Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd har Lag-Utskottet äfven fått emottaga ett af Riksdagsfullmägtigen ifrån Wester-Norrlands Län Nils Strindlund afgifvet anförande, deri förmäles, att man ofta och med skäl hörde klagas öfver våra nuvarande Utsöknings-lagars beskaffenhet, tryckande, dels för fordringsegaren, genom försvårande former, och dels för gäldenären, genom besvärande öfverflöds-åtgärder; hvarföre Motionairen, i stället att föreslå något förökande af den mängd partiela lagförändringar, som i detta ämne blifvit gjorda, trodde sig böra fästa uppmärksamheten derpå, att vi redan hafva en utarbetadExecutions-stadga, hvilken, inom ett ringa antal sidor, innefattade så väl hvad af förra författningar funnits böra bibehållas, som äfven hvad senare tiders erfarenhet och utvecklade förhållanden anvisat såsom föremål för nya stadganden, nemligen Lag-Comitéens förslag till Utsöknings-Balk, hvilket Motionairen hemställde måtte, efter föregången granskning, antagas, i händelse det funnes antagligt, eller, i motsatt fall, öfverlemnas åt glömskan; tilläggande Motionairen, att han för sin del funné detta förslag innehålla så väl många nyttiga föreskrifter, hvilka nu saknades, som äfven det goda, vår gamla Utsöknings-Balk haft att erbjuda. 4 Lagutskott et s Betänkande, N:o 44.
3:o af den 25 Februari 1860, angående återbäring af orätt debiterad rotefrihetsafgift för hemmanet Fahlskog M 2, Gästgifvaregården (38.) 1860 den 23 Mars i underdånighet föredragen; hvarvid Kongl. Majit, lika med Rikets Ständer, fann skäligt medgifva, att den ifrågavarande af hemmanet Fahlskog M 2, Gästgifvaregården utgjorda rotefrihets-afgiften må med det belopp, hvartill den efter behörig granskning *:) Dessa uppgifterinföras här i den ordning de till Justitie-ombudsmans-expeditionen inkommit; utvisande de vid slutet af hvarje rubrik utsatta siffertal skrifVelsens nummer i 10 samlingen af bihanget till Rikets Ständers protokoll. visar sig hafva uppgått, till vederbörande återställas: hvarom så väl Statskontoret som Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Elfsborgs län förständigades. 4:o af den 17 Mars 1860, angående afsöndring af jord från Regementspastors-bostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare-corpsers mötesplats å Frösön. (44.) 1860 den 3 April i underdånighet föredragen: och hvad Kongl. Majit och Rikets Ständer beslutit, angående ifrågavarande jordafsöndring från bostället Westerhus, blef vederbörande meddeladt, till iakttagande så snart laga hinder mot verkställigheten ej vidare förekommer. Det blifvande vederlaget till Löningsfonden skulle, på sätt Rikets Ständer ansett lämpligt, med ett bestämdt belopp af Femtiotvå Riksdaler 50 öre årligen erläggas samt utgå från anslaget till indelta Arméens vapenöfningar. 5:o af den 12 Maj 1860, i anledning af motion om förändring i uppbördssättet af indelta räntor, anslagna till militära tjenstemän. (62.) 1860 den 29 Maj i underdånighet föredragen, och remitterad till Krigsoch Kammar-kollegierna, med befallning att inkomma med underdånigt utlåtande öfver denna Rikets Ständers framställning.
H o n tog det nu, när solen sjönk och rummet blef skummare, och vid det sista af dagern från fönstret läste hon om det. När hon tog i de tunna papperen, var det likt en smekning, och medan hennes blick sökte orden därpå, höll hon dem i sina händer, såsom man håller i dens hand, som man har kär. Så läste hon. » Hur söt var du icke i går, Agneta, där du satt bredvid mig, så vek, så lugn. Jag fruktar, att jag tråkade ut dig först m e d mitt myckna tal o m mig själf, men medan jag talade, tyckte jag mig dock känna smekningen af din vänlighet och af din förståelse emot mig; du lät mig lägga ord till ord, och din blick hvilade allvarlig, undrande, så g o d dock, i min. Det gjorde mig godt; jag var sjuk — hvar? A h, sjukare än du kan förstå, lilla barn, sjuk i själen, sjuk i hjärtat, sliten ut — inte vet du hvad det vill säga. » Hur lycklig måste icke den vara, som ännu ej gifvit sig själf, sin själ, sina tankar till en hvar, öfverallt, i hopp att få igen någonting, slösande där intet gafs tillbaka och fattigare sedan, dubbelt fattig med besvikenhets bitterhet i hjärtat. ' Förstår du hvad det är att icke kunna finna lycka i lifvet annat än i gåfvan af sin kärlek, och att alltid, alltid söka l y c k a n? Jag älskar hundrade och jag vill älska dem alla, enhvär för sig, förblifva dem alla trogen. Är det möjligt, är det omöjligt? Agneta, barn lilla, förlåter du mig att jag skrifver detta? Medvetandet om din vänskap ligger som en sval, hvit hand — din svala, hvita hand — på min värkande panna. Jag skulle vilja älska en, en enda, dig — och jag tviflar. Jag kunde blifva lycklig. men så djupt olycklig ock. Och jag är rädd. Jag är aldrig densamme, jag är olika i dag och i morgon, hur skall jag våga tro på en enda kärlek? När jag var yngre trodde jag — men jag bedrog mig, alltför ofta. Agneta, lilla barn, det är orätt att jag skrifver så till dig. Jag ber dig själf, att du skall lägga undan mitt bref och glömma det — och mig.
Fimafeng, en af Ögers tjänare. Då Loke hörde, att Fimafeng var en pålitlig och duglig tjänare, slog han ihjäl honom. Fimbultul (Fimbulþulr), binamn till Mimer. Fimbultyr anses vara ett binamn till Oden. Fimbulvinter. Finn, Finnalf, Finnkonung, binamn till Ivalde. 35. Fjölner, binamn till Oden. Fjölsvinn (Fjölsviðr), binamn till Oden. Fjörgyn, binamn till Frigg. Fjörgynn, vanagud, Friggs fader. Fjörsvartner, binamn till Natts häst Rimfaxe. Fold, binamn till Frigg. 22. Folkvang, Fröjas område i Asgard. 33, 54, 169. Fornjot (Fornjótr), jätte, dödad af Tor. Stormen och den härjande elden framställas som hans söner. När man i kristen tid antog, att Oden egentligen varit en människa, en konung, som i spetsen för en skara trojaner invandrat till Norden, antog man i sammanhang härmed, att jättarne varit en menniskostam, som före trojanernas ankomst hit befolkat Norden och haft en konungaätt, »den fornjoterska», som börjat med Fornjot och slutat med Gylfe. »Den fornjoterska konungaätten» spökade i våra historiska skolböcker ända intill Erik Gustaf Geijers tid. Den på Island hopsatta Ynglingasaga, som börjar med Oden som invandrarehöfding och fortsätter med Njord, Fröj, Fröja och Ivalde-Svegder, som sveafurstar, borde äfven förvisas därifrån. Franangers fors (Fránangrs foss), vattnet, hvari Loke i laxskepnad fångades af gudarne. 173. Freke, 1) den ene af Odens ulfhundar, kallas äfven Gifr; den andre är Gere. 2) Ulfbenämning i allmänhet. 23, 33, 126, 128, 169. Frid (Fríd), en dis i Fröjas omgifning.
» Så roligt! K o m m e r du ihåg, att du i går började berätta sagan o m snödrottningen för oss, men den var för lång o c h vi måste gå i säng. Berätta den nu! Bror o c h lilla syster sitta redan o c h vänta. Det är den roligaste stunden på hela dagen, då du berättar sagor för oss! » H o n har snart tagit af sig kappan o c h hatten o c h tar nu hans. lilla hand i sin. » K o m nu, » säger hon, o c h öfver hennes ansikte sprider sig ett skimmer af renhet o c h frid, » k o m nu, Kris, jag går m e d dig. » I r o m a n b i b l i o t e k e t begynner i dag, sedan afslutats, ny följetong, ginalberättelse: nu » Portvaktarsonenii en nutida svensk ori* » Sk&amp;ttep enningen » af Vilma Lindhé. H o n står framför spegeln. H v a d hon ser glad ut! H o n märker det själf. Det förefaller henne, s o m o m hon nu börjat ett nytt lif — hur tomt o c h enformigt hade det icke varit förut! H o n hade blott lefvat föratt vara sin man till behag, än varit barnjungfru, än hushållerska. Aldrig hade hon njutit af sin ungd o m o c h af den glädje lifvet har att bjuda. Tankfull betraktar hon det unga, vackra ansiktet i spegeln. H v a d hon längtar efter den stunden! Först h a d e. hon varit tveksam, men under middagen hade hennes man själf föreslagit, att de skulle gå dit, och sedan — ja, sedan hade h o n icke längre kunnat motstå frestelsen. O, hvilken oändlig lycka! M e n hvari består då egentligen denna lycka? Att spraka en stund förtroligt o c h att åka skridsko tillsammans — o c h sedan stödd vid sin mans arm inbjuda R o b att besöka dem. Ä r då detta något så stort? A c k, hvad h o n af hela sin själ längtar efter, det är blott en smula poesi i det ensliga, enformiga lifvet, en smula kärlek för det arma hjärtat — ett litet grand lycka!
Maj:t vidare, att från och med nästa statsrogleringsperiod, må å stat uppföras: dels hyresersättning' för Kronofogden i Westra härad af Jönköpings län, årligen 300: — och dels årlig löneförhöjning för Länsmannen i Särna socken och Idre kapellag af Stora Kopparbergs län, med 200: — Sedan, på sätt upplyst blifvit, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, till följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut, till Statskontoret aflemnat, för att Rikets Ständers Riksgälds-kontor tillgodokomma, en summa af 2,000 R:dr 18 öre, utgörande återstående beloppet af influtna medel för expro Transport Rdr 25,519 — 6 Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition N:o 76. Transport R:dr 25,519: — pri erad jord till Gefle—Dala jern vägsanläggning från Landshöfdingen i nämnde län på lön anslagne kungsgården Noret, föreslår Kongl. Majit, att, såsom ersättning åt bemälde Landshöfding, må, till utgående årligen från och med början af nästa statsregleringsperiod, å Sjette Hufvudtiteln varda uppfördt ett mot fem procent å berörda summa svarande belopp i jemnt tal med 100: — hvarförutan och sedan för anläggningen af Yestra jernvägsstambanan mark blifvit i behörig ordning exproprierad från Länsmannens i Oppunda härads vestra distrikt af Södermanlands län boställe, Sköldnäs i Vestra Wingåkers socken, — från det Länsmannen i Grimstens härad af VesterNerikes fögderi anslagna boställe, Ybby N:o 1 i Wiby socken, — och från det Häradsskrifvaren i berörda fögderi anslagna bostället, Ybby N:o 2 i samma socken, Kongl.
1786. — blomster, Fuslmägtig Friherre blinlco^vttrom, ^xal, bi^uicnanr. 1787. — von Riller, Lrrkarä gustin, Ryttmästare, R. S. O. 1/88- — kiilgncicrlrsclm, Fullmagtig Herr l^nc ielrölä, Larl ibreäric, Lonlre-Xmira!, R. S. 0. c I78t). — Riääsrlsterrs, ^.näcrs 6ustsk, Ryttmästare. 1794. —- von ?Inffston, Fullmäktig Herr Rcrlmeäcn, ^acc>8, Rytsmästare. — Munsterlstalm, Fullmagtiq Herr äVrrAin^ ^rveä, O wcestc, R. S. O. och Fr. Or6. ^our les Mer. Mil. 1798- — bruncrona, Oustaf ^clol^lr, Lxtr. Orä., Cantziist i ^ustikiL' Lx^celii. af Kenungeaö Crrrchii. g) LlcÄor. LleÄor. e) Led. ulr Oecanomie-Utsk. efter Herr V/iIIsdrsnö. ch Ltd. uti Lejvillnitigv-Uiff. ester Herr ttsltiinsrberz-. IZOS. Herr krsöenlijern», .^nslmaatig Friherre k^il!» jencrtn^r, VVUncl , Kammar, Jun re, iVI.istii. g) I802. -— 1-j.rseukam^f, F 4lmögtiq Herr 6/IIsn>»m , bcedric V/i!8s!n>, L ^i-ainv. 1829. — I)L>!lcr",rs, Fmunägiig Herr vvo knze!!röm, dric ^ Zxrersi-äie.
En stor del af Collegier - * Den 27 Maji. 345 lias befattning försvinner äfven derigenom, och om, på sätt Utskottet föreslagit, den Committé', som skall nedsättas, gör till sitt första hufvudsakliga syftemål, att redigera våra economiska, drätseloch handels-författningar, hvaraf en stor del äro antingen öfverflödiga, eller positivt skadliga för Rikets allmänna hushållning och näringar, blifva Collegiernas och flere nuvarande Embelsverks göromål så förminskade, att de af ett, i jemförelse med det nuvarande ganska inskränkt antal Embetsman kunna besörjas. Till befordrande af enkelhet och drift i ärendernas gång leder äfven att, på sätt Utskottet föreslagit, endast en person skulle ansvara för göromål, hvilka na collegialt af flere utarbetas; men jag är likväl af den tanka, att Collegialformen icke helt och hållet bör afskaffas. Jag tror, alt ändamålet vinnes, om en del Collegier, i följd af ofvannämnde förändringar indragas, såsom Commerceoch Bergscollegium, och deras återstående befattningar öfverflyttas dels på KammarCollegium, dels på enskilta Embetsman, om åtskilliga andra Embetsverk dels indrages, dels fingo en förändrad form, såsom KammarRätten, StatsContoiret, Magazins-Directionen och Tullstyrelsen, samt att slutligen ett eller högst tvenne RiksCollegier bibchölios, deruti Ministrar eller StatsRäd väl voro Presidenter eller Chefer, men deruti likväl äfven funnos röstägande Ledamöter, på det att i de fall, der möjligen någon afgörande rätt för dessa Collegier bordt bibehållas, pröfningen icke skulle på en enda person bero. — Emot den dubbla 346 Ben 27 Maji. befattning, som några StatsRådets Ledamöter således skulle erhålla, kunna flera vigtiga anmärkningar göras; men utom den minskning i antal af högre Embetsman, som härigenom uppkommer, tror jag att den närmare befattning med och kännedom af ärenderne, hvilka StatsRådets Ledamöter sålunda äro i tillfälle att taga, skulle medföra fördelar, som öfvervägde de olägenheter man befarar.
Jag liar haft tillfälle att någon gång deltaga t dessa be* kymmferfulla öfverläggningar t och hvar och en, som det haft, har skattat sig belåten få Utbyta möjligheten att deruti lyckas 'tills en generel reglering lät sig verkställa, möt ansvaret föt ii88 Statsadi Banko-Utskottens Betänkanden. ett obehörigt placerande af Statens medel i dessa Verk. Afven om desse sista händelser n ed vidare uppoffring kunnat undanrödjas, skulle mitt tillstyrkande icke uteblifvit: och ansvaret derföre skulle jag ganska lugn gått till mötes. Nu emedlertid hafva Disconterne fallit; mängden af fordringsägare, utan tid och fornsaga att genomskåda verkeliga förhållandet, bar åt dem anförtrott sina penningar, med fu'l tillförsigt, att högsta Magtens omsorger skulle lika kraftigt skydda deni mot farliga anläggningar, som mot uppenbart väld. Den ena Medborgaren har på god tro af den andra emottagit desse papper, lika med Eikets öfrige myrilreprensentativer, oftast utan att någon särskild beräkning af vinst dervid uppstått hos dem någondera. Med Assignationerne, som icke buro ränta, är detta i synnerhet aldeles påtagligt. På en gång skulle då allt detta lemnäs åt sitt öde, och erkännandet, att någon laglig förbindelse till det ondas mildrande icke agde rum, vare nog, för att sig dermed icke befatta; för min del kan jag ej instämma deruti; och jag vågar äfven tro, att man i allmänhet icke hyser denna tanka, ehuru man har delade meningar i fråga om sättet att dervid tillväga ga. Jag ' ock den första att ärkänna vigten af den yttersta varsamhet härvid. Fänge nog har Riket financeväsende i skakningar åtföljt de Öfrige elementerne af Stats-Maehinen. Må det altså äfven få gå i bredd vid den lyckligare beredelse till stadga och ordning, som på grundvalen af utvärtes säkerhet och invärtes trefnad Statsoch Banko Utskottens Betänkanden. 1185 må kunna uppfattas. Detta ändamål böra alla mindre angelägenheter vara underordnade. Men just för detta ändamåls skull, och i oskiljaktigt sammanhang dermed, intager
Med afseende sä wäl härci, som de flera utS Kongl. Majtts Nådiga Lroxolltion uptagna stäl, Har alltsä Lag-Utstottet sett sig söranlätet tilstyrka, at Köp icke mä bryta Legostämma; hwarjämte och som det ej eller kan förenas med billighet och den helgd ingängna afhandlingar böra aga, at Landtboes'eller Krrenäalors wilkorade rättigheter stola uphöra at wara gällande i den händelse, dä: ägaren blifwer huswill och tränger jord sin ä Landet eller huS i Staden sjelf nyttja; Utskottet hemställer, our icke nämnda §. mätte äfven L denna omständighet uphäswaS. Men dä Utskottet genom detta tilstyrkande icke kan anse sig hafva fyllt hela ändamalet med Kongl. Majtts Nädiga kropolition, som äsyftar en sadan rättelse uti nuwarande Stadgar, at en Krrsnäator eller Landtbo blir tryggad ivid Åtnjutandet af de fördelar, han sig betingat, hwarigenom hogen för arrcnäsns ingående liswas, jordbruket i allmänhet upmuntraS, idogheten ökes och en mera lätt utwäg winnes til näring för dem, som icke hafwa räd at genom köp skaffa sig egna Landtbruk; sä bör Utstottet närmare utlaka sig öfwer dega ämnen och bestämma sä wäl Jordägarens magt at pä ärrenäs »plata sin fastighet, som ock .^rrsnäatorsnL rättighet at begagna det derom ingängna LontraU.
Befrielse för fartyg, som endast omlasta varor, ämnade till utrikes ort, ifrån andra afgifter än ersättning till lotsen och lulltjenstemännen i likhet med hvad genom Kongl. Brefvet den 6 Sept. 1834 är medgifvet för fartyg, som för reparationer eller proviantering anlöpa Slilö.” I sammanhang härmed har Kongl. Commerce-Collegium jemväl hemställt, att i händelse Kongl. Maj:t i Nåder skulle finna godt att bevilja Slitö de sålunda föreslagne, utvidgade handelsförmoner, torde Konungens Befallningshafvande på Gottland erhålla Nådig befallning att, efter vederbörandes hörande, uppgöra förslag så väl lill föreskrifter om de villkor, hvarunder handel och handtverk må i Slilö utöfvas, som, till Taxa för locala afgifter derstädes, äfvensom lill Hamnordning och öfrige regiementariska stadganden, hvilka påkallas af den lifligare handelsrörelse, som der kan komma att idkas, oell till reglerande af denna handelsplats’s framlida förhållande till Wisby stad; hvarförutan med vederbörande jordegare bör beredas öfverenskommelse om villkoren för upplåtelse af den jord, som skulle komma att utgöra området af Slitö handelsplats, hvaröfver bör uppgöras ordentlig Charta, innehållande plan för gator och torg, samt utvisande den plats, som, till anstalter och byggnader för sjöfartens beqvämlighet erfordras. Vidare har Kongl. Maj:t den 3 Augusti näsllidne år anbefallt Kongl. Commerce-Collegium att öfver ifrågavarande ansökning infordra underdåniga yttranden från Handels-Societeterne i Stockholm och öfriga vid Östersjön belägna Stapelstäder, äfvensom i Götheborg.
Derföre att hittills ingen skada up kommit genom de nuv:de stadgandene, kan man väl icke säga, att de konstitutionella garantierna äro utan allt värde, eller att sådana stadganden, som för öfrigt öfverensstämma med Grundlagens anda, icke böra införas. Ty att det nya förslaget är en kon sequent - Deli 10 December f. m. 273 sequent utveckling af liela vårt konstitutionella system, det lärer man dock ej kunna neka. Hvad kan man tänka sig för sambaud eller gemensam verksamhet, emellan Regenten och StatsRådet, om detta sednare skall kunna lemnäs i okunnighet om en så vigtig sak, som ett förbund med en utländsk makt, hvilket kan göra af nöden ofantliga rustningar eller åstadkomma en total förändring af Regeringens politiska system? Jag fortfar i min anhållan om bifall till den 3:dje punkten af Konst.Utsk:ts Betänkande. Hr Fåhraeus: Jag ber att få förklara, det ingen kan vara % mera mån om de konstitutionela garantierna, än jag, men jag vill, att de åtgärder, som för detta ändamål föreslås, skola vara verkställbar». A't Konst.Utsk:ts ursprungliga förslag vid sista Riksdag efter återremiss undergick den förändring, som Gr. Lagerbjelke omförmält, var mig icke obekant, men förhållandet har ingalunda blifvit förämlradt derigenom, att orden »samtlige Ledamöter» ur förslaget utgått; ty frågan är här den : äro mål ang:de afhandlingar och förbund med främmande makter att hänföra till sådana ärenden af ringare vigt, att de kunna pröfvas och afgöras enl. 8 g R.F., i närvaro af endast 4 StatsRåds ledamöter? och derom kan väl ej någon tvekan upstå. Gr. Lagerbjelke har sjelf jemfört dessa mål med frågor om förlarande af krig och afslutande af fred och huru kan det då nekas, att de äro af dea största vigt och således måste hänföras under de mål, som omnämnas i det sednare mom. af sagde g, ^hvadan de böra blifva föremål för samtliga StatsRådets öfverläggning och behandling. Att sådant icke låter sig göra under alla förhållanden, tror jag mig redan hafva tillräckligt visat.
Bland hela denna dass af tillstyrkta anslag, linnas likväl de för hamnrensning vid Aibrechtssund och hamnen vid Höganäs, hvarom jag tror mig i dessa dagar hafva fått tillförlitliga upplysningar, till följe af hvilka jag skulle önska, att de af Utsk. i dessa afseenden tillstyrkta anslag måtte beviljas, dels emedan upprensningen af Aibrechtssund alser en åtgärd, som står i sammanhang med försvarsverket, och dels emedan, hvad hamnen vid Höganäs beträffar, den efter allt utseende och efter de upplysningar, hvilka jag nämnt mig hafva enskildt erhållit, tyckes vara ett verkligen storartadt och i allo af Svensk politik påkalladt föremål. Vid sådana casus är det riktigt, att allmänna medel användas. Att deremot använda mede! till upprensning af åar åt enskilda personer, alt inom landet bygga hamnar åt vissa städer och befordra små canaler, såsom de vid Forshaga och Dejefors, Almarestäk och Ericsund 111. fl., är, efter min förmening, ett misstag. Man bör väl besinna hvarifrån dessa medel äro tagna, ali de aro skattemedel, ämnade uteslutande dertill. Att fortgå på denna bana skulle således vara högst vådligt, och R. St. ej någonsin komma att finna någon utgång derutur, utan allt mer och mer såsom i en snara deri blifva insnärjda. Detta är att sätta sig på en sådan punkt, att man vid en annan riksdag blir öfverhopad af enskildes ansökningar om bidrog af allmänna medel till deras företag, och del torde slutligen komma att fordras extra riksdagar, för att pröfva dessa ansökningar. Nära nog samma förhållande fruktar jag att det är med vägnnläggningarna. Dessa ämnen hade åtminstone fordrat en något närmare utredning, innan man i så stor scala för dem tillstyrkt anslag. Redan vid riksdagens början, tog jag mig friheten att genom en liten brochure varsna dem, som derå velat fästa någon uppmärksamhet, på vådan att sålunda likasom utbjuda allmänna medel till obestämda företag.
Ulsk. bar, som det synes mig, välbetänkt, ehuru i strid med de åsigter, som inom detta RiksSt gjort sig gällande, haft sitt ögonmärke fästad! på angelägenheten af alt i möjligaste måtto tillvägabringa en skattenedsättning, emedan denna åtgärd är billig, efterlängtad, och tvifvelsutan hos oss skulle medföra samma belåtenhet, som den åstadkommit inom Brödrariket. StatsUtsk. har, tilläfventyrs mera än under någon föregtde riksdag skett, erkänt de ökade behofven af anslag, för att befordra bildning och upplysning, och har icke tillstyrkt Ständerna att vägra erforderliga bidrag för inrättningar, hvilka visat sig vara ändamålsenligt grundlagda, och till föremål, som synts Utsk. nöjaktigt utredda; endast i afseende på sådana statsinrättningar, inom hvilka "Utsk. trott sig 6o Den i5 Augusti f. in. upptäcka beliofvet af mera genomgripande förbättringar, har Utsk. ansett sig böra tillvägagå med mera varsamhet, icke derföre alt Utsk. förbisett dessa statsinrättningars behöflighet och fosterländska syfte, men af det skäl, att Utsk. ansett frågan om anslagens beviljande böra tagas i betraktande i sammanhang med den af Utsk. icke beroende, om bristernas afhjelpande. Att H. R. o. Ad. skulle obetingadt bifalla StalsUtsk;s förslag, hade jag visserligen icke föreställt mig, lika litet som jag tillerkänner dem egenskapen af ofelbarhet; men jag hade deremot hoppats, att öfverläggningarna på detta rum, rörtde statsreglertn, skulle komma att bära stämpeln af det samfällda och allvarliga bemödandet att småningom uppföra våra samhällsinrältningar på en grund och gifva dem en utveckling, som i alla afseenden vore tankeriktig och enkel, och att således, med erkännande af bristerna, der de verkligen förefunnos, frågan egentligen skulle komma att omfatta sättet, huru rättelserna bäst och ändamålsenligast borde vinnas.