Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 20 Januari 1779 blifvit förändrad, lyder sålunda: ”Hvar som bär hugg och slag å någon Domare eller annan Konungens Ämbetsman, then ther med Konungens Fullmagt försedd, eller med honom i lika värdighet är, i Ämbetsärender, eller hämnas therföre å honom; håfve förverkat lif sitt; dräper lian honom, miste ock förut högra hand. Höter eller undsäger någor honom, eller gifver honom smädeliga ord, bote Femtio Daler, eller mera, till Etthundrade Daler, som brottet är lill, och gore afbön. Gå the ord å heder och ära, bote dubbelt och miste äran. Then ej orkar böta, stralfes med fängelse vid vatten och bröd, eller med spö eller ris. Sker tliet ej för Ämbetets skull, plikte som Lag eljest förmår.” Genom skyldigheten att afgifva offentliga yttranden i ämnen, som ofta på 30 Lag tit skottets Betänkande». det närmaste röra andre Medborgares Lästa, äro Taxeringsman till dessa i ett förhållande, som närmast är att likna vid det som af Domares och andre Ämbetsmäns befattningar uppkommer. Ansvaret för bådas ofredande i utöfningen af deras kall, synes också böra vara lika. I följd häraf och då all ny Lag eller Lagförändring bör gemensamt af Konung och Ständer beslutas, och den nu ifrågavarande således icke lämpligen lärer kunna inflyta i BevillningsFörordningen, hvilken icke till Kongl. Maj.‘ts pröfning hemställes, tillstyrker jag, att genom särskild Författning må stadgas: ”Att ofredande af Ledamot i Berednings», Taxeringseller PröfningsCommitté anses efter 18 Cap. 8 §. Missg.Balken, jemfördt med Kongl. Förordningen den 20 Januari 1779.” Härmed förenade sig Herr Borgmästaren Hjertström samt RiksdagsFullmägtigarne Pehr Bengtsson och Börje Börjesson. TJt Supra. Ex Protocollo. Joh. Jacob Kleman, LagVt skotets Betänkande», 31 N:o a36. Ankom den 19 Nov. 1023. Riksens Högloft.
Med tillägg af den å nämnde fonds behållning vid detta års början der - 8 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. efter ytterligare upplöpande ränta, kommer densamma att vid årets slut uppgå till 69,109 Riksdaler 30 öre. För ifrågavarande fond, hvars förräntning ombesörjes af Hjelmare kanaldirektion, har Riksgälds-kontoret tid efter annan och sednast kort efter slutet af sistlidne riksdag fått emottaga sådana låneoch säkerhetshandlingar, som öfverensstämma med det rörande dessa medels utlåning uppgjorda och af Kongl. Haj:t fastställda särskilda Reglemente. Sedan Kongl. Maj:t underrättat Fullmägtige derom, att Strömsholms nya kanaloch slnssled under loppet af år 1860 blifvit till alla delar fullbordad, hafva Fullmägtige, i öfverensstämmelse med stadgandet uti Reglementets 13 §, låtit till Direktionen för nämnda kanaloch slussverk återställa de, såsom säkerhet för ombyggnadens fullbordande med dertill beviljadt statsanslag, hos Riksgäldskontoret deponerade aktierna i Strömsholms gamla slussverks bolag; hvarjemte bemälda direktion tillika utbekommit den till Riksgälds-kontoret inbetalda lösen för de felande aktierna. Enligt föreskriften i 5 § af Strömsholms nya kanal-bolags privilegium, hafva låneoch säkerhetshandlingar ej allenast för den utaf kanalinkomsterna under sistlidet år till reparationsfond afsatta summa, 4,500 Riksdaler, utan äfven för 500 Riksdaler, i afräkning å hvad som utaf detta års kanalinkomster skall för samma ändamål afsättas, blifvit till Riksgälds-kontoret vid 1861 års slut öfverlemnade, för att härstädes förvaras. Efter fullbordandet af Strömsholms kanaloch slussverks ombyggnad, uteslöts vid utfärdandet af nu gällande Reglemente för Riksgälds-kontoret det uti flera föregående Reglementen intagna stadgande: att "under byggnadstiden skall af Fullmägtige, genom årligen anställande val, utses ett ombud att i den årliga revisionen af kanaloch slussverkets räkenskaper deltaga."
St. uttalade i sin underd. skrifvelse till K. M:t vid förra riksdagen. En sådan omkastning i R. St:rs tänkesätt skulle så mycket mera väcka förvåning, som sedan sista riksdagen icke några särskilda omständigheter tillkommit, med undantag af detta Komité-Betänk., som visserligen må vara af ganska stor betydelse, men hvarmed frågan ingalunda är uttömd eller fullständigt förberedd till afgörande, hvilket ock bestyrkes deraf, att K. M:t ej ansett sig kunna ännu företaga densamma. Man liar sagt, att StatsUtskit haft tillgång till alla handlingar rörande denna fråga; men i afs:de å de af vederbörande Auktoriteter afgifna utlåtanden öfver Komiterades Betänk, är jag i tillfälle att betyga motsatsen, alldenstund dessa befunnit sig i min portfölj alltsedan de inkommo till K. M:t, och ligga der ännu. Jag vill för öfrigt icke inlåta mig på den vidtomfattande frågan om den medicinska undervisningens förflyttning till Stockholm; men äfven om en sådan blefve besluten, så lärer den väl icke omedelbart kunna utföras, då nemi. Carolinska Institutet ipke kan vara beredt att genast mottaga alla medicinae studiosi från Universitetet. Här finnes nemi. vid nämnda Institut icke mer än ett enda laboratorium för den chemiska undervisningen, icke mer än 3 föreläsningssalar. Jag säger detta ingalunda för att förringa Institutets värde, som jag är den förste att erkänna, utan blott för att visa nödvändigheten deraf att den medicinska undervisningen fortfarande åtminstone någon tid bedrifves vid Universitetet, emedan den icke kan, som sig bör, annorstädes uppehållas. Jag får således ånyo anhålla om bifall til! det af K. M:t för ifrågavarande ändamål begärda anslag. Vill man nödvändigt dervid fästa ett sådant vilkor, som Hr Bildt föreslagit, så har jag visserligen intet att deremot anmärka, ehuru jag för min del icke anser det behöfligt. Hr Olivecrona: Jag begärde ordet för att gendrifva nå gra framställda anmärkningar; men då detta nu skett så fullständigt genom den siste värde talarens anförande, återstår för mig endast att med honom instämma i anhållan om bifall till K. M:ts Propos. i denna punkt. Hr Bildt:
Betänkanden. det af sådana bref och Ordres besörja5 att då större eller mindre del af Regementet qvarlemnas, Regements Cheferne så föranstalta, att så många Soldater inom hvarje Compagnie, hvilkas Torp äro i ett sådant ändamål tjenligt belägne, qvarlemnas, som för en ordentlig brefföring kunna erfordras, samt att alla bref och Ordres ät denna trakt och ej någon annan må afsändas 5 att aila KronoVacar. cer, då Rotarne betala Vacance-afgift till Kronan, eller äro anslagne till andra tillåtna Vacancer, enär de erlagt sådan afgift, i ändamål att frikallas ifrån alla, Roteringsskyldigheten åtföljande kostnader och besvär, böra ifrån oftanämde skyldighet befrias 3 hvarunder likväl ej tillfälligtvis vacante Rotar, som disponera Torpet och njuta Lönen i behåll, böra inbegripas, utan må dessa lika med Soldaten besörja brefföringen j samt änteligen att Soldat-Hustrurne ej må, under den tid Soldaterna äro commenderade, åläggas någon brefföring, såsom, enligt hvad ofvanföre föreslås, varande öfverflödigt och ofta ej medförande den säkerhet och skyndsamhet, som härvid erfordras5 Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnas. Pdksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EhonomiUtskotts Betänkande, rörån* Besv. och Ekon.' Utsk. Betänkanden. 9g de vissa omständigheter vid Indel dt a liegementcrnas beklädnads-sätt. G enom ProtocolIsUtdrag af den 2dra nästi.
Utskottet, sorn tagit i öfvervägande de inom särskilda riksstånd sålunda framställda anmärkningar och nu går att nytt Utlåtande i ämnet afgifva, får dervid i forsta rummet förklara, att Utskottet anser sig hafva i Betänkandet N:o 39 fästat tillbörligt afseende å de motioner, g^enom hvilka inskränkning åsyftats i de, fjerdingsmännen, enligt Kongl, stadgan den 1 Juni 1850, åliggande skyldigheter. Utskottet har nemligen i berörde hänseende upplyst, att den nådiga stadgan i allmänhet icke innefattade några för fjerdingsmännen nya skyldigheter, utan att de som i samma stadga uppräknas till större delen varit fjerdingsmännen genom särskilda äldre författningar ålagda och nu endast blifvit på ett ställe sammanförda, till följd af hvilken upplysning Utskottet icke eller ansett sig böra härutinnan föreslå någon förändring. De exempel, hvilka inom riksstånden blifvit anförda derpå, att den nya stadgan skulle bestämma andra och vidsträcktare åligganden för fjerdingsmännen än förut, ådagalägga ingalunda ett sådant förhållande. Hedan den 13 Januari 1770 föreskrefs uti en då utfärdad kongl. Resolution att fjerdingsman skulle biträda Kronobetjeningen i mindre utmätningsmål, dock pä fogdens ansvar, och i 2 art. 5 §. och 5 mom. i Kongl. Instruktionen för Kammar-Rätten den 15 Oktober 1831 stadgades, att Kammar-Rätten tillhörde upptaga och afgöra, ibland annat, besvär i sådana af Konungens Befallningshafvande eller andra Befälhafvare afgjorda mål, som innefatta tvist emellan Kronans ordinarie uppbördsmän, och deni, hvilka under dessas uppbördsmanna-ansvar haft befattning med allmänna medels indrifning, men derför icke visat behörig redo, del vare sig, utom andra, ”Fjerdingsmän med flera dylika”. Likaså hade Fjerdingsmännen, enligt Kongl. Gästgifveriordningen den 12 l)ec. 1734, åliggande att tillse det allmänna vägar och broar underhöllos i lagligt skick.
Handskmakare-Societetens mångdubblade tillverkning utgörande år iS32 ända till 20,429 R:dr mera i värde, än år 1827, härleder sig hufvudsakligen derifrån, alt en af Ledamöterne, genom begagnande af ett inrältadt Mechaniskt Verk för så kallade Sämskoch Castor-Skinns bered - ÖJvcrslälJiullarens Femårsberättelse. 8 ning, lyckats så förbättra tillverkningen, att varorne kunna täfla med de utländska i godhet och afsättning.
Uti vattendrag, deri flera särskilda personer eller bolag låta flotta timmer eller trävaror, kunna de flottande, i den ordning här nedan stadgas, fatta beslut om gemensam flottning under gemensam styrelse. De sålunda bildade föreningar antaga med de liesta röster de reglor, hvarefter flottningen skall ordnas, styrelsen för densamma utväljas, utgifterna fördelas, m. m. Då llottande, en eller flera, vilja gemensam flottning inrätta, begäres sådant Sammansatta Lagsamt Allm. Besvo. Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 31. 11 hos Konungens Befallningshafvande, som för sammanträde utsätter tid och tjenligt ställe och jemväl förordnar nSgot ombud för sig att dervid tillstädesvara. SAdant sammanträde skall pålysas en månad förut genom kungörelser i allmänna tidningarne och i provins-tidningarne äfvensom genom kungörelsers uppläsning i kyrkorna i de socknar, hvilka vattendraget genomlöper och hvarest sådane skogar äro belägne, derifrån trävaror kunna framskaffas till flottning å det ifrågavarande vattendraget. Vid sammanträdet skall protokoll föras af det å Konungens Befallningshafvandes vägnar närvarande ombudet, som insänder detsamma till Konungens Befallningshafvande jemte ett exemplar af de inom den bildade föreningen antagna öfverenskommelser och reglor. Konungens Befallningshafvande tillser derefter, att icke någons rätt förnärmas, och utfärdar den resolution, hvartill omständigheterna föranleda. § 3- När förening om gemensam flottning är bildad och reglor för densamma antagna och godkände, på sätt i föregående § sägs, så kunna förändringar i de fattade besluten vidtagas endast på ett nytt sammanträde, hvarom Bestyrelse!! gör hemställan till Konungens Befallningshafvande, och som kungöres och hålles i öfverensstämmelse med hvad i föregående § finnes stadgadt; hvarefter de vid sammanträdet beslutade ändriugarne fordra Konungens Befallningshafvandes fastställelse lör att blifva gällande.
Län antages hafva en arealvidd af 217 qvadratmil, af hvilka Medelpad beräknas till 60, Södra Ångermanland till 105 och Norra Ångermanland till 52; men minsta delen af denna betydliga areal är odlad 7 eller odlingsbar mark, såsom exempel hvarpå kan anföras, att i Medelpad sjöar, träsk, myror, berg och stenbunden skogsmark utgöra minst trefjerdedelar af det hela. Största bredden är i Norra Ångermanland från Grundsunda sockens hafsstrand rätt i vester till Jemtlands-gränsen 16 mil, och i Södra Ångermanland från Hernösand till nämnde gräns nordvest vid Tåsjö socken omkring 30 mil. Afsmalnande mot sydligaste delen af Ångermanland, utvidgar sig landet åter i Medelpad, så att dess gränslinie mot Helsingland är 14 mil lång. Största längden från söder till norr är 22 mil; och afståndet från residens-staden Hernösand tili Helsinge-gränsen är 8* mil, till Westerbotlensgränsen 151 mil och till Jemtlands-gränsen vid Tåsjö sockens yttersta spets omkring 30 mil. Genom de i Länet öfverallt förekommande betydliga berg är det indeladt i större och mindre delar. Sjöar, skogar och kärr omvexla med åkerland, och gifva landet än ett storartadi vildt, än ett leende och behagligt utseende. Att stora vattendrag i fordomtimma genomstrukit landet på flera ställen än nu kan otvunget dömas af de betydliga jordhöjderna och de emellan dem varande stora fördjupningar, som ännu finnas. De på landets språk kallade Niperna, hvilka utgöra betydliga, stundom tornlika höjder, bära ojäfaktigt vittnesbörd om det framträngda vattnets kraft att undanföra allt, hvad som förekommit i dess väg, om hvilken kraft vittnesbörd icke heller i våra dagar saknas, då, till exempel för några få år sedan, vid en genom Ångerman-elfven undergräfd betydlig jordböjds nedstörtande i elfven, denna uppkastade sitt vatten med sådan kraft, att ett långt uppå land stående mindre boningshus kullslogs och bortfördes ett betydligt stycke.
Jag får blott nämna, alt jemte återremisscu får jag bifoga ett project lill Den 29 December f. m. 479 reglemente*), som torde lunna tjena Utsi. till någon upplysning och ledning vid uppgörande af det reglementariska, sorn jag anser utgöra hufvudsak vid frågans behandling; och bör 4 peoc. ränta bestämmas. Äfvenledes tror jag, att Anders Danielssons samt Hr Rosenblads motioner böra i ett sammanhang med förevar, ämne af Utsk. behandlas, på det att ämnet må komma att utgöra ett ostympadt helt. Jag har icke vidare att tillägga, utan anhåller om återremiss, samt att dessa anmärkntr mätte få densamma åtfölja. Frih. Rantzou, Joli. AI b.: Jag lan icke dela Gr. Posses mening och ännu mindre Hr v. Qvanlens åsigter, utan anser jag, för min del, Utsk. så fullständigt hafva besvarat den K. proposm, att jag önskar bifall till Utskts utlåt, och anhåller om propos. derå. Gr. Björnstjerna, Magn.: SlatsUtskrs skäl för afslag å den nåd. proposm äro hufvudsakligen följande: att realisationens skyndsamma befrämjande varit egentliga ändamålet med det vid förra riksdagen beslutade lånet af högst 2,000,000 r:dr i silfver, och vidare, att de förhållanden, hvilka vid sistl. riksdag föranledt beslutet om silfverlånets upptagande, numera äro förändrade, då Banken sedan d. 1 sisth Oct. varit öppnad till utvexling af silfver mot bancosedlar, och till realisationens vidmagthållande, derest, vid inträffande conjuncturer, silfverfonden skulle nedsjunka till ett bestämdt minimum, Bancostvrelsen är autoriserad att, med begagnande af Bankens credit, införskaffa silfver, så alt statens mellankomst genom skuldsättning för ett utländskt lån numera icke kan vara behöflig, hvarken till realisationens befrämjande eller till dess vidmagthållande. Dessa skäl kan jag icke gilla.
Under det Gerhard betraktade, hur skuggorna i mörka floder gjöt sig öfver nejden, leddes hans tankar öfver från stundens tillfälliga miss-stämning till hans lifs stora oafkastliga sorg, som i hvarje ögonblick af missräkning och grubbel reste sitt hufvud och fylde hans inre med en obekämpelig tungsinthet – medvetandet om hans egen oförmåga, om hans egen andliga och fysiska maktlöshet. Alt det hopplöst intet sägande, alt det tröstlöst tomma i hans existens som äfven i lyckliga stunder satte en mörk folie till hans glädje, kom tydligare än vanligt för hans syn. Att lefva utan att duga till något, utan att ega kraft att flamma upp för något, utan att helt kunna gripas af något – bittert, bittert, men gräte han också blodstårar, vrede han också i förtviflan sina händer, skulle det dock icke hjelpa, skulle han dock icke kunna förvärfva sig friskt nytt blod, sundt nytt själslif, och han segnade under tyngden af sin egen trötthet. I en dof melankoli gick han med halfslutna ögon och slappa lemmar upp till sig, tog fram chloralflaskan och beredde sig att lägga sig. En död slöhet började reagera mot hans upprörda sinnesstämning. Prudentligt tog han af sig sina plagg, och då han hörde sin granne i rummet bredvid, den dödssjuke fransmannen, från sitt sömnlösa läger sakta gnola på den vanliga melodi, melodin, som talade om gatlifvets muntra stoj, om fräsande champagneskum och om rendez-vousernas lustiga, af kyssar afbrutna tassel, upprepade han sjelf mekaniskt utan en tanke i sin hjerna visans ord: Je suis si jeune Je suis poitrinaire Il faut mourir Oui il faut mourir. EN INTERIÖR FRÅN LANDET. En qvalmig, vacker sommarmorgon med en himmel, hög och djupblå som sällan, endast borta vid horisonten några täta ulltappslika strömoln. På den långa bugtande landsvägen skiner solen med all sin kraft, och icke ett träd, icke en buske finnes vid vägkanten, som kan kasta sin lisande, mörka skugga öfver den bränheta, af djupa hjulspår fårade marken.
Pilip ocli Elsa äro båda sympatiska och älskviirda och deras kiirleksroman ar lefnadsfriskt ocli hurtigt berättad och gör i det liela ett lifvande intryck af verklighet, om ock en och annan detalj icke synes fiillt natiirtrogen. Filips s. k. omviindelse hade icke behöfts för att en så kärnsund natur och karakter skulle f % en ratt syn på lifvet, och lä- saren stbr visserligen n&amp;ot tveksam angaende Elsas verkliga kallelse för sjuksköterskans mycket fordrande yrke. 3Iinst lyckad är tvifvelsutan den gulögda, snedblickande, allt annat an förföriska filosofie kandidaten, fröken Olena. Hon spelar icke heller ngzon afgö- rande, betydelsefull r d l vid utvecklingen af det akteiisknpliga drainat, ty hennes oblyga koketteri med Holger cch hennes hämndgiriga, friieka. meddelanden till Nina i toalettriiminet vid balen, göra blott en ringa insats, d % timman slhr för lösningen af de bbda makarnas lifsproblem. Slutet af en skildring nr Iifret ar alltid e2 svår ysöfvosten och afveii Holger Vides förf. liar här icke \ - arit fullt lycklig. Hela episoden i ' Kölner-do^men, där Nina återfinnes, liar nggot gjordt, som nästan tyder p&amp; att förf. önskat komma ifrhn upplösningen fortast möjligt och därom icke kiinnat eller icke velat rara niera iitföslig. De sista bladens innelikll förefaller därför nigot afmattadt, gifver ett intryck af något fragmentariskt och i viss man otillfredsst~llande. Vid ett besök i en af hufvudstadens fö~nainsts bokliliior för kort tid sedan framlades för en köplysten kund, Holger Vide, under försäkran, att ingen af den nyare litteraturens alster rönt en så stark efterfrk gan.
Tryckfrihet sComillé ens utslag böra alltid atlmängöras, Fortsätter daghi adsredactör eller periodisk skrifts Förfaltare i påföljande IY:r eller häfte det ämne, som under åtal är och innan dom fallit, äge ffofCäncelleren att dagbladet eller tidskriften på, sätt utstakadt är helt och hållit indraga, dock ställes Redactör eller Författare inför TryckfrihetsCornitté. en, sorn pröfve om något serskildt ansfar, utöfver indragningen af ding : bladet ellet' periodiska skriften+ hör äga runi. 220 Den 21 Maji f. m. Genom detta alternativ, om det af HögJofl. ConstitutionsUtskottet och vidare af Rikets Höglofl. Ständer skulle godkännas, förekommes alla farhågor, alla olägenheter, sorn äro följder antingen af obegränsad arbitrair indragningsrättighets fortfarande eller af helt Och hållit lössläppt Tryckfrihet om 8 Momentet upphäfves; derigenom förekomsnes den ofta öfverklagsde långsamheten då dylika mai dragas under allmänna Dmijlolar, olempligheten hos oss af JuryDoniftoiar, Och deras ej säl* ian mindre ändamålsenliga sammansättning och äfven någon gång deraf uppkomne misshäU likheter; och derigenom kommer Rik fens Ständers TrijckfrihetsComiiié i en med dess ändamål öfverensstämmande verksamhet, och då af Nationens Representanter tillsatte personer, fingo döma öfver så grannlaga ämnen , kunde ingen Medborgare frukta hvarken väld eller Embetsmanna skråanda, och då Konungen ägde att för tillfället om honom så godt syntes, tillförordna ett lika antal domare, och hvardera af parterne utlotta en, så tyckes mig allas fordringar vara uppfyllda, lika sorn jag sluteligen tror, att genom detta alternativ snarast Och fullkomligast vinnes det dyrbara målet j hvart sannt Constitutionelt samhälle, nemligen bevarandet af Majeftätets helgd, och perjonlig ‘lerhet} jemtelagbunden frihet.
R:dr 32 sk. och för extra Provincial-läkare till 500 R:dr B:ko, och dels slutligen vid Riksmötet 1856—1858 beviljat anslag för ytterligare två ordinarie och sex extra Provincial-läkare, de två förstnämnde i Norrbottens och Wermlands län, samt de öfrige i Södermanlands, Göteborgs och Bobus, Elfsborgs, Skaraborgs, Jönköpings och Christianstads län, samt tills vidare beviljat en lönetillökning, nemligen för ordinarie Provincial-läkare till 1,500 R:dr och extra Provincial-läkare till 1,000 R:dr Rant, utgör Provincial-läkare-befattniugarnes antal för närvarande 97, deribland 71 ordinarie och 26 extra, hvarförutan den förr nämnda Provincial-kirurgen i Stockholms län fortfarande njuter lön af medicinalfonden, och hafva Rikets Ständer med afseende på det af erfarenheten ådagalagda förhållande, att stationen för Provincial-läkare på landsbyggdeh tid efter annan måst flyttas, allt eftersom lägenhet för läkaren yppats att förskaffa sig erforderlig boningslokal; vid de sednast beviljade anslagen till nya Provincial-läkare-befattningar på landet, fästat det vilkor, att distriktets innevånare må åtaga sig att upplåta och underhålla lämplig bostad åt läkaren, vid den honom anvisade stationen. Genom Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1840 bifölls Rikets Ständers framställda begäran, att, då den på Statens bekostnad ordnade läkarevården icke voin för behofvet tillfyllestgörande, läkare, som efter enskilda aftal anställas af kommuner och bruk å landet, må åtnjuta befordringsrätt, i likhet med i Statens tjenst varande läkare, under vilkor att hafva förvärfvat full kompetens och att vid förrättningar ställa sig till efterrättelse de författningar, som angå Provincial-läkare. Dels ock hufvudsakligen på grund af detta Kongl. Bref, och dels i kraft af några äldre Kongl. Resolutioner, ega åtskilliga (38) private läkare Vid bruk och dylika inrättningar det, såsom vilkor, lör en sådan befordringsrätt bestämda, åliggandet, att inom dem tilldelade distrikter besörja den allmänna sjukvården, då de dertill beordras.
Hyckert och Jon Jonson, företog genast läsningen af följande protocoller, nemligen af de i Justitieärender hos StatsRådet hällne för den 21 Dec. 1809 1 Febr. 1810. I anledning af de olika rubriker, som befunnos öfver åtskillige protocoll, samt den olikheten, at somliga befunnits af de närvarande Statsoch Justitise-Rådens Ledamöter undertecknade och andra endast af contrasignanten, anmälte Friherre Cederström sin önskan, att en förfrågan om ordsaken dertill måtte göras, hvilket til Utskottets plenum skulle anmälas. Fortsattes med läsniDgen [för] den 8 Febr. 1810 den 15 Mars. Andra Afdelningen, som bestod af fölljande Ledamöter, nämligen H:r Majoren m. m. Kuylenstjerna, H:r Häradsh. Törneblad, H:r Biskoppen Doctor Nordin, H:r Professoren Dr Faxe, AdvocatFiscalen Falkman, Bruk Patronen Malmberg och RiksDagsmannen 1 uppläste fölljande af de i Stats Rådet öfver Justitia ärender förde protocollen, nämligen för den 24:de Aug. 1809— —14:de December. Tredje Afdelningen, bestående af Kammarherren Silverstolpe, Öfversten Gahn, Öfver HofPredikanten Doctor Lilljenwalldh, Prosten Doctor Falk, Assessoren Gahn och Borgmästaren Ullberg samt RiksDagsmännen 1 uppläste fölljande Stats Rådets protocoller rörande Justitia ärender, näml. för den 22:dra Mars 1810 10:de Maji. Justerat d. 15. Aug. A. G. Mörnes. Thorsdagen den 9 Aug. kl. ]/a 5 sammanträdde Constitutions Utskottet på sina trenne Afdelningar, då alla Ledamöterne voro närvarande L Anmältes, at den Andra Afdelningen i dag förmiddagen varit samlad, och upläst af de i Stats Rådet hållna protocoll öfver Justitise ärender protocollen för den 5 Oct. 1809 7 December. Första Afdelningen lät sig föreläsas protocollen öfver Justitise ärender för den 28 Junii 1810 16 Julii.