Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Witz »värdering ä egendoin som för gäld utmä» tes, haswa, i anledning af yppadt föcstog, Rik'ens Ständer ansatt följande omständigheter kunna lämpe, ligen iakttagas. Emedan det är »stridigt, att upskartnings-män, nenS algard härwid, egenteliqast äsyftar en tillförlitelig beskrifning öfwer fastigheten som stall försäljas, finna Riksens Ständer i enlighet med hwatz, genom Kongl. Vrefwet ben i? Juli» 1789, i hänseende kill 1560 Den 2§ December. Herjeådalen, särskildt stadgadt är, den förklaring böra äga rum, att Kronoeller Bergs > Fogdar, eller den person, som under deras answar werkstäder mmälningen, mä wid samma tillfälle »prälla tullständig beskrifning öfwer fastigheten, och, med biiiäde af twä vjäswige Nämdemän, densamma wärdera, hwarwid ägaren bör wara obelagit, cj allenast oik andre gode män, till sörätkningens öswerwarande, sjelf tillkalla, titan ock, om sä ästundas, akt pä egen kostnad söka DomarenS EmbetS ätgärd, hwilket i sadant f-ll genast hoS Utmätninqsmännen, innan deras afresa, samt sist inom en mänad derefter, hos Domaren killlännagifwes; kommandes annars, likmätigt 10 §. i Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798, orr wid en »värdering bero, med iakttagande, i alla händelser af deruti giswcn föreskrift, att, sä framt andre Borgenärer wunnit inkokning, Utmätningslökanden åligger, att om försäljningen dem tidigt underrätta, antingen genom särskilda bewistiga Kungörelser, dä deras wistande är kunnigt, eller, i annat fall, genom underrättelse i Allmänna Tidnmgarne, införd trenne gånger, och sista gängen minst fjorton dagar före Auciioncn.
Ständer måtte, i ändamål att förminska tillförseln af Finska jordalster, samt dymedelst befordra afsättning af våra egna Iandtmanna-producter, serdeles på Stockholm, såsom den hufvudsakligaste afsättningsplats i Riket, hos Kongl. Maj:t i underdå - BeviUnings-TJtskottets Bet. Nn io. 3 nighet milia!la, det tullafgifterne, på alla slags ifrån Finland inkommande jordalster, må blifva så förhöjde^ att de inhemska bevaras ifrån menlig concurrence; och hafva i denna henfsläilan förenat sig Nils Magnusson ifrån Calmare Ifan, Botvid Jonsson ifrån Östergöthlands Län samt Nils Månsson ifrån Malmöhus Län, den sistnämnde under yrkande, att bestämdt måtto uttryckas, det icke allenast Finska jordalster, utan äfven victualievaror borde med förhöjd tull beläggas; af Carl Gabrielsson ifrån Östergöthlands Län, som, öfvertygad att boskapsafvel!! och beredandet af ost och smör, hvilket är en hufvudnäring i Motionairens ort, östgötha skogsbygd, och redan skall, betydligen tilltagit, sedan landtmannen genom ångfartygen erhållit en lättare communication med hufvudstaden, och nu mera sjelfve blifvit i tillfälle alt besöka Stockholm och der afsätta de varor, som de förut oftast till ett utomordentligt lågt pris måst föryttra på andra ställen, ännu mera skulle uppdrifvas, genom en hvarje år allt mer och mer förhöjd tullafgift, och försvårad införsel utifrån, yrkat betydligen förhöjda tuliafgifter å hufvudsakligen ifrån Finland inkommande Lmdtroanna-producter, förnämligast boskap, kött, fläsk, ost och smör. I sammanhang med denna motion, har Anders Danielsson ifrån Elfsborgs
— » Jäkeln i min legemen! » tänkte den unge baronen och tvinnade sina vackra mustascher, » det nappar ej så fort, och jag vill gärna ha förlofningen klar till den 1 oktober för gubbens hypoteksräntor och mina omsättningar — » Den fina middagen tycktes ej ha stämt sinnena till större glädtighet, ty vid kaffet i salongen rörde sig samtalet omkring ett annat ämne, som ej var muntrare än affärerna, nämligen den väntande koleran, dess härjningar i Byssland och i Hamburg och läkaresällskapets råd mot densamma. » Ack, » sade fru friherrinnan, löjtnantens mamma, » min tanke är den, att all pest är en Herrans straffdom öfver människornas synder, ett gissel, ser herskapet, öfver vår fåfänglighet och vårt högmod. Men min tröst är, att Han, som rifvit oss, Han helår oss ock, och när Han hafver slagit oss, så förbinder Han oss. Men alla mänskliga anstalter äro fåvitska mot Hans råd. » » Hm, » sade baronen, som gärna afbröt, när hans gemål började citera skriften, » ypperlig chartreuse det här; den gröna chartreusen är ändock kronan för alla likörer. Så vida » — tillade han — » icke rent af en äkta champagne-konjak är alt föredraga. » » Låtom oss jämföra, » sade värden; » Gustafsson, servera baron. den här Hennesy från 67, expositionsåret, tror jag inte har sin make i Stockholm. Fru friherrinnan, låt min hustru slå i en liten droppe, jag försäkrar er, att ingenting är helsosammare. » » En soupcon blott, » medgaf friherrinnan, som icke var van vid sådana här » hvardagsmiddagar » på Stora Bollingsta och tagit rätt väl för sig af gudsgåfvorna hela tiden igenom — » blott en soupcon. Tack! — Men, mina kära vänner, om ni tillåta mig kalla er så, hvarför allt detta öfverflöd? Ack, vi äro j u ingenting annat än jordmaskar, stoft och aska, och när Han varder oss kallande, hvad återstår väl då af all vår fåfänglighet, vi världens och ondenes barn?
Bonde har nplyst, och visat att när Oslindiska kompaniet uphörde, aftog den stora handelsflottan och bringades först upp till någon betydenhet, sedan tull-lindringarne på 1820-talet infördes. Deras fortfarande har sedermera föranledt hennes ytterligare förkofran. Ar det då skäl för Sverige att låta dess stora handelsflotta genom liäfstångens borttagande åter falla? I handeln har Sverige, under täflan med andra länder, att öfvervinna samma svårigheter, med hvilka handtverkarne och fabrikanterne hafva att kämpa. Sådana äro först, att Svenska köpmannen i allmänhet betalar 6 proc. på de penningar han uplånar, då ullärtdningen kan hafva sina penningar för 3 proc., kanske äfven för 2. Det är sålunda en dubbel, ja möjligen tredubbel ränta som den Svenska köpmannen måste jemförelsevis med ulländningen vidkännas. En annan svårighet med hvilken han nödgas strida är, att då den utländske köpmannen har ett klingande mynt som allestädes är gångbart, och hvarigenom han kan med sitt lands mynt betala hvad han införskrjfvit, så är detta för den Svenska köpmannen omöjligt, emedan här nästan icke Den 4 Juni e. m 505 finnes annat än pappersmynt. Man kan icke draga en vexel i Svensk mynt, utan betalningen mäste göras i något främmande. Den Svenska köpmannen föranlåtes alltså för sin vexeldragning tillita kredit på främmande orter. Denna får han ej begagna för intet, utan måste vidkännas enskild kostnad för provision, m. m. utom den ränta som möjligen faller honom till last. På något sätt skall han taga igen dessa förluster. Tull-lindring är ett sätt hvarigenom Slaten bereder honom möjlighet alt kunna åtminstone i vissa hänseenden täfla med den främmande köpmannen. Ar det sålunda klart att varan på detta sått står den Svenska köpmannen i allmänhet högre än hon slår den utländske, så frågas, om man ej genom tull-lindringarnes borttagande skulle för Sverige förstöra icke blott den stora handelsflottan, utan äfven den stora handeln.
VENDLA (drar skärmen ifrån hufvudet af sängen, men så att den skyler sängarna mot trappan). hufvud på kuddarna). Å, där ligger hon så söt! (Kysser henne.) GUNBORG (drar henne ned på sängkanten). Sitt ned här hos mig och prata som förr i värlMen när vi ä' ensamma jo, det förstås. Hvad Så här kan du vara lugn! (Man ser Gunborgs den! Berätta mig ditt lidandes historia, stackars barn! VENDLA. igen! Ja, jag ska berätta dig alltihop. Hur lycklig Å, hvad det är roligt höra hennes paradoxer 46 jag ä', hur jag älskar den där dummingen, som kallas min man sts! (Lyssnar nedåt.) Jag undrar, hvarför Rudolf inte går och lägger sig jag hör honom gå upp och ner. Kanske ska jag springa ner ett ögonblick och se, om det är något, han behöfver. GUNBORG. Ja, för all del. VENDLA. igen på sängkanten) Ja, vet du, Gunborg, det är inte så tokigt att vara gift ändå. GUNBORG. man bevarat sitt oberoende, som du. Du inser väl nu, hur bra det var att ställa de villkor, som du gjorde, när du gifte dig? Du tycker verkligen det. (Pröfvande.) Ja, när Å, det kan också göra detsamma. (Sätter sig RUDOLF (ropar, utan att synas). Vendla! jotter, springer bakom skärmen.) (Vendla far upp. Mina, med halfva hufvudet i papilRUDOLF (i skrattande ton). Ursäkta! Jag har glömt mina tofflor där uppe. VENDLA. Nå, men Rudolf hur kan du säga RUDOLF. Jaså, min nattrock menar jag. 47 VENDLA. A, sådant prat! RUDOLF (blir synlig i trappan). hit ett ögonblick. Sådant prat! Svarar man sin man så. Kom VENDLA. Hvarför det? RUDOLF. (Vendla går motvilligt till honom, han drar henne halft ner i trappan och kysser henne, hviskande:) Du har ju inte gifvit mig en kyss till god natt. För att din man vill det. Är det inte nog?
Liljencrants’ motion yrka detsamma som vid Hr Cederschjölds, eller att den helt enkelt skulle läggas till handlingarne; ty i likhet med hvad Gr. Mörner yttrade i föreg:de plenum, anser jag det vara ett stort misstroende-votum mot regeringen att uppdraga åt Stats-Utsk:t att taga reda på hvad riket behöfver för sitt försvar — och något sådant har jag heller aldrig hort talas om. Men då det Högloft. Ståndet varit nog liberalt att bevilja remiss åt den föreg:de motionen, bar jag ingenting emot att denne gör sällskap. Jag ber äfven få tillägga att frihet i öfverläggning och förhandling inom R. St:r alltid varit det mål, hvartill jag velat komma. Det återstår mig således endast att tala några ord om de grunder, som Gr. Liljencrants framlagt för sin motion. Tillfölje af det nya skede, i hvilket den s. k. SleswigHolsteinska frågan inträdt, kan jag icke inse annat, än att Sverige blifvit mera aflägsnadt derifrån. Nu mera är det nemi. icke fråga om exsekution i Holstein, utan det är fråga om hvem 302 Den 23 November. sorn skall blifva konung i Danmark, och de makter, som hade de starkaste förpligtelserne vid Londoner-prot:ts undertecknande, måste väl i första rummet taga saken om händer. Jag vet icke om jag vid detta tillfälle skulle gå den grannlagenhet för nära, som hvar och en är skyldig vår regering, om jag skulle uttrycka den önskan, att Hr Utrikes-Stats-Ministern ville lyfta en liten flik af den slöja, som hvilar öfver denna hemlighetsfulla sak? Ett allmänt rykte säger, att Sverige ingått stora förpligtelser mot Danmark. Om regeringen gifvit ett ord åt Danmarks folk från Sveriges folk, så är det min lifligaste önskan att vi redligt måtte lösa detsamma; men vid detta tillfälle önskar jag dock, att så icke måtte vara förhållandet, utan att Sveriges land så sent som möjligt måtte inblandas i Ilolsteins sak. Vi behöfva spara våra krafter, för att, då det behöfves, kunna uppsätta täta led, och den timma slår snart, då Europa skall besluta, om en hel nation skall utrotas från jorden eiler icke.
Alldrik skall mitznöje och höghet säkrare förekommaS, är dä alla ständ och alla elahcr utan ätskillnad upsylla samma pligter, dela lika öden, dä ingen titel eller förmögenhet werkar undantag. Dcn af lägre stand eller fattige upmuNiras dä , ut>« der tjenstgöringstiden genom den, som frän början af sin titlwarelse, erhållit i ymnigare mätt lyckans fördelar, och desia äter, skola med en ädel stolthet sinna sig skadeslösa för hwarje npoffring af begwämligheter, hwilkas begagnande blott hade föcwekligat dem, dä de nu deremot med en starkare kropp och »verksammare själ efter fullgjorde aligganden, gjort sig berättigade till tidehwarfivets högagtning och lugnets njutning. De »u anförde anmärkningar såsom ett hög-^ tideligt förklarande af mitt enskilta tänkesätt i detta ämne, anhäslcr jag ma för min räkning införas i pro - Den rZ Maji. i8i protokollet; afsigten med deras yttrande är i öfrigt den, akt hwad som deraf sinnes auwandbart wid en skeende reglering af reglementariska och öfrige siadganden Ma bli'wa begagnadt. Herr kahlman, Otto kraäric, anförde skrifteligcn lill prolocollck: Den af Kongs. Maj:t i näder begärde förändring, i »lskrisningssattel, att hädanefter hwarje wapcnför swensk man frän 20 till 2Z ärS alder städse skall wara färdig att möta rikets fiender dä desi sjelfständighet hotas, är till sin nyt ta och nödwändighet sa påtaglig, alt jag icke ett ögnabl ck kwiflar pä Riksens Ständers ber tz bestutandx bifall.
Nio 54, i anledning af väckt fråga , om rättighet för innehafvare af Danviks Hospitalshemman att dem uppbjuda och inteckna låta; N:o 55, angående väckt fråga om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar; N:o 56 , i fråga om förklaring öfver Kongl. Brefvet, af den 22 Maji.181g, rörån, de Abooch Besittningsrätten till Kyrkohemmanen i Halland ; och N:o 57, i anledning af väckt fråga, angående ersättning ät enskilde, vid yppad brist hos Uppbördsman af allmänna medel, fann Ståndet föl godt att dessa Utlåtanden bifalla, Prat, Utdrag den 12 Augusti 1829. 4$ S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Constitutions-Utskottets Memorial: N:o 45, rörande Friherre C. H. Anckarsvärds anmälde anledningar till anmärkning emot Konungens Rådgifvare samt Föredraande af Krigsoch Kammar-Ärenden; N:o 46, rörande Prosten Dedekinds anmärknings-anledning emot föredragningen i Kammar-Expeditionen af målet angående Kyrkohemmanet Lyngåkra j och N.o 47, rörande en af Herr Rosenqvist af Akershult uppgifven anledning till anmärkning emot Stats-Ridet och Föredragande. S. D. Vid förnyad föredragning af Ber villnings-Utskottets Memorial, N:o 37, i anledning af olika beslut, hvaruti Riks-Stånden stannat , i afseende på grunderne för den blifvande Allmänna Bevillriingen, samt för värdering af fastigheter, stannade BondeStåndet i följande beslut : 1 ista grunden. Med förblifvande vid sitt förra Beslut , fann Ståndet för godt att antaga de, i afseende på denna Bevillningsgrund, i Memorialet N:o 37, framställde voteringspropositioner; - Pröt. Vtireg den li Augusti iSag» 2:dra grunden. Ståndet vidblef sitt förra Beslut, och antog den 4:de Voteringspropositonen; 4:r/É? grunden. 5:te Voteringsproposition nen godkändes; 6:te grunden.
Det finnes ett land, der den klassiska bildningen nått den högsta punkt af utveckling, och der adeln föregått de andra samhällsklasserna med exempel. Detta land är England; och jag tror icke alt den reala bildningen derstädes och de dermed sammanhängande knnskapsgrenarne, derpå har något lidit. Min öfvertygelse är, alt del just är den klassiska bildningen hos den högsta klassen, eller den del af nationen, som sysselsätter sig med de allmänna angelägenheterna, att det just är denna klassiska bildning och den höga anda, som derigenom utbildat sig hos nämnde klass, som fört England på den uphöjda punkt, hvilken det för närvar:de innehar. Det kan synas djerft alt framkasta en sådan sals; men jag tror, alt den klassiska bildningen åstadkommer en malm och en kraft i själen, hvaraf den moderna bildningen icke är mäktig. Hand i hand med den klassiska bildningen hos de högre samhällsregionerna har den reala bildningen gått och båda hafva gemensamt åstadkommit de lysande resultater, som England visat verlden. Jag tror fördenskull icke, att det är skäl att pä delta rum fälla någon dödsdom öfver den klassiska bildningen, hvilket otvifvelaktig! skulle ske, om man ville hell och hållet förbjuda barnen, att sysselsätta sig med de antika språkens studium. Ty jag tror, alt det ämne, hvarmed man från barndomen sysselsätter sig, gör de djupaste intrycken på själen, och följer en hela' lifvet igenom. Jag tror fördenskull icke att Svenska R. o. Ad., hvilket såsom sina vackraste stjernor har atl nämna klassiskt bildade män, skall fälla någon dödsdom öfver klassisk bildning. Hr von Hartmansdorff: Gr Posse började med att beklaga sig öfver den öfverdrift, hvartill man gjort sig skyldig dels mot, dels för latinet, och har sjelf slutat med en öfverdrifts begående, den nemi. att beskylla sina motståndare för att vilja utrota detta språk. Långt derifrån; måtte det frodas allt hvad det kan! Vi vilja blott, att det icke skall uttränga de andra kunskapsämnena. För öfrigt må det hålla sig uppe, så länge och väl del möjligtvis förmår. Alt Wasa-konungarne gynnade den s. b. klassiska bildningen var naturligt, emedan någon annan då icke fanns.
justitie-statsministern vara sådant, att då de * förre utgöra omkring 130, så visar städernas siffra 50. Detta var proportionen vid framläggandet af förslaget till den nya riksdagsordningen, men förhållandet har så till vida förändrats, att städernas representanter nu äro 64 och landsbygdens 140. Vill man då med ledning häraf bedöma maktställningen inom kammaren, så visar det sig, att landsbygden är vida mer än dubbelt så manstarkt representerad som städerna, hvadan alltså för den förra en ständig och ovilkorlig majoritet är att påräkna. För besluten inom kammaren är det derför totalt likgiltigt, om städerna erhållit den högre representationsrätten i förhållande till sin folkstock eller icke, ty stads-boarnes representanter måste i alla händelser stanna i en ohjelplig minoritet. Visserligen må det så vara, att med hänsyn till de gemensamma voteringarna det ingalunda är likgiltigt, huru stor eller liten stadsmannafalangen är, men detta hos oss säregna förhållande är icke grundadt på motsatsen mellan land och stad såsom valkorporationer, ty om denna skiljaktighet i hela representationen skulle göra sig gällande, så skulle äfven i första kammaren det landtliga elementet vara öfvervägande, då, såsom man vet, blott helt få platser der tillsättas af de större städerna, under det att de mindre äro underlägsna i landstingen. Att stadsrepre-sentanterne i andra kammaren kunnat ernå den betydelse, att deras vo tum ofta ' tillfogat landtmannapartiet nederlag,beror på ett helt annat forhållande än det att städerna fått for stor valrätt, ty det härrör deraf, att första kammarens sammansättning, åtminstone hittills, varit så beskaffad, att dess majoritet, utan att representera stadsin tresse t, likvisst med detta och dess målsmän gått i förbund mot en malplacerad sparsamhet och inbitna fördomar, som ofta nog i andra kammaren och af dess landtmän med nit och ifver I drifvas. Det är förbundet mellan städernas ombud och första kammarens embetsmän samt » bruks » - och » gods-egare », som vid de gemensamma voteringarna hållit » hemmans-egarne » någorlunda stången.
Då Sammansatta Statsoch BancoUtskottens så väl HufvudBetänkande i Financelrågan, *om ock elia dertill hörande särskildta utlåtanden, äro hvarför sig granskade, samt åtskillige af dessa sistnämnde till Utskotten återremitterade; då alltså Utskotten, med fästadt afseende å RlksSfåndens dels fattade beslut , dels gjorda anmärkningar, framdeles inkomma - i f ;• -r Then 22 Julii f. m\ komma nied ett nytt FinahceBetänkande-, saniinanfogadt tili ett helt öch Omfattande alia delar af Rikets allmänna och enskilda penningeiörelse, lära ock Utskotten då tvifvelsutan gifva en närmare bestämning åt dess i HufvudBetänkandet yttrade framställning, ”att det representativa myntet må hållas vid en Sedel/lock af Jcirca 30 Millionär R-,dr Bänto. Genom tolkningen af detta Circa kan Sedel9tocken fixeraå till 28 å 29 ellet till 31 å 32 Millionet. Valet emellan dessa alternativer är vigtig*. Handelns och Näringarnes öde, det vill säga: FäderneSlandets väl berör derpå. Med värma iför dessa stora intressen, och då enskilda angelägenheter oförtöfvadt kalla mig åter till min aflägsna hembyggd , anhåller jag ödmjukast, att få beledsaga de till Utskotten återgående Betänkanden med några strödda reflexioner, öfver Vådan af en inskränkande förklaring af detta mindre bestämda uttryck. Alla tiders och alla Landers erfarenhet hafva besannat nödvändigheten af ett efter Fölknumrnern j gränsernas vidd, och Varumängden afpassadt bytesmedel, d. v. s. Rörel: seCapital. Är detta tillräckligt, sprides deraf trefnad Och välstånd i alla industriens grenar, hvaraf resultatet blir en stigande förkofran.
Nio 11, tj Brefvet den i o Oct. 17^3, samt Kgl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegii Kungörelse den 2g Oct. samma år; Då ifrågavarande lägenheter, genom en sådan häfdvunnen befrielse ifrån deltagandet i ett allmänt onus, ovedersägligen måste hafva eidiållit ett okadt värde, hvilket vid inträffade arfskiften eller köpeafhandlingar utan tvifvel kommit i beräkning; Då hvarken med rättvisa eller billighet kan förenäs att tillstyrka en rubbning uti samma friheter, som ej utan eganderättens förnärmande kan verkställas, utan att på samma gång bereda lämplig ersättning för den bortmistade fördelen, hvilken otvifvelaktigt varit afsedd vid den å oftanämnde lägenheter, efter helt olika grundel-, än som för hemman å landet följes, verkställda skattläggning; Då någon säker och varaktig grund för bestämmandet af den andel i vägliållnings-besväret, som Qvarnar, Bruk eller andra dylika inrättningar borde vidkännas, icke lärer stå att vinna, enär, utom det, att mångå bland dessa Lagrsamt Allm. Besv. cch Otc, Ut sk. Bet.
Maj 1827 genom de två i (råga varande besluten ådömt Häkan Andersson och Nils Andersson en bestraffning svårare, än den genom ett utslag bordt utstakas, eller med fjorton dagars fängelse öfverskridande högsta kroppsplikt, än ock hos Konungens Befallningshafvande, som utan iakttagande af hvad ofvan åberopade 1827 års Kongl. Bref om berättelses afgifvande till vederbörande Hofrätt löreskrifver, åt Häradsrättens utslag meddelat verkställighet, uti skrifvelse den 13 Januari 184-9 anmodat Advokatliskalsembetet i Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge att infor Kongl. Hofrätten emot ej allenast Regementsauditören Vice Häradshöfdingen Th. Casper Ehrenborg, som i egenskap af tillförordnad Domhafvande med Bräkne Häradsrätt fattat merberörde beslut, utan ock emot Konungens Befallningshafvande i Blekinge län, sorn låtit samma beslut till verkställighet befordras, derför anställa laga åtal; i följd hvaraf Advokatfiskalembetet utfört sådant åtal ej mindre emot Regementsauditören Ehrenborg, än Amiralitetsaudilören Göthe Trägårdh, hvilken förestått Landssekreleraretjenslen i Blekinge län vid den lid, då åtalade verkställigheten af förvandlingsbesluten ägt rum och varit af Länsstyrelsen den enda, mot hvilken nu mera, sedan Landshöfdingen Friherre Nauckhoff aflidit, ansvarslalan kunde föras; och har Auditören Ehrenborg, deröfver hörd, hufvudsakligen anfört, att han efter uppsättande af protokoll i hvarje vid Häradsrätten handlagdt mål genast deri författat utslag, samt således redan i sammanhang med protokollet för den 25 September 1845, då målet afgjordes, skrifvit utslaget angående Drängarna Nils Andersson och Håkan Andersson, hvilket äfven blifvit å utslagsdagen den 2 December uppläst, men att Auditören, emedan domaregöromålen sistnämnde dag varit särdeles öfverhopande, icke då vederbörande
— Då ifrån den årliga utgiften 327,626: 54. afdrages här redovisade 47,360: — återstå 280,266: 54. hvilken summa dock kan till stor del betäckas genom förhöjde vakansafgifter ifrån nu afsutne rusthålls-regementen. Anmärkning: Här ofvan upptagne löner äro beräknade till de belopp kommitterade för nya lönestater föreslagit. 139 Bil. A. Beräkning öfver den vinst, rusthållarne vid de afsnttna Kavalleri-regementena ega uti de för rustningen medgifna förmåner, efter afdrag för hvadjaf dem i soldatunderkäll och hästvakans-afgift utgöres. a) Rusthållarne tillgodonjuta: 1) Räntan af rustningsstammen eller rusthållshemrnanet, beräknad i Kongl. Kammar-Collegium att vid Små lands Husar-regemente utgöra, efter 1862 års medelmarkegångspris Rdr 145: 34. 2) Augments-räntan » » » » 130: 11- 3) Frihet från rotering, uppskattad efter beräkning af endast ett mantal på hvarje rustnings stam, ehuru åtskilliga rusthåll hafva mer än 2 mantal sig anslagna, till . ■ ■ » 57: 14. Summa Rdr 332: 59. b) Rusthållen utgöra: 1) Soldat-underhåll, hvarför kostnaden upptages i enlighet med kommitterades beräkningar vid jemförelse mel lan kostnaden för den indelda och en konskriberad armée, sålunda: beklädnad för hvarje nummer Rdr 16: 04. remtyg och personel utredning » 2: 58- tross .. l: 14. beväpning » l: 85- lega, lön, hemkall, torpets underhåll m. m » 90: 86. jj2: 47. 2) Vakans-afgift för hästoch sadelmundering med 7 tunnor spanmål för nummer, utgörande, efter sednast faststälda riksmarkegångspris 2 Rdr 10 öre pr kub.-fot Ungefär lika förhållande visar sig genom följande beräkningssätt: