar, detta är åtminstone icke öfverensstämmande med K. Bef:h:des uti. i ämnet. Det synes mig således billigt, att, då staden i sednare tider gjort stora upoffringar i och för uphjelpandet af dess handel Den 13 Mars. 401 handel och skeppsfart, K. Bef:h:de i länet tillstyrkt, och endast det i saken jäfviga Christianstads stads borgerskap afstyrkt bifall till ansökningen, R. St. på sätt Utsk. föreslagit understödja densamma. Min öfvertygelse är, att om frågan i dess närvar, skick åter förekommer inför Konungen, stapelfriheten skall åt Sölfvitsborg beviljas.
se ait allt val vore en slump, isynnerhet di det skedde med slutna sedlar, och att det således hufvudsakligen komme derpå an, att göra Chancen något nära lika för dem sorn i valet deltaga, såsom en medelväg framstäldt det förslag, att Ridderskapet och Adeln i stället för att delas i 50 delar, borde fördelas uti 25 ; och hvarje afdelning inom sig välja en Elector, dervid Herr Grefven tillika hemstäldte, att hvarje sådan 25:tedel skulle på kallelse af äldsta Ledamoten kunna förut sammanträda och rådgöra, hvarigenom, efter två eller tre timmars deliberationstid och dervid inbördes lemnade upplysningar Herr Grefven ansett hvars och ens öfvertygelse lättare kunna blifva bestämd, och skulle valet sedermera ske inom skranket. Och hafva utom ofvannämnde Talare, jemväl Herr Rosenblad, Bernhard, Friherre Björnstjerna, Magnus, Herr von Hartmansdorff, August, Herr von Hohenhausen, Michael, Grefve Spens, Carl Gustaf, och Friherre Anckarsvärd , Carl Henric, yttradt sig dels emot och dels till försvar för de åsigter, Utskottet i dess Betänkande framstäldt, dels ock för antagande af Herr Grefve von Schverins ofvanberörde Förslag. RiddarhusUtskottet har öfvervägat hvad sålunda förekommit och de remitterade handlingarne i öfrigt innehålla, och dervid funnit, att de emot Utskottets Betänkande gjorde anmärkningar förnämligast afse 2ine särskildte ömständigheter, nemligen frågan om Bänkmäti nens - Den jf Maji e. m. *93 nens afska^ande och hvilket sätt, som vore det lampeiigaste för Ridderskapet och Adeln att vidtaga till utseende af Electorer.
Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers förslag, i nåder utfärdat taxa å tullafgifterna för inkommande och utgående varor, jemte tariff för kreditupplaget och transito afgiften, att tjena till efterrättelse från och med den 1 Januari 1842. 3fl:o med öfverlemnande af den nya Bevillningsförordningen och med anhållan om åtskilliga upplysningar för bestämmande vid Riksdag, som näst härefter infaller, i hvad mån rättelse uti minimi tariffen öfver hemmansvärdet kan anses böra äga rum (378). Bevillningsförordningen i vanlig ordning promulgerad. I frågan om uppgifter till grund för hemmanstaxeringsvärdets bestämmande hafva från länsstyrelserna infordrade yttranden och förslag inkommit. 372:o i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition om eftergift af personela utskylder för afskedade, lill underhåll berättigade soldater under expektanstid (393). Denna underdåniga skrifvelse, innefattande anmälan, att stadgande i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t föreslagit, i den nya Bevillningsförordningen influtit, fordrade i följd häraf ej någon åtgärd. Stockholm den 29 Juni 1844. A. F. Normelin. Förteckning på Rikets Ständers vid Riksdagen åren 1840 och 1841 lill Kongl. Majit uti Dess Ecklesiastik DepartementsExpedition ingifna underdåniga skrifvelser, med uppgift på de åtgärder, som dervid ägt rum. 64 Bil. till R. St. Just. Omliudsm. Emb.-Ber ätt else den 11 Juli 1844. 373o Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående afskrifning utaf ett Carl Johans församling i Göteborgs och Bohuslän af CholeraKreditivet beviljadt lån (10). Om förenämnde af Rikets Ständer beviljade afskrifning har Kongl. Majrt, under den 9 Juni 1840, vederbörande i nåder förständigat. 374:o om anslag Lill en vid Stora Råby i Skåne inrättad Räddningsanstalt för moraliskt vanvårdade barn (16).
Dessa anmärkningar hafva egentligen afsett Utskottets förslag, att det såkallade mindre Creditivet måtte af Rikets nu församlade Ständer bestämmas till enahanda belopp, som vid 2:ne sistförflutna Riksdagarna, eller 1,000,000 R:dr; hvaraf 5oo,ooo R:dr skulle intill nästkommande Riksdag vara att tillgå för Rikets försvar, och 5oo,ooo R:dr för andra högst vigtiga och angelägna föremål. Häremot har hufvudsakligen blifvit erinradt: att, då, vid innevarande Riksdag, högst betydliga serskilda anslag blifvit beviljade, dels till försvars-anstalter och dels till allmänna arbets-företag och andra ändamål, hvartill omförmälde Creditiv voreafsedt, detsamma borde nedsättas till hälften af dess förra belopp. Genom en dylik nedsättning komme ifrågavarande Creditiv att bringas lill likhet med hvad detsamma, enligt Rikets Ständers beslut vid de första Riksdagarne efter Grundlagens stiftande, utgjorde. Det sätt, hvarpå detta Creditiv under senare tider och serdeles elter sista Riksdag, blifvit begagnaclt, innefattade dessutom en tillfyllestgörande anledning för Rikets Ständer att minska dess framlida belopp. För öfrigt är vordet anmärkt, att det icke vore med Regeringsformen öfverensstämmande, att, på sätt Utskottet föreslagit, fördela det mindre Creditivet i 2:ne, nemligen ett för Rikets försvar och ett för andra vigtiga föremål. Denna fördelning hade ej eller blifvit stadgad, hvarken vid den Riksdag, då Regeringsformen antogs, eller vid de derefter först inträffade Riksdagarne. Sedermera hade visBih. till R. St. Prof. t84o och i84t> 4 Sami. 1 Af d. 3 Band. 26 lläft. 1 s Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 5i6. serligen flera serskilda Crediliv, såsom spanmåls-undsättningsoch choleräcreditivena blifvit at Rikets Ständer anvisade; men sådant oaktadt borde man nu återgå lill hvad Grundlagen i detta afseende föreskref.
Di rection måste således alltid söka hålla densamma 10 ä 20 procent under det, såsom maximum föreskrifne, belopp-, och härigenom nedsättes ytterligare den reveny, som Utskotten velat åt Bolagen förunna, såvida ej Directionen,. hvad som är troligt, för att kunna gifva skälig utdelning, öfverg ifver den öjen)na creditiv-rörelsen och kastar sig mera på Discont-rörelsen, sorn erbjuder den fördel, alt utlåningen kan på ziffran bestämmas, och sedelstocken hållas stadigt vid sitt maximum. Jagvill ej tala om den frestelse, till större eller mindre underslef vid rappocterne, sorn möjligen kunde framkallas, i fall så starka onödiga; band påläggas, att rörelsen ejgifver skälig afkastning. Allt detta äro» olägenheter, sorn sedelstockens för stora begränsning kunna medföra. Jag anser derföre, att någon störrelatitud åt Bankerne bör lemnäs, och då jag tror, alfe något större afseende bör fästas, på. den. contant» cäs - Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, N'.o f. 35 san, som, ehvad mura må säga, likväl alllid är det säkraste vexlingsmedlet, . vågar jag här föreslå. antagandet af en ny princip och att fi-unkerne må få utgifva en sedelstock, som motsvarar Riks myn tets dubbla belopp. by Deposition i Riks-Banken. cy G r lid fon ds-hy pot beke me. Ehuru Amerikanska Bankerne visst icke förtjena efterföljd, anser jag ej onyttigt, att, i afseende på hvad jag nu yttrat om 2 och 10 §§., genom efterföljande Tabell, lemna upplysning om dervarande Bankers storlek, och om den reveny sorn der beräknas, 12 Angående denna § , vill jag vara fåordig, ehuru den anmärkning jag deremot har alt göra, är den viglig.asle af alla.
Det ifrågavarande Odlings-Lånet utgick från Banken uti 3:ne Poster, den 10 Augusti 1816 samt den 12 Januarii och den 3i December 1818, med tillhopa 2,000 R:dr, till 22 Banco-Utskottcts Memorial N.o 4-t - Bonden Anders Andersson (Dahlin) på Åttingsberg af Elfsborgs Län, mot borgen af Capitainen G. A. Ridderbjelke och Bonden Anders Johansson på Karterud. I Februarii år 1820 lagsöktes, i anseende till uteblifven betalning, så väl liulvudgäldenären sorn Löftesmän nen, hvilka af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ock ålades att betala Lånet, jemte Ränta och kostnadsersättning. Vid utmätnings-försök hos Låntagaren i December månad samma år, uppgaf han sig sakna all tillgång, sedan hans fasta gods åtgått till Inteckningshafvare, och hans lösa egendom blifvit, under den 5 Maji, försåld till Bönderne Nils och Andreas Nilssöner i Ingelsrud. Icke desto mindre upptecknades samma Lös-egendom, värd 875 R:dr, till Bankens säkerhet af Utmätningsmännen, som ansågo handeln derom vara falsk. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förklarade derpå, att talan om bättre rätt borde göras anhängig vid Domstol. Egendomen Lief emedlertid satt i qvarstad. Hos Löftesmännen saknades all tillgång. De bysattes och lösgåfvos åter, sedan det befunnits, att, genom fortfarande bysättning, ingenting kunde vinnas. Banco-Utskottels Memorial N.-o 4U 23 Stämning uttogs hos Kgl. Svea Hof-Rätt, som, genom Dom den i5 November 1822, förklarade det ofvannämnde köpet lagligt, och således ogillade Bankens anspråk; hvilken Dom sedermera blef af Kongl. Maj:t stadfästad. Trettioåtta R:dr 20 sk. hafva i September 1823 i afräkning på Bankens fordran blifvit erlagde genom numera aflidne Herr Lagmannen F. FFlacka som uppburit detta belopp af Låntagaren.
Jag kan icke bejaka detta, äfven om man vill anse den närvarande organisationen såsom en öfvergång till något mera rationelt. Är det icke fastmera för Verkets egen trygghet både nyttigt och behöflig t att Öfver-styrelsen i rent administrativa frågor, som beröra flera afdelningar inom Verket, har en kollegial korporation att hålla sig till? Och huru skall den föreskriften att »Kontors-cheferne skola ansvara en för alla och alla för en» kunna iakttagas, om intet samband finnes dem emellan. Häraf vill synas huru nödigt det är, att den högre förvaltningen går till råds icke blott med en eller annan Kontors-chef, utan sakernas natur fordrar en oafbruten kommunikation med och emellan Kontorscheferne. Någon anstalt måste således finnas, som gör en sådan kommunikation möjlig på ett för alla vederbörande officielt och ansvarigt sätt. Annars måste ju inträffa att utom den lagliga förvaltningen stående personer, oåtkomliga för allt ansvar, företrädesvis komma att inverka på besluten. Till och med Kontors-cheferne, om deras tanke blott tillfälligtvis och muntligt inhemtas, skola komma att yttra sig utan ansvar och således äfven utan trygghet för den rådförande. Banko-Utskottets Utlåtande M 56'. 19 Verkställande Deputerad antages för ett år i sender; han skall i de flesta fall inträda på en ny bana; hans verksamhet torde i icke ringa mån tagas i anspråk af egna angelägenheter. Afven för honom utgör det ett vilkor för klok och välbetänkt förvaltning att han har en sakkunnig, officiel t ansvarig myndighet att hålla sig till och i saknad deraf torde en försigtig och omtänksam man knappt våga åtaga sig detta magtpåliggande uppdrag. Huru saken än betraktas, kan Under-styrelsens borttagande för ögonblicket icke innebära någon förbättring. För att nu å ena sidan tillvägabringa större drift och raskhet i den inre förvaltningen, hvilket ju afses med en verkställande
Collegium, efter att hafva aflemnat en fullständig utredning öfver så väl beskaffenheten och beloppet af de vid Öresund utgående afgifter, sorn sättet för deras uppbärande och de förändringar, samma afgifter, i strid med gällande fördrag, undergått, i underdånighet hemställt om vidtagande af åtgärder i ministeriel väg, för att vinna rättelse i de tillökta eller nya afgifter, som tid efter annan å Danska sidan blifvit införde, samt att för framtiden, så länge dessa afgifter skola fortfara, tillvägabringades en klar, icke godtycklig tillämpning underkastad, öfverenskommelse om afgifternes beskaffenhet och belopp; och att Collegium, som funnit frågorne om Svenska handelns fullkomliga befrielse från afgifters erläggande vid genomfarten af Sundet eller åtminstone rättighet att erlägga dem i Svensk hamn, utan skyldighet till uppehåll i Helsingör, samt om den äskade reclamationen af för mycket erlagd tull, ligga utom gränsen för sitt utlåtande, fästat uppmärksamhet å behofvet att gifva Svenska och Norrska Consulatet i Helsingör en sådan förändrad organisation, att Consuln sattes i tillfälle att fullständigt bevaka Handlandes och Skeppsredares i begge de förenade Konungarikena intressen vid Öresundska tullclareringen. Allm. Besv. och Ekon. Utskottet tillhandakomne afskvifter af serskilda Nådiga skrifvelse!’ till Kongl. Commerce-Collegium, har Utskottet äfven erfarit, dels att beraälde Collegium fått sig anbefaldt att, efter vederbörandes börande, inkomma med underdånigt förslag i sistberörde afseende, dels ock att Kongl. Maj:t gillat och bifallit de åtgärder, Collegium vidtagit derigenom, att Collegium, af förekommen anledning, gifvit Svenska och Norrska Consulatet i Helsingör tillkänna, det Collegium ansett öfverensstämmande med de rörande
Det är på detta förhållande, som jag velat fästa upmärksamheten, och som icke kan jäfvas. Hr von Troil har till besvarande uptagit den historiska exposé af frågan, som jag ansett mig böra afgifva; och de rättelser han deruti gjort, har jag lyckligtvis funnit inskränka sig till ett påstående, att helgonskylden var en servitut, pålagd af det Katholska Presterskapet och fördenskull af de skattdragande med mycket missnöje sedd. Jag har aldrig bestridt detta; men jag bestrider all man lill följd deraf, nu kan anse skatten olaglig, enär frågan icke får betraktas efter sin upkomst, utan efter det skick, hvaruti den befann sig vid Skånes afträdande till Sverige, och då samma vilkor, som alltsedan 1568 varit gällande för helgonskyldens utgörande, ånyo stadgades. Man bör icke glömma, att när man, såsom Hr von Troil yttrat, vill rätta eller jemka skatterna mellan olika socknar, detta bör ske så, alt man derigenom icke åstadkommer någon rubbning i gamla af lag befästade förhållanden. Hvarföre skulle man icke eljest kunna jemka skatterna mellan ett säteri och ett krono-skattehemman? Hvarföre icke jemka beskattningen emellan Småland och Skåne, der på ena stället skatterna betalas efter förvandling, och på det andra efter kronovärdi? Orättvisor kan begås, i fall man gör en ny skattläggning; mea jag vågar påstå, att ingen orättvisa sker, om nuvar:de hemmans-egare, bibehålies vid den skatt, som hemmanet af ålder burit; ty dessa egare hafva köpt sina egendomar till det pris, som de, i förhållande till sina skatter, varit värde. Ar det meningen att göra en fullkomlig skatte-lindring för hela Svenska jorden; nåväl! så må det ske; men alt nu bevilja en sådan till förmån för vissa hemmans-egare i Skåne, kan jag för min del icke anse vara billigt. Hr von Troil har visserligen sagt, att hvad som är billigt och rätt, bör man äfven göra. Men den värde talaren har glömt, det han sjelf erkänt, att någon juridisk rätt här icke finnes. För min in
StatsRådsProtokollen för Krigsärenden gifva vid handen, att sedan, den 24 Januari 1835, vid underdånig föredragning af Rikets Ständers nvssberörde 7) Bihanget till RiksStåndens Protokoll iB3T oell i835, usta Afdeln., usta Sami., p. r3. 8) Samma Bihang, io:de Sami., usta Ahlelin, iV:o 184- 5 34 skrifvelse, StatsRådets Ledamöter, hvilka på anförda skäl trodde, att nödvändigheten af serskildt lönanslag för Presidentsembetet i KrigsKollegium förr eller sednare ovilkorligen måste inträffa, i underdånighet tillstyrkt, det Kongl. Maj:t täcktes besluta, att vid nästkommande Riksdagen till Rikets Ständer aflåta ny nådig Proposition om ett sådant anslags beviljande, och Kongl. Maj:t, som i nåder förklarade Sig då i allmänhet icke vilja besluta om förnyade Propositioner vid kommande Riksdagen, den 27 nästderpåföljda Februari, behagat bifalla StatsRådets Ledamöters underdåniga tillstyrkande, att tillförordnade Presidenten i KrigsKollegium, som för detta embetes bestridande icke åtnjöte någon inkomst, måtte i detta afseende från och med innevarande året och tills vidare tilläggas en summa af 1000
It:dr 27,745: 36. 6., sou» kland tillgängarne är upptaget, varder akskrikvet; oel» att dereinot uti Länkens räkenskaper sör nvssnämnde är, sarvin sond kör polletternes inlösen, upptagas 4^l 8k:pd 9 L:pd 7? skalp. koppar, uträknade till penningar ester det i Lanken antagne Doppar-pris. U:o 2 7. 8tat8- oell 6tmoo-IIl8kollon8 lVlomoiänl, i :rNleclitinA :>f ie8^66live ?ltlv8-8iäit(1en8 6e8lul, i »sseeittle ^ä do :>5 Illskoltoii, uli LetänIvtmdol l>«io Aifne lillgl^rlinillleit i l'rä AA oui m^ut1)68tiiinuittFeii oell lleliiietl zellietl8ltap enande ämnen. 8o,n, vid jeinkörelse ak Liks - Äändens i sörenäinnde vigtiga sak sättare vell Iltskotten genoin Drotoeolls 2l - 8tatsocli Kaneo-IItskottens Utdrag, meddelade beslut, desamma i vissa delar funnits val'!» ak saria» skiljaktigbet, att något k. 8t:rs beslut ej ira» pä dem, »neli bestämdbet, grundas, kä Utskotten, till följd ak elen i 7a §.