Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med skäl kunde man vänta att någon klagan Öfver penninge-brist icke skulle förspörjas, men under missväx.t-år, eller då spannemålen måste afyttras till 16 ett nedtryckt pris, är här i orten lika stor penninge-brist som annorstädes, i synnerhet är förlägenheten störst hos dem, som under goda år ingått uti stegrade och mindre väl beräknade fastighetsköp och arrenden, Privatbanken i Ystad har, under sednare femårs-perioden, erhållit ny oktroj och sparbanker äro inrättade a landet vid Höganäs stenkolsgruva och inom Färs härad, och äfven dessa hanker fortfara att vara starkt anlitade af insaltare och låntagare. Att alla desse låneanstalter bidraga till upphjelpandet af näringarne är otvifvelaktigt; men lika säkert är ock att diskontlånen äro svåra för jordbrukaren att reglera och ofta föranleda till hans förfall. Bland de mäst tackande onera för jordbruket, som fordrar alla sorters arbetskrafter, anses väglagning och skjutsning. Att döma af vägarnes usla beskaffenhet skulle man kunna tro att väghållningen å flere orter försummades. Förhållandet är likväl annorlunda. Milliontals lass grus utföras årligen på vägarne, men då underlagret beslår af lera, hvilken af några timmars regn upplöses och så kallade qvicksänkeu uppkomma, nedsjunker gruset, efter hvilket, då vägen upptorkar, minsta spår ej finnes. I sednare lider, och genom årligt påförande af sten, har man ändtligen hunnit så långt, att resande alla årstider kunna framkomma, utan att med kreatur och lass fastna; men af detta lagningssätt blir lik väl vägen ständigt ojemn och obeqväm att färdas. Inseende dessa svårigheter så väl för resande, som väghållningsskvldige, har jag varit betänkt på en framställning till de sistnämnde, rörande förbättring af den svåra vägsträckan emellan staden Lund och Hurfva gästgifvaregård, till hvilken framställning jag hämtade anledning af Rikets Ständers, vid sista Riksdag, medgifne anslag af en summa till fond och biträde för väg-anläggningar. Styrelsen öfver allmänna väg och vattenbyggnader hade låtit, genom vederbörande
Stats-Ulskottet, som erfarit, att de i riket för landtbruket i allmänhet för närvarande anställde Agronomer nyligen fått emottaga flera ganska fördelaktiga anbud om erhållande af enahanda beställning dels hos åtskilliga af länens Hushållnings-säliskap, dels ock i Norrige och Finland, samt befarar att, i händelse mera verksamma åtgärder för deras bibehållande icke vidtagas, landet möjligen går i mistning af desse för jordbrukets förkofran särdeles gagnelige personer, har funnit dessa omständigheter innebära tillräckliga skäl för Utskottet att, med afvikande från den vanliga ordningen för anslagsfrågornas behandling, i öfvervägande taga så väl Kongl. Majas ofvanberörda nådiga förslag, som ock följande inom Preste-, Borgareoch Bonde-stånden i detta ämne väckta motioner, nemligen: a) af Herr Doktor Nordlander, som begärt, att inom alla län, der Landtbruksskolor saknades och således äfven inom Westeroch Norrbottens län, en pålitlig och behörigen examinerad Agronom måtte, på statens bekostnad, anställas och nödig instruktion för honom af Landtbruks-akademien eller annan behörig myndighet utfärdas; b) af Herr J. Bodell samt Riksdags-fullmäktigen Herman Öbom, hvilka, jemte framställning af de stora fördelar, som tillskyndats rikets sydliga provinser deraf, att dessa egde tillgång icke allenast på Agronomer, utan äfven på Landtbruks-skolor och andra nyttiga inrättningar för allmogens praktiska undervisning i landtmanna-näringar, hemställt, att inom Norrbottens län, der dylika förmåner helt och hållet saknades, en Agronom på stat med tillräcklig lön måtte anställas; och c) af Riksdags-fullmäktigen Peter Carl sindersson från Östergöthland, sorn, bland annai, yrkat, att till allönande af en Agrouom inom hvarje län, medel af Rikets Ständer måtte anvisas till belopp af 1,500 R:dr för hvardera.
Förklarandet i sista punkten af förslaget, nemi. alt det skulle hero på K. M. särskildt, att i form af ekonomisk lagstiftning göra sådana tillägg i afseende på utrikes vexlar, hvartill omsländighelerne kunna föranleda, lärer mera vara ditsalt, för att icke fortfara i en strid emot opinionen, som har antagit denna förevändning (ill skiil att hindra föreningen af stadganderna om inoch utrikes vexlar, och dåUlsk. slutligen sä fullkomligt har upptagit och vederlagt alla de inkast, som blefvo gjorda förra gången ärendet här förevar, sä all åtminstone jag för min del icke är i stånd att upptäcka, alt någon enda anmärkn., utom i den punkt, der Utsk. har gjort ett tillägg, nemi. i 10 §, återstår såsom ovederlagd; så kan jag för min del icke annat än yrka lagens antagande. Hr Gunther, Claes Ephraim: De talare, som här Den 20 Maj. 003 yrkat afslag på Utsk:s betänk., hafva samtligen stödt sig på Hp Lagergrens reservation. Denna reservation utgår från det påslående, ali burn man än må göra upp den lagen, så skulle det vara omöjligt att fä en gemensam lag för både inrikes och utrikes vexlar, sorn kunde vara ändamålsenlig. Då jag erkänner mig i detta ämne icke vara competcnt domare, vill jag belt och hållet lemna detta påslående derhän. Jag vill blott upplysa, alt detta är ett alldeles nytt påstående, som strider emot hvad sä väl R. St. som den andra Statsmakten tvekas varit ense om vid både denna och föregående riksdagar. Vid 1834 års riksdag uppgjordes nemi. och antogs af R. St. en lag, alldeles densamma, som Utsk. nu föreslagit, för inrikes oeh utrikes vexelhandel, och enda hindret för dess sauetionerande var, att Konungen fann det stridande emot dess prerogativer, att R. Sl. dellogo i lagstiftningen för den utrikes vexelhandel; men någon anmärkn. om det felaktiga i sjelfva stadgandet gjordes icke i K. M:s nåd. beslut.
(Jemf, 1 §. i Instructionen af år 1 Öa3, utorn böljan deraf, som blifvit öfverflyttad till nästföljande §. t\. 4. Vid Banco-Ulskottets undersökning och granskning af Banco-Verkets tillstånd och huru detsamma, efter näslfÖrflutna Riksdagen, styrdt och forvaltadt blifvit, skall Utskottet med en serdeles uppmärksamhet följa de Banco-Styrelsens åtgäider, som egt till föremål den allmänna Silfver-utvexlingens förberedande och fortgång, äfvensom de förändringar i hänseende till Bankens verksamhet och rörelse, hvilka med Rikets Ständers beslut om Banco-Sedlarne och grunderne för deras vexling och utbyte, samt om en på upplåningar grundad discontering för den större rörelsen, stå i samband. Sedan granskning härutinnan blifvit fullbordad, skall Banco-Utskoltet lill Rikets Ständer med utlåtande deröfver ofördröjligen Éanco-LJtsh:s Memorial, N:ö 134* *3 undertecknas, för alt ibland Handlingarne förvaras. (Jemt.
Dessutom tror jag att lörslaget, innan det antages, fordrar ett närmare skärskådande. Man måste väl fästa afs:de dervid, alt det understundom kunde blifva ganska betungade för hypotheksföreningarne, om de vid ett eller annat tillfälle måste underkasta sig den räntefot, statsverket kan finna sig föranlåtet att bestämma. Denna föränderlighet i obligationernas värde kan möjligen blifva så mycket mer betungande, som delar föreskrifvet att hvarje hypoteksförening måste ingå som delegare i denna centralbank, och det således ej beror på hvar och en förenings fria vilja alt ingå i densamma eller ej. Jag instämmer i Gr. Mörners yrkande att denna § måtte afslås. Skulle åter detta afslag ej vinnas, så anhåller jag om återremiss. Hr Mannerskantz: Jag tror, att om man med upmärksamhet, genomläser hela detta förslag, skall man nödgas erkänna, att af-dgten med detsamma varit, alt med alla medel söka organisera en stark kreditanstalt. Det förslag, som särskildt i denna g är framstäldt, innefattar äfven en sådan afsigt, ty det är naturligt, att ifrågav:de grundfondssumma, sorn staten skulle lemna bypotheksbanken, och hvilken, enl. mitt förmenande, aldrig kommer att anlitas, likväl skulle gifva åt sjelfva inrättningen en viss styrka, och äfven tror jag det vara obestridligt, att staten, genom den föreslagna försträckningen, på ett för densamma värdigt sätt skulle bidraga dertill, att hypoteksbanken komme i tillfälle att med mera lätthet och säkerhet verkställa sina låneoperationer. Och jag frågar Eder, Mine Hrr, om det på något sätt kan anses obilligt, att slaten vid ett sådant tillfälle, som detta, verkligen gör något för att stöilja en inrättning, som den föreskrifvit skola bildas. Ser raan vidare på de försigtighetsmått, som äro vidtagne för att trygga staten för alla förluster i detta afs:de, skall man tydligen finna, att det är blott till namnet som staten bidrager till inrättningens understödjande.
Arf, Prinsar, och i närwarande tid »visserligen är den minsta, som kunnat förestas. ^ , I den öfwertygelse, att Riksens Högloft. Stander, delande härutinnan lika tänkesätt med Stats-Utstottet, lärer med glada känstor emottaga denna anledning, till adagaläggande af deras underdåniga »vördnad och tillgifwenhet för Hans Kongl. Höghet, får Stats-Utstottet uti den Finance-planen uppföra denna Summa för HanS Kongl. Höghet, dock utan att sadant ma afräknas, * * pa 644 Den iz Junii. pä hwad för Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens egen Hof - Stats. Summa warder bestämt. Till Riksens Högiofl. Ständer hemställes detta mötdsammeligen. Orebro den 12 Junii 1812. Pa Högloss Ridd. och AdPa Högw. Prest-StänLedam. magnar, dets Ledam. magnar, Larl örner. Oustakk^urrs/. Pa Wal. BorgareStan, Pä Hederw-BondeStän' detS Ledam. magnar, dets Ledam.wagnar, I. Wegelin. ^Lnäersson. O. Inne Iius» Uppläst hos Riddcrssavet och Ndeln den r; Junst Prest-Ständet - iz Borgarc-Ständet - i; Bondc.Ständet - iz Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstötts Utlätande i fräga om de under sista kriget fängne Lv ficerarcs och Under.Officerares till Statswerket indragne halfwa Löners utbetalande. 9öalofl.
Den andra frågan, hvarvid StatsUtsk. fäster sig, är den, att ljuspenningarne äro en upmuntran för extra-ordinarie tjenstemän, hvilken de icke böra sakna, allraminst de, som redan inträdl i tjenst under förhoppning alt fä åtnjuta denna ringa vedergällning för deras eljest lönlösa Ben 5 Mars f. m. 161 lönlösa arbete: men jag ber Eder Mine Hrr! besinna, alt man med denna npmuntran hvarken gör den eller samhället någon tjenst. Med samhället är förhållandet, alt författningarne föreskrifva, det ljuspenningarne skola utdelas förr än den mörka årstiden inträffar. Huru kunna embetsverken veta hvilka de extra-ordinarier äro, som komma att göra tjenst i framtiden, d. v. s. under den vinter, som förestår? man känner det icke, utan upgör ljus-listan på måfå, litande derpå alt en extra-ordinarie, som tjenat under det lör eg: de året och nu befinner sig bland de qvarstående, äfven skall tjenstgör den instundande vintern. Det händer ändock understundom att han väl täger emot ljuspenningarne, men från tjenstgöring uteblifver. Denna lilla penning bortkastar Staten utan egentligt gagn : ty hvad nytta göra väl 20 r:dr r:gds äfven för en extra-ordinarie. Af dem kan dock blifva en inkomst på det sätt, att han gör sig till en ögontjenare, som springer i flera verk, från det ena till det andra för att få visa sig och fä ljuspenningar på alla ställen, utan att i något göra liklig tjenst. Hvad vinner lian derpå i sin utbildning för rikets tjenst? — litet eller intet, men deremot har han lärt sig att på ett ytligt sätt söka sitt förvärf. Jag tror således att det vore vida bättre om dessa medel funnes i embetsverkens vård, för att, i st. på sätt nu sker, portioneras ut i 20 r:dr, användas i större summor åt färre personer, hvilka embetsverken funne vara tjenlige att använda. De kunde genom något arfvode, hvarmed de voro belåtna, fästas vid verken och utveckla sin duglighet, för samhällets tjenst.
Och kritisk blick hnr han men ocks5 för madamens skamnk och kroppsliga ofullkomligheter kiirleken iir efterhängsen, skulle kanske stadsbudet uttrycka 5ndS sig - och hins handlingar iiro biittre iin hans ord, och när han finner madamen insomnad af trötthet fram 11a natten, Iiigger h m sig, SS karl han ar, ned 118 golf \ .et och skurnr det firdigt för att hustrun skdl fi3 sofva i lugn. Har har författaren lyckats att ovedersägligt bevisa, att i inSnga och Kf ?erraskande former vifs det sköna. Sainlingens sista betittelse med titeln diiirlekshref~ tvekar jag icke att kalla ett litet 1113sterverk. PS dessa f3 sidor har en hel historia blifvit saminantriingd och tv5 karakterer blifvit skildrade ined tillhjelp af nSgra bref, veslade mellan tre personer, en flicka ur den tjenande klassen och hennes t \ .$ iilskare. Hon glöminer bondpojken för stadsherrn och utbyter sin Iandtliga oskuld mot en niibbig stockholmsjunghis oförskrackta rerlds \ ma. Hennes h e f, likasom bodbctjeiitens, äro utomordentligt roliga som spr3kprof pS stockhoimsjargonen och isynnerhet 510 amgheterna och mun \, igheten hos den senare oemotst5ndligt kostliga. I hennes landtlige Eistmnns skrifprof hafva vi, oinklddda i den otympligaste form, hjerteutgjutelser med den finaste doft af kiirleksinnerlighe ' t, naiv oskuld och akta manlighet, en manlighet, som icke förnekar sig, niir han far sitt afslag, och i svaret tiinker han ininst pS sig sjelf, men mest 115 henne, som svikit honom. och ber henne att rända sig till honom, om hon nagonsin behöfver ett stöd eller hjelp af nagot slag. Men författaren har icke förledts att idealisera den han beskrifvit SS vackert.
Nimmergodt och Tubbe hafva på öl, bränvin och tobak förslösat de penningar, hvilka de till skattens utgörande fått låna af grannarna. Fogden kommer, och förgäfves söka de muta honom. De gripas och sättas i tornet samt klaga öfver att de följt fru ”Neglagansas” råd, hvaremot de två andra bönderna fröjdas öfver att hafva följt ”Deligansas” läror. Sjunde akten. Apollo förliknar Palladius vid Herkules vid skiljovägen och förkunnar honom som belöning magisterkransen och förmälning med Philosophia, som inträder med sina sju döttrar: Metaphysica, Physica, Mathesis, Ethica, Politica, Logica och Rhetorica. Så väl mor som döttrar gifva underrättelser om hvad de duga till. Apollo förrättar vigslen med följande ord, som erinra om de vid magisterpromotioner öfliga ceremonier: ”Tagh thenna Ring til goffwer, Hwar medh tin Bruudh tigh troo loffwer, Han är aff fint Guld som tu seer, En skiön Pärla pryder ther meer, Hwar medh tecknas såsom tin Brwd, Är fijn, Kysk, heligh i sin skrwd, Så skal til henne tin kärleek, Wara och ren vthan all smäleek, Hwilket skeer när tu så lärer, At tu aldrigh Gudh wanährer, Ey heller tin nästa stielper, Men mz lärdom honom hielper. Hwars mening skal tu intet lyda, Men thet bästa rätt vttyda. Jagh antwardar tigh och en Book, Hwar vthaff tu skalt blifwa klook; Tänk ey at tu ey meer behöfwer Wijdare nu Studera öfwer: Doch thetta tu märk här fastligh, Ey altijd lööp til boken hastligh, När som tu en annan skal lära, Annat tit kal nu mon bära, Altså boken tigh öpen fås, Men strax igen hon åter slås. På hufwudet iagh Chronan rena Settier, och wil ther medh meena Then frijheet tu kan bekomma Ibland the lärde med fromma:
April afgifne Utlåtande, angående tillökte anslag i Spannemål till Uönernes förbättrande vid de Allmänna Schöl»- och Läro-Verken hafva Anmärkningar blifvit gjorde hos Hedervärda JBonde-Ståndet, sorn derföre återremitterat detta Ståts-Utskottens Betunkandenl 1735 ämne till Utskottets åtgärd ; men, som de 3-'ne öfrige Stånden, nemligen: Höglofl. Riddersjcapet oell Adeln den 4 och Högvördiga PrästStåndet den 2 samt Vällofl. Borgare-Ståndet den x6 sisth Maji bifallit Utskottets yttrande, samt ärendet alltså, enligt 6g §, i RegeringsFormen är afgjordt; så kan någon vidare handläggning deiåt icke lemnäs; hvilket Utskottet vördsammeligen får anmäla. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utksotts Utlåtande, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande om Aeademicemed flere Hemmans före slagne försäljning till Skatte. G^nom Protocolls-Ufdrag af den 23 sistledne Maji, har Hedervärda Bonde-Ståndet, i anledning af åtskillige Anmärkningar, återremitterat frågan, angående AcademiaiDomkyrkoWisingsborgs Scholas-Gods. PraabendeAnnexeoch acl pios usus anslagne Hemmans, jemte Militiae Boställens försäljande till Skatte: hvaröfver StatsUtskottet, den nästföregångne, sig yttrat; och, sorn de öfrige Respective Riks-Stånden, under den 16 i samma månad, bifallit Utskottets Utlåtande, hvadan frågan, likmätigt 69 §. i Regerings. Formen, redan är afgjord, har Utskottet jfyV® Siats-TJts&ottets Eetänkanden'. skolat sådant, till svar uppå återremissen, vördsammeligen anmäla. Stockholm den 4 Jiniii 1818. Riksens Högloft.
Patenter (Privilegia exclusiva) 23: Premie-gvittens; se Försäkrings-bref. Prestebref Prima vexlar i utländsk myntsort skrifvas på stämplade vexelblanketter efter nedanstående tariff: — 40. Silfver-Rubel. Preussisk, Hamburgisk o. Lubsk Kurant. Norsk Specie och Hamb. B:ko R:dr. Holländsk Kurant R:dr. Danskt Riksdaler Riksmynt. Pund Sterling. Francs. lopp i Svenskt Riksmynt. Stämpelns be1 R:dröre. Sekundaoch tertia-vexlar äro från stämpel fria. Privilegier; se Tillständs-bevis och Patenter. Protester; se Notariats-bref. käkningar; Förslag lill Författning ang. Stämpelpappers-afgiften. 17 R:dr öre. i Räkningar; se Skuldebref. Sjöassurans-bref, utgifna af inhemska försäkrings-inrättningar: till och med 200 R:dr — 10. för hvarje 100 R:dr derutöfver — 5. Sjömansrulla; se Folkpass. Sjöpass; se Pass. Skiljobref i äktenskap och trolofningar — 25. Skuldebref af alla slag, godkända räkningar, godkända eller protesterade vexlar och enskilda assignationer, de må inne* hafvas af enskilda personer eller publika verk, böra, dä de för domaren eller exsekutor upvisas, förses med stämpel till tretio öre för hvarje fulla 100 R:dr af kapital-värdet; dock äro dessa handlingar från stämpel fria, när de i kon - kurs bevakas. Testimonia Academica — 13. Til/ständsbevis till handels idkande, utan burskap 8: •— till anläggande af bergverk, manufakturier, sågar, pappersoch andra bruk 15: — Til/stånds-bref alt hålla näring och kaffe samt mera dylikt, hvarmed burskap icke är förenadt: i Stockholm och Göteborg 6: — i första och andra klassens städer 4: — i de öfriga och på landet 2: — Transport-bref å Krono-rusthåll; se Öfverlåtelse.
Maj:ts nådiga proposition om beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilde i samma ämnen väckta mo - Prot-utdrag den 9 September '1848. 689 motioner; och sladnade Bidderskapet och Adeln i afseende på nedannämnde punkter af sistnämnde betänkande uti följande beslut: 8:de punkten afslogs. 9:de punkten ansågs, lill följe af Ridderskapets och Adelns i afseende på 3:dje punkten fattade beslut, hafva förfallit. io:de punkten lades till handlingarna. 11:te och 12 punkterna ansågos, till följe af Ridderskapets och yldel ns i afseende på 3:dje punkten fattade beslut, hafva förfallit. i 3:de punkten bifölls. i4:de punkten ansågs böra förfalla. Den del af i5:de punkten, hvaruti Utskottet förklarat sig icke kunna understödja komiterades af Kongl. Maj:t bifallna förslag om mjölqvarnars beskattning efter bevillnings-grunder, godkändes, och öfriga delen af samma punkt lades till handlingarna. i6:de punkten afslogs. Första delen af i^tde punkLen till och med ordet ”förvandlas” blef, med uteslutande af orden ”på det sätt”, afslagen, hvarefter den öfriga delen af samma punkt ansågs till följe deraf hafva förfallit. i8:de punkten afslogs. 19-.de S. D. Vid fortsatt pröfning af Stats-utskottets utlåtande N:o 3i2 i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 242, angående dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition om beskattnings-väsendets samt uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckta motioner, förekom 2o:de punkten af sistnämnde betänkande till afgörande; och blef förslaget, att de till tjenstemäns aflönande anslagna indeldta räntor och krono-tionde skola, i den mon nuvarande innehålvares dispositions-rätt upphör, uppbäras och redovisas i sammanhang med krono-uppbörden af Bidderskapet och Adeln afslaget; till följe hvaraf öfriga delen af denna punkt ansågs hafva förfallit.
Jo, vi lekte hök och dufva, och så slog hon omkull sig! BRUUS. Och du var väl hök du, kan jag tro? GOSSEN. Ja, det var jag! BRUUS. Nå, skall inte du som är stor, vara försigtig med dina små dufvor? (sätter den lilla i sitt knä) Seså, gråt inte nu! Hvad heter du, min lilla flicka! BRUUS. Jaja, ser du lilla Rika, en sådan der liten dufva ska' akta sig för både hökar och gökar! Har du ingen barnpiga med dig? DEN STÖRRE FLICKAN. Men hon är visst ute och går med en herre vid lifgardet till häst! BRUUS. Jo-jo, det är så jungfrurna bruka se efter de små nu för tiden! Men få se om jag har något namnam åt lilla Rika! (letar i fickorna) Jo, minsann har jag inte pepparkakor! Kom hit ni andra också, så ska' ni få litet med! (barnen trängas omkring honom) Nånå ... nånå ät inte opp mig med, det blef en seg pepparkaka! Och nu skall jag tala om en saga för er, om hvad snälla barn bruka göra när de få namnam! (talar sakta med dem). DEN LILLA. Jo, Lotten! DEN LILLA. Rika! Femte Scenen. DE FÖRRE. VALTER och HJELM (från venster, arm i arm). HJELM (i det de långsamt gå förbi). Således är du återigen kär? Det vill naturligtvis säga: på ditt vanliga, lättsinniga sätt? VALTER. Nej, tvertom! den här gången är det på fullt allvar! (ett ungt, elegant fruntimmer inkommer från 9 höger i alléen utåt torget, och går ut till venster) En förbannadt söt flicka! (vänder sig om) Jag kan undra hvem hon var? HJELM (skrattande) Jo-jo ... jag märker att du är allvarsamt kär! VALTER. Fäst dig inte dervid ... det var bara af gammal vana! Men hvad nu min verkliga kärlek beträffar, så är del så... (de gå till höger). Sjette Scenen. BRUUS (till barnen).
Herr Grefve Gyllenborgs förslag, att Konungens Befallningshafvande måtte förpligtas, att till Justitiae-Cancelleren oell Justitia; - Ombudsmannen insända ett exemplar af Konungens Befallningshafvandes kungörelser, hvari vitén, utöfver det ansvar allmänna Lagen bestämmer, utsättas, så enär, enligt de underrättelser Utskotten erhållit, Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag gjorda underdåniga hemställan om närmare bestämmande af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes rättighet att utfärda vitesförbud, genom Nådigt Bref af den 21 September 1824 anbefallt Justitise-Cancelleren förständiga ÖfverStåtliållare-Embetet oell Kongl. Maj:ts Befallningshafvande alt, så snart någon författning, innefattande allmänt Vitesförbud, af dem utfärdas, densamma bör, tills vidare och intilldess annorlunda förordnades, lill Justitiae-Cancelleren insändas, lärer motionen, så vidt den angår yrkande om Vitesförbudens insändande till Justitiae-Cancelleren, böra anses förfallen. Men då det, efter Utskottens mening, vore både lämpligt och nyttigt, att Öfverståthållare-Embetet och Konungens Bel ‘iningshafvande likaledes finge sig ålagdt, ] allenast, att jemväl till Rikets Ständers Justitine-Ombudsman, i det af Mo.ionairen uppgifna ändamål, insända omförmäldle vitesförbud, u - Lags. Allni. Besvo. Oec.-Utsk. Bet. N-o i5. ig lan ock alt lill så räl Justitiae-Cancelleren som Justitiae-Ombudsmannen månadtligen öfverlemna äfven alla andra, allmänna eller enskildes rättigheter eller skyldigheter rörande, Kungörelser, som af ÖfverStåtliållare-Embetetoch Konungens Befallningshafvande utfärdas, med de inskränkningar och undanlag