Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justitie-ombudsnmns Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. 11 1844 den 5 December föredragen, och nådig befallning meddelad om upphörande af den å Dahleri egendom lagda seqvester och afskrifning af det ådömda ersättningsbeloppet. 64o af den 11 December 1844, angående upplåtande till Solna församling af en Carlbergs Kungsgård tillhörande jordrymd (46). 1844 den 19 December föredragen, och vederbörande, för verkställighet af den medgifna jordupplåtelsen, derom underrättade. 65:o af den 11 Januari 1845, angående ett ytterligare anslag af 4000 R:dr årligen till understöd för Rustoch Rotehållare i Jemtland (57). 1845 den 30 Januari föredragen och vederbörande till kännedom meddelad. 66:o af den 30 Januari 1845, angående regleringen af utgifterna under Riksslatens Fjerde Hufvudtitel (84). 1845 den 10 Februari föredragen; och vederbörande Embetsverk derom förständigade till underdånig efterrättelse i hvad på dem ankomme; hvarjemte erforderliga föreskrifter i nåder meddelades i afseende på användandet af de särskilda anslagen. 6 7:o af den 8 Februari 1845, angående regleringen af Riksstatens Nionde Hufvudtitel (89). 1845 den 20 Februari anmäld genom Finans-departementet och, i de delar samma skrifvelse rörde Landtförs vars-departemenlet, delta Departement meddelad. 1845 den 12 Mars föredragen genom Landtförsvars-departementet, och vederbörande under Departementet lydande Embetsverk derom lill behörig efterrättelse försländigade.
En af Jägmästaien Tottie upprättad Lraklhuggnings-indeluing å en ibland dessa Allmänningar, nemligen Siende Härads-allmänning, blef år 1843 af Kammar-Kollegium pröfvad och fastställd. Den är grundad på en 100 år ig omloppstid och ett årligt afverkningsbelopp af omkring 3000 kubikfot. På 2:ne andra Härads-allmänningar, benämnda Lisjö och Bergs Allmänningar, äro trakthuggningsplaner redan före nu ifrågavarande qvinqvennium upprättade. Förberedande åtgärder till skcgs-regleringar å de öfrige Allmänningame äro äfven vidtagne, i följd af de ransakningar, som jag näsllidne år förrättade å alla Härads-allmänningarne i Länet. Vid större skogsegendomar, bruk och bergverk är förvaltningen af skogen för det mesta öfverlåten åt en eller flere skogvaktare med otillräckligkunskap i skogshushållning. Undantag härifrån äro Ferna och Karmansbo bruksegendomar, der i sednare åren, genom Tyska skogshushållare, en ändamålsenlig skogsförvaltning blifvit införd, som lemnat goda resnltater. Ägaren af Ferna, Grefve C. J. von Hermansson, fästade under sina resor i Tyskland uppmärksamheten vid den väsendtliga skillnaden emellan skogarnes behandling der och i Sverige, och stadgades i sin öfvertygelse om felaktigheten i den vanliga Svenska skogsskötseln ännu mera genom den af Jernkontoret lill Sverige inkallade Forslern, Assessor Obbarius, under det Assessorn på en i grannskapet af Ferna belägen, derunder lydande, mindre 13 egendom lemnades bostad och fält för sin verksamhet. I följd häraf inkallade Grefve v. Hermansson för tre år sedan för egen räkning ifrån Tyskland en Skogsförvaltare, åt hvilken vården af Ferna och derunder lydande egendomars skogar öfver lemnades, i ändamål alt en förbättrad skogshushållning måtte vinnas. Efter denna Tyska Skogsförvaltares plan kunde slraxt en högre afveikning å skogen äga rum och skogen ändock vinna tillväxt, i stället att den förut, åtminstone på vissa delar af området, förminskats.
Borgare-Siandet den 12 ■—- —. Bonde-Ståndet den 12 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående väckt fråga om fastställandet af en viss Byggnads-Ordning för Städe me, till förekommande af Eldsvådor. S. A. K. Med anledning af ett hos Riksens Ständer fram stal (t t förslag a 11 hindra större upplag i Städerne af trädvaror, tjära, beck och andra brännbara ämnen, få Riksens Ständer, sorn ansett detta förslag vara håde angeläget och instämmande med Styrelsens rättighet att vidtaga utvägar till förekommande af uppenbara vådor, hos JE. K.. M. t underdånighet anhålla, att i Nåder förordnas matie , det förberorde artiklar, då de uti Städerne samlas till större mängd , böra, så vidt möjligt är, uppläggas antingen inom Staden å en från bebygda ställen. tillräckligt aflägsen plats, hvilken, för ändamålet, af Magistraten serskildt-, nnvises, eller ock, enär omständigheterna ej sådant medgifva, utom Staden på visst afstånd detiiiån.
— PJ:o 2.6g. i anledning af Rikets Ständers Revisorers åren 1H 35, 37 och 3g afgifna berättelser 0111 samma år verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren c832, 33, 34, 35, 36 och 37. XXII. /\6. — N:o 270. i fråga om behof att öfverse och granska författningarna angående mynt-och controll-verken. XXII. 46. — N:o 271. om upphörande af Riddarhusets forum privilegiatum. XXII. 46- — N:o 272. angående mötesoch tross-passevolance-fondernas framtida disposition , samt de frenne inöies-passevolance-fondernas sammanförande till en enda fond. XXII. 38i. Ex - ( io5 ) Expeditioner till Kongl. Mnj:t, Rikets Ständers: — N:o 273. angående eftergift nf en vid arbetsoch cor rectionsinrätlningen i Norrköping yppad balance. XXII. 38i. N:o 274 angående uppgifvande af nu gällande stadgande, att tredje uppbudet icke må meddelas å i Banken pantsatt fastighet, förrän lånet blifvit slulbetaldt eller omsatt. XXII. 38 r. — Nio 275. angående utfärdande af en Byggnadsordning för kronohemman, som uro till boställen åt Civil-staten anslagna. XXII. 38 r. — N:o 276. angående förändring af 14 cap. 96 § i Krigs artiklarna rörande fördelning af böter. XXII. 38i. — N:o 277. angående reglering af allmänna indragningsstaten. XXII. 381 > — N:o 278. angående dels rättighet för enskilda alt anlägga thealrar i hufvudstaden, dels ock granskning af skådespel, hvilka å sådana theatrar uppföras. XXII. 462. A. 556.
Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, har Riksdagsfullmäktigen Petter Mårtensson från Jönköpings län. jemte förmälan, att de rote-nummer vid Jönköpings regemente, som hållas vakanta, skulle erlägga vakans-afgift till olika belopp, påyrkat meddelandet af sådane föreskrifter, att dessa afgifter kornme att blifva lika för alla vakanta rotar. 14 Stutssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 45. I anledning af denna motion, hvilken Utskotten till behandling gemensamt förehaft, få Utskotten upplysa, att, enligt Kongl. Krigsoch Kammar-kollegiernas kungörelse den 25 Februari 1845, Kongl. Maj:t den, 6 nästderförutgångne December, efter Rikets Ständers derom, för deras del, fattade beslut, i nåder förordnat, bland annat, att för all den jord, som, ehuru ordinarie rotering underkastad, likväl ej presterade rotering in natura, skulle, i stället för den dittills bestämda bevillning för rotefriheten, erläggas till Rikets försvarsverk en vakans-afgift, som fullt mots\arade roterings-kostnaden, och som borde vid markegångssättningarne, efter i hvarje län gällande roterings-grunder, specificeras och i taxorna årligen utsättas, samt att, i anledning af inkomna förfrågningar, närmare bestämmelser angående sättet för beräkningen af denna vakans-afgift och dess utgörande blifvit meddelade genom Kammar-kollegii ytterligare kungörelse i ämnet, den 9 October samma år. Allmänt gällande grunder för vakans-afgiftens utgörande äro således redan fastställda, hvarutöfver icke någon, utan eget begifvande, kan åläggas att sådan afgift gälda.
Skulle antingen., förste Låntagaren, eller ock den, sorn, genom köp, a rf eller Testamente, kommer att inträda uti hans rättigheter och skyldigheter, afstå sin egendom till Borgenärers förnöjande, eller ock, i anledning af års-proclama, fatalier skola bevakas, innan ännu deri för Länet utgifna förbindelsen till Riksgälds-Contoiret inkommit, böra Committerade or TranssumtJ 187 påminde', vid ansvar, till FuIIrr.ägtige uppgifva det uppå Lånet uttagne belopp, som skall bevakas. 17 Morn. Hvarje gång en för RiksgaldsContoirets räkning intecknad tomt ombyter egare, åligger det Magistraten, att till Commissarierne i Riksgälds-Contoiret uppgifva namnet på den nya egaren, på det anteckning härom må kunna göras uti Riksgälds-Contoiret; äfvensom skeende ombyten bland Stadens äldste och Committerade likaledes Commissarierne tillkännagifvas. Länet till Borås Stad. 1 §. Utaf hela Lånesumman, 100,000 R:dr, äro ao.ooo R:dr anslagne till uppbyggande af Stadens afbrände allmänna byggnader, hvilka böra vara fullbordade senast år 18*8* 1 Mom. Lånesumman ställes under förvaltning af Stadens äldste, på hvilkas requisitioner eller fulltnagter, penningarne alltså komma att från Riksgälds-Contoiret utgtfvas. Requisitioner eller fulltnagter böra vara underskrifne af minst eu öfver halfva antalet af stadens äldste, så framt de, såsom gällande, skola kunna antagas; 2 Mom■ Hvad, som utaf Lånebiträdet icke är lyftadt inom 1825 års slut, får icke derefter från Riksgälds-Contoiret utgifvas.
Det deruti framlagda förslag är nemligen icke behäftadt med de uti Borgare-St:s förslag befintliga lyten. I öfrigt förefaller det mig nästan motbjudande att, — då de begge valda Stånden anhållit om en sak af så oskyldig beskaffenhet, som tillsättning af ett särskildt Utskott i denna fråga, —motsätta mig all påföljd af denna begäran, när verkställigheten deraf låter förena sig med våra former. Denna åtgärd kan icke föranleda till annan olägenhet, änu en obetydligare utgift för detta särskilda Utsk:s betjening. Å andra sidan mäste man dock ihågkomma att riksdagsdrendernas gång genom detta Utsk:s tillsättande blifva uti icke ringa mån påskyndade. Vidare har man påstått, att detta särskilda Utsk. skulle, vida mer än Ekonomi-Utsk:t, komma att sysselsätta sig med reglementering. En sådan förutsättning synes mig dock kunna med lika mycket skäl ifrågakomma i afseende å Ekon.-Utsk:t. Det enda, som man, vid en jemförelse dessa båda Utsk. emellan, kan med säkerhet antaga, är att ett sådant särskildt Utsk. måste erhålla icke så obetydligt mer tid att behandla denna fråga än något af de förut befintliga Utskm. Om för öfrigt det Utsk., som med frågan kommer att taga någon befattning, skulle tillåta sig att i ämnet framställa förslag till något mera detaljerade bestämmelser, — om sådant skulle blifva händelsen, — så kan åtminstone jag, för min del, icke deraf befara någon våda. Om nemligen förslagets detaljer äro olämpliga, så är ju K. M. berättigad att förkasta desamma. Då Bonde-Shs omhandlade inbjudning, efter hvad upplyst är, blifvit af Borgare-St. antaget och således kommer till Konst.- Utsk:ts pröfning, så, ehuru jag önskat att redaktionen af detta förslag varit något tydligare, anser jag mig böra åsidosätta de mindre betänkligheter, som hos mig kunnat uppstå mot samma förslag; och röstar således för bifall. Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Stats-Rådet, Kommendören af K. M:s Svärds-Orden, Carl Magnus Thulstrup, hvilken å K.
Arbetet har dessutom varit underkastadt så mycken granskning, dels genom serskilde af Konung och Ständer utsedde Revisorer, och dels genom de årliga Revisionerne, att hvar och en lätt kan öfvertyga sig, att redogörelsen varit säker, klar och öppen. Den har varit felfri till den grad, att personer bland Statens betydligaste Embetsman, som nu mera äro aflidne, ansett den värdig att tagas till efterdöme. Må för öfrigt resultatet framstå såsom vittnesbörd. 1822, sedan man redan hunnit samla en längre erfarenhet, utgaf jag en afhandling, som utreder arbetsförhållanderne vid Götha Canal emot andra företag af samma slag. Jag adresserade den till den första vetenskapliga Corps i Riket, för att inhemta dess bedömmande af saken; och intet har varit att anmärka deremot. Denna afhandling visar, att om man vid Götha Canal inrättat arbetet efter samma grunder, som vid Trollhättan följdes, skulle kostnaden stigit till 15,176,000 R:dr, i stället alt den hittills utgjort 7,923,817 R:dr; så att, om härtill lägges hvad som blifvit påkostadt den mechaniska verkstaden, utgö - jg Den 26 Mars f. m. rande 84,733 R:dr, livad sorn vidare blifvit användt till inventarier och dylikt, uppgående till 274,5o3 R:dr, samt sist de till Co 11 alens fullbordande erforderlige 845,334 R:dr, blir totala kostnadssumman 9,128,387 R:dr, eller, om man vill taga en rund summa, med afdrag af kostnaden för verkstaden och värdet af de inventarier, som efter arbetets slut kunna vara öfrige, jemt 9,000,000 R:dr, som utgöra den verklige kostnaden. Man kan ej neka den stora besparing af 6 millioner emellan kostnaden, sådan den kunde calculeras efter de grunder, som följdes vid Trollhättan, och den kostnad, för hvilken arbetet blifvit verkstäldt. Hvad är skälet, om icke förbättrade arbetsmethoder? Ty landet och folket är detsamma.
sol sken sunnan å »salens» stenar; då vardt grunden grodd med gröna örter.» Till kvarnens vårdare utsågo gudarne två af sin krets, vanaguden Fröj, skördarnes herre, fruktbarhetens beskyddare, samt Lodur, »uppflammaren.» Å Fröjs vägnar ombesörjes mälden af hans tjenare Byggver och Bejla. Lodur öfvervakar kvarnens regelmässiga gång, och under honom stå de nio jättekvinnor, som skjuta framför sig kvarnens vridstång. Lodur kallas fördenskull äfven Mundelföre (»han som låter kringföra vridstången»). Sedan Ymers kött blifvit förvandladt till mull, kom ordningen till Trudgelmers och därefter till Bergelmers. Det är Bergelmers lemmar, som i vår nuvarande tidsålder malas af världskvarnen. En af den yngre jätteslägtens äldre män, den mångkunnige Vaftrudner sade i en visdomstäflan, som han hade med Oden, att han minns, när Bergelmer lades å kvarnen – det var hans älsta minne; men Trudgelmer och Ymer minns han icke. Dem hade han blott hört omtalas. Kvarnen tjenar äfven ett annat ändamål. Med hennes vridstång kringföres ej endast hennes rörliga sten, utan äfven stjärnehvalfvet. Det är stjärnehvalfvets rörelse, som Lodur, Månes och Sols fader, har att öfvervaka. Ännu ett annat och mycket vigtigt ändamål har världskvarnen uppfyllt. Hon är den heliga, med hemlighetsfulla krafter begåfvade gnideldens upphof. Eld hade funnits dessförinnan, och alltifrån begynnelsen; men elden är af många slag, och den renaste och förträffligaste uppkom icke, förrän Grottes stenar gnedos mot hvarandra. Ditintills hade denna rena eld varit fördold i grundämnena, utan att visa sig för gudarnes ögon; men nu framlockades han af gnidningen. Och i och med honom framföddes underbart den gud, som är den heliga elden personliggjord, nämligen »den hvitaste», den mest skinande af gudar, Heimdall. Han föddes i skepnaden af ett det skönaste barn. Hans öden som barn och yngling skola sedan omtalas.
Följden måste naturligtvis blifva den, att skollärare, som icke hafva kallelse för sitt yrke, sköta det sämre än det skulle hafva blifvit skött, om blott de personer egnade sig deråt, som hade fallenhet derföre. Kyrkan åter måste naturligtvis äfven lida deraf, att till pastoratcrnes vård komma per 2 H. 42 330 Den 18 September. söner, som aldrig hafva gjort någon egentelig tjenst inom en församling, förrän i det ögonblick de blifva, att jag så må säga, chefer för ett pastorat. Vore nu skollärarne bättre atlönta, så hade de ej att klaga öfver sin lott. De finge lön för sin möda, på samma sätt som hvarje annan tjensteman, och befordrades inom sin tjenstebana. Pä ålderdomen finge de pension i penningar, i st. att nu pensioneras med pastorat, som de ej kunna eller orka sjelfve sköta. Dertill måste de följaktligen begagna adjunct, hvarigenom kyrkans tjenst ofta faller i unga och oerfarna personers händer samt på det hela förryckes. Min mening med dessa anmärkmr är ingalunda att försämra skollärarnes villkor; tvertom önskar jag, att de mätte blifva väl aflönta; men jag önskar derjemte, att en hvar måtte få tillgodonjuta befordringsrätt för den tjenst han gör, samt att kyrkans mätte varda i möjligaste måtto väl besörjd. Jag föreslår derföre, att R. St. måtte till Konungen ingå med den önskan, att äfven den återstående hälften af skollärares nu ägande företräden må borttagas, samt att Konungen täcktes uppgifva, hvilken summa Han ansåge erforderlig, för att dermed kunna godtgöra skoleoch gyrnnasiilärarne för mistningen af den hittills åtnjutna fördelen. Sländerne linge då vid en kommande riksdag tillfälle att besluta, huruvida någon sådan löneförhöjning kunde meddelas. Om deremot Ständerne blott förklara, lika med Ekon.Utsk., att saken är riklig, men att tiden ännu icke är inne, att göra hvad rätt är; så frågas, när varder denna tid kommande? Jag anhåller om återremiss af detta betänk., samt att della mitt yttrande måtte få densamma åtfölja.
Jag tror (lere* mot, på förut nämnde skäl, att publiciteten en* dast för den ställning hvaruti Batiquen nu befinner sig, såsom hufvudsakligen JLäne-Banque, samt ut. och invexlande egne sedlar, är nödig och icke skadlig, och att dess publicitet ej borde ega rum eller troligen varit äskad, om Banquens ursprungliga verksamhet, såsom Vexel-Banque, icke blifvit afbruten. Det skäl Högloft. Finance-Afdelningen hemtat för publicitetens tillstyrkande deraf, att en all* män reorganisation af Banco Verket någon gång bör företagas, i sammanhang med ett bestämmande af d ss sedlars metalliska utvexling, kan jag för min del icke eller antaga, emedan det icke synes mig vara lämpligt till förevarande fråga, hvilken blott afser en äskad upplysning för Riksens Högh Ständer om Banquens ställning, och icke någon hufvudsaklig rubbning i dess nu varande styrelse och förhållanden. De Extracter och Tableauer, hvilka Högh Statsoch Banco Utskottens sammansatta Finance. Banco Utskottets Beiilnkanden. 15g Beredning redan låtit för sig upprätta, från §c 1776 till närvarande tid, upptaga Banquens ute löpande sedel-stock oell dess metalliska fond, med specification af dess fordringar, de enda omständigheter, som, enligt Höglofl. Banco - Utskottets förra betänkande i detta ämne, återstå för fullkomnandet af Banquens publicitet. Laka med Höglofl. FinanceAfdelningen anser jag således nämnde Handlingar fullkomligt uppfylla det ändamål, som genom Banquens publicitet kan vinnas, enär öfrige upplysningar, som af Riksens Höglofl. Ständer kunna specifikt äskas, dessutom böra utan tidsutdrägt meddelas; men just i anledning häraf kan jag icke inse behofvet af HöglFinance-Afdelningens yttrande, att om öfrige nödiga garantier blifva gifne för egande rätten, genom orubbligheten af Statens mynt, så må den gnrantie, som ett framläggande af P^örvaltningens
Vidare bör mai), likasom i Frankrike, der obligationerna voro ställda på 10 francs Vidtager man alla dessa åtgärder, sä lider det väl intet tvifvel, att man ju med största lätthet skall kunna sätta i omlopp ett så ringa belopp, som en mill. om äret, utan att den större rörelsen :'4K0 Den 15 Februari f. m. skulle komma att deraf lida. För inteckningsliafvare kati jag icke heller se någon fara, ty den, som har sina penningar insatta mot inteckning, som vanligen lemnar 6 % ränta, och som derjemte Ilar dessa medel när som helst disponibla, lärer väl icke säga up dylika fordringar för att, dermed köpa obligationer, som gå med lägre ränta, och der kapitalet icke är disponibelt. Vill man derjemte, såsom lämpligt vore, under de första åren afsätta t. ex. 2 k 3 % af de utgifne obligationernes belopp, att dermed hålla dessa i kredit genom inköpande deraf, då de till salu utbjudas, så kan man vara fullt förvissad derom att dessa obligationer innan kort skola vinna sådan kredit att de vid större liqvider enskildta emellan med fördel blifva användbara. De, sorn nitälskat för det. sorn jag hoppas, nu öfvergifna förslaget att uplåna 35 milhr, hafva också velat förespegla, att jordbruket skulle deraf draga fördel Jag ar dock fullt och fast öfvertygad, att jordbrukaren icke skulle komma i åtnjutande af ett enda öre deraf, utan dessa milhr skulle nog resa samma väg som våra tillgångar tagit under loppet af de sista 14 åren. För att låta Eder, Mine Hrr, bedöma huru härmed förhåller sig, tillåter jag mig att göra en liten skildring af våra penningeförhållanden under de sista åren. 1858—1859 inkommo i landet tvenne statslån, tillsammans utgörande 32 milhr. Hypotheks-föreningarne indrogo under år 1858 7 milhr, summa 39 milhr, och under år 1859 uplånade dessa kreditanstalter åtminstone lika stor summa. Jag har i sistnämde hänseende sökt göra mig underrättad hos FinansKomitén, men man vägrade att lemna mig den begärde uplvsningen.
Skälen äro lillämplige icke blott å ifrågavar. punkt utan äfven på de följande. Landthandel, hvarigenom en mängd varor spridas ibland allmänheten, som eljest icke skulle köpa utan umbära dem, föranleder en större förbrukning, än om sådan handel icke funnes. Hon medtager allmogens tillgångar, som till andra ändamål bättre behöfdes, och föranleder icke blott inköp af främmande tyger, utan kommer äfven qvinnorna alt försumma husslöjden. Derigenom beredes stundom obestånd inom hushåll, hvilka i annat fall möjligen bergat sig väl. Männen lära sig att röka icke blott den tobak, de sjelfve odlat och, så godt de kunnat, sjelfve beredt, utan ock cigarrer, hvilka kosta rätt mycket. Landthandlare, som innästla sig i församlingarne, kunna, ehuru de drifva handel med hvarjehanda varor, likväl sällan påräkna en så betydlig afsättning, alt de dermed kunna försörja sig. De blifva alltså ofta trasslare, som vid minsta motgång duka under samt jemte hustrur och barn falla fattigvården till last. De utgöra då ett dubbelt ondt för församlingarne, och vålla clt annat ondt i så måtto, som den ymnigare tillgången pä främmande varor, föranleder mången alt lefva öfver sina vilkor. Del blir omsider en hederssak bland all - Den 29 Mars f. m. 187 mogen att hafva kaffé, andra främmande drycker, äfven vin vid gästabud och andra tillfällen. Derigenom åsladkommes en förbrukning af varor, till hvilken man icke har råd eller lägenhet, hvaraf följden blir utarmande och falligdom. Detta gäller landet, i afseende hvarpå jag dock vill upskjuta en anmärkn., som hörer till en annan punkt. Afven städerne länder landthandel till skada. Det är klart, alt den afsättning måste förringas i samma mån landthandlare finnas rundtomkring i bygden, hvilka tillhandahålla köpmannavaror för bättre pris än i städerne, emedan landthandlande icke vidkännas samma utskylder som slädernes borgare. Jag har af en bland våra ledamöter erfarit, alt han, ehuru boende i stad, köpt kaffe på landet, derföre alt han där fått det till bättre pris.
Deremot hafva Rådgifvarne på detta sätt helt och hållet kunnat undvika att ingå i en politisk discussion, eller försvara sig såsom Ministrar egnar och anstår. Den Utsk:s Betänk, bifogade reservationen från Borgareoch BondeShns ledamöter, har likväl gjort försök till en sådan upställning af Betänk., som, efter min öfvertygelse, är den enda rätta; och då denna reservation är biträdd af 12 ledamöter i Utsk. bland 24, så följer deraf, att det endast varit genom slumpens nyck, som hufvudmemorialet undgått alt erhålla en sådan form och att, jemte de 18 anmärkntr, som deri förekomma, jemväl innefatta de flera och, efter min öfvertygelse, vida vigtigare anmärkmr, hvilka uptagas i reservationen. Härigenom torde jemväl hela det stöd falla och den glädje försvinna, som blifvit härledd derifrån att icke mer än 18 ”obetydliga” anmärkn:r kunnat upletas bland de 19 å 20,000 mål, som varit föremål för granskning. Med lika mycket skäl kunde samma ledamöter, sora från siffran 18 hemtat en så stor hugnad, fägna sig öfver alt icke mer än en, två eller högst tre anmärkn:r förekommit, emedan om lottospelet genom den förseglade sedeln städse varit lika gynnsamt i afseende på de 15 eller dö anmärkn:r, emot hvilka R. o. Ad. samt PresteSt:s samtlige ledamöter Sig reserverat, som vid voteringen öfver de anmärkn:r, som förekomma i de två andra Ståndens reservation, så hade Mern. icke, som sagdt är, kommit alt innehålla mer än två eller tre anmärkn:r.