Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förordningen den 9 Februarii 1802, jern föres med hvad Författnings-förslaget i enahanda hänseende innehåller, är det klart, alt slängselvitsordet, enligt det senare, skulle utsträckas att gälla i tre fall, der detsamma hitintills icke egt rum, nemligen: a') då ouppodlade egor möta inegor; b^ då Kronans en del lägenheter samt Landseller Härads-allmänningar och grufvuskogar möta enskildes egor, i hvilken händelse enskild man likväl icke skulle ega tvinga Kronan eller menighet, som begagnade nämnde skogar, att hägnad upprätta; och c) då innehafvare af utjord och urfjäll vill genom hägnad skilja sin egendom från angränsande egor. Af dessa nya bestämmelser hafva Utskotten till antagande föreslagit den första och förbigått de två senare, men då Utskotten vid besvarande af tredje anmärkningspunklen återkomma till frågan om liägnadsskyldighet der utegor möta åker och äng, torde det göra tillfyllest att nu redovisa för de grunder, som föranledt Utskottens beslut, alt icke tillstyrka stängselvitsordets än ytterligare utsträckning. Att tillägga Kronan för dess Parker, Djurgårdar, Allmänningar, samt menigheter för deras Landsoch Härads-allmänningar m. m., rättighet att af angränsande jordegare fordra hägnadsbiträde, vore visserligen, i synnerhet om skyldigheterne blefve enahanda å ömse sidor, fullkomligt lika rättsenligt, som att åt enskilde personer, hvilkas egor tillgränsa hvarannan, öfverlemna en sådan rättighet, men så vida Kronan och menigheterne skul - Lagsamt Allm. Eero, ock Oecou.-Ltskottevs UMande N;o 4r* 7 le Kunna sältas i tillfälle alt begagna denna förmon, vore oundvikligen nödigt, att en annan delningsgruud än hemmantalet bestämdes, ty berörde skogar och lägenheter äro icke till mantal satte, och hemmanlals-åsättande efter vanliga skattläggnings-methoder lärer svårligen kunna verkställas, åtminstone icke utan öfverdrifna kostnader, föga motsvarande förmenen af stängselbiträde; vid hvilket förhållande
Vid det Plenum då Herrar Gripenstedt och Friherre Skjöldebrand väckte motion, den förre om skärpande af våra strafflagar* och den sednare om deportation af sådana personer, som till fängelse för lifstiden blifvit döriidfe, var jag ej närvarande. Jag skulle i annat fall genast hafva yttrat mina tankar i dessa ämnen. Nu sedan jag haft tillfälle, att genomse motionerne, anhåller jag, att dervid få göra några anmärkningar. Jag börjar då med Herr Gripenstedts. Kanske har jag i frågan om våra strafflagar någon rätt att meddela mina åsigter, emedan jag flerd år såsom underdomare mäst tillämpa dem. Jag har dervid vunnit den Öfvertygelse, att straff* hvilka ej stå i naturligt förhållande till brott* medföra en skadlig verkan. Herr Gripenstedt synes med sin motion Den 12 Februarii. hafva åsyftat, att äfven tjufnadsbrott skulle beläggas med dödsstraff. Med förvåning har jag hört Englands lagar såsom exempel åberopas. Det landets lagar, hvilkas (»fullständighet och stora fel hela Europa källner och hvarje upplyst Engelsman sjelf beklagar. Minst skulle jag i frågan om straff för tjufnadsbrott önska se dem gällande i vårt Fädernesland. Det , är lått att finna* att då ett brott medför lifvets förlust, och den, sorn det begär, å bar gerning af någon påträffas, den brottslige skall genom mord söka befria sig från ett sådant vittne. VåldsTerkaren har éj mera ån ett lif att förlora, och om häri förlorar det för stölden, eller för mordet, mäste vara honom i det närmaste likgiltigt. Att förhållandet år och nödvändigt måste vara så, kan mari genast finna orri man kastar en blick på de i England utkommande förteckningar å tjufverier, deraf matt finnér, att dylika brott oftast åtföljas af niord. Flere agtningsvårde och kunnige män af Englands Domarecörps, hafva beklagat den skada . för folkets moralitet, Parlamentsacten eller, förordnandet orri dödsstraff för tjufnadsbrott förordsakar, Och de ård således af en alldeles motsatt tanka, med den Herr Gripenstedts Memorial förråder.
* Se i det föregående huru härmed rätteligen förhöll sig.mer, skäligt stadga och förordna, ått sågoch bygnadstimmer, som inom länet flottades i Skellefteå elf med dess bifloder och de sjöar, den genomlöpte, skulle innan det dit nedfördes, vara barkadt vid vite af femtio öre för hvarje timmer, som obarkadt för nämda ändamål dit nedfördes; att särskilda besvär häröfver hos Kammarkollegiet anförts, hvarvid den invändning framstälts, att sådan undersökning ej skulle egt rum, som anbefalts i ofvanberörda nådiga resolution, enär personer, boende vid de vattendrag och sjöar, som hade gemenskap med eller utlopp i Skellefteå elf inom Norrbottens län, ej blifvit hörde; samt att kammarkollegiet, efter det kronofogden Sparrman sig förklarat samt K. M: ts Bfh: de och kammaradvokatfiekalsembetet med utlåtanden äfvensom fiskeriintendenten med yttrande till kollegiet inkommit, genom nu öfverklagade utslag af den 5 februari detta år sig utlåtit, att hvad först anginge invändningen, att de 9 vid åtskilliga vattendrag, som stode i sammanhang med Skellefteå elf, men till en del sträckte sig äfven till Norrbottens län, boende personer icke .skulle blifvit. i ärendet hörde, så enär så val vederbörande fiske-, jordoch strandegare, som sågverksegare och andra personer, hvilka verkstälde flottning i vattendraget, blifvit genom utfärdade och i Vesterbottens läns kyrkor upplästa samt i dess tidningar intagna kungörelser kallade till det sammanträde, som K. M: ts Bfh: de den 2 september 1875 hållit i Skellefteå sockenstuga, samt dessutom de personer, som idkade flottning i Skellefteå elf inom sistnämda län, måste, oberoende af orten, hvar-est de vore boende eller hvarifrån timret hemtades, vara underkastade de föreskrifter, som i afseende på timrets flottning pröf-vades för samma län lämpliga, funne kollegiet berörda invändning, som först blifvit derstädes framstäld, icke förtjena afseende, och beträffande derefter hufvudsaken, att kollegiet funne de derstädes klagande icke hafva anfört skäl, som kunna verka ändring i K.
Ständers, i Memorialet N:o 3o, pag. 8, anmälde beslut, i anledning af 10 punkten i Utskottets Utlåtande N:o 16, med tillägg allenast af orden: ”genom någon af BancoStyrelsen beroende åtgärd,” hvilket tillägg Utskottet ansett nödigt att införa, då en ökning af Sedelstocken i flera fall icke kan af Banco-Styrelsen förekommas, såsom t. ex. då invisningar utställas å af Banken redan beviljade Cassacreditiv, hvilka invisningar, i och med detsamma de aviseras, måste i Sedelstocken inberäknas. Punkten 20 är till dess ordalydelse fastställd, genom Rikets Ständers i Förstärkt Banco-Utskott, vid 3:dje voteringen, fattade och i Memorialet ]\T:o 48 anmälde beslut. Punkterne 22, n3, 24, 25, 26 motsvaras af §. 15 morn. 1, 2, 3, 4, 7, 9 och 10 (pag. 54—57) i i83o års Banco-Reglemente med nödige ansedde redaclions-jemkningar, dock utan annan hufvudsaklig förändring, än att Utskottet, sedan tillräckligt antal nytt mynt numera hunnit präglas, så att anledning ej är att äldre Silfverrnyntsorter, i brist deraf, behöfva att för vexlingens underhållande användas, ansett de ännu i behåll varande f, ~ och R:drs stycken böra företrädesvis till myntning användas; helst dessa myntsorter dels icke jemt motsvara den i mindre penningerörelsen allmänt brukliga RGS-R:drn, och således icke eller den nu ifrågaställde nya mynténhet, dels ock såsom underhaltiga numera synas icke lämpligen kunna i vexling utgifvas; men för öfrigt har Utskottet funnit lämpligast att åt Banco-Styrelsens eget ompröfvande öfverlemna, att bestämma i hvad ordning Bankens silfverförråd ina upp myntas. IS Banco-Utskotlcls Memorial N.-o lii.
Förstnämnda rike afsände icke blott ett bref utan en ambassad under anförande af en M:r de Segur. Hvad kostnaden för condo!e'anceoch lyckönsknings-bref beträffar, kan jag såsom f. d. Hofcanceller intyga, att den ej består i annat än finare papper och prydligare stil. Samme talare har jemfört oss med Portugal, och trott sig finna, att vi voro detta rike i styrka underlägsna. Månne det är lie vis på styrka, alt Portugal årligen gör skuld, under det att Sverige årligen har öfverskott. Vidare har samme talare trott, att vi ej längre mäktade lemna hvad som hittills utgått för minister-staten. Uppgiften huru vi årligen hafva öfverskott, torde vara tillräcklig för att visa, om vi förmå fortfara med de nuvar. anslagen. Frågan är blott, huruvida vi vilja det. Talaren har hänvisat oss att,* i stället för medlens användande på underhållet af diplomater, dermed förbättra försvarsverket. Jag vill önska, alt lian ihågkomme delta, när 3:dje och 4-‘de hufvudtitlarne förekomma, och att då ej invändningar göras, så att försvarsverket slutligen ej får något heller. Man har talat örn cabinelts-cassans skuld; om hon är dermed behäftad, livad bevisar det annat, än att hon förut fått för litet? Är det väl under sådana omständigheter rätt att taga ifrån henne Den io Augusti f. ra. a35 ännu mer? Jag skulle tro motsatsen, och tillstyrker, all 11. o. Ad. matte bevilja det ansine som hittills uteått. fttl Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag vågar tro, att ett sändebuds rang och den glans, hvarmed det förmår omgifva sig, utan detta sändebuds personliga skicklighet och det lands anseende, hvarifrån det blifvit sandt, äro det endaste, hvilket förmår kraftigt verka till att göra delta lands intresse gällande hos främmande makter. Vi kunna draga oss till minnes att den man, hvilken såsom sändebud uti Frankrike grundläde AngloAmerikanska staternas sjelfständighet, derigenom att han förmådde
För mig har blifvit sagdt att PresteSt. af slagit inbjudningen och vidblilvit sitt förra beslut; således ser jag deri icke något hinder för inbjudnings aflåtande. Då Utsk:t icke lärer göra en sådan i stridande riktning mot den redan aflåtna, så är en inbjudning r.u från R. o. Ad. det enda sätt att förekomma votering i Förstärkt LagUtsk., hvilken man, så vidt möjligt är, bör förebygga. Gr. Sparre: Formen, då vot.propos. till Förstärkt Utsk. upsiittes, är alltid den, att Ut sk :t inbjuder de Stånd, som ej an tagit Utsk:ts af 2 andra Stånd godkända förslag, att samma förslag jemväl biträda, och derjemte, för den händelse inbjudningen ej skulle antagas, upställes förslag till vot.propos. En' sådan framställning kommer således alltid att göras i sammanhang med vot.- propos., och då synes den mig också lämpligast kunna ske. Jag har tyckt mig finna under denna riksdag, att inbjudningar i allmänhet icke vunnit anklang, och jag anhåller således om afslag på den föreslagna inbjudningen. Gr. Mörner: Jag tror att R. o. Ad. har sednast i dag antagit en inbjudning från BondeSt. i fråga om den adress, som skall afgå till Konungen vid hans kröning i Norige. E. o. Ad. har således föregått med godt exempel, och man bör följaktligen ej misströsta om att det kan vinna efterföljd. Gr. Sparre: Jag får anmärka, att i det fallet var icke något beslut fattadt, utan R. o. Ad. hade att välja mellan antingen ett förslag till skrifvelse eller också att icke besluta någon skrifvelse. Frih. Hermelin, Carl Samuel: När R. o. Ad. nu re - 190 Den 18 Juli f. m. dan en gång pröfva! och bedörat Utskits inbjudning, så har jag svårt att föreställa mig, huru Ståndet ännu en gång skall kunna mottaga en sådan inbjudning. Gr. Sparre yttrade nemi., om jag ej misstagit mig, att när ett förslag till vot.propos. afgifves, följer också en inbjudning. Hr Hjärne, Harald:
På grund af alla dessa skäl, anhåller jag, alt R. o. Ad. ville afslå betänk. Ilr von Hartmansdorff, Aug.: Jag kan icke dela Frih. Cederslröms åsigt, att det är förmånligare alt hafva 2-sk:s-stycken än 4-sk:s-stycken, ty först och främst är präglingen af 2 sk:sstycken dyrare än präglingen af 4-sk:s-stycken, och vidare är det lättare för den, hvilken behöfver 4 sk., alt hafva dem i en slant, än i 2:ne. Frilen har vidare sagt, att ett mynt ä 4 sk. vore otjenlig! för införandet af decimal-systeraet. Delta gör mig lika ringa sorg sorn Frih:n, enär vi båda ifra emot införandet af detta system. Att emellertid behofvel af 4-sk:s-slyckcn är verkligt, synes mig deraf, att silfvermvnt å 12 sk. icke finnas, hvarigenom, när bankens sedlar å detla belopp indragas, eller upphöra alt vara gångbara, man icke ulan svårighet kan verkställla en utbetalning af 20 sk. li:ko, hvilken nu genom sammanläggning af 8 och 12 sk. lalér sig göra. Jag kan således icke finna, hvarföre man icke skulle tillfredsställa delta behof. Man har vidare sagt, att genom ulmyntning af elt skf? kop par till 450 r:dr skulle en så betydlig vinst uppkomma, altman blotlslällde sig för förfalskning af riksmynlet. Men jag hemställer till eder, mine Hrr! om icke ett slycke papper kostar vida mindre än ett stycke koppar? Likväl har man icke tvekat att göra sedlar. Icke eller tror jag att man har någon anledn. befara mera förfalskning af koppar ån af sedelmynt, enär det förra fordrar ett ordentligt präglingsverk. Efterapning af bankens små sedlar, hvaraf den minsta valören är dubbelt större än 4-skillingen skulle blifva, har dock för den ringa volumens skuld, hitintills varit mindre än den af bankens sedlar å högre belopp, ehuru till småsedlarne endast behöfves ett stycke papper, som kan erhållas i alla kryddbodar.
Föredrogs Utdrag N:o 395 af Protokollet, hållet hos Höglotliga Ridderskapet och Adeln den 26 sistlidne September, deruti Ridderskapet och Adeln, jemte omförmälande af sitt vid pröfning af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 47, i anledning af väckt fråga om anskaffande af ny ändamålsenlig byggnad för Rikets Ständers Bank, fattade beslut, inbjudit de öfriga Riks-Stånden att i detta beslut instämma; men Preste-Ståndet, som ej fann skäl att denna inbjudning antaga, lade berörde Protokolls-utdrag till handlingarne, S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Betänkande N:o 1H, i fråga om indragning eller förändring af Krigs-akademien på Carlberg, fann Ståndet för godt afslå Utskottets å sid. 5 framställda förslag till underdånig skrifvelse, hvaremot Belänkandet i öfriga delar bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets nedan nämnda Memorial och Betänkande: N:o 2, i anledning af återremiss af Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets föregående Betänkande, så vidt detsamma innefattar yttrande i fråga, angående penninge-räntans digifvande. Lades till handlingarne. N:o 3, i anledning af väckt motion derom, att anställande af tulltjensteman vid jernvågarne i rikets stapelstäder, för utöfvande af särskilda kontroller, måtte upp - Prot.-Utdrag den 3 Oktober 1857. 563 höra, samt att af derigenom uppkommande besparing skäligt arfvode måtte lemnäs åt vågbetjening för ökade göromål m. m. Bifölls. S. 1). Föredrogos ånyo Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Utlåtanden: N:o -20, i anledning af väckt motion om beviljande af pension åt Grefve Thorsten Budenschöld.
Hvardera af förstuppräknade sex afdelningar och kontor står under en af Fullmägtige omedelbart tillsatt Chef. Af desse Chefer bildas Under-styrelsen, som, jemlikt 32 § i Bankoreglementet, vid sina sammankomster, skall besörja den egentliga förvaltningen af Banköverket på det hela. Denne Styrelses sammankomster skola hållas en gång i hvarje vecka eller oftare, i händelse målens beskaffenhet eller ärendenas jemna gång sådant fordra. Daglig tillsyn öfver ordningens vidmagthållande inom Bankens afdelningar och kontor åligger ej Under-styrelsen i vidsträcktare mån, än att, likmätigt 60 § i Reglementet, »Under-styrelsen läte, före utbetalningen af hvarje qvartals lönebelopp, genom några ibland dess ledamöter, biträdde af Advokatfiskal, i Verkets alla under samma Styrelse lydande afdelningar och kontor noga efterse huru sysslorna under loppet af nästförllutna tre månader blifvit bestridda.» Deremot stadgas i 33 § 3 mom. af Reglementet, att Cheferne skola, hvar för sig, ansvara för arbetets ordnande samt göromålens behöriga och oafbrutna gång inom hvar sin afdelning eller kontor, med skyldighet att, för befrämjande deraf, noga handhafva och iakttaga de kontroller och den tillsyn, som hvar och en af dem, enligt instruktionen för samma afdelning eller kontor, eller andra gällande författningar åligga. Den dagliga förvaltningen af Verket och tillsynen öfver göromålen derstädes beror således icke af Under-styrelsen, utan af vederbörande Afdelningsoch Kontorschefer, för hvar sin afdelning eller sitt kontor; och desse Afdelningsoch Kontorschefer, uti hvilkas ställning och åligganden i öfrigt någon förändring icke är afsedd, äro, i afseende å kontroll och tillsyn, bundne vid särskilda instruktioner. Till ådagaläggande af Under-styrelsens olämplighet för den förvaltning, som af densamma nu besörjes, är, jemte annat, anfördt: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Betänkanden, Nio H22. Memorial, med en fortsättning af Förslaget till Reglementet för RigsContoiret. (R:gs-A.) (Sjelfva Reglementet tryckes serskildt.)
Kammarcoll tm icke bör kunna vara obekant, att roteringen, så val i Westernorrland, som utmed hela kusten af norra Helsingland endast består af båtsmän, och att, då följaktligen, — med undantag af södra Möre, som har sin tjenstgöring i Carlskrona, — båtsmansroteringen är större i norra delen, än uti de öfriga delarna af Riket, deraf inträffar, alt cominenderingarne till Stockholm nästan årligen komma från norra provinserna; äfvensom att då de, som gå i helårs!jenst, inträffa på olika tid med dem, som träda i halfårstjenst, deraf följer, att dylika transporter, i stället för Iva gånger, ofta inträffa fyra gånger 0111 året. Det kan visserligen vara ganska intressant för Po o. Ad. att erfara af Presidenten i Kamniar-colhm, huru målet nu står, sedan det i i5 år varit under ventilation; men då det ännu icke är expedieradt från Kammar-colkin oell Förvaltningen af Sjöärendei ne, eller har förevarit i allmänna Beredningen eller blifvit inför K. M. föredraget; så torde R. o. Ad. med skäl kunna våga tvifla på, att denna vidtomfattande sak så fort sorn Frih. Cederström förespeglat oss, nemi. inom årets slut, kan vara att förvänta. Jag vidhåller således mitt amendement vid Hr Hjertås motion, nemi. att vid denna såsom det skedde vid förra riksdagen, den lind. anhållan måtte lill K. M. framföras, att K. M. täcktes afgöra denna sak oafhängigt af frågan om tågordningen. Det skulle fägnat mig, om motionen inehållit hvad jag nu.begärt, och motionären synes hafva åsyftat; men jag bar, för min del, i detta beseende, af motionenicke kunnat uppfatta den tydlighet och klarhet i framställningen till Utsk., som erfordras för att af Utsk. kunna påräkna ett bestämdt svar. Hr Hammarsköld, Carl Wilh.:
Till bestämmande af de vid Reg:tet anstälde civile tjenstemäns löner, kunde man ej utgå från den principen, att lönen skulle vara tillräcklig för dess innehafvares uppehälle, ty dessa tjenstemän både kunna förena, och nästan alltid förena sina tjenster vid Reg:tet med andra tjenster utom Reg:tet. Till grund för dessa tjenstemäns löners bestämmande togs, att de skulle vara så aflönade, att deras möda var ersatt, och att Reg:tet kunde hafva hopp, att få sina civila befattningar bestridda af dugliga embetsman. De åt dem upförda löner lemnar jag till Högh StatsUtsk:s bepröfvande och bedömande. Jag utbeder mig endast att fä nämna, att Auditören vid K. Svea Art.Reg:te har, till följd af artillerivapnets sammansättning och Reg:tets många detachementer m. m., enl. jemförde diarier, 5 0 proc. trägnare embetsbefattning än Auditören vid Gardena. Hvad Reg:tsChefs-lönen angick, ansåg Öfversten (Reg:tsChefen) det ej vara honom tillständigt, att föreslå densamma. Den blef af t. f. GeneralFältTygmästaren uptagen till 7,500 R:dr r:mt. För att ådaga - 200 Den 15 November f. m. lägga billigheten af denna lönesumma, utbeder jag mig att få göra en liten jemförelse emellan SekundChefens vid Lifgardet till Häst och Reg:tsChefens vid Svea Art.Reg:te representationsskyldighet, storheten af deras befäl och dessa Befälhafvareplatsers olika militäriska vigt. SekundChefen för Lifgardet till Häst skall representera för 20 personer, af hvilka hans Officercorps utgöres; Chefen för Svea Art.Regite för 75 personer. 75 officerare skola kunna hafva» ett hem i hans hus. 7 5 skall han kunna bistå med råd och dåd.
Juhan Petter Andreasson från Elfsborgs län, om förhöjning i tullen på lyxartiklar; 2:o. Liss Lars Olsson från Kopparbergs län, om skatt å hundar; 3:o. Robert Fredrik Gross från Calmar län, om bestämmande al lika utoch införselstull å tackjern; 4:o. Prol.-Utdrag den T December 1859. 457 4:o. Nits Larsson från Jemtlands län, om den s. 1<. tolagens utgående på sätt, som före sistlidne riksdag stadgadt varit; skolande denna motion jemväl, genom särskildt utdrag af protokollet, Med-Stånden kommuniceras; 5:o. Georg Nyqvist från Wermlands län, om nedsättning i bränvinsskat ten, m. m.; 6:o. Johan Petter Andreasson från Elfsborgs lån, om bränvinstillverkning i mindre brännerier; 7:o. A. J. Sandstedt från Jönköpings län, med hvilken flere af Ståndets ledamöter instämde, om ändringar i nu gällande tulltaxa; 8:o. Jonas Andersson från Östergötlands län, om nedsättning af bränvins tillverkningssk alten; 9:o. Johan Johansson och Olof Andersson från Calmar län, om postskjuts legans förhöjning på Öland; samt ■10:o. C. A. Larsson från Östergötlands län, om ändring i Bevillnings förordningen. S. D. Till Lag-Utskottet, remitterades följande motioner, af l:o. Paul Hedström från Wester-Norrlands län, om tillägg till 8 § af 3 Kap.
Hon har också börjat sortera sitt umgänge, sedan hon har på sitt ansvar att emottaga och förpläga dem, och aldrig frågar hon nu: Mamma hvad ska ' vi göra. » Du bjuder aldrig Signe v. F. nu mera? » sade jag en dag. » Nej, vet mamma, när jag frågade henne, om ej plättarna voro goda, som vi bakade, då hon sist var här, sade h o n: ' å h j o, men glace är bättre! ' Det var ohöfligt tyckte jag, och det är bäst hon går dit hon får glace då! » » Du sade väl ej detta? » » Nej, inte vill jag öfverträffa henne i att vara oartig. » » Hon ser riktigt treflig ut din Annie. Så vaken och så retirée på samma gång. Nu förstår jag till punkt oeh pricka, hur olyckshändelsen kunde skapa trefnad; men det stackars föremålet därför? » » Hon blef snart, och fullkomligt, frisk samt är nu på hotell, där hon får laga fm mat, så att historien fick ett lyckligt slut på alla händer. » A. " Fridsdufvor ". Laura Fitinghoff. ' f^ätt ofta jag på promenader v med mina flickor mig beger: så gärna fölia de sin fader, så glad jag dem vid sidan ser; så glad med en i hvarje hand jag hör dem växelvis ibland meddela både fröjd och smärta till ett förtroget fadershjärta. En solig vårdag det nu hände, att Ull en vacker kyrkogård i middagsstunden vi oss vände; vi såg o mången minnesvård af marmor och af hård granit, hvarpå man nedlagt mycken flit och konst och penningar och möda, att vittna om bortgångna döda. Men sådant ser man alla dagar, och därför blir man van därvid; man hvarken gråter eller klagar, man hälsar knappt helt tyst: » Guds fridf« Men plötsligt ibland gröna blad framskymtade en enkel rad — vi tego, sågo på hvarandra; vi hörde upp att framåt vandra. Och ögat fuktades, och kinden blef af_e ?i inre känsla röd; det hjälpte icke oss, att vinden en vårlig svalka vänligt bjöd. Hvad var det, tror du, som oss så i hjärtat grep, hvad stod det då på hvita minnesvården stilla? — Det stod helt enkelt: Pappa lilla. G.
Ständers rättighet i afseende pä Armeen, derutinnan, att den samma ej mä ökas öfwer dest nu waronde styrka, uran Konungs och Sränders sammanstämmande Beflut, war Stats.Utstolker af den tanka, att de nu wästre frågor, fa roal om Armöens indelande i Brigader som Öfwerste-Lieu'enants Bestäbuingarnes indragning, wore ett ämne, som borde i underdånighet öfwcrlämnas och hemställas Kongl. Maj:t med underdånig önstan och tillstyrkande, arr Kong'. Maj:t i Rikets närwarandc belägenhet, Nädigst täckles dermed widtaga sädana besparingar i Stms-Werrets u gifrer, som med Rikets sörswar möjeligen kunna förenäs.', Stockholm den 15 November 1809. Pä Höglo fl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Prcstc-Ständ Ledamöters magnar. Ledamöters wägnar. claes kleming. VVUstman. Pä Wallofl. Borgarc-Ltänd. Pä Hcderw. BonLe-Ständ Ledamöters magnar. Ledamöters magnar. Larl kr. I^anäberZ. stolran kricslon. Begärdes pä bordet. Män Den 22 November. n2g Ifrån Stats-Utjkottet war inlämnadt och uplä» sies ett sä lydande: Wördsamt Memorial! Redan är 1791 har Högstsalig Konung 60- z:dje af sörekomne wigtige stäk och orsaker i afseende pä