Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majtls omvårdnad för fabrikernes och näringarnes förkofran, har Stats-Utskottet ingått i en afhandling, som synes mig motarbeta de principer, hvilka grundlagt Svenska fabrikernes uppkomst, befästat deras tillvall och framkallat dem till den ståndpunkt, på hvilken de nu befinna sig. Den Statsoeconomiska grundsats» som Stats-Utskottet uttalat, tror jag, Siats-Utskottets Utlåtande N.o ng3. 7 om don än må vara rigtigi ett Iand, der räntefoten är låg och fabrikerne redan hunnit en högre grad af utveckling, att de kunna täfla med sina varor på verldsmarknaden, dock ingalunda kan tillämpas på Sverige i närvarande tid, då just ett motsatt förhållande eger rum. Fordna och senare tiders erfarenhet har också besannat, att fabriksnäringarne i Sverige baft löga framgång, då de varit lemnade utan låneunderstöd, men stigit i den mon, som dylika till låg ränta kunnat från Staten erhållas. — Men, för att fullkomligen utreda detta ämne och derutaf draga några tillförlitlige’slutsatser samt för att kunna bedöma så väl Manufactur-Discontens ställning, som dess inverkan å fabrikerne, har jag ansett mig böra framlägga följande statistiska uppgifter, på hvilka jag äfven grundar min reservation. Af ofliciela handlingar inhemtas, att, ehuru de första privilegier, sorn för fabriker utfärdades i Sverige, voro daterade den i4 Januarii 1649, dessa likväl icke på ett hundradetal af år hunno till någon betydenhet, utan förföllo slutligen helt och hållet, i brist af omvårdnad och lånebiträden. Först genom Manufactur-Contorets inrättande år 1739, kommo de i verksamhet, utan att derföre hinna till någon betydlig utveckling förr än. efter 1756, då Ständerne beviljade ett lån af Banken på 131,666 R:dr 3a sk. mot 3 procents årlig ränta åt då varande Manufacturfonden, derifrån utlåningar sedermera skedde till fabrikanter mot säkerhet och godkände handlandes reverser.
(nar lian icke var i fält) i folkförsamlingen, i råds-, embetseller domstolslokalen eller ute på allmänna platser, dar statsnyheter kunde uppfångas och statsangelägenheter kunde diskuteras med andra man; i sitt hem var han blott - om nätterna och vid måltiderna, hvilka oftast torde varit samkväm med inbjudna gäster, hvarvid husets kvinnor icke tilllatos vara närvarande. Tidens litteratur bar också öfverallt vittnesbörd om ett uteslutande intresse för staten och den högre kulturen och om likgiltighet för allt, son1 angick familjelifvet. Typisk i sådant afseende är det peloponesiska krigets historieskrifvare Thukydides. Betecknande för hans uppfattning af kvinnan ä r ett yttrande, som han låter Perikles falla i ett tal inför athenarne: wden största ara för en kviniiaw, säger han, war a t t blifva så litet som möjligt omtalad vare sig för godt eller ondt B. Det perikleiska tidelivarf vets athenare, så- dan han tiiinligen tydlig står för oss i tidens litteratur, har också trots den bildning, den kraft och det fosterlandssinne, som utmärka honom, nhgot h k d t och ~iiii&amp;~nslöst, som bland anna.t visar sig i ett kallt förakt för andra nationers rättigheter och intressen. Hvad ofvan sagts om de atlienska kvinnornas stallning galler blott on1 borgarinnorna. Meii det fanns i Atlien också en annan ganska talrik Idass af fria ' kvinnor, Iivilka utgjordes af dem, som voro .af utländsk börd, ocli af de frigifna slafvinnorna. Dessa kunde icke ingå äktenskap med en athensk borgare, nien de voro just clärföre fria från de barid och iiiskränkningar, soin borgarinnorna voro underkastade. Tack vare denna större frihet kunde de förvarfva en ledighet och en beliagfiillliet i unig#ngssättet, som de i isolering lefvande borgarinnorna icke lätt voro i tillfälle a t t uppnå; de fingo höra och se mycket mera af världen an de sistnämnda, ja, många bland dem tillägnade sig äfven en högre bildning, son1 stod i jämnhöjd ined de mest bildade inannem.
Skri/velse, IV.o ?3o. för måtte från 700 r:dr förhöjas till 1,500 r:dr, eller lika belopp, som för navigationsskolorne i Malmö och Calmar blifvit anvisadt; och hafva Rikets Ständer, i betraktande af den betydliga och årligen tilltagande sjöfart, äfven på aflägsna re utrikes orter, hvilken icke allenast från Hernösand och Sundsvall, utan och från de nordligare hamnarne bedrifves, samt med fästadt hufvudsakligt afseende derå, att, på hela den ansenliga kuststräckan från Gelle till Haparanda, någon annan undervisnings-anstalt för de till sjömannayrket börande vetenskaper icke finnes att tillgå, än omförmälda i Hernösand befintliga lägre navigatians-skola, hvilket förhåfande tillräckligt ådagalägger behofvet af denna skolas utvidgande, funnit sig böra bifalla, att, på sätt i E. K. M:s nådiga proposition blifvit äskadt, det nuvarande årliga statsanslaget för Hernösands navigatians-skola må ökas med 800 r:dr.
I afseende på punkten N:o 7, angående kopparräntan och deröfver afgifne serskilda utlåtande Litt. A. samt punkten 11, rörande mantals-penningarne, har Utskottet emottagit återremiss från Bonde-ståndet; men som sistnämnde Lvänne punkter och utlåtande blifvit bifallne af Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Borgare-stånden och följakteligen de summor, hvartill omförmälde 2:ne inkomsttitlar böra i riks-staten upptagas, äro, jemlikt åberopade § af riksdags-ordningen, redan af Rikets nu församlade Ständer, fastställda, anser ULskottet sig icke kunna samma frågor till ytterligare behandling upptaga. Stockholm den 27 Mars 1848. M 113 Alik, till Exp. Unk. den 28 Mars, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående optionsrätt ■vid utarrendering af militieboställen. (1. A. Uti ett hos Bonde-ståndet afgifvet och till Stats-ulskoltet remitteradt memorial har riksdagsfuilmägtigen Pehr JSilsson från Christianstads län anfort, att, oansedt man i allmänhet ansett det vara med billighet förenligt, att, då fråga uppslode om förnyad utarrendering af publike hemman, förre arrendatorn erhölle optionsrätt att, emot erläggande af de erbjudna högsta arrendevillkoren, bibehålla hemmanet eller lägenheten. hade lik väl en sådan rättighet blifvit tillerkänd hvarken dem, som, enligt 1799 års författning Sålt arrendera till staten indragne boställshemman, eller dem, hvilka, efter Kongl, reglementet af den 19 Juli 1832, på arrende innehade de under hoställs-direktionernes vård ställde militiehemman och boställen; i följd 6 Stats-Utskotlets Utlulande, N:o 114. hvaraf motionären föreslagit, att optionsrätt vid ularreudering af sistnämnde boställen mätte förre arrendatorn tillerkännas.
Febr. 225, 441 > 4^o, 4^9- —- om deras rättighet att få förrätta så kallade DykeriAuctioner, Jan. II. 153. Maji II. i3o, 544- •— om rättighet för dem alt utfärda Rese-. Pass för i Orten väl kände personer, som äro i Städernas granskap på Landet boende; se Pass. — om MagistratsPersoners förordnande till uppmätning och stämpling af Bränvinsredskap; se Bränvins-pannor. Maka, om stadgande huruvida förrymd Maka, som sedermera återkommer, må vara berättigad att ingå nytt gifte, Jan. II. 149, Febr. 3oi, 429- Mars I. i35, 142, i5o« April I. 148, 261, 393, 427- 153 Malmborg, Abraham af, Lagman och Häradshöfding, introducerad, Dec. 323. — dess yttranden, Maji II. 18. Malmerfelt, Gustaf, yttranden, Dec. 543. Mars II. ip5. Malmö Discont; se Disconter. Malmö Stad, rörande Hamnbyggnaden uti; se Hamnbyggnad. — angående Gassern-byggnaden i, Febr. 519, 607. Mannerheim, Friherre Lars August, yttranden, Noy. 5o. Dec. 335. Mars I. Mars I. 420. April II. 213. ManufacturDisconten, om utvidgande af dess fond, Jan. I. 127; se vidare Banken. — om dess creditiv å Banken må kunna af Riksens Ständers Revisorer indragas, Julii 5, 78, 328,'354. Exp. 372. — om lånerättigbet för SkeppsByggerier och SkeppsVarfs-ägare uppå oförsålde Skepp uti; se SkeppsByggerier. ManufacturSmidet i Eskilstuna, om vidtagande af anstalter till förmån för, Dec. 582.
Då Ledamöterne af BancoUtskottet år i8l2 samt BancoFullmägtige afgifvit ett sådant yttrande om Bankens tillstånd, är icke att förmoda, det de nuvarande kunna afgifva ett stridande, som gåfve de förra fullkomlig dementi. Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag vill endast hafva den äran ännu en gång parning na, att det icke är fråga om ett understöd åt Götha Canal, eller om understöd för detta arbetes fortsättning; men om hvad sorn är nödigt att göra för den nuvarande penningeställningen, och för att upprätthålla Allmänna Crediten. Sedan Götha Canal-Disconts rörelse blifvit till dess nuvarande omfattning utvidgad, kan allt det, som kan rubba dess credit, ej annat än blifva vådligt för det Allmänna, och Canal-Discontens credit måste derföre understödjas. Jag vet att man klandrat de anföranden jag en gång förut under detta Riksmöte haft den äran att göra, om Den n Maj. 975 olägenheterna utaf att oförsigtigt Öka penninge-stocken. Jag kan ej heller någonsin blifva Utaf den tankan, att Sedelmyntets ökning, utan nödig säkerhet, är en förmån. Men det oaktadt kan jag icke heller någonsin tillstyrka, att det RörelseCapital, som en gång är ute, skall våldsamt indragas, då klagan om penningebrist är allmän; då enskildte, utan någon ny indragning, likväl hafva största Svårighet att fullgöra sina förbindelser, så vore det väl den största oför. sigtighet att ännu vidare pressera inbetalningarna, och genom ett nekadt biträde på en gång sätta i fråga håde Canal-Disconten? och den enskildta crediten. — Jag har visserligen hört omtalas åtskilliga planer att förbättra den allmänna penninge-stillningen. Jag är Också öfvertygad, att Riksens Ständer ej lära underlåta att göra hvad omständigheterna tillåta, och hvad de kunna fordra. Men under det dessa förslag uppgöras, och innan de kunna sättas i Verket, framskrider tiden, och hvad nu i fiuancielt afseende beslutas, kan föga förr än nästa år hafva nå. gon verkan. Emedlertid fortfar den nuvarande Bevillningen.
Detta tror jag vara ett misstag och kan ingalunda erkänna, att 2:dra punkten är overkställbar, i fall denna afslås. Gr. Gyldenstolpe: Väl har den siste talaren rätt deri, att beslutet öfver 2:dra punkten, i det af honom förutsatta fall, icke blefve overkställbar!; men det blefve så mycket mer orättvist. Hr Hjärne: Jag ber om förlåtelse, att jag än en gång upptar tiden; men min anmärkn. tror jag icke kommer att förorsaka något svar. Då Utsk. sagt, att det i allo vid blifvit sitt förra förslag i 5:te punkten, endast med uteslutande derifrån af mora. under lit. <2, hade jag trott, att någon förändring uti det öfriga icke förefunnits; men jag ser likväl, att i slutet af mom. under lit. cl i första betänk, heter det: ”För de räntor, som äro Kronan behållna, erlägges hvarfen ofvannämnde forsellön eller sistberörde ersättning.” Då riu samma mom. i det sednare betänk, (det under lit. c) Den 35 Jaauari f. m. i4i endast lyder: ”för de räntor, sora äro Kronan behållna, erlägges icke någon forsellön,” tror jag, att det är angeiäget att bifalla första betänk, i denna del. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om It. o. Ad. behagade bifalla 5:te punkten mom:n litt. a, b och c. Ropades ja och nej. Hr Hjärne begärde votering. Hr von Hartmansdorff: Dd Hr Hjärnes begäran om votering förmodligen åsyftar bifall till Utsk:s förslag, får jag anhålla, att contrapropos:n må innefatta afslag till mom:n a, b, c. Upplästes till justering och godkändes följande votertspropos:n: Den, som bifaller 5:te punkten, mom:n lit. a, b och c, af StatsUtsk:s utlåt. N:o 3g3 i anledn. af gjorda anmärkn:r vid Utsk:s betänk.
Ranko, eller 100,000 R:dr R:mt, med vilkor, alt, om det framdeles skulle visa sig, att berörda summa icke blefve tillräcklig till byggnads-företagets utförande, universitetet då borde af egna tillgångar vidkännas de utgifter, sorn derutöfver kunde erfordras. lifter hvad upplyst blifvit, är denna byggnad, som på Akademiens särskilda bekostnad utvidgats til! inrymmande äfven al den fy siska läi o-anstallen, nu mera fullbordad. De eiforderliga kostnaderna lör de särskilda laborationsrummens, äfvensom för det gemensamma föreläsuingsrummets och ugrisrummels aplerandc till deras ändamål och förseende med fasta, på olika säll konstruerade ugnar, kapeller, pannor, bänkar, hyllor, skåp, laborutionsbord m. tn. dylikt, hafva blifvit beräknade att uppgå lill 9,000 R:dr för det allmänna kemiska laboratoriet, tillika med de för alla gemensamma undervis iiingsrummeu, lill 5,000 R:dr för del fysiologiskt kemiska laboratoriet och till 1,500 R:dr lör det mineralogiska laboratoriet, eller tillhopa 13,500 R:dr. Utgifterna för anskaffandet af de erforderliga instrumentalierna, såsom vågar, platina-kärl, luftpumpar, gasometrar m. fl. dyrbarare instrumenler, äfvensom af porslinsoch glaskärl och andra förnödenheter, som från utrikes orter måste anskaffas, deruti äfven inbegripna nödiga instrumenter för experimcnlaia föreläsningar, äro, i förhållande till medeltalet af laboranter i do särskilda laboratorierna, beräknade lill 27,075 R:dr, men, efter aldrag af 11,250 R:dr, hvilka för delta ändamål blifvit af Akademiens egna medel upplagda, utgör den behöfliga anslags-lyllnaden 15,825 R:dr.
Utskottet har förehaft detta ärende, och funnit det af Comiterade uppgjorda förslag, emot hvilket, å de tillämnade interessenternes sida, någon anmärkning ej eller blifvit framställd, uppställdt på rigtiga och i Comiterades underdåniga Betänkande fullständigt motiverade grunder; men som vederbörande, hvilkas fördel med låne-inrättningen varit åsyftad, ej funnits nog enhälligt benägna, att på de föreslagna vilkoren för fondens bildande ingå, och Utskottet ej är i tillfälle att föreslå något annat sätt för ändamålets vinnande; så får Utskottet vördsamt hemställa, att frågan om bildandet af en låne-inrättning, till Onderstöd för Bergsmanshandteringen i Riket, för närvarande icke må till någon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständer? närmare pröfning vördsamt öfverlemnas. Besvärsoch Oeconomie-Utshotlets Utlåtande N:o 83. Ankom till Exp.-Utsk. d. i3 Junii. Utlåtande, i ättledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 41, angående väckt motion om åtskilliga förändringar i Jude-Reglementet. Det af Utskottet under den 17 sistl. April i berörde ämne afgifne Betänkande har, med anledning af anmärkningar, som Herrar von HartmansdorffGrefve Cronhjelm , von Troil m..11. deremot framställt, blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Utskottet återremitteradt. Utskottet, som tagit i öfvervägande hvad under discussionen i detta mål hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit anfördt, liar funnit de gjorda anmärkningarne redan vara under samma discussion så fullständigt vederlagda, att Utskottet icke har något att dervid tillägga; och då, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, Högvördige Preste-Ståndet den 7, Yälloll. Borgare-Ståndet den 2 samt Hedervärda Bonde-Ståndet den 6 sistl.
Ridderskapets och Adelns Ledamöter skulle betagas sin medfödda representationsrätt, genom det stadgande, att representationen på Riddarhuset genom Fullmagt skulle upphäfvas. Det är underligt, att i den stund man föreslår en allmän förändring af Sveriges representationssätt, på den grund, att åtskillige medlemmar af det Svenska Samhället förut icke äro representerade, ledes man till förslag, i följe hvaraf en representationsrätt, som af andra redan äges, skulle dem afhändas. Denna rätt är numera visserligen den enda af värde, som odelad njutes af Ridderskapets och Adelns alla Ledamöter. Skall den ock afhändas, så anhåller jag, att RiddarhusUtskottet, när det sådant tillstyrker, måtte åläggas, alt föreslå ett medel, hvarigenom ersättning kunde vinnas för familjernes yngre ättemän för denna förlorade rätt, hvarföre jag föreslår, att sedan de ej mera äga någon fördel af sitt tillfödda Adelskap, det må stå dem fritt, att detsamma frånträda, och utan hinder af sin födsel få inträda i de andra Stånden, och der kunna, på samma grunder som deras medlemmar, få åtnjuta rättigheten, att deltaga i Statens representation. Öppnas ej en sådan utväg, anser jag förslaget lika obilligt och orättvist, som jag i öfrigt anser detsamma oklokt och stridande mot Ståndets privilegier, samt genom gammal häfd stadgade organisation. Grefve Posse: Jag får den äran tillkännagifva, att, innan Utskottet företagit detaillerne af ett nytt representationssätt till prof - I Den 18 Juni f. m. ning, Utskottet ansett sig först höra till Ridderskapet och Adeln afgifva ett förslag till grunderne för en förändrad representation. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Ordföranden i RiddarhusUtskottet nu anmält, att det af Friherre Boije omnämnde Betänkande i denna veckan från RiddarhusUtskollet inkommer, torde någon erinran derom icke vara af nöden; hvarjemte Hans Excellence hemställde, att Hei’r Silfverstolpes Motion måtte lill RiddarhusUtskottet remitteras. Friherre Boije:
Åtminstone synes mig att man borde från sin synbara förmögenhet få afdrag» de skulder, hvilka äro vederbörligen intecknade och om hvilkas verklighet någon tvifvel således icke kan ä^a ruin. Af alia desJ sa förenade anledningar iåj jag för min del anhålla om proposition till antagande af Herr. von Törnes Bevillnings-grunder* Grefve Kallinej, Pehr, hemställde, om icke, enär det syntes redan vara tillräckligt ta-, ladt i ämnet, Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa Proposition. Då några härvid yrkade på Proposition, tillkädnagaf Herr Grefven och Lar.dtMarskalken, det flere Ledamöter, hvilka anmält sig att tala, dertill ännu icke haft tillfälle, samt uppropade : Friherre Fock, Berndt Wilhelm^ sorn uppläste följande: Vid fråga afsa grannlaga beskaffenhet, som en förändring uti ett Bevillnln s .ysteme, vågar jag , med den kännedom och erf. renhet 5 år lemna! mig, yttra mina tankar. Efrer 1S12 och 18 15 års Bevillnings-principe, har erfarenheten visat, att den af Riksens Höglotlige Ständer samma år nödig befundna Summa icke all.nasr utgått, utan äfven klanderlöst, af hvarje Skattskyldig blifvit erlagd. Deremot blir det, efter min öfvertygelse , overkställbar! att tax ra osynlig förmögenhet, och följden blefve säkerligen den, 4oo Den 24 Martii, f. m. att den anslagna BevillningsSumman ickeutgeck och bit Statsverket saknade påräknade tillgångar, hvaraf Riksens Ständers å nyo sammankallande skulle blifva en följd. Dessutom medföra täta ombyten af Författningar för verkställande Audoriteter och Tjenstemän osäkerhet och deraf följande möjliga misstag vid tillämpningen. Jag vågar således för min del anhala hos Herr Grefven och Landt - Marskalken om Proposition, att Utskottets Be. tänkande till hela sin vidd förblifver oförändradt.
Hr von Troil har här för oss repeterat en gammal känd sats sedan salig Dumboms tid, att ju mera man 360 Den 12 April e. m. lånar, desto mera man sätter sig i skuld; men jag skulle tro, att i afseende på Banken måste denna sats så omvändas, att man säger: ju mera man är i tillfälle alt emot säkerhet låna ut, desto mera får man att fordra. Jag vill dermed icke säga, att Banken borde illimileradt utsträcka sin utlåning så länge han kan erhålla säkerhet derför, emedan det skulle kunna gå lill många hundra millioner, till mycket mera än 400 millioner, såsom en värd talare uppgifvit, emedan delta är egendomarnes beskattningsvärde och icke deras verkliga värde i Sverige. Men Banken har ett annat ändamål, nemi. att upprätthålla realisationen, alt kunna invexla sina sedlar, och derföre måste den begränsa sin utlåning och söka utvägar att förstärka sin silfverfond. Jag anser mig derföre för närvar, böra inskränka mig till hvad BancoUtsk. här föreslagit och kan icke biträda Hr Rosenblads förslag till utbyte af denna §. Jag anser det vara temligen likgilltigt, om under den korta tid, som förmodligen kommer att förflyta lill nästa riksdag, en half million eller några hundra tusen r:dr mera eller mindre komma att i denna väg utlånas; men jag anser det vigtig!, att, innan det visar sig hvad Bankens behållningar kunna tåla, man icke beviljar för mycket i sådana directa lån, hvarför man icke äger realisabla effecter, såsom fallet är i fråga om lån på jern och ädla metaller, hvarom vi i förmiddags beslutade, och der det varit skäl att tillstädja en större utvidgning. 1 afseende på den uppställda fördelningen af dessa 9 millioner, så synes det mig, att åt Bancoslyrelsen bort öfverlemnas att efter sig företeende omständigheter göra denna fördelning emellan hufvudbanken och filialcontoren. Det linnes väl ingen privat person i verlden, som har cassör på flera orter, som på förhand reglerar summorna dem emellan.
Genom de nitiska och ädla män, som stå i spetsen för närvar, sparbanks-inrättning, hvilken i proportion till folkmängden är den största i Sverige, ly 400;000 rtdrs utlåningsfond i Götheborg är i nämnda hänseende mera än 700,000 r.'dr i Stockholm, — genom desse mäns, säger jag, nit och omsorg, har det varit möjligt för sparbanken att antaga en lånerörelse , som utan desse mäns omtanke icke varit möjlig, och som ingen annan nuvar. hvarken publik eller enskild låneinrättning kan utöfva, och hvilken lånerörelse länder till förmån, så väl för dem som begagna densamma , som för sparbanken sjelf; ty större delen af de lån, som utgå från Götheborgs sparbank, lemnäs på kortare tid mot säkerhet uti varor, hvartill fordras, att de män, som stå i spetsen för inrättntn, sjelfve känna varornas beskaffenhet och med sin uppmärksamhet i öfrigt följa förhållandena, på det inrättntn må vara tryggad mot förluster. Nyttan af dessa lån för rörelsen i orten inses deraf, att ingen privat person äger den fond, som erfordras för att kunna bispringa med sådana län , och att de icke kunna erhållas i andra publika verk, emedan sådan lånerörelse icke är dem tillåten. För dem som behöfva lån på 3 ä 4 månader, är det. således i hög grad förmånligt att äga sparbanken att tillgå, der de kunna erhålla lån på sina varor. De gifva med nöje fi proc. derför. Hvarföre skall man då förhindra sådant, som leder till förmån för så väl den enskilde som för den fromma stiftelsen? Dessa disconteringar på kortare terminer innefatta ett så eget förhållande, att de icke kunna jemföras med andra låneoperationer ; ty i allmänhet kunna sparbankerne icke erhålla 6 proc., utan att medgifva bevilln.afdrag. För Götheborgs sparbank är sådant möjligt, i följd af det uppgifna förhållandet, att utlåningen kan ske på kortare lider mot säkerhet i varor; ty under sådana omständigheter räknar låntagaren för en baatell den bevilln.afgilt af -fldels proc., som honom borde gtillomma.
Jag fann inig alltså föranlåten att fullfölja hvad sålunda anmärkt blifvit, och, jemte skrifvelse härom af den 12 Februari 1844, öfverlemna handlingarne i delta mål till advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt, för att inför Kongl. Hofrätten emot Hr polismästaren Bergman anställa och utföra den talan, lag och sakens beskaffenhet påkallade, dervid tillfälle borde beredas Döling, att blifva hörd och anmäla det ersättningspåstående, hvartill han kunde finna sig befogad. Sedan advokatfiskals-embetet, till följd häraf, inför Kongl. Hofrätten anställt sin talan emot Hr polismästaren Bergman och dervid, på ofvan antydda grunder, yrkat, att Hr polismästaren, för Öfverslåthåliare-embelets omförmälda lagstridiga förordnanden, måtte, med stöd af 9 kap. 5 § Utsökningsbalken jemförd med 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, dömas att böta trehundra daler silfvermynt med etthundra riksdaler banko, äfvensom förpliglas att icke allenast godtgöra Döling för det lidande, honom, pä sätt berördt är, tillskyndats, ulan ock, jemlikt stadgandet i Kongl, brefvet den 11 December 1766, ersätla Kongl. Maj:t och kronan kostnaden för Dölings underhåll i häktet den tid han, såsom nämndt är, derstädes förvarats, har ej mindre Hr polismästaren Bergman med ytterligare förklaring inkommit, än äfven Döling ägt tillfälle att ersättningsanspråk anmäla; hvarefter Kongl. Hofrätten, genom utslag den 11 Juli 1845, sig yttrat, att som upplyst och medgifvet vore, alt sedan förre kryddkramhandlanden Levander hos Öfverståthållare-embelet för polisärenden anmält, alt förre handlanden Döling den 22 December 1842 fått af Levander emottaga en skuldsedel å 1232 R:dr 35 sk. 7 rst.