Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Malå 2,000 R:dr (6:te punkten); för ett predikantsboställe vid Trehörningssjö kapell 4,500 R:dr (7:de punkten); till stipendier åt theologi® studiosi vid universiteten 5,000 R:dr (22:dra punkten); till ersättning åt Rektor Huss i Piteå för minskad inkomst under innevarande och halfva nästlidet år 750 R:dr (48:de punkten); samt lill ordnande af Seminariet för bildandet af lärarinnor 5,000 R:dr (GUsta punkten), — har Utskottet förehaft följande till den extra statsregleringen under denna Hufvud-titel hörande frågor och framställningar. 87:o. Till fullständigande af de zoologiska samlingarne vid universitetet i Upsala, har Kongl. Maj:t, uti sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, begärt ett anslag för en gång till belopp af 2,000 R:dr. Rörande detta anslagsbehof, hvarom Universitets-styrelsen hos Kongl. Maj:t gjort underdånig framställning, hade Consistorium academicum majus i Upsala anfört, att som de zoologiska samlingarne derstädes ända intill sednaste tiden stått under vård af en Professor i medicinska fakulteten, hvars hufvudsakliga läroämne var botaniken, hade dessa samlingar icke blifvit så underhållna och tillökade, att icke brister förefunnes i ganska väsendtliga delar af den betydenhet, att de icke på lång tid kunde med museets årliga anslag undanrödjas; och vore det derföre särdeles önskligt, att muséets prefekt, genom ett anslag för en gång, sattes i tillfälle att afhjelpa de hufvudsakligaste bristerna, hvarefter det årliga anslaget kunde bättre förslå till samlingarnes underhåll och nödiga förökande. Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst, och enär, på sätt Stats-Råds-protokollet (pag. 32) närmare utvisar, det belopp Kongl.
Se Lista, Banko-Utskottets Memorialer, Betänkandet) och Utlåtanden: — N:o 1 angående arfvoden, i och för erforderligt cancelli-biträde. I. B. 136. — N:o 2. med öfverlemnande af Banko-fullmäktiges till Utskottet afgifna berättelse. I. B. 297. A. 309. 3 C 18 ) Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 3. med hemställan dels angående inköp af 100 exemplar utaf skriften: ”Anteckningar om Rikets Ständers Bank och Allmänna lånerörelsen i Sverige”, samt dels om utgifvande till berörde skrifts författare af Bankens jubelmedalj i Guld. II. B. 98. A. 105. U. 491. A. 614. — N:o 4. om utseende af Revisorer för granskning af låne-contorens räkenskaper m. m. II. B. 98, 105. A. 106. — N:o 5. i fråga om öfverlemnande från Banken till RiksgäldsConloret af ett belopp, motsvarande Stockholms handelsoch närings-disconts, Banko-discontens samt Malmö låne-contors reservfonder vid 1844 års slut. II. B. 98, 106. A. 203. — N:o 6. med återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Jöns Jönssons motion, angående beskattning å privatbanker och hypotheksföreningar, m. m. II. B. R. 97. — N:o 7. med återlemnande af en utaf Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län väckt och af Hedervärda Bonde-Ståndet till Banko-Utskottet remitterad motion, innefattande det förslag, att nya oktrojer icke måtte för privatbanker utfärdas samt att hypotheksföreningarne jemväl må i framtiden upphöra. II. B. 133. R. 205.
De af Topografiska corpsen uprättade kartor hänföra sig egentligen till de olika höjdskilnaderne på jordytan för att utmärka deras inbördes förhållanden. De geografiska kartor, som skulle uprättas af Landtmäteri-siatens medlemmar skulle hafva till sitt förnämsta föremål alt visa graden af jordens upodling och dess beskaffenhet af åker, äng, skog o. s. v. Alt dessa kartor således skulle vara af högsta värde och att en verksamhet derutinnan borde upmuntras, derom torde jag icke behöfva vara mera vidlyftig; men då nu förhållandet är, att man icke kan förvänta något sådant, så mäste Landtmäleri-Staten inskränka sig till det ringare arbete, som i fråga 13* 196 Den 19 April e. m. om socknekarlor kan åstadkommas och för hvars verksamma bedrifvande jag äfven tillstyrker att detta anslag måtte beviljas. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i förevande punkt tillstyrkt. 6:te punkten, ang:de uteslutande från RiksSlaten af ett \ odisponeradt belopp af 40 R:dr 40 s/c. till respenningar ät ' 4:ste Landtmätaren i Kronobergs lån; och 7:de punkten. ang:de uteslutande frun IliksStaten af Sene odisponerade lönebelopp, nemi. 10 R:dr för en vaktmastare vid Arsenalen och 4 R:dr för en vaktbetjent vid SloltsRätlen. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställ. Pröfningen af de återstående punkterne i förevar:de Utlåt, upskjöts till nästa plenum och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. in. In fidem protocolli, ^ Albert Munck. Thorsdagen den 20 April 1854. Plenum kl. ö e. m. Justerades pleniprol. f. d. 22 sisth Mars f. m. Med tillkännagifvande, alt Hr Björnstjerna, Joli. Magnus, såsom ledamot af StatsUtsk., begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet från d. 23 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm.
Elt stort steg var härigenom taget i det billigheten af de norra länens anspråk på lättade kommunikationer sålunda erkändes; men anslagets belopp är dock så ringa, att för hvar och en, som känner förhållandet, jemte rikedomen af de resurser, som i brist på kommunikationer ligga utan all tillgodogörelse, den smärtsamma visshet skall ega rum, att, om icke kraftigare åtgärder vidtagas, dessa vigtiga orter komma att, lill skada för fäderneslandet och dess utveckling, ännu i mångå decennier ligga i dvala. Alt anslaget för ifrågavarande ändamål bör minst tredubblas, om någon verklig nylla derigenom skall uppkomma, är utom all fråga, och jag skall inför vederbörande Utskott framlägga handlingar, som belysa och bestyrka detta förhållande. — Många bevis torde dock vara öfverflödiga, då man betänker att det nuvarande särskilda anslaget, fördeladt på fyra län, gör årligen för hvarldera lånet endast 12,500 Riksdaler Riksmynt. Innerligt och utan all känsla af afund glädja sig Norrlands innebyggare åt de södra orternas utomordentliga utveckling i kommunikativt hänseende. Sjelfva hafva de väl endast en aflägsnare fördel deraf, men allt, som länder ett älskadt fosterland till ära, måste också glädja dess söner och blifva dem kärt, ja kanske än kärare derigenom, att de med kännbara uppoffringar till det goda ändamålet bidragit; men de hoppas derjemte att äfven sjelfve få en gång se de egna hemlanden gjorda till föremål för det allmännas omtanka, ja — för de stora sträfvandena lill en gemensam och välsignelsebärande utveckling. På grund af det nu anförda föreslår jag derföre: att Rikets Ständer måtte benäget, till anläggande af nya och förbättrande af redan befintliga landsvägar, tillägga de fyra norra länen ett särskildt, 392 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Huruledes förhållandet uti ifrågavarande hänseende är i Danmark, anföres i Komiténs betänkande, och lagen af den '12- Oktober 1857 i Norrige visar, att detta vårt brödra land, som år 1851 fann sig nödsakadt att återkalla den lag af år 1842, hvarigenom räntefrihet för skuldförbindelser med högst sex månaders förfallotid medgafs, icke af erfarenheten om den, på åtskilliga orter ända till 30 procent, efter uppgift, stegrade räntan under tiden från 1842, låtit afskräcka sig ifrån att ånyo proklamera samma frihet. De nyligen i staden Bergen inträffade många bankrutterna bevisa i sin mån emellertid, att räntefriheten i sig sjelf icke är ett säkert medel för åstadkommande af tillgång på penningar och kapital. Också är det ett misstag att antaga, att räntefoten nödvändigt måste faila, om penningemassan i ett land, på hvilken väg som helst, ökas. Härvid bör äfven ett annat vigtigt förhållande icke förbises. Skiljer man nemligen begreppet kapital från begreppet penningar, såsom utgörande en särskild art af det förra, bestämd för cirkulationens behof, och erinrar sig dervid, att penningekapitalet icke i sig sjelft eller omedelbart kan användas till produktion, utan måste omsättas i andra varuvärden, så följer deraf, att värdet af en tillgänglig penningemassa icke allena beror af massans mängd, utan fastmer af den mängd andra värden, man genom penningarne kan inlösa. Äfven priset på dessa andra värden, eller delar af kapitalmassan, bör fördenskull vid bedömandet af penningemassans värde komma i betraktande. Förblifver nu denna varumassa sig lik, under det penningemassan ökas, måste alltså dennas värde eller pris nedgå, eller, med andra ord, det i penningar uttryckta värdet eller priset på omedelbart konsumtibla varor måste stiga. Stiger åter priset på de ämnen, som bilda varukapitalet, på samma gång penningemassan förstoras, så behöfves ock mera penningar, för att i produktiv väg kunna uträtta detsamma, som förut.
En vidsträckt tillsyn kunde derigenom komma läroverken tillgodo, och Departementet tillika förblifva i en oaflåtlig nära personlig beröring med dem, samt på detta sätt erhålla en städse utvidgad kännedom af såväl deras tillstånd som deras behof. Föreningen af denna tillsyn med den vård om läroverkens utveckling, som numera ålåge Departementet, vore ett väsendtligt vilkor för möjligheten att befrämja nödiga förbättringar. Det nära förhållande, hvari Öfver-inspektören stöde till Chefen för Departementet, kunde icke heller annat än i alla rigtningar välgörande inverka. På läroverken åter måste denna tillsyn af en man, som med sin embetsställning förenade öfverlägsen insigt och erfarenhet, och hvilken borde erhålla en utvidgad rättighet att af egen myndighet anmärka de brister, som fästade hans uppmärksamhet, inverka lifvande och uppmuntrande. Denna plan hade slutligen äfven den fördelen, att kostnaderna för dess genomförande vore jemförelsevis ringa. För den betydliga möda, en genomförd inspektion förorsakade utöfver de göromål, som med Byrå-chefens befattning i öfrigt vore förenade, fordrade billigheten, att hans lön blefve något förhöjd och, på det ärendena inom byrån måtte, under Inspektörens frånvaro på sina resor, kunna under Departements-chefens tillsyn vederbörligen uppehållas, fordrades för embetsbiträde på byrån ett något förökadt anslag; och har i följd häraf Kongl. Maj:t nu begärt, att i anslaget till byrån för ärenden rörande den högre undervisningen måtte beviljas förhöjning dels såsom lönetillägg åt Byrå-chefen i egenskap af Öfver-inspektör för elementarläroverken, 1,500 R:dr, och dels för tjenstebiträde 1,000 R:dr. StatsUtskottets Utlåtande N:o 66. 3 Det af Kongl. Maj:t sålunda framställda förslag, att åt chefen för den inom Ecklesiastik-departementet inrättade byrå för ä'renden rörande den högre undervisningen uppdraga öfverinspektionen öfver rikets elementarläroverk synes Utskottet särdeles välbetänkt, och Utskottet får alltså detsamma till Rikets Ständers bifall förorda.
Ville man uppsöka ett skäl till detta bruk, skulle det lätteligen kunna igenfinnas i det alldeles egna och särskilta förhållande, hvari Grund - 1.11 Den 6 April f. m. lagen ställer BondeStåndets Secreterare, så väl till Konungen, som till Ståndet, och uti den förutsättning, att hans befattning, vid tillfälle af sjukdom eller förfall, skulle af någon bland Notarierne öfvertagas. Vid Riksdagen år 1818 väcktes första gången af Hedervärda BondeStåndets Ledamöter inom ConstitutionsUtskottet fråga om ett förändradt förhållande i denna del; två Stånd stadnade likväl mot två, och frågan förföll. Yid sista Riksdag upptogs den å nyo, och Rikets Ständer förklarade, i underdånig skrifvelse af den 12 Maji 1823, det de ansågo BondeStåndets rättighet att, med undantag af Secreteraren, tillsätta sin Canzli-beljening, vara uti 24 §• Riksdagsordningen uttryckligen medgifven, samt anhöllo hos Kongl. Maj:t, att Ståndet måtte, vid blifvande Riksdagar komma i obehindrad utöfning af denna rättighet, och således äfven äga att utse sina Notarier. Yid föredragning häraf, fann Kongl. Maj:t deremot, att ett dylikt uttryckligt stadgande i 24 §• saknades, och på grunder, hvilka uti Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den i3 November sisth år finnas tillräckligen utvecklade, föreslog Kongl. Majit Rikets Ständer ett tillägg uti nämnde §., ledande till samma mål, som i Rikets Ständers nyssbemälte framställng åsyftades, och hvarigenom för framtiden all tvekan om rälta meningen skulle upphöra. Genom ett särskilt för denna och nästkommande Riks - Den 6 April f. m. 223 dag beviljadt medgifvande, ådagalade Kgl. Maj:t derjemte
Friherre af WetterstedtGustafutbad sig alt få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på den omständighet, att, enligt de tvänne nu justerade ProtocollsUtdrag, Ridderskåpet och Adeln den 5 dennes, i anledning af den, vid ExpeditionsUtkoltets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, med deras Beslut i afseende på Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen, innom Ridderskapet och Adeln framställde Anmärkning, att uttrycket: ”hvarigenom ali osäkerhet för jramtiden mål förekominasborde, såsom mindre lämpligt, utur Expeditionen utgå, samma Förslag till ExpeditionsUtskottet återremitterat, samt derefter sistiidne gårdag bifallit det af PresteStåndet titi samma Expedition föreslagne Tillägg, Den 10 Januarii. att näst efter orde/i: ”endast igenkänna Riksens Ständers” skulle införas: ”skyldiga omtanka om Rikets säkerhet och framtida välgång, Deras &c.”; hemställande Friherre af Wetterstedt, att som dessa tvänne Ridderskapets och Adelns Beslut syntes innefatta en motsägelse, Ridderskapets och Adelns, den 5 dennes, först beslutade Ålerremiss af sådan anledning måtte få förfalla. Herr Cederskjöld j Pehr Gustaf: Den värde Talaren förmenar, att Ilöglofh Ridderskapet och Adeln begått en motsägelse, dådet, genom instämmandet i det Högvördiga PresteStåndets i ProtocollsUtdrag meddelade Beslut, samtyckt att i den underdåniga Skrifvelsen bibehålla ordet: ”Säkerhetdå likväl Högloft. Ridderskapet och Adeln hade, i följd af Herr Grefve Anckarsvärds Motion, förut beslutat, att samma ord skulle borttagas. I anledning häraf, tar jag mig friheten erindra, att det uttryck, som Ilöglofh Ridderskapet och Adeln ogillade, nemligen: ”till förekommande af all osäkerhet i framtiden,” syntes, åtminstone mig olämpligt, just derföre, att det kunde föranleda till högst obehagliga misstydningar, hollst det alldeles icke var bestämdt Hvems säkerhet skulle betryggas.
Jag får tillkännagifva, att då jag, under önskan, det R. o. Ad. måtte förblifva vid det gamla stadgandet, yrkade afslag å Utsk:s förslag, instämde jag till alla delar med Hr von Hartmansdorff, emedan Hr Wallenbergs reservation, hvilken han förordar, är ord för ord lika med 1111 gällande stadgande i Banko-Regiuet. 14 H. 7 98 Den 28 Oktober e. m. Uplästes lill justering och godkändes följande votens-propos.: Den~som bifaller,* 2:dra punkten af BankoUtsk:s Mern. M 66, röstar Ja; den det ej vill, röstar |J Nej; vinner Nej, afslås nämnde punkt och antager R. o. Ad. de emot densamma svarande 5 första momme af det i Hr Wallenbergs reservation förordade förslag. Vidjvoteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 21. Nej — 29. 3:dje punkten. Frih. Tersmeden: När R. o. Ad. afslagit den 2:dra punkten, torde det väl falla af sig sjelft, att ingen annan åtgärd åter står, än alt lägga den nu föredragna 3:dje punkten lill handliugarne. R. o. Ad. fann förevande punkt, i följe af det i afseende på andra punkten fattade beslutet, hafva förfallit. 4:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Frågan om denna tjensts tillsättande, har redan, till en del, blifvit behandlad, då R. o. Ad. gillade BankoUtsk:s förslag i fråga om kassa-afdelningens ordnande. Men som ärendet då endast i förbigående förehades, torde man nu böra fästa sig närmare vid frågan. Förslaget att anställa en Diskont-kassör, som utgör en nyhet både för Diskont-Direkt:n och Fullm:ge, har i Utsk. upkommit utan att någon af nyssnämnde myndigheter blifvit deröfver hörd. Följden har varit, att förslaget ttpgjorts, ulan att man tagit i öfvervägande de svårigheter, som ställa sig i vägen för den fördels åstadkommande, hvilken Utsk. velat åt allmänheten bereda.
Resetbal ion: af Riksdags-fallniäktigen Måns Månsson från Kalmar län: »I egenskap af reservation emot Stats-Utskottets vidblifna afstyrkande i Utlåtandet M:o 286, att Rikets Ständer, i oell för fullbordandet af den med är 1849 afbrinna Mititär-författnings-samlingen måtte vidtaga någon» åtgärd, anhåller jag att till det beslut Utskottet nu går att meddela Rikets Ständer, få bifoga Bonde-Ståndets vid sistlidne Riksdag afiåtna underdåniga skrifvelse, angående förenämnda arbetes fortsättning och afslutande; en skrifvelse, hvaruti jag då instämde och hvaraf jag af pligt anser mig uppmanad att nu påyrka förnyelse: Då Eders Maj:t, genom Nådigt bref till t. f. presidenten i Eders Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium. under den 11 December 1849 täckts förklara, att det,alltifrån år 1837 åt Krigs-rådet m. m. CD. Forssberg öfverlemnade, - men intill Augusti månad år 1844 icke till någon del utförda, . samt derefter genom gemensamt uppdrag ät nämnde Krigs-råd och Kapitenen G. M. Stjernsvärd till ungefär hälften, enligt fastställd plan, af trycket utgifna arbete, under titel: Samling af gällande författningar rörande Arméen, dess styrelse och förvaltning »icke längre än till 1849 års slut skulle fortfara, på de i Eders Maj:ts Nådiga bref af den 8 Augusti 1844 gillade grunder, men dervid tillika nådigst anbefallt tillförordnade Presidenten att vara betänkt på utväg, huru det ofullbordade arbetet med författnings-samlingen må kunna på annat lämpligt och 'för staten mindre kostsamt sätt till slut bringats,» hade den del af allmänheten, hvilken förväntat detta nyttiga arbetes fullbordan, grundadt hopp om att få se detsamma fortsatt och fulländadt.
Men ser Presten och finner, att håret på bränningene icke är förvandladt till hvitnad, och icke lägre än den andra huden, och är dertill försvunnet; skall han sluta honom inne i sju dagar. Och på sjunde dagen skall han bese honom. Hafver det vidare ätit sig ut på hudene, så skall han döma honom oren; ty det är spitelska. Men är det blifvet ståndande på bränningene, och icke hafver vidare ätit sig ut på hudene, och är dertill försvunnet, så är det ett sår efter bränningene, och Presten skall döma honom ren; ty det är ett ärr efter bränningen. Om en man eller qvinna varder skabbot på hufvudet eller på skägget; Och Presten beser sårnaden, och finner att det är lägre till anseende än den andra huden, och håret dersammastäds varder gulaktigt och tunnt, så skall han döma honom oren; ty det är en spitelskoskabb på hufvudet eller skäggena. Men ser Presten, att skabben icke är lägre till anseende än den andra huden, och håret icke är blackt; skall han sluta honom inne i sju dagar. Och när han på sjunde dagen ser och finner, att skabben icke hafver ätit sig vidare, och intet gult hår på färde är, och skabben är icke lägre till anseende än den andra huden; Skall han raka sig, dock att han icke rakar skabben; och Presten skall åter sluta honom inne i sju dagar. Och när han på sjunde dagen beser honom, och finner att skabben hafver icke vidare ätit sig i hudene, och är icke lägre till anseende än den andra huden, så skall Presten säga honom ren, och han skall två sin kläder; ty han är ren. Om skabben äter sig vidare i hudena, sedan han ren sagd var; Och Presten ser och finner, att skabben hafver ätit sig vidare på hudene, så skall han icke mer fråga efter, om håren äro gulaktig; ty han är oren. Är det ock för ögonen, att skabben hafver ståndit stilla, och der äro black hår uppgångne, så är skabben läkt, och han är ren; ty skall Presten säga honom renan. Om enom manne eller qvinno något etterhvitt kommer på hans kötts hud;
LEDIGA Husgerådet. Att gifva tenn silfverglans. Tennet befrias först med asklut från all orenlighet och gnides sedan med en yllelapp doppad i fint pulveriseradt koksalt, som först torkats väl i ugnen. Klädedräkten. God, svart sammet, som blifvit fläckig, göres ren genom att gnidas med rå löksaft. Man skär itu en lök och gnider duktigt med insidan af densamma, tills sammeten åter blir vackert svart. Bastsidenklädningar, som smutsats, kan man själf tvätta, så att de bli som nya igen. Man tvättar dem med mild, hvit tvål i ljumt vatten och sköljer dem därpå några gånger. Till det PLATSER. E t t allvarligt, fullt pålitligt, yngre fruntimmer, med goda rekommendationer, godt sätt, håg och fallenhet för affärsverksamhet ocb något hemmastadt uti klädesoch manufakturhandel samt skrifgöromål, erhåller nu genast plats. Svar, med uppgifna pretentioner, jemte betyg och fotografi, ställes till Albert Gunnard, Bollnäs. Ett eller tvänne fruntimmer med kunskaper och renommé finna (enligt föräldrars och målsmäns önskan och utsago) utsigt till mindre skolas idkande i framåtskridande ort. Beflekterande torde lemna svar nu snarast till » Skola », Iduns byrå. I DU N 1890 Hvarj ehanda. P E R C Y Att förvara prässjäst. 213 gr prässjast skares i små stycken, som nedläggas i en fullkomligt ren butelj, som därpå fylles med rent, kokt, men åter afkyldt vatten. Buteljen korkas väl och ställes på ett svalt, men frostfritt ställe. Då man skall begagna jästen, skakas buteljen väl och en lagom kvantites hålles ur. På detta sätt kan prässjäst hålla sig många veckor. Att spara vanilj. F. L T J C K &amp; C:o STOCKHOLM. \ * ™ro80. halftorrt ett gamPrisen aro beräknade emot kontant I Amoatillado, torrt, very betalning med.fria buteljer Vid beställningar fran landsorten torde likvid medsändas emedan efterkraf a vin är tillatet. Ködvi ».
Robsahm*, Den 2 o Juli. *737 §. D. Ali /nanna Besvärsoch Oecnnomie-Ut* skottets Utlåtande af elen 15 Juli, hvilket den 17 lades på brirdet, öfver anmärkningar vid Betänkandet af den 1 Juni, örn yrkad inskränkning Uti Gårdfari handeln, föredrogs nu å nyo ^varvid Ståndet beslöt att bifalla det först afgifna Betänkandet, med de förändringar det sednare innehåller. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. , S. D. T. ill afgörande föredrogs. Bag-Utskottets den 13 Juli afgifna och den 17 på bordet lagg'a Memorial , i anledning af Betänkandet om förändring i Domstolarnes antal och organisation; och biföll Borgare-Ståndet dervid , hvad Utskottet alternativt föreslagit, att frågan i hela sin vidd öfverlernnas till Eag-Comitéens ytterligare bearbetande, i sammanhang med de andra delarna af LagVerket och Rättegångs Ordningen, så att Förslaget må kunna på enahanda sätt, sorn de öfriga Bagprojecter , fullbordas och till allmän granskning utgå. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm• S. D. Då nu åter föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconorpie-Utskottets Betänkande af deri 12 Juli, hvilket, den .14 lades på bordet , i anledning af väckt fråga om medel till Svenska Klädes - Ben a o Juli, des-Fabikernas upphjelpande, fann Borgare-Ståndet , med afseende på de i Betänkandet förekommande missledande grunder, och då ärendet redan vid 1812 års Riksdag blifvit till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnadt, för godt att Betänkandet alldeles afslå. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Frotocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2,0 Juli 1815.
”Här går min väg,” sade pastor Wallinder, och tog, efter en artig helsning och vänliga tacksägelser för godt och angenämt ressällskap, vägen till venster. ”Damerna hafva nu icke mera än en fjerdedels mil fram; och om det är mig tillåtet, vill jag i morgon afton komma och se åt, huru herrskapet befinner sig efter resan.” Fru Borgensköld tackade hjertligt och förbindligt, och bad herr pastorn tusen gånger vara välkommen. Hilda blef väl icke så ordrik som mamma; men hon sade enkelt, att det skulle vara ett nöje att återse deras treflige och muntre reskamrat. ”Ödmjukaste tjenare, mina damer!” ljöd det från pastorns läppar, och i ett nu hade trillan svängt om krökningen, och Wallinders höga, ståtliga figur försvann i ett moln af damm. Länge blickade Hilda efter honom, och mamma sade: ”Herre Gud, sådan hygglig karl! Det är visst, jag hade aldrig kunnat föreställa mig, att man på landet hade en så behaglig prest. Jag kan just undra, om han är gift; det kom jag mig aldrig till att fråga honom. Prestgården skulle då blifva ett ganska hyggligt grannskap. – Inom sig sjelf önskade likväl fru Borgensköld hjertligt, att pastorn ännu vore ungkarl. ”Åh, han är icke gift,” menade Hilda; ”han är så ung!” – Men fru Borgensköld ville veta bättre besked. – ”Hör, far lille,” och härvid knackade hon skjutsbonden i ryggen, ”är pastorn i B–by gift?” ”Åh, ja kors, han har varit gift i många Herrans år.” ”I många Herransår?” afbröt fru Borgensköld förundrad. ”Han är ju icke så gammal, tycker jag.” ”Icke så gammal?” återtog bonden. ”Jo men, han är ingen dufunge.” ”Nå, hur gammal kan han vara då, kära far?” ”Ja, inte vet jag så noga; men jag tänker han är väl bortåt mellan 50 och 60 år. Ja så bortåt.”