Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederströms åsigt attdenund. skrifvelsen är öfverflödig, som detta ärende icke har undgått Regerius uppmärksamhet, emedan undersökning har blifvit hållen för att utröna huruvida kostnaderna kunde inskränkas vid fångars forslande ; af hvilken undersökning utslaget blifvit sådant, att ingenting dermed skulle vinnas, utan sådant snarare medföra ökad kostnad. Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. Utsk:s förslag i mom. litt. d) böra förfalla. Momentet litt. ej. Utsk:s yttrande i detta mom. ansågs för det närvar, icke erfordra någon åtgärd. Kronans hus och byggnader i landsorten. ' Frih. Cederström: I afseende å denna punkt har Den 12 Augusti f. m. Utsk. i betänk. N:o 216 vidblifvit sitt beslut uti det föreg:de betänk., oansedt de dervid gjorda anmärkntna. Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derå, att reparationer å byggnader ingalunda kunna i förväg beräknas eller till kostnaden på förhand bestämmas, såsom beroende på tillfälliga omständigheter, af t. ex. en storm, som rycker bort taket på ett hus, eller en hagelskur, som sönderslår fönster. Sådana b r is t fri I lig h eter mäste genast repareras, emedan kostnaden dertill blir större, ju längre man uppskjuter dermed, derföre att skadan i oberäknelig mån förvärras. Då detta anslag tillhör Kammar-collegii inseende, anser jag mig böra upplysa, att det är med största svårighet förhållandet kan så regleras med det anslag som hittills blifvit lemnadt, att icke Staten får vidkännas öfverdrifna kostnader i brist på erforderliga medel lill besörjande af nödvändiga reparationer; ty då tillgångarna äro otillräckliga att besörja de reparationer, som för året erfordras, anbefaller K. M. Kammar-colhm att till ett kommande år uppskjuta de reparationer, som äro minst behöfliga. En del måste då uppskjutas; men en hvar torde finna, huru svårt det är att med visshet bestämma om de som varit uppskjutna, varit minst behöfliga. För innevar. år har colbm hos K.
De i länet valde deputerade hade förenat sig i det förklarande, alt de ansågo icke andra eller liera räntetillar än de nyssnämnda böra för framtiden bibehållas; hvarjemte flertalet af deputerade uttryckt den önskan, att dagsverks-räntan måtté till penningar förvandlas, och hade E. K. M:ts Befallningshafvande underdånigst hemställt, att så väl dagsverken, som öfrige föreslagna skattetitlar, måtte till framtida bibehållande fastställas. Med åberopande af hvad Rikets Ständer angående dagsverken förut yttrat, hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad E. K. M:t nu i den Nådiga' Propo sitionen föreslagit, utom hvad beträffar dagsverks-räntan, som E. K. M:t ansett fortfarande böra såsom särskild skaltetilel bibehållas, för sin del beslutat, att: l:o. Såsom hufvud-ränte-persedlar inom Östergöthlands län bestämmas: spanmål och smör; 2:o. Nuvarande hufvud-ränte-persedlarne spanmål och smör bibehållas med endast de förändringar, som äro en följd af i allmänhet gifna föreskrifter; 3:o. Alla öfriga nuvarande, uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta att, jemte de till pen ningar förvandlade bråktalen och nuvarande skattetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Södermanlands län.
St. hafva sig bekant, dels att eli slikt oskick på flera orter sig inrotat, dels att, till förekommande deraf, E. K. M:ts Befallningshafvande uti en dfel Län, för längre tider tillbaka, med stöd af 1788 års Kgh Förordning om Fattigförsörjning, utfärdat Kungörelser, hvarigenom Församlingarne förklarats pligtige, att inom viss tid protestera emot personers inflyttning, vid påföljd, att annars anses förbundne att, vid inträffande behof, lemna dem fattig-underliåll, hvilka föreskrifter varit tili efterlefnad gällande, samt bidragit ej mindre till reda och ordning Församlingarne emellan, än äfven till förekommande deraf, att personer kunna undanhålla sig ifrån mantalsskrifning; alltså få R. St. i underdånighet föreslå E. K. M., det genom allmän Författning må stadgas: att den Församling, hvilken icke inom natt och år, efter det 16 Fxp. Utsk, Förslag till nncl. SJtrifv. ^:o 347* utsockne, inhyseshjon ocii tjenstefolk döfvande der tagit sig hemvist, derå åtalan gör vid allmän Sockenstämma, och sådant derefter vid nästblifvande mantalsskrifning anmäler, sedermera, vid uppkommande fråga om fattig-underhåll, ej niå sig det undandraga på den grund, att personen, ehuru bosatt inom Församlingen, derstädes likväl icke mantalsskrifven varit. Bikels Ständer framhärda etc. Uppl. d. godk. hos Ridd. och Adeln d. 5 Febr. i83o. Preste-Ståndet d, B Borgare-Ståndet d. B Bonde-Ståndet d. 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse_, angående anslag för fullbordandet af GarnizonsSjukhusRjggnaden samt Andra Lif-Gardets Casern-.Br S. A. K. Sedan R. St., efter erhållandet af infordrade behörige Kostnads-Förslag, nu mera till handläggning fö reha ft den del af E. K.
Vid öfvervägande af hvad så väl i ofvanomförmälte måtto är vordet föreslaget, sorn ock de skäl, hvilka till de sökta rättelser och ändringar uti förrberörde Författning blifvit anförde, hafva Utskotten väl ansett dessa sistnämnde innefatta så beskaffade åsigter, hvilka vid en fullkomlig omarbetning af författningen synas' böra komma i betraktande; men som verkställigheten deraf lämpligast synes kunna företagas i förening med det öfverseende af nu gällande Enfikiftes och Storskiftes Författningar, hvarom Bik/ sens Den 7 Juli. 7»9 sens Höglofl. Ständer vid 1809 och T810 årens Riksdag hos Kongl. Maj:t gjort underdånig anhållan, och hvilket arbete, efter hvad Utskotten hafva sig kunnigt, är af Kongl. Maj:t till vissa dertill i Nåder förordnade Committerade uppdraget; alltså , och enär de föreslagne ändringar jemväl äro af den beskaffenhet, att de oundvikligen skulle, vid antagandet deraf, rubba de grunder, hvarå stadgandet i hela dess vidd sig stöder, hafva Utskotten funnit flera betänkligheter möta för vidtagandet af sådana partiela anstalter, heldst efter Utskottets tanka fråga äfven kan vara, huruvida Författningen i alla liänsenden är för alla orter i Riket efter local och andra omständigheter passande och verkställbar ; utan tillstyr, ka Utskotten, att emedlertid och intilldess en, fullständig granskning deraf, hvarom Riksens Höglofl. Ständer borde hos Kongl. Maj:t anmäla underdånig önskan, kan hinna , fullbordas, stadgandet må blifva i dess befintliga skick o* xubbadt. Detta varder dock Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den 4 Juli 1815. På Riksens Höglofl. Ständers Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotta vägnar. På Högh Ridd. och Adelns Ledamöters vägnar H. F. Strömfelt. A. Lantingshausen.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma i Presteoch Borgare-Ståndens beslut, ått lönen för hvarje FördelningsGeneral borde fastställas till 3ooo R:dr, samt taffelpenningar, resekostnads-och fourage-medel till 3ooo R:dr, eller tillsammans 6000 R:dr Banco. Ropades Ja. Angående Cavalleri-Inspecteurensj General-FältTjgmästarens och Generalens för Fortificationen lönevilkor. Grefve Brahe, Magnus: Jag hemställer vördsamt, att Ridderskapet och Adeln täcktes förblifva vid sitt förra beslut, och således bestämma lönen lill 3ooo R:dr samt Dun 26 O c lo ber e. in. taffelpenningar och fourageinetlel till 2000 R:dr. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln förblef vid dess beslut i afseende å lönevilkoren för desse Generalspersoner. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln ansåg dessa lönevilkor böra så fördelas, alt lönen för hvardera af bemälte trenne Generaler bestämdes till 3ooo R:dr, samt taffelpenningar och fouragemedel till 2000 R:dr eller tillsammans 5ooo R:dr Banco. Ropades Ja. Angående Pensionsrätt för Nio Generaler. Angående Gener alAdjutantens arfvode. Angående Commendantens i Marstrand arfvode. I afseende å dessa trenne punkter förblef Ridderskapet och Adeln vid dess derom fattade beslut, och godkände de af Utskottet föreslagne voteringspropositioner. Angående Indelta Arméens Befäls löner. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken hemställde, om Ridder - Den 26 October e. m. skåpet och Adeln behagade förblifva vid dess i afseende å det till löneregleringen för Indelta Armeens befäl bestämde anslag af 66,000 R:dr Banco fattade beslut. Ropades Ja.
Det vore att utkasta förskräckelse ibland hela Svenska Folket, hvars enda mynt består af de Banko-Sedlar, hvilka nu äro i fråga attregleraö; det vore att rubba ali säkerhet om ägande rätt i hela landet; det vore, enär dessa Sedlars och alla förskrifningars värde bero af opinionen om Bankens egendom; att visa fen förtanka på dess begagnande, till lättande af ökade Statsanslag, sorn jag anser för orättvis Och förderflig. En aning derom, skall sätta Capitalisterne i förskräckelse och Gåldenårerne i trångsmål. Så visst jag år öfvertygad, att vår Bank skall kunna gagna, om den behåller förtroende, så säker år jag, att om det i närvarande Ögonblick genom en förhastad åtgärd störes, skall ingen mensklig kraft förmå att upphjelpa vårt myntväsende. Jag hemställer derföre, om ej den väckte frågan kunde helt och hållit förfalla. Friherre Björnstjerna: Herr Lagerhjelm tyckes förutsätta, att man velat inblanda sig uti Utskottens afbets-method; detta år fej förhållandet, derom föreskrifver Riksdagsordningen; men 44 §. i densamma lemnar Rikséns Ständer rättighet att medelst Ståndens pluralitet bestämma tid, inom hvilken Utskotten med sine Utlåtanden skola inkomma. Då detta stadgande stråe-1 ker sig till det hela, måtte det äfven stråe Den 2 5 Alart i i. 6ji ka sig till en del, och man således med ännu mera rätt kunna anmoda Utskotten att skyndsamt inkomma med förslag till grurtderne för Finance-regleringen, då det (tiller ne sedan kunna Öfverlemna.®. I anledning af hvad Herr Hjerta anfört, att besvarandet af alia de puncter jag framställt, skulle tillika innefatta hela Fitiance-planen; får jag blott förklara , att jag i Finance-Comittén sett grunderne först inkomma, utan detailler och calculer, och desse sedan fordra mycken tid, innan de blifvit utarbetade. Således vågar jag anhålla, att grunderne nu först måtte insändas.
Slntalet af barn, forn falna unDer* miéning, tocDe i merfligheten mara miDa minDre, än Det ofmatt blif* mit uppgifmet. 5Det mifar fig nämligen af De inf onnia uppgifterna, att man till ifrågamaranDe antal fyänfört ej blott fåDana barn, forn af en eller annan anleDntng merfligen fafnat unDermiöning eller ma* rit urjfånDfatte att Den emottaga, utan äfmeti fåDana, font efter upp* funnen folålDer icfe genaft utbptt bemtnetö utiDermiPing mot jfolanö; eller forn, unDermifaDe i hemmet, miD anflälD pröfning befunnits häf* ma unDevhaltiga funjfaper; eller i jlolålDern ännu maranDe barn, font icfe begagnat jfolunDermiPingen längre tiD, än forn erforDtatö för att inhemta Det funfapémått, (>milfet folfiaDgan, fåfom Det minjta, förefrtfmer. ?änumo3eufÉr Sctan 9ufetö 0tänDer, forn anfelt folfjfolanö merfningar bilf* ma minDre inflptelferifa, om bilDningenö utmecfltng ftaDnar miD De i jfolati infjemtaDe funjfaper, mett tillifa funnit att allmogen, i brifi på goDa och npttiga läfeböcfer, fafttar tillfälle att genom egen läkning nnt>erf>ålla 65 unberfyålla ok förf ofra fina i ffolan förn>ärfn>aDc tnfigter, anmifat mebel för att beforDra författanDet ok utgifmanDet af lämpliga läro* böcfer för allmogen, fätDeleö i De ämnen, Arnart folfffolan lemnat förbereDanbe unDermiöning, tjär Äongt. 9Kaj:t utfäft belöningar för få*
Till Magasins Föreständare böra wäljas inom hwarje Socke» en Ständsperson, der sävane stnnas, och twenne af Allmogen, hwilka icke undfå arfwode; desie, såsom säkre och bofaste Man, stola wara, alla för en och en för alla, answarige, att förrådet icke genom deras förwallande minstas eller försämras. N.ikenstaperne böra förås af den Person, som dertill inom Socknen waljes, och ät hwilken ansins ett ärligt arfwode af den inkomst, som Socknen, genom Magasins Inrättningen kan päräkna. Enligt de grunder, som för de fläste redan ine rättade Sockne-Magasiner arv stadgade, utlänas Spanmälen om Wärtiden och betalas paföljande Hösten, med interesie af 2, z högst 4 kappar pä Tunnan. Af denna ränta borde, wid ifrägawarande Maga finer, en kappe för hwarje Tunna förbehällas Kronan hwarigenom desi Spanmäl, i stället för att uti de större Krono Magasinerne lida en ärlig förlust, wunne en ärlig tillökning af z Procent, kommandes öfriga interesiel Magasinet tili godo. Redowisningen för den i Sockne-Magasinerne intagne Krono Spanmälen synes böra genom Konungens Befallnings r Band. s:dra Asd8. haf - Den 5 Zebruarii - hafwandes försorg ärligen insändas till Allmänna Magasins Direccionen. Utskotten äro förwistade, att detta förslag stall i mänga Landsorter medföra en stor nytta och öfwerallt tillstynda Magasins Fonden en lika billig som säker winst; och Utskotten kunna, för deras des, ej inse att samma forsing äro i nägon män stridande emot hwad Allmänna Beswarsoch OeconomieUtstottet, angående nrivaie Sockne-Magasiner tillförene projecrerat. Wisiertigen torde dock 2-ne inwänningar komma att göras, men dem anse Utskotten sig skyldige »vederlägga.
Då ett folk väljer sig en Styresman, för att, såsom den mäst kraftfulle och mäst upplyste, skj^dda dess rättigheter och skipa dess lag, så betingar det sig af honom vissa förmoner, emot hvilkas erhållande det utfäster sig, att. till honom afgifva vissa skatter. Då en Regent åtager sig den sköna pligten, att försvara ett helt folk och vara dess högste Domare, betingar han sig för dessa förmåner, han lemnar dem, en viss ersättning, om jag så får kalla den. Denna ersättning, denna skatt, denna bevillning, eller huru som hälst den må uttryckas, bör vara viss, det vill säga bestämd, emedan de förmåner folket af honom och genom honom njuter, äfven äro vissa, eller bestämdt desamma för alla tider. Såsom det förhåller sig uti ett land, der Regenten ärsouverän, så bör det i detta afseende äfven förhålla sig i en constitutionel Stat, der Regeringen och Rikets samtlige Embetsmän äro de, hvilka, för de förmåner de lemna folket, af detsamma betingat sig vissa bestämda mot-fördelar. Detta 3io Den 3o Mars f. ra. ömsesidiga gifna förhållande, grundadt på ett ömsesidigt frivilligt ingånget contract, skall ovedersägligen, i mon af contractets bestämdhet, bereda såväl den högste, som den lägste lugna fördelar, och förebygga hvarje brytning af det inbördes förtroendet. Från denna enkla princip har jag utgått uti mitt Bevillnings-förslag, och kan lika litet frångå den, som antaga någon annan. Men denna princip bör, såsom hvarje annan, grunda sig uppå ett ovilkorligt axiom, en klar och enkel förstånds-sanning, och detta axiom har jag trott mig finna uti den i mitt förslag uppgifna fördelningsgrunden. Måhända har jag irrat mig uti hvad jag med redlig öfvertygelse och varmt nit såsom det rätta framlagt; men hvad jag ovedersägligen ej irrat mig uti, är, att om möjligen något bestämdt resultat skall vinnas, grunden dertill ovilkorligen bör vara ett sådant axiom, en sådan sanning.
StatsTJtsk. har, efter mitt förmenande, i detta betänk, icke lemnat svar pä den uti motionen framställda frågan, huruvida odlingslägenheter å allmänningar, sorn Kronan ansett för sin tillhörighet, böra betungas med skatt och ränta. Af sådan anledn. anhåller jag om återremiss, och att SlatsUtsk. måtte bestämma, huruvida, i sådant fall, som motionären uppgifvit, någon skatt eller ränta skall utgå till statsverket. StatsUtsk:s utlåt. N:o 64 Litt. D, blef af R. och Ad. bifallet. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 2 och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 46 Lill. E, i anledn. af väckt fråga om upphäfvande af den, vid fördelningen af utmarken på Öland, samma utmark åsätta ränta. Frih. Cederström, Jacob: Förevar, betänk, innefattar ingenting mer eller mindre än förslag att upphäfva lagakraftvunna utslag, hvarigenom räntorna å dessa utmärker på Öland blifvit fastställda, och att dessa räntor skulle försvinna utan att Ständerue skaffa ersättning derför i den ordning, grundlagen föreskrifver. Af sådan anledn. tiUstyi;- Den 30 Maj c. m. ker jag återremiss, under åberopande af’ hvad jag förut yttrat, rörtde samtliga dessa sub-betänkanden. Hr Lagerhjelm, Pehr: Med anledn. af hvad Hr af Geijerstam och Hr Prosten Stenhammar lili sina reservationer anfört, instämmer jag uti den siste värde talarens anhållan om återremiss. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabi'.: Jag anhåller äfven om återremiss, ehuru jag visserligen icke sätter mig emot någon lindring i skatten, såvida Öland af en sådan lindring verkligen skulle vara i behof; men alt eftergifva hela skatten, synes mig icke vara lagligen grundadt. En annan fråga är, huruvida StatsUtsk. skulle vilja tillstyrka en sådan undersökning, som Prosten Stenhammar uti sin reservation föreslagit till utredande af de omständigheter, som kunde föranleda till någon nedsättning i de skattebördor, som trycka Öland. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Direktionen har här meddelat, dels att, efter det senaste riksdagsbérättelse afgafs, följande ätter blifvit å Riddarhuset introducerade, nemi. bland Friherrar JVf 401 Friherre Braunerhjelm; 402 Friherre Gripenstedt, och 403 Friherre Ericson. ltidders och Adelsmän: M 2332 Herr de Maré; 2333 Herr Olde wig; 2334 Herr Bohnstedt; 2335 Herr Reventlow; 2336 Herr von Möller; dels att såsom utslocknade blifvit afförda tre grefliga, fyra friherrliga samt tretton adliga ätter samt att adliga ätten Ericson afförts till följd deraf att ättens hufvudman blifvit till friherre upphöjd, dels ock att, med tillämpning af Ridd. o. Adelns vid senaste riksdag fattade beslut, en greflig, en friherrlig och fjorton adliga ätter blifvit såsom utgångna afskrifna, emedan å deras stamtaflor icke finnes upptagen någon lefvande manlig medlem, född under de sistförflutna 90 åren. Hela antalet ätter som i Direktionens näst föregående berättelse beräknades till 1,011, kan således nu antagas utgöra Grefvar 69. Ridders och Adelsmän 733. Berättelse.) Af denna § inheintas, att, inom Ridd. o. Adelns Herrar Fullmäktige i Rikets Ständers Bank och Riksgäldskontor, någon annan förändring sedan sista riksdagen icke inträffat, än att sedau Fullmäktige vid sistnämnde verk Majoren Carl af Geijerstam aflidit, Förste Suppleanten Majoren Grefve Axel Emil Wirsén i verkets styrelse inträdt.
Sammalunda skall du göra med hans åsna, med hans kläde, och med allt det som tappadt är, det din broder mist hafver, och du finner det; drag dig icke derifrå. Om du ser dins broders åsna eller oxa falla på vägenom, så skall du icke draga dig derifrån; utan skall hjelpa honom upp. En qvinna skall icke bära mans tyg, och en man skall icke draga qvinnokläder uppå; ty den som det gör, är Herranom dinom Gud en styggelse. Om du råkar på vägen ett foglabo, på eno trä eller på jordene, med ungar eller med ägg, och modren sitter på ungarna eller på äggen, så skall du icke taga modren med ungarna; Utan skall låta modren flyga, och taga ungarna; att dig må gå väl, och du må länge lefva. När du bygger ett nytt hus, så gör såsom en värn ofvanomkring på taket, att du icke indrager blod på ditt hus, om någon faller deraf. Du skall icke så din vingård med mångahanda, att du icke helgar till fyllelse sådana säd, som du sått hafver ibland vingårdsens frukt. Du skall icke plöja tillhopa med en oxa och med en åsna. Du skall icke utikläda dig en klädning, som af ull och lin tillsammans kommen är. Du skall göra dig klutar i fyra hörnen på din mantel, som du hafver på dig. Om någor tager ena hustru, och sedan han henne belägrat hafver, får ledo till henne; Och kastar henne något slemt före, och förer henne ett rykte uppå, och säger: Denna qvinnona hafver jag tagit, och när jag ingick till henne, fann jag att hon icke var jungfru; Så skola fader och moder åt qvinnone taga henne, och bära fram qvinnones jungfruskap inför de äldsta i stadenom, som i porten sitta. Och qvinnones fader skall säga till de äldsta: Jag hafver gifvit denna mannenom mina dotter till hustru; nu är han henne vorden hätsk; Och kastar henne skamlig ting före, och säger: Jag hafver icke funnit dina dotter jungfru; detta är mina dotters jungfruskap. Och de skola utbreda klädet för de äldsta i stadenom.
M:s nåd. propos. om 1Mynt-Enheten och dess Tio delning och Hundra delning; 2:o i afseende på utmyntningen af Öres-stycken, i nnderdihet anhålla, att K. M. täcktes låta verkställa densamma i enlighet med här ofvan framställda förslag; samt 3:o i afseende på kopparmyntets legering med Tenn och Zink, för sin del antaga ofvanstående grunder. Begärdes på bordet. Hr Flach, Joli. Fredr. Philip, upläste 2:ne sålydande motioner : l:o. Som erfarenheten allt mer och mer ådagalagt otillräckligheten af de uti nu gällande Bevilln:sFörordn. befintlige stadganden, hvilka åsyfta noggran och tillförlitlig kontroll å taxeringsupgifternes sanningsenlighet ; så och då det otvifvelaktig! måste ligga Rikets samtlige Ständer lika ömt om bjertat, alt allmänna bevitlningen, redan i sig sjelf nog tryckande då den lagligen utgöres, icke må blifva det i ännu högre och orättvis grad derigenom att den börda, hvilken rätteligen bör bäras lika af alla, i mån af hvars och ens förmåga dertill, kommer att blifva särdeles betungande för den laglydige och samvetsgranne medborgaren, ju mer det kan lyckas den mindre nogräknade alt genom osannfärdige upgifter, undandraga sig delaktighet i denna offentliga pligt; får jag, genom denna min motion vördsamligen föreslå, att Bevilln:sUfsk. måtte anmodas förelägga R. St. lämpliga förslag till stadganden, hvilka i ofvannämnde hänseende kunna vara betryggande eller åtminstone gå allmänhetens anspråk mera till mötes, än nu sker.
Hans hela börjande framtid låg deri, och ehuru kommissariatet således icke haft något med den saken att bestyra, lydde dock lagen att kommissariatet i allo skulle dela hvad skepparen och hans folk med lifsansträngning bergat, under det kommissariatet ännu lugnt sof i sin säng om natten. Min far, som talade tyska med den unge kaptenen, hörde med deltagande hans djupa bekymmer öfver det långa trassel, som nu skulle börja, då han, i stället för att reparera och komma sin väg med fartyget, måste draga in till närmaste stad, der allting, enligt samma lagar, skulle säljas på auktion, hvarefter medlen blefve delade mellan svenska kronan (tullkammaren), kommissariatet och skeppsrederiet eller assuradörerna ... Min far gaf den nedtryckte unge kaptenen tjenliga rekommendationsbref och goda råd, det enda han kunde göra. Kronans privilegier i afseende på dykeriet hade uppkommit af de ganska svåra, stundom blodiga tvister, som egde rum mellan de fria sjelfskapade dykerikommissarierna, tulltjenstemännen, skepparen och assuradörernas kommissionärer. Sedan dessa rifvits och slitits om vrak och gods, skulle, till förekommande af ofog och orättvisa, alla räddningar af fartyg och last m. m. komma under enskilta lagar och förordningar. Men kanske just nu, då allt kunde bedrifvas under lagens skydd, blef det svårare än någonsin; och sedan en mängd ändringar och jemkningar uppkommit i afseende på dessa förordningar, upphörde det privilegierade kommissariatet – och enhvar har nu rättighet att vara kommissionär och bispringa vid skeppsbrott. Under tre dagar lågo vi för storm på Grafverna, och ehuru det var utstillnadt på den fjerde, hade man i behåll de förskräckliga dyningarne, och jag hade nu tillräckligt lärt mig respektera Soten för att icke önska se den i dess onda lynne. De tre milen öfver detta vådliga farvatten föreföllo mig som trettio. Jag hade likväl inom mig det hoppet att erhålla en ny belöning, d. v. s. att vi efter genomgånget elände måtte få lägga till vid en viss fläck af Bottnastranden, så att jag kunde få komma i tillfälle att sluta läsningen af ”Celina eller det hemlighetsfulla barnet”.