Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
—• om nedannämnde Utskotts Betänkanden: Banco-Utskottets: om den af Bankens tjenstemän på extra stunder besörjde småsedels-skrifning samt Commissariernes extra befattning, att sluteligen granska och öfverkorsa förslitne smärre sedlar, som i Bankens cassör blifva inlöste; LagUtskoltels: i anledning af Konungens Proposition angående Förordningen den i Junii 1819, om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomic-Utskottens: t) angående 358 ■underdånig anhållan att de förslag, sora Konungens Befallningshafvande afgifvit rörande Hemmans-klyfningar, måtte Riksens Ständer föreläggas; 2} rörande Nämndemäns arfvode för biträde vid afvittringsocb skattläggnings-förrättningar; 3) angående ändring i 26 Cap. 1 §, ByggningaBajken; 4) °In yrkad befrielse för Nämndemän från skyldigheten att biträda beljeningen vid allmänna syner och besigtningar; Allmänna Besvärsoch Oeconomie*Utskottets: 1) rörande vissa föreskrifter i afseende på tillverkningen af papper; 2) rörande beståndet af sådane Städjobref å de Lunds Academi anslagne Prsebende-Hemman, hvarigenom lifstidsbesittning blifvit Åboerne försäkrad; 3) angående Nationalitetens återupplifvande, samt afskaffande af Guld, Silfver och Broderier på Uniformer, P. — om Al männa Besvärsoch OeconomieUtskoltets Utlåtande rörande bidraget till Soldatens beklädnad vid Westerbottens Regemente. P. 7p4- — om Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande rörande yrkadt upphörande af de Sjö- och StapelStäderne beviljade afgifter för fartyg, som besöka Köpingar och Landthamnar samt der intaga laster.
Omförmäldte Betänkande, som innefattar utlåtande i fyra serskilde ämnen, har uti första och tredje punkterne blifvit godkändt af samtliga Riks-Stånden, i andra punkten af Höglofliga Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Preste-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet och i fjerde punkten af Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Ståndet; hvaremot återremiss till Utskottet blifvit beslutad, i andra punkten af Vällofl. Borgareståndet och i fjerde punkten af nämnde Stånd samt Hedervärda Bonde-Ståndet; men som bland de återremitterade punkterna af Betänkandet den 2:dra är bifallen af tre Riks-Stånd och den i fjerde punkten förekommande framställning, hvilken af Utskottet blifvit afstyrkt, genom två Riks-Stånds bifall till Utskottets yttrande förfallit, kunna återremisserna icke till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Maj 1851. » N:o 201 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 97. 9 i några serskilda fall, skulle medföra rubbning i det system för ifrågavarande utgifters uppbarande, hvilket Kongl. Maj:t, efter ärendets fullständiga utredning, för kort tid sedan, nemligen genom nådigt Bref den 25 Maj sistlidet år funnit godt antaga; hvadan och då dertill kommer, att Handelsoch Sjöfarts-fonden skulle, enligt detta förslag, få vidkännas en dryg utgift, Utskottet hemställer, ' att detsamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Vi hafva nu Gustaf Vasa: således duger ej det ämnet. Jag fruktar för ett evigt detsamma. Af Blanca kan jag åtminstone ingenting göra. Det är länge sedan Konungen lofvade sjelf tänka på ett ämne för mig ur Svenska Historien. Nu söker jag det ödmjukast hos Herr Cancelli-Rådet och Riddaren. Likamycket, om ej händelsen är Svensk. Värdigas sedan granska och förbättra planen. Var min ledare under utförningen – och det skall lyckas. Men, för Guds skull, ingen Öfversättning! Det kan jag ej. – Sedan ett sådant bistånd lofvats mig, brinner jag redan af begär att få börja; och trotsar alla de åskor, som hota krossa mig. La colère suffit, et vaut un Apollon”. Den anförda fransyska versen är tydligen en syftning åt Hofskalde-gillet och Svenska Akademien, af hvilka han ej ansåg sina förtjenster tillbörligt uppburna. – Af Tragedierna blef ingenting. De efter hans död utgifna ”brefven från Romeo till Juliette och från Juliette till Romeo”, äro de enda resultaterne af dessa tragiska ”funderingar”. Det enda större poem vi äga från Lidners sista dagar är dock tragiskt nog; ehuru mest såsom uttryck af hans egen sönderbrutna personlighet. Det heter: ”De Galne”; och utkom särskildt 1792, eller året före hans död. Det skildrar Danviks-personers boningsort, sinnesstämning och uppträden; men har, oaktadt några här och der spridda vackra drag, sjelft alltförmycken motsvarighet till sin titel. Sammansättningen är gestaltlös, oredig, dimmig; Lidners maner parodierar sig der i hemsk dysterhet, med ett förvirradt pathos, på engång öfverspändt och slappt, hvarunder vissa hos honom stående älsklingsbilder och älsklingsuttryck återkomma såsom sorgliga minnesljud från hans bättre dagar321. Det hela företer hans snille såsom fallet i spillror, öfver hvilka en utbrinnande låga kastar sina sista, tynande flämtningar. – I ett af dessa bref till Fru Fougt, der han bönfaller än om små allmosor, än om ”dagpapper”; berättar han: ”De Galne läste Thorild. Jag kan ej säga, hur han himlade”.
M:t täcktes, efter ytterligare undersökning af hithörande förhållanden, på sätt derom här nedan närmare i underdånighet förmäles, ånyo till nådig pröfning företaga fragan om grunderna för faltigvårdsbesvärets fördelning emellan de serskilda lättigvårdssamhällena. 710 Expeditions-il! shot tels Forsing till tind. Skrifvelse, iV.-o 215. Uti 2 moni. af 14 §. stadgas att den, hvars försörjningsort ej genom 1 mom. bestämmes, skall, om ej heller utrönas kan hvar dess moder vid personens födelse egde sin försörjningsort, tillhöra det samhälle, der personen sjelf blifvit född, eller, om icke heller sådant kan utrönas, der den blifvit döpt. Emot detta stadgande har hos Rikets Ständer blifvit anmärkt, att det ej sällan inträffade, att kringstrykande qvinnor under sina vandringar framfödde barn inom socknar, hvilka dessa qvinnor icke tillhöra, och att det jemväl kunde hända att qvinna under resa klefve förlöst inom annan församling, än den, hon rätteligen tillhörde; och då, enligt Kyrkolagen, det vore prest ålagdt att förrätta dop utan afseende derå, att barnen ej tillhöra den församling, der de till dopet föras, kunde ofvananförda stadgande medföra den påföljd, att dylikt barn i en framtid komme att betunga fattigvården i den församling, der det blifvit döpt, fastän hvarken vid barnets födelse eller sedermera modren der varit boende eller haft sin försörjningsort.
Ettcr en korrt ytterligare öf» wcrläggning bifölls denna Z med ben förändring att i stället för dcn i § förest,gnc utkotkning af en Leda, mot, skulle till undwrkLNde af psrm vvts» sa snart de stntrra voterings - scdlarne inlemnade dlifwit, och förr än narron dlifwit öpnad, en uttagaS scb genast förstöras, sanik akt ! Z skulle rnföras, att Nämnden ej finge atstiljaS förr än walet rvore förrattadt. 62 § BiföllS med den af Grefwe körner fö-> restagna förändring ; ordställningen: genonr tols as hwarje Stand nämnde Llectorer. 6z Z B-sölls. 64 § B-fölls. I anledning af denna § hemställde Grefwe Norner om icke Riddcrskapet och Adeln wille hänwisa till Stats-> Utskottet akt förcstä löner eller arfrsodcn för de i densamma nämnde esmmikkcrade till Tryckfrihetens wärd. Herr Grefwe» och Ordföranden erinrade, att som det ej hörde till Riksdags - Ordningen, bet framdeles torde blifwa ett särskildt ventilationsämne. 6s § Bifölls med förändring a? ordet; In. struction till Reglemente. 66 §. Herr vo» ZcknntL förmäkde, att dL Ridberffapet och Adela nu hade afgjort att voteringar - 4562 Dcn 2l October. ne skulle inom Ulstokken ske Ständswis, boede hwad bär stadg^S att Votenngen inom Riksgälds - Cvntvirets Fullmägkigc bör förrättas per Lox-ila, förändras. Herr vvn8c5u!ren5eim och Grefwe körner upplyste, att ända ifrän RiksgäldsContoirets inrättning hade votcringarnc inom dest Fullmägtigc stedt
Bil. N:o 3 till Kongl. Maj-.ts Prop. 1847, Käft. 1. 5 66,277: 16. — 40,666: 52. — 23,610: 52. — 34 Derjemte och då genom förmedling af den på landskamrerarelönen i Skaraborgs län indelda spannmålsränta för Lerdahla tullmjölqvarn, de å stat nu uppförda tillgångarne för landsstaten minskats med 54 tunnor, hälften råg och hälften korn, hemställde Statsrådet i underdånighet, att upptagandet af motsvarande belopp, eller omkring 506 r:dr, må af Rikets Ständer begäras; äfvensom Statsrådet ansåg, att, för den händelse, att den föreslagna allmänna löneregleringen icke skulle i afseende å länsmännen och vaktbetjente vid landshöfdingeembetena bifallas, Rikets Ständers uppmärksamhet serskildt borde fästas derå, att i allt fal! antalet af länsmän behöfver ökas med 6 i Vesterbottens och 1 i Södermanlands län samt ytterligare en vaktbetjent antagas vid hvarje landshöfdinge-embete, der blott en sådan nu finnes, och att länsmannen i Frökins härad och de med boställen försedde länsmännen i Upsala län af Kongl. Majit pröfvats berättigade till erhållande af lönefyllnad i 200 r:dr, den förre med 10 i:dr och de sednare med tillsammans 555 r:dr 46 sk. 10 rst. Gästgifoares friheter. Sedan Kongl.
Tillkännagafs att snickaren Ed önskade, under förestående kyrko-arbete, sjelf hålla sig med mat, då han i ett för allt begärde 1 r.d:r riksgäld för dagen, hvilket socknemännen ansågo för ganska billigt, och anmodades kyrkovärden tillfråga Erik Olofsson, om äfven han ville ingå på samma contract. § 3. Blef med socknens torpare nu öfverenskommet, att de bättre ibland dem, eller så kallade odaltorpare, skulle, vid kyrkobyggnaden utgöra ett dagsverke när bonden gjort 2. Torpare med sämre lägenhether skulle utgöra 1 när bonden gjort 3, samt backstugu hjon utgöra 1 när bonden gjort 4 dagsverken, och blefvo de nu alla anteknade och classificerade på en särskild längd. In fidem N. S. Edlund Uppläst och godkänt i allmän sockenstämma d. 29 maji 1836 underskrifva Jöns Eriksson N. Feltström Erik Svensson i Andersgård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. I socknestämman d. 1 maji 1836. Blef med Hindrik Rahm i Österåsen, hvilken nu var i sockne stugan tillstädes, öfverens kommet att han skulle blifva smed under kyrkobyggnads arbetet härstädes, samt derunder njuta 32 sk. riksgäld såsom dagpenning för dagen samt kost af socknemännen arbetsdagarne, men helgedagarna skulle han hålla sig sjelf mat, då han tillika lofvade att för samma betalning hålla skrufstad, och filar samt andre nödige verktyg, men smedje-tänger skulle han förfärdiga af kyrkans järn. 65 Med snickarne Pehr Ed och Erik Olofsson kunde nu icke något visst contract uppgöras såvida de icke voro tillstädes. Men med dem som handtlangat vid kalk ugnens afbränning blev så öfverenskommet, att de för de dagar eller dygn, som åtgått till ugnens afbränning skulle erhålla 1 r:dr 16 sk. riksgäld och för de öfvrige dagarne till kalkens släckning, 40 sk. riksgäld för dagen.
Och som till Policens aflöning förut ej bestås mer än 7.758 R:dlr i6 fi., hwarmed stola lönas PvlisMästaren, Secreteraren, Registratorn, z:ne Notarier, z:ne Cancellister, Waktmästaren, 5 OfwerGewaldiger, Stads - Gewaldigern, Gewaldiger, 42 Uppsyningsman och 5 dito till Öfwer-Gewaldigerns biträde, samt öfrige i afseende pä bevakningen förefallande utgifter defiutom bestridas; sä ock enär berörde Summa, fördelad emellan omförmalde antal Tjensteman och Betjente, wid nu uppstigande warupriser och lefnadskostnader, icke lemna dem en nödtorftig utkomst, utom hwilken en nitist och »verksam tjenstgöring icke kan wäntas, får Utstottet hemställa, att, inderäknadt den förut nämnde Summa 7.758 R:blr »6 tz. mätte anstäs 15,000 R:dlr att i ett för allt ärligen utgå och till Policens aflönan de - Dejn 2z Julik. rysk de jemte bewakningens underhäll samt dermed följan. de utgifter anwändaS, sasonr Kongl. Maj:t i Näder finner lämpligt bestäinma och förordna. Hwad ytterligare angar Kongl.
Jag har blifvit missförstådd af Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt, då han trott mig yrka ogillande af Betänkandet. Det var ej af Betänkandet i sin helhet, ty det måste läggas till hand - 4*4 Ben *7 Oelobcr t m. lingarne , men si vidt det innehåll ett yttrande tom ej var påkalladt, som jag yrkade Ståndets ogillande deraf. Jag vill likväl ej vidare begära proposition derå, utan åtnöjer mig med att till protocollet reservera mig mot denna, likasom mot andra åtgärder, dem jag funnit olagliga eller oti 11 bör liga,. Herr Grejven och LandtMarskcilken hemställde, att ConstitutionsUtskottets ifrågavarande Memorial, som icke erfordrade någon åtgärd, måtte läggas till handlingarne, Bifölls. Företogs till pröfning BevillningsUtskotteta den 32 dennes under N.'o 49 aflåtne, samt den 23 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående voterings-propositioner, i afseende pl de om TullBevillningena utgöran. de RiksStånden emellan yppade skiljaktige meningar. Herr von Hohenhausen, Michaél: Uti förevarande Betänkande förekomma åtskilliga delar som förtjena att anmärkas. I de fleste voterings-propositioner som äro framställde, lemnäs alternativen uti contrapropositionen. Det tyckes likväl, med all form vara enligt , att man först afgör contra-propositionens beskaffenhet och innehåll. Annars är en naturlig följd, att afven de, \ Ben 27 Qelobtr t, m. 42a ion finska ändring i Utskottets förslag , måste votera för dess oförändrade antagande heldre, än bifalla det andra alternativet. Då någon öfverläggning ej får äga rum uti Nämnden , tyckes det åtminstone vara rätt, att man först får votera om contrapropositionen, så att man får den gifven. Vidare förekommer en anmärkning vid den föreslagne 5:1c propositionen om creditupplag.
Proposition JY§ 46. 19 och Adjunkter tillerkännas, och särskildt afseende fästas derå, all på en del ställen och orter inga ordinarie Komministrar finnas; vid hvilken punkt endast är att anmärka, att om man på förhand vill bestämma vice Pastorers och Adjunkters aflöning, med olika belopp inom pastorater af särskilda klasser, det ock torde vara lika nödigt att fastställa minimum af den ersättning, som skall dem gifvas, då omständigheterna hindra att gifva dem bostad och föda in natura, samt att båda dessa belopp utsättas i spanmål att utgå efter visst markegångspris, dels såsom en billighet, enär det ordinarie presterskapets löner hufvudsakligen komma alt efter sådan grund beräknas, dels för att hindra de ständiga jemkningar, som, till följd af stigande priser på lefnadsförnödenheter, skulle påkallas, om det extra ordinarie presterskapets inkomster fastställdes i penningar; 9) att lönerna beräknas uti en eller flera af de ränlepersedlar, sorn enligt grunderna för ränte-för enkling en äro för hvarje län bestämda, och utgå efter tioårig medelmarkegäng, dock att aldrig mer än en mindre del må beräknas i penningar. Detta stadgande synes vara i alla afseenden riktigt till sin grund, dock torde med afseende på den i vissa orter ännu svåra afsättning böra åt den blifvande Kommittén lemnäs öppet att yttra sig, huruvida undantag ifrån den allmänna föreskriften om spanmåls lösande efter medelmarkegångspris i något fall skäligen bör ega rum, samt i sådan händelse äfven att föreslå, huru med uppbörden af den in natura leve rerade spanmålen bör tillgå. '10) Att löneregleringen sålunda uppgöres all den må kunna vinna tillämpning i mån af varande tjensleinnehafvares afgång och gällande konventioners tilländalöpande eller upphäfvande. Uppställningen af denna punkt synes nästan antyda en föreställning, att regleringen af presterskapets löner skulle kunna på en gång för hela riket verkställas, ehuru den endast småningom kunde vinna tillämpning. Att detta likväl icke ligger inom möjlighetens gräns, utan att derigenom skulle åstadkommas den största orättvisa eller allt för stor tidsutdrägt, anser jag alldeles uppenbart.
Äfven den gamla kistan i skräprummet under läktartrappan är ett vittnesbörd om kärlekens allmakt. O Eros, allherskande gud! Du, o kärlek, är den förvisso evige. Gamla äro människorna på jorden, men du har följt dem genom tiderna. Hvar äro österns gudar, de starke hjältar, som förde blixten som vapen, de, som på de heliga flodernas stränder togo offer af honung och mjölk? Döde äro de. Död är Bel, den starke krigaren, och Thot, den hökhufvade kämpen. Döde äro de härlige, som hvilade på Olympos’ molnbäddar; så ock de bragdrike, som bodde i det vallomgärdade Valhall. Alla de gamles gudar äro döda utom Eros, Eros, den allherskande. Hans verk är allt hvad du ser. Han uppehåller släktena. Märk honom öfverallt! Hvar kan du gå, där du ej finner spåret efter den naknes fot? Hvad har ditt öra förnummit, där ej hans vingars susning varit grundtonen? Han bor i människors hjärtan och i det slumrande frökornet. Märk med bäfvan hans närvaro i de döda tingen! Hvad finnes, som ej längtar och lockas? Hvad finnes, som undgår hans välde? Alla hämndens gudar skola falla, alla styrkans och våldets makter. Du, o kärlek, är den förvisso evige. Den gamle farbror Eberhard sitter vid sin skrifpulpet, en härlig möbel med hundra lådor, med marmorskifva och beslag af mörknad mässing. Han arbetar med ifver och flit, ensam uppe i kavaljersflygeln. O, Eberhard, hvarför svärmar ej du kring skog och mark, under den försvinnande sommarens sista dagar, såsom de andra kavaljererna? Ingen, det vet du, dyrkar ostraffadt vishetsgudinnan. Böjd är din rygg vid några och sextio år, håret, som skyler din hjässa, är ej ditt eget, rynkorna trängas i din panna, som hvälfver sig öfver insjunkna ögonhålor, och alla de mångfaldiga ställningar, som i duellen intas af två fäktares värjor, aftecknas i de tusen skrynklorna kring din tomma mun.
B. 259. A. 274. U. 518. A. 557. — N:o 170. i anledning af vackt motion om indragning af kro nofogde-tjensterne. VIII. B. 259. A. 274. — N:o 171. i anledning af Kongl. Majus nådiga proposition, angående Nya Trollhätte kanalholags-direklions underdåniga ansökning att få lill skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet med tillhörande område. IX. U. 210. A. 247. E. 327. — N:o 172. i anledning af väckta motioner om anslag af allmänna medel för skogsplantering å (lygsandsfällen vid staden Ystad och i vissa härader af Hallands län. VIII. — N:o 173. i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 140, angående ersättning för omkostnader i följd af D.D. K.K. H.H. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning. IX. E. 56. — N:o 174. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 137. VIII. B. 282. A. 295. — N:o 175. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 133. VIII. B. 282. A. 295. — N:o 176. i fråga om boställsrum åt Departements-cheferne. VIII. B. 282. A. 295. E. 363. — N:o 177. angående begärdt stats-anslag för nprensning af ( 125 ) Ljusne eif mellan sjöarne Or och Warpen. VIII. B. 282. A. 295. E. 363. Stats-Ulskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 178. i anledning af väckt motion, angående anslag lill reseunderstöd åt fabriksoch handtverks-arbetare.
Med undantag af ett pappersbruk vid Wapland, hvilket dock allenast i mindre skala bedrifves, finnas inom Länet inga fabriker; deremot äro åtskillige färgerier, garfverier och stampverk å landet anlagde. Salpetertillverkningen, som under åren 1848 — 1850 i medeltal uppgått till 258 LU 12 U, har under påföljande åren utgjort: 1851 250 LU 13 U. 1852 Åberopande i öfrigt hvad förra berättelsen innehåller i fråga om uppmuntran till en förökad tillverkning inom orten. Tillverkning af tegel, kalk och tjära bedrifves på högst få ställen såsom särskild näring och allenast för fyllande af ortens oundgängligaste behof. Jagt och djurfång fortfar att utgöra en temligen förmånlig binäring; och icke obetydliga partier skogsfogel utföras till Rikets södra orter. Al rofdjur äro under sednaste fem åren fällde 440 björnar, 420 vargar och varglon samt 796 räfvar, förutom andre mindre rofdjur. Såsom husslöjd förekommer hufvudsakligast tillverkning al ylleväfnader, jemte jern och stålarbeten, stundom af utmärkt beskaffenhet. — 1 rädsnideri och Atskillige finare handarbeten förefinnas ej sällan såsom produkten af befolkningens i allmänhet stora slöjdfärdighet. Inom Länet befintlige Distriktsmagasiner äga en fond af 48,784 tunnor korn att vid inträffande behof såsom lån tillhandahållas, och förvaltas eller af Eder Kongl. Maj:t fastställda grunder. För det närvarande finnes inom Länet endast Ett Bränvins-ångbränneri, derå averkningen under sednaste branningsperiod utgjorde 49,593 kannor. De tillförene bland allmogen vanlige, i min förra berättelse omförmälde handelsresorne hafva visserligen, på grunder, der jemväl finnas antydde, i betydlig mån aftagit; dock synes den gamla böjelsen för handelsoch bytesBerältelse öfver Jemtlands Län för åren 1851—1855.
Utskotten, som för deras del anse ett afvikande från den princip, som ligger till grund för nu gällande föreskrift, att gode männen skola vara inom häradet eller tingslaget boende, icke vara välbetänkt, helst nämnde grundsats, hvilken sammanhänger med den urgamla domstols-förfaltningen, sammanvext med folkets vanor och tänkesätt, hafva såväl af denna anledning, som ock med hänsigt dertill, att 15 Lagoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 45. de bestämmelser, hvilka härutinnan af motionären blifvit föreslagne, mindre torde af behofvet påkallas, enär uti förevarande § uttryckligen stadgas, att, till biträde vid landtmäteri-förrättning, de gode män helst böra kallas, hvilka äro närmast förrättningsstället boende, ansett sig förhindrade att motionen understödja; hvarföre ock Utskotten hemställa, att densamma må förfalla. 10 §. Af Herman öbom frun Norrbottens Län: att från många landsorter, i synnerhet der, hvarest stora skifteslag finnas, klagan ofta försports deröfver, att påbörjadt laga skifte räckt långa tider, till och med öfver 20 är, innan det blifvit fullbordadt, hvilken tidsutdrägt efter motionärens förmenande hade sin grund deruti, att en eller annan delegare, som ansett sig antingen få sämre skifte, än han förut innehall, eller blifva ålagd utflyttning eller ock af annan orsak, emot skiftesförrättaren anställde rättegång dels med påstående om ogillande af arfvodesräkningar, dels för det landtmätaren ej begagnat gode män vid refning af egor och liniers uppgående, dels ock af andra anledningar, såsom att landtmätaren under förrättningen gått öfver egor utan att hafva varit dertill nödsakad; hvilket allt syftat derhän, att göra skiftesmannen jäfvig att förrättningen vidare fortsätta och afsluta. I ändamål att förekomme dylika, till stor skada och förlust för jordbrukaren ledande missbruk, har motionären föreslagit, att någon ändring uti nu gällande stadgande om jäf emot landtmätare måtte vidtagas.
Det var denna lära, som först öppnade ögonen på dem, hvilka i nyare tider arbetat att utforska menniskonaturen. Denna lära kan icke förstöra sitt eget verk. Hvad som förnedrar, icke upphöjer, hvad som försämrar, icke förbättrar menniskan, kan ej vara Christi lära. Men det blifver en menniskonaturens förnedring, det leder till menniskans försämring, om ej läronormens text så fattas och förstås, som dess höga syftning fordrar. Dess uttryck kunna ej vara andra, än de för tiden gängse menniskobegreppens; men uttryckens anda skall uppfattas, och den kan icke vara funnen, så länge den icke visar sig sitt höga upphof värdig. Det är icke jag, som detta säger. Jag upprepar endast den gamla, för renlärig ofelbart erkända exegetiska regeln: avd-Qwnonad-tög dictum QtonQtmhg est intelligendum *). Men Gud värdigt kan det icke vara, som är menniskan ovärdigt. En frälsningslära, sorn förnedrar begge, kan omöjligen öfverensstämma med sanna meningen af Jesu lära. Framställer man deruti Guds heliga vrede och hämd lik mensklig vrede och hämd, eller gör syndaförlåtelsen endast till ett blidkande af vreden och ett efterskänkande af straffet eller skulden; för ingen del predikar man då Jesu lära, om än man idkeligen åberopar ord och talesätt, som förekomma i hans lärjungars skrifter. Erbjuder man försoningens medel endast uti ett mystiskt tillegnande af tillfyllestgörelsen genom en tro, som icke står i allas makt att förvärfva, men som kan skänkas äfven utan den troendes medverkan; då utrotar man ur gudaläran den moraliska halt, hvarigenom hon skulle förhöja menniskans värde, och lemnar i stället menniskan till rof åt denna tro på ett blindt öde, hvilken innefattas i det så kallade ovilkorliga nådevalet, af vår kyrka uttryckligen och allvarligen förkastadt. Likväl kan det ju icke förnekas, att dylika lärosatser predikas i vår lutherska församling, ofta med träget åberopande af evangelisters och apostlars ord.