Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna ö ligger väl ett par grader nordligare än Skåne; men jag hyser mera förtroende för de factiska grunder, Hr af Ström anfört, än till theoretiska principer. Jag bestrider icke, att en ytterligare undersökning må läggas till dem, sorn redan skett; men jag hoppas, att Konungen i alla fall, då beslut kommer att fattas, skall skänka sitt förtroende till den person, som, genom hvad han hittills uträttat, gjort sig företrädesvis förtjent af förtroende till riktigheten af hans uppgifter och nyttan af hans förslag. Jag delar Frih. Ehrenborghs åsigt, att om tillgång finnes att utan afbrott i planteringen på Wisingsö, hvars afbrvtande jag anser skadligt, då den redan hunnit så långt, i fall icke desto giltigare skäl dertill förekomma; jag delar, säger jag, Frih. Ehrenborghs mening, att om öfverskott finnas å de medel, som öro ämnade till plantering på Wisingsö, det må användas till ekplanteringar i Skåne; och på sådan grund tillstyrker äfven jag en återremiss, på det Ständerna må komma i tillfälle att tillstyrka, att, i händelse något öfverskott finnes å de medel, som for - Den 15 April f. m. i5g dras för plantering å Wisingsö, det må användas lill plantering i Skåne. Frih. Ehrenborgh: Jag nödgas ännu upptaga några ögonblick af R. o. Ad:s tid, för att vända mig mot Hr af Ström i afseende på några af dess uppgifter. Hr af Ström torde göra mig den rättvisan att medgifva, att jag i mitt första yttrande hänvisade till hans sakrika anförande, och det har aldrig fallit mig in , att hans uppgifter vore annat än riktiga. Jag har icke heller betviflat, att Wisingsö är tjenligare till ekplantering än Bispmotala; men med fullkomlig slutföljd af den sats, Hr af Ström drifvit, att Wisingsö är bättre än Bispmotala, drifver jag den, att Skåne är bättre än Wisingsö, emedan Skåne ligger längre i söder, och jag skulle helt och hållet bestrida Wisingsös tjenlighet till ekplantering, om den icke vore ö.
Stånds röstetal för att jemte desse 100:de utgöra en gifven pluralitet, och följaktligen skulle, i händelse två Stånd coalisera sig med hvarandra, desse alltid hafva en bestämd öfverlägsenhet öfver de andra. Grins förslag är således stridande icke blott emot grundsatsen för Ståndsindeluingen, utan det är äfven ganska vådligt, hvarföre jag afstyrker detsammas antagande. Frih. von Stedingk: Jag delar Hr Lefrens åsigt, att antagandet af Const.Ulskis förslag skall vid nästa riksdag ganska mycket försvåras, om man nu antager Gr. Sparres förslag. Hvad angår Grins yttrande om min jemförelse emellan den Norrska grundlagen och Grins förslag, så hemställer jag om icke, i händelse Utskis förslag blir vid nästa riksdag antaget, det vid en derpå följande skall blifva ganska rätt att, hvad som sannolikt kommer att inträffa, inom BondeSl. inrymma ännu flere elementer, och sålunda tillerkänna Ståndet ännu större andel i representationen, hvilket måhända oafbrutet kommer alt fortgå, intilldess vi inom Sverige hafva upnätt samma lycksalighet som Norrmännen. Jag anhåller om afslag å Grins förslag. Frih. Sprengtporten: Const.IJlsk. har sjelf betraktat sitt förslag egentligen endast såsom ett öfvergångsförslag, ty något annat kan väl Utsk. icke förstå med dessa orden: ”det bör dessutom härvid ej glömmas, att uti hvarje lag ligger fröet till en ny, som framkallas af de nya förhållanden, hvilka genom den redan antagna lagen utvecklas; och detta är framåtskridandets na - Den 31 Maj f. m. 309 turliga ordning.” Const.Utsk. har således ansett sig böra framlägga ett förslag, så godt sora möjligt, men att man derföre icke bör tänka sig, alt i delta förslag större eller mindre jemkningar icke kunna komma i fråga, sedan förslaget en gång blifvit anlaget. Förefinnes inom den nybildade representationen de ojemnheter, Gr.
Friherre IHchsciesr, Orrö, Oa^itaino, R. S. O. I2Z. —- kslm^vik, ('sr! I>'ro6ris > L»^>irsine. IZZ. — van 8cir everin , lVorner Öar c lod, HgsStallmäftare, Lersmonie-Vkästare wid ve Kongl. Oröon. izg. — LeäsrLfeim, Oormunä Eaävi», Ofwerste. IZ6. ^— OrOrilieär, <Kr! ^rsäric. 140. — L.eni>ukcn, V/nksIrn Lciniioiä, LZ^irsins, R. S. 0. 142. — I-L^orchfLim, Liirista^lr. v/iliiolm, A4g'0r. 14Z. — (ieäercremr, ^xsi Lsiokolä, -Oswrr.Jägmastare. 14;. — Lrfamstaär, Lsmuoi, Alsfar. Iso. — von Orrsr, Lsr!, Ali)or. Is^. — Lenner, (äachsst, (K^irsins. 155. — Lisei van tlailiLin, Larkrx I.uävi§, 6s)iiis!n2. a) I s8- — von IRksn, LIgnr ilenric. En af Rikets Herrar, R. och (i. af K. M. Or6. Li ^6r. — von lläplrsn, Fulimagtig H.cc VVriZkr, Qnlrsi, Ryttmästare. 166. — 8i)srnoronL, Osviä, Hof. Mar^alk, Ofwcrste, N. S. O. r170.
(Dertill anslagen fond 275,000 R:dh) Skuld: Till Baneo-Disconten i Stockholm för aflemnade 258,000: „ Bankens Låne-Afdelning för derifrån serskildt anvisade 17,000: „ Dito Dito för balancerad vinst . 11,563: 12. 11. 286553- 12 n. Tillgäng: Utestående lån 228,940: — —■ Influtne räntor 11,818: t» 7. Behållen Vinst > som kommer att till Bankens disposition aflemnas • < * • • ii,5G3: 12* ii< Obs. Någon Tabell, utvisande fördelning på districter, näringar och yrken af de vid Götheborgs Låne-Contoir år i84o utgifne nya Lån på namnsäkerhet med omsättningsrätt, har icke kunnat af Utskottet upprättas, af anledning, att den ifrån berörde Låne-Contoir insände Revisions-Berältelse saknade alla uppgifter i detta hänseende. Sammandrag öfver de till Malmö Låne-Contoir, för utlåning, dels under omsättningsrätt, dels på publika papper, upplåtne fonder, hvardera rörelsens afkastning för år 1840 , samt huru LåneContoiret densamma användt. Allmänna Disconten_, eller utlåning med omsättningsrätt. (Dertill anslagen fond 1,000,000 JR:dr.) Till Depositions-Afdelningen för begagnadt Creditiv 996,600: För utelöpande Assignationer 3,4oo: - „ erhållen godtgörelse för balancerad fordran hos förre Kamereraren Lindstedt 38,776: 10, — „ Medel, innestående å serskild Depo sitions-räkning . 35: 2. 3. „ af Låne-Contoiret från Lindstedtska concursmassan lyftade medel 27,279: 32. 7. „ med qvarstad belagde medel, tillhörige f. d. Banco-Casteuren Björkman, dem Låne-Contoiret fått lyfta 4>^I4:
»Embetseller tjensteman, hvilken, i följd af vansinne, blindhet eller lamhet, under tre på hvarandra följande år oafbrutet varit urståndsatt att sin tjenst förrätta, utan att anledning vidare är för handen, alt han kan återvinna tjenstbarhet, må, sedan detta förhållande blifvit genom föregående ransakning behörigen utredt och styrkt, kunna, äfven utan egen ansökning, från tjensten afskedas, med vilkor dock: a) att, derest han då, enligt författningarne, är berättigad till pension från allmänna indragnings-staten eller allmän pensions-inrättning, sådan pension honom, för hans återstående lifstid, genom E. K. M:fs förordnande tillägges; h) att, om lian icke är sålunda till pension berättigad, eller den honom från allmän pensions-inrättning tillkommande pension är så ringa, att han för egen eller hustrus eller omyndiga barns försörjning hade behof af ytterligare understöd, ett efter behofvet lämpadt årligt bidrag må å allmänna indragnings-staten honom af K. M:t tillerkännas, dock icke utan Rikets Ständers särskilda medgifvande till högre belopp, än som motsvarar hälften af hans lön, med afräkning likväl af det pensions-belopp, som från allmän pensions-inrättning kan honom tillfalla; c) att han, för det fall att han möjligen framdeles kan blifva i stånd att i tjenst åter inträda, må, vid derom skeende ansökning, tillgodonjuta den tur och befordringsrätt, som han före afskedet innehaft, men med skyldighet vid återingående i tjenst, hvarmed lön åtföljer, att frånträda pension, som honom i följd af afskedet tillerkänts.
Landtbruksskola, om anläggande på Oland af en lägre — Bd. 18 1 99 52 Landtbrukssltolor, om anslag till Se Sjette HulvudTiteln. inrättande af ytterligare 3 lägre .1 4 1 99 51 ) Landtbruksstipendiater, om anslag åt tre, se Agronomer. Landtförsvar, angående öfverlemnande till Kongl. Majit af de utaf Herr Stjernsvärd vid 1847 och 1850 årens riksdagar afgifna 2:ne förslag till förändrad organisation af, m. m — A. 128 8 7 — b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. g. 17 Dec. Landtförsvars-Departementet, angående anvisande af särskilda Register öfv. Bih. t. R. St. Prot. 1862—18ti. ■: 10 74 2- « 5 § aq co r B! ^ medel för ordnande af rikets sjö- och Landt försvars-Departementet, se Statsreglering, Fjerde HufvudTiteln. Landthandlande, om utvidgad handelsrättighet för Landtmäteri-arfvoden, angående amorteringslån för bestridande af, vid laga skiften i Westerbottens län » d:o d:o d:o i Norrbottens län . Landtmät er Iförfattningar, se Skiftesstadgan. Landtmäteristaten, angående reorganisation af I anledning ai skiljaktiga beslut » om anslag till Landtmäteritaxa, se Skiftesstadga. Lappmarks ecklesiastikverk, arn for ökadt anslag för : » angående öfverlemnande till Kiksgäldskontoret af dess fond Landtvärnsman, om anslag till pension åt ännu qvarlefvande f. d. Landtågsgärden, om utredning af dess belopp och grunderna för dess upphörande Larsson, angående anvisande af årligt anslag åt Simläraren J. Laxfisket i Wiskeån, se Åhsbro. » i Ljusne-elf, se Ljusne.
Räkningen öfver orätt insatte Medel ; Behållne E)cspeneeMedel,hos Kamererare» 34: i. 7. Dito hos Ombudsmannen 160: 36. 11. Räkningen öfver Assignering på orätt Förniulaire S u m in a, i4 September 1820, -/. Wallmo. D. i Oct. 18 18.
”Det er min Hustru, hendes mor der,” sade den gamle när jag var der härom dagen, ”vi savner hende aah, om vi savner hende!” och han stukade in i nästa rum så lång som han var, för att inte en främmande skulle se att han grät. Det är som jag tror nu två år sedan frun dog. De ha nog bott här i Kjöbenh. ungefär ett år. Bekantskapen med Evald är således icke så gammal. Gubben är mycket ond för det Massie är ”du” med Evald. Massie säger att hon är lika gammal med fru Horten (född 48 eller 49) men gubben säger att hon är ett stycke inne i fyratioåren. Brandes har sagt till Lundegård att hon saknar underbyggnad nog att se att det inte duger för henne att bli författarinna. ”Hvarför säger han henne det då inte rent ut?” frågade jag. ”Det ligger inte för honom. Då kan han snarare vara spydig.” Ligger inte för honom – att tala sanning! Hum. Häromdagen när Ola och Axel voro här kommo vi att tala om Nordensvans roman. Jag sade att fortsättningen var bättre än början samt att Nordensvan der visat ansatser till kraft, som jag aldrig trott honom om. ”Med andra ord, att inflytandet af Ernst Ahlgren börjat visa sig!” ”Nej alldeles inte något inflytande, utan helt enkelt att han blifvit arg, att han ruskat upp sig.” Jag vet att jag sade det alldeles lugnt, som en förklaring blott och som jag icke känt sarkasmen. Skall jag aldrig kunna betala dig! – Hå, jag vill inte. Inte med vrede. Det är så lågt att icke kunna vända hvarandra ryggen och gå utan bitterhet. Det kan göra dig en glädje att på gamla kamraten öfva dig i knappnålsfäktning. Hå – stackare! det är intet nöje att missunna; tarfligt nog. Och mig gör det ingenting. Det gör bara att det är så behagligt att alldeles glömma dig. Det har aldrig varit så lätt som nu. När jag dämpar ned vreden så återstår blott den fullständigaste likgiltighet. Jag har känt den alla dessa dagar. Det är som om han alldeles icke funnes i staden. Han är långt, långt borta. Men han undviker mig här, och jag har lofvat att hålla mig undan från honom.
Att för ett sådant tilläfventyrs in träffad t. felaktigt förfarande utfärda särskild föreskrift om iakttagande af en, enligt, laga rättegångsordning allmänt gällande grundsats, torde icke vara lämpligt: och Utskottet, får derföre, beträffande motionärens ifrågavarande förslag, hemställa att detsamma icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Vidkommande äter visitationerne ä rustningshästarne, sä torde dessa icke vara utan sin nytta, då derigenom för rusthållarne tillfälle berudes att rörande, hästens skötsel och värd erhålla anvisningar, sorn ofta kunna vara behöfliga; och då icke något skäl finnes att inskränka Regemeiitsbefälots rätt och pligt att. tillse det hästarne städse hällas i godt och tjenstbart skick, samt dessa visitationer destomindre för rusthållarne medföra någon synnerlig tunga, som deras af motionären omtalade skyldighet att skjutsa den, som verkställer förrättningen, inskränker sig till att, då skjuts ej annorledes kan erhållas, emot lega sådan lemna, hemställer Utskottet, att icke heller hvad rörande visitationerne ä rustningshästarne blifvit föreslaget, må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Ni 58. JW 59. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Mar» 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion derom att Ronneby köping måtte bestämmas till rendez-vous-plats för Ronneby sockens båtsmän.
Det Betänkande, Utskotten under N:o 21 afgifvit, har af Högloflige Ridderkapet och Adeln blifvit till Utskottens förnyade handläggning återremitteradt, på grund af 3:ne Ledamöters dervid gjorde anmärkningar, hvilka Ledamöter anfört: Herr Cederschiöld, P. G., att håde rättvisa och billighet synes tala för bifall till det af Herr Gyllenhaal, i dess motion, framställde förslag, om sådan ändring i Skiftes-Stadgans 18 Cap, g och i3 §§, att klagan öfver egogradering bör anföras och pröfvas innan skifteslägguing sker, men ej får ega rum, sedan egolotterne inom skifteslaget blifvit bestämde. Talaren har ansett det vara klart, alt jordens beskaffenhet lika säkert och mera opartiskt bedömes, innan det är kändt hvem den tillfaller, än sedermera, samt att tvister förekominas genom delegarnes godkännande af graderingen, då det ännu är dem obekant hvarest deras lotter varda ullagde; och ehuru, sedan upplyst vore, det 2:ne Stånd redan bifallit afgifna Betänkandet, någon underdånig framställning i enlighet med Herr Gyllenhaals motion, under denna Riksdag icke är att förvänta, har Herr Cederschiöld ansett sig böra yrka återremiss, på det motionen inom Utskotten må kunna vinna behörigt afseende. Lagsamt Allm. Be sv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o ^3. Herr Strussenfeldt:alt han i afseende på olämpligheten af den förändring i 12 Cap. Skiftesstadgan, som Utskotten tillstyrkt, åberopade sin emot Betänkandet afgifne reservation.
D° » ' 1604 Den 27 November S. D. Pä Högwördige Preste-StandetS wänliga inbjudande i Protvcolls Utdrag af den 7 dennes, instämde Borgare-Srander uki det bcsink, alt hos Kongl. Majit underdånig anhållan bör göras om nådig befallning till wederbörande, alt, i enlighet med räkenflaperne, förfärdiga och tvid hwarje Riksdag till Riksens Högloft. Ständers BcwillningsUtskott afgifwa säkra och fullständiga sammandrag öfwer olla medel, hwilka, under hwarje särskild Urul af bewillning, fran föregående Riksdagen influtit; Och fkulle de Respcctive Med-Sländen wördsamt och wänligen härom underrättas, dt tuxra. Llx krotocollo lil. keterton. Utdrag af Protokollet, hållit i Eorgare-SkändetS Plenum wid Riksdagen i Stockholm den 14 November 1809. SDI anseende till förekommen anmärkning derwid, att uti den wal-act, htvarigenom Swensk Tronföljare blifwit utkorad, följande uttryck: i den ordning' och pä det sätt den af Ost under den öfwerenskoninie och faststälde SuccetzionS ordning bokstafligen innehäller och stadgar, icke rätteligen pahar ull förhällandet, när succeftions-ordningeii blifw t senare antagen, än den arr hwari den äbervpas; beftöt Den 27 November1605 gare-Skandct, för sin del, ait berörde uttryck skulle ändras till! ' i den ordning och pä det sätt i en af under detta Riksmöte öfwerenSkommen och faststälD ^uecetzionS - ordning pokstafwcligcn innehållas och stadgaö ffall".
Södra teatern gaf i måndags nytt program, s o m inleddes m e d en liten enaktskomedi, » Kä- ringregemente », af den för vår läsekrets ej obekante unge författaren Fredrik Nycander, Stycket slog d o c k föga an — en viss simpelhet i både ämnesval o c h utförande verkade stötande på publiken. V i vilja därför spilla så få ord s o m möjligt på detta helt visst snart glömda, mindre lyckliga grepp af d e n framåtsträfvande o c h flitige författaren. Den därpå följande, galet uppsluppna franska farsen, » Tre fruar o c h en man » af Grenet Dancourt, väckte däremot stormande munterhet o c h bifall. H r r C. Bergström, Wagner äldre o. y n g r e, Lambert o c h Stavenow, fruar Stavenow, Lambert o c h Fornell samt fröknar Caspér, Nilsson o c h Friberg delade alla erkännansvärdt förtjänsten af denna framgång. Drottning Blanka. Historisk skiss för Idun af M a r i Mihi. (Forts. o. slut.) H o n började frysa däruppe i snölandet, den stackars lilla drottningen, o c h i nattens mörker, då ingen såg det, föllo heta tårar från hennes väna ögon, hvilka en gång skådat så gäckande gladt mot lifvet. H o n kände sig så beklämd bland alla dessa stolta, kalla kvinnor, bland dessa allvarlige, järnklädde män m e d de långa, underliga namnen, hvilka ständigt förde krig o c h d ö d på tungan. Allmogen hade tidigt fattat misstroende till den unga drottningen, som k o n u n g Magnus hämtat från det där landet, h v a r o m de aldrig sport, o c h snart spredo sig stygga rykten o m fru Blanka. D e sade henne vara kunnig i trolldrycker och varsel o m ovordna ting, o c h då hennes förstfödde dog, menade de tro på, att lifvet tagits från h o n o m af densamma, s o m gifvit h o n o m det, så att drottningen, själf, den stackars lilla fru Blanka, skulle hafva förgifvit sin son.
Af hvad sålunda blifvit anfördt, synes mig obestridligen följa att med grundlagens ordalydelse är vida mera öfverensstämmande att tillerkänna än att frånkänna Konungen rättighet att nedsätta de uti 60:de g:n omtaldte afgifter, men visserligen måste man medgifva att en positiv bestämmelse derom saknas. Vid sådant förhållande eger man äfven att rådfråga grundlagens anda, och man finner då till stöd för Konungens rätt att nedsätta tullafgifterna, hvarom endast här är fråga, det vigtiga sammanhang dessa afgifter hafva med den ekonomisba lagstiftningen, som är till Konungen öfverlemnad och hvaruti tullalgifterne på det väsentligaste ingripa, under det att intet annat från denna synpunkt kan emot rättigheten anföras än att Konungen genom att nedsätta afgifter skulle kunna tvinga Ständerna att för behofvens fyllande tillgripa andra beskattningsutvägar och således indirekt pålägga skatter; men då denna åsigt i sin konseqvens skulle leda derhän att Konungen icke kunde vidtaga någon åtgärd, hvarigenom statsinkomsen af en skatt minskades, så skulle deraf följa att Konungen icke eller egde att förbjuda ineller utförsel af tullpligtiga varor eller att ändra terminerna för brännvinsbränning, rättigheter, som dock städse varit honom tillerkända och som med Hans ekonomiska lagstiftningsrätt hafva ett ostridigt sammanhang. Begagnas deremot Konungens rätt att nedsätta tullafgifter, utan de mest tvingande skäl, så att statsbrist derigenom uppkommer, så lärer väl den rådgifvare, som sådan åtgärd tillstyrkt, icke kunna anses hafva iakttagit rikets sannskyldiga nytta. Vill man åter stöda sig derpå att hvad som icke är Konungen i grundlagen uttryckligen medgilvet, är Honom förbudet, så kommer man till åtskilliga inskränkningar i Konungamakten, som åtminstone hittills icke inom detta hus ansetts nyttiga, såsom t. ex. att frånkänna Konungen rättighet att vägra sanktion å beslutade förändringar med grundskatterne. Kådfrågar man praxis, så finnér man, på sätt Hr Lagerhjelm redan meddelat, att R.
Främmande fartyg må deremot ej heller till skeppsbehof intaga sådana förnödenheter, utan erläggande af derför belöpande tullafgifter. § 19. På det skeppare och besättningar å svenska kravelfartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den töring, som, uti Vårt år 1748 utfärdade reglemente, dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den tullkammare, der lossning sker, af den tull, sorn för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto erhålla dess toring, utgörande, vid fart jrån Östersjön, för en skeppare 1 riksdaler 16 sk., för en styrman 28 sk., och för de öfrige af besättningen, såväl som gossar, hvar - 57 hvardera 21 sk.; från de vid Nordsjön, kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orter, för en skeppare sju riksdaler 9 sk. för en styrman tre riksdaler 28 sk., och för det öfriga skeppsfolket hvarje person två riksdaler 42 sk.; samt från Medelhafvet och Levanten, skepparen nio riksdaler, styrmanen fyra riksdaler 2+ sk., och för hvardera af den öfriga besättningen tre riksdaler 28 sk., allt svenskt banko; men då tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 50 riksdaler bauko, bestås skeppare och besättning ej någon loring, från hvilken förmån äfven inhemska på klink bygdå samt utländska fartyg äro uteslutna. Skeppare, som komma från medelhafvet, men tillika intagit last uti Westersjöhaumar, njute inedellänsk loring, när tullen för de från Medelhafvet i svenskt fartyg medbragta varor stiger till en fjerdedel af tullbeloppet för de varor, som annorstädes blifvit inlastade. Aid ett annat förhållande bestås endast den mindre föringen. § 20. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utskollcls Utlåtande N:o 40.
S. D. Vid förnyad föredragning af utdrag utaf Höglofliga Ridderskapet och Adelns protokoll den 28 sistlidne September, JVs 419, innefattande, bland annat, dels nämnda Riks-Stånds beslut i anledning af 5:te punkten i Stats-Utskottets Utlåtande M 153, angående regleringen af utgifterna under Riks-slatens Nionde Hufvudtitel, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena, blef omförmälda protokollsutdrag lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Resvärsoch EkonomiUtskottets Memorial, JVs 131, angående verkställd omröstning i anledning af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkanden N:ris 55 och 124, rörande väckt förslag om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner samt öfverlemnande åt kommunalslyrelserna att öfver samma magasiner förfoga. Frän Hedera. B onde-Slandet. S. D.
Då han om aftonen emottog de deputerade, frågade han dem om de varit i kyrkan, och när de bejakade det, bifogade han kort: ”Då har ni redan fått mitt svar!” Enligt Aall – ur hvars ”Erindringer” de här synliga brefven äro hemtade – skulle Kristian Fredrik deremot med stor ceremoni samt omgifven af en mängd embetsmän och officerare, för att göra intryck, hafva emottagit de svenska herrarne och långt ifrån i så få ord, som nyss äro anförda, utgjutit sig i förebråelser mot svenska regeringen, hvarvid det bland annat hette att det var genom hungers-systemet som den ville bana sig väg till Norge. I allo hade prinsen visat sig häftig, och de förnäma svenska herrarne läto, då de kommit ur audienssalen, höra både hån och missnöje. Sedan detta passerat, började åtskilliga verkningar af det djerfva draget att förspörjas, först genom söndringar och partier inom landet, der äfven fanns ett svenskt parti, och sedan genom de stora söndringarne och partierna utom detsamma. Huru många voro ej de makter, som ville diktera sina lagar för Norge och icke alls ville veta af det såsom en stat med eget öfverhufvud! Detta fingo nog regentens sändebud till de utländska hofven kännas vid, och mycket bittert måtte det ha smakat dessa vigtiga män, som hvar och en tyckte sig lika väl som prins Kristian ega arfsrätt till norska kronan och utomdess – en tanke, den flera delade – ansåg prinsen icke besitta nog fasthet och energi att genomdrifva sina stora föresatser. Hans begär att blifva Norges konung troddes ligga både öfver och under alla hans åtgärder. Var det så, då skulle de händelser, som väntade honom vid slutet af denna korta bana, ingifva honom nog smärta att väcka ånger. Men utan tvifvel lågo ädlare, menskligare och upphöjdare motiver under den yta, som hans samtid icke kunde genomskåda I en så inskränkt och anspråkslös redogörelse öfver norska förhållandena som denna, tillkommen endast för att fatta krigshändelserna på gränsen, väntas inga närmare detaljer. Det är således tillräckligt att nämna det riksförsamlingen på Eidsvold slutade med att erbjuda regenten Norges krona såsom Norges konung.