Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på fördelningen af Lön - förmonerne emellan Lärarna vid Gymnasier och Scholor, andraga i underdånighet Cammitterade, det erfarenheten å ena sidan visat, rtt öfverdrifna Löner vid dessa slags Sysslor förvandlas till Pensioner, och å den andra, att alltför knappa Lönings-vilkor nedtrycka sjelfva Lärarne genom bekymmer, förringa deras anseende, minska tillgången på fullt skickiige ämnen, och således på mer än ett sätt skada undervisningen; Och, på del hos desse Lärare matte både underhållas en nyttig håg att genom skicklighet och förtjenster bereda sig framtida befordran, och tillika lemna dem en tarflig utkomst, anser i underdånighet Commitéen, att deras Lönings-yilkor böra bestämmas till någon likhet med deras vederlikars inom Läro - Ståndet, med fästad uppmärksamhet på den skillnad i dyrhet, som å serskilta orter äger rum. När till sådane Lönings-vilkor lägges den hastigare befordrings-rätt, dubbla tjenste-års beräkning inom Ecclesiastique-Staten medförer, synas Schö - Stats-Utskuttets Betiinkandeng a g Ise-Färarne icke blifva att beklaga. Denna dubbla tjenste-års beräkning, ehuru menlig för de vid Församlingarne tjenstgörande Prästmän) bör likväl, efter Commitéens underdåniga tanka, för Statens skull bibehållas, emedan det är af stor vigt för Samhället i allmänhet, att en man icke tvingas att sysselsätta sig med Jiarna-undervisningen längre, än under den ålder, då kräfterne, munterheten och hågen medgifva en liflig verksamhet. Det är äfven rättvisa, att åt bemödandet för kunskaper bereda utsigt och hopp om framtida befordran, samt af verkelig nytta för Preste - Ståndet och för Staten att ibland Färarne och Församlingarne mångå mätte finnas, hvilka mognat till grundeliga kunskaper under någre års fortsatte litteraira mödor.
Sökandes förbindelse, att läta uppteckna allt hwad till boet gemensamt eller någondera Makan tillhörer, wara ovilkorligen bestämd, och när afwikelse derifrån förmärtks, föranledd antingen af okunnighet hos Bouppteckningsman eller ensidiga afsigker hos den, som uppgifwit egendomen, ansäg Högste Domstolen i - underdånighet en erindran härom pä salt Rikets Ständer i underdånighet föreslagit, icke wara ulan nycka. Men som omsörmälte Z. as 9 Cap. Ärfva, Balken, jemte berörde stadgande om Bouppteckningar, äfwen innehåller, att om Egendomen är ä Landet eller sadan som arfwes efter landsrätt, skola gode Man kallas att den marvera, och arr, om arfrvet aker lyder under Stadsrätt, Borgmästare och Råd bör namna twenne eller flere redlige Man, som det förrätta, hwaraf synes följa, att ehuru Uppteckningsstyldigheten är owilkorlig och sträcker sig till alltsammans i boet, ehwad det och mä endera Makan enskildt tillhöra, »värdering dock i Sterbhus endast äger rum, för den bocks egendom, som efter den aflidne gar kill laga delning och arf, eller genom testamente annan Man tillfaller; sä ansäg Högste Domstolen med Lagens föreskrift instämma, art Z:te Band, Lidra Af-. 2^ när Den 5 Zebruarii. när dödsfall timar och Man eller Hustru efierlef* wer, den efkerlefwande Makans FideicommiAEgendom, arfwejord ä landet, sä ock före äg'enskapet förwärfda fasta egendom ä landel wäl alltid bör i Bouppteckningen upptagas, dock ej till warde ulfö* ras; Men att deremot all den öfrige Egendomen i boet, sä löst som fast, ej allenast upptecknas, Utan «ck wörderås; hwilken mening Högste
An. sökningen sig slutligen utlätit, antingen med döden afgä, fasta egendomen till annor person öswerläta eller till Bocgenäreene «ll sin egendom genom Coneours afstä, mä Jnteknings-Ansökningen derigenom icke anses förfalla, utan fökandcns rätt, efter hwad Allmänna Lagen och denne författning i öfrigt bjuder, pröfwas och bestämmas. 2:0 Att den Borgenär, som Intekning sökt, men icke inom 90 dagar derefter af Domarens deröfwer meddelte Domboks - Utdrag, lemnat Gäldenären del eller inför Domaren, wiv 52 Den 17 Aug. »vid det Domstolen sammanträder, som infaller näst efter sedan Tretio dagar förflut-t frän be. rörde lid af nitio dagar, bestyrker, att ä det ställe Gäldenären är mantals-skrifwen, han icke träffat kunnas eller om desi wistelse.ort ingen anwismng kunnat erbällas, bär nägon förmon af Jnteknings. Ansökningen, icke till godo njuta. z:o Att en Intekning, som blifwit sökt, under de, före Gäldenärens Ccsiions Ansöknings rngifwande, föregängne Tretio dagar, men af Domaren icke blifwit fastställd, icke mä i Con« coursen nägon förmånsrätt medföra. 4:0 Att dä i fast egendom Intekning blif. wit fokt, men Domaren ej öfwer den ffedde JntekningenS beständ sig utlätit och Gäldenä. ren emedlertid sökt Cesiions förmon, det dä Concours. Domaren ffulle tillhöra, att frägan om Intekningens beständ, upptaga och pröfwa. De i Kongl. Maj.tS Högste Domstol och inför Kongl. Maj.t i Stats. Rädet, uti detta ämne förde Protocoller bifogas härjemte; och Kongl. Maj.t förblifwer, samtelige Riksens Stän. der, med all Kongl, näd och ynnest städse wäl. bewägen. Örebro Slott den 17 Aug. isio, 82m. Noreus. Utdraz
Agda skall bli Ottos maka det är bittert, men allt måste offras för sanningens rättmätiga sak. AGDA (inkommer, allvarligt). God dag, Karl! KARL (lifligt). Agda? (Med spelad köld). Hvad vill du här? AGDA. Jag kunde inte lemna dig så. Jag tyckte det var synd om dig och KARL. Jaså! AGDA. Karl, du är ond på mig du föraktar mig. KARL (afsides). Det är så godt att ge dödstöten med detsamma (Högt och bestämdt). Ja! AGDA. Derföre att jag var svag och ej, som du, kunde slita de band naturen knutit. Du känner min bror? KARL. Ja! AGDA. Du är sträng och bitter. KARL. Edra trosförföljelser hafva tyvärr gjort mig sådan. Du missförstår mig. KARL. Nej, Gubevars jag förstår dig mycket väl (afsides). O! min Gud, hvarje ord är som ett dolkstyng i mitt eget hjerta. AGDA. Karl! Karl! Var ej din kärlek starkare än så, att du nu kan tala till mig på detta sätt? KARL. Talar du om kärlek? Den saken rör mig inte. Du har gjort ditt val och jag gratulerar dig, om du kan vara nöjd med så litet som en grann rock med blanka knappar i. AGDA. Du föraktar mig. Du har redan glömt mig men jag kan aldrig glömma KARL. Nej jag ser det! AGDA. Och derför kom jag hit för att varna dig för en fara, som hotar dig. KARL. Tror du jag fruktar något, då jag vunnit den största seger den öfver mig sjelf? Det var blott en som jag fruktade. AGDA. Och det var? KARL. Det var dig jag fruktade. Derföre lemna mig! AGDA. Ah! Du älskade mig då verkligen? KARL. Du kom för att rädda mig, sade du, och vill i stället bringa mig i förderfvet. Den slumrande elden hotar att bryta ut jag ber dig lemna mig gå! gå! AGDA. Nej! Du behöfver ej frukta! Jag har skänkt mitt offer. Du vet ej hur stort det var mig. Men hör nu hvad jag har att säga dig.
Du förstår, att största vinsten af allt detta är att slippa se missnöje o c h höra knot samt att få baka sitt sköna bröd hemma, som jag gör, när ärter och fläsk om torsdagarne kokas, så att ugnen däraf blir varm, ty sparsamt få vi j u lefva. Kinkiga på mat äro vi så till vida, att potatisen skall vara af god sort o c h lagom kokad, sillen lagom urvattnad och med ett ord hvar sak i sitt slag gälla det mesta den kan, hvilket Kristin djupt föraktade, ty nog kunde hon laga fin mat, men att hvardagsmat skulle lagas fint och läggas upp väl. det tyckte hon var » kitsligt » att fordra. » » Och så kokar du kaffet på denna lilla fina apparat? » » Ja, den misspryder j u ej förmaksbordet. Rudolf är road * af att styra med kokningen i den efter middagen, medan han röker sin cigarr. » » Men diskningen då? » » Den hafva vi också förvandlat till ett nöje. När pappa aktar på kaneflaskan, ställa Annie och jag ner diskarne i en stor balja med vatten, hvari lägges litet soda, och där få de stå, tills vi sedan finna lämplig tid att skölja dem i varmt vatten och ställa dem i tallriksstegen, där de ' genast torka, och så när allt annat är i ordning, polera vi dem med en torr handduk och duka så bordet till nästa måltid, hvarefter vi äro lediga till hvad arb ?te eller förströelse aftonen kan bjuda på. » » Men bäddning, som är ett så ledsamt göra? » » Medgifves? Men lyckligtvis ligger sängkammaren så. att den kan afstängas från våningen och sängarne ej behöfva » bäddas upp », utan efter vädringen ordnas för natten, med ett hvitt täcke öfver. De äro då så friska och dammfria. » » Hviiken besparing detta måtte medföra! » » Ja nu, fast i början många utgifter gjordes för att få allt ändamålsenligt ordnadt. Annie har sin lön och vänjer sig så småningom att använda den förståndigt till sin toalett, ehuru många misstag blifvit gjorda, innan hon fått blick för, att det ena måste passa till det andra, o c h att enkelhet i al.lt blir det bästa o c h smakfullaste.
uppfatta några intryck, sätter man på henne en plymbeprydd hatt eller mössa, spetskantadt förkläde eller dylikt, och då håller man upp det och ropar med förtjust min: » lullull, grannt! åh, så grann lillan är! lullull! » med mera i samma stil. Senare heter det: » åh, så vacker klädning lillan har! Om nu lillan är snäll, så skall hon få på sig nya hatten när vi gå ut. » Och efter promenaden heter det: » vet frun, att alla menniskor tyckte så mycket om lillans hatt, och flera frågade, hvar den är köpt. Det var ingen, som hade så vacker hatt som lillan • — nehej, det var det inte! » Och då tager mamma klenoden i famn och kysser henne, likvisst med skyldig » aktning » för den förtjusande hatten. Barnjungfrun får en vänlig blick och går med det medvetandet, att hon stigit ett par grader i sin matmoders ynnest, och hvarken den ena eller den andra tänker på att i det späda sinnet blifvit nedlagdt ett frö, hvilket likt senapskornet skall växa och öfverskygga många, om icke alla de goda egenskaper, som samtidigt skjuta upp i det unga hjertat. Så kommer detfrämmande; den lilla fyraeller femåriga skall iföras sällskapsdrägt och komma in och » helsa ». Så blir det ny beundran. » En sådan vacker klädning du har, lilla Ninni! Och hvad det är nätt med den kragen! Ä r skärpet af siden? Nej, sidensars — j a det är mycket vackrare. Men det skulle vara en liten turnyr, det blir vackrare fall på klädningen. Jag har sytt åt mina flickor etc. etc. » Och nu börjas ett långt och intressant samtal om nyaste modet på barnkläder, till hvars enskildheter den lilla med mycket öppna öron lyssnar. Det är ej heller utan exempel, att en sådan liten dam, när hon skulle klädas till promenad, helt enkelt vägrar att taga på sig » den gamla » hatten, utan nödvändigt vill hafva » den nya », Tidningen utkommer I hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar tär ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberäknadt. — Uppgif ä närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg prenum.-afgiften. moderna.
Förevaride punkt står i strid med Ståndets redan fattade beslut, och i öfrigt förekommer härvid, alt om det vore möjligt att bifalla ett dylikt förslag för framtiden, sä skulle deraf uppkomma det besynnerliga förhållande, att alla de ägare af rusthållshemman, som hafva sig anslagne augmentsränlor af dem tillhöriga hemman, skola först till Staten inbetala sina räntor för alt derefter ur ränlerierne återfå desamma. Jag skulle tro, alt den, som har en och samma egendom i sin ägo, äger anspråk på befrielse från dylika omgångar, hvarföre jag anhåller om afslag å denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Detina punkt är så beskaffad, att den icke kan i sin helhet afslås, såsom Frih. Cederström yrkat, emedan den innehåller förslag, som böra dels bifallas, dels ogillas. Jag anhåller derföre att vi försl måtte godkänna följande del af punkten: ”att R. St. ville bifalla att med rusthållens egna räntor någon förändring icke mätte vidtagas.” Hvaremot R. o. Ad. torde afslå Utsk:s tillstyrkande: ”att augmentsräntor, äfvensom indelta anslag till gästgifveriet, färjor och färjkarlar, postbön - Den 11 September f. m. 265 der och brefbärare, samt de räntor och tionde, som släder åtnjuta, till statsverket indragas.” Gr. Lagerbjelke: Jag medgifver visserligen alt nu föredragne punkt icke kan af R. o. Ad. bifallas sådan Utsk. föreslagit den, men jag tror likväl icke att det rätta beslutet bör vara ett afslag. Dock, sedan R. o. Ad. afslagit både den 20:de och 23:dje punklerne, återstår för mig icke annat än att afgifva min reservation emot Ståndets blifvande beslut. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt lian, då Hr von Hartmansdorff yrkat delning af denna punkt, försl finge hemställa om R. o. Atl. bifölle Utsk:s hemställan, att R. St. ville bifalla att med rusthållens egna räntor någon förändring icke mätte vidtagas.
Siänders Allmänna Beswars.- och Oeconomiä-Utstkorrs den Ztdst nästlcdne Ockober afgifne betänkande, om ber af Herr Pcorocolls-Secrereraren Lor^ stiftade Jnjtilnr för blinde, döfstumme och swagstnre, sanik hnfwudlakeligen, akt den förcstagne rmderhäklssnmman kunde nedsättas till Z,ZZZ R:d. st. om äret, och endast blifwa gällande tili nästa Riksdag, Borgarc^SkänVet fann stäligi, alt samma betänkande till UtskotterS förnyade Ullätande äterförwisa, och derjämte, med bifall till Högloft. Stats-UtstortckS yttrande i Protocolls Utdrag af den Z Oktober, ansag fig böra till Bervillnings Ulffolter remittera, att medel tili detta behof genom lämpelig afgift a något, utrikes ijran, inkommande consumtions-wara, förestå; Altsä skulle de Respektive Med-Sländen, sa wäi som Riksens Högloft. Ständers Stats» och Benniknings-Utstkolt härom wordsamt och wänligen underrättas genom detta Prv ocollS Utdrag, list supra. Den 27 November. *609 G. D. Uri Protccolls Utdrag af den 17 dennes, hade Högloft. Bancs-Urskolter, till erhållande af widare föreskrift, anmält, art da KonglMajus nådiga proposition, angående understöd för Tackjcrns Bergölagerne blifwit af Borgare och BonLe-Sranden remik-erad kill Banco-Urskotket, men af de twänne öfrige Riks-Sränden rist Stars-Urftkottek, hade förstnämnde Utskott fnnnir sig böra med desi behandling lillg widare anstä; Och som Grander haft
Enahanda skäl förekomma väl icke i allo för vägrandet af den alternativt för Contracts-Prostarnes embetsskrifvelse!’ till Consistorierne yrkade fribrefsrält; men då Contracts-Prostarne för de serskilde åligganden, sorn med denna befattning äio förenade, njuta ersättning förmedelst de så kallade Prosttunnorne, samt åtskillige andre Statens tjenstemän, hvilka skulle kunna anses i lika grad med Contracts-Prostarne vara af fribrefsrättighet i behof, af en sådan förmon icke kommit i åtnjutande, finna Utskotten ej giltigt skäl för tillstyrkandet af en vidsträcktare portofrihet för Contractsprostarne, än som dem och andre ecclesiastike tjenstemän redan är beviljad; och sorn, till följd af Rikets Ständers vid 1834 års Riksdag derom gjorda anhållan, Kongl. Maj:t, enligt Nådigt Bref den 27 September samma år, medgifvit, att alla de embetsbref, som af Presterskapet till Kongl. Majrts Befallningshafvande aflåtas, må genom Kronobetjeningen fortskaffas på samma sätt, som Kongl. Brefvet den 16 Juni 1813 föreskrifver i afseende på infordrade utlåtanden, m. m., hvadan en lindring i postutgifterne redan blifvit Presterskapet beredd, få Utskotten hemställa, att Herr Contracts-Prosten Thudéns ifrågavarande motion icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 April 1845. Statssamt Allm. Besv. o. Ekon.-U tsholtens Utlåtande, N.-o 99. 3 Reservationer af Herr Doctor Graj ström, Herr Doctor Hallbeck, Herr Lector Ahlsirat, d och Herr Bergsten. M <*!$. Alik. till Exp. Utsk. d. 5 April, kl. 6 e. ra. Ullätande, angående väckt fråga om indragning af Kongl. Hofjaktvarfvet, försäljning aj dess inventarier och localens utarrenderande för Statens räkning. Från Hederv.
Stockholm den 6 December 1890. Westbergs Stationshuset låg där dock ännu så soligt och vackert, och löfträden på kyrkogården hade vå- rens första späda grönska. De bröto bjärt af mot de allvarliga furorna, som i sin mörkgröna dräkt trotsat en hel vinters snöstormar. Vårluften strömmade igenom kupéfönstret, o c h Märta måste nödvändigt sticka ut hufvudet och se på den välkända omgifningen. Liksom förra gången var också nu skolans föreståndare, doktor Vide, henne till mötes. Han var en högrest man, allvarlig, men på samma gång humoristisk. Aren hade ej spårlöst gått förbi honom. Hår och skägg hade grånat, men rösten ljöd lika hjärtlig och ungdomlig som förr, då han räckte Märta handen och bjöd henne vara välkommen. Han förde henne direkt upp på den lilla eleganta kammaren hon förra gången bebott. Här var sig nästan alldeles likt, med undantag af nya tapeter och vackra, hemväfda gardiner; men eljes samma säng, som hon förr sofvit så godt i, samma gamla tarfliga, svarta bord vid fönstret, skrifmaterialerna lågo redan i ordning, och här hade hon gungstolen, som kunde berätta om vackra sommardrömmar. Besynnerligt nog sof hon också riktigt godt om natten och vaknade ingen gång, förrän klockan ringde sex. Då steg hon upp, klädde sig och gick ned i förmaket, där lärare och elever voro samlade till morgonbön. Psalmen, » Den signade dag », sjungen här på rytmisk melodi af ett trettiotal friska, kraftfulla landtflickor, lade en stämning öfver dagen, som Märta aldrig förnam så som i Kumla folkhögskola. En liten fri kanariefågel lyfte sig på lediga vingar öfver flickornas ljusa hufvuden och deltog med sin drill i sången. I skolsalen hölls ett historiskt inledningsföredrag. Sedan ynglingarnes afslutning stodo granarne kvar, och öfver dem hängde nordens tre flaggor. Det svenska riksvapnet lyste fram mellan blågula draperier, och katederns framsida pryddes af landskapets vapensköld. Stämningen var högtidlig, och när föredraget slöt med » Du gamla, du friska, du fjällhöga nord », kunde Märta ej tillbakahålla sina tårar.
Expeditionssättet, af Ståndens Handlingar under Riksdagen, BorgareStåndets beslut, IX s 5, BondeSlåndets, IX s 7, Adelns, IX s 10, PresteStåndets, IX s 11. •— Utskottet, om befordran af skyndsamhet vid ärendernas gång inom; PresteStåndets beslut, IX 3. s 83, antaget af BorgareStåndet, IX 3. s 85, af BondeStåndet, IX 3. s 96, af Adeln, IX 3. s 112. Memorial från, med hemställan huruvida Ständernas Beslut, i anledning af StatsUtskottets Utlåtanden, N:o 200 och 2o3 må expedieras, X 2. 1. s 67. Svar af Adelli^, Presteoch BorgareStånden, X 2. 1. s 68, af BondeStåndet, X 2. 1. s 69. — Dito, med utlåtande öfver ett af Hr Borgmästaren Hagander ingifvet Förslag, X 2. 1. s 79, 80. Underd. — Dito med hemställan huruvida Afskrift af IX Art. i Instructionen för Riksens Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, må, genom underd. Missiv, till Kongl. Maj:l öfverlemnas, X 2. 2. Expenser, om qvittning af. — Se RättegångsBalken, om ändring af 3 och 4 §§• t 21 Cap. Export, en år 1821 till Italien verkstäld, af Korn och Hafra, II s 6o4 — 607 , 654- StatsUtskottets Utlåtande deröfver, IV 2. s 1047—• 1 o5 i, bif. af PresteStåndet, IX s 348, af BorgareStåndet, IX s 349» återrem. af Adeln, IX s 361. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 589, 5go, bif. af Adeln, IX s 1007. F.
Härvid förekommo: l:o Yttrandet, pag. 1 i Utlåtandet N:o 435, i anledning af det framställda yrkande, att anslagen å extra Stats-regleringen måtte, under sina vederbörliga titlar, varda uppförda å Rikets ordinarie stat. Godkändes. 2:o Tillstyrkandet, pag. 14 i Utlåtandet N:o 435, att, der ej annorlunda finnes serskildt föreskrifvet, de anvisade beloppen må komma att utgå under åren 1841, 1842, 1843 och 1844 med en fjerdedel årligen, dock att de medel, som ett år reserveras, må kunna under ett följande år disponeras. Gillades. 3:o Utlåtandena N:o 354, Litt. Aj och N:o 435, Litt. A, angående försvars-verket till lands. l:o Angående anslag lill complettering af Redskaps-, Rid-, Anspannsoch Sta 11 persed lar för nya Fält-artilleriet. Ståndet lät vid Utskottets yttranden i denna fråga bero. 2:o Afstyrkandet af det utaf Kongl. Maj:ts för anskaffning af klädesbyxor för Bevärings-manskapet äskade anslag,' och hemställan dels om ett anslag af 30,000 R:dr för reservförrådels completterande, i stället för de persedlar, som åren 1835 till och med 1838 blifvit derifrån ultagne och ännu icke ersatta, dels om bifall till det uti Krigs-Collegii Utrednings-afdelnings i Stals-Ulskotlets Utlåtande N:o 354, Lilt. A, omförmäldta sammandrag uppförde belopp af 30,814 R:dr 22 sk. 2 rst., Lill materiel för en tillökt nuinerair af 500 man. A, angående ett extra Stats-anslag till Gevärs-fabricationen, i fråga om de lill ombyggnad och förbättrad inredning af Carl Gustafs stads Factori af Bih. till R St.
Maj:ts Nådiga profning, finner val StatsUtskottet vid den, i anledning deraf, gjorde Nådiga framställning hårom, något hinder ej bora låggas för en Laglikmätig upplåtelse af Kronans, ännu återstående egande rått till Rörstrand; men då likväl Kronans Jord icke må afhåndas utan låsen och någon mot fördelen af dess nyttjande svarande afkastning, hvilket skulle möjligen blifva prsejudicat för flere dylike ansökningar, har Utskottet, enär Rörstrand, enligt handlingarne, bifogadt utdrag af *624 och 1625 arens Jorde-Böcker, då var Skatte-Hemman med 49 Daler 3 öre S:mts ränta, ansett Författningarne om Skatte-köp härvid böra tillämpas, med den förändring, som åren följd af Egendomens donerande till omförmåidte ändamål, hvarigenom den blifvit förlagd under Stadens område och iklådt sig naturen af Stads-Egendom, derå följaktligen icke vidare kan läggas den tillförene derutaf utgångne, men nuijorde-Böckerne afkortade Hemmans-Skatten; äfvensom Utskottet finner de vilkor härvid böra fästas, att innehafvarne af Rörstrand skola förut med Staden öfverenskomma om nyttjande rätten, så vidt de icke deraf åro, genom ofvannåmnde 173* års Contract, uti fullständig besittning Stats-Utskottets Betänkanden. 1135 och annat lagligt hinder för en sådan afhandling ej heller möter, samt att för öfrigt, i följd håraf, något ersättningsanspråk mot Kronan nu eller i framtiden icke må ega rum. Enligt Kongl, Förordningarne om Skatte-köp af d. 19 September 1723 och d. 21 Februarii 1789, erlägges i allmänhet såsom Skatte-löse-skilling
De mångfaldiga delailler, som Herr von Hartmansdorff lemnat oss, kunna derföre efter min tanka till det minsta anses såsom onödiga. Jag hade uttryckligen lillkännagifvit, det jag önskade förekomma alla detaille-utvecklingar, emedan sådant icke kunde leda till något resultat för närvarande; men då Herr von Hartmansdorff icke dess mindre velat draga oss in på detta fält, och discussionen derigenom fått ett omfång, hvarigenom lätt kunde hända, att den, för att nyttja den värde 72 Den 14 Augusti f. rn. Talarens egne ord, runne i sär såsom vatten, hvilket är farligt nog, då man skall taga beslut, så får jag lof att först gå in i några speciella svaromål på Herr von liartmaiisdorffs yttrande, och sedan söka återföra frågan till hvad den rätteligen nu är. Herr von Hartmansdorff har trott, att det vore min mening att, vid en nu beslutande förändring i sättet, hvarpå Undervisningsverken skola styras , öfverlemna åt slumpen, om det blefve några nya inrättningar, sedan man borttagit de gamla. Jag får betyga min okunnighet om, hvarifrån lian fått en sådan sats att besvara; min mening bar aldrig varit, ej heller har del någonsin blifvit af mig yltradt, att förändringen borde ske så abrupt, att slumpen skulle få äga något inflytande vid att reglera Undervisningsverken. Herr von Hartmansdorff har velat, till vederläggning af hvad jag yttrat om nödvändigheten att betrakta liela vådan af en oriktig princips antagande i delta fall från den synpunkten att man borde se, i hvilket samhällsskick vi nu äro, emot det, då våra Undervisningsverk etablerades, hänvist mig till historien, för att finna, att Gustaf Adolph varit den, sorn inrättat det ena Universitetet, och Carl XI det andra. Jag får tacka honom för den första erinringen. Han ger mig derigenom i henderne ett vigtigt argument. Han erinrar mig derom, att Gustaf Adolph, sorn gaf Upsala Universitet sin nuvarande In - Den 14 Augusti f. m. rättning, ej utgått från den synpunkt, hvarifrån man nu vill utgå; han fordrade ej sitt Folks deltagande.