Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen, allenastyrande inom ordenskapitlen, utnämnde Beylon till riddare af nordstjerneorden. Det innebar den tiden en stor utmärkelse, hvars värde var kändt äfven på utrikes orter. Linné, Dalin, Jonas Alströmer voro belåtne med detta hederstecken, om hvars halt Adolf Fredrik dessutom i ett egenhändigt handbref underrättade konungen i Frankrike. Från den stund Beylon fick nordstjernan, upphörde han så väl att vara, som att kallas «föreläsare.» Han benämndes numera, både i offentliga handlingar, i tryck och i dagligt tal: «riddaren Beylon.» «Riddaren» utförde sitt vigtiga värf till sina höga hufvudmäns fullkomliga nöje och båtnad. Frankrike lofvade allt hvad han begärde: ymniga subsidier och dundrande diplomatiska framställningar. Men Schweitzaren, utan att vara egennyttig, i den antagna meningen af detta ord, var likväl städse omtänksam, försigtig, beräknande. Hans ställning vid svenska hofvet, så smickrande i flera afseenden, var dock rätt vansklig i många andra. Den berodde af något hans nyckfulla herrskarinnas infall, af någon oförutsedd tillfällighet, när den ombytlige och inbundne thronföljaren blefve regent, af hämndlystne folkledare, om ständerna fingo öfvertaget och om hofvet, i kampen mellan frihet och konungamakt, dukade under. Konungaparet var dessutom icke i tillfälle att utöfva så stor frikostighet, som goddagspilten Beylon behöfde. Detta Holstein-Gottorpiska hof var ej befläckadt med snålhet, men det saknade förmögenhet, och ständerna hade just nyligen anslagit en betydlig summa att liqvidera dess åsamkade gäld. Beylon, som dessutom af fri vilja bosatt sig i Sverige, hvilket ej var hans fädernesland, och derifrån han kunde afflytta om och när det fölle honom in, fann ingen betänklighet vid, att hos andra främmande makter se sina enskilta angelägenheter till godo, samtidigt och i bredd med det svenska konungahusets. Han lydde ordspråkets vink, att smida medan jernet var varmt.
Pä enahanda sätt förfar Justitiä-Ombudsmannen wid sädane Lagar och Författningar, hwilka han finner ej stä r förening med nu antagne Regerings'Lagar. §. l8. Skulle de af Riksens Ständer i allmänhet eller af Ständen hwar för sig underdänigst andragne beswär innan Riksdagens stut icke hinna at af Kongl. Maj:t afhjelpas, äligge Jusiitiä-Ombudsmannen at i Kongl Cantzliet emottaga deröfwer utfallande Kongl. Rewlutioner, och läka dem Ständens Cant-lier tilställas. detta afseende bör en förteckning pä ofwanberörde beswär wid Riksdagens stut til Justitia Ombudsmannen aflemnas. §- Justitiä-Ombudsmannen, som förer ordet ibland de til Tryckfrihetens wärd af Riksens Ständer walde Committcrade, bör med synner. lig upmärksamhet och nit iakttaga hwad Riksens Ständer til skyddande af Tryckfriheten stadgat. x. 20. E>fwer alla mäl, som hos Justitiä-Ombudsmannen anmälas och alla Åtgärder han widtager, stall han läta föra fullständiga anteckningar. §- 2l. Justitiä Ombudsmannen mä sig til biträde antaga sä mänga skickliga och för redlighet kände Personer 8W Den 8 Augusti. Personer, som han anses til ärendernas ffyndsamma och noggranna behandlande behöfwa. Och som desie Personer, utgörande Justitia Ombudsmannens Expedition, icke för denna befattning innehafwa nägon beständig tjenst pä Stat, och kunna af honom efter behag ombptas, komma de at i stället för Lön, förses med et efter deras tjenstetid lämpadt arfwode eller tractamente. §. 8S. Skulle Justitiä-Ombudsmannen finna sig af swär sjukdom eller annat laga förfall hindrad at sit Ämbete förestä, äge han rätt at lil tjenstens förrättande under laga förfallotid den päkalla den man, Riksens Ständer likmätigt Regeringsformens 98 §. utsett, at honom efterträda, i fall han innan näst infallande Riksdag med 'öden afginge.
N:o 110, beslutat, att hos K. i underdånighet anhålla: l:o) att »stadgas måtte, att legan för gästgifveri-, hålloch »reserv-skjuts vid Gästgifverigårdar, der den icke i följd af sär»skilda förhållanden är, eller varder annorlunda bestämd, skall, un»der alla tider af året, utgöras i Stad med 1 Rdr och å landel »med 80 öre Rmt milen för hvarje häst», samt 2:o) bland annat, om de förändringar i Kongl. Cirkuläret d. 2 Aug. 1844. a) att, med ändring af hvad 5 morn., i afs:de på skjutslegan vid entreprenad stadgar, vid uprop lemnäs rättighet att upbära i Den 14 Oktober. 107 Stad 1 Rdr 20 öre och å landet 1 Rdr Ernt för hvarje häst milen; och b) att, sedan auktions-prot. inkommit, K. M:s Befdiafvande må ega, att, med ledning deraf och efter föreslagne grunder, genom skjutslegans lämpliga förhöjning utöfver berörde belopp, ända t. o. m. 1 Edr 5 0 öre Ernt för hvarje häst milen, så väl i Stad, som på landet, lindra de skjuts-skyldiges besvär. Vid desse, dels redan päbjudne, dels vidare ifrågasatte förhöjningar i skjutslegan har dock icke blifvit tagit i betraktande att en mängd embetsoell tjenstemän, samt betjente, enligt gällande Förorda, och Reglementen, äro ålngde, att, utan särskildt ersättning, för Kronans och det Allmännas räkning och behof, äfvensom i öfrigt i tjensten göra en mängd resor, samt att kostnaden för dem att sine tjensteäliggauden fullgöra, således stegras genom hvarje förhöjning i skjutslegan och följaktligen medförer en indirekt lönenedsättning. Förhållandet är nemi. med de fleste af dem. att de, ehuru antalet af de resor, som de måste verkställa, ej minskats, utan snarare ökars, icke, sedan skjutslegans stegring, erhållit några förbättrade vilkor, och att den reglering, som vid denna Riksdag blifvit med t. ex.
Endast 5o,ooo R:dr åligen till vattencommunicationer anser jag mig våga tillstyrka på grund deraf, att Rikets Ständer alltifrån i8l5 års Riksdag med Bankens och Statens medel underslödt dylika företag, och flera nu befinnas lill deras fulländning beroende af fortsatte biträden; samt anser jag alldeles stridande mot den princip, som för Statens medverkan till enskilde Canalförelag bör följas, att för Strömsholms-Canalen uppoffra allmänna medel. Då Utskottet föreslagit, att tillgångarne för extra anslagen böra anskaffas, medelst bevillning, föreslår jag alltså Rikets Ständer, sedan de låtit såsom tillfälliga anslag under behöriga titlar upptaga 5o,ooo R:dr årligen för val* tencommunicationerna, att de i öfrigt hos Kongl. Majrt anmäla, ”att i anseende till den betänkliga oeconomiska belägenhet, hvari största delen af de skattdragande folkclasserna sig befinna, och dä Rikets Ständer anse sig skyld i ge nationen, att förnya deras år 1823 hos Kongl. Maj.t framställda begäran, att, för hvad i en eller annan del af deri militaira omfattningen utöfver de då beviljade anslag kan finnas nödigt vid utförandet af Försvarsverket till lands och sjös, tillgängen mätte sökas inom dessa samma anslag; Rikets Ständer finna sig under närvarande förhållanden icke kunna bevilja några extra anslag för Försvarsverket. Rikets Ständer skulle handla emot försigtig hetens blid och nationens allmänna tänkesätt, om under fredens lugn och under förhållanden, då så mycket tyckes vittna, att en förenkling i allmänna anstalter samt synnerligen i Försvarsverket äfvensom en förminskning i administrationskostnaderne borde kunna ega rum; Rikets Ständer skulle åsamka Riket en gäld, hvilken isynnerhet, då densamma icke under den nu vidtagne realisationens första tider, skulle kunna grundas på inhemska Capital, utan att på det skadligaste sätt störa enskilda crediten eller beröfva industrien sina, i alla fall, knappa förlagstillgångar, måste, om den skulle göras utrikes, ådraga nationen en betydlig utgående ränteförlust, som måste blifva i samma nion tryckande, som de upplåtne capitalen icke användas i produetiva ändamål.”
Är en skog målet, så finner man där ett rikt fält för naturvetenskapliga iakttagelser i djuro c h växtlifvet. I bergstrakter åter väckes intresset af de mångfärgade, skiftande stenarterna och deras vilda, fantastiska formationer. Man har således under sin vandring rika tillfällen till geografiska, zoologiska, botaniska, geologiska o. s. v. studier o c h rön, för att nu icke nämna den rent ästetiska njutning man erfar vid eu närmare beröring med allt det sköna i smått och stort naturen själf afslöjar för den vakna blicken. Det har också länge varit våra skolgossars privilegium och käraste nöje att draga ut på långa botaniska exkursioner, men ännu tills för några år sedan har detta för våra flickor varit förbjuden frukt. Det skulle af våra mormödrar ansetts, minst sagdt, högst opassande, ifall den tidens unga damer med ränsei på ryggen dragit ut ensamma på vägarne. Nutidens mödrar äro lyckligtvis mera klarseende. De inse, att deras döttrar, långt ifrån att taga skada däraf, genom att lära sig på detta sätt lita på sig själfva och alldeles reda sig på egen hand, tvärtom danas till de själfständiga ka raktärer o c h duktiga, praktiska kvinnor, hvilka vår tid är i så stort behof äf. Det är därför ett glädjande tidens tecken, att intresset för gångsporten nu mer och mer börjar vakna. Måhända finnes dock alltjämt en hel del tveksamma, oerfarna, opraktiska fotgängerskor, och det är till deras tjänst en sportsvän gärna ville meddela några små vinkar o c h välmenta råd. Sommaren nalkas nu visserligen sitt slut, men ännu lämpar sig hela september och en del af oktober månad särdeles väl för långa fotturer. Under själfva högsommaren är hettan på vägar och stigar vanligen alltför mattande, och dammet besvärar ögon och strupe i hög grad. Just denna tid däremot med sin ännu milda luft och sina vackra, klara höstdagar äger den temperatur, som erfordras för att kunna hålla ut med mar.-chens strapatser. Skolorna hafva ju ock redan öppnat sina portar, men dessa rader riktas ej heller till skolungdomen, utan företrädesvis till de unga flickor, hvilka lämnat skolan och, ovana vid friheten från dess tvång, ofta icke veta, hvarmed de skola fördrifva tiden.
Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den g Juli 1815- S. D. Herr Öfversten Drufva uppläs e följande : Da Hr Stallmästaren v. Törne ej förr än d, 2 1 sistlidne Juni afgifvit skrifteligt yttrande till ProtocolLet öfver mina gjorda anmärkningar vid dess uppgifna Bevillnings grund och Calcul, som var samma dag jag enligt tillåtelse skulle på några dagar i enskil a angelägenheter härifrån afresa, förbehöll jag mig, au vid min å» terkomst få ytterligare och mera detailleradt bevisa hvad jag förut anfört, att Herr Stallmästarens beräknings-grunder icke äto tillförliteliga» XJti ofvanberörde yttrande har Herr Stall mästa» ren sagt sig ej vilja borttaga tid med att bevisa alla de fel, som finnas i mina beräkningar. Det synes rnig likväl varit'nödigt att borttaga så mycken tid, som fordrats för att visa hvaruti felen bestodo. Herr Stallmästaren förmäler sig blott skola ådagalägga, att sjelfva Hufvud summan, hvarpå jag grundat mina Calculer, uppkommit genom ett misstag. Derefter säges det jag föregifvit att grunden fpr Herr Stall mästarens Tabell är en calcu lerad årlig inkomst för hela Riket af 304,786,550 Ihdr, hvilket förklaras vara oriktigt och hafva tillkommit derigenom att jag^ icke jern fört Tabellen med den bilagde calculen, som endast utsätter er. återstod af 1,700,000 R:dr, att påräkna i inkomst-afgift, hvilken summa åter blott förutsätter en .National-inkomst af 34 Mil - Den 2 o Juli. Millioner R:dr eller ungefär lika summa som i 1810 års General-sammandrag öfver Bevillningen finnes beräknad. Härvid är min förklaring ganska enkel. Den uträkning jag redan inleinn3t öfver Herr Stallmästarens Bevillnings Tabell utvisar tydeligen, att samma Tabell grundar sig på en behållen årlig inkomst af 119,036,550 Rdr.
S. D. Beslöt Borgare-Ståndet alt, genom serskildt protocolls-utdrag, vördsamt och vänligen inbjuda Höglofl. Ridderskapet och Adeln att sig förena uti Borgare-Ståndets den 16 dennes |fattade beslut att antaga 4t § af det utaf Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - 340 Prot.-Utdrag, den 20 November i844- Utskotten, i betänkandet, N:o 1, uppgjorda förslag till ny Författning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. S. D. Föredrogos å 113m och biföllos Statssamt Allmänna Besvärs ocb Ekonomi-Utskottens utlåtanden:
1 sammanhang härmed får Stats-Utskottet äfven besvara Hedervärda ilonde-Ståndets Remiss den 5tte näsfledne Januari! af Riksdagsmannen Gustaf Larssons från Stockholms Län Memorial, deruti han , under förnyande af dess vid förra Riksdagen gjorde framställning om förändring uti nuvarande Fångföringsoch bevakningssätt,; föreslagit, att Fangskjutr.Iegan måtte i anseende lill det äfventy rliga och ansvarsfulla besväret härmed, ökas till 12 sk milen. Och som de ändamål Gustaf Larsson sökt,1 blifva befordrade och uppfyllde genom den i ofVanberörde måtto föreslagne och tillstyrkte förändring med Fångskjutsningen och bevakningen liar Utskottet funnit denne motion ejl fordra någon serskild åtgärd; hvilket allt vördsamligen underställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts utlåtande angående nödige medel till Drottningholms Broars i st undsätt an de. Genom den till Stats-Utskottet öfverleinnade Nådiga Propositionen, om Stats-Verkets tillstånd och behof, af den 29 sisth November, har Kongl. Mäjtl i Nåder jemväl framställt an - '436 Stats.Utskottets Betankaiiden. gelägenbeten af nödige medels anslående till underhall af Drottningholms Broar och 'väg; och hafva handlingarne i detta ämne särskilt blifvit Utskottet meddelte. Desse handlingar upplysa: att sedan vid den reglering om Kungsgårdarne i allmänhet, som under 1809 och 1810 arens Riksdag verkställdes, det blifvit förordnadt, att ej mindre de arrenden som inflyta för Hemman och Lägenheter under Drottningholm, jemte losen för dagsverken, än ock afgiften för öfverfarten af de derstädes varande Broar, skulle ingå till Statsverket; så har Kongl.
Det är ej staga om hwad som nu är lagdt, men omjhwad fom till Stare-Mffortet eff,clelt blriwit l-ppgltwit, och denna uppgift lydde blott pö Fyra Canzlister. Jag lägger mig rcte emot art Ridderff prt och Adeln o wen är Extra Ordl iarierna bewnjar or'woden, meii killstär ott antalet af Bo d Sländers CanceUtBttjenwg, synes Mig ganffa högt drifwit Grefwe lxlösne,: Jag medgi^wer gerna, ctt misibruk kunde uppamma of den rättigheten art antaga etc vlnstränkt antal, men dä rättigheten hittills warit obestämd, dä i kr ft deraf beha Cauzl st r redan blifevlt -ntagne och det war Ständers vstrrdiga rätt att pwfwa dehvtwet af dem, fä tror jag ej att Ridderffapet och Adrin lör denna gängen kan neka alt btialla BondeStändets begäran och g'fwa dem ett patzaode arfwode; heldst allt Mitzoru^ gnom RiksdagsOrdinngens bestämda stadgande ör framtiden är förekommit. Fridene Ltssi von klolllleln wille ej bestrida att Caucellisterne mätte fä nägot vnwvde, men trodde ej akt de dertill hade nägon rätiighetWid förra Riksdagar witzte han att Skrstware wid Sländrns Car.celiiek btlfwit antagna, uran något arf wo - Den iz Ianuarii. 765 wode, endast för att winna öfning och rekommendation. Undertecknad Lilvsrllolpe, Hxel Osbriel, utbad sig endast fä göra en reflexiv»:
»Om de i norden boende tartarernas land»; »Om en annan trakt, till hvilken handelsmän endast resa i vagnar dragna af hundar» och »Om den trakt, der mörker råder» (De regione tenebrarum). Af hvad som anföres i dessa kapitel framgår, att det nuvarande Sibirien redan då var bebodt eller genomströfvadt af jägare och handelsmän, hvilka derifrån hemtade dyrbara pelsverk af svart räf, sobelVerldskarta efter Fra Mauro från mediet af 1400-talet. Ur: Il mappamondo di Fra Mauro Camaldolese descritto ed illustrato da D. Placido Zurla. hermelin m. m. De nordligast boende menniskorna sades vara vackra, stora och fetlagda, men mycket bleka af brist på sol. De lydde ingen kung eller furste, voro råa och ohyfsade samt lefde som djur34. Bland de norra ländernas produkter omtalas hvita björnar, hvaraf synes, att jägare redan då nådde sjelfva ishafskusten. Men uttryckligen talar Marco Polo ingenstädes om, att Asien i norr begränsas af haf. Samtliga de kartor öfver norra Asien, som blifvit offentliggjorda intill medlet af femtonhundra-talet, grunda sig mer eller mindre på uttolkningar af Herodots, Plinii och Marco Polos berättelser. Då de ej omgifva hela Indiska hafvet med land, gifva de åt Asien i norr och öster en vida mindre utsträckning, än det verkligen eger, låta landet i denna riktning helt och hållet begränsas af haf och utrita tvenne uddar, som i norr utskjuta från fastlandet. Åt dessa gifva de namnen Promontorium Scythicum och Tabin, och dessutom förlägga de i granskapet af nordkusten en stor ö, hvilken de benämna med det redan hos Plinius förekommande namnet Insula Tazata, genom en kanske tillfällig ljudlikhet erinrande om namnet på den mellan Ob och Jenisej belägna floden och hafsviken Tas. Slutligen äro kartornas kanter ofta prydda med bilder af vidunderligt formade menniskor, hvilkas bostäder jägarne förlade till dessa trakter, hvarjemte upptagas namn på ett större eller mindre antal af Marco Polo omnämnda folk och städer.
Utlåtandet JN':o 575 bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndets, drn 5 dennes på bordet lagde., inbjudning till de respective Med-Stånden alt, jemte Bonde-Ståndet, förständiga Förstärkta Stals-Utskoltet att anställa omröstning ofver de voletings-propositioner, hvilka af Ridderskapel och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit afslagne, förklarade Prestc-Slåndet belöide propositioner, om hvilkas antagande eller förkastande 2:ne Stånd stannat emot 2:ne, hafva fullt Grundlagsenlig^ jemnlikt 75 §. Riksdagsordningen, förfallit, hvilket förhållande icke inträffat med dem, som endast af ett Stånd, Hedervärda Bonde-Ståndet, blifvit ogillade; till följd hvaraf den gjoida inbjudningen icke antagas kunde. S. D. Sedan Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Nummer-Lotteri-Inrättningens upphörande och de dermed sammanhang egande ämnen, af den 4 dennes nu uppläst blifvit, fann Ståndet för godt högstberörde Nådiga Skrifvelse Statsoch Expeditions-Ulskotten, till kännedom och iakttagande, meddela. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Banco-Utskottets Me - Bih. till R, St. Prot. 9 Sami. 2 Band. 66 N 5 22 Prol. Utdr. d. n Juni i S4 * • morial N;o 190, med förslag till åtskilliga förändrade stadganden uti C;te Art.^ 3:dje, 4:de och 5:te Afdelningarne af Banco-Regiementet, under den 26 Maj 1835, Lief samma Memorial af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets följande Memorial: N:o 115, till Borgare och Bonde-Stånden, i anledning af Ståndens yttranden, rörande Constilutions-Utskottets Memorial N:o 107. Lades till handlingarne.
Häradshöfding insände till Lagman ordentlig förteckning öfver vademålen åtta dagar före LagmansTingets början.” 25 Cap. 7 §. ”Mot Lagmans dom vädjas under HofRätten med i R:dr 3a sk. silfver specie eller deremot svarande Bancosedlar efter x?,8 sk:s myntvärde, inom samma tid, som föreskrifven är om HäradsRätt, och utan afseende på sakens större eller mindre värde. Lagman skrifver &c. &.C.” 25 Cap. 10 §. ”Mot Lagmans synedom vädjas under LIofRätten, och förfares deianed i öfrigt, som om andra lagvadda saker är föreskrifvet.” 1/j. Cap. 3 §. Jorda~B.n ”Nu vill någon med den synedom sig ej åtnöja; vädje då under nästa LagmansTing, som i R:gs-B:n sägs, och döme LagmansRätten till Syn, om så nödigt pröfvas. LagmansSyn skall hållas med nästa Uthärads Nämnd, och emot den synedom må man vädja, som i 10 §. af a5 Cap. R:gs-B:n föreskrifves. Skulle part förebära, att något vid Häradsoch LagmansSynerne är förbigånget eller upptaget i strid med rätta förhållandet, samt således äska ytterligare Syn; så äger han, på samma gång med vadetalans fullföljd, derom göra anmälan i HofRätten, som bland sig utser fyra af dess ojäfviga Ledamöter, ett HofRättsRåd ooh 3:ne Assessorer, hvilka vid dertill tjenlig tid på stället anställa ny granskningssyn och der afkunna dom, emot hvilken sedan intet ändringssökande må äga rum. Denna GranskningsSyneRätt Den 1a Februarii f. in. döme ock öfver kostnadcrne af Synen och bestämme, hvilken af parterna den gälda skall.”
Derför ska’ ni ge mig revanche i nästa, så ska’ vi då också jämföra, hvilket af de två, som innehåller mest förställning och förkonstling. »Ska’ det här va’ ett bref?» sa’ Pelle i går inne på operakaféet. »Det liknar ju en kyss!» »Fy sjutton», tänkte jag. Det var ett bref i samma format som detta. Men det var till en jude, som lånat mig pängar. Dethär kan ni ta’ som ni vill. Det enda som retar mig, är att ni härvidlag har hela »Fornöjelsen». Den brukar annars gerna vara ömsesidig. Gör mig den tjensten att buga er å mina vägnar för er moster och kyss Pelles fästmö på kinden från W. Z. Som svar på denna epistel fick William ett bref skrifvet med blyertspenna. Det började: »Men min bäste herr William Zimmermann! Ni är ju en rent »idealisk idiot». Jag lånar uttrycket ur Er egen teaterkritik. Det förefaller mig ytterst slående. » För öfrigt underrättade hon om att hon för tillfället var sängliggande sjuk och funderade på att resa till Stockholm för att undergå läkarebehandling. Hon frågade när den lilla pjesen skulle gå och uttalade som sin åsigt att den troligen skulle komma att göra fiasko. Underrättelsen om att hon var sjuk grep honom på ett underligt sätt och utsigten att få träffa henne gjorde honom glad. Han sände henne med omgående en nyutkommen fransk roman till lektyr och han besvarade strax hennes bref med några få rader: Stockholm den 9 november. Fröken Alma Hagberg. Idealisk? – låt vara! Men idiot? – nej! Men ni är sjuk, så vi ska inte disputera. Jag har brådtom och hinner bara ett par rader. Jag hoppas med boken kunna förkorta och förljufva några af era timmar på sjukbädden. Hvad fiaskot angår så tror jag ni missräknat er. Dertill är pjesen alldeles för dålig. När ni kommer upp denhär gången hoppas jag ni gör mig det nöjet och er själf den tjänsten att underrätta mig om, hvar ni tar in eller – t. ex. – när ni kommer. W. Z. P. S. På måndag går pjesen för första gång. P. P. S.
Ranco-Fullmägtige, öfver denna framställning hörde, hafva, på grund deraf, att uti Handelsoch Närings-Disconten minsta låne-summan, utom i vissa fall, vore bestämd till 1,000 R:dr och den hitlills medgifne högsta ända lill 20,000 R:dr, allt Råneo, ansett det vara svårt, om icke nära omöjligt, att för denna låne-gren kunna bestämma Cassa-behållningen lill något visst belopp, helst antalet af låne-ansökningar derstädes vore i en icke obetydlig mon beroende af serskilde corrjuncturer och dessas inverkan på handeln och näringarne; vid hvilket förhållande och då, hvad den coi - tanta Cassa-hehållningen för Allmänna Disconten vidkomme, Direclionen, jemlikt p mom. af ofvan åberopade §, egde att, i mon af behof, på Ranken, i serskilde föreskrifne valeurer, utfärda assignalioner, som i allmänna rörelsen vore lika gångbara med Rankens egna sedlar, Fullmägtige afStyrkt bifall till Directionens ofvanberörde förslag. c. O Sorn, derest ofvan omformälde, af Låne-Conlorets Direction gjorde, framställning vunne bifall, densamma skulle påkalla införandet af en serkild räkenskap för den föreslagna gemensamma contanta cassan, med dermed förenade controller, samt således rubba de för Låne-Conlorets redovisning nu gällande grunder och föreskrifter, finner Utskottet icke skäl att densamma biträdaj hvaremot Utskottet, med afseende derå, att Cassa - Banco-Ulskottets [Utlåtande, N:o 157. 15 behålla ingen stundom kan utgöras af nästan endast mindre sedel-valeurer, hvilkas iordninghringande och specificerande till afsändning upptager lid och sålunda leder till hinder i öfriga göromål, anser Cassa-behållningen af Allmänna Discont-fondens medel kunna, utan våda för Banken, ökas, samt får af sådan anledning och på det afsändande af öfver behållning mindre ©fia må ifrågakomma, hos Rikets Högloft.