Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle man nemi. afvika från denna grundsats att skatten skall på förhand erläggas, så skulle icke allenast man kasta sig lättsinnigt in i dylika företag och ådraga sig större förluster, än hvad Gr. Hamilton velat förutsätta, utan komme troligen äfven de stora summor, som nu utgå i och för denna näring, till större delen att utmätningsvis utsökas. Jag får således afstyrka bifall till detta Gr. Hamiltons förslag, men förenar mig med honom i anhållan om återremiss, Den 6 Maj e. m. 101 till följe af det nära sammanhanget mellan den ifrågav:de och den 2:dra §:n. Hr De Maré: Efter det anförande, som Hr von Troil afgifvit, är icke mycket att tillägga i afseende på Gr. Hamiltons förslag. Jag anser detsammas antagande vara den aldra sämsta förändring, som skulle kunna göras, ty en säkerhet i varan skulle förorsaka ofantliga svårigheter för skattens utbekommande, och tillika göra dess utfående vid den erforderliga tidpunkten alldeles omöjligt. Jag förenar mig derföre med Hr von Troil och Frih. Rappe i deras anhållan, att R. o. Ad. måtte besluta det skatten fortfarande skall utgå förskottsvis. Hr Stedt: Med ali aktning för Gr. Hamilton, kan jag icke undgå att nämna, det jag aldrig föreställt mig att han skulle framkomma med en sådan insinuation, som att skatten ej skulle behöfva att af tillverkaren på förhand erläggas. Att erhålla kredit, skulle ännu mycket mera föranleda de betänkligheter, som man hyst i afseende på skattens höjande. Hvad beträffar en återremiss af denna paragraf, så instämmer jag med dem, som yrka derpå, emedan dertill många skäl kunna uppgifvas. Frih. Raab: Då jag anser det vara en af de vigtigaste föreskrifterna i vår nu gällande bränvinslagstiftning, att skatten erlägges i förväg, enär det är nödvändigt att hafva ett sådant band på bränvinstillverkaren, kan jag icke annat än motsätta mig Gr. Hamiltons förslag. Frih. Braunerhjelm, Ferdinand:
Ifrå Jordan österut, och hela Gilead, de Gaditers, Rubeniters, och Manassiters land, ifrån Aroer, som ligger när den bäcken vid Arnon; och Gilead, och Basan. Hvad nu mer af Jehu sägande är, och allt det han gjort hafver, och all hans magt, si, det är skrifvet uti Israels Konungars Chrönico. Och Jehu afsomnade med sina fäder; och de begrofvo honom i Samarien; och Joahas hans son vardt Konung i hans stad. Men tiden, som Jehu öfver Israel regerade i Samarien, är åtta och tjugu år. Men Athalja, Ahasia moder, då hon såg, att hennes son var död, stod hon upp, och förgjorde all Konungslig säd. Men Joseba, Konung Jorams dotter, Ahasia syster, tog Joas, Ahasia son, och stal honom ifrå Konungsbarnen, som dräpne vordo, med hans ammo i sängkammarenom, och hon förgömde honom för Athalja, så att han icke vardt dräpen. Och han vardt undstungen med henne i Herrans hus i sex år; och Athalja var rådandes i landena. Uti sjunde årena sände Presten Jojada bort, och tog till sig de öfversta öfver hundrade, med höfvitsmännerna och drabanterna, och lät komma dem till sig i Herrans hus, och gjorde ett förbund med dem, och tog en ed af dem i Herrans hus, och viste dem Konungens son; Och böd dem, och sade: Detta är det I göra skolen; tredjeparten af eder, hvilkens skifte om Sabbathsdagen uppå går, skolen hålla vakt i Konungshusena; Och en tredjepart skall vara vid den porten Sur; och en tredjepart skall vara vid den porten, som är bak drabanterna; och skolen hålla vakt för Massa hus. Men två parter af eder allom, I som om Sabbathsdagen afgån, skolen vakta i Herrans hus när Konungen;
Ett sadant med böter och skade-ersättning förenadt stadgande tror äfwen Utskottet böra icke allenast förekomma den mindre omtanka, som någre jordägare i alla Landsorter nästan ärligen röja, att icke ined sparsamhet anwända sine fodertillgangar, hwarigenom kreaturens förtida utsläppande alltid blifwer en följd, osta till ringa båtnad för en sadan jordägare, men alltid till gansta betydelig stada och olägenhet för dess husallsaktizare grannar, utan äfwen utrota det selfswald svin nästan allment särmärkes, alt ej söka afböja, utan snarare wid inträffande barmaik winter och wartiden genom egne kreaturs msiäppande befordra den stada, kramren a äng och besådd aker förorsaka. Det är pa desse skäl, som Utskottet tror sig böra tillstyrka, det Riksens Högloft. Ständer inför Kongl. Majtt nedlägga den underdåniga önskan, att »i §. i Kongl. Förordningen af den 9 Februari! 1802 om stängsel»skyldighet warder pa följande satt ändrad: "Häg - io66 Den z Ju lii.'
Finns det ännu mera stek kvar, kan man använda den till en fin ragout, tillagad med soya, eller till färs, fin haché o. s. v. Husets herre skall knappast ha någon aning om, att han äter af den ogärna sedda kalfsteken, sedan han väl utstått den första uppvärmningen. Det skulle glädja oss, om denna lilla skiss kunde ge anledning till, att man mera än nu använde den i många hushåll nästan bannlysta kalfsteken. » Seså — seså — » afbröt en befallande stämma skall vara 10 i stället för 12 timmar. Denna gärd åt vår tids humanitetssträfvanden helsades ur mörkret. Den gamle Cerberus ' betjäntuatur af biträdena med jubel och är egnad att ytterliberördes omedelbart af dess lugna öfverlägsenhet. gare befästa det goda förhållandet mellan fröken » Ni kan godt stoppa er pipa i säcken och i stälLundin och hennes arbetare. Som ett tecken på, let svara mig, om grefve Axel Stjärne bor här. att detta redan förut funnits, öfverlemnades till Jag önskar genast träffa honom för en viktig anhenne af de senare som födelsedagsgåfva en fruktgelägenhet. » skål af oxideradt silfver med följande inskription: » Grefve Stjärne, » muttrade » Knecht Ruprecht » med tonen nedstämd ett par oktaver; » ja, nog Till Augusta Lundin, från en tacksam arbetskallar han sig så. Men han tar inte emot något personal, 13 juni 1890. På eftermiddagen hade fröken Lundin arrangefolk midt i natten, vore det ock kejsaren själf. rat en ytterst angenäm utfärd med extrabåt till Kom igen som ordentliga människor, när det blir det i sin skönaste sommarfägring prunkande Ulljust, få vi åtminstone se hvarann i synen. » riksdal. I färden deltogo alla biträden och medOch med en energisk smäll afklippte luckan all verkande i fröken Lundins storartade affär. vidare korrespondens med den yttre världen. Grefve Karl Stjärne — ty det var han — insåg, att det till intet tjänade att vid denna tid längre envisas, utan vände med raska steg åter inåt staden. Hufvudändamålet med hans expedition var dock uppfylld.
Utsk. föreslår i 4:de mom. att å kreditiv till enskilde personer beräknas fem, och å kreditiv till SparBanker fyra proc. ränta; äfven detta anser jag vara riktigt. Skälet hvarföre SparBankerne erhållit rätt till kreditiv i Banken, är att man ansett dem såsom välgörenhets-anstalter, och jag vet icke hvarföre man icke bör fortfara att så betrakta dem. Om också en och annan SparBank med större fonder icke begagnat sig af denna sin kreditiv-rätt, så kunna likväl nya SparBanker, som bilda sig, mycket väl deraf blifva i behof. Jag får derföre anhålla om bifall till hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hvad först beträffar frå - 2G2 D en 11 Jull e. rn. gan otn räntan på lån från allmänna Diskonten, så är jag af samma tanka, som flera af de Hrr hvilka bär yttrat sig, nemi. att det .borde bero på Fullmäktige att bestämma räntan. Med lån i allmänna Diskonten förhåller det sig likväl så att räntan betalas på förhand, och således är räntan verkligen högre än 5 proc. Jag tror derföre att man svårligen under nuv:de förhållanden kan låta räntan vara obestämd. Hvad deremot angår Utsk:s förslag i mom. 4 att beräkna lägre ränta på de kreditiv som lemnäs SparBankerne, så kan jag icke finna något skäl för detsamma. Det kan väl icke vara meningen att SparBankerne skola hafva dessa kreditiv som stående lån; meningen är väl att de i händelse af behof derpå skola kunna lyfta penningar. Derföre är det icke något skäl att räntan derå är lägre än räntan i allmänhet. Följden blir annars den att dessa kreditiv blifva stående, och det har icke varit meningen. Man får icke fästa något afseende vid att SparBankerne äro inrättade för ett nyttigt ändamål, utan meningen med de kreditiv, som BiksBanken lemnar SparBankerne, kan icke vara annat än att bereda dem tillfälle att erhålla penningar i händelse af ett tillfälligt behof.
Jag anser likväl icke nödigt att bestämma detta; ty jag anser, att hvarje bolag måste hafva förtroende nog att skaffa sig vid hvarje tillfälle sä mycken tillökning i cassan, som behöfves, för att upprätthålla den rörelse, af hvilken del dräger profit och för alt uppehålla vexlingen; men skulle så hända, att detta ej blefve möjligt, så måste då banken komma under utredning, och för en sådan händelse måste allmänheten hafva säkerhet att återfå sina capitaler med ränta, ehuru de mäste vidkännas den svårigheten, att för tillfället ej få riksbankssedlar för dessa utelöpande privatbankssedlar, som de äga i sina bander. Således, mine herrar! om vi vilja betrygga en fortgående vexling, så bör det ej ske genom en sådan bestämmelse, som nu är i fråga, utan det måste tillhöra en helt ny §, som bär ej är föreslagen; ty här finnes i detta förslag icke någon §, sorn motsvarar den § uti Riksbankens reglemente, hvilken handlar om cassans förhållande till den utelöpande sedelstocken. Alt ingen säkerhet i delta afseende dei förutan gifves är klart, ty 0111 en privatbank, då den öppnar sin 20 H. (34 5o6 D e n 20 Februari f. in. rörelse, upptager 2,5 proc. i riksmynt, sä kail den om älla dagar lialva 10 proc. qvar, och den kan hafva 2 procent'. Här står icke föreskrifvet, luiru manga proc. banken hör hafva qvar i den conlanta cassan, och finnes ej taludt oiu någon slags proporlion emellan cassan och sedelstocken. Jag ber vördsamt om ursiigt för clet jag framställt detta; jag tror, alt det är upplysande för sjelfva frågans behandling, och det är derpå jag grundar milt förslag, ali insalta ordet ”högst” i stället för ”minst;” just pä det att bolaget ej må blifva berättigad! att af grundfonden taga ut ända till sista procenten, så att ingen annan säkerhet, må finnas qvar i banken, än värdet af lånehandlingarna och den s. k. säkerhet, som ligger deruti, att man skall svara en för älla och alla för en.
Genom dödsfall hade en ledighet uti 2dra fattig-classen yppats, hvartil enkan Brita Hansdotter i Fogelö befordrades; Och aldenstund enkan Elsa Bengtsdotter i skaf torp, som haft fattig del uti 3dje classen, detta år undfått af de pänningar som ifrån Ericsberg gifvas, skulle hon därifrån undfått af de pänningar som ifrån Ericsberg gifvas, skulle hon därifrån utgå och enkan Kerstin Månsdotter hos soldaten Rehn, intaga dess rum. § 10. Företrädde socknemannen Anders Ersson i Gribecken, med anhållan om respective församlingens understöd för aflidne soldaten Jonas Berggrens många små och sjukliga barn. Församlingen, som väl kände det tryckande behof af understöd, uti hvilket den fattiga enkan med barnen äro, var likväl nu icke uti tillfälle, att kunna dem något biträde lemna; men stadnade uti den önskan, at Herr Prosten hos Landshöfdinge-Ämbetet täcktes anhålla, om någon hjelp af hospitalsmedlen, i synnerhet för det minsta barnet. § 11. Framlemnade sexmännen Lars Larsson i Remröd följande 2ne utdrag af socknestämmo protocollet i Lerbo, det första af d. 4 mars 1810, hvilket uplästes, så lydande: Sedan den olyckan "timat, at soldaten Hed och hustru under förledit år bägge med döden afgått ifrån 2ne efterlef-vande barn, 1 dotter på 5te året gammal, och 1 son i en ålder af IV2 år, och tiden nu snart vore inne för desse värnlösas afflyttning från Torpet, där de hittills varit vårdade af deras moder-moder; så sammanträde församlingens ledamöter nu i socknestugan, at om dessas herbergerande, upfostran och vård rådgöra och besluta; Och då vid detta tillfälle barnens mosters man, bonden Eric Jönsson i Remröd, St.
— Konserten bevistades af ett talrikt auditorium, hvaribland märktes konungen och prins Carl med uppvaktning. M u s i k f ö r e n i n g e n har, då detta nummer kommer / våra läsarinnors händer, åter uppfört Berlioz ' härliga dramatiska legend » Faust » och naturligtvis för i förväg utsåldt hus. V i återkomma i nästa nummer. Den 28 nov. F. Hbg. Vu., ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden f 8 r qvlntlg I erksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bor användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid noga angifvas, och kan fullkomlig diskretion från redaktionens sida påräknas. I DU N Literatur. Dikter af K. A. Melin (Sthlm, Wilhelm Bille). Den begåfvade skalden, förut i vida kretsar känd och erkänd för sina längre dikter: » Prinsessan och svennen » samt » Humleplockningen », skänker här sina minga vänner en välkommen julklapp i form af en knippa smärre dikter Afveu öfver denna samling ligger den ton af skär och verkligt känd poesi, som så behagligt kännetecknat förf:s föregående arbeten. Detta hindrar ingalunda att förf. har både starka och bjerta färger på sin palett, hvilka han ock förstår att » lägga på » med realistiskt verkande kraft utan att dock någonsin öfverskrida den konstnärliga måttfullhetens gräns. Läs blott bland hans ypperliga skärgårdsbilder en sådan dikt som: » Så skall en sjömanshustru vara », och ni tycker er känna en frisk hafsbris blåsa er till mötes, med doft af sälta och tång. Vi ha på annat ställe i dagens nummer tillåtit oss aftrycka en liten dikt som smakprof för våra läsarinnor. Skänd Modet haitigaste ^ ^ ' här » kända ° tidning • Skand. | | J A | innehåller alltid derjemte en iu.UU.CLt intressant och spännande följetong. är en prydnad för den finaste Skand. Modet salong eller budoar. är också ej afsedd att vara Skand. Modet, endast en modejournal, utan Skand.
Stadgandet uti sistnämnde mom. upp - R * n 18 Maj (Mit. kallade mycken strid, då 7:de §:n föredrogs och följden blef, att hela denna § återremitterades. Med hänsigt härtill torde det ock vara nödigt, att nu förevrde § äfven återremitteras, på det att dessa båda §§ måtte kunna uti ett sammanhang till förnyad behandling företagas. Hr Stuart: Jag anser mig böra upplysa, att detta sednare mom. blifvit tillagdt af TJtsk:t, samt att det icke förekommer i komiterades förslag. Jag har, då jag nu begärt ordet, velat yrka att Utsk:t måtte detsamma, vid förnyad öfverläggning, utesluta. Återremitterades. §§:ne 16 och 17. Biföllos. § 18. Gr. af Ugglas: Denna § vidrör ett förhållande, hvilket jag kan icke neka derför — alltjemt synts mig något dunkelt i förordningen, hvar nemi. tjenstemän mantalsskrifvas och taxeras. På grund af 3:djc mom. 8:de §:n mantalsförordningen för taxeringar, jemförd med 9:de §:n af förslaget, skulle man antaga, att här borde stå, att tjenstemannen bör erlägga bevillning efter skattskrifning och taxering i tjenstgöringsorten d. v. s. embetsverket. Då man åter läser denna §, finner man att det skall ske med stöd af de uppgifter, hvilka infordras från vederbörande embetsverk till taxerings-distriktet. Jag kan icke undgå att finna, att det legat liksom en broglio i tanken, då man redigerat detta. Huruvida således tjenstemännen skola taxeras i embetsverken eller af taxerings-komitéerna, är ännu för mig outredt; och synes mig fördenskull nödigt att uppställa §:n och redaktionen deraf i ett sådant sammanhang, att meningen kan blifva för den, som icke är förut invigd deri, klar och tydlig.
Stats-Ulffoteet icke eller ansett den kunna tillämpas i fräga om de rörande en del af desse Krono Lägenheter siutne arrende-contracier, hwilka likwäl till sin natur äro wida ffiljde ifrån de med Bergslaget in« gängne conrracter akt dä större delen af de sörre eller Kungsgärdet arrendena endast innefatta Näde« brwisningar emot Enskilte personer, de senare deremot tillkommit, icke för att tillskynda Bergslags Jnteretzenterna nägon förmon, utan för bet Kronan ansäg för sig nyttigast, att pä de med Bergslagen öfwerenskomne wilkor afträda S>lfwerWerket; hwarsörutan härwid tillika bör anmärkas, att de med Bergslaget flutne psrpetuelle con« tracter, enligt deras tydeliga vrdatvdelse, hade till föremäl, att Bergslaget genom witzhet om en staLigwarande orubbad besittning af Silfwer - Märket och dess tillhörigheter, mätte uppmuntras, att med mera flit och omtanka drifwa Grufman, samt pä sätt, som äfwen skjedt, un nödiga byggnads-anstalter m. mnedlägga deras förmögenhet.
Nio 130. 3 värne vid arbetet med förvandlings-uträkningarnes upprättande, som åt Landskamererarne vid dessa uträkningars och jordeböckernas granskning; varande, till följd häraf, dylika framställningar frän Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i åtskilliga län numera inkomna om anslag till Häradsskrifvares och Lands-kamererares biträden för omförmälda arbeten. Af do för sådana utgifter afsedda medel, nemligen det förslags-anslag af högst 40,000 Riksdaler Banko, som Rikets Ständer, på Kongl. Maj:ts Nådiga förslag, under den 14 Oktober 1854 anvisat till bestridande af kostnaderna för skatteförenklingens verkställighet, hafva emellertid redan måst utgå : till Häradsskrifvare i Rikets samtliga län, med undantag af Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, för de i § 12 af Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 föreskrifna uträkningar på den förändrade ränta, sorn provisoriskt ålåge hemman och lägenheter, tillsammans Banko Riksdaler 15,0GG: 32, — till Häradsskrifvare i åtskilliga län för besörjande af särskilda förvandlings-uträkningar å Militie-staternas med Heres indelta räntor 1,470: till Kammarförvandten i Kammar-kollegium C. F. Poller, jemte biträde, gratifikation för utarbetande af prof-jordebok, med tillhörande förvandlings-uträkningar och bilagor 500: —■ —• för inköp af papper, dels tryckt och dels otryckt, till de nya joreböckerna med tillhörande sammandrag, äfvensom till förvandlings-uträkningar å räntorna samt till jordeboks-förändringsextrakter G,000: tillsammans Banko Riksdaler 23,036: 32. — så att å nämnde anslag för närvarande finnes en behållning af 16,963 Riksdaler 16 sk. Banko.
Sa af tillverkningen, samt upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet, att in natura till bergslaget leverera deras hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kol; gifven Stockholms Slott d. 12 dennes; 6:o K. M:s nåd. propos., om upphörande af s. k. nädårsoch liggetids-besparingar vid tillträden af embeten och tjenster på rikets stat, samt om årliga anslag till arméens och civil-statens pensionskassor och amiralitets-krigsmanskassan, såsom ersättning för de inkomster dessa kassor af nämnde besparingar åtnjuta; gifven Stockholms Slott d. 12 dennes; 7:0 K. M:s nåd. propos., ang:de medel till slutligt liqviderande af köpeskillingen för en till ny lokal för myntoch kontrollverken inköpt egondom, äfvensom tilt betäckande af öfrige med dessa verks flyttning förenade kostnader; gifven Stockholms Slott d. 12 dennes; 8:o K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om båtsmansbeklädnadens öfvertagande af Kronan, emot en viss afgift dertill af rustoch rotehållarne; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes; 9:o K. M:s nåd. skrifvelse, ang:de lönetillökning för lotspersonalen; gifven Stockholms Slott d. 9 dennes; 10:o K. M:s nåd. skrifvelse med öfverlemnande af roteringsverken för den tillökade ordinarie båtsmans-roteringen; gifven Stockholms Slott d. 8 dennes; samt ll:o K. M:s nåd. skrifvelse om förordnande afen Statsrådsledamot i afseende på handläggningen af vissa i Riksd.Ordn:s 36 och 42 §§ omförmälda riksdagsärenden; gifven Stockholms Slott d. 16 dennes. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett prot.utdr. för d. 27 dennes. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
S. D. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 1 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 23, i anledning af väckta motioner om ändringar i de angående allmänna beväringen gällande föreskrifter. Från Prot.-Utdrag den ti September 1854. 409 Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-IJtskottets Memorial, N:o 40, med förslag till ändringar i 56 och 81 §§ Regerings-formen samt 29 § 1 momentet Riksdags-ordningen, rörande behandlingen af frågor om ändring i Grundlagarne. - Förslaget återförvistes till Konstitutions-Uiskottet. med den af Ståndet uttryckta gemensamma tanke, att orden: ”i någon eller några delar” böra utur 1 momentet af 81 § Regerings-formen utgå. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 20, i anledning af väckte frågor om ändring i de, angående fattigvården i riket, gällande föreskrifter. Utskottens förslag till underdånig skrifvelse, i afseende på 2 § 1 momentet i Kongl. Förordningen om fattigvården i riket den 13 Juli 1853, afslogs, men i öfriga deiar blef Betänkandet af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Konstitations-Utskottets Memorial, N:o 42, med Utlåtande, angående Talmannens i Bonde-Ståndet vägran af Proposition på ett inom Ståndet väckt yrkande, i fråga om behandlingen af Särskilda Utskottets Memorial N:o 11. S. D.
Det kan allt för väl tänkas, att Regeringen af det ena eller andra skälet finner sig nödsakad att sälta någon gräns för det fria omloppet af en tidning. Att sådant i vanliga lider icke kan inträffa, att sådant omöjligen kan missbrukas till inskränkning i tryckfriheten, ligger för öppen dag. Sådant skulle icke utan strängaste ansvar kunna ske; det kan icke ligga i vår Regerings afsigter och är under ingen förutsättning att befara; men att deremot, genom ett uttryckligt stadgande, försätta K. M. i omöjlighet att, under alldeles oförutsedda och utomordentliga förhållanden, vidtaga en åtgärd, hvarigenom det fria omloppet af en, särdeles för utrikes förhållanden farlig tidning inskränktes, detta anser jag icke vara lämpligt. Genom det stadgande, som i vår nuvar. författning finnes, har ingen olägenhet uppkommit. Jag tillstyrker att låta dervid förblifva, öfverlemnande åt K. M:s Regering att efter förekommande omständigheter sjelf tyda lagen efter samvete. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Det torde icke för någon inom detta Hus vara obekant, icke eller af någon bestridas, att det aldrig blifvit ifrågasatt, att tidningarne, derföre att de varit underkastade stämplingsåtgärden, fått gå portofritt med posten. Att detta icke står uttryckt i nu gällande författning, Den 8 Januari e. m. 105 ning, såsom det borde stå, är visserligen sant, oell just derföre har Utsk. på ett, som Utsk. tror, riktigt sätt föreslagit, att ”befrielse äfven må äga rum för plancher, tillhörande tidning, periodisk skrift eller så kallad brochure, som med stämpelafgift gå portofrie, enligt följande moment”. Hade det förut varit fråga om brochurer, så hade det icke slått ”fria”. Deraf vill det synas, som lagstiftarens mening aldrig varit någon annan, än att portofrihet skulle åtnjutas af tidningar derföre att de stämplades, och man behöfver till bevis derom blott vädja till allmänna bruket. Jag föreställer mig, alt om icke tidningarne varit berättigade att gå portofria dä de stämplades, sä hade hvarken Regeringen tillåtit ett sådant belastande af posten, ej eller hade sådant varit lämpligt, då posten redan fått ökas med en bäst.