Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dessförinnan anhåller jag få veta, huruvida den begärda bordläggningen af min motion verkligen äger rum eller ej, d. v. s. huruvida någon diskussion öfver min motion icke kan ifrågakomma vid behandlingen af Const.Ulsk:s mern. Jag har framställt mitt förslag i form af motion, och anhållit om remiss till Utskott. Motionen har sedan blifvit begärd på bordet och derefter har visserligen varit ifrågasatt, huruvida densamma borde remitteras lill Utskott eller icke, men för att kunna bedömma huru diskussionen bör föras när Const.Utsk:s meni. N:o 2 förekommer, torde det vara nödvändigt att vela, om min motion är bordlagd eller icke. Hr Printzensköld: Jag bestrider, att Frih. Tersmeden må fa svar på sin fråga. Det är ett försök af honom, att a priori från Hr Frih. o. Landtm, framkalla en opinionsyttring, som skulle vara olämplig. Det blir tids nog alt yttra, huruvida bordläggning skall ske eller ej, när frågan förekommer i sammanhang med Consl.- Ulsk:s besänk. N:o 2, hvilket Hr Frih. o. Landtm, icke lärer underlåta att föredraga. Frih. Tersmeden: I anledn. af Hr Printzenskölds yttrande tager jag mig friheten fästa Ståndets upmärksamhet derpå, att jagväckte motionen alldeles icke i sammanhang med Const.Utsk:s betänk. utan långt förr än föredragningen deraf kunde ifrågakomma och anhåller jag således, alt denna min motion måtte få den behandling som grundlagen medgifver. Hr Printzensköld: Hr Frih. Tersmeden väckte icke sin motion förr ån Hr Frih. o. Landtm, behagade gifva Ståndet tillkänna, hvad vid sista Talmans-konklaven sig tilldragit. Sedermera förklarade Hr Frih. o. Landtm., att den frågan borde förekomma i sammanhang med föredragning af Lonst.Utsk:s mern. N:o 2 och deraf följer af sig sjelf, att Frih. Tersmedens motion i samraanmanhang dermed skall förekomma. Gr. Anckarsvärd:
Domaremakten rättsenligt kan åstadkomma, hägna en af Svenska medborgares dyrbaraste rättigheter, lika välgörande för den enskilte som för samhället, då den med sanningskärlek och hofsamhet begagnas.» Justitie-Rådet Adlercreutz förklarade sig beredd att i målet hufvudsakligen sig yttra. Justitie-Rådet Carleson utlät sig: »Som, enligt 5 § Tryckfrihetsförordningen, lagligheten af tryckta skrifters innehåll skall pröfvas af Jury och följaktligen, der åtalad skrift i sådan ordning förklaras brottslig och sagde författning för straffets utsättande hänvisar till allmän lag, Juryn äfven måste afgöra, under hvilket lagens rum brottsligheten i detta afseende är att hänföra, så att domstolens åtgärd sedermera må vara inskränkt till en blott tillämpning af det moment i lagen, enligt hvilket skriften ansetts vara ansvar underkastad; men i förevarande fall åklagaren, med åberopande endast af 3 § 8 momentet Tryckfrihetsförordningen, som i anseende till straffpåföljden innefattar nämnda hänvisning till allmän lag, underlåtit att å sådan lagbestämmelse grunda sitt slutpåstående i målet och såmedelst till Juryns bepröfvande uppgifva beskaffenheten af den förbrytelse, för hvilken han ansett ansvar böra äga rum, hvarföre ock den af Juryn besvarade frågan saknat sådan fullständighet, som för bestämmande af brottets rätta art varit erforderlig, pröfvar jag rättvist, med undanrödjande af Juryns utlåtande och domstolarnes utslag, visa målet åter till Rådstufvurätten, som ‘) Se Bilagan till denna Berättelse. 12 90 skulle äga att dermed, sedan åklagaren erhållit föreläggande att i ofvanberörda måtto sig slutligen yttra och nytt juryval derefter skett, vidare lagligen förfara.» Justitie-Rådet Cramér instämde med Justitie-Rådet Adlercreutz.
StatsBevillningsLagOeconomieoch Serskildta Utskottens: om en ny organisation af Tullverket; StatsLagoch Oeconomie-Utskottens: angående grunderne för Miiitiae Boställens och annan Krono-jords utarrendering; Statsoch Oeconomie-Utskottens: i frågan om inrättande af en Statistisk Bureau; Bevillningsoch Oeconomie-Utskottens: öfver cle, vid förslaget till reglementariska föreskrifter vid den gillade Tariffen för Tull-Bevillningens beräkning å inkommande och utgående varor, gjorde anmärkningar; samt BancoUtskottets: i frågan om åtskillige Götha CanalVerks angelägenheter; och om uppdrag åt Constitutions-Utskottet, att med Riksens Ständers rätt besluta om behandlingen af frågan rörande omsättnings-beloppet för Discont-lån. 7:0 Vägran att instämma uti följande beslut nemligen: Den 21 December e. m’. 389 Ridderskapets och Adelns: om tryckning oell utdelning af Voterings-propositioner, öfver hvilka i Förstärkt;; Utskott skall röstas; och i frågan om undersökning af de Civile LäroVerkéns närvarande beskaffenhet; samt BondeStåndets: angående Maximum för Banco-lån å Fastigheter på Landet; och om en förnyad underdånig framställning till Kongl. Maj:t i afseende på frågan om enskilde Personers och Bolags rätt att sinsemellan inom Riket utställa In visningar. 8:0 Anmodan till Ridderskapet och Adeln att med första pröfva Lagoch OeconomieUlskottens Betänkande rörande ändringar i Expedkions-Taxan; samt Lag-Utskottets Utlåtande, angående Laga Domstol för åtal emot Rikets Hof-Rätter, Collegier och flere Embetsverk. g:0 Beroende vid nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden:
Men dervid förfors sålunda, att t. ex. vid den så kallade stora Nämndens utseende, hade hvarje vallista 21 namn, och de 21, som fingo mästa rösterna, blefvo Nämn-Ledamöter, de 6, som dernäst fingo de flesta röster, Suppleanter. En motsatt method begagnades vid sisla Riksdag, och den förra bör i RiddarhusOrdningen vara förbjuden, emedan derigenom alla Snppleanterne komma att utses af minoriteten, hvilket är orim - Dun 21 November f. ni. 3a3 ligt. I afseende på redactionen af den §, som för detta ändamål Lör tilläggas, Länvisar jag till 43 § i i8a3 års Förslag. sirsta och sista Förändringen är i § 4*3* och innefattar det tillägg, alt RiddarhusDirectionen alltid skall väljas inom de 4 första månaderne, af Rikdagen, hvarföre RiddarhusUtskottet bör inkomma med sitt Betänkande öfver förvaltningen under de förflutna åren så tidigt, att Ridderskapets och Adelns Ledamöter kunna densamma före valet hafva bedömt. Grunden till detta stadgande är klar, emedan det annars kun. de Lii möjligt, att Riksdagens hastiga afLlåsning lemnade Ridderskapet och Adeln utan RiddarhusDirection för efterföljande 5 år, hvilket till och med är, enligt § 10 i Riksdagsordningen, inconstitutionellt. Alldeles samma stadgande borde finnas i afseende å Fullmägtige och Revisorer, och om alla val, som böra ske vid hvar Riksdag, men då härtill fordras ett åläggande för Rikets Ständers samfällta Utskott, att i lid lemna Betänkande öfver de förflutna åtgärderna, kan något sådant ej i RiddarhusOrdningen upptagas. Jemte anhållan hos de Herrar, hvilka användt sin tid på detta ämne, att med det snaraste i Ridderskapets och Adelns plenum väcka alla de förslag, som de ämna göra, till ändringar i nuvarande Riddarhus - U e ii 22 N o v e m 1> e r f. m. Ordning, anhåller jag, att RiddarhusUtskottet malte förståndigas, att sednast inom en månad inkomma med dess Betänkande; före
I Ant. till Exp, Utst. den S Juni, kl. 4 e. mv ffctänlcande, angående föreslagen indragning af vice Presidents-Embeten i Ilof-Rätterne och förändrad benämning af Hof-Rätt er nes Ledamöter, samt om ordningen för förslag till Ledamöter i Hof-Rätter och Coltegier. Genom motion inom Vällofl. Borgare-Ståndet, har Ilerr Bagge föreslagit , dels att vice Presidenls-Em betena inom Hof-Rätterne måtte indragas, dels alt, sorn det skall synas oformligt, att Ledamöter i en ÖfverRätt hafva olika benämningar, då deras befattning är lika, hvilket förmodas hafva föranled t Kongl. Majit alt, vid Kammar-Rättens och Kongl. Collegiernes reorganisation, borttaga Assessors-benämningen , denna benämning äfven för Hof-Rätterne måtte upphöra, hvaremot, på det skicklige sökande till Råder i Rikets Öfver-RätEer och Coltegier må kunna sig. anmäla, samt det icke ensamt bero af Presidenterne alt föreslå den, som någon af dem finnér skicklig och förtjent, ifrågavarande Råds-Embelen icke borde utnämnas i annan ordning, än efter af Öfver-Rätter och Col legiér upprättade underdåniga förslag å Irenne sökande, i enlighet med hvad för Åssessors-Embeten är stadgadt genom Tjenste-betänkandet, som blifvit faststäldt, genom Kongl. Förordningen den 20 November 1756, och hvaröfver den förklaring borde begäras, dels att den Öfver-Rätters och Collegiers Betjente förunnade rättighet, att en af dem bör på förslag uppföras, icke är att förstå så, som G Allm. Besv.- och Ekori.-UIskotlets Betänkande, IV:o 45. skulle de vara berättigade att alllid intaga första rummet, hvilket i senare lider skall blifvit tillämpadt, utan att bemälde
Slutligen finner jag mig föranlåten att i anledn. af Hr af Role'ns uppgift, det Utskts nu ifrågavar. raeraor. gifvit åt min motion en mera putsad omklädnad, upplysa, att denna uppgift äfven har det lilla felet att vara stridande emot det verkliga, af reservanten icke okända förhållandet. Ordalydelsen af det i min motion framställda förslag är nemi. så nära öfverensstämmande med den i Utskts memor. begagnade, som den skiljaktiga formen för en motion och ett memor. medgifvit. Dock vill jag visserligen icke bestrida, att hvarken den ena eller det andra äger den höga grad af putsning som den värde anmärkarens reservation. Men det torde vara ursägtligt, om den genast efter dess väckande Den i Mars c. ra. *7 skriftligen sammanfattade motionen äfven i detta hänseende star vida under ett opus, som nr nästan det enda resultatet af den oftast saknade utsk:s!edamotens ansträngningar. Hr Stuart, Carl Gust., anförde skriftligen: Med anledning af K. M:s under denna dag lill It. St. ankomna nåd. skrifvelse, angrde det af It. St. föreslagna nya myntsystem, och på det att den uti samma skrifvelse uppgillra nnledn. till uppskofvet med denna vigtiga frågas företagande till nåd. pröfning måtte ofördröjligen varda undanröjd, får jag vördsamt föreslå, att Exped.Utsk. matte anmodas skyndsamligen uppsätta och till justering uti RiksSt:n ingifva förslag till R. Sl:s und. skrifvelse, angtde de vid denna riksdag fastställda hufvudgrunder för R. St:s Banks rörelse och• förvaltning. Lades på hordet. Ånyo föredrogs och lades tili handkna Exped.Utskrs d. 21 sisth Febr. på bordet lagda memor. N:o ii i anledn. af BorgareSt:s anmodan till samtliga Ulsk:n att inkomma med uppgift å de ärender, hvilka på Utskms handläggning ännu äro beroende. Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 21 sisth Febr. på bordet lagda betänk.
Detta utsträcker jag i militärmål fullkomligt lill föredragande för finance-ärendena, äfvensom för ecclesiastik verket, med dea skilnad, att föredraganden liemtar upplysningar från egen speciel närmare sakkännedom, och de öfrige lemna dessa upplysningar med den sakkännedom de inhemtat under föredragningen och öfverläggningen i Conseljen; och det måste ju förutsättas, att alla de 10 män, som utgöra Konungens Conselj, om också de icke äga den allsidiga bildning och det omdöme som fordras, för att hafva en egen ursprungligen afgjord åsigt i afseende på sina collegers departementer, likväl äga nog mångsidig bildning, för att, efter afhörande af öfverläggningen i Conseljen och den föredragandes från egen sakkännedom hemtade framställningar, kunna lemna ganska nyttiga upplysningar. Om icke en sådan förmåga, att på grund af andras framställning uppfatta ett ämne, kunde antagas, med hvad förtroende till sig sjelfva skulle Utsktn behandla ärendena, med hvad förtroende till oss sjelfva skulle vi utöfva vårt kall, hvilket visserligen är mera afgörande än desse föredragandes befattning, ty de föreslå, vi besluta; och nu frågas , eller behöfver det ens frågas , huru visst det är, att det är fåtalet bland oss, som äger speciellare sakkännedom i de här förekommande ämnen , och alla öfrigas vota afgöras i följd af den utveckling, som blifvit leornad af dessa få, samt dernäst af den allmänna förmåga till uppfattning, som livar och en äger. Jag vill således säga, att jag icke i Hr von Hartmansdorffs sednasle anförande tinner en vederläggning af min åsigt, emedan jag helt och hållet går in på det förhållande, soin Hr von Hartmansdorff anfört, men icke kan medhålla conclusionen. Hr Frih. o. Landtm, frågade, om IL o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja.
Så tillkommer återigen, såsom i första kalkylen, tolag på Handelsoch Sjöfarts-afgiften och på tolagen sjelf, men här skola vi finna att denna »tillöknings-tolag» till en stor del kommer att utgå efter ett helt annat procent-förhållande, än enligt första kalkylen. Den minskning i tull-inkomst, som här beräknats uppkomma dels genom tullfrihét för vissa varu-artiklar, och dels genom tull-nedsättning å andra, och hvilken tull-minskning beräknats efter tull-satserna utan tilläggs-afgifter, utgör 933,185 R:dr Riksmynt. Ett motsvarande belopp af tilläggs-afgifterna kommer således att i tull-uppbörden intaga de beräknade tull-minskningarnes plats och mäste således draga en »tillöknings-tolag» af 8 Va procent med 79,320: hvilket sistnämnde belopp, till yttermera visso, också skall befinnas jemt motsvara summan af de här ofvan för hvarje särskild post beräknade 8/4 procents-afdragen; och då vi Transport 79,320. 116,261. Bevillnings-Ulskollels Betänkande Jtf 10. Transport 79,520: 116,261: 00 veta att tilläggs-afgifterna tillsammans utgöra 1,563,750 R:dr, samt att, på sätt nyss nämndes, 955,185 R:dr deraf träder i tull-minskningarnes ställe, så blifver återstoden, 652,545 R:dr, det belopp, hvarmed brutto-tull-uppbörden i det hela ökas och hvarå Staten skall till städerna erlägga »tillökningstolag» med 5 procent, utgörande 51,627: Den tolag, som Staten således får det nöjet att till stapelstäderna skatta, blott för det att tilläggs-afgifterna inbegripas i tullsatserna, blifver då 110,947: och summan af Statens eller det allmännas rena förlust på operationen med tolagen, under ofvannämnda förutsättningar, årligen R:dr R:mt 227,208.
Denna bevillning, af sedd att utgöra en procent af hvarje egendoms behållna in komst, beräknad för jordbruksfastighet till tre procent och för annan fastighet till fem procent af taxeringsvärdet, utgår således: Då emellertid de tre öfriga Riks-Stånden af reservantens framställning icke hemtat anledning till något sä beskaffadt beslut som Preste-Ståndets, torde berörda, af endast ett Riks-Stånd beslutade tillägg, hvilket, såsom innefattande blott en anvisning, icke inverkar på bevillningens grund eller fördelning, icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Uti Betänkandet N:o 9 afstyrkte Utskottet bifall till en af Herr Gahn väckt motion om befrielse från bevillning för Regementens och Officer s-korp sers vid mötes Bih. till R. St. Vrot. 1862 & 1863. 5 Sami. 1 Afd. 13 Häft. 2 Bevillnings-Utskottets Memorial ,J\i> 16. platser för begagnande under mötena uppförda byggnader, äfvensom för enskilda personer tillhöriga kyrkor och bönehus. Utskottets berörda, yttrande har blifvit godkändt endast af Bonde-Ståndet. Deremot hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet, med afslag å detsamma, beslutit att bland undantagen i § 2 skulle införas ”Regementens och Officers-korpsers vid mötesplatser för begagnande under mötena uppförda byggnader, äfvensom enskilda personer tillhöriga kyrkor och bönehus”, — förstnämnda Stånd likväl med det uttryckliga förbehåll: ”då de icke lemna egaren någon inkomst”. Preste-Ståndets, i enlighet med en reservants yrkande, fattade beslut i frågan innehåller åter endast, att bland undantagen i § 2 skola införas Regementens och Officers-korpsers ofvannämnda byggnader.
Jag har nu sökt reda på det af mig i förra yttrandet åberopade lagsladgandet, som är 49 § 3 mom. Riksd.- Ordn. så lydande: ”vid pröfningen i Ståndens plena af Ulsk:s afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande utan förändring; och således torde, då ingen yrkat bifall, afslag blifva den första propos. som bör framställas. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, måtte framställa propos. på enkelt bifall, hvilken säkerligen kommer att afslås. Hr Mannerskantz: Jag anser icke att man kan afslå denna punkten utan ali göra elt tillägg;' men tror att man skulle kunna först bifalla hvad Ulsk. föreslagit och sedan antaga Frih. Palmstjernas tillägg. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller ali få fästa såväl Ståndets som Hr Mannerskantz^ upmärksamhet derpå, all i Frih. Palmstjernas förslag äro skälen lill Utsk:s betänk, icke gillade. Skulle man nu antaga först Ulsk:s betänk, och sedan Frih. Palmstjernas tillägg, så hade man ju godkänt de skäl, som Frilen icke gillar. Derföre går det icke an att rent af antaga Utsk:s förslag. Hr Mannerskantz: Min mening var alt R. o. Ad. skulle bifalla den slutliga hemställan, som Utsk. gjort, men icke alls tala om hvad som står der förut; men om ingen förenar sig i den åsigten med mig, så låter jag den falla, instämmande i Frih. Palmstjernas förslag. Ilr Rosenblad: Hr von Hartmansdorff har ganska rätt deruti alt man icke kan bifalla Utsk:s förslag oförändradt utan att tillika afskära sig medlet att få det tillägg anlaget, som Frih. Palmstjerna föreslagit; och jag ber att få fästa upraärksamheten derpå, att för det att man icke bifallit Utsk:s betänk, oförändradt, så har man deremot icke kommit derhän, att hafva afslagit det, såsom Hr Cederschiöld sagt.
Vill man emedlertid nödvändigt hafva stadgandet qvar i ock för kanslisternes skull, så skall jag visserligen icke hafva något deremot, men i afseende på de andra, förutnämnda tjensterne, anser jag det vara alldeles olämpligt. Beträffande Frih. Palmstjernas redaktionsförslag i l:sta punkten, torde det tillåtas mig att vördsamt erinra, att allt hvad i det afssende behöfves, redan finnes uttryckt i den 26 §:n sålunda: ”de yttranden och utlåtm, hvilka af tjenslemännen inför Direkhn afgifvas, skola i prot. intagas, om de äro muntliga, eller åberopas såsom bifogade, om de äro skriftliga.” Det faller af sig sjelft alt om Direkcn till Ridd.Sekret. framställer en fråga, så skall denne sednare densamma besvara och detta svar intages dä i prot.; hvadan alltså, enär det stadgande som Frih. Palmstjerna önskat, i 42 § redan de facto finnes i reglementet ehuru införd i en annan §, så är det alldeles öfverflödigt att densamma åter uttryckes för andra gången. Frih. Cederström: Uti Frih. Palmstjernas åsigt rör:de den första meningen, har jag redan instämt; han har gifvit åt ordställningen någon förändring: jag skall äfven deruti instämma på det att ingen skiljaktighet må i denna fråga oss emellan förefinnas. Men hvad den sisla meningen beträffar, har jag numera af bemälte Frih:s sednare yttrande inhemlat det jag begått ett misstag då jag trott att han förglömt all säga något derom. För min del är jag öfvertygad, alt, såvida man anser Ridd.Sekrehs yttranderätt böra inskränkas lill besvarande af de frågor honom af Direkt, göras, så tyckes, för konseqvensens skull, enahanda inskränkning böra gälla i den sista, som i den första punkten; — hvarföre, och då jag i afseende på den första instämt med Frih. Palmstjerna, godkännande hans redaktionsförslag i densamma, jag vördsamt föreslår att den sista må komma att lyda sålunda:
Efter först till bifall å Utsk:s Retänk. framställd propos., som besvarades med Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade instämma i det af PresteSt:t i ämnet fattade beslut, och ropades härvid Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga det af Frih. Sprengtporten framställda förslag till beslut, samt efter denna proposrs besvarande med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. Stjernstedt begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voterrs-propos.: Den som, i stället för bifall till den i Allm. Resvärsoch Ekon.UtsIcs Retänk. N:o 63, tillstyrkta und. skrifvelse, beslutar en und. skrifvelse till K. M., med anhållan att, till befordrande af en bättre efterlefnad af de föreskrifter, som för bevarande af Rikets fornlemningar äro utfärdade, K. M. täcktes låta uprätta och sprida förteckningar å dessa minnesmärken, äfvensom i öfrigt vidtaga de åtgärder, som för deras bevarande kunna anses lämpliga, och, der R. St:s medverkan för sådant ändamål finnes nödig, i ämnet aflåta Nåd. Propos., röstar Ja ; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, instämmer R. o. Ad. idet af Presteoch BorgareSt:n i ani. af förenämnde Betänk, fattade beslut. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 56. Nej — 28. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. MO Oen 4 April f. m. Föredrogos ånyo och biföl los Allm.
Jag tycker mig med glädje höra det, likt hvarje annan vigtig nej-proposition, och de få ”ja”> sorn blanda sig, fast obemärkt, i ropen, måtte endast tillhöra dem, som, för slem vinning skull, vilja koka gift åt nationen och söka understödja de allmänt nn erkända falska lärorna om drankens nytta och nödvändighet för ladugården. Dessa svaga röster söka äfven försvara bränvins-kokningen såsom en fri, jordbrukaren tillhörig, näring af stor ekonomisk nytta och nödvändighet, att den fria menniskans rättigheter att använda och förädla, hvad hon förväifvar med sin möda, på hvad sätt henne lyster och tili sin nytta och Hevilla, och Ekon. Utskottens Betänkande, N.o 2. 55 beqvämlighet ej böra, icke kunna henne frånkännas, samt att hvarje förmynderskap, som vill inkräkta på detta fria område, är både obehörigt och menligt för det oberoende, som skänker samhällslifvet trefnad och behag. Dessa skäl söker jag ej vederlägga, ty deras förespråkare hafva vederlagt dem sjelfva, och tagit sak på bak. Då de erkänt, alt de koka ett, både hastigt och långsamt dödande gift, och sedan jag hörde den värde talaren, som, yrkande antingen en fri, till tid och koknings-apparater oinskränkt, bränvins-tillverkning, i motsats till ett absolut förbud mot dess tillvaro offentligen, och genom det senare alternativet medgifva dess giftiga -beskaffenhet, behöfver jag ingen logisk förmåga att bevisa, hvad jag ville bevisa. Hvad åter det så öfverskrikna förmynderskapet beträffar, och som är bränvinstillvet kai en så genant, så lärer det både höra till, och vara oskiljagtigt från ett ordnadt samhällsskick, att, om ej just genom ett direct förmynderskap, men genom en uppmärksam vård, söka förekomma tillverkning och bruket af för helsa och moralite skadliga produeter, och derom vittna ju våra lagar och författningar och institutioner, med ett ord allt, som sammanhåller den ömtåliga samhälls-kroppen, och skänker den bestånd och trefnad.
Urffottet har, enligt Regerings-Formens föreskrift, indelt Stats-keZlerir^en under sina witza HufwudDrlar, och noga franskiljt den ena Staren fran den andra af dem som tilhörr hwarje Hufwud-Titul. Ar alt skall wara högre npcaget än hwad det förut warit, är icke enligt med förhållandet, som befinnes helt annorlunda om Utskottets Betänkande läses med nödig upmärkfamhet och i sammanhang med innehållet af Stars-Ulffoktets Betänkande och hemställan af den 8:de sistlidne November, hwilket af Riksens Högloft. Ständer samfält blifwit bifallit. Widare yttrar han sig: Jemte den högaktning, som jag ej trodt mig böra underläta at yttra, kan jag dock ej fä aldeles gilla den i sjelfwa werkct fä ringa upmärkfamhet, fom ^öglost. Utskottet tyckts wisa wid en fak, fom fynts wara det fä mycket om hjertat, emedan wid den hastiga och högst ofullkomliga öfwersigt, fom jag kunnat göra wid alla inlemnade förstager, man allestädes funnit, at Utskottet med yttersta sorgfällighet sökt stydda gamla - Den zr Mars. e. m. 1591 !a bruket, sch wid de fläste nästan bortblandat alla ämnen, hwaraf någon förde! Lil defias förmän skulle wara at tilgä. Stats-Ukffottet wer sig icke wid något tilfälle hafwa fastar mindre upmarksamhet, än som wederbordt, eller sökt ffydda gamla bruket och bortblanda alla de ämnen, hwaraf någon fördel warit at tilga. At updraga Stats-^ontoiwt regleringen af Stats-behofwet och fördelningen, anfes wara mindre wäl projeckerLät. Utffottet har pa intet ställe projecksrat, at Stats-Loinoiret ffulle rc^Alers Stats-behofwcn och fördelningen. Utffottet har yttrat, ar sedan Staten och dest behof nu blifwit af Riksens Högloft.