Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han blifvit ett nytt stöd för Sven* ska Thronen, hvilken TacksägelseAdresa skulle af det hafvande ExpeditionsUtskottet uppsättas, förenade sig Hedervärda RandeSiandet till alla delar i det beslut, som Högv. PrestStåndet vidtagit, med tillägg, att uti nämnda underdåniga TacksägelseAdress äfven matte inflyta Nationen* undetdäniga Tacksägelse för den af Kongl. Majit vidtagne Nådiga anstalt ma anstånd tills vidare med KronoSkatternas afbördandej uti hvilket tilä lägg de öfriga Respective Stånden genom ProtoeolIsUtdrag skulle vördsamt och vänligen inbjuda®, att med BondeStåndet tig förena. Ut Supra, Ex Protocollo p Onoi Wiaiitsi ; Utdrag af Protokollet hållet hos Höglo#, Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Ståckholm d. t December S. D, I anledning af BorgareStåndets genom Deputation den s8 sisth Nov. samt Prestoch BondirStånden& genom ankomne ProtocollsUtslag af den 29 Nov, och X 1 denna Månad framställdda inbjudande, beslöt Högt Bidderskapet och Adeln, att genom en stor Deputation underdånigst uppvakta Hans Majit Konungen , Han* Kongl. Höghet KronPrinsen, och Hang Kongl. Höghet Her^ Prot. Utdrag d. 2 Dee. x8i?« 7 Hertigen af Södermanland, för att betyga Riksens Ständers underdånigste vördnad och tacksamhet* så väl för Kongl. Majits höga och landsfaderlig» omvårdnad i allmänhet för Riket, som särskildt,' dels för den betydliga Spannemåls-undsättning, hvarmed Kongl. Maj:t Nådigst låtit bistå åtskil.' lige behöfvande Provincer, hvilka, utan en sådan Kongl Nåd, varit i fara, att lida hungernöd, dels för den af Kongl.
Under otvunget erkännande af Utskottets ovillkorliga, förbindelse att meddela alla de upp. lysningar, sorn , till följe af Riksens Höglofl. Ständers beslut, i ett eller annat afseende frän Utskottet blifva infordrade, öfverlemnas det framställde ämnet vördsamt till de respective Ståndens förnyade pröfning och slutliga decision. De jLedamöter, som vid frågans behandling inom Utskottet varit af skiljaktig mening mot Piuraliteten , hafva åberopat deras vid förra Betänkandet bifogade skriftliga anföranden. Riksens Höglofl. Ständers sammansatta Statsoch Banko-Utskotts Utlåtande, i anledning af ett af Herr Presidenten m. ni. D. von Schultzenheim, såsom medlem af Utskotten,^ ingifvit Memorial, rörande försäljning af Kungsgårdar, Recognitions-Skogar och Ojflcers-Boställen m. m. Under de hos sammansätta Statsoch Banko Utskotten förefallne öfverläggningar, i anledning af Kongl. Majus Kådtga Proposition deri ao December 1 81 7v angående allmänna Penninge-rörelsen och Mynt-värdets Upprätthållande j har en bland Utskottens medlemmar, Herr Presidenten m. m. D. von Schulzenheim uti ett I10S sammansatta Utskotten uppläst och här bifogadt Statsoch BanÅo-Utskottens Betänlanden. 535 Memorial (Litt. A) jemte annat föreslagit, att genom styckad försäljning till Skatteaf Kungsgårdar, Recognitions-Skogar och Officerares Boställen, bereda en ökad production och folkstock, såsom, i Författarens tanka, säkraste utvägen, att befrämja och trygga framgången af de anstalter, hvilka, till Penningeväsendets reglering, komma att vidtagas. *•- Hvad först angar Recognitions-Skolarne, så är fragan om deras försäljning, i följd af väckte motioner hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, öfverlemnad till Stats-Utskottet, som häröfver afgifver Dess Betänkande, och till hvilket sammansatta Utskotten alltså få hänvisa.
Efter denna tid eger Konungen makt att riksdagen upplösa, när han så för godt finner. Derest, när riksdagen upplöses, Riksförsamlingen icke staten reglerat, eller ny bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, skola förutvarande riksstat och bevillning lortfara, till dess hvad Riksförsamlingen härutinnan å ny riksdag beslutar går i verkställighet. Ar åter bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksförsamlingen icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda bevillningssummans förhållande till den, som vid föregående riksdag blifvit fördelad, de i den sista bevillningsförordningen stadgade artiklar jemlikt ökas eller minskas; tillkommande i slikt fall Riksförsamlingens fullmäktige i banken och Riksgäldskontoret att en ny bevillningsordning på sådan grund uppgöra och utfärda; Urtima riksdag kan af Konungen när som helst upplösas. § 91. Taxeringsman, som Riksförsamlingens bevillningsföreskrifter å dess vägnar tilllämpa, skola ej för debitering eller taxering kunna till något ansvar ställas. § 92. De bland de fordna Riksståndens privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, hvilka varit oberoende af den Stånden förut tillkommande representationsrätt, och således icke med denna upphört, kunna ej utan genom Konungens och båda kamrarnes sammanstämmande beslut, förändras eller upphälvas, — icke heller nya ståndsprivilegier på annat sätt meddelas. Serskild Artikel, till iakttagande vid det riksmöte, då den foreslagne Riksdags-ord ningen varder af Konungen och Rikets Ständer slutligen an tagen, äfvensom derefter till nästa riksdag. § * Å den riksdag, då ofvanstående Riksdagsordning varder af Konungen och Bih. till R. st. Rikets Ständer antagen och fastställd, utsätta Rikets Ständer tiden för Riksförsamlingens första lagtima sammanträde. § 2.
Utaf högstberörda nådiga Preposition inhemtas, att såsom tillgångar för det ifrågasatta byggnadsföretaget, derför kostnaden, enligt uppgjordt förslag, beräknats till 194,565 R:dr, äro, utom det begärda statsbidraget samt det af landstinget förväntade bidrag, upptagna såväl byggnadskassaus behållning, som influten ersättning för det för undervisningens behof samt för vaktmästarebostad m. m. inköpta numera afbrända s. k. hospitalshusen äfvensom den genom termins-afgiften samlade nya byggnadsfonden, tillhopa 37,000 R:dr. Rikets Ständer hafva, under antagande att det föreslagna byggnadsföretaget är afsedt att på två år fullbordas, funnit skäligt på det sätt bifalla E. K. Maj:ts nådiga framställning, att, såsom bidrag till uppförande af en ny byggnad för Carlstads högre elementarläroverk, beviljas dels ett anslag af 87,000 R:dr och dels ett låneunderstöd af 40,000 R:dr, samt att utaf dessa summor anvisas på Riksgäldskontoret för år 1867 såsom anslag ä0,000 R:dr och såsom lån 20,000 R:dr, emot enahanda vilkor för detta låns åtnjutande, som i nästföregående moment i afseende på låneunderstöd lör läroverksbyggnaden i Upsala blifvit föreskrifna; allt > under förutsättning, att Wermlands läns landsting med ett anslag af 30,000 R:dr för ändamålet bidrager. c) Hos Rikets Ständer hafva särskilda förslag blifvit väckta, att Rikets Ständer måtte med ett anslag af 150,000 R:dr bidraga till uppförande i Wenersborg af skoloch gymnastiklokaler för elementarläroverket, emot det staden derför anskaffade ej mindre lämpliga tomtplatser än äfven de medel, som utöfver Expedit iöns-U Is lc> Hels Förslog lill under il. Skrifoelse, N:o 81. 35 berörda anslag erfordrades till byggnadernas uppförande och inredning i öfverensstämmelse med upprättade ritningar och kostnadsförslag.
Maj 1847 i ämnet afgifna underdåniga betänkande bilagd uppgift eller tariff å inqvarteringsoch servis-medel närmast öfverensstämde med redan varande och af hufvudstadens inqvarteringsgifvare godkända förhållanden, äfvensom att, för den händelse hufvudstaden skulle i större eller mindre mån från den egentliga inqvarteringen befrias, angeläget vore, att af det anslag, som för sådant ändamål kunde beviljas, finge tills vidare till årliga underhållet af lifgardes-regementenas kasernoch stall-byggnader utgå ett belopp, motsvarande hvad derför nu af den manskapet vid dessa regementen af staden bestådda inqvarterings-ersättning med i allmänhet två R:dr banko för hvarje man årligen afsättes, så framt icke för detta behof nödiga medel tillika varda anvisade. Bland de i handlingarne rörande detta ärende upplysta förhållanden med uppkomsten af ifrågavarande inqvarterings-skyldighet samt dess fullgörande alltifrån äldre tider, har jemväl förekommit, hurusom ej obetydliga förmåner, till lindrande af detta besvär, blifvit Stockholms stad förunnade, och hvarom förmäles alt, utom den i privilegierne staden tillförsäkrade tolag, vore genom Kongl, brefvet den 16 Juli 1688 till inqvarteringens understöd påbjuden en så kallad tillöknings-tolag med trefjerdedels procent för inkommande och enfjerdedels procent för utgående varor, med föreskrift derjemte, att denna tillöknings-tolag skulle delas proportionaliter ibland de oförmögne och fattige af borgerskapet, som inqvartering droge, så att alla finge derutaf en viss hjelp och understöd; lärande nyssnämnde serskilda tolag för den tiden nästan varit tillräcklig för det dermed afsedda bebofvet, och hvad som felades blifvit fylldt af borgerskapet intill år 1766, då husegarne börjat Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 158. 349 deltaga i utgifterne för inqvarteringen; hvarefter och sedan såväl stadssom inqvarterings-tolagen undergått förändringar, E. K. M:t genom nådigt bref af den 6:te
Nådiga befallning till vederbörande embets-verk att meddela Utskottet följande uppgifter och upplysningar, angående de Kungsgårdar och Kungs-ladugårdar samt indragna boställen och andra Kronan tillhöriga hemman och lägenheter, som för Stats-verkets räkning äro utarrenderade, nemligen: a) uppgift å ej mindre antalet, än hemmantalet af de inom hvart och ett af Rikets län för närvarande utarrenderade Kungsgårdar, Kungs-ladugårdar och boställen samt andra Kronan tillhöriga hemman, särskilda hemmansdelar eller lägenheter, för hvilka arrendena icke äro till vissa andamål anvisade, utan ingå till Stats-verket; b) uppgift å de, enligt sednast lill Kongl. Kammar-rätten inkomna räkenskaper, dessa egendomar, hemman och lägenheter vid bevillnings-laxeringarne åsätta värden; c) uppgift å den samma egendomar, hemman och lägenheter tillhörande jordrymd i åker och äng samt skog och annan utmark, äfvensom dermed förenade verk och inrättningar m. m.; d) upplysningar om de värden, hvartill de bland nämnde egendomar, hemman och lägenheter, som i sednare tider undergått särskild uppskattning eller värdering, dervid blifvit upptagna; e) uppgift å de årliga arrende-beloppen, äfvensom, i fall derutöfver vid den sednaste verkställda utarrenderingen så kallad städja blifvit erlagd, beloppet af densamma ; f) uppgift å de tider, då nu gällande eller sednast afslutade arrende-kontrakler tilländagå; g) enahanda upplysningar angående hemmantalet, jordrymden och bevillningstaxeringssamt uppskattnings-värdet af sådana boställen, bohemman och lägenheter, hvilka, till följd af skedda löneregleringar, antingen redan blifvit til! Stals-verket indragna, fastän de ännu icke hunnit utarrenderas, eller först vid nuvarande innebafvares afgång komma att indragas.
Den värde talaren tiar bland andra skäl derför anfört, alt adjuncler icke skulle kunna användas till skollärarebefattningar, derför att de äro skyldige alt lyda domcapitlets missivering; men jag hemställer till Hr von Hartmansdorff, huruvida icke en antagen skollärare kunde af pastor enskildt missiveras till hans adjunct. Jag finner ingen skada deruti, att morn. qvarstår; men den redactionsförändring, som Gr. Hamilton föreslagit, må gerna ske. Gr. Hamilton: Då jag först yttrade mig i detta ämne, var jag af den mening, att kyrkoherdar och adjuncler borde vara tillåtet att vata skollärare; men de upplysningar och anmärkn:r, som sedermera förekommit, har jag funnit så grundade, alt jag icke blott afstår från denna åsigt, utan deremot tror att äfven convniinistrarne borde utflyttas bland dem, sorn icke få användas till ordinarie lärare i folkskolorna. Till det skäl jag nämnde, nemi. att desse commir.islrar stundom med församlingens pastor dela skyldigheten att undervisa barnen till nattvardsgången, får jag tillägga, att corn - Den i3 Februari f. m. miuistrarne på landet hafva boställen och äga således, jemte den presterliga befattningen, äfven omsorgen med sitt landtbruks skötsel, hvilket jag ganska ofta funnit öfvervägande hafva tagit deras uppmärksamhet i anspråk, dag skulle önska att skollärare måtte, så vidt möjligt är, hufvudsakligen, om icke uteslutande, egna sig åt sitt kall, och anhåller derför alt förevar, inom. mätte erhålla följande redaction: 'Hvarken kyrkoherdarne, deras adjuncter eller comministrar må till ordinarie lärare i folkskolorna användas, hvaremot audre prester, såsom huspredikanter, brukspredikanter med flera, der del sig göra låter och med skolans tillbörliga vård kan förenas, må ordinarie skollärarebefaltuing, jemte sin förut innehafvande, sig åtaga.” Hr Ribbing, Arvid: Samma förhållande som med comministrarna, nemi. att de hafva boställen, inträffar med ganska mångå klockare.
Besvaras propositionen med Ja, må väl erinringar dervid i tjenliga ordalag göras, men ingen försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva. Besvaras proposition med Ja, blandadt med några nej, eller tvertom, och de, som öfverröstade äro, ej begära votering, låte de, om dem så godt synes, sin serskilda mening i Protocollet anteckna; kunnande sådant dem ej i något fall förvägras. Begäres af en eller Hera votering, och han eller de ej vilja derifrån afstå, då skall voterings-proposition, jemte tydlig contra-proposition, genast författas, justeras och anslås, samt voteringen straxt derefter för sig gå; och må Cons ti lut iöns-Utskottets Förslag till ny Riksdags Ordning. §. 54. §. 55. §. 75. Jfr. R. F. §§ 56 och 81. proposition ej göras, om voteras skall, ej eller votering derom tilla tas. Vid omröstningarna, som alltid skola med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar verkställas, beräknar hvarje ledamot en röst. Till undvikande af lika röstantal, skall, i mål, der blott enkel pluralitet erfordras, Ordföranden vid hvarje omröstning, förr än sed larne uppräknas, en bland dem uttaga och genast förseglad aflägga. Befinnas, vid uppsummerandet af de öfriga, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas och bestämma afgörandet. Är pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbruten genast förstöras. §• 79- Då proposition, till fattande af definitivt beslut öfver en fråga, är med ja och nej besvarad, och anmärkningar i saken under öfverläggningen gjorda, bör propositionen inrättas i enlighet med dem; och skulle målet, under öfverläggningen, skiljas uti flera delar, hvaröfver serskilda anmärkningar göras, då skall, enär sådant äskas, proposition öfver hvardera delen serskilt anställas. På lika sätt förhålles, 0111 första propositionen på något mål, som flera delar innefattar, blifvit med ja och nej besvarad. §. 80.
Som, enligt de för de förvaltande Verken gällande Instructiöner, Presidenterne endast ega att, vid Ledamots afgång, hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla den inträffade ledigheten för tjenstens återbesättande, men icke att dertill föreslå någon viss person, och ledamotsplatserne i dessa Verk således icke höra till de Embeten, för hvilkas återbesättande förslag skola till Kongl. Majit ingifvas, grundar sig följaktligen motionärens framställning pä förutsättningen af ett förhållande, hvilket icke, enligt någon Författning, eger rum; och då motionärens förslag derjemte, såsom åsyftande en ändring uti 28 § Regeringsformen, enligt hvilken förslag till ledige tjenster skola ingifvas endast i de fall, der sådant hittills egt ram, innefattar ett ämne, med hvilket det icke kan tillhöra Utskottet att taga befattning; så får Utskottet, som icke kan linna den, Presidenten, enligt instructionen, åliggande skyldighet alt ledigheten hos Kongl. Majit endast anmäla, vara en åtgärd af den vigt, att, i afseende derå, någon förändring i gällande instructioner för ofvan omförmäldte Embets-Verk kan vara af behof vet påkallad, hos Rikets Ständer hemställa, Allm. Besv.- och Ekon -Utskottets Betänkande, N:o 10. att det af motionären framställda förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 13 Segtejnher 1844. STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri. 1844. Ailm. Besv. och Ekon. Viik. Betänkande, N:o 11. x N:o ii. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Sept, kl. 1 t. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om indragning af Landshöfdinge-Embetenaj m. m. Från Heder v. Bonde-Ståndet har till Utskottet blifvit remitterad •en motion af Riksdags-fullmägtigen Gustaf Pettersson från Östergöthlands
Ank. till Exp. Utsk. den 29 Juli, kl. 6 e. m. Memorial, om samman jemkning af Biks-ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens betänkande N:o 12. Uti 2:dra punkten af omförmälda betänkande, hade Utskotten, med anledning af i ämnet väckta motioner, tillstyrkt Rikets Ständer, att uti U\h. till R. St. Prof. 1847 1848. 7 Sami. 2 Aid. 7 Haft. 3 14 Lagsamt Ålim. Desv.- och Ekon -Utskottens Memorial, N:o 34, underdånig skrifvelse lios Kongl. Majit anhålla, det Kongl. Majit läcktes i nåder tillåta, att bidrag al skogsplanLerings-kassan måtte lemnäs, ali al hushållssällskaperne i länen användas, dels. elter jägei i-betjeningens hörande, till utdelande af premier åt personer, hvilka genom plantering och synnerlig vård om skogen gjort sig af en sådan uppmuntran förtjente, dels för tillhandahållande af skogsfrön, dels ock för spridande i allmänhet at tjenliga skrifter och underrättelser om en förbättrad skogs-hushållning. Hvad Utskotten sålunda föreslagit har, enligt ifrån Riks-stånden ankomna protokolls-utdrag, af högloft. Ridderskapet och Adeln, vällofl. Borgare-ståndet och hederv. Bonde-ståndet blifvit bifallet, utan annan skiljaktighet, än att Ridderskapet och Adeln, för dess del, beslutat det tillägg i den föreslagna underdåniga skrifvelsen, att efter orden "jägeri-betjeningens hörande” skulle införas: ”inom de län, der sådan finnes’'; hvaremot högvörd. Preste-slåndet afslagit hvad Utskotten i denna punkt hemställt. Vid sådant förhållande, och då ifrågavarande tillägg synes medföra en ökad fullständighet, hafva Utskotten, enligt föreskriften i riksdags-ordningens 73 §, ansett sig böra vördsamt inbjuda Borgareoch Bondestånden att med Pndderskapet och Adeln i den skiljaktiga delen sig förena.
Därefter besago vi hans säi ?gkamrnare, sainma sang, en klocka, som ej varit iippchageii sedan han själf gjorde det, dagen förr 811 lian dog. Han hade endast 2 porträtt i sina enskilda rum, nämligen Gustaf II Adolf i sin siingkamniare och Carl S I I: s byst i sin inatsal. T i sigo äfven det riini, dar Voltaire bott vid sitt besök hos Fredrik. Ti hunno ej med att bese Marmorslottet ocli Pkfi ?tgelsön, vi hade ju ändock sett det märkvärdigaste. Vi fortsatte till Wittenberg, dit vi koinmo på eftermiddagen, och sågo då .Luthers ruin. Det låg högt upp p&amp; en vind, mycket niörlit, sinå fönsterrutor af alla fasoner, somliga, målade med helgonbilder, de gamla fönsterstolarne sa.int lians skrifbord och stol. Det var lin sent på kvällen, och den som risade oss r a r försedd ined lykta. Det. var dystert, och svarta skuggor föllo p&amp; raggarna. Jag kiinde mix. just litet kuslig tiil msds. - För att liiiiria till Le %zig fiiljand:? morgon niåste vi resa liela natten, det ar något för tröttsamt. J a g tycker inte om att resa både natt och dag - och de stackars hästarna sedan! Vagarna äro dock iiågot bättre In till Berlin. Till Leipzig koinmo vi ungefär kl. 11, då vi lade oss att sofva. Kl. S foro ri ut och promenerade utom staden i de vackra tradgirdarna; därigenom flyter den å, i hvilken furst Poniatowsky drunknade. Den sten, vid hvilken, inan fann honom, är uppsatt p5 stranden, och lians namn D. &gt; - inristad därå. Har i tri ' cdgårdarne hviiiilar det af giilclf asaner; * de ' äro superba fåglar och taga sig ståtligt ut, då nian ser ' dem i inassa. Wii %tervände vi till sta-den, och som vi ej fått några liattar i Berlin köpte vi deiii här. J a g blott en helt.
Vägen till den husliga lyckan är uppfylld af hinder oeh måste varsamt vandras. F. Hemans. Ntjdrs-ntj. Helsning till en af Iduns läsarinnor. (pörjar icke dagen längas redan? &amp; * sHvad är det, som glimmar där i sky Öfver drifva, fallen längesedan? Nej, men se, där ha vi nyårs-ny I Nyårs-ny, hvad skulle jag väl önska? (Ty vid nyårs-ny man önskar ju) Lärka, kom oeh sjung om ängens grönska, Fastän marken ligger frusen nu! Sjung! Om mänskohjärtanäro kalla Som den hårda isbron utanför, Känner jag dock än mitt hjärta svalla, När i höjden jag ditt jubel hör. Och jag drömmer än om sol oeh grönska Och jag ser en rosig morgon gry, Oeh se ' n har jag intet mer att önska, Hvad du glänser vackert, nyårs-ny! Anna A. Kvinnan och kreditsystemet. För af I n g a Idun Schenfelt. an det för oss kvinnor vara någonting angenämt fördelaktigt är det bestämdt icke — att vid hvarje tidskifte begynna det nya året eller den nya säsongen med mottagandet af obetalda räkningar på t. ex. hattar, som redan synas passerade, klädningar, som ej längre äro moderna, prydnader, dem vi redan kastat bort, m. m. d., eller vore det icke bra mycket trefligare, att, medan man bär dessa persedlar såsom nya och fraicha, kunna tänka: de äro verkligen mina, ingen fattig modist eller sömmerska väntar på betalningen för dem och frågar sig — troligen tvekande • —: » när kan jag våga p å m i n n a. för att kunna betala mina nödvändigheter, huru kunna bli skuldfri hos mina förlagsmän, innan uppköpen för nästa säsong måste ske? » Och så, då påminnelser komma, är man vid klen kassa, mannen vid dåligt lynne, kanske bortrest, och man nödgas bedja om ytterligare anstånd. H u r förödmjukande är ej detta! Och hur hänsynslöst därjämte! Kanske t. o. m. att man i häpenheten glömmer sig ända därhän, att budet får återvända hem med en snäsa i stället för med penningar, eller att man hållit sig u n d a n.
ofä 2) u GLtt fioat ett Beta, * å 3j-txp e n 3af t-ncjfen » tdDe * bet, j:ogeCn ttange-t ej3it upj3j 8jiSoten » 6&amp;en 3tt n e t. 0m t^el^ 3u pet-Uan not 0m aj^ton-toSnan * | i Jraj;, aul iE3, £Eå ft-oj-3, t3 j u p 3i / tt Jvj-efcta j a g Hennes bana blef ej lång, hennes namn hann knappast utom fosterlandets gränser. Men alla nu lefvande vänner af vår opera skola gömma och bevara minnet af Anna Klemming som ett det ljusaste och oförgätligaste minne. Och lika högt som hon förtjenade att skattas såsom konstnärinna, lika högt stod hon i sitt enskilda lif, som en flärdlös, varmbjertad qvinna, på hvars rykte ej ens förtalet vågat sätta den minsta fläck. A. A. blott bart böcker. Derför finnes här lärdomsverk, vid hvilka vuxna ynglingar och flickor kunna studera. Men på det ej vetenskap och studier må tjena till flärd och samhället derigenom blifva belastadt med en massa blott och bart tärande medlemmar, åt hvilka man förr, under den ofruktbara läsningens tidsålder, rent af måste skapa onödiga tjenster med dryga löner, får nu hvarje studerande en viss tid anslagen för sitt vistande vid läroverket, något som är så mycket nödvändigare, som äfven här fortfarande finnas inskränkta, lättjefulla naturer, hvilka ej lära sig inse, att allt menskligt arbete är en sammanhängande kedja, der ingen länk är för mer än den andre, emedan alla äro lika nödvändiga och oumbärliga för menniskoslägtets framåtskridande. Sådana inskränkta naturer kännetecknas af en samvetslös arbetsskygghet, och det blef nödvändigt att skydda familjen och dermed äfven samhället mot deras utpressningar, i det de, under förevändning att studera, utsögo sina föräldrars eller syskons tillgångar, på samma gång som de förderfvade sig sjelfva genom utsväfningar.