Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet deröfver etl sådan förklaring, att prescriptionstiden för revision af Krigsräkenskaper derigenom må blifva på lika sätt, som angående an. dra Uppbördsmäns redogörelser blifvit stadgadt, till 10 år bestämd. Lades på bordet följande Memorial från Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, af den 6 Juni, nemligen: Ridd. 0, Ad. Fröt. I anledning af ett förslag om en Marknads inrättande uti Särna Kyrkoby, till lättande af gemenskapen emellan Sverige och Norrige; och yttrar Utskottet sig öfver det uppgifna förslaget endast kunna afgifva det generella yttrande, att visserligen alla sådana utvägar, som befordra en lättare handelsrörelse emellan de förenade Rikena, ostridigt äro för dem begge af största nytta, och att äfvenledes inrättande af Marknader på tjenliga ställen är ett verksamt medel till befrämjande af detta gagneliga ändamål. \ 3:0 I anledning af en väckt fråga om en adress till Kongl. Maj:t med anhållan om upphäfvande af ett år 1811 till Herrar Landshöfdingar aflåtet CirculairBref, hvaruti dem är uppdraget att för hvarje vecka eller månad till Regeringen inberätta ej allenast om märkliga händelser inträffat uti den physiska och moraliska verlden, utan ock om Folkets tänkesätt, m. m.; och yttrar sig Utskottet detta ämne vara utom gränsen af dess befattning. 3:0 Angående en af Prosten Fahreus väckt fråga om ersättning till Wisby Hospital för åtskilliga detsamma frånryckte, af enskildta personer donerade, intrader; yttrande sig Utskottet af 90 RegeringsFormen vara hindradt från att med detta ämne taga befattning. Den 8 Junk e, m. 195 Upplästes följam ; från Riddarhusutskott tet inkomna Hörsamste Memorial: Genom remiss af den 16 i denna månad, tecknad å Herr Majorens och Riddarens af Kongl. Svärdsorden Otto Fredric Påhlmans samma dag in pleno upplästa Memorial, har Höglofl.
<Slas* odj Poccellatncs^offåljarc, t Stoa (Elafjer: ftörfta (Slaten 5ö:co fH:br 10: — 1’lnbra b:o „ 5: — iSaröfari^anölaitöe, äftocttfottt fåbaitc borgare ifrån ©täberne Söoråä od) Itlrtcelfatim, font tbfa garbfartdjattbel, t ©c,r (Elaner: g-iJrflg (Elajjen S3:co 9l:br 30: — Slnbra b:o „ 25: — Srebjc b:o , 20: — •g-jerbc b:o „ 15: — •<5'cmtc b:o „ 10: — ©jette b:o , 5: — $toarförutan be, font cga att fjclftoc elter genom cmBttb tbfa Berorbe Battbel, [fota, totb refor titt utrifeö ort, (utcb unbaittag af Norrige) för btuarje pcrfon erlägga ett Bcftämb afgift af 30 9bbr 33:co. ©ettna afgift ftatt upphärad af &uibö>©ccrctcrarctt, bå pafj tncbbelaB, od) i Behörig orb (Häflgifwcvier på tanbet utgöra iöetuiltning efter toärbet, (tfa tncb öfrige l)cms man od) lägenheter, inett tarcraö för näring oel) rörelfe efter Belägenheten, utom Bräntoin8 14. jfnfpectorer, groffe* od) (Sårös fantt Cafjetirer, 23o£l?ållave, Sog&ar, 5acrocer od) ©finfinare i prirat tjenft på faitbct, tareraö efter bctpbett
Grimskärsfyrens ändring så, all dess synvidd blir 10 qvarts mil, enär dess nuvarande ljusstyrka och höjd öfver vattenytan icke vore tillräckliga alt i tid gifva seglare ledning till att med säkerhet passera mellan Mörbylångaoch Hagebygrunden. 6:o. Utläggande af lämpliga konprickar eller bojar å följande grund: Spanstakakullen, yttre Stengrund, Börel, Utgrundet, Hagebyoch Hosmogrunden, Gåsstensgilindet, samt utanför Risinge gård, Mörbylånga och Fröbygärda. Och har, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hemstäldt blifvit, alt ett förslagsanslag stort 100.000 R:dr, mätte till Kongl.
- ofta i sanirkcl nied föriilclrarne - inköpta pråliga tapisseriarbetena;. en viss förstairining gjorde sig d&amp; vanligen giillaiicle, ej endast Iios eleven, utan ock Iios dennas föriildrar, livilka gama ville, att deras dotter skulle medföra Bein ii&amp;got riktigt ~ g ï a i i u t inime ~ från skoltiden, fi1aii Iiöl1 dock nigoii tid fast vid att inskranka slöjden till enkel sliitsöiniiad, stickiiiiig m. iii. 31en det clïöjcle icke laiige, iiiiisii man slog iii på en annan viig. Linnesömnad af alla slag, tillklippning af linne, stoppning, lappning, miirkning, strumpstickning ni. in. utgöra allt fortfarande obligatoriska delar af slöjden; hiirtill komma flera sorters lättare livitbroderi, knyppling in. in. Allt detta upptager iilinii största delen af deii till handarbete anslagna ticleii. Deii stränga fordran p % ett prydligt, rent linnearbete skiirper otroligt elevens sinne för ordning och renlighet. Det är ej betydelselöst, att Iios den arbetande klassen nppmarksainliet väckes p i vikten af iiiiderkläderiias beskaffenliet; liniiesöninadsarbetet har, kan jag saga, på sk satt rent af en uppfostrande uppgift. Men (1 % man oniöjligen kan och ej heller därtill iiger rätt att tir odalma~iiialiemiiieii ba.iinlysa prydnadsarbeten, ingste man i stället föradla och rena den dKiiga smaken. Man har därför på v h a kvinliga folkhögskolor allmänt infört dels sö) nnader i gaminalsvensk stil, dels ko~zstv&amp;fnad, s~rskildt i gamla skiiiiska stilarter. Detta liar sln.git mycket an på befolkniiigen; mödrar ocli döttmr iiro niiniera lika intresserade af denna vackra inlieniska slöjd. 3lhlianda skulle någon med landtbefolkningeiis tänkesätt ocli.
Komiterades hörande samt efter inhemtad upplysning derom, alt takens ornering i nedre vestibulen och i den stora eller så kallade hörsalen uti midtelbyggnadens vestra del, jemte målningen af öfre veslibulens eller trapphusets tak, redan vore, utan alt medel dertill behöft särskildt anvisas, nära fullbordade, skäligt att, till besparing af kostnad för nya ställningar och till förekommande af den skada, som vid deras uppsättande och vid det påföljande orncringsarbetet kunde tillskyndas de dyrbara golfven, under den 17 Oktober nästlidet är i nåder förklara, alt jemväl (önslerorneringarne och de åtta pilasterkapitelcrnas insättande i nedre vestibulen samt de derstädes och i hörsalen behölliga målningar och förgyllningar, äfvensom takorneringen till och med hufvudgesimsen i den andra, österut belägna stora salen med tillhörande half-åttkant, borde i sammanhang med det egentliga byggnadsarbetet utföras genom Byggnads-chcfens försorg roed rättighet för honom att, i den mån kostnaden derför och för de redan verkställda orneringarne å begge veslibulernas och hörsalens tak icke kunde med de till hans disposition ställda medel, utan åsidosättande af dermed närmast afsedda föremål, bestridas, särskildt hos Kongl. Majit göra framställning om godtgörelse för denna kostnad, likväl icke lill högre belopp, än förslagsvis beräknade tillsammans Fem Tusen Tjugusex Riksdaler 76 öre; hvilken summa Kongl. Majit jemväl den 50 December samma år, på anhållan af Byggnads-chefen, i nåder anvisat alt af Stats-Konloret, efter vederbörandes reqvisition under förskoltslite! utbetalas. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition Jtä 117. 13 Niir Kongl. Mnj:t derefter, vid föredragning den 9 sisllidne Januari af ofvanbemnlde Komitorades afgifna betänkande, inliemtade, att de bland utgifter för ordnande af Museibyggnadens omgifningar upptagit, såsom ofvan är anfördt.
Han hade icke varit bland de uttågande tropparna, icke heller bland dem hon genom fönstret sett på borggården sträcka gevär. Var han fängslad, var han sårad, kanske död? Hennes oro steg med hvarje ögonblick, hon visste ej till hvem hon skulle kunna vända sig, för att få upplysning. Sedan fru Ebba var fånge, hade Sigrid intet värn. Hennes far var ibland dem, som under Stålarms befäl nu tågade opp mot Tavastland, sedan de blifvit afskurna från slottet. I sitt bekymmer vände sig nu Sigrid till Stålarms maka, fru Elin Fleming, och bad denna taga henne under sina vingars skugga. Fru Elin svarade bekymrad: ”Kära jungfru Sigrid, väl ville jag vara eder till skydd och beskärm, men är ju sjelf värnlös. Icke kan J dock bege eder till någon af edra slägtingar på godsen häromkring, om ni än finge lemna slottet. Hertigens soldater sägas nu hålla på att plundra hos våra och konungens vänner. Stanna då hellre hos mig tillsvidare.” Sigrid hade ej hunnit mer än tacka fru Elin för hennes löfte, då gamle Hans framträdde till henne och sade: ”Jungfru Sigrid, som är så god mot hvar och en, törs jag be eder stiga ned i min kammare. Min son ligger illa sårad. Han tror att jungfrun skulle kunna lära mig huru jag bör bete mig för att lindra hans plågor. Han längtar efter, det ni måtte göra eder den mödan att hugsvala den döendes själ. Neka mig icke min bön, jungfru Sigrid, jag ber eder.” Sigrid tyckte visserligen det vara svårt, att uppfylla gubbens begäran, men ville dock icke afslå hans bön. Bäfvande för det myckna krigsfolket, begaf hon sig å väg. Ingen ofredade henne dock, der hon gick åtföljd af gubben, ehuru många sågo efter den unga, späda flickan och den gamle gråhårsmannen. Men hvar och en visste, att då hertig Carl var i grannskapet, var det säkrast för en och hvar att passa på sina åligganden, och att ej taga sig några friheter.
Men innan tiden för desse Contracters fullgörande gick lill ända, inträffade våren 1837 i Norra America den oförutsedda brytning, som sedermera allt mer utvecklade sig, samt i mer eller mindre mon inverkade på Handelsoch Credit-förhållanderne inom hela den handlande verlden. Redan den 11 Maj nyssnämnde år 1837 tillkännagaf också Herr Hessej alt han frånträdde leveransen af de vilkorligen erbjuclne 5o,ooo Berättelse af Banco-Fullmäktige. 27 R:dr Silfver-Specie, hvarå något förskott icke erhållits; och den 1 Juni emotLogo Banco-Fulhnägtige en från Kongl. Maj:t aflålen, så lydande Nådig skrifvelse: ”Wår Ynnest &c. Då den rubbning i Handels-och Credit-förhållanden, som inträffat på flere Utrikes Orter, kan verka till fördröjd afsättning å Sveriges förnämsta exportvaror, så vilje WI, af omsorg för allmänt väl, fästa Eder uppmärksamhet å angelägenheten att under närvarande omständigheter å Bankens sida undvika alla åtgärder, ledande till förminskning i (len Vexeltiligång, somför importhandeln erfordras. I delta afseende synes det vara lämpligt, alt i fall Contracler örn leverering af Silfver Lill Banken under loppet af innevarande år blifvit af Eder alslutade, deras verkställighet uppskjules till en mera gynnande lidpunct. Efter den betydliga tillväxt, Bankens Metalliska Fond under de sednare åren vunnit, är densamma, nu utgörande öfver 7 Millioner Riksdaler Specie, utan den ytterligare tillökning, hvars förvärfvande Bankens behållna Inkomster medgifva, mycket mer än tillräcklig för alt uppfylla oafbruten utvexling af äfven en större summa i Bankens Sedlar, än den utelöpande. Härtill kommer, dels att, i följd af 5:le puncten uti Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående grunderne för Bankens rörelse och förvaltning af den 3o Mars i835, uppköp af Silfver för Bankens räkning ej må ske, då Coursen håller sig öfver utvexlingspriset, dels ock, alt genom de contraherade
Den, som ofta tillämpat Bevilln:s-förfaltn:n, och derunder erfarit Komitéernes sparsamhet på skäl, och huru de som oftast underlåta, att ens upgifva några sådana, finner behofvet att bibehålla ett stadgande, hvarigenom motsatlsen uttryckligen ålägges. Thy förutan blifva besvär öfver komitéernes åtgärder i allmänhet fruktlösa. Huru skall väl en Öfverrätt kunna uphäfva ett beslut, som icke innehåller några skäl. Ofverrätten måste dä dömma efter godtycke, men sådant är i lag förbudet. Han mäste upgifva skäl för sitt beslut, och när han det icke kan, nödgas han låta bero vid den öfverklagade åtgärden äfven om han inom sig tror att den klagande lidit orätt. För domaren är intet beqvämligare än alt säga, det han icke finner skäl uphäfva ett ölverklagadt beslut, utan låter vid detsamma bero. Men kan man väl föreställa sig, att någon klagande skall vara belåten med ett sådant förfarande? Gr. af Ugglas har sagt, att Ulsk. borttagit slutet af såväl 50 §:n, som den ifrågavar., såsom vilseledande. Jag tror icke, alt han är det, och att han är vida bättre än en föreskrift af sådan beskaffenhet som jag nyss omnämnt. Jag anhåller således, att R. o. Ad. måtte, icke för Kammarrättens eller de pröfvandes skull utan för deras, som blifva oriktigt beskattade, återremittera denna §. Gr. Hamilton, Hennig Ludv. Hugo: Riktigheten af en redaktion beror deraf, huruvida hon, såvidt möjligt är, uttrycker, hvad man vill göra till lag och icke något annat. 1 detta afseende synes mig Bevilln.Utsk:s ifrågavar. förslag ega åtskilliga företräden framför den gamla §. Naturligtvis åsyftar man, att Taxerings-komitéerne skola åsätta egendomarne ett värde, hviket, så mycket som 464 Den 14 Maj e. m. möjligt, är rättvist d. v. s. att alla egendomarnes taxeringsvärden blir relativt till deras verkliga värden lika. Detta är också uttryckt i Utsk:s förslag till 72 §.
Betan kander). utfordra en skuld, sådan som den ifrågavarande, skulle jag anse öfverflödigt yttra mig i ämnet > och i anseende till afskrifnings-proceduren med Höglofl, Utskottet liysa liha tankar; roen, dl de1 gifves en annan Class af Jordbrukande Medbor' gare, som utan att annu kämpa med Armodets yttersta ryslighet likväl är sl nära gränsen af detsammas område, att utkräfvandet af ifrågavarande skuld skulle dit öfverföra dem, kan jag icke med likgiltig blick skåda det tide, som förestå desse olycklige, hvilka under det att deras ofärd igenom en sträng behandling säkert beredes, blifva en börda för öfrige Stats-Medborgare.” Med kännedom af de olyckor som drabbat ifrågavarande Spannmåls-skvldige invånare, inom de i Motionen uppräknade Socknar, förordsakade dels af flere på hvarandra tätt i spåren följande missväxt-år, skulle jag fela mot min pligt, som Menniska och representant om jag icke med en verklig skildring f af deras beklagansvärda tillstånd, sökte fästa Höglofl. Utskottets uppmärk, samhet på dessa af Local och Climat vanlottade Medborgares ömmande omständigheter. Med medlidsamhetens hela känsla, har jag oftast med verklig qvalfull rysning sett dem förtära, i brist af tillgång på bättre Näringsmedel, ett bröd, genom behofvet uppfunnet, af onaturliga Näringsämnen sammansatt, som till exempel Bark, Ben, Halm etcOm någon gång en dropp® S tats-Utskottets Bela n kan cl c n. mjölk varit för dem att tillgå, har den blifvit ansedd för en läckerhet : — skall nu för ifrågavarande skuld, den enda ko de ännu ega, såsom ett återstående minne af lyckligare dagar, och hvilken lernnar dem den enda Naturliga födan till lifskrafternas uppehållande, frånpantas dem, så hvem inser ej, att t:ggarestafven ock kanhända slutligen brottets fjettrar, blifva dessas säkra, men olyckliga lott; hvarigenom de äfven tflifva en börda för Staten.
Har en person kommit i en sådan sinnesstämning, att han lemnar maka och barn åt deras öde, lemnar sitt och deras fädernesland, samt icke väckes till besinning under en så lång tiderymd som ett halft år, så tror jag i sanning, att äktenskapets sjelfva väsende, kärleken och tillgifvenhelen, alldeles gått förlorad, samt att den afvikne så tydligen uppenbarat sin afsigt, alt någon vidare pröfningstid ej är behöflig, liar, såsom sagdt, äktenskapets anda uppenbarligen försvunnit, torde det föga löna mödan att allt för länge hålla på den yttre juridiska formen, utan må den i sådan händelse äfven falla. Jag yrkar afslag å Betänk. Hr Sparre: Uti denna fråga hyser jag samma åsigt, som Hr Adlercreutz uttalat, och är af honom i del hufvudsakligaste förekommen. Det skål. hvaruppå motionären grundat sin framställning, har blifvit af Hr Adlercreutz och äfven af Hr Tham omnämnd t, samt består deruti, alt å sednare tider hos våra domstolar gjort Den 7 Februari. 335 sig gällande den praxis, att man dömt till äktenskaps-skillnad, sä snart den förlupna makan, efter erhållen del af stämningen om äktenskapets uplösning, från utrikes ort afgifvit den förklaring, att lian ej ämnar återvända för att fortsätta äktenskapet. För att förekomma en sådan lagskipning, hvilken, jag medgifver del, icke är riklig, utan borde påkalla åklagaremaktens mellankomst, äfvensom för alt i någon män ytterligare försvåra lättsinniga äklenskaps-skillnader, är det, enl. min åsigt, ej olämpligt, att lagstiftningen upträder till äktenskapets skyddande. Till följd af den nyare lidens utomordentligt snabba kommunikations-medel, går det ganska lori att få en stämning delgifven en å utrikes ort vistande person, oell lika fort kan hans förklaring komma vederparlen eller domstolen tillhanda.
Rrdr 33:: 16. må än vidare fortfara, det förstnämnde till nästa Riksdag och det sistnämnde eller för biträdet vid den oeconomiske befattningen intill dess regleringen af de vaktbet jeningen åliggande göromål och löner hunnit att, i sammanhang med Banco-Verkets förestående organisation, verkställas; samt de öfrige åter, sä länge sedlar af nu brukliga form nia i re från Banken utgifvas* med öfverlemnande åt Fullmägtige att, sedan utgifningen. af de nyasedelsorterne börjat, för den erforderliga underskrifningen, , numereringen och dateringen samt annulleringen af dessa sedlar, så vida sådant icke kan vederbörande Tjenstemän, utan serskild ersättning, åläggas, provisoriskt, intill nästa Riksdag bestämma den vedergällning, sorn profveslämplig, dock med vilkor, att densamma ej får öfverstiga det belopp, sorn hitintills för enahanda ändamål varit anslagit. tpo Såsom ersättning till Bankens Medailleur G'.. Enegren, för den förlust af hittills påräknad arbetsförtjenst, som han, till följd af Rikets. Ständers; fattade beslut, angående utgifvandet af ett förändradt sedelmynt, kommer att vidkännas, ega Fullmägtige, att„ med afseende å; hans tjenstetid och. derunder ådagalagde förhållande, samt i öfrigt förekommande omständigheter, tilldela Enegren, utöfver lönen, ett serskildt årligt arfvode, emot skyldighet för honom att biträda vid sådana möjligen förefallande göromål inom; Banken, dervid lian, genom sin egande; konstfärdighet, kan tillhandagå.. Någre Ledamötersreservationer bifogas;. Stockholm den io> Mars; i835i. Reservationer:: af Herr Helsingius r ”Ehuru, jag visserligen femner alf rättvisa; Sii det berömvärda bemödandet inom Högh. Banco-Utskottet, att förekomna.» allt förökande: och deremot åstadkomma; någon förminskning i Bankens Banco-Vtskoltets Memorial N:o tu.
Jag ber nu, att få till Utsk. återigen hänvisa denna fråga, och. åberopar dervid hvad jag tillförene i ämnet yttrat, samt får till. fullständigare utveckling af mitt i motionen uttryckta förslag vördsamt »nirälla att R. St:r för deras del besluta: att inom hvarje Domsaga, och vid hvarje RådhusEätt, 2<0 Den S December. der serskilda Protokolls-förande ej finnas, måtte af K, M. eller af vederbörande HofRätt förordnas en eller två Notarier till förande och upsättande af nämnde Domstolars så kallade sak-protokoll, emot åtnjutande af ersättning härföre till hälften af det belopp, hvartill lösen för utgående DomstolsExpeditioner upgår; samt att serskild Instruktion för nämnde Notarier måtte blifva utfärdad; och att de lagförändringar, hvilka, till följd af en så beskaffad Notariats-inrättnings införande, blifva nödvändige, af K. M. i serskild Proposition till Rikets vid nästa Riksdag sammanträdande Ständer föreslås. Genom en dylik ändring i uuderdomstolarnes organisation, är det väl otvifvelaktigt, att domrarnes anseende för opartiskhet skall betydligt ökas, äfvensom att deras trägna arbete med protokollsföringen skall minskas i långt högre grad än inkomsterna skola dem frångå. En stor mängd rättegångar, som nu upstår och betungar våra domstolar ända ifrån den lägsta till den högsta, skall då icke upkorama, emedan dessa nu ofta härröra af tvister i fråga om protokollets upfattning. Dessutom skulle genom denna inrättning unga jurister vinna en behöflig öfning och vana med rättsskrifningen, och Staten erhålla tillgång på tjenliga adepter för högre juridiska funktioner. Motionen och yttrandet remitterades till LagUtsk:t. Efter föredragning af Hr Palmcrantz’s motion, om antagande af LagKomiténs förslag, aug:de Jury i brottmål, yttrade sig Hr Palmcrantz: Motiverna för det förslag, som jag af gifvit, anser jag mig vara skyldig att med några ord angifva. Om det hittills ansetts för tidigt att i vårt land jury-inrättningar införas, så torde detta skäl, med nationens stigande odling, numera hafva uphört.
Då saknades nutidens säkra och snabba kommunikationsmedel, och det var “för de långa resor och expenser*, som innebyggarne i Götha land för sakens utförande i Hof-rätten i Stockholm “måste göra och utstå®, som stiftelsen egde runi.® Och som, efter hvad ofvan är vordet antydt, Utskottet delar de åsigter, som i detta yttrande uttalas, får Utskottet vördsamt afstyrka bifall till ifrågavarande motion. Stockholm den 30 Oktober 1857. Bill. till R. St. Prot. 1856 Sf 1857. 7 Sami. 1 Afd. 27 Höft. Z STOCKHOLM, tryokt hos J. W. Ank. lill Exp.-Ulsk. ci. 9 Nov. 1837, kl. G e. m. Betänkande, i anledning af eäcltl fråga om stiftande af lag, angående ordningen och vilkoren för utländsk mans upptagande Ull Svensk medborgare. ^ Sedan Rikets Sländer, med anledning af behofvet utaf bestämda föreskrifter huru utländsk man må kunna förvärfva Svensk medborgare-rätt och oin de förmåner, som af en sådan naturalisation böra följa, vid sistbållna Riksmöte dels till grundlagsenlig behandling antagit ett förslag angående tillägg lill 28 § Regerings-formen, enligt hvilket Konungen skulle ega att genom naturalisation till
Allenast tager der vara uppå granneliga, att I gören efter de bud och lag, som Mose Herrans tjenare eder budit hafver; att I älsken Herran edar Gud, och vandren uppå alla hans vägar, och hållen hans bud, och hållen eder intill honom, och tjenen honom af allo hjerta, och af allo själ. Så välsignade Josua dem, och lät gå dem; och de gingo till deras hyddor. Den halfva slägtene Manasse hade Mose gifvit i Basan; den andra hälftene gaf Josua ibland deras bröder på desso sidone Jordan, vestantill. Och då han lät dem gå till deras hyddor, och hade välsignat dem, Sade han till dem: I kommen hem igen med stora ägodelar till edra hyddor, med ganska mycken boskap, silfver, guld, koppar, jern och kläder; så skifter nu edra fiendars rof med edra bröder. Och så vände de Rubeniter och Gaditer, och den halfva slägten Manasse, om igen, och gingo ifrån Israels barn af Silo, som i Canaans land ligger, att de skulle draga in i Gileads land till deras arfs land, det de till arfs fått hade af Herrans befallning genom Mose. Och då de kommo till de högar vid Jordan, som i Canaans land ligga, byggde de samme Rubeniter, Gaditer, och halfva Manasse slägt, der vid Jordan ett stort skönt altare. Då Israels barn hörde sägas: Si, Rubens barn, Gads barn, och den halfva slägten Manasse hafva byggt ett altare emot Canaans land, vid Jordans högar, på desso sidone vid Israels barn; Församlade de sig hela menigheten i Silo, att de skulle draga upp till dem, och strida med dem; Och sände till dem in uti Gileads land, Pinehas, Eleazars Prestens son; Och med honom tio öfversta Förstar ibland deras fäders hus, af hvarjo Israels slägt en. Och när de kommo till dem i landet Gilead, talade de med dem, och sade:
Den lmfvudsakeligaste består uti hönhas-jagten eller Jagtcn efter Menniskor som vissa folkklasser vilje anse sig berättigade till. Såsom förhållandet nu är, blir det svårt för den, som icke ärft jord, eller annan förmögenhet, att kunna föda sig och de sina, och under mynt för - Den 17 November e. m. förhållanden sådane, som de, hvaraf det!a folk vanligen funnit sig hemsökt, blir det svårt, att sammanspara något till underhåll på ålderdomen. Det är från dessa brister som det onda, hvaröfver man klagar, egentligen härleder sig; och då Utskotten i deras förslag dem förbisett, anser jag mig böra' instämma uti Borgare-Ståndets beslut. Jag förmodar att, om ärendet får hvila till nästa Riksdag, torde opinionerna justera sig sjelfva, i synnerhet sedan sparbanker blifvit inrättade, som utgöra en af de säkraste utvägar för arbetaren, alt sjelf bereda sig understöd till en orklös lid. Jag anhåller derföre, alt Borgare-Ståndets beslut måtte antagas till Contra proposition. Herr Rosenblad: I händelse votering ej kan undvikas, anhåller jag att ert’ del af Herr Ribbings förslag må uteslutas från propositionen, och endast så mj eket deraf blifva qvar, som instämmer med Herr von Hartmansdorffs afgifne yttrande. Herr Ribbing: Det är ogärna som jag förlänger discussionen, men då man Kidd* o Ad, Prot. 10 B, 2, Afd. 14 ■5 ID t n 17 N g ve ta ber e. m. begagnar sig af löjliga uppgifter, för att borlgy, citla alfvarsam ma saker, kan jag ej nied stillatigande sådant afhöra, helst dessa uppgifter sakna all grund, emedan de ej igenfinnas uti mitt anförande elle!- reservation.