Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länge fick hon ej stå så, försjunken i betraktandet af sig sjelf, ty Leonhard inträdde. Han stannade betagen af den syn, som mötte honom. ”Hvad du är skön!” utbrast han med ofrivillig beundran, och säkert har ännu ingen man, som i sex år varit gift, kännt en sådan förtjusning vid åsynen af sin hustru. Leende kastade sig Elisabeth om hans hals och sade: ”Du får ej skämma bort mig genom smicker.” ”Jag smickrar ej, det är mitt hjertas mening,” svarade Leonhard med en kyss på hennes rosenläppar. ”Men min afsigt, då jag kom hit, var egenteligen icke att säga dig artigheter, utan att påminna dig om nödvändigheten att afresa, ty snart infinna sig gästerna och det är ju din skyldighet, som tjenstgörande värdinna, att taga emot dem.” Elisabeth var genast färdig. Hon kastade en lätt svart sidenkappa öfver axlarne och, efter en kyss på de hemmablifvande barnens pannor, gick hon vid sin makes arm att sätta sig i den mjuka, beqväma kursläden, förespänd med två ystra, svarta hästar, och nu bar det af med ilande fart. Mareschaller flammade vid porten och på gården till det hus, Rudolph bebodde, och ur de många fönstren utgick ett bländande ljussken. Lyx och rikedom mötte ögat i de ännu folktoma rummen, och för förfriskningar och beqvämlighet var det sörjdt på allt upptänkligt vis. Ensam gick Rudolph upp och ned i den stora salen. Armarna voro korslagda på ryggen och hufvudet nedböjdt mot bröstet; han såg dyster och tankfull ut. Hans svarta drägt var enkel som alltid, men buketten i knapphålet vittnade dock om en smula poesie, hvilket eljest icke röjdes hos honom. ”God afton!” ljöd plötsligt en klar röst från den öppna dörren. Rudolph spratt till och såg sig om; i dörren stod Elisabeth. Upplyst af det klara skenet från salongens många ljus, såg hon förtrollande ut. Med samma blick som nyss af Leonhard, betraktades hon nu af Rudolph, men han teg. Elisabeth förstod dock dess uttryck och en högre rodnad spred sig hastigt öfver hennes kinder.
Sedan författaren i prologen anropat Gud om hjelp och tröst, utbeder han sig åhörarnes uppmärksamhet och berättar om Lucifers öde, huru Herran satte honom öfver nio englar, och huru han deröfver så högmodades, att han tog sin plats på en högan stol och trodde sig mägtig som Gud, hvarföre ock Gud nedstörtade honom till helvetet med all hans anhang; ”Jag säger idher sant och icke löghn, The fulle som regn i nijo dygn.” Först derefter förtäljes hvad som utgör ”tractatens” innehåll, huru Gud skapade menniskorna till att lefva och vara visa samt efter döden uppfylla det rum, ”som änglarna utaf föllo,” men huru Lucifer förskapade sig till en ”pigha” och förledde menniskorna till synd, hvaraf vållades deras utstötande ur paradiset och Guds straffdom öfver dem. Innehållet är följande: Gud ger englarna tillkänna, att han vill skapa menniskan, hvarpå englarna svara: ”Alt titt tall thet bliffua stadhfäst, Igenom tinom ordom alrabääst.” Sedan skapar Gud mannen med dessa ord: ”Statt upp Adam, tu förste mann,” och han gifver honom och hans efterkommande kropp, själ, anda, dejelig skapelse, lif och sinne m. m. Hans tal slutar sålunda: ”Thet giffuer iagh tigh, min käre vänn, Migh hoppas, tu löner migh vell igen.” Sedan Adam tackat Gud, tillkännagifver Gud för englarna, att han vill skapa qvinnan. Englarna svara Herran ungefär på samma sätt som vid mannens skapelse, och Gud visar qvinnan för Adam, sätter dem båda i paradiset, men förbjuder Adam smaka frukten af ”thet lilla örtaträä.” Adam lofvar att ej öfverträda förbudet och på hans uppmaning gifver Eva samma löfte. Nu uppträder djefvulen till öfverläggning med sina stallbröder.
Men om han någon gång kom på kontravisit och vi trafvade omkring i vårt anletes svett för att visa honom all stadens härlighet, så sade han alltid, just då vi trott honom vara som mest öfverväldigad: » Meget paant! Virkelig meget nydelig altsammen! Men la ' mig spöre dem: hvor harDe deres Panoptikon? » V i hängde på hufvudet och sågo tillintetgjorda ut. V i hade ju intet Panoptikon. » Ikke! » säger herr Sörensen och låtsas se » forbaused » ut, medan han triumferar i sitt stilla sinne. » Saa maa D e s ' gu Isegge dem til ett Panoptikon. D e skulle saama^nd se vores derhjemme i K0benhavn. Der gaar nasppe en eneste uge, at jeg ikke tager könen og bgrnene med i Panoptikon. Ah, det er saa overmaade bildende og psent og virker saa pirrende paa fa3drelandsf0lelsen. » Herr Sörensen har, i förbigående sagdt, varit i sitt Panoptikon två gånger, och den ena gången blef han bjuden af en affärsvän från Skåne, för att han skulle vara hans ciceron. Nu kan herr Sörensen emellertid komma hit. Nu ha vi både Tivoli och Panoptikon. Vser ' s ' go! * * * Kanske det intresserar er, min nådiga, att göra en liten titt upp i vårt endast en vecka gamla Panoptikon? Jag skall med nöje tjenstgöra som ciceron. Ni tillåter ju, att herr Sörensen får följa med? • Ni kastar en gillande blick på den ståtlige biljettförsäljaren i sitt präktiga livré: gult och blått. Skyltgruppen, Gustaf I I I i Sergels atelier, har ni redan tagit i betraktande utifrån gatan. Den skänka vi en blick i förbigående och stiga upp för trappan. Den korrekte gentlemannen i vestibulens ena hörn med sina två ordensstjernor på den mörka fracken är presidenten Carnot. Hvarför han slagit sig ned här? Vet inte; kanske väntar han på Boulanger, som är der inne, for att påskynda hans färd — utför trappan.
Lag stadgade straffsätt, i hvilkas ställe, efter tiderries förändrade skick, mera tjenliga och för ändamålets befrämjande afpassade straff torde komma att föreslås, är det att förmoda, i händelse .Herrar Landshöfdintjars anmaning till Länens invånare, att i afseende på Arbetshus-Inrättningar gå Kongl. Maj:ts ofvannämnde Landsfaderliga afsigter till mötes, ej dessförinnan skulle hinna medföra önskad Verkan, Den 8 Mars. Iean, att Riksens Ständer vid deras t asta Lagtima sammankomst, i sammanhang med öfverseende!, af dt t nya Lagverket, som af den tillförordnade LagComit en till samma tid torde kunna väntas färdigt, ej lära lemna Regeringen utaii erforderliga tillgångar, alt al allmänna medel göra inrättningar för verkställighet af »adana straff, som väl äro i allmänhet tillräckliga att afskräcka från brott, men icke utesluta möjligheten af brottslingens förbättring, och cm hvilka Inrättningars obestrid* liga nytta, i fall den genom exempel taifvade bevis, vart Nabo-Rike, uti dess så kallade Tvingshus, gifvit öfvertygande effei domen. Jag är icke okunnig om de anmärkningar, hvilka emot det Philanthropiska straff-systemet af gamla methodens försvarare anföras; äfvensom vissa brott äro af den art och skadliga påföljd for Samhället, att jag fruktar de icke kunna undgå en mera hård och till varnagel verkande behandling; men då sjelfva sedligheten hos ett folk, ehuru oföränderlig den bor vara i sin natur, ofta skiftar form efter förändrade omständigheter, och det upplyses af bifogade Tabell, (Bil.
Kongl. L Den 21 September. 6zz Kongl. Majus Nädiga Proposition till Riksens Ständers Stats Utskott, angående Riksdags koftnaderne: Gifwen Lugnet tvid Orebro den 6 September 1810. om Kongl. Mast i Räder förmodar att Riksens Sländers Stats Utskott lärer wara betänkt uppä att foresta medel till bestridande och ersättande af be kostnader denna Urtima Riks. dag förormkar, anser Kongl. Majit sig böra meddela Stats Unkotket de upplysningar om detze kostnaders belopp, som blilwit Kongl Mast af wederbörayde underdänigst kemnade. Efter en provisionel beräkning upgä -de kostnader, som icke bero af Riksdagstiden, säsom Rese-utgifter, Trouppers skjuts och aflöning under marchen härifrän och äter, byggnader m. m., till omkring 20,000: R:dr., samt de pä Riksdagstiden ankommande kostnaderna, säsom för hnshyror-, Trouppers aflöning, EmbetS. och Tjenstemäns Tractamenten, Landtmarffalkens och Talemännens Tafflar m. m. till omkring zo,ooo^ R dr. i manaden, uti hwilken Summa dock icke ära beräknade hwarken den betydliga tillökning i Kongl. Masts Hofhällnings utgifter, som err« dast i och för Riksdagen ägt ruin, ock hwarkgenom tractamenten för de Statens högre Em« betsmän, som till Riksdagen ätföljdt Kongl. Maj.t, blifwa besparade, eller tractamenten och 6Z4 Den si September. arfwoden för Ståndens och Utskottens Betje. niny samt anora utgifter af enahanda beffaf. fen het. Sedan Riksens Ständer icke allenast med. gifwst nödwäuoighelen af Riksdagens flyttning tilt denna ort, utan äfwen förklarat Kony!.
Sådant är tillståndet nu hos alla de Europeiska stater, hvilka bortkastat sekler gammal grund för att bygga på en ny. En liknelse om den gamla eken är ofta begagnad. Denna hafva de störtat, för att plantera en ny, men dennes rötter sakna ännu fäste, och den tynar. De hafva lemnat gamla murar, för att inrymma sig i nya boningar, hvilka dock ej lemna fullt skydd. Man kan med skäl säga, att dessa samhällen lefva i denna stund, som man säger, för dagen, och deras förnämsta sträfvande är att värna sig för kommande stormar. På denna bana vill man nu inleda oss och låta oss gå samma öden till mötes, som dessa stater nu så dyrt upplefvat. Redan länge höra vi från pressen, i adresser och från förslagets alla förfäktare utropas, att Sveriges R. o. Ad. söker alt förskansa sig bakom gamla skyddsmurar, att de vilja bevara gamla privilegier och företrädesrättigheter. Detta är ett lågt tal, ett tal mot bättre vetande. Jag tror, och ber dervid en talare midt emot om ursäkt, att här gäller för Svenska Adeln att värna konungamakt och fosterland. De Svenska Hrr af Konungens Råd, som framlagt detta förslag, och en gång framkallat dess faror, hafva åtagit sig ett stort, ja omätligt ansvar inför samtid och efterverld, och jag vågar påslå, att en hvar, som lägger sin röst för detsamma, delar detta ansvar. Den 70-årige mannen ser snart sin graf öppnad, och jag stiger der r.ed med ett namn och ett ‘minne, fredadt från detta ansvar. Den Högstes hand hvile öfver vårt arma fädernesland! Jag röstar mot förslaget. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Klinckowström, Rudolf: Under diskussionen i den vigtiga fråga, som nu föreligger till afgörande, hafva ofta åtskilliga bilder blifvit använda, och må det derföre tilllåtas äfven mig alt begagna en sådan. Jag ber eder då, Mina
Hvad Riksens Ständer sålunda föreslagit, öfveriemnas i underdånighet till E. K. M:ts Nådiga fastställelse, med lika underd.anhållan, att, i händelse densamma meddelas, E. K. M. täcktes i Nåder låta i dessa ämnen utfärda allmän författning Riksens Ständer framhärda etc. 18 8 Underdåniga Skrifvelser. Uppl. oigodk, hos Ridd.’o. Ad. d. igNov. 18a3^ Presie-Ståndet d. 30 —• — Borgare Ståndet d. ao -**> •—- Bonde-Ståndet d. aa —» —- 'Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anti ledning af verkställd granskning utaf Militine-BoställsCassans Räkenskapert s. Å; k,’ Sedan E. K, M., enligt Dess, under deri a8 sistlidne Februarii, till Riksens Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse, förordnat, det Militiae-BoställsCassans Räkenskaper skulle för Riksens Ständer och deras Revisorer framläggas; så har vid nu mera, genom Riksens Ständers Stats-Utskott, verkstäLd granskning af redogörelsen för nämnde Cassas förvaltning åren 1S18 och 18 1 g, förekommit, att åtskillige ganska betydlige summor hos en del redogörare äro balancerade; Och få, af så-, dan anledning, Riksens Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder anbefalla vederbörande, att desse balancer skyndsamt utreda samt derefter besörja, att desamma i vanlig ordning varda till liqvid befordrade eller aft skrifne. Riksens Ständer framhärda etc, Underdåniga Skrif velser* ^89 N:o 34<m Uppl. oi godk. hos Ridd. o. •— Borgare-Ståndet d. 20 —• —- Bonde-Ståndet d. sa —• —•
Jag tror således det bästa vara att låta denna del hvila, förklarande mig dock nöjd med hvad Ståndet deröfver besluter. 59 H. 7* IOO Den 11 Januari! e. m. Friherre Cederström, Jacob: Den Återstående delen af Memorialet beror på huru den nyss afgjorda frågan blifver af Rikets Ständer fastställd. Om Nämndens bibehållande afslås, måste man yttra sig öfver detaljerna i förslaget. Af sådan anledning får jag förklara, att jag icke kan instämma deruti, att, om Juryn afskaffas, Domstolen skall vara pligtig att höra TryckfrihetsCommitéen. Jag skulle tro, att, utan afseende på sjelfva saken, Ridderskapet och Adeln, blott för formens skull, måste besluta deröfver. Grefve Frölich: Såsom en klar följd af det beslut Ridderskapet och Adeln nyss tagit i fråga om 3:dje punkten, anser jag att båda de nästa punkterna böra förfalla. Att åter, som Herr Cederschjöld önskat, yttra sig om detaljerna af ett ämne, hvilket tydligen försvinner, i fall Ridd. och Adelns tanka i principen vinner allmänt bifall, synes mig bakvändt. Det säger sig sjelf, att om ett annat beslut skulle komma tillbaka, Ståndet må ingå i detaljfrågorna; men sedan man förklarat, att man icke vill hafva någon förändring af Juryn, ser jag icke huru man kan besluta en arrangement, som bör till processen i HofRätt. Herr Cederschjöld: Jag instämmer fullkomligt i den siste Talarens tanka. Det skulle vara ingenting mindre än en orimlighet, om Ståndet inginge i detaljpröfning Den 27 Januarii e. m. 101 af ett förslag, som blifvit förkastadt i det hela. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken lät derefter utur ConstitutionsUtskottets Memorial uppläsa dessa båda frågor. Hans Excellence Herr Friherre Lagerbjelke, Gustaf: Jag hade väl förskoltvis anhållit om ordet för en annan händelse, än den, som nu inträffat, men innan jag begagnar det tillfälle som nu lemnäs mig, är det för mig nödigt att veta, hvarom jag skall lala.
Anmärkntn i 52ta punkten synes afse ett klander af rådgifvarnes uraktlåtenhet att ingå uti och närmare utveckla ett af K. M. sjelf framstäldt förslag om den K. theaterns förvandling till en national-tlieater, ehuru theaterns skuld, vid medlet af år 1837, oberäknadt 10,000 r:dr, som i834 af Staten försträcktes, öfversteg gi,ooo r:dr, och att rådgifvarne i stället tillstyrkt theaterns bibehållande i dess dåvar. skick, hvarigenom Staten skall blifvit inledd i högst betydliga utgifter för en inrättning, som bör bära sig sjelf, och kan det så snart den måste. Jag får bekänna, dels att jag först vid genomläsningen af förevar, betänk, erfarit, att K. M. täckts framställa i Statsrådet ett förslag i ett ämne, der H. M. hade rätt att besluta, dels att jag icke rätt fattar skilnaden emellan en kunglig och en national-theater i Sverige; men jag har icke deltagit i något utlåt, om K. M:s förslag eller om theaterns bibehållande i dess förra skick. Jag har endast vid åtskilliga tillfällen deltagit i tillstyrkanden , att , medelst anslag af extra-utgiftsmedlen, reglera K. theaterns skulder; och som denna åtgärd blir föremål för Riksrättens pröfning, afhåller jag mig för närvar, från allt yttrande härom. Utsk. anmäler i öytde punkten, att Utsk. funnit sig böra under tilltal inför Riksrätt ställa dem bland Konungens rådgifvare, hvilka , i kraft af deras embete , måst äga kunskap om cabinetts-cassans den 7 Nov. 182.6 inledda borgensförbindelse, för uraktlåtenhet, att, vid beslutens fattande om K. M:s till R. St. eller deras StatsUtsk. vid sist hållna och innevar. riksdag afgifvande nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof, erinra derom, alt, enl.
Hoppas ni att kunna drifva mig ur huset? MILDE. Det är verkligen min förhoppning. Hvad har jag gjort er? Mig? Ingenting. REKTORSKAN (häftigt). MILDE. gutal år tillbaka lockade några tårar i de blå violögon ni tillbad inte sant? hyllning för min fot Ni kan aldrig förlåta mig att jag för ett tjuHvad rådde REKTORSKAN (lugnt). jag för att hennes man envisades att lägga sin MILDE. Men att ni tog upp den, det rådde ni för. Förlåt, jag upptog den. Herr kamrerns fina MILDE. REKTOKSKAN. omdöme torde inte ha svårt att upptäcka skilnaden. Mins ni, fru rektorska, hvad ni svarade när jag talade om den unga hustruns förtviflan der hon satt ensam och bortglömd. Nej. REKTORSKAN. MILDE. fogel och inte förstod att hålla honom i bur var sitt öde värd. REKTORSKAN. MILDE. Jo, ni svarade, att den som hade en dyrbar Det är min åsigt än i dag. jag att åtminstone förbittra dess sötma. När jag inte kunde beröfva er segern, svor onda genius. Hvart jag gick förföljdes jag af Och ni höll er ed. Under tio år var ni min REKTORSKAN. edra elaka stickord, edra hånfulla anmärkningar, edra förolämpande artigheter. Slutligen fick återfinna er på min väg, lika hämdlysten, lika oförsonlig som någonsin förr. MILDE. ni hefordran hit för att jag nu, efter tio år, skulle var jag idel mildhet och försonlighet. Först sedan jag öfvertygat mig om att ni sakta, men säkert, tog makten i edra händer och lika hänsynslöst sköt Förlåt, fru rektorska, men de första månaderna dottern åt sidan som förr modern, demaskerade REKTORSKAN. jag mina batterier ånyo. Viola får inte uppoffras. Uppoffras, min Gud, det låter som om jag MILDE. vore en varulf. bordt göra allt för att hindra er sons giftermål med er rivals dotter. REKTORSKAN (rycker lätt på axlarna). Det förefaller mig, fru rektorska, som om ni partiet opasssande för min son och gjorde allt för att hindra det; men förgäfves.
Vid 1850 och 1851 års riksdag medgåfvo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 13 Augusti det sednare året, att de vakansoch förslagsliggetidsbesparingar, hvilka dittills vid inträffande ledigheter af tjenster tillfallit Civilstatens pensionskassa, Arméens pensionskassa och Amiralitets-Krigsmanskassan, finge upphöra, samt beviljade, såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf dessa kassor genom förändringen skulle gå i mistning, ett årligt anslag af 5,000 Ridr Biko, att till Kongl Majits disposition å 9:de bufvudtiteln uppföras. I enlighet med hvad Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer anmärkt, har detta anslag, sannolikt genom miss-skrifning, blifvit i Riks-staten oriktigt benämndt ersättning för minskade löne-mnehåUmngar, i stället för ersättning för mistade löne-innehållningar. Utskottet tillstyrker, att, på sätt i bifogade tabell (JV3 2) ock skett, denna rättelse i den nya Riks-staten iakttages. 3:o. Beträffande den, efter hvad redan i Utlåtandet M 71, angående regleringen af utgifterne under 4:de hufvudtiteln, förmäles, af Kongl. Majit till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnade fråga, att fyllnaden i vederlaget för de upphörda Stals-Utskottets Utlåtande M 167. 3 vakansoch liggetids-besparingarne, uppgående för Arméens pensionskassa till 9,587 R:dr och för Civilstatens till 215 R.dr, eller tillhopa 9,802 R.dr R:ko, hvilken utgift nu drabbar nämnda hufvudtitels besparingar, skulle särskilt anvisas medelst tillökningar i de för kassorne å 9:de hufvudtiteln uppförda ersättnings-anslag, vill Utskottet framdeles, sedan samtlige de förstnämnde hufvudtitel tillhörande frågor blifvit af Rikets Ständer slutligen pröfvade, meddela yttrande i ämnet. 4:0.
Gftcr fullänbabc taxeringar, åligger bet £ärab§ffrifmarett, bclS att genaft eller fift inom tre mecfor mebbela utbrag öfmer atta mtbtaguc anbringar titt pmarfe fotfen, för ftmtlfen, feban föregåettbe året, ättbrtttg egt rum, för att å prebifftotcn behörigen fungöraö, bets otf att tilt ÄonungcnS 23efattntngo^afmanbc ttppgtfma be märbett, font bltfmit tguarje tilt boftab affebt boftätlc mib be inom Sättet förtagbe Siegementer ocf) Gorpfcr åfatte; ffolaube befja fiftnäntubc uppgift ter berefter af konungens 23 c fa 1111 i 11 gS f; a fm a it b e öfmer fän bas tilt meberböranbe GljcfösGmbetcn, att tittftältab 9iegemetttöffrtfmarett eller UppbörbSmattnen mib 23i(). tid 31. ©t. ^3rot. 1850 & 1851; 10 ©anil.-1 2lfb. 2 ä3antet. 9 ^enjianttigss^bvorSntngen. 66 ©crwtUntngSsgijrorbtttng 1851. Regementet, font berefter [falt påföra Bmarje tjögrc odj lägre tjcnftcutan mib Rc RegcmcittSffrtfmareit etter ltppBörbSmaitncn, font Bör af IBncstnfomftcrne inneljåtta be bcraf ittgåenbc töcmtltntngiSntcbet, flätt titan ttppcBalt tefoerera be oertftcerab väfning bcröfmer tilt SanbsMSontoret afgtfma; men annan SSemiltning, få mät font anbra Äronc Sjenftcmän
De grunder, som särskildt borde tjena till efterrättelse vid valet af lokal för bangård å Södermalm, och hvilka jag, efter Öfverståthållare^ instämmande, i underdånighet för Eders Kongl. Majit framställde i sammanhang med projektet till arbetsplan för 1858, voro följande: att plats för bangården måtte väljas så långt inuti Södermalm, som de höga bergen inom denna stadsdel samt de mera tätt bebyggda tomterna möjligen medgåfve, på det att afståndet till den egentliga staden och Norrmalm måtte blifva så kort som möjligt; att bangårdens blifvande läge icke måtte komma att hindra stambanans fortsättning genom en tunnel under södra bergen ned till Riddarholmsviken och vidare öfver samma vik, Riddarholmen och Norrström till en bangård på Norrmalm, der en stambana från de norra provinserna lämpligast kunde förenas med den redan beslutade stambanan mot södra och vestra delarne af riket; och att läget icke heller måtte hindra stambanans utgång mot söder i en rigtning, som på ett för rörelsen gynnsamt sätt komme att förbinda densamma med tjenlig lastage-plats vid Mälaren, på så ringa afstånd från staden som möjligt, då, under den tid is icke hindrade, en mängd tyngre varor kunde med mindre kostnad sjövägen transporteras mellan en sådan lastageplats och de många sjömagasins-lokalerna i staden och på malmarna, än på hjuldon emellan bangården och nämnde magasiner. Efter verkställda undersökningar befunnos endast tvenne alternativer kunna ifrågakomma vid valet af läge för bangården, nemligen trakten kring Fatbursjön, dit banan borde inledas öfver Liljeholmen, och den såkallade Beyerska trädgården, dit banan måste framdragas öfver Skanstull. Det sednare hade företräde med afseende å kostnaden för jern - — 126 — banans indragande i staden, men ett alltför ringa att kunna uppväga de större fördelar som trakten kring Fatbursjöu erbjöd, nemligen att vara närmare intill den egentliga staden oell framför allt derigenom att banan komme att dragås förbi Liljeholmen, der en i alla afseenden bättre lastageplats, än vid Skanstull kunde beredas såväl hvad det tekniska beträffar som med afseende å den länga sjötransporten från staden förbi Liljeholmen längs Arstaviken.
M:ts pröfning, under vissa vilkor lemnäs såsom lån till 3:ne fabriksanläggningar för omförmälda ändamål, vore för närvarande beroende på StatsUtskits pröfning; men då statsverkets tillgångar måhända icke medgåfvo anvisande af den äskade summan, syntes utväg dertill böra beredas på det sätt, att banken till statsverket öfverlemnade någon del af sin besparade vinst; och detta så mycket hellre som det för banken borde vara af synnerligt intresse, med afs:de å den metalliska kassans bibehållande och realisationens bestånd, att icke hädanefter, såsom redan allt för länge skett, flera mill. årligen ginge till utländningen för inköp af effekter, hvilkas tillverkning vore så naturlig för vårt eget land och i framtiden jemväl borde för Sverige blifva en värdefull exportartikel, i sin mån bidragande till att minska den tryckning på bankens metalliska fond, som återbetalningen af de för jernvägsarbetena uptagna utländska lån alltid komme att medföra. I betraktande häraf, och då den odisponerade banko-vinsten åtminstone icke till hela beloppet syntes erfordras för bankens ytterligare konsoliderande, är vordet föreslaget, att af omförmälda vinstmedel nu måtte till statsverket öfverlemnas en mill. rdr rmt, för att användas till framkallande af anläggningar för tillverkning af rails och jernvägsmateriel af olika slag.» f>4 Den 1 Augusti e. m. Jag har endast velat anföra detta för att rentvå Utslct för en beskyllning, som, i händelse den vore stödd på faktiska förhållanden, hade varit i högsta grad opåkallad. Jag anhåller om bifall till Utskits Utlåt. Gr. Sparre: Orsaken, hvarföre R. o. Ad. vid en föreg:de punkt i detta Betänk, vidblef sitt förut fattade beslut, var den, att några nya skäl icke blifvit föreburna som kunde gifva anledn. till ett frångående af förut uttalade åsigter. Gr. Lagerbjelke ansåg, att enahanda förh:de egde rum vid den nu för handen varande punkten, och tillstyrkte på grund deraf R. o. Ad. att vidblifva sitt förut fattade beslut.