Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Marskalken hemställde derefter, om icke Ridderskapet och Adeln behagade instämma i Bons deStåndets beslut j hvilket bifölls. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 6 detm nes afgifne, och sistlidne gårdag på bordet iagde, Utlåtande angående slutliga bestämmandet af Ståndsoch Utskotts-Canzliernes af« lön in g. Hans Excellence Herr Grefven ock Landtb Marskalken yttrade, att, då vid det sammanträde, som emellan Hans Excellence och de öft rige Herrar Talmän blifvit hållet, de öfrige Ståndens Herrar Talmän yrkat ifrågavarande förhöjning för bemälte Stånds Notarier och BondeStåndets vice Secreterare, hade Hans Den 8 Sullu Excellence af denna anledning äfven ansett sig böra föreslå, att de tvänne äldste Cancellisterne hos Ridderskapet och Adeln måtte, på sätt vid förra Riksdagen skedde, få en lika beskaffad förhöjning tillgodonjuta, ehuru Hans Excellence för öfrigt enskilt vore derom öf•vertygad, att de åt ofvanbemälte Tjenstemän redan anslagne tractamenten voro tillräcks lige. sammanhang härmed upplästes ett från BondeStåndet ankommit ProtocollsUtdrag af sistlidne gårdag, innehållande att Ståndet bifallit den af Herr LandtMaiskalken och Herrar Talmän föresiagne förhöjning för de tvänne äldste Cancellisterne hss Ridderskapet och Adeln, samt de öfrige RiksStår.dens Notarier och BondeStåndets vice Secreterare, uti hvilj k<*t beslut de öfrige RiksStånden blifvit inbjuda ne, att sig med BondeStåndet förena. Hans Excellence 'Herr Grefven och LandtMar/kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade instämma i Bonde-Ståndets beslut. Ropades Sa och Nej, Herr Lannerstjerna^ Johan Wilhelm, begärde votering. Hans Excellence, Herr Grefven och Landt - Ben 8 Jiäii.
Att denna sednare under fredstid bör af en och samma person kunna handhafvas till öns fromma, synes desto heldre antagligt, som länsstyrelsen i öfrigt är inom detta, rikets minsta, län inrättad på samma sätt som i de öfriga länen, och Landshöfdingen alltså har till rådgifvare och biträde i den civila förvaltningen både Lands-sekreterare och Landskamererare. Att åter för händelsen af ett hastigt påkommande krig denna förening af begge befattningarne är i anseende till öns belägenhet och svårigheten att komma densamma till undsättning, högst lämplig, och att genom dessa befattningars åtskiljande icke skulle befordras utan snarare motverkas den nödvändiga skyndsamheten i erforderliga försvars-åtgärder, lärer vara ovedersägligt. Utskottet hemställer alltså jemväl nu, att omförmälda motion ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 29 Januari 1863. Reserva tioner; af Herr Falhem, Antlers Medin från Kronobergs, Ola Jönsson från Malmöhus, Jöns Persson från Blekinge, Eric Johan Rudberg från Calmar, Lars Ersson från Södermanlands och Olof Lagergren från Gottlands län: »Då Utskottet förklarar den ifrågavarande sammansatta civil-militära styrelsen icke vara något General-guvernörskap i grundlagens mening, emedan Landshöfdingcn-Militärbcfälhafvaren icke skulle ega fullt så omfattande myndighet, som 8 Allmänna llcsvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande ,\:o SS. ilen för General-guvernören i Skåne 1801 utfärdade instruktion tilläde den sistnämnde, så nödgas jag anmärka, att jag icke kan anse ett sådant skäl fullgiltigt, enär grundlagen icke med ett enda ord antyder att det förbjudna Generalguvernörskapet skulle vara just ett dylikt, som det, hvilket varit tillsatt i Skåne, utan i största allmänhet förbjuder allt hvad som kan anses såsom Generalguvernörskap. Ett General-guvernörskaps tillvaro bestämmes hvarken af namnet, ty en myndighet med ett
Prof. IX Band. lista Afd. ig. 5*3 Den ii öctober /. m. Jag förnyar på dess» skäl ruin anhållan om ogillande af Utskottets förslag. Herr Lefrén: En Ledamot har emot hvad jag senast hade äran anföra, anmärkt, att jag talat utur en åsigt, som öfverensstämde med den värde Ledamotens egen. Jag skulle beklaga mig, om jag uttryckte mig så oredigt, att man kunde fatta annat af otina ord än jag verkligen sagt och menat. Jag har icke sagt, att någon borde tvingas , att ingå i näringarne. Men jag kan ej inse något ondt, ulan snarare trott något godt, ligga deri, att fattige Adeliga Ynglingar ega färdighet att sysselsätta sig med handarbeten, enär de icke kunna fortgå å Embetsrnannabanan, hvilken jag nu hörer borde vara, eller åtminsto, ne önskas vara, uteslutande tillhörig Adein. Jag skulle beklaga Adeln, om den ville göra sig till en Hindostanisk Cast — som ej tillät, att från en annan Frisk rot finge jemte den uppstiga nya stammar med friskare krafter _ hvilka hindrade de gamla att aftyna och falla likasom t. ex. den fordne Egyptiske Regent-familjen. Jag har trott, att jag i detta ämne talat i den anda, som lifvade Sveriges Adel i äldre tider och lifvar den äfven i den närvarande , då jag öppet förklarar, att icke någon Svensk Adelsman kan anse vanhederligt, att en medlem af hans Stånd deltager i ett hedrande näringsyrke. Jag delar ej den (ankan , att man itiger ned, då man gör något nyttigt, i stället att osakligt yf, vas öfver Förfädrens bragder. t)rn ii Oktober f. m, *43 Grefve von Schwerin, Fredric Bogislmir: Jag utbeder mig att få underställa de Herrar, sorn (a. lat mot Utskottets Memorial, om de rietigt upp» fattat Utskottets satser och förslag.
Uti min till kommittéen den 17 sistlidne Februari afgifne skrift har jag sökt framställa bristerne i det närvarande sättet att efter pannerymden beräkna afgiften för bränvinsbränningen, och i detsammas ställe föreslagit en på bränneri-apparatens upphettningsyta grundad beskattning, hvilken jag anser vara lika tillämplig på den större som på den mindre tillverkningen. Kommittéen, som äfven insett felaktigheten af det förra, har antagit det sednare beskattningssättet för den högsta klassen af bränvinsbränning, men deremot trott sig böra bibehålla pannervmdsafgiften för de lägre klasserna, likväl med den väsendtliga förändring, att en viss form för pannan blifvit föreskrifven. Genom denna sistnämnda åtgärd blifva gränsorna för tillverkningsbeloppen onekligen mycket mera bestämda än de nu äro, likväl qvarstår den ojemnhet i afgiften, som uppkommer deraf, att pannornas afverkningsförmåga icke tilltager i samma förhållande som deras rymd, hvarföre de större pannorna blifva för högt beskattade i jemnförelse med de mindre, så att, i andra klassen den största, eller 63 kannors pannan, i verkligheten belastas med en nära 50 procent högre afgift för hvarje kanna tillverkadt bränvin, än den minsta, eller 20 kannors pannan. Detta har ock icke undfallit kommittéen, som likväl dels befarat, att pannerymdsskattens utbytande emot beskattningen efter apparatens största afverkningsförmåga kunde förekomma mängden såsom en orättvisa, då de mindre pannorna hittills varit gynnade framför de större; dels afsett att genom de mindre pannornas lindrigare skatt bereda en ersättning för den större arbetskraft och vedåtgång, som de, i förhållande till de större pannorna, erfordra. Utan att vilja ingå i någon undersökning om vigteu af förenämnde skäl, får jag dock yttra den tanka, att det, i de fall, der en minskad afgift kunde finnas nödvändig, vore lämpligare att medgifva en nedsättning af vissa procent under de efter den högsta averkningen beräknade skattebeloppen, så att icke de grundtal, på hvilka hela beskaltningssystemet hvilar, blefve rubbade.
Berättelse, angående verkställd undersökning af Bankoverkets tillstånd samt huru detsamma efter nästförllutne riksdag styrdt och förvaltadl blifvit. V. B. 316, 411. A. 420. VI. E. 313. VII. U. 334. 353. A. 380. — N:o 28. i anledning af Bankofullmäktiges hemställan, alt beloppet af en på Kongl. Räntekammarens räkning med Banken utställd, såsom falsk ansedd assignation å 7,900 R:dr bauko, hvilket uti Bankens räkenskaper bland dess fordringar balanceras, måtte få afskrifvas. V. B. 316. A. 411. — N:o 29. med förslag lill en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse, m. m. V. B. 84, 343. Å, 444, 482, 517, 582. — N:o 30. i anledning af erhållen återremiss å BankoUtskottels utlåtande N:o 21. V. B. 380. A. 626. — N:o 31. med hemställan om löneförhöjning åt nuvarande ka - ( 21 ) mereraren i Cassaafdelningen G. W. Schiitzercrantz. V. B. 380. A. 626. BaukoOlskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 32. med hemställan om godtgörande af 2:ne från Banken till Kongl. Myntverket utgifne förskott. V. B. 380. A. 626. VI. E. 4. — N:o 33. i anledning af väekt motion, att den utaf Direclionen öfver Malmö Lånecontor tjenstemännen derstädes medgifna företrädesrättighet till ombesörjande af commissioner vid Lånecontorel måtte upphöra. V. B. 380. A. 626.
Brefvet den 2 JNov. 1786, rörande straff för Fångspilling. 4'-o Grefve Wachtmeister, Hans, den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, om förändring i sättet att promulgera allmänna Författningar. 5:o Herr Gyllenheims, Eric Gustaf, den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, Protocolls-Utdrag. rörande ändring af 4 §• Kongl. Förordningen den 3o Sept. 1812. 6:0 Herr Grönhagens, Gustaf, den 3 dennes e. m., på bordet lagde nine särskildte Memorial, dels angående en så kallad Induct för skuld, dels om åtgärders vidtagande till beredande af skyndsamt slut på Rättegångar. -7:0 Grefve Gyllenborgs, Joli.
Om remiss tili Stats-Utskottet af denna motion anhålles. Stockholm den 4 November '1865. Carl Åkerhielm. Af Herr Treffenberg, Nils Curry Engelbrecht, angående åtgärders vidtagande för inskränkning af lösdrifveriet och tiggeriet i landet. Under sednaste riksmöte väcktes en motion i syftning att genom lagstiftningen söka hämma tiggeriet i landet. Uti denna motion anfördes, hurusom med passkyldighetens borttagande tiggare blifvit synnerligen besvärliga å landsbygden, der de ofta uppträdde i stora flockar samt än under betlande, än under hotelser begärde allmosor, dem man af fruktan för följderna af ett afslag sällan vägrade; och motionären erinrade vidare, hurusom stadgandet i fattigvårdsförordnmgen derom att en betlande kunde såsom försvarslös behandlas förlorade all kraft uti glest befolkade provinser, enär dess tillämpning lätt nog kunde blifva olycksbringande för den sorn deraf vågade sig begagna och dessutom en blott anmälan om förhållandet hos polismyndigheten vore onyttig, då den betlande antingen ej kunde namngifvas, eller, om han vore känd, lemnade orten innan någon åtgärd för hans gripande hunne vidtagas. Uti afgifvet betänkande öfver denna motion yttrar Ekonomi-Utskottet, att det kraftigaste medlet till det öfverklagade oskickets hämmande redan vore i lag vidtaget, då den, som med betlande beträddes, kunde såsom försvarslös behandlas; att om detta Motioner hos Ridderskap et och Adeln 1865. 17 detta stadgande i vissa orter genom lokala omständigheter gjordes kraftlöst, samma omständigheter äfven skulle förlama andra föreskrifter, hvilka i berörde syfte möjligen kunde i lag upptagas, och ändtligen att i samma mån tillämpningen af lagstiftningen i fråga om fattigvård och dithörande ämnen vunne stadga, de anledningar till klagan, som i motionen gitvit sig tillkänna, allt mer skulle försvinna; på grund hvaraf allt Utskottet tillstyrkte, att motionen icke borde till någon åtgärd föranleda; och dervid läto Rikets Ständer bero.
Jag föreställer mig att ettregleradt myntväsende mäste föregå, innan detta förslag kan sättas i verket; men om en sådan reglering kan tillvägabringas och grundläggas med möjlighet, af en stadga för framtiden, så tror jag alt verkställandet då säkrare kari låta göra sig utan någon brytning, då deremot nu denna brytning blifver som starkast, enär den kommer på en tid, som, efter min tanka, för utförandet icke är den lämpligaste. Jag kan icke neka mig, att vid detta tillfälle igenfinna den rastlösa omsorgen för Embetsmanna-intressets befrämjande, utan afseende på dess oumbärliga sammanhang med landets och dess innebyggares bästa. I '94 Den 22 December f. m. Jag Jenn icke förstå meningen med eii Silfverberäknings införande i en Budget, uti ett iand, som ännu icke känner något annat mynt än Papperslappar, och jag tror mig af StatsUIskottet böra fordra, att detta slags beräkning icke på sådant sätt får insmyga sig i Statsförslaget. Jag kali icke begripa meningen deraf, att Svenska Folket, i anseende till sina utskylder, i anseende till Statsbehofvens fyllande och i anseende till sin Embetsmanna-aflöning , skall, genom coursberäkningar sättas i samma förhållande, som till andra länders handlande. Den uti Budgeten på sådant sätt, utan några motiver införda räkning har gjort mycken skada, emedan den uppskrämt och förvillat begreppen. Man har föreställt sig, att det, i händelse af coursens stigande, kunde uppstå ett åliggande för den Skattdragande att godtgöra Embetsmannalöncrnes förluster. Jag inser således snart sagt icke, hvad ändamål med denna nyhet åsyftas, och hvarken vågar eller vill nu tyda den, men hoppas att StatsUtskoltet låter den försvinna, så att tillfälle undanrödjes att mera lala öfver detta ämne. Då Fäitmarskatksiönerne blott synas erfordras för en, som jag hoppas, mycket aflägsen framtid, anser jag ingen ting nu vara att deröfver yttra, enär något anslag lill delta ändamål, för närvarande icke blif - Den 22 December f. m. 95 vit hegardt, åtminstone efter som jag fattat innehållet af elen Kongl. Propositionen.
Delad emellan stora minnen och älskade förboppningar tror jag mig flyttad i inbildningras werld, jag 64 Den 21 Augustt. tycker mig omgiswen af denna högtidliga tysts nåd, under Wilken wara Fäder sedan de blifwit störda i sin länga hwila, resa sig ur grifterna för att lysina 'till wart beslut. Jag upps täcker ffuggorna äs fallna Hjeltar, stora Stats; män, och frägdade Medborgare af alla Ständ, och alla äldrar, som följa otz med deltagande uppmärksamhet, och jäg tror mig igenkänna bland dem wälnaden af denna ömma menniffowän, denna rättsinniga och goda Furstesom nyst bortgick, sedan Han bland o§, sä till sä; gardes, endast synats för att blifwa ett gemensamt föremäl för kärlekens och saknadens tärar. Jag ser tidehwarfwensom öppna.sitt sörwar ät'wära gerniNgar, och Historien, soM fattar sin penna för att uppteckna huru wi handlat.
Sig anse öfverskottsräntorne framdeles böra, till förmån för de tillskottstagande hemmanen, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsmansrustningen, enligt 1685 års kontrakt, hörande prestationer, dock under vilkor, bland annat, att dels det förändrade liqvidationssättet först efter vissa år skulle vidtaga, och dels att de hemman, som vid skattläggningstiden fått så höga räntor sig åsätta, att dessa, förvandlade från ett ringa penningebelopp till effektiv rustningskostnad, tilläfventyrs skulle kunna förorsaka hemmanens ödesmål och undergång, lörunnades att inom viss tid söka räntans nedsättning, hvaremot, till betäckande af den brist, som genom sådan räntenedsättning kunde uppkomma för de tillskottstagande rusthållarne, borde, jemte kronans behållna indelningsöfverskottseller reserv-räntor, användas de vid 1826 års extra roteringsjemnkning i Blekinge tillkomna nya ordinarie bätsmansnummer medelst af dem erlagd vakans-afgift. Sedan hvad Kongl.
I Sollentuna Fögderi, som utgöres af 4^0—mantal, bruka ägarne sjelfva 167mantal; boställen äro 3o|| mantal, samt åt arrendatorer och landtbönder upplåtne 232II mantal. I Långhundra fögderi, bestående af 752ig mantal, bruka ägarne sjelfve 38i53g mantal; 4^1 mantal äro boställen och 327 mantal åt brukare upplåtne J Frösåkers fögderi, bestående af 570 A mantal, brukas 33o mantal af ägarne sjelfve, af Embetsoch Tjenstemän innehafvas såsom boställen 34t! m^ntal och 2(5 mantal af arrendatorer och brukare. I Lyhundra Fögderi innehållande 720— mantal, brukas 4^9^ af ägare* boställen 42i mantal och åt arrendatorer och brukare upplåtne 188| mantal - — '23 — I Akers fögderi, bestående af 572! mantal, innehafvas 36r? mantal af ägarne sjelfve, 15i äro boställen och ic>5 äro upplåtne åt brukare och arrendatorer. I Sotholms fögderi, som innefattar 377? mantal, bruka ägarne sjelfve 1 7 1 3 mantal, 6 mantal uro boställen, 200 mantal åt andra personer upplåtne I Svartlösa fögderi, bestående af 400A. mantal, brukas 179-6- mantal af agarne, x7§| äro boställen och 2o3Jj innehafde af arrendatorer och brukare. I Färentuna fögderi, som består af 1^51 mantal, bruka ägarne sjelfva ,ol4 mantal; boställen äro 3i mantal, och åt brukare och arrendatorer upplålne 90 mantal.
Afskedande af de Statens embetsoch tjenstemän, som i följd sf vansinne, lamhet, blindhet eller annan obotlig sjukdom längre tid varit urståndsatte att deras tjenster bestrida, angående stiftan - — A — 5 de af en lag härför; motion af Grefve Henning Edvard Taube: Se Motioner. Afskeds-deputationer till Med-Stånden vid Riksdagens slut: Ridderskapets och Adelns: XI. 382, 390. Preste-Ståndets: XI. 389. Borgare-Ståndets: XI. 388. Bonde-Ståndets: XI. 385. Afskeds-uppvaktuingar vid Riksdagens slut: XI. 384. Afskrifning, angående föreslagen sådan och eftergift af ett Markaryds församling i Kronobergs län beviljadt kyrkobyggnads-lån: B. VIII. 90, 165, A. 165. — till någon del af ett åt, jordbrukare inom Askers härad af örebro Liin beviljadt undsättningslån, samt anstånd med inbetalning af lånets återstående belopp, angående: B. III. 86, 135, A. 135. — af åtskilliga från Lånekontoret i Göteborg utgifva diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån, angående: B. II. 412, 448, A. 448. — af fem särskilda från Lånekontoret i Malmö utgifna diskontlån, angående: B. II. 412, 448, A. 448. — af 10 st. från Lånekontoret i Malmö utgifne lån, angående: B. VIII. 91, 166, 224, A. 224. Afstående af jord till Marstrands stad och dess Elementarläroverk, angående: B. VI. 87, 430; VII. lil, A. lil, E. 226.
JYI 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prog. M 1, om Statsverket 1836 >J 6 Kapitener, 900 R:dr Transport 12,350 5.400 » 10 d:o ä 400 R:dr. » omkring 20 Fanjunkare, å 220 R:dr 4,400 » öfrige Pensionärer, förslagsvis » År 1860: 1 Öfverste 1,800 )) 4 Ofverste-Löjtnanter, å 1,600 R:dr 6,400 » 5 Majorer, ä 1,250 R:dr 6,250 » 1 d:o » 3 Kapitener, å 900 R:dr 2,700 » 46 d:o ä 400 R:dr 6,400 » omkring 20 Fanjunkare, å 220 R:dr , 4,400 » öfrige Pensionärer, förslagsvis 2,000 28,150: 30,700: Men som, enligt hvud redan blifvit yttradt, icke ovilkorligen antagas kan, att alla pensionsmessige i sjelfva verket genast vid upphunnen pensionsålder afgå ur tjensten, utan att åtminstone Vsrdelar af hela antalet längre eller kortare tid derefter i tjensten qvarstadna, förminskas dessa belopp med fyratio procent, då förhållandet blir följande: Anslaget, som för år 1856 skulle behöfva påräknas med ofvan uppgifna R:dr 98,400: — borde i sådant fall ökas år 1857, med 13,050: » 1858, med » 1859, med . [111,450: — 25,400: —154 850. _ 16,890: 151.740: — *860- med 18>420:—170,160:
Bref arv befriade i>rän att tillra! och efterräkning för sine räkenskaper, enär de undcrgätt Revision och blifwit gillade, likasom Redogörare för Kronans Extra UtgittS eller EnIkilte Werkswedel, äfwen Vestas answttighet mätte fä en gräns, bwilken wio jemförelse af de as sörhällande till Kronan säkrast och med mästa billighet kunde finnas uti en tid af Tre Är ifrän den dag deras räkningar blittvit till Äanimar-Eollegium eller Kammar-Rätten ingifnc, utan afseende derpä om de förr eller sednare eller aldrig revi» deras, dock med answar för den som försummar Revisions stplldighcten; samt att en wist Termin af Tio är mätte bestämmas innom hwilkcn anmärkningar mä göraS eller utfärdas »vid sädane ännu oreviderade räkenskaper, som icke tillhöra Kammar-Rättens ordinarie Revifions-arbete, men hwarefter Upbördsmän och Redogörare eller andre Personer blifwa frän widare tilltal och efterräkning i och för deste räkenskaper frie. Och Ridd. sch Ad. prst. sitte Band. schra Lfd. N:o 64. roos Den L3 AprU. Och da Riksens Stander mid öfwcrwägande häraf funnit, att Kammar-Co-cgii sanik Kammar-Rattens utlakande lärer böra infordras innan nägon ny Författning kunde utfärdas angående d tta sä wäl för Kronans, som enstilte medborgares säkerhet wigtiga amne, hwarom Let r alla fall oinstränkt tillkommer Eder Kongl. Mant att efter Dess nädiga godtfinnande förordna, fä Riksens Stander detsamma till Eder Kongl. Majus Nädiga pröfning i underdånighet öfwer
Alltid öppen och för alla tillgänglig, såg han sig gerna besökas af vetgiriga Studerande. Vid den oförbehållsamhet, hvarmed han åt dem meddelade sig, åsidosatte han dock aldrig, att med lärarens vänlighet förena lärarens värdighet. De beskrifva hans conversation såsom hög, rik, qvick, ständigt sig lik och ständigt vexlande; ofta ännu jemväl uddhvass, någongång krossande, om anledningar framkallade åskstrålen. Det vanligaste samtals-ämnet var Litteratur och Philosophi. På Kant, Fichte, Schelling och deras anhängare var han icke god. Deremot hördes han ofta berömma Jacobi och Herder, yttra en djup vördnad för Swedenborg och Böhme, samt önska, att verlden vore full af sådana Christna, som Lavater. Bland yngre tyska skalder satte han ett synnerligt värde på Hölderlin, och talade om honom gerna. Af ynglingar, som interesserade honom, tillät han gerna sig motsägas; för och emot kunde i dessa slags disputations-akter afhandlas med mycken värma, utan att han befanns retad, eller någonsin ville segra genom annat än skäl. Thorilds utseende och hållning bar en stämpel af ädelhet, själfullhet, lättrörlighet och smärthet, som – enligt hans mågs berättelse – ägde någonting hind-artadt. Han var blond, med skär hy och klara, blå ögon; längden något öfver medelmåttig; växten smal och fin, utan att synas mager; ställningen alltid rak, med blickarna oftast rigtade uppåt; gången bestämd, fast, men ledig och skyndsam. Alla kroppens ledamöter bildade tillsammans ett harmoniskt helt. Lätt kom han i eld; förtjusning, hänförelse, – men icke halmlågans, – var hans lifselement. Under lugna samtal visade hans ögon alltid den lifligaste uppmärksamhet, och kring de fina, genialiska minerna sväfvade ett eget behagligt småleende. Men om något, som förekom honom ovärdigt, lågt, nedrigt, bragte honom i harm – (och detta hände blixtsnabbt): då förvandlade sig blick och ord till ljungeld och thordön.
Hvad först beträffar den siste värde talarens yttrande rörande pligten för en Södermanlänning, likasom hvar och en som tillhör en annan provins, alt bevaka intressena för sin provins, så får jag säga, att jag, som tillhör samma provins med Hr Adelborg, just af intresse för densamma anser mig böra bestrida beviljandet af ifrågavande anslag, som nu är i fråga. Jag gör det derföre, att iag tror detta anslag, hufvudsakligen afseende jemförelsevis ringa fördelar för en mindre del af Södermanland, kommer att skada provinsen, när den framdeles i annan låneeller anslags-väg kommer att begära R. St:s biträde. Då skall det hela: att vid 1854 års Riksdag hafva R. St. gifvit 100,000 R:dr b:ko åt Södermanland och denna provins1 har således fåll tillräckligt af R. St. f. n., hvarföre den icke behöfver mera. Då är kanske likväl fråga om vida vigtigare företag, hvilka måhända på grund af en nu lemnad, till mindre nyttigt företag beviljad summa, få stå tillbaka. Hvad angår den anmärkn. vid redaktm, som Hr Adelborg trodde att det icke var så nödvändigt att fästa sig vid och dervid han bad mig observera och lägga märke vid ordet ”fullgörande”, så ber jag talaren å sin sida lägga vigt på det föregående lilla ordet ”Aefa”, då det slår att Bolaget skall hafva tecknat sig för hela den summa, som till arbetets fullgörande erfordras, och jag tror alt dermed kan förstås den i kostnads-föislaget upptagna summan 100,000 R:dr. Jag har gjort denna anmärkn. för deras intresse, hvilka ifra för saken, men alldeles icke i milt eget. Jag önskar ändock återremiss på frågan, såsom jag förut har nämnt, och anhåller att få anföra ännu tvenne skäl, som borde betydligt inverka till frågans återremitterande och anslagets nekande, nemi. att kommunikationen emellan Eskilstuna och Thorshälla är icke ensamt en landt-kommunikation, hvilket antagande tycktes hufvudsakligen hafva föranledt Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen att så ampelt förorda detta företag, på sätt som Frih.