Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ja, det var han med om, ty han ville icke vara ansvarig för en så ful tanke, men han kunde likafullt icke komma ifrån att tro sig ansvarig, ty han kände icke läran om determinismen eller viljans ofrihet. Den lärans förkunnare skulle ha sagt: en sund tanke hos dig, min gosse, att söka minsta möjliga onda af ett ondt; en tanke som alla arftagare, stora eller små, ha tänkt, och, märk väl, måste ha tänkt, efter alla lagar för tänkandet. Kristendomens sjelfförnekelsemoral med pelarhelgonsidealet i luften kallar de tankar onda, som gå ut på sjelfbevarelse, men detta är osundt, ty individens första, heligaste pligt är att skydda sitt sjelf, så vidt möjligt utan att skada andras. Men hela hans uppfostran var ju enligt tidens låga föreställningssätt inrättad med fästadt afseende på himlen och helvetet. Somliga handlingar ansågos onda, andra goda. De förra skulle straffas, de senare belönas. Sålunda ansågs det som en dygd att starkt sörja en mor, oafsedt denna moders uppförande mot barnet. En sådan tillfällighet i skapnaden som känslornas långvarighet ansågs som en dygd. De som icke hade så beskaffade känslor voro mindre dygdiga. De olyckliga, som märkte denna brist hos sig, ville göra om sig, göra sig bättre. Deraf hyckleri, falskhet mot sig sjelf. Nu har man kommit derhän, att känslosamhet är upptäckt vara en svaghet, som i äldre stadier skulle ha stämplats som last. Franska språket bibehåller ännu samma ord vice för lyte och last. Öfvervigt i känsla och fantasi, hvilka dölja sanningen, anses numera tillhöra lägre utvecklingsstadier: vildens, barnets, qvinnans, och är på väg att läggas igen såsom genom öfverodling utsugen mark, och det rena tänkandets tidehvarf står för dörren. Ynglingen var en qvadron af romantik, pietism, realism och naturalism. Derför blef han aldrig annat än ett lappverk. Johan tänkte visst icke bara på den fattiga prydnaden; det hela var ett ögonblicks förströelse, två minuter af långa månaders sorg, och när det slutligen blef tyst i rummet och fadern sade: mamma är död, då var det tröstlöst. Han skrek som en drunknande.
N:o 122. Motion N:o 137, om förändring i grunderna för roteringsskyldighetens utgörande. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 14. Motion N:o 194, att de till vissa rusthåll i och för rustningens bestri dande anslagna s. k. augmentsräntor må till statsverket ingå mot ersättning till vederbörande. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 16. Motion N:o 300, om statsanslag för upprensning af Ätra-elfven och be redande af båtled från sjön Åsunden till hafvet. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. Motion N:o 301, om pension å allmänna indragningsstalen åt aflidne Justitie-rådet Rovs efterlemnade enka, Fru Ulla Roy. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. Motion N:o 483, om upphäfvande af de i lag och författningar före kommande stadganden, att badstufva och ria skola å boställshemman finnas. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 8. R. St. underdån. Skrifv. N:o 94. — —- Motion N:o 528, om afskaffande af tullstämpling å varor, tillverkade in om riket. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Smålands husar-regemente, om dess förändring till infanteri, Motion N:o 121. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 18. om anslag till bildande af en remonleringsfond derför. Motion N:o 530. Stats-Utsk. Utlåt. Smör 81 SlllÖr, angående införseltull å. Se Lnndtmannaprodukler.
Vet du, Johan, ditt uppförande har varit ovärdigt!“ utbrast jag. “Mitt!“ han såg på mig. En flod af förebråelser och anklagelser halkade öfver mina läppar. Jag var uppretad och alldeles kommen ur jämnvikt. Mina beskyllningar blefvo besinningslösa och orättvisa. Johans ansikte uttryckte först bestörtning, så harm och slutligen sorg, då jag anklagade honom för hvad jag själf brutit. Han suckade djupt och sade: “Svara mig ärligt, Bertha, hvem af oss två, grefven eller mig, älskar du?“ “Hvem anser du vara mest värd min kärlek?“ utropade jag. “Den som vid alla tillfällen visar mig ömhet, eller den, som i likhet med dig, försummar och sårar mig?“ “Om hvad du nu säger vore sanning, då ...“ “Förtjänar grefven min kärlek!“ skrek jag, “och han äger den äfven.“ “I sådant fall, Bertha, hafva vi ingenting vidare att säga hvarandra,“ inföll Johan. “Jag har blott en bön, att du icke genom möten med grefven måtte spela bort dens rykte, som varit mig kärare än min egen lycka.“ Johan gick, utan att jag kallade honom tillbaka. Morgonen efter denna afton inträdde faster till mig. Hon lofsjöng grefven som vanligt, talade om att han fått ett arf, och att hans kärlek således var fullt oegennyttig. Därpå frågade hon, om jag icke ämnade mig ut, och då jag svarade nej, förklarade hon, att vädret var så vackert, att jag bestämdt borde göra en liten promenad. Hon sade äfven något om, huru tråkig Johan blifvit, att han visade sig bra likgiltig och mera dylikt, som kunde reta upp min fåfänga. Resultatet blef, att jag företog en promenad. Hvad skall jag säga vidare? Jo, att Johan mötte mig och grefven. Jag läste i hans ansikte, att allt nu var slut. Slut var det äfven; ty då jag kom hem, låg där ett bref från honom, hvaruti han förklarade, att han älskat mig högst af allt på jorden, att han aldrig skulle så älska någon annan, att jag varit den unge skaldens skönaste dröm; men att allt nu var förbi.
Nya formulärer utarbetades och tillämpades på alla delar af förvaltningen samt hafva alltsedan, utan att försvaga ordning och kontroll, hvilka tvertom derigenom blifvit ökade, visat sig användbara och arbetet, underlättande. 1 ölverenstämmelse med dessa nya förmer, är ock sjelfva slutstenen i förvaltningen, eller hufvudboken, inrättad med den ”konsequens,” som af Rikets Siänders Revisorer nu blifvit vitsordad och hvars rubbande icke gäller mindre än beståndet af organisationen i sin helhet. Stats-kontoret och Kammar-rätten hafva erinrat, att alla utgifter af Krigskollegium anordnas formell, och, innan redovisning från Kollegium underlydande myndigheter och personer inkommit, alföras på den titel utgifterna tillhöra; men detta anördningssätt, som underlättar och förtydligar håde förvaltningen och redovisningen, har dock af Stats-kontoret, sorn aldrig för de medel »Stats-kontoret sjelf disponerat, upprättat någon särskild hufvudbok, under all föregående tid varit följ dt. Väl måste häraf, vid den ärliga redogörelsens upprättande, inträffa, hvad jemväl mot Krigs-kollegii nya hufvudbok är vordet erinradt, att oredovisade förskott inom linien föras; men som dessa förskott, utan att derigenom från kontroll och redogörelse undanryckas, enligt det nya formuläret utredas och balanseras uti en meri hufvudboken oskiljaktigt förbunden särskild räkning, samt då Kammar-rätten, i afgifvet underdånigt utlåtande al' deri 23 November 1852, erkännt, att oredovisade förskott icke äro verkliga tillgångar, likasom att förskottens sammanförande med de verkliga tillgångarne är ”missledande” om det redovisande verkets rätta ställning, täcktes Eders Kongl. Maj:t nådigst finna, att den uppstådda tvisten rörer valet företrädesvis af den ena eller andra formen, men icke hufvudsaken, sorn, i förevarande fall, är statens säkerhet, och hvilken af begge redogörelseformerna lika bevaras. ålan bar, för anmärkningen mot den af Krigs-kollegium iakttagna bokslutsform, velat hemta ett särskildt stöd genom framhållande af det ökade besvär, som
Ja och Nej, hvarpå propos., om R. och Ad. ansåge denna motion tillhöra Allm. Besv.- och Ekon.Utslcs behandling, blef framställd och jemväl med blandade Ja och Nej besvarad, och uppå sedermera förnyad propos., om R. och Ad. ansåge ifrågavar:de motion böra till Bevilln:sUtsk:s behandling återlemnas, utföllo svaren med starka Ja, jemte åtskilliga Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Föredrogs BankoUtskrs d. 17 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 5, öfver väckt motion om anställande af laga undersökning å vissa af Bankens styrelse behandlade mål. Hr Ehrenhoff, Gust. Herm.: Innan Landtm:s-klubban faller, för alt gifva dödssslaget åt detta Betänk., anhåller jag att på dess blifvande grift få nedlägga några pcnséer. Jag får hembära till BankoUtsk. min tacksamhet. för den uprättelse detsamma behagat gifva mig; ty då det icke ansett sig böra tillstyrka den af mig begärda laga undersökning, har det uttalat den åsigt, att ifrågavar:de sak är så sjuk, att den icke tål vid någon sådan. Som denna fråga möjligen kunde anses såsom rörande mig enskildt, så anser jag mig icke böra vara den ende på detta rum, som fortfarande yrkar en sådan undersökning, ty likgiltigt kan det synas detta Stånd, om en så ringa person som jag upoffras för andras skull, och likgiltigt kan det vara för Statens väl, om dessa andra få sig en upmaning att med oväld sköta sina kall. Men hvad som icke är likgiltigt, mine Hrr, är att man, för att smickra och hylla förmanna-bögmodet, upoffrar rättvisan. Hvad som är ännu mindre likgiltigt, är att R.
Grefskapsskatt 5,300,000 » Kommunskatt 1,220,000 » Summa 7,007,000 dollars. hast egendom taxeras efter dess säljbara värde (saleable value, fair cash value). Aktiebolag, såsom lör jernvägar, kanaler, fabriker o. s. v., taxeras efter det inbetalda kapitalet utan hänsigt till dividenden eller aktiernas kurs. Vid taxeringen göres icke afseende på skuld. Lös egendom eller rörlig förmögenhet, såsom boskap, varor, möbler, fartyg, dokumenter, skuldfodringar, taxeras äfven efter det säljbara värdet. Skattefria äro sängkläder, husgeråd, kökskarl, några möbler till 150 dollars värde, böcker lill 25 doll., en ko och ett svin med dertill erforderligt foder, eiler i det hela en förmögenhet, som icke öfverstiger 250 doll (1000 rdr). Sjelfva uppskattningen verkställes af kommunens assessors eller taxeringsman, hvilkas åtgärder pröfvas och fastställas af grefskapets supervisors, motsvarande vår pröfningskomité Taxeringssmännen (assessors) äro 3:ne kommunaltjenstemän, valde vid allmän stämma af alla valberättigade kommunalmedlemmar (invånare från och med 21 års ålder) för en tid af 3 år. Årligen afgår en ledamot, som likväl kan återväljas, så att alltid två hafva vana vid taxeringen. Hvarje ledamot erhåller ett arfvode af 1 dollar om dagen under taxeringsförrättningen, som vanligen anses räcka omkring en månad. Taxeringsmännen uppgöra särskilda längder för den fa sta och rörliga förmögenheten, eller fullkomna och rätta redan befintliga. Ehuru hufvudgrunden för taxeringen utgöres af den skattskyldiges uppgift, äro dock taxeringsmännen berättigade att begära upplysning rörande den skattskyldiges förmögenhets-förhåJlanden, såsom de föremål han eger, deras värde och dylikt, samt skyldige att efter bästa vetande och samvete uppskatta föremålen till deras rätta, säljbara värde. Sker uppgift under edlig försäkran om dess rigtighet, äro taxeringsmännen skyldige att i enlighet dermed verkställa uppskattningen.
I anseendé härtill och då, för bedömande af frågan, huruvida ytterligare ersättningstalan mot Doktor Gullander och Borgmästaren Kjellander kunde anställas, nödvändigt varit att få utredf, om och hvilka särskilda omständigheter i omförmälda rättegångar möjligen förekommit, af beskaffenhet, att kunna siik ersättningstalan föranleda, uppdrogo Fullmägtige den 30 Mars 1837 åt Advokat-fiskalen i Banken att till Malmö afresa, samt ej allenast söka att i möjligaste måtto påskynda afgörandet af förenämnde oafslutade rättegångar, utan ock, efter å stället tagen noga kännedom om alla i dessa rättegångar vidtagne åtgärder, derom till Fullmägtige afgifva fullständig berättelse. Af den berättelse, bemälde Advokat-fiskal afgifvit öfver det honom sålunda lemnade uppdrag, inhemtas, bland annat, att vissa förekomna omständigheter väl syntes kunna gifva anledning till ytterligare ersättningsanspråk mot Doktor Gullander och Borgmästaren Kjellander, men att någon tillgång hos deni, till godtgörande af hvad dem kunde varda ådömdt, då icke vöre-att påräkna. Sedermera och efter det att Sysslomannen i Lindstedts konkursmassa afgifvit slutredogörelse för deras förvaltning och Låne-kontoret för dess i Lindstedts konkurs bevakade och till betalning, med förmånsrätt, fastställda fordran, uppburit den Låne-kontoret, enligt samma redogörelse, tillkommande utdelning utur massan, med tillsammans 18,308 R:dr 2 sk. 9 rst. Banko, hade Direktionen öfver Låne-kontoret, uti dess till Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorer afgifna berättelse, upplyst, att till betäckande af de förluster, Låne-kontoret genom Lindstedtska balansen fått. vidkännas, utgörande i kapital 38,776 R:dr 10 sk. Banko, influtit tillsammans 27,022 R:dr 29 sk. 10 rst., hvadan återstående skulden, för hvilken förre Banko-ombudet. Björkman, gång efter annan, blifvit, vid särskilde exekutionssäten, sökt, utgjorde 11,753 R:dr 28 sk. 2 rst. Banko, motsvarande 17,630
Rikets Ständer, som anse det vara af största vigt, att denna inrättnings gagneliga verksamhet icke af brist på underhållsmedel inskränkes, hafva dock ansett sig för närvarande och intill dess de omständigheter, som varit förenade med det ifrågavarande byggnadsföretaget, blifvit fullständigt utredda, icke kunna tillstyrka någon förhöjning i Institutets årsanslag; men på det Institutet emellertid må kunna bland den stora mängden sökande mottaga så många elever, som utrymmet medgifver, hafva Rikets Ständer för instundande statsregleringsperiod på Riksgäkls-kontoret anvisat ett årligt belopp af 15,000 R:dr för underhåll af fri-elever, jemte 4,800 R:dr dels till förbättring af Direktors och öfriga nuvarande lärares löner, dels till tre nya lärarelöner vid ifrågavarande Institut; hvarjemte Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, det E. K. Maj:t ville låta behörigen utreda de omständigheter, som varit förenade med det nu utförda byggnadsföretaget, samt för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga fullständigt förslag till ordnande af Institutets verksamhet. 76:o Uti tvenne särskilda hos Rikets Ständer gjorda framställningar är vordet anfördt, hurusom Mamsell Jeanette Berglind här i hufvudstaden för något mer än 2^ år sedan öppnat en egen liten skola för döfstumma barn, dervid biträdd af en från Manilla utgången döfstum artist; och att sedan skolan inflyttat i en rymlig och särdeles lämplig lokal samt erhållit ännu en lärare, denna läroanstalt ansåges, på sätt äfven ett af föreståndaren för allmänna Institutet för blinda och döfstumma utgifvet intyg vitsordade, vara fullt ändamålsenligt ordnad och motsvara en förberedande skola för döfstumma, med anledning hvaraf hemstäldt blifvit, att, för densammas fortgående i ostörd verksamhet samt för beredande af tillfälle att derstädes meddela uppfostran åt ett större antal af ifrågavarande vanlottade barn, Rikets Ständer, till understöd för Mamsell Berglinds nämnda barnahem och skola för döfstumma, ville bevilja ett årligt belopp, hvilket föreslagits dels till 3,000
Hr Gr. o. Land t m:s härefter framställda propos. lill bifall å Utsk:s i nyssnämnda sista del af förevar, mom. gjorda förslag, besvarades äfven med ja och nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna sednare propos. Gr. von Platen reserverade sig emot detta beslut. 3:dje morn., äng-.de användandet af hvad å förut befintliga anslag för lägre landtbruks-skolor ännu icke disponerats, eller framdeles förblifver odisponcradl, äfvensom af öfriga å 6:le hafvudtitelns afd. för jordbruk och näringar befintliga besparingar. R, o. Ad. fann detta mom. icke erfordra någon åtgärd. 24* 372 Den 24 Mars. 13:de punkten, ang:de befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmannanäringar; 14:de punkten, ang:de tecknolagiska institutet i Stockholm; 15:de punkten, ang:de Chalmerska slöjdskolan i Götheborg; 16:de punkten, ang:de den af Svenska slöjdf öreningen i Stockholm inrättade slöjdskola samt ifrågaställde nija slöjdskolor i åtskilliga delar af riket; samt 17;de punkten, R. o. Ad. bifull hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemställt. 18:de punkten, ang:de navigations-skolan i Stockholm. Frih. Palmstjerna: Då StatsUisk. i första delen af detta utlåt, sammanfört statsanslag och enskilda anslag, tillkomna genom särskild testamentarisk disposition i och för samma ändamål, och sålunda gjort statsanslaget beroende af detta enskilda förhållande; så anser jag denna punkt icke kunna bifallas utan böra återremitteras, enär jag för min del anser att statsanslag böra antingen för viss tid beviljas, eller ock afslås, men ingalunda göras beroende af disposition af enskilda donationsmedel, hvilka alldeles icke äro af R. St. beroende. Jag yrkar sålunda återremiss af denna punkt. Gr. Lagerbjelke:
Herr 0 )C5, fsodan ^reäsis, k.lsutsnrm, Fullwägkig Herr ?erLLvs:c,K lL-Isrsrli, Lsrl e^xs!, Mstor, O wer8r^. — OHIenligli!, «) 817. —8^-60 6uU«^ Öfwer,Jäg. mästare K) 828. — ^i'8uk, I^reö-iL Hieukenans. 8ZY. — KK-nberA, Fuijmaglig Friherre Urokk, Luritii-rn, Ryttmästare. 54Z. — 8nsckenberg, Fallmägtig Herr kiwZljwrr, 6uität, Kol>gl. Lis-Orsbsnr. 844. — liZLrkIou, sjoksn Hlbrecln, clausius. 846. -— b'8rs»k)Llm, Fulimägtig Frchcrre Lräsrström, tUres, L»j)irsitte. c) 848.'— Wgttrsog, !X'j's L.,rl, Ryttmästare, e/) 854. — 8rferncr»nt2 , Fiillmagrjg Herr Siifver1pi> rs, Isggc Lars, Hos-Marffaik, töwrrste, R. S. 0. e) 8s7. Fuilmägtjg — Kuäebealr ^ l.isut«uanr. 87Z. — k^LAörst/cbl, l^uäviZ. Lor^ror»! wid Lätta Dragoner ne. «,) 8IeÄn>'- S) Led. uti Lag-Utffottet samt i Hemliga Utskottet ester Herr /xuisik^Lirs. c) Lcd. utl Ulliico - Utst. </) Led. uti Ridt arhus-Niste) Led. uti Bcwillnings-Urffottet. Led. uti Lag-Utff Z-7s.
Besh IX: i33. — deras Kungörelsers insändande till Just. Omb., deras Kansliförhör m. 111., Remiss II: 447. Bet. VII: 368. L. U. Bet. Besh IX: 4.93. 5o3. 514.526. — deras rättighet att rätta olaga vattenuppdämning, Remiss II: 5io. L. U. Bet. VII: 182. — Betjening'der, vid Lands-Kanslierne och -Kontoren, tillökning deraf, Remiss R; 5i2. b. 534. U, Bet. IV: 237. Sersk. Utsk. Bet. VIII: g! 5. Skrif. X: 601. — i Jemtland, Lands-Sekr. och Lauds-Kamr. derstädes, löningssättet för deni, S. U. Bet. IV: 1483. Skrif. X: 371. Begrafning, Högst-Sal. Carl XIII:s, kostnader dertill, S. U. Bet. IV: 23g. Skrif. X: n4. — Ilögst-Sah’ Hennes Maj:t Enke-Drottn. Hedvig Elisabeth Charlottas, kostnaden dertill, S, U. Bet. IV: lgga.^Besh IX: 739. 740. 742. 749. Skrif. X: 65o. Skrif. X; 4i3. S o. E' U. Bet. IV: 1813. Register 7 — sa afven Guld och Silfver, dessi afsk a ifan de på Uniformer. Belöning, för upptäckt af Bankooch RiksgäJds-sedlars efterapare m. II., Remiss II: 471. B. L. U. Bet. VII: 621. Skrif. X: 535, Beredning, Allmänna Ärendernes, Löntillökning för dess Ledamöter, Remiss II: 500. S, U. Bet. IV: 176.
H o n är framför allt » to grande diseuse » m e d en oförliknelig fraseringskonst. D e n välljudande rösten, det intelligenta o c h själfulla ansiktet, den utomordentligt vältaliga, men måttfulla gesten, se där de aldrig svikande medel, d e m Y v e t t e Guilbert med ofelbar träffsäkerhet använder till att framtrolla för sina betagna åhörare de bilder, hvilka IDUN samlade dana ett helt galleri at mänskliga öden o c h lidelser. uppoffrande innerlighet, blodig satir, en viss portion skalkaktighet o c h en g o d dosis sorglöshet, allt detta är förkroppsligadt i Y v e t t e Guilbert, under det att hon själf är en förkroppsligad bild af det franska folket med dess ljusa sidor såväl som dess mörka. FÖRLÅT MIG! » Tungans synder » äro väl oftast öfverträdelsesynder, m e n i fråga om dessa två ord, liksom i allmänhet ord, dikterade af kärlek o c h ödmjukhet, huru många underlåtenhetssynder har hon icke låtit k o m m a sig till last allt sedan A d a m s tid! Kan du räkna alla de tårar, s o m gjutits, alla de sinnen, s o m förbittrats, blott emedan de två o r d e n: » förlåt mig! » förblefvo outtalade. Jag säger icke, att det var rätt att sörja så o c h ännu mindre att känna bitterhet — förlåta är ju en kristens plikt, antingen den felande beder o m förlåtelse eller icke, men — var det månne alltid så lätt att förlåta? Skedde det ej mången gång först efter långa strider och m y c k e n själfförödmjukelse? » Den felande » — ack, det beror så mycket på h v e m s o m nyttjar uttrycket. Du kallar din trätobroder » den felande », o c h han kallar dig på samma sätt. » Men, » säger du, » jag kan väl ej b e o m förlå- telse, då jag ej tycker mig hafva gjort den eller den personen (som det är fråga o m) någon orätt.
Lifvet bland oss artistslarfvar är inte nyttigt för en sådan der liten familjeflicka, som skall lefva hela sitt lif derhemma i snusförnuftigheten. Härute ha vi lösare tyglar på allting och det går många underliga djur i vår Herres hage. HENRIK utan att vända sig om, med kufvad förbittring. Sjelf är du ett af de allra underligaste. ERNA. Tycker du? HENRIK vänder sig om. Tror du inte, jag märkt, hur du lägger an på honom? ERNA. Lägger jag kanske inte också an på dig? Lån' mig din pipa. HENRIK reser sig och går emot henne. Jag tål det inte längre! Du gör mig galen med dina konster. ERNA. Så bryt! Du har din frihet. HENRIK. Du tycks önska det! ERNA. Jag hvarken önskar eller fruktar. Men är det din mening att plåga lifvet ur oss båda med svartsjuka, så är det bättre, att vi gå hvar åt sitt håll. HENRIK. Alltid hotelser! Men du drifver mig till det yttersta! ERNA. Hvad är det yttersta? LOUISE medlande. Så så så, inte vara häftiga! ERNA. Han gör mig ursinnig med sin småaktighet. HENRIK. Hon döljer allting för mig. ERNA. Jag döljer ingenting. Jag är vänlig mot mina vänner, och mot Bergström derför, att han är en af dem. Om han blir mer för mig, skall jag säga dig det ärligt. HENRIK. Du förutsätter möjligheten! ERNA. Jag har sett så mycket, att jag inte längre tror på omöjligheter. HENRIK. Ja, du har visst sett mycket! Inte ens ditt förflutna känner jag. Kan jag veta hur många ERNA. Tig, eller det kan aldrig bli godt mer! Tystnad. Om jag inte sjelf berättat dig om den ende, som jag inte kan nämna, hvad hade du vetat? HENRIK. Det är just det, som gör mig vansinnig! Jag kan möta honom på gatan, vid hvart hörn kunna vi stöta på hvarandra. Jag misstänker alla! Åh, detta är ett helvete! ERNA. Du möter honom aldrig. HENRIK. Hur kan du veta det? ERNA. Jag har ju sagt, att han är som död. HENRIK.
Wiil någon Ledamot fl.-ifreligeu r lle.una hams han munteligen ankör->t, kan del ej wigras; men älcgge Riodarotts^Lscre> tttEen i sädant sall, et slikt inlemnadt fjelsirafs trio krorocolls juilerlnZen anmäla och upl.isa. z:o Sedan krotocollet är jullsraät, som alltid stall ste in lino» kan Riddarhus' LecretorLren wid detsamma hwarken göra eller llllaca den ringaste förändring eller tilläggning. 4-0 Riddarhus-Lecreteraren kan ej wägrr någon l edamot underrättelse ur klem krotocollernL för törflutne Riksdagar, äfwen ur Mirrräe krotocollerna sör den påstående, ej heller magra någon Ledamot a' göra afstrift dermur. Detsamma gäller i mseende pä alla pr-xut-ttions eller Uistotts Handlingar, undantagande H mtiga Utstöttes, fordn» Lccreta u.stottets och aila förseglade Handlingar, ul hwilka tilträde, ei uran wederbörltg tillätelfe lemnäs. 5:0 Af et ojulloraclt krotocoll eller OlUr men, som ej är laggdt pä bordet, kan RiddarhusLecreleraren ej utlemna någon afstrift; likwal mä asstri t ei wäg as författaren af et Oiöllamen. Afstrist af et lUrnnorial kan ej nägon förnekas. 6:0 Jaga krotocoller eller Handlingar bertil, kunna ät andra än Riksens Stander eller Riddcrstapets och Aoelus Utstött utlänas, utan Rcdderstapets och A elas samtycke, och äfwen i sädant fall icke ulan snitto.