Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid uppkommande tvist om en varas tullbarhet eller rätta art och benäm ning, må General-tullstyrelsen, dess instruktion likmätigt, ega att, sedan, der sä erfordras, sakkunnige handlande eller fabrikanter hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär öfver General-tullstyrelsens i dylika frågor fattade beslut bos Kongl. Majit i underdånighet anföras endast af godsegaren. När en omtvistad vara, som blifvit till förtullning i vederbörlig ordning angifven, befinnes vara till införsel förbjuden, må det bero af Kongl. General-tullstyrelsen att bestämma, huruvida, till följd af 1 och 2 §§. uti Kongl. Maj:ts nådiga förordning till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor, frågan skall öfverlemnas till domstols pröfning och afgörande, eller om godsegaren må samma vara under vanlig kontroll utur riket åter utföra. §. 10. Alla både inkommande och utgående varor, ehvad de förtullas efter bestämd afgift eller efter vissa procent af värdet, eller äro tullfria, skola angifva» till namn, art och beskaffenhet, antal, Svenskt mått, mål eller vigt, och, dä godset efter värde förtullas eller är tullfritt, äfven värdet, samt på lika sätt i tulljournalerna och persedels-extraklen upptagas. Om hvad i öfrigt vid varors an gifning och förtullning iakttagas bör, tjenar Seglations-ordningen till efterrättelse. §. 11. De varor, som ej om skeppsbord kunna genom Svenskt mätt, mål eller vigt till qvantiteten bestämmas, föras, efter deras beskaffenhet och värde, till tull-packhuset eller stadens vågar, för att der vägas eller mätas. Uppå ingifven inlaga till tullkammaren, erhåller godsegaren räkning å den för varorna belöpande tull, efter hvars erläggande han eger desamma fritt använda, på sätt och med vilkor i öfrigt, som Seglations-ordningen och Nederlags-lorordningen bestämma. §. 12. Till handelns underlättande kommer så kalladt kredit-upplag eller anstånd med tullafgifternas betalning för alla i tariffen i sådant afseende utmärkta varor, till Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Man blef de basta viinner i varlden. Herr Lundekvist talade om att, han kande herr Linds svärfar, herr Lind bjbd herr Lundekvist era cigarr, och kontorspojken skickades efter blanketter till byreskontrckt. Det blef en ganska] &amp; ng vantan f&amp; fr2 Lind derinne i det innersta kontorsrummet. Men hon var cOjd och Mig i sin ensamhet: och nar hennes man Indtligen kom in igen, tog hon emot honom med öppen famu och strilande Ugon. nSer du det, jag visste val att han skulle ge med sig. S&amp; ar det nar man har en liten förstaindig hustruR. Herr Lind skrattade. n Jasik, ä r det din förtjanst! " ' Ja, hvems skulle det annars vara? " Hon s&amp;g pil honom bide strangt och allvarsamt. Den aran kunde a l ingen tags i f r h henne. nDet beror p&amp; hur man tar det ", sade han. " Hur man tar det! Kan dia nekc tiil att jag f6rtjfinat hundra kronor i dag! " Han nekade inte, men skrattade fortfarande helt ogeneradt. " Hvarför skrattar du? " sade hon .litet stucken. nSka ' vi dricka en skA1, Augustan, sade han och tömde aterstoden af vinet i glaset, " en skbl för en karls réela nej, i motsats. till Hon var gaoska röd, d&amp; hon svarade: " Det finns ju inte en droppe kvar &amp; t mig - och inte vet jagheller om jag vill svara p&amp; skAlen. " n Ja, ni &amp; ro obj81pligan, sade grosshandlaren skrattande - " men, jag dricker den jagn, och dermed tömde ban glaset. Lina Nordvall. t Den alltfbr tidigt bortgångna fröken Lina Nordvall, född 1832 var en kvinna, som förenade mannens tankeskärpa och kraft med sitt köns Iijärtevärma och förmåga a t t lefva för andra.
R:dr, af det belopp 680 Il:dr samma mynt, hvarmed anslaget bidragit tili Kollegii aflöning, men hvarifrån det framdeles skulle befrias, äska anvisandet af återstoden med Skrifmaterialier och Expenser samt ved och ljus m. rn. för Departementets Kansli-Expedition. Detta förslags-anslag har i allmänhet varit tillräckligt inom det i Riks-staten utförda belopp; och då ljuspenningarne, som till Embetsoch Tjenstemän 1,438,449: 37. 08,000: —- 4.500: — 9,000: — 25,000: — Transport 1,578,319: 37. I Ifvngl. Majus Nåd. Prop. N.-o 1, om Statsverket t836. 49 Transport 1,578,319: 37. m. fl. inom Expeditionen utgå af anslaget, med den föreslagna löneregleringen äro afsedde att indragas, kan anslaget minskas med ett motsvarande belopp, eller 580 R:dr Riksmynt. Den kontanta tillökningen i Fjerde Hufvudtitelns onjinajde anslag skulle således uppgå till Riksmynt R:dr 1,578,319: 37. Till betäckande af de genom Södra Bataljonens af Bohus Läns Regemente år 1851 än vidare på 10 år medgifna förändring till roteradt infanteri, lör Statsverket uppkomna kostnader, äskar Kongl. Majit, att öfverskottet af de indelningsräntor, hvilka förut ingått ensamt till nämnde Bataljons rusthållare, varder, såsom hittills, och så länge oraförmälde förändring kominer att fortfara, ställdt till Kongl. Maj:ts disposition.
Län nnindelt Spauke st ä in d a, 6,500: 50. 6,528: gång på förslag. ullöres oföränilradt med 14,542: 25 T:r 28 k:pr. .< 20 » Hulr. Indelta Rä utur, enligt markegång på förslag. S p a n in å I, Indelt, på förslag Oindelt. I Värde å | Mått. f 24,592 Värde förslagsvis å 2 R:dr kub. löten. Summa. Riksmynt. Hör lill StatsUtahs, år 1857, Ull. X:o 148. Peil ni ngar. Räntor, enligt markegåi på forsla Indelt på förslag. Oi 11 de! t. Summa. Riksmynt. g Mått. Värde å 10 R:dr Tunnan (6,3 kub f.) Måll. | Värde förslagsvis å 10 R:dr Tunnan ((6,3 kub. f.) Riksm v nt II: dr. .. 0. R:dr. Ö. Kub. f k. Tillkommer: Vinoch bvggnadssäd åt Trosa Stads-fÖrsamlings kyrka S:gr motsvara 447 kub. fot 3 Värde å Spaumålen, enligt Riks-stat, förslagsvis Förhöjning, till 2 R:dr per för 447 kub. fot 3 kannor 15,600 — 15,600 Rese-stipendier samt Läroböckers servations-anslag; (oför1,500 1,500 Reseoeh Traktaments-penningar, Samma belopp sorn i 1855 års 18,832134 —■ ~ 18,832 34 Skrifmaterialier oeh Expenser, Nuvarande beloppet Afgå: Ljuspenningar hvartill läggas, för jemnaode slutsumma 15,000 r — 15,000 — Extra Utgifter, ReservationsNuvaraude beloppet uppföres . Penningar. Kantor, Indelt, på förslag. Oi udel t. Suni ma. Kiksmynt. markegång på förslag. Mått. Värde ä 2 R:dr kuli. foten. Mått.
Jag nödgas derföre, för min del, föreslå bibehållande af hittills gällande tullbestämmelser endast med de förändringar i afseende å ferari-tullen, sorn blifvit af Utskottet föreslagne, samt med de förändringar rörande import-tullen, som i bär bilagde tariff innefattas. Af tariffen synes: 1:0 Att jag, i afseende å de landets hufvudsakligaste egne produc ler, såsom Glas, Hudar, Metaller, Smide, Ved, Ull och Väfnader, hvilka Utskottet velat tillägga ett högre skydd, i det närmaste och till fullt behöflig utsträckning delat Utskottets åsigter, och 2:0 att de väsendtligaste af så kallade öfverflödsvaror, nemligen Calle, Socker, Tobak och Vin, af mig ansetts höra i det närmaste draga den af Utskottet å dessa till större delen icke lätt tull försnillade artiklar, till statsinkomsternes höjande och öfverflödets hämmande föreslagna tullafgifter; hvarvid jag, i afseende å den sist nämnde artikeln, företrädesvis afsett att sätta Regeringen i tillfälle att, genom tullens sänkande, söka i reciprocitetsväg bereda en fördelaktig export af Svenska producter tili de egentligen vinodlande länderna. Att jag åter, i afseende å de af Utskottet tullförhöjde artiklar, som hittills hufvudsakligen från Finland inkommit, såsom Strömming, Kreatur, Kött, vissa slags linneväfnader och Ved, endast å den sistnämnde, eller Veden, föreslagit högre tull, än nuvarande Tulltaxa stadgar, har sin orsak i den omständighet, att de alla, med undantag endast af den sista artikeln, hittills, till följd af med Ryssland gällande handelslractat, blott dragit ungefär hälften af den i tulltaxan bestämda tull; hvarföre de, om, såsom man torde ega anledning hoppas, den ifrågavarande med innevarande år tilländalupne tractaten icke vidare kommer att förnyas, ovilkorligen och i alla fall komma att blifva belastade med dubbelt så hög tull, sorn den, hvilken hittills för dem erlagls. 1 hänseende lill tulltaxe-underrättelserna, föranleder den af mig föreslagna tariff inga förändringar i de af Utskottet fattade beslut.”
Hr Gr., som för några plenidagar sedan var så angelägen, att Constit.Utsk. måtte föreläggas tid att snart inkomma med förevar, betänk., icke dermed åsyftat något annat ändamål, än att få betänk, lagdt till handhna. Medan jag har ordet, får jag, för att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på Hr v. Hartmansdorffs sätt att draga slutsatser, i H. Ståndets minne återföra den slutföljd, han dragit af Hr Cedersehjölds yttrande, angrde den revolutionära åtgärd, hvarigenom indragningsmagten vid 1812 års riksdag tillkom. För hvar och en, sorn hörde Hr Cedersehjölds yttrande, var det väl eljest temligen uppenbart, att meningen med nämnde hans yttrande ej var någon annan, än den att kasta tillbaka på Frih. Boye elfecten af Hr Frihls framställning, då han varit nog oförsigtig alt tala om revolutionära åtgärder i detta ämne, hvari den revolutionära åtgärden år 1812 utgör ett så stort argument för hans motståndare. För öfrigt har såväl af mig som andra ledamöter blifvit framstäldt, huruledes ingen möjlighet finnes för R. St ensamina att genom någon revolutionär åtgärd tillvägabringa en grundlagsförändring, så framt icke jemväl den andra statsmagten vill beträda en revolutionär bana; och i händelse RiksSt:n, deras talmän samt Konungen komma öfverens om en revolution, så lärer denna kunna ske, utan att ens Constit.- Utsk. derom rådfrågas, och i sådant fall ser jag icke, huru man kan hindra, att vid en enda riksdag, ja, på 8 dagar hela grundlagen förändras. Sä snart talmännen finna sig grundlagsenlig! berättigade att framställa en propos., den antages af Stånden samt den andra statsmagten dertill lemnar sitt bifall, så ser jag icke annat, än att det beslut, som derigenom fattas, måste såsom lag åtlydas af Svenska folket; och jag befarar, att en protest deremot af 10 ledamöter i Constit.Utsk. skulle blifva af föga betydelse.
R:dr sk. r, 32 16 Väfnader: Helsiden : Alngods: eller af hvilken annan benämning som helst, enfärgade, skiftande, rutiga eller randiga, hvaruti någon invald blomma eller figur icke befi n nes Shawlar, Shawletter och andra dukar: Aila andra slag (än de af gaze eller annan gles väfnad, af s. k. bourre de soie, samt genom tryckning eller pressning fasonerade) ej mindre släta och enfärgade, än genom väfnadssättet eller olika färgadt silke fasonerade Halfsiden, eller af silke till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull elter andra ämnen: Shawlar, Shawletter och andra dukar af under 10 R:dr värde stycket. Bomulls: Alngods: Hvila: genom väfnadsättet släta säsom kaliko, bomullslärft m» fl. Qvantitet för Tuilberäkningen. 1 * 100 Rdrs Införselstull. R;dr sk. r 488 Expeditions-ZJlskotlets Förlag lill und. Skrif velsej N:o 190. Qvantitet för 1 ullvärde. TullberäkInförselstull. Utförselstull. ningeii. R:dr sk. r. Väfnader: Bomulls: Alngods: Färgade: alla genom väfnadssättet släta: R:dr sk. r.
Om laga domstol och om rättegången i vexelmål. 61 §. Rätter domstol för vexelmål vare Rådstufvurätt i den stad, der svaranden bor eller anträffas; men om han å landet bor eller anträffas, Rådstugurätten i närmaste stad derintill. 62 §. Stämning i vexelmål skall, när sökanden så äskar, meddelas till samma dag, om Rätten då sitter och svaranden är så till hands, att han kan sig före rättegångstimmans slut infinna. Prof var då Rätten sökandens talan osta dig; tillhålle straxt svaranden antingen att sätta penningar i Rätten in, eller att ställa motsvarande pant eller full och nöjaktig borgen. Vill eller förmår Bih. till R. St. Skri/velse j N.-o 2/4. hail icke något deraf; blifve då sjelf borgen med sin person, till dess afdömdt och utsökt blifvit. Sedan sökanden sålunda förmedelst summans nedsättning eller borgen eller pant eller svarandens egen person försäkrad är; då bör Rätten sjelfva saken företaga, och den genast eller så fort ske fean genom dom afhjelpa. Hvad då dömdt eller alsagdt blifver, det skall af den sakfällde straxt efterkommas och fullgöras, eller i vidrigt fall af exsekutor ofÖrdröjligen utsökas. Dock staude den sakfällde fritt att under Hofrätten vädja, som lag säger, örn han förmenar sig ega skäl dertill, men sökanden tag# icke dess mindre, emot borgen, hvad honom tilldömdt blifvit. 63 §. Der någon, efter denna lag, sin vexelrätt försuttit, ege dock rätt att sin fordran utsöka såsom i vanligt skuldfordringsmål. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Oktober 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 Okt. 1848. Preste-ståndet den 2 Borgare-ståndet den 3 Bonde-ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående viss besvärstid j att iakttagas vid klander emot sjnj som af enskild person hålles med dess landtbo.
Jag har bjudit till på alla s ätt att skaffa mig reda på upphofsmannen till dessa proklamationer och kommi t till den säk ra öfvertyg elsen, att de allesammans äro författade af General Fredrik Horn. R u d b e c k . Skulle det vara möjligt? P e c k l i n . Hattpartiet drar sig allt mera tillbaka; allt tillkännager att Kungen ämnar våga ett afgörande s teg. K a l l i n g . Kungen måste från och med i morgon förbjudas att l emna s taden. P e c k l i n . Tror ni då i nte, att han k an u trätta tillräckligt ondt inom staden. Under de h är sista nätterna har han träget åtföljt de patruller af Borgersk apets kav alleri , so m hål lit vak t på Stockholms gator, och det är mer än troligt att han redan vunnit dem på sin sida. R u d b e c k . Hvad är då att göra? Medan vi öfverlägga, handlar h an. P e c k l i n . Efter min öf vertygelse finnes det blott en enda utväg. K a l l i n g . Och den är? P e c k l i n . Att ofördröj ligen bemäk tiga sig K onungens person och hålla honom f ången tills dess vi så hunnit inskränka h ans mak t, att han aldrig mera kan tänka på att utvidga den. Sedan må h an gerna behålla namnet af konung. R u d b e c k . Det steget är för djerft. Kom ihåg att s å v äl bland arméen som folket det ryktet är utspridt, att en revolution visserligen är på färde, men emot konungen. Det är sannt. K a l l i n g . Vi kunna dessutom icke lita på Stockholms garnison. P e c k l i n . Men Konungen är brag t till det yttersta, han skall v åga allt för att rycka makten från 48 Rådet och Ständerna om vi intet förekomma hans anslag. R u d b e c k . Men tror ni då icke, att ett så vål dsamt steg blott skulle påskynda u tbrottet deraf. De bataljoner af Upl ands och Södermanlands regementen, som blifvit hitkallade äro bara en dagsresa från hufvudstaden.
Han hatade dem för denna sjukliga, klemande ömhet, som kringbäddat honom mjukt och bindande som ett spindelnät; han kände sig nedtryckt af den qväfvande atmosfer, hvarmed den omgifvit honom. Det våldsamma utbrottet hade någonting frigörande med sig. Han grät af längtan efter lifvets friska vind, efter sorg och glädje, efter att lefva sitt lif på egen risk och räkning. Men ju starkare denna åtrå häfde hans barm, dess tyngre sjönk medvetandet om hans egen litenhet öfver honom. Han led under sin egen småsinthet och gnatighet, under att se sig hämmad och förkrympt. Och under allt detta smögo sig sjelfförebråelser in i hans sinne, sakta och obarmhertigt. Hvad var han? Endast en vekling, en onyttig varelse, så oändligt mycket mindre än en vanlig dagakarl. Och dem, som sträfvat och arbetat för honom, lönade han med otack! Och så kom det öfver honom en känsla af tröstlös ensamhet, af bitter, brådmogen lifsleda. Hela verlden var sjuk och osund. Det vore bättre att vara död. Han spratt till, ty han hörde steg på trädgårdsgången. De kommo icke från köket, utan från den lilla grinden åt gatan. Det var ju Hilda! Der kom hon med sin raska gång, klädd i splitter ny sorgdrägt efter farmodern. Den lilla näsan sattes käckt till väders, och hon svängde med armarne, när hon gick. Krusflorsslöjan var slagen kring halsen och fäst på ena axeln, helt vårdslöst — som det tycktes — men mot dess veckrika infattning var ansigtets färg af dubbel verkan. Hon var vid strålande lynne, som vanligt, och tycktes söka ett föremål för sitt okynne. Tedde fattade ögonblickligen, att han var det utsedda offret, och visste, hvad han hade att vänta. Han skyndade att torka sina ögon, och det var med blandade känslor han besvarade hennes muntra »god dag», ty det var honom klart, att han skulle bli utskrattad utan miskund. Hon kastade sin uppspända parasoll på gräsplanen och stälde sig framför soffan.
Det är ej som prejudicatj för en Individa, eller på dess enskilda begäran, sorn Ridderskapet och Adeln fattat beslutet om Tryckningens bestridande af Riksdagskostnadsmedlen, utan det är i anledning af ett från Bevillnings-Utskottet inJemnadt och af Stånden bifallet Betänkande tillika med fleras tillstyrkan , som Ridderskapet och Adeln fattade sitt beslut, och inböd de andra Stånden att deri instämma, Det är således i anseende till Riksdagens snara slut som jag, med undvikande så väl af all vidare djscussion i ämnet som utan åberopande af RiksdagsOrdningens 73 §, i följd hvaraf detta ämne, sedan Stånden stadnat i o 1 iU3 beslut, borde remitteras till det Utskott som sig dermed frän början befattat, får anhålla att, Den 4 Augusti. 119 vid den af mig nu beslutna Tryckning på egna medel, utan lösningskostnad utbekomma alla de med Bevillningsämnet gemenskap ägande Handlingar, så af ProtocollsUtdrag och Remisser som Bevillningsutskottets i detta afseende hållna öfverläggningar och tagna beslut, för att detsamma vid Tryckningen åtfölja j Och får jag härom anhålla om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition, samt att detta måtte med de öfriga Stånden communiceras. Lade spå Bordet: Justerades följande: Utdrag af Protocoliet, hållet i Höglofl.
Hon tog då godnatt och ämnade gå in till sig, då Siri hejdade henne med frågan: » Säg mig uppriktigt, Elsa, tror du det är, som Anna sade? » » Hvad då? » frågade Elsa, häpen öfver att åter befinna sig midt uppe i den farliga frågan. » Jo, a t t. att jag skulle vara svartsjuk, » genmälde Siri med en sorts förtviflans mod. » A h », svarade Elsa lifligt, » hur kan du tänka dig det? » » Nej, » sade Siri med eftertryck, » någon svartsjuka känner jag inte. Hon må gärna behålla sin tråkiga notarie, och då du nu lagt ambargo på jägmästarn, får jag väl nöja mig med att sällskapa med Axel och doktorn. » » Men Siri. » utropade Elsa sårad. » Ja, är det inte besynnerligt, » svarade systern med en ny flod af tårar, » jag vet ej, hvar jag får alla elaka ord ifrån. Förlåt mig, Elsa, och blif ej ond på mig, jag är kanske inte riktigt frisk. » Den godhjärtade Elsa kunde naturligtvis icke motstå denna bön, och då de båda systrarna en stund därefter begåfvo sig till hvila, var det som hade ett nytt, ännu starkare band förenat dem än syskonkärlekens, som ofta blott är en vana, hvilken ej tränger djupare än till ytan och försvinner vid första starkare pröfning. Då Anna kommit för sig själf, stannade hon och drog djupt efter andan. Hon hade gått som segervinnare ur striden och häfdat sin för första gången bestridda öfverlägsenhet. Hon hade såle•des all anledning att känna sig nöjd o c h belåten, men gjorde hon det ock? Att döma af hennes på en gång dystra och upprörda utseende var detta ingalunda fallet. Förhållandet var att hon fullkomligt råkat ur jämnvikt. Siris skarpa ord hade icke endast särat henne, de hade äfven verkat som en riktig uppenbarelse. De hade i ett ryck sönderrifvit den slöja af andlig själbelåtenhet, hvari hon ända sedan sin barndom varit insvept, tack vare moderns förgudning och faderns brist på intresse för henne. Och nu kände hon sig plötsligt vara kvinna, fann, att en man helt oförmärkt kommit att intaga den mest framstående platsen i hela hennes tillvaro.
Friherre Åkerhjelms, Gustaf Fredrik, anförande i anledning af Herr Lefrens berörde Motion; ansåg Hans Excellence, i anledning af Herr Thams nu gjorde hemställan, sig Den 9 Januari i. ia7 tora föreslå, alt Herr Lefrens nyssnämnde motion, tillika med allt hvad i anledning deraf blifvit anfördt, måtte äfven till BevillningsUtskottet remitteras. Bifölls. Herr Crusenstolpe Magnus Jacobs anförde skriftligen: Då jag redan lemnat Plenum, när min ädle vän Herr Lars Johan Hjerta utvecklade sin Motion om ändring i Förordningen mot dryckenskap, och när remiss derå beviljades, anhåller jag, som sedan längre tid tillbaka i detta afseende hyst lika öfvertygelse med Motionären, att vid detta tillfälle få förklara, det jag instämmer med honom. 1813 års Författning har tillkommit i ekonomisk väg. Riksens Ständer hafva dertill sjelfve föranled t. Derom är således nu mera icke annat att säga, än yttrandet af den förhoppning, att sådant hädanefter ej måtte ske, och att genom LagUtskottets omsorg vid denna Riksdag, till hvilket detta anförande torde få åtfölja Herr Hjertås, Nationen må erhålla en ny Författning i detta ämne, syftesenligt uppsatt och constitutionsenligt promulgerad. — Jag tager mig jemväl friheten härhos öfverlemna ett utlåtande, som står i nära sammanhang med motionen, afgifvit under den tid, jag hade den äran förrätta LandsSe - 128 Den 9 Utskottet skulle möjligen deraf finua en ökad anledning att behjerta vittnens belägenhet, och Motionärens yrkande om upphörande af Konungens Befallningshafvandes domsrätt i dessa mål. Hvarjemte Herr Crusenstolpe till Protoeollet aflemnade en tryckt skrift under Titel:
Jag gaf endast tillkänna, att jag, sedan Hr Ridd.Seeretm upplyst att ingen underrättelse om de öfriga RiksSt:s beslut ankommit, fortsatte mitt yrkande af återremiss. Frih. Boye, Fredr.: Ehuru jag till större delen är derom öfvertygad , och en längre erfarenhet sagt mig , att det nästan är omöjligt att skrifva en lag, likasom att göra ett testamente, som icke kan tydas på alne sätt; så tror jag dock, att man, såvidt möjligt är, bör söka att göra en lag i yttersta grad tydlig, på det att den icke måtte med sundt förstånd kunna lydas på mer än eli sätt. Vi hafva helt nyligen haft den erfarenhet, att just detta K, bref blifvit ut - D e ii 4 J >' t i. tydt så olika af aktningsvärda män och domare, att de tvertemot hvarandra tolkat dess mening. JNär nu i Hr Cederschjölds förslag till redaction de orden influtit, som förekomma att åtminstone en dylik förtydning må kunna ske, nemi. orden genom tal, skrift eller tryck, och fastän jag medger, att ordet tryck kunnat vara borta, då orden skrift och tryck äro synonyma i Svenska språket, önskar jag dock, att det må qvarstå, på det att den invändning ej må göras att skrift ej är detsamma som tryck ; jag anser då för min del att detta memor. bör återremitteras, och att jemväl de anmärkntr, som Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, gjort, kunde vara upplysande i afseende på sjelfva redactionen, så att icke häktande må få komma i fråga, förrän domstolen finner den tilltalades brottslighet vara af den beskaffenhet att domstolen enl. lag kan säga att målet börjar blifva så besvärande för parten, att häktande ej kan underlåtas. Jag yrkar således återremiss. Frih, Boye, Ludv.: