Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Må det då tillåtas mig att här yttra det omdöme, som jag i detta afseende medför från min landsort! Jag anser mig dertill så mycket mera uppmanad, som jag befinner mig på detta rum ensam från en hel provins. Jag delar ej deras åsigter, som påstå, att man ej, utan våda för allmänna lugnet, skulle kunna våga försöket att öka debelsedlarna några proc. Så farligt tror jag visst ej, att det vore; men jag måste vitsorda, att en viss vantrefnad, missnöje och missbelåtenhet börjat inrota sig hos allmänheten, och att denna sinnesstämning är uti ett betänkligt tilltagande. Folket, intaget af tacksamhet och kärlek för en äl - Ben ii Augusti e. m. 313 älskad Konung och ej rätt inseende skillnaden emellan dess personlighet och regering, tillskrifver icke heller Regeringen liela skulden för det onda, det lider — eller tror sig lida. Det misstänker väl de män, som omgifva thronell, att dels ej känna, dels förtiga landets ställning, behof och önskningar, men knota dock mera öfver Representationen, som bör känna dessa förhållanden och ej frimodigt uttalar dem samt handlar derefter. Min enskilda öfvertygelse är det icke heller, att denna sinnesstämning bör läggas ensamt Regeringen till last. Jag tror, att Representationen deraf med rätta bör uppbära sin dryga del, och utbeder mig att få upptaga R. o. Ad:s tid några ögonblick med en undersökning af dess orsaker. Dessa torde kunna sökas deruti: 1:0 Att sedan alla egendomsoch spannmålspris blifvit efter 1809 års sedelemission och inrättningen af Allin. Spannemålsdirectionen uppdrifna till sin böjd, men åter lika hastigt folio, då den sednare upphörde och sedehnassan minskades, har en mängd jordägare förhandlat sig och missräknat sig på inkomsterna af sin jord. I förening härmed har osäkerheten i myntvärde, måhända också den obestämda tullen å införsel af spannmål, hindrat uppkomsten af spannmålshandel, under det uppodlingarna tilltagit och productionen blifvit ökad, hvaraf följt stagnation i rörelsen och penningeförlägenhet för jordbrukaren. 2:0
Då Hr Ekströmers förslag till sin syftning kan innefattas under de väckta motionerna, ser jag ej något formelt hinder för bifall dertill. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag är förekommen af Frih. Tersmeden. Om man vill inskränka ett Utskotts verksamhet inom så trånga gränser, att det icke i någon mån får afvika från en afgifven motions innehåll, så befarar jag, att E. St. icke skulle komma i tillfälle att fatta många till fäderneslandets båtnad ländande beslut. Jag tror, att när frågan om den medicinska undervisningens ordnande blifvit hänskjuten till Ekon.Utsk:s skärskådande, så har Utskvarit fullt befogadt att i detta hänseende föreslå hvad Utsk. funnit nyttigt, och således kan jag ej finna, att den af Gr. Björnstjerna framställda anmärkn. kan hindra E. o. Ad. att i frågan besluta, hvarföre jag instämmer i det förslag till beslut Hr Ekströmer afgifvit. D e n 15 Juli /. m. 351 Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Ora man i något närmare skärskådande tager serien af de särskildta förslag, Utsk. i detta Betänk, behandlat, så skall man linna, att Utsk. i en mycket enkel och naturlig ordning kommit till det förslag, hvarom nu är fråga. Örn man nemi. förutsätter, att R. St:r skulle bifalla Utsk:s föreg:de hemställan, är den nu ifrågav:de nära nog en nödvändig följd deraf och står i det närmaste sammanhang dermed. Sedan R. o. Ad. afslagit Utsk:s förra hemställan, företer sig visserligen Hr Ekströmers förslag såsom något mera främmande, men detta har Utsk. icke kunnat förutse. Utsk. kan naturligtvis ej antaga annat än att dess förslag skola bifallas, och om så skulle ske i detta fall, är Utsk:s sista förslag endast ett appendix till det föreg:de. Jag kan således ej finna något hinder emot antagandet af Hr Ekströmers förslag.
St. kunna fatta beslut i frågan; ty den sorn beslutar anmärknrr och gemensamma tankar, fattar verkligen beslut i frågan; och det är denna inconseqvens, som (innes i sjelfva grundlagen, sorn gifvit anledn. till de olika tankar, hvilka i detta ämne uppstått. Jag tycker mig således deruti finna en grund, huru man, med fullkomlig öfvertygelse om stöd af grundlagen, kan hysa olika åsigter i saken. Såsom följd af det medgifvande, att anmärkn:r i form af Ståndens gemensamma tanke kunna göras vid Coust.Utsk:s förslag, har tillämpningen blifvit sådan både vid denna och föregående riksdagar, att Const.Utsk:s förslag förfallit och icke blifvit livilande till kommande riksdag. Likväl måste jag medgifva, att efter ordalydelsen skulle sådant icke äga rum. I detta fall kan jag således icke annat än instämma med Frih. Cederström och Frih. Hamilton; men det är en annan omständighet, som måste tagas i betraktande. När Ulskts förslag, i följd af gjorda anmärkntr, återkommit till Stånden, så måste första frågan vara den: är Utskts förslag lagenligt tillkommet? Denna fråga måste man göra och bestämma sig uti, innan man kommer till slutliga pröfningen omförslaget skall förkastas eller antagas. Nu frågar jag: tillkommer den preliminära pröfningen om förslaget är lagligt eller icke den första riksdagens Ständer, eller är det den andra riksdagen, som derom skall besluta? Anser man denna pröfning icke tillkbmina första riksdagen, så böra Ständerne vid första riksdagen icke ingå i den frågan; men jag skulle tro att pröfningen bör tillkomma första riksdagens Ständer, hvilka, derest de finna förslaget olagligt, icke böra låta detsamma hvila; emedan den kommande riksdagens Ständer böra kunna vänta, alt det förslag, som hvilan, ur lagenligt tillkommet. Ingår man i denna pröfning af förslaget, så tror jag att de anmärkir.r, som af flera talare blifvit gjorda, verkligen äro grundade.
Bäfvande för det myckna krigsfolket, begaf hon sig å väg. Ingen ofredade henne dock, der hon gick åtföljd af gubben, ehuru många sågo efter den unga, späda flickan och den gamle gråhårsmannen. Men hvar och en visste, att då hertig Carl var i grannskapet, var det säkrast för en och hvar att passa på sina åligganden, och att ej taga sig några friheter. Sigrid med sin gamle beskyddare gick sålunda oantastad sin väg fram; och när stundom en vaktkarl frågade hvart de ernade sig, svarade gamle Hans: "till en sjuk", och så lät vakten dem passera. När de hunnit på yttre borggården, stadnade Hans och sade: "Nu måste jag dock säga eder, jungfru, att eder väntar en syn, som torde bli svår att se. Bed nu Gud om styrka för edert unga hjerta. Det är icke min son, som ligger döende i mitt qvarter, utan en annan." Sigrid svigtade: "Hans, för Guds skull, hvem, hvad? "Ja, tyvärr, jungfrun gissar sanningen, ser jag. Det är unge herr Enevald Fincke. Jag fann honom och bar honom in till mig, der jag nu är ensam. De förre knektarne äro borta, och de svenska knektarne ha ännu ej hunnit blifva inqvarterade, men nog komma de väl nu snart. Jag har förbundit honom så godt jag förstått. Jag ville ej säga eder förut huru det var, ty gamlas ögon se stundom igenom de ungas hemligheter, och så fruktade jag, att J, af oro och otålighet, ej skulle haft styrka att följa mig hit, om J vetat det värsta." Sigrid hörde ej mer. Med bleknad kind, men med brådskande steg, hastade hon före den gamle in i det betecknade rummet. Enevald låg på en bänk, nästan sanslös; men när Sigrid inträdde, lyfte han matt opp sina ögon, och hans blick ljusnade. Den unga flickan lutade sig öfver honom och ett sagta "Sigrid" sväfvade öfver hans bleknade läppar. Några ögonblick förgingo. Med stark ansträngning reste sig Sigrid och sade: "Här kan han ej ligga. Han måste få bättre skötsel och vård, bättre bädd. Här kan jag icke stadna för att sköta honom.
Summor stulie banco Fullmägtige meddelas, pa det Fullmägtigs säkert kunde kanna huruwida 8tats-Rådet blifwir hördt; men enär, enligt Lag - Utstotkets pl-ojeLt härutinnan, banco - Fullmägtige hafwa at iakttaga, det er sadant bärande skedt, hwarom de följakteligen ej lära kunna fä behörig kunstap pa annar sätt, än genom erhallen del af 8t-u8-Rådets bro. rocoil. har Lag-Ucffottet funnit denna anmärkning icke föranleda ril ändring i dest förra prosts, äfwensom, becrassandckHerr voLtor erindran, at z §:s stadgande om Fullmagtiges efterlefnad af alla förut.upgifne gällande Författningar och Bestut, angående banco-Werkst, hwilka i ett eller annat afseende til banco-Fullmagtiges åtgärd kunna lämpas, stulle wara obestämdt, Lag-Utskottet, utan til/älle at samla och upgifwa innehållet af sadane Författningar, icke kan någon närmare söre' strifr härom meddela, i synnerhet dä en Vel af desto Författningar anga banque^ hemligheter; och lärer det för vftigc inga i hwarS och ens skyldighet. IQ2 Den 2 Mars. som en eller annan befattning updrages, at för sig inhämta Ve derföre utgifne rilgängelige föreffrifcer. Z anledning af anmärkningarne emot uttrycket i nyhnämnde §. om sa för godt sinnes, samt orden: pä längre eller kortare ti-, och i anseende til föreskriften uti 7 har Utffoktet gjort de ändringar häri, som sednare krojeötor innehåller.
Corps, som uti Rikets Grundlag har sin tillva-' reise, samt Innehafvare af desse Arfvoden, dx! de bekläda andre tjenster, måste vidkännas ett deremot, utan afseende på lika Arbete inom Be-* redningen, svarande Afdrag i berörde Arfvode, så har, utur desse med flere anförde skäl, Herr, VicePresidenten hemställt, om icke samma Lön-< förhöjning, som vid 1815 års Riksdag beviljades de Civile PenningeLöntagame, måtte vards tillagd Ledamöterne af Rikets Allmänna Ärenders Beredning åtminstone från och med början af innevarande år. Då Ledamöterne af Rikets Allmänna Arenders Beredning i allmänhet innehafva andre Embeten med deråt följande Löner på Rikets Stat, hvarå förhöjning anslogs vid sista Riksdagen, samt denna tillökning i Lönerne, efter hvad Kongl. Maj:t genom Nådigt Bref af den bihang till Riks-St. 4 Januarii 1816 förordnat, icke afdrages uppl eller minskar de för dem förut bestämde Arfvoden för BeredningsGöromålen; så, och enär Rikets tillgångar ej medgifva hvarken någon ytterligare förhöjning i de af desse Embetsmäns aflöning, hvilka bekläda andra Sysslor Och altså åtnjuta senaste Lönetillökningen, eller någon för^ bättring i Arfvodet för dem, sorn i saknad af annat Embete derjemte upbära ifrågavarande Arfvode till sitt fulla belopp af 1,000 R:d årligen på Rikets ordinarie Stat; har StatsUtsköttet funnit sig icke kunna tillstyrka den af Herr VicePresidenterl Iserhjelm föreslagne förbättring i aflöningen för Eedamöterne af förenämnde Beredning; hvilket vördsamligén hemställes Riksens Högloft. Ständers afgörande. Riksens Högloft. Stunders Stats Utskotts Utlåtande angående väckte Motioner om förbättring i LandtRäntmästarnes Löniiigsvilkor. Tm StatsUtsköttet häfva blifvit remitterade serskildte hos Höglofl.
Vagnsfönstren blefvo efter hand immiga och ett kallt grått molntöcken hängde öfver berget. Då och då framskymtade en hvitrappad kupig koja eller ett aflägset maronitiskt kloster, som föreföll henne tillbommadt och utdödt. Frusen svepte hon kring sig sin pläd och försökte att sofva, men vagnens skakning höll henne envist vaken. Det som också besvärade henne var, att hon aldrig fullt säkert visste, om doktor von Blumenbach, som satt midt emot henne, betraktade henne eller ej. Han hade ansigtet vändt mot henne, men hans stora svarta glasögon dolde så fullkomligt hans blick, att hon ibland icke ens kunde afgöra om han sof eller var vaken. Emin ibn el-Arabi, som fått plats midt emot den insomnade, gamle Harven, hade ögonen tillslutna. Det var svårt att säga, om han satt försjunken i tankar eller i en dvala af olust och trötthet. Emellanåt betraktade han sina utsökt väl formade och hvita händer, hvarefter han åter slöt ögonen. Då postvagnen, som kördes i bullrande fart, ibland stötte mot någon stor sten, sågo alla upp för ett ögonblick och betraktade hvarann med förvirrad uppsyn. – Pappa, ge mig en cigarett! – yttrade vid ett sådant tillfälle helt oförmodadt Nelly Harven och drog upp floret jemt så mycket att hennes haka och mun blefvo synliga. Harven gäspade utan att se upp, strök sig om sitt hvita skägg och flyttade på sin krycka, som stod mellan hans båda ben. Derefter sjönk hans hufvud viljelöst åt sidan och han sof lika godt som nyss. Ett litet löje, som dock var mer dämpadt, uppfostradt och förnämt än okonstladt lekte kring Nellys ungdomligt friska mun. Hon stack fram en liten hand, som doldes af en hög gulgrå svensk handske, och ryckte sin far helt graciöst i armen samt hviskade mycket sakta: – Men pappa! Harven fick åter upp sitt hufvud, yttrade i vänlig ton något fullkomligt ofattbart samt drog trefvande ett uppbrutet paket cigaretter ur bröstfickan.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, behagade i anledning häraf tillkännagifva, att någon officiel underrättelse om PresteStis beslut i detta ämne icke ankommit, men att, på förfrågan i nämnde Stånds cancelli erhållits det svar, att förevar, betänk, af det Ilögv. Ståndet blifvit afslaget. Hr von Hartmansdorff: I sådant fall är det utan ändamål att bifalla detta betänk., sorn jag dessutom äfven anser i sak vara oriktigt. Jag hemställer derföre, att Ståndet måtte afslå detsamma, icke blott med afseende på dess innehåll, utan äfven af aktning för det Stånd, hvars privilegier äro i fråga. Frih. Hamilton, Hugo: Hvad först betänk:s innehåll beträffar, så har den värde ledamoten, som uppträdt deremot, erkänt det för skolan nyttiga af hvad som i motionen åsyftas och af Utsk. blifvit föreslaget; det nemi. att conrectorn i Orebro skulle kunna utses endast med afseende på hans duglighet såsom skollärare, utan att han äfven skulle behöfva vara prestman, hvartill fordras afven andra egenskaper. I den saken är således den värde talaren ense med Utsk. Beträffande åter den anmärkn., att vederbörande myndighet svårligen skulle kunna tillstyrka en så beskaffad åtgärd, som den föreslagna, emedan kyrkoherden i Orebro icke utan förlust skulle kunna aflöna en adjunct med de 13 tunnors inkomst han hade af församlingen, vill jag blott upplysa, att aflöningen för en comminister är särskildt afdragen, så att dessa 13 tunnor äro ett verkligt plus af inkomster likaväl för kyrkoherden som de hittills varit det för conrectorn. Det är sant, att församlingen egentligen intet komme att vinna på en sådan förändring, men jag kan icke eller finna att den skulle något förlora; tvertom skulle jag tro, att det vore någon vinst för församlingen att få till sin rätta och hufvudsakliga själasörjare en prestman af det anseende, att han kunnat blifva befordrad till pastor i Orebro, då deremot den presterliga tjensten måste vara en bisak för conrectorn.
Haabs, Carl Adam, den 12 dennes på bordet lagda motion, med förslag till befordrande af större skyndsamhet vid lagskipningen; 5:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik Achates, den 12 dennes på bordet lagda motion om bördsrättens afskaffande; tillika med de i afseende på denna motion nu afgifna yttranden; 4:o Densammes denna dag väckta motion, om upphörande af Adelns forum privilegialum; 5:o Densammes denna dag väckta motion om ändringar i Konkurs-lagen. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: !:o Kongl. Maj:ts den 12 dennes på bordet lagda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man, att i två eller (lere inrikes städer samtidigt drifva handel; 2:> Frih. Baabs, Carl Adam, den 12 dennes på bordet lagda motion mod förslag till tillägg till Kongl. Förordningen ang. fattigvården i riket; 32 Prot.-Utdrag den 15 November 1856. 3:o Densammes den 12 dennes på bordet lagda motion med förslag till stadga för Länsnämnder, tillika med de i anledning af denna motion nn afgifna yttranden. S. D. Föredrogs och bifölls Banko-Utskoltels den 12 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 4, öfver väckt motion, angående upphäfvande tillsvidare af stadgandet om vexlare diskontering mot 4 procent ränta. S. D. Föredrogs och bifölls Lag-Utskottels den 12 dennes på bordel lagda memorial N:o 1, angående arfvoden för Utskottets Kansli-personal. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet en denna dag af Herr Heykensköld, Selim, väckt motion, angående förbud mot getters utsläp pande till betning i skog. Frän Högt. Presteständet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Utlåtande N:o 4, öfver väckt motion, angående upphäfvande tillsvidare af stadgandet om vexlare diskontering mot 4 procent ränta.
Utom froaP bär ofmanföre flaPgaPt är, (fatt ^ongl. ^amar#£Kätten em Paft tillf omma: l:o Sitt i £aperingP#mål pröfma inf omne befmär af ^ronané ötnbttP el# ler IfattjfplPig, od) i anlePning Peraf mePPela Pen rättelfe, broartill jfäl fan föreftmtaö. 2:o Sitt roäcfa ocb i behörig orPning pröfma antnärfningar, forn åfpfta rättelfe i faftigbetP#märPering; PelP om inom något Sättfummatt af faftigbeterneö taperingP#märPe unPerfliger Pen i minimbtartfen infatta mtnfla märPe#funtma för Sänet, Pelö ocf, Pereft märPe å $uP i @taP blifmit bejfämPt till lägre belopp än Pet, {^artill Petfamma ma i allmänt tnbcmfft £3ranPftoPP#33olag mara förfäfraPt, ocb 3:o Sitt upptaga ocb afgöra fåPane antnärfningar, forn, miP repifion af fKäfenjfaperne, funna förefomma emot Pebitering, uppbörP odb rePomiöning af £3emillningP#mePlen. för öfrigt iafttageP, att ^}röfningé#dontmitteer ej må befmäraP meP för# flaringP afgifmanPe i $aperingP#frågor, utan att öfmer antnärfningar ocb be# fmär i Pefa ämnen, pttranPen ocb förflaringar böra, efter omflänPigbeterne, afgifmaP af ^ronanö
Ridderffapet och ?ldeln för sin del lämpcligt, »kt den underdäuiqa adr sien till Kanal. Maj.tt innefattande Riksens Ständers godkännande af Hans Kongl. Hogher KronPrinsens förordnande att Riksstyrelsen under Hans Majus sjukdom förella, M e med ConstilUtionsUkffoltet till desi efterrättelse communiceras. bit sup-a. S. D. Wid förnyad föredragning af Banco Utffottets förledne gärdag pä bordel lagda betänkande, hwaruri Utskottet yttrar sig anse någon osäkerhet eller olägenhet icke wara alt befara, om under denna Riksdag, Bancowerkct förwaltas pä dek af Herrar FnIImagtiqe provisoriskt widkagne sätt, blef detta Banco-Utffottets yttrande af Högloft. R dderskapet och Adeln bifallit, bit supra. S. D. Bifölls Bewillnings-Utskottets genom prokocolls-Utdrag af den 27 April, och Expeditions-U:ffoktetS genom memorial af den zo April gjorda anhållan, att wid inträffande behof, fä antaga betjening till större antal än det RiksdagsOrdningen såsom oundgängeligt medglswer; hwar - no Den 4 Maji. jemte Njdderffapct och Adelli äfive», biföll Expeditions - Utl^oktetS i desi memorial morva anhållan atl sä wäl protocolls-utdragen ifrän Siändens Eanhlier, som betänkanden ifrän Urskotlen, och alla anvre till bihangcl hörande acker, mätte likasom siftlidne Oliksdag, genom Ståndens och Utskottens Cantzlier ofördröjeligeu till Utffottct expedieras. ^err Reutercrona, Larl, hade anmält sig och upläsre följande: Walborne Herr Landt-Mgrskalk samt Högloft.
S. D. Pr ot.-Utdrag den 17 Oktober 1863. 649 S. D. Efter föredragning af ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet protokollsutdrag, JM 447, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda det beslut, som Borgare-Ståndet fattat vid förehafvande af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, JM 13, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en (ill vilkoreri för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa, drycker hörande, fråga, vidblef Ridderskapet och Adeln hvad Ståndet förut i frågan beslutat och lade protokollsutdraget till handlingarne. S. D. Föredrogs och Indes till handlingarne Stats—Utskottets' Memorial, JM 167, angående verkställd omröstning i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtanden: JM 47, i anledning af väckt motion om ändring af remedium i vigt och finhet för hela, halfva och fjerdedel specier m. m.; samt JM 48, i anledning af väckt motion om tillökning i kopparhalten af nu bruk liga 10 örestycken. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkandet): JM 28, i anledning af vackt motion om val af ordförande i skolråd m. m.; JM 50, i anledning af väckt motion om rätt till presterlig tjeusteårsberäkning för lärare vid högre folkskola; samt JM 33, i anledning af vackt motion om förhojdt ansvar för andra resan lurendrejeri. Den 17 Oktober. Från Högloft.
Man har talat om yrväder och annan svår väderlek, men då skoltiden kan indelas i terminer, så förefaller det mig alt man bör kunna utsätta dessa på de för församlingarna och orterna tjenliga årstider, utan att man har bellö! ver ingå i bestämmande derom. Hr Ribbing, Bengt: Jag får fästa R. o. Ad:s upp märksamhet på det förhållande, att genom bifall till den i punkten är redan hvad i betänk, finues föreskrifvet tillräckligen, om ej för mycket, lossadt. Denna punkt ger således en tillräcklig latitud för hvarje socken att handla efter omständigheterna. Skulle vi nu dertill sätta ut alltför många alternativer vid hvarje särskildt mom. och §, så fruktar jag att möjligen den princip, som genomgår hela betänk., skulle blifva rubbad. Jag tror alt hvad som är föreslaget i betänk, egentligen omfattar principen för folkskolorna. Sålunda anser jag Ulskm hafva önskat, att, der så möjligt är, en fast skola skall finnas, utan att Ulsktn velat utsätta att så nödvändigt mäste ske. Utsk:n hafva troligen varit af samma tanke, sorn K. M. synes hafva varit, nemi. att der oöfvervinnerliga hinder för fasta skolors inrättande förefinnas, böra ambulatoriska skolor i stället till vägabringas. Denna förutsättning af verkställbarhet anser jag gå hela betänk, igenom. Jag vill visserligen icke motsätta mig det tillägg, som Hr von Hohenhausen har begärt, men anser detsamma, på grund af hvad jag redan anfört, vara alldeles öfverflödigt. Önskvärd! vore, att så liten förändring, som möjligt, i betänk, göres. Förändringar synas endast då böra göras, när man anser den princip, som i en § är uttryckt, vara oliklig. Jag lior således, alt det är bäst bifalla i:a §:n med dess inom., sådana som de i betänk, äro föreslagna. Hr von Troil, Emil: Jag har uppstigit, för att vördsamt tillstyrka R. o. Ad., att oförändradt bifalla i mom. af i §:n, hvilket föreskrifver, att minst en fast skola skall finnas i hvarje socken.
Antoges motsatsen, så skulle Johns & Komp., oaktadt de öfveriåtit kontraktet till hela dess innehåll på innehafvaren, — som ända sedan den 26 November varit och ännu är Riksgäids-kontoret, — fortfarande bibehållit rättigheten att, pä de i kontraktets första punkt utsatta tider, verkställa inbetalningarne å lånet. Riksgäids-kontoret, som under tiden på annat håll negocierat den erforderliga lånesumman af Tjugu millioner R:dr, hade då kommit att upplåna 40 millioner, oaktadt Rikets Ständer endast gifvit Fullmäktige uppdrag att låna 20 millioner och oaktadt Kongl. Majit, vid meddelande af sin nådiga garanti å det med Edånger afslutade lånet, uttryckeligen förklarat, att den förut lemnade garantien å Johns & Komp:s kontrakt upphört att vara gällande. Då i öfrigt Riksgäids-kontoret, genom emottagandet af Johns å Kompis öfverlåtelse utaf kontraktet, kommit i besittning icke blott af deras rättigheter, utan äfven af deras skyldigheter, enär öfverlåtelsen var af den ordalydelse, att kontraktet »till hela dess innehåll transporterades på innehafvaren,» skulle ock Riksgäids-kontoret sjelft vara skyldigt att för vjtet ansvara, så länge kontoret vore innehafvare af transporten. På alla dessa skäl och då det ifrågavarande kontraktet borde anses hafva upphört att vara för Johus å Komp. förbindande, enär Riksgäids-kontoret ännu vore innehafvare af såväl öfverlåtelse-handlingen som begge kontrakts-exemplaren, ansåg Justitie-Borgmästaren Hohn den ifrågasatte bevakningen af det i kontraktet bestämda vitet så mycket olämpligare, som Fullmäktige sjelfve återfordrat Jolius & Kompis exemplar af kontraktet och derigenom annullerat detsamma, och Justitie-Borgmästaren afstyrkte derför på det högsta, att en sådan bevakning å Riksgälds-kontorets vägnar verkställdes. Af denna åsigt voro jemväl Kyrkoherden Eriksson, Majoren af Geijerstam samt hans Excellens Herr Grefve Sparre. Komminister Beckman, med hvilken förenade sig Grosshandlaren Berg, Handlanden Brinck, Riksdagsfullmäktige Johan Persson och J. G.