Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I R:mt 6,000 3,000 3,000 2,400 1,500 157900 af ansi. till skrifta a teriak och expenser - bunt nia. Kongl. Majit föresla git löner och arfvoden. 1 Bergs-Råd indrages I Dito dito 1 Kommerse-Råd åtnjuter fortfarande från Manufaktur-diskont-fonden i arfvode R:dr 1,000. 1 Dito åtnjuter från Manufaktur-diskontfonden i arfvode R:dr 500. 1 Dito, föredragande af ärenden rörande bergshandteringen Kansliet. 1 Sekreterare . Dito, för ärenden rörande bergshandteringen, tillika Suppleant för sistnämnde Kommerse Råd 1 Registrator och Arkivarie 1 Aktuarie och Registrator för Bergsärenden Transport Stats Ulsk. föreslår löner och arfvo <len. Hör till Stats-Utsk., år 1857, Utlåtande N-.o 122. 3 BergsKollegium. Koinmerse-Kolleginm. Löner och Nuvarande löner och arfvoden Kongl. IM a j: t föreslå- StatsUtsk. föreslår arfvoden enl. aflö- nings-stal af den 14 Okt. 1853 af Kollega statsanslag. af ansi. till skriftna lefria!, och exji e oser. Summa. git löner och arfvoden. löner och arfvoden. Adookat-Fiskals-Konloret. 1 Kanslist åtnjuter från Manufaklur-diskontfonden i arfvode R:dr 300. Löner och arfvoden enl. aflönings-staten af den 14 Okt. 1853. Nuvarande löner och arfvoden. af Iiollegii statsanslag - afansl. till skrifmaterial. och expenser. Summa Kongl. Majit föresla git löner och arfvoden. 1 Vaktmästare 1 Dito 2 Dito, å 450 R:dr 1 Kammardräng indrages. Särskilda /Inslag. Transport Stats Utsk. föreslår löner och arfvo den.
Ett serskildt Contoir, hvilket tillförene varit ställ dt under KammarCollegii inseende, men nu mera lyder under StatsGontoiret, har sig uppdragit att besörja slutliga Stämplings-åtgärden, eller den så kallade Svarlstämplingen , sedan Papperet, som nämde Contoir låtit aflemna till RiksgäldsContoiret, blifvit derstädes med hvit Stämpel försedt, ChartasSigillataeContoiret expedierar äfven till LänStyrelserna de Chartor som af dem reqvireras, Gontrollen på Försäljningsmännen i orterna samt på Domare och Embetsman, hvilka erhålla på credit Betan kandell, N:o 35o. löy stamphult papper, tillhörer icke StatsContoiret, ulan LandsContoiren, hvilka det också åligger alt hålla hand deröfver, att inventeringar hos dera, hvilka lilL redovisning emottagit stärapladt papper eller så kallade Chartor. varda förrättade. I afseende på uppbörden af ChartasSigillatae-medlen, så lefvereras de i Stockholm inflytande till RänteKamraaren: de åter, som inflyta i orterna, nedsättas i LandtRänterierna till StatsGontoirets disposition. Från LandtRänterierne insändas till StatsContoiret års redogörelser så väl öfver emottagne Chartor som öfver de för dera influtne contante medel; och hvilka redogörelser biläggas såsom verificationer den serskilde HcifvudBoken, som uti QhartieSigUlataeContoiret upprättas och afslutas. d) Husbehofsbranvinsmedel; StalsContoirets befattning med uppbörden af dessa medel vidtager icke förr än de samina blifvit af vederbörande Uppbördsman indrifne och uti LandtRänterierne till StatsContoirets disposition lefvererade. StatsContoirets befattning med Husbehofsbränvinsmedlen är således den samma som RiksgäldsCoutoirets med Allmänna Bevillningen.
Ett annat skäl än det nyssnämnda var också glasets dyrhet, hvarför när den enskilda föredrog glas framför den primitiva träluckan, som antingen om den lämnades öppen, lät vind och väta ohämnade tränga in i rummet eller, sluten, utestängda allt ljus, han af sparsamhetsskäl måste känna sig manad att göra fönstren små. Lyset spred sig från spiseln, när denna aflöst stockelden midt på golfvet, och omkring denna samlade sig familjens medlemmar; men när man ville ha en rikare belysning, användes bloss, fastade i ringar vid väggarne, längre fram också öppna kronor eller kransar, nedhängande från taket. Väggarne intogo stora ytor, och för att häfva deras enformighet försågos de antingen med målning eller, vanligare, med tapeter. Men icke såsom nu papperstapeter, som klistras fast vid väggen, utan tapeter i ordets tidigare mening, väfnader, hos oss kallade bonader, nedhängande från en vid taklisten eller längre ned anbragt stång, vid hvilken de voro fastade m e d ringar. Dessa bonader voro mer eller mindre konstrikt väfda eller sirade och slutade vanligen med en lång frans; de uppsattes och nedtogos när man ville, men begagnades knappt i hvardagslag. / Och möblerna? Nämna vi säng, bänkar, stolar, pallar, skåp, bord och kistor, så är medeltidens hela förråd af möbler uttömdt. Sängen hade man gärna isolerad antingen, när tillgång därtill fanns, i ett litet afskildt rum eller, om den stod i » stugan » d. v. s. dagliga rummet, omsluten af omhangen, nedfallande från ett sängtak, som åter hvilade på fyra sängstolpar. Man låg fullt afklädd. Sängens utstyrsel var för öfrigt i de förnämares hus mycket rik såväl med hänsyn till träarbetet som till sängkläderna. Dessa utgjordes af bolstrar och kuddar, lakan af linne och af skinn, olika slags väfda täcken eller skinnfällar. — Framför sängen lades en matta eller » fotkläde ».
En sådan boks betydelse för flere än författaren sjelf afgöres i och med den grad af allmängiltighet, uttalandet eger. Denna åter beror på om författarens enskilda erfarenheter äro kännetecknande för ett flertal individer eller kanske t. o. m. typiska för en hel samhällsklass. Båda vilkoren förefinnas i, &gt;Erik Grane ». Ämnet i denna bok är dubbelt; det behandlar dels en ynglings strider och nederlag under kampen för sedlig renhet, dels denne ynglings ställning såsom medlem af det samhälle i smått, som en studentkår utgör. Det första af dessa ämnen är således ett i hög grad allmänmenskligt, och äfven det senare borde tillvinna sig ganska mycket af allmänhetens intresse. Att så verkligen varit fallet, derom vitnar den lifliga diskussion boken väckt. * Från en af våra mest bemärkta, yngre författarinnor, som dock vid detta tillfälle önskat vara okänd, ha vi eraottagit ofvanstående uppsats. Att vi åt densamma gifvit ofvanstående rubrik, må hr Geijerstam icke misstycka. Att döma af ett hans uttalande i sin » Revy » (1886) synes det som funne han något försmädligt i uttrycket » det unga Sverige », men detta, enligt hvad vi föreställa oss, alldeles utan skäl. Då han deljämte undrar, hvem som kan ha påhittat uttrycket, föreställande sig att detta skett helt nyligen, kunna vi meddela att epitetet begagnades redan om Mellin, Blanche m.fl., som för omkring femtio år sedan tillhörde den literära oppositionen. I sakens natur torde ock ligga, att det unga Sverige kommer alt uppenbara sig i alltjemt nya former, så länge det gamla Sverige finnes * till. Red.Boken har emellertid, såsom redan antydts, icke inneburit en konstnärlig seger, en insats i vår romanlitteratur, som der får blifvande värde.
Ridderstapck och Aveln jag ödmjukeligen yrka, att Allmänna BeswarSoch Oeconomie - U skottets isrägawarande Betänkande icke mä antagas, och hwaröfwer jag i lika ödmjukhet anhäller om Herr Grcfwens och Landtmarstalkens proposition. Grefwe von UantinA8k>LU8en, ^1bre:clit, förklarade sig instämma med Herr 8ckut2Lrcramr - emedan lagligen gjorda Contracter aldrig borde kunna rubbas. Härmed conformerade sig Grefwe IHenhelMz Larl Xxvi. Herm Grefwe» och Landtmarffalken propouerade bifall tilt Utskottets pmanve. 8ko» 1286 Den 26 Zebruarii. Ropades Nej. Grefwe Amilton begärdte att om Riddersta» pet och M>eln ej biföue Uttalandet, likwäl förbehåll mätte göras för Adeln i Skäne, enligt Roschildsta Freden. Zerr Grefwen och Landtmarstalken. Afflär Ridderjkapet och Adeln Utjkottels pnranoe: Ropades Ja, och derjemte ett Nej. Friherre von platen, Lalrar Logislarw. Jag börjar med akt förklara del jag ttll alla delar instämmer med hwad Herr Lckut^ercrant? anfört, men ibland de flere och kraftiga stal jag hört anföras till bibehållande af en allman Dykeri-inräktning, har jag likwäl saknat ett, som jag tror mig böra meddela. Hwar och en Sjöman som har kännedom af förhällandet uti de Lander, hwarest en sadan inrättning ej finnes och der likwäl Sjö-olyckor ofta sig tilldraga, wet nogsamt, att plundring och röfwerie äro den manliga följden, dä mennistor Utan nagonIau» thorisation eller befäl sä gä om bord pä ett strandadt stepp för att losta det; och har jag sjelf sett de wäldsammaste uppträden häraf följa.
Denna upgift hade alla egenskaperna af att grunda sig på tillförlitlig sakkännedom, och jag fann vid sådant förhållande det vara en gifven sak att om dessa bemödanden skulle inom måhända en kortare lid leda till ett godt resultat, men Svenska Ständerna emedlertid vidlogo en förändring å Sveriges nu gällande myntfot: så måste de, om de sedermera ville få ett med Europas alla öfriga Staters myntvärde öfverensstämmande mynt, ånyo förändra den nyss förändrade myntfoten. Ender sådana förhållanden synes det mig icke vara skäl att nu, år 18Ö7, förändra ett beslut, som fattades år 1834, för alt kanske redan pä 1860-talet åter förändra sitt beslut i saken, helst den nu öfverklagade skillnaden emellan vårt mynt samt några grannländers tyckes vara ganska obetydlig och medföra föga verklig skada. Gr. Frölich har visserligen påstått, att om ett nytt silfvermynt med något mindre sillverinnehåll blefve slaget, skillnaden emellan det nya och det gamla silfverrikare myntet ej skulle medföra någon egentlig olägenhet, enär det i alla fall stöde silfverexporlören fritt att från Banken uttaga plantsar efter bestämd kurs ; men Hr Grin har härvid förbisett hvarje enskild mans rätt att få hvad honom är utlofvadt. Riksbankens nu gångbara sedlar innehålla det bestämda löftet att för den summa, hvarå hvarje sedel lyder, erhålla silfver efter 1830 års myntfot. Om nu denna myntfot skulle förändras, så blefve, om R. St. vilja vara ordhålliga. det ju aldeles nödvändigt att tillhandahålla innehafvarne af de gamla sedlarne silfvervaluta efter den gamla myntfoten, under det att de nya sedlarne skulle inlösas efler den nya myntfoten, hvilket naturligtvis skulle förorsaka icke obetydliga svårigheter uti verkställigheten vid räkenskapernas förande o. s. v. Inom Etsk. upstod icke en gång fråga derom, att det skulle gå an att göra allmänheten orätt och säga till densamma: »J håfven visserligen fått löfte att för 4
A.) upptagna ersättningsbelopp för upphörande af den s. k. hofveriskyldigheten vid åtskilliga militieboställen i Skaraborgs län samt Skåne, får Utskottet erinra, hurusom Rikets sist församlade Ständer genom förhöjning af 4:de Hufvudtitelns anslag till Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena beredt tillgång från och med 1864 för samtliga dessa ersättningar, utom för Ofverstelöjtnants-bostället Löfvestad, der förändringen först sednare blifvit anmäld. De under 6:te punkten förekommande roteringsunderstöd äfvensom de å förteckningen Litt. B. upptagna rotefrihetsafgifter till rotehållarne vid Norrbottens Fältjägarekorps utgöras enligt Kongl. Brefvet den 25 Augusti 1846 af sådana nybyggan inom de Bih. till R. St. Dessa medel, i afseende å hvilkas fördelning mellan de till understöd i roteringen berättigade rotarne rotehållarne ega öfverenskomma och besluta, under vilkor dock att de beslut, rotehållarne dervid fatta, böra Kongl. Maj:ts nådiga pröfning underställas, ingå uti Rikshufvudboken bland den allmänna statsmedelsuppbprden, hvaremot vid medlens utdelning bland rotehållarne de utbetalda beloppen intill år 1858 afförts på öfverskotten af Statsverkets inkomster, men från och med nämnda år, i enlighet med föreskriften i Kongl. Brefvet den 3 Februari 1860, blifvit till förskottstitel omförda, för att i sammanhang med öfriga af öfverskotten tillförene bestridda utgifter till ersättning hos Rikets Ständer anmälas; kommande, jemlikt förstberörda nådiga Bref, dessa förskotter att upphöra, då ny ordinarie rotering till prestation in natura framdeles varder i nåder beslutad. Med undantag af de till en del rotehållare i Jemtlands län utbetalda ersättningar för utgjord rotering synas samtliga de under 7:de punkten upptagna utgiftsposter vara af ständig natur, hvadan, efter behörig utredning af de särskilda beloppen, hinder numera icke torde möta för deras uppförande å ordinarie stat.
Sän en ^röfntng&Committé f>ållaé, att meD anleDning af De anmärfningar, font wiD £aperingé*€ommttteerneé bejlut göraö eller Committéen i öfrigt, utan föranle» DanDe af fattfplDtgé anförDe befmär, finner fäliga, wiDtaga alla nöDiga rät* teifer, od), efter inf>emtaD noga fänneDom, tillfe att §afiigl)eté»wätDet å Sam Det, äfwen nteD affeenDe på De filjaftigf>eter, font emellan £aperingö*©iftric* terne ftg förete, alltiD fätteé till De§ rättmätiga belopp, men alDrig ttnDer Den fttmma, font för ftela Sättet blifwit påräfnaD, od) i btfogaDe SSfinimutarifen är upptagen. §. 135. ©enna Committé ifall befå af SanDél/öfDingett, font meD laglig röflrät» tigF>et förer orDet, fantt femton SeDaraöter, Ijwilfa på Det fätt utfeé, att, fe» Dan Jparje §apering&€ommitté blanD fina meDlemmar walt od) 1)06 lottum getté SSefaHntngéfjafwanDe anmält Ctt af f>warje ©tånD odj Clajj, bör SanDfc IföfDtngen inom Detta antal utfe £re af fjwarje ©tånD od) Clajj, meD iaftta* gattDe, ej allenaf att icfe flere från en $aperingé»Comtttitte eller §ögDeri fal» laö, än £aperi.ng&€ommittéerneö eller $ögDerierneö antal
Om det vöre meningen att yttra sig i hufvudsaken, skulle jag tillkännagifva, att min öfvertygelse är den, alt betänk, bör bifallas. Det af den sista värda talaren gjorda förbehåll för min räkning återgifver jag således, och han må deraf lära att litet närmare underrätta sig om, och höra hvad andre ledamöter yttra, innan han dömmer. Den a5 Juli f. m. Hr von Hartmansdorff: I anleda, af Frill. Cedersl i örns yttrande 0111 tillämpning af 49 §:n RiksOrdn., får jag anhålla, att Hr Piidd.Secret:n matte upplysa, huruvida delta betänk, är före 2,:dra eller 3:dje gången. lindert. Ridd.Secret. tillkännagnf, alt Sla!sUlsk:s ullål. JV:o ?o5 blifvit bordlagdt den 18 dennes och sederniera icke förr än i dag varit föredraget. Hr von Hartmansdorff: Således är betänk, före icke tredje ulan andra gången, hvadan det af Frih. Cederström åberopade stadgandet ej är tillämpligt. Men da så många talare yttrat sig emot uppskof tills inkomst-litlarne förekomma, så vill jag blott begagna min rätt att begära betänk. hvilande lill nästa föredragning, om någon deruti vill instämma. Hr R osen bl ad förenade sig med Hr von Hartmansdorff. I anleda, häraf skulle utlåt. N:o 2o5 blifva hvilande till nästa föredragning. Ånyo föredrogos och biföl ios StatsTJtsk:s den 18 dennes på bordet lagda utlåtanden : N;o 206, ang:de väckt motion om arrendatorernes af Klabböle kronofiske i Umeå Elf befrielse från erläggande af ett års arrende-afgift; N:o 229, ang:de föreslagen särskild aflöning till Cancellisten i Riksg.-cont. A. Björck, för 2;ne tjensters samtidiga bestridande. Till pröfning företogs StatsUtskts den 18 dennes på bordet lagda utlåt.
Af Prosten Nibelius a') Mot Utskottets förslag, att Rikets Ständer skola i förhand besluta, det personliga sky dds af giften minst nedsattes till 24 sk. för manspersonen och lill 11 sk. för qvinnan, om någon nedsättning å allmänna bevillningen kan ega rum, önskar också jag, att denna afgift företrädesvis må nedsättas och möjligen kan den nedsättas till det af Ut - B c vi lin ings-Utskotlcls Betänkande, N.-o 12, 33 skottet föreslagna beloppet; men jag anser beslutet derom nu vara för tidigt. Be hofvén för Statsverket, för Riksgälds-Contoret, och för den så kallade extra Stats-regleringen åro ännu icke utredda, än mindre hafva Ständerne derom fattat beslut; man vet således ännu ej boloppet af den summa, sorn genom bevillning skall fyllas. Vid den i Kongl Maj:ts Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, antydda möjliga nedsällningen af 700,000 R.dr å allmänna bevillningen, torde man ej eller kunna fästa sig, enär flera frågor inom Riks-Stånden blifvit väckta Lill exempel om Nummer-Lotteriets indragning, om Passevolancens öfverflyltande J)å allmänna bevillningen m. m., hvilka frågor, oin de bifallas, härutinnan verka betydlig förändring. Då så är, och då tillika Bevillnings-Utskottet ännu ieke är i tillfälle att föreslå beloppet af den bevillning, som genom dulien, jjränvinsbrännings-afgiften, Chartas-Sigillataeoch Postmedlen kan påräknas — då det ligger i sakens natur, att definitiva bestämmandet af allmänna bevillningen, hvars belopp, så väl efter ira som ara Artikeln, är lätt beräkneligt, bör sparas till sist, sedan den så kallade
Betänkande, N:o 13. att samhällsmedlemmarna ännu icke uppfattat och insett sin skyldighet att härutinnan, hvar i sin mån, bidraga, åtgärder måtte vidtagas, hvarigenom regeringen bereddes tillfälle att, rörande fortgången af de kommunala inrättningarnes verksamhet, vinna fullständig kännedom; i hvilket afseende motionären föreslagit, att landshöfdinge-embetena och konsistorierna i riket måtte anbefallas att, med biträde af underlydande auktoriteter, årligen genom utsedda ombud undersöka hvad inom hvarje kronofogde-område, borgmästeri och prosteri förefallit rörande kommunal-väsendet, samt i hvad mån de kommunala bestyren blifvit fullgjorda, hvarefter nyssberörda auktoriteter, angående förhållandet härutinnan, skulle upprätta och till Kongl. Maj:t insända på omförmälda rapporter grundade general-sammandrag; — dels ock från Hederv. Bondeståndet af riksdagsfullmäktigen Anders Jonsson från Östergöthlands län, som anfört, att då de bestyr, som genom de efter sistlidna riksdag utfärdade kommunal-författningar blifvit kommunal-nämnderna och fattigvårds-direktörerna uppdragne, voro för ledamöterna i dessa nämnder ganska besvärliga och tidsödande, serdeles inom de större socknarna, samt dessa åligganden, om än något mildrade genom årliga utbyten af ledamöter, der sådant kunde ske, i motionärens tanka, likväl måste blifva så mycket kännbarare å de orter, der, såsom ofta här i landet egde rum, större delen af en socken innehafves af en enda person, som ej sjelf bor på stället och der alla kommunala bestyr således återfalla på de stundom ganska få sjelfegande sockneboarna, det måtte, till afhjelpande häraf och då rättvisa och billighet fordrade, att äfven de hemmansegare inom kommunen, sorn i följd af bortovaro, oskicklighet eller andra orsaker icke sjelfva kunde deltaga i kommunal-vården, finge vidkännas sin andel i detta besvär, det tillägg i högstberörda, här ofvan åberopade, författningar göras, att ledamöterna uti alla hittills varande eller framdeles blifvande kommunala nämnder förklarades berättigade att, för deras besvär, af kommunen åtnjuta billig ersättning.
Jag har tillförene witz företagandet af StatsUtffotlets första Betänkande om Kongsgärdarne haft den äran att inför detta upplysta Ständ Ådagalägga förhällandet med Höijentorps KongSgärds Arrende, samt genom dä äkföljanoe documentcr bewisat framledne Commerce-Rädet ^Itzrömere arfwingarS rätt till perpetuel arrende afflutadl pä Riksens Högloft' Ständers tillstyrkan, samt efter en emellan, kommen rubbning, aker af Riksens Ständer förklarat att Commerce-Rådet ^Iltromors perpetuella arrende-rättighec såsom grundad pä Högsta magtens be. flut owillkorligen skulle äga kraft och werkan. Jag har afwen utan ringaste laglig anledning ett sädant kraftigt och med allmän säkerhet förbundet beslut för kort' tid sedan af före detta Konungen blifwit i hög grad rubbadt, och wi delägare af Arrendet af gunst och näde efter ordalydelsen boch bibehällne wid Arrendet i 25 är. Jag har ä de öfrige delagarneS magnar anhällit att emot uppoffrandet af perpetuel!» arrendet, antingen fä en utsträckning af 52 ar ä detsamma, eller ock bibehällne wid 25 ärs arrende, ,bli befriade frän skyldigheten att i den händelse, som Contracret innehåller, Caractershuser wid nämnds Kongsgärd, dä Arrendet upphörer skulle wara - Den 2- Zebruarli. 1385 ra nedrukuadL och obrukbardt, uppföra ett sädanr af sten. Stats Utskottet har ä detta mitt tillförene gjorda anförande utlätit sig salunda:
För min del är jag serdeles missbelåten med nödvändigheten att bifalla detta Betänk., derföre att Utsk. icke ens har låtit genomskymta någon tanke på alt vidtaga en åtgärd, hvarigenom Ilypotheks-föreningarnes obligationer antyddes böra tid efter annan inlösas. Om Utsk. och Riksg:s-Kont:s Fullmäktige t. ex. hade sagt, att de voro betänkte på att upsäga någon summa, t. ex. en half million af dessa obligationer, så är det ingen tvifvel underkastadt att en sådan summa hade kunnat inom 6 månader inbetalas af Hypotheks-föreningarne och att, sedan denna summa en gång blifvit inbetald till Riksg:s-Kont. och derifrån åter utgifven i rörelsen, motsvarande belopp af IJypotheksföreningarnes obligationer ånyo kunnat belånas, hvarigenom Riksg:sKont:s fordran kunnat, Lposter om en half million, småningom blifva liqviderad. Nu framställer Betänk., så vidt jag kan förstå, 230 Den 15 Mars f m. icke någon skymt af förhoppning alt en sådan hastigare liqvid skulle kunna inträda. Samme talare har också fästat sig vid mitt yttrande, att en preskriptionstid af tio år vore alltför lång. Jag anser denna preskriptionstid förkastlig, derföre att jag, på sätt jag redan framställt, skulle anse det vara att förutsätta en alltför stor oförmåga hos Hypotheks-föreningarne, om de icke skulle kunna inlösa ifrån Riksg:s-Kont. de ifrågakomna obligationerna med större summa än 300,000 R:dr b:ko årligen, hvarigenom hela beloppet af tre millaskulle blifva fördeladt på tio år, och alt förutsätta att den ifrågasätta uplåningen och inlösningen af dessa obligationer skulle utsträckas på så lång tid, det anser jag för min del orimligt.
Brattströms till borgenärer afstådde bo uppkomma, samt att böta ett års lön, äfvensom Kongl. KammarRällen pröfvat Extra Civil-Ledamoten i Artillerie-Deparlementet, KrigsRådet Hauffman skyldig, att i andra rummet, eller näst efter Kamereraren Dahlerus, ansvara för den brist, som, efter afdrag dels af 5oo Rdr, hvilka fått i cassan lill dagliga utgifter innestå, dels ock af Artillerie-Departemenlets andel uti den? i cassakistan vid inventeringen befunne confanta behållning, och med beräkning af tillgångarne, så väl hos Brattström, som hos Kamereraren Dahlerus, kan uppstå uti den cassabehållning af 13,i 15 Rdr 17 sk. 10 rst, sorn Dahlerus uppgifvit uti en den 3o December i83o aflemnad, men af Krigs-Rådet då ej inför Kongl. Collegium föredragen cassa-calcul. — Beträffande Aetors serskilda yrkande om ansvar å Krigs-Rådet Stolpe, för det han ej skall bevakat den af Brattström för -sin uppbörd ställde borgen, hade Kongl. Kammar-Rätten, som ej kunnat frågan derom upptaga, inberättat förhållandet lill Justitiae-Cancellers-Embetct, till den åtgärd detta Embete kunde finna lämplig: och blefvo öfrige Emhetsoch Tjenstemän, å hvilka Actor, i och för bristande control å Brattström, yrkat ansvar, af Kongl. Kammar-Rätten frikände.