Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag twjflar derpå, emedan jag med sa mycken wifihet har »nig bekant, at Hans Kongl. Majit gerna hör upriktiga och wälme. »ande anföranden i alla mål, häldst dem af stor betydenhet; och at war Nödige Konung icke aktat sin höga ivärdighet för nära al ändra en redan fattad mening § ttär goda Ml deremot blifwa upgifna. Här är nu fraga om sä betydande saker för Rikets »välstånd, och underdånig tilqifwenhet för Konungen, kärlek til Fädernesland och Medborgare, omtanka för möjeligheten af eget bestånd, gemensamt slägga hwarje Riksdagsman, «t fritt och oförskräckt upgifwa sina tankar: — nu eller aldrig. Om wi äter emot förmodan mäste stadna »vid Belvillmngar allena, sä får jag afwen yttra mig »M* fkflagerHa i dm rväZen. Iriz för min obetydeliga del L det allmänna, w:A gerna »verkställa den tankan at säcka warde pa öra och rro: derföre upcffrar jag i min ringhet och med glädje, afwen der för mig enMldr mest betydcli-m, när allt anstas kil ct oförmiudskadt fullgörande af Konungs och Ständers ord; Jag samtycker icke c-l någon beskattning som Palle medföra ändring deruti; ledsnad och oro skulle hos mig åtfölja hwarje utbetalning, som olades mig i stdsmämnda »väg. Et alskig til r6 ^irDenr a Orsäik-SedlarnaS warde, gör en »verkelig bewillnmg, först uppå alia sckt -Icr i sadan, mnncsopl, dernäst uppå alka rilwerkade rvaror igenom det i lika man fallande warder deraf, och sidst uppå Fastigheter och Inrättningar, som as samma grund mäste förlora sik warde. Vied den i grundlagarna förwarade rätten, at obehindradt deltaga ytt Beskattningen, är jag da af den tankan at denna BewillnjngL-Arrikel icke bör bifallas.
Uti det af Departements-chefen afgifna, vid Statsråds-protokollet fogade och här ofvan ofta åberopade anförande rörande de åtgärder, som vöre att vidtaga för ett tidsenligt ordnande af rikets sjöförsvar, yttrar Departements-chefen, bland annat, i afseende å den blifvande planen, att, då det alltid lärer blifva en omöjlighet för Sverige att, i betraktande af landets läge och utsträckning, sammanställda med dess jemförelsevis icke stora tillgångar, kunna inom kort tid åstadkomma en behofvet fullt motsvarande krigsmateriel, det enda system, som derföre vid våra förhållanden kunde i detta afseende tillrådas, således vore att hålla en inskränkt materiel i bästa och mest tjenstbara skick samt att framför allt så ordna och öfva personalen, till hvilken bättre ämnen hos oss funnes än inom de flesta andra nationer, att hvarje del deraf måtte i behofvets stund ega den fullständiga insigt och skicklighet att materielens verksamhet kunde blifva den högsta möjliga. Den härtill erforderliga kostnaden, om ock ej ringa, borde dock, enligt Departementschefens tanke, kunna åstadkommas och skulle blifva återgäldad i den förökade kraft, som vapnen derigenom borde vinna, i fall nemligen öfningarne så ordnades att hvarje del af personalen erhölle den öfning hvaraf hon vore mest i behof, hvilket åter, enligt Departement-s-chefens förmenande, utgjorde ett väsendtligt åliggande för Styrelsen att på det samvetsgrannaste tillse. Sedan Departements-chefeu derefter antydt huru Sjöförsvaret efter all anledning komme att ordnas och hänfört detsamma till ett inre och ett yttre eller djupgående sjöförsvar samt angifvit dessa båda vapens olika beståndsdelar, har Departements-chefen uttalat sina åsigter rörande flottans befäl och manskap och lämpligaste sättet för bibringande af erforderlig öfning åt denna personal med hänsyn till den olika tjenstgöring densamma vore afsedd att under krig bestrida, hvarvid Departements-chefen hufvudsakligen anfört, att ju mera man insåge vigten af det inre sjöförsvaret, ju lifligare man vore öfvertygad, att de fördelar vid landets Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 81.
En hvar, som vill oväldigt bedöma de verkningar i beskattnings-hänseende, som sålunda af Utskottets förslag skulle uppkomma, torde medgifva, att de icke kunna vara likgiltiga, hvarken ur rättvisans eiler statshushållningens synpunkt. Skjuts-kommittéen hade stödt sitt förslag på det hufvudvilkor, att de skjutspiigtige så å land som i stad skulle, såsom lösen för befrielsen från skjutsnings-skyldigheten in natura, utgöra ett skäligt årligt vederlag i penningar; men, med förkastande af denna grund, har Utskottet velat på Staten hvälfva icke blott bestyret med skjutsnings-anstalterna, men äfven kostnaderne derför i sin helhet, och dervid med sällsam högsinthet jemväl skjutit ifrån sig de af skjuts-skyldige frivilligt erbjudna bidrag, som kunnat göra Statens börda i någon mån lättare. Utskottet, som funnit Kommittéens förslag om åläggande för de hemmansinnehafvare, som äro shjutsnings-skyldige, men ej till skjutsning indelte, att bidraga till det kontanta vederlaget för skjutsnings-besväret, obilligt, har i sjelfva verket alltså i sitt Betänkande inlagt den tanke, att det är billigt att ålägga dem, som icke äro shjutsningsskyldige, utgörande af bidrag dertill. Skjuts-anstalterna i Sverige hafva, likasom i öfriga nordliga länder af Europa, i anseende tili landets naturbeskaffenhet, giesa befolkning och mindre utvecklade industri, måst grundas på principen af en kommunal-servitut. I Danska staterna har väl denna servitut småningom och delvis kunnat de facto öfvergå till ett statsbestyr, men grunden qvarstår dock de jure. I Finland, likasom i Norge, är denna hufvudgrund för skjutsnings-beslyret ännu oförändrad. Under sednaste tid hafva i sistnämnde land, på enahanda sätt som i Sverige, åtgärder vidtagits, för att genom tillvägabringande af fasta skjuts-stationer eller entreprenader lätta det allmänna skjutsningsbesvär. Äfven der nedsattes år 1858 en Kommitté för revision af gällande författningar om skjuts-väsendet och afgifvande af motiveradt förslag tili ny lag i ämnet.
Hon visste knappt hvad det var, o c h såg därför helt tviflande ut, då tant Märta bad henne d e l å l d e r n u p p n å t t s eller passerats, d e t ä r att gräfva fram dem under snön. Blommor, som växte d å s o m frukterna af ett f ö r e g å e n d e lefnadsunder snön — det hade hon nästan trott tillhöra sätt v i s a sig. Dess absoluta renhet garanteras, men förbrukare däraf uppmanas enträget att vid köp noga tillse, att de verkligen erhålla Hultmans Cacao och icke billigare uppblandade och förfalskade cacaosorter af svensk eller utländsk tillverkning, hvilka ofta utgifvas för Hultmans Cacao. Partiförsäljning: HULTMANS FABRIKERS FILIAL, Riddaregatan IO. och ni, stackars stadsbor, ha då aldrig några riktiga öfverplagg! » log tant. » Och jag ber dig ursäkta, min lilla flicka, att jag gör dig detta besvär, » tillade iion, » men jungfrur kunna aldrig sköta så ömtåliga saker, de förstöra blommorna med spaden. » Ingrid lofvade att göra sitt bästa, ehuru hon inom sig undrade, om hon verkligen skulle finna några blommor — de måste ju ha frusit bort! Men hon utelämnade naturligtvis bottinerna såsom onödiga, till dess tant knackade på fönstret, då hon sprang förbi, så att hon måste vända o m efter dem. Ja, de behöfdes verkligen, när man steg af den uppskottade vägen och sjönk ned i snön. Men vantarna märkte inte tant att hon glömt, ty det utvisade stället i trädgården doldes af några höga buskar. Ingrid skottade försiktigt undan snön, hvarf efter hvarf, och så tog hon till händerna. Jo — där framstack verkligen några mörkgröna blad. en. hel grupp men, o! hvad det sved i fingertopparna hon ångrade verkligen, att hon inte tagit vantarna, men blygdes för att vända om efter dem också. » Kan jag hjälpa fröken? » hördes då plötsligt en röst tätt bakom henne. Ingrid vände sig hastigt om — och vare sig det kom af öfverraskningen eller kylan, så sprungo i hast ett par skära » julrosor » upp på hennes egna kinder. — » Kandidat Walther?!
N:o 93, i anledning af Protocolls-Secreteraren G. M Stuarts ansökning om nedsättning i arrendet för hemmanet Neder-Järfva No 2. No 97, i anledning af f. d. arrendatorns af Rinkeby hemman i Stockholms Län, Kamererare!! Krutmejers ansökning om befrielse fran skyldigheten alt ersätta den genom hemmanens senare utarrendering Kronan tillskvndadc förlust. N:o 98, angående arrendatorer nes af Nyqvarns qvarn och bio ansökning om bibehållande vid arrendet af dessa lägenheter. En reservation af Friherre Cederström, Jacob, emot Ridderskapets och Adelns beslut, rörande Stats-Utskottets Utlåtande N:o 98 åtföljer härjemte. Friherre Cederström, Jacob: ”Emot det beslut, som Ridderskapet och Adeln i f. m. plenum laltal, rörande arrendet af Nyqvarns qvarn och Bro, Fröt. Ltdr. d. 3o Maj 184.0* får jag anmäla min protest, med begäran, att den får med protocoils-utdrag om Ridderskapets och Adelns beslut åtfölja till de öfiiga Stånden. Jag grundar min protest i första rummet uppå det alldeles lagstridiga förhållande, att Rikets Ständer befatta sig med beslut om sjelfva förvaltningen af Kronans egendomar, hvarom det tillhör Styrelsen alt besluta, i öfverensstämmelse med de föreskrifter i afseende på grunderne, hvarom Ständerne, enligt 77 §. Regerings-Formen, öfverenskomma. Jag grundar ytterligare denna protest derpå, att Kongl. Maj:t, genom Nådig Resolution af den 27 April 1840, hvilken jag ä f. m. uppläste, och hvilken jag äfven begär mätte protocolls-ntdraget till Med-Stånden åtfölja, befriat Åsunda häradsboer från skyldigheten att underhålla qvarndammen och is-lavärne vid Nyqvarn.
Dessa läroverk äro således i egentlig bemärkelse militära högskolor eller krigsakademier, hvilkas elever äro och redan flera år varit officerare och såsom sådane tjenstgjort. Ett sådant läroverk är Marieberg. Skillnaden emellan dessa olika slag af läroverk är ganska väsendtlig. I en del länder bildas alla olficers-kandidater vid staternas krigsskolor, under det blott ett jemförelsevis ringa antal redan varande officerare sedermera genomgå de högre läroverken. Hos oss är Marieberg egentligen en högskola för alla vapen, ty officerare af såväl infanteri och kavalleri som flottan emott.agas här, för att, tillsammans med officerarne af artilleriet och ingeniörkorpsen, erhålla en vidsträcktare bildning i de deras yrken tillhörande delar. Då motionären föreslår, att Krigsskolan på Carlberg måtte »förvandlas till ett applikativt liiroverk, likt det å Marieberg, hvarmed det kunde förenas, för att gemensamt dermed verka för samma mål», nemi. det ena i afseende på artilleri-, ingeniöroch generalstabs-officeraresoch det andra, eller läroverket på Carlberg, för infanteri-, kavallerioch flottans officerares vetenskapliga utbildning, så har jag svårt att förstå,’ hvartill en sådan utbrytning från läroverket å Marieberg egentligen skulle tjena, helst förslaget är frarnstäldt utan någon motivering eller utveckling. Brist på utrymme för de derstädes studerande officerarne af infanteriet, kavalleriet eller flottan kunde möjligen vara ett skäl. Men en sådan brist förefinnes alldeles icke. Oaktadt man vid detta läroverk, utom officerare af alla vapen, den sednare Den 3 December, e. m. J19 tiden äfven intagit civil-ingeniörs-elever, hvilka här theoretiskt utbilda sig för sitt blifvande yrke, har jag, som i många år varit tjensteman vid detta läroverk, aldrig hört omtalas, att någon elev, som kunnat undergå behörig inträdes-examen, blifvit af brist på utrymme förnekad att der genomgå lärokursen.
Den som brister i denna förbindelses uppfyllande vare pligtig &.» Utskottet har efter öfvervägande af så väl ifrågavarande motioner, som de skäl, hvilka blifvit anförda i de till Kongl. Maj:t afgifne underdåniga yttranden öfver lika beskaffad framställning af llikets sednast församlade Ständer, icke kunnat annat än finna de betänkligheter vara väl grundade, hvilka afkonsistorierne i Wexiö och Skara blifvit anförde emot ett stadgande i den syftning, motionerne innehålla; och da härtill kommer att, i de liesta stift, numera (»tvifvelaktigt förefinnes så stor tillgång pä examinerade, men icke anställde folkskolelärare, att brist på vikarie till bestridande af folkskoleläraretjenst blott undantagsvis kan inträffa, får Utskottet jemväl afstyrka ifrågavarande motioner. Stockholm den lil Mars 1854. Utskottets beslut vid 2:dra punkten af betänkandet i folkskolcfrågan får jag reservera mig och som skäl dertill anföra följande: I likhet med motionären anser jag antalet af skolelärare-semjnarier böra inskränkas; ehuru jag kommit till denna öfvertygelse pä en helt annan väg än motionären. Det är en bedröflig sanning att våra folkskolor, med några fä undantag, på intet sätt motsvara de förhoppningar, man vid deras inrättande hyste om desamma och jag tror skälet dertill hufvudsakligen ligga i dessa skollärares ofullkomliga bildning. Då vid skolornas inrättande en mängd skollärare behöfdes, var det nödvändigt, för att fä dessa i hast, att upprätta ett stort an* tal seminarier, vid hvilka dessa lärare snart kumle danas. I följd härutaf biel äfven bildningen alltför ofta ett hastverk: men nu sedan de flesta platser blifvit tiikatta ljur och han man gifva sig bättre tid och åstadkomma en lullkom - Athn. Ilesr.- och Ekon.-Utskol/efs Betänkande, N\o 67. 11 ligare kunskap hos denna klass af tjenstemän.
RiddarhusDirectionen äger tillse, att de un^ Den 5 October e. m. 59 der dess inseende ställde fonder, så vidt tillgången det medgifver, må göras fruktbars och till den ändan tillåtas Directionen, att, emot pant af fast egendom och laglig ränta samt sex månaders uppsägning, lån meddela utur alla de Cassör och Fonder, der ej särskildta Testamenten annorlunda föreskrifva, dock aldrig öfver 10,000 R:dr Banco; hvarken tillen och samma person eller på en och samma pant. 2 Hypotheker hvarpå lån får göras äro: Frälfe Säterier, till högst tvåtredjedelar af värdet. 2:0. Frälfe, Frälfe [katte och Kronojkattehernnan till högst halfva värderingssumman. 3:0. Försäkrade, väl underhåline och fördelaktigt belägne Stenhus i Stockholm, då BrandförsäkringsContoiret Fribref derå usgifvit till högst halfva Brandförsäkringsvärdet. Sorn denna utlåningsproportion är dea högsta, som får komma i fråga, så böra assecuranceoch värderingsinstrumenterne noga pröfvas. De senare böra vara upprättade enligt Bancomethod, och äger Directionen, att äfven infordra uppgift på det värde hvartill panten blifvit till bevillning taxerad under de sist förflutne fem åren, samt sedan efter omständigheterne låaingssumman så jemka, att 4o Den 3 October c. m. Casaan i alla hänseenden må äga full säkerhet. 3 §. Uti den egendom hvarå lån af Riddarhusets Cassör meddelas, må ej annan gällande Inteckning med förmånsrätt framför Cassan äga rum, än ett proportionerade Bancolån,hvarvid dock alltid iakttages, att sammanräknade beloppet af Bancolånet, och det som från Cassan beviljas, ej må öfverstiga den för panten i 2 §. medgifna högsta Linesumman. Finnes, då låa sökes, annan Inteckning i panten än ofvan nämndt är, och begär Låntagaren, att densamma må, med först utfallande del af lånet infrias, då äger Directionen, derest olägenhet derigenom ej uppstår, sådant tillåta, och bör
Men ändamålet med börds-rätten, äfven sedan dess ursprungliga grund, genom samhällsförfattningens omdaning, upphört, var emellertid fortfarande att bibehålla jorden inom slägten. Om en till säljaren närmare eller ijermare befryndad köpte jorden, qvarblef den, det oansedt, inom hans slägt, hvars anspråk dermed måste anses hafva blifvit uppfyldt. I samma mån slägterna mera spriddes och den närmare gemenskapen emellan mcdlemmarne inskränktes till de mera närskylde, i samma mån inskränktes emellertid bördeledet. Endast hos dessa sednare ansåg man kunna förutsättas ett annat motiv till börds-rättens begagnande, än egennyttan, eller antaga, att begagnandet var en följd af önskan att inom sig bevara den jord, som någon af dem ärft efter en afliden slägtmedlem. I sak förändrades alltså icke förhållandet; och tvifvelaktigt är derföre, huruvida 1734 års lagstiftare tänkte sig bördsrättens utöfning i annan händelse, än att jord såldes utom börd och följaktligen huruvida föreskrifterna i 3 § af Jorda-balkens 6 Kap. afsett annat än ordningen för utöfvandet af denna rätt, derest flere bördemän sig anmälde. I sådan händelse kunde det i detta lagrum förutsatta förhållande inträffa, eller att »män dela om börd», d. v. s. tvista derom, hvilkendera framför den andra är till börd berättigad, hvilket ej kan anses ega rum, då en fjermare bördemän söker värja köpt jord emot en närmares bördes-anspråk. Denna sednare mening var ock den öfvervägande inom lagskipningen, intill dess en motsatt mening, genom Kongl. Resolutionen eller rättare Förklaringen den 15 September 1756, uttalades. Innan denna Resolution tillkom, hade de missbruk af börden, som under sednare tider i så fruktansvärd grad tilltagit, redan visat sig. Man var icke vidare belåten att derigenom bevara jorden inom bördeled; man fann äfven i institutionen ett medel att tillfredsställa vinningslystnaden; och under sådana förhållanden framkallades den klagan, som hade lagförklaringen till följd.
— Milrad Ilikels 8länder, l delraklande al den nu ilrägaställde tillökning al löremälen för allmänna arbeten, mä linna skäl als, i mon as kördanden varande tillgångar, anvisa något derutöfver vkadt anslag, eller leke, an8er 8ig I<.ongI. l^daj:t döra köreslä, all olvanderäknads förvaltningskostnad mä ä del anslag, 8om för allmänna ardelen kan varda deslämdt, la ulga; viljande I^longl. Naj:l, dere8l kikels Lländer godkänna, della förslag, eller medel annorledes till ändainälet anvisa, ulan <limjsmäf om verkställigdeten af den därigenom anmälda organisations-plan förordna. f^ör ali dereda Ilikets 8länder närmare lilllälle all gröfva lordällandsna med de allmänna ardels-förelag, 8om lill utkörande under innevarande oed ^älöljande är ilrägakommit, liar I^ongl. Naj:t därjemle velat öfverlemna ell tadellariskt sammandrag olver sadsne ikragakomne Lanaloed 8Iuss-an!äggningar, dlamnd^ggnader, l^luddringar oed 8lromren8ning9r, om dvilka mer eller mindre fullständiga undersökningar skett oed dvilka till en del finnas omdandlade uti de 8lat8-IIlskoll6l förut delgilne, lrän l. <l. 8lor-^miral8-dlmdelel3 Iredje Afdelning inkomne, delänkanden oed förslag; sndekallande Xongl. Najrl derjemte 8l^relsen lör allmänna Vallen-d^ggnader att 8lals-Hlskotlot kor ytterligare upplysningar tilldandadälla ett ak (ldelen för medlerst» Oanal-distriotet, Ölverste-Ideutenanten /'^k/-ö//r utardeladl Ldartle-verk, med tilldörande kostnads-deräkningar olver föreslagns eanal-utgi eningar inom derörde distriet.
Dessa tull satser samt nödig öfverensstämmelse med förut i allmänhet iakttaget procentförhållande mellan tullbelopp och varuvärden föranleda komiterade att föreslå för omåladt och olackeradt blyarbete 3, samt för måladt eller lackeradt 15 öres tull pr skålpund. För gröfre gjutgods af Jern utvisar den nyssnämnda traktaten en tullsats af 1 till 3 öre pr skålpund, och som de i Svenska tulltaxan för »bomber och kulor, champlunerade till visst mått och renfilade, kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, stämplade och borrade, samt finare och gröfre lavetter,» — för »kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, samt hällar, vigter och lödjor», — för »grytor, pannor, kittlar, kakelugnar, spisar och kabysser, gallerverk samt dertill apterade stolpar och ledstänger äfvensom slussportar», — samt för »axlar, balanser, mortlar, pressjern, strykjern, tappar, m. m.», stadgade afgifter utgöra från \ till 3 öre skålpundet, synes för dessa rubriker någon ändring nu icke böra ifrågakomma. Den å »eldställshållare, fotskrapor, hänglås, kaffeqvarnar, kopiepressar, paraplyställ, spottlådor, m. m.», till icke mindre än 12 öre skålpundet bestämda tullen har åter funnits skäligen kunna nedsättas till likhet med den i tariffen för Tullföreningen, eller 6 öre, men likväl öfvergångsvis, nemligen till 10 öre år 1865, till 8 öre år 1867 och till 6 öre skålpundet år 1868.
RegeringsFormen, synes mig likväl nog strängt, men jag vill ej söka skydd genom någon vidsträckt tydning af dessa föreskrifter; jag värderar dem för högt, för att icke underkasta mig äfven deras strängaste användande, hvadan ock jag, för att få mina anmärkningar, de der innehålla ett nytt förslag, såsom grund till återremiss till ConstitutionsUtskottet och af detsamma skärskådade och bedömde, anhåller om den utväg, som grundar sig på en föregående Riksdags praxis, den nemligen, att Ridderskapet och Adeln i egenskap af dess gemensamma tanka, Öfverlemnar mitt yttrande till Constiiutions-Utskottet såsom ett alternatift förslag emot Utskottets. Vid j 8 i 8 års Riksdag inkom ConstilutionsUlskottet med ett iörslag till förändring i 107 §. RegeringsFormen. Åtskilliga anmärkningar gjordes dervid, och ibland dessa utgjorde Herr Cederschjölds ett nytt förslag, såsom alternatift emot Utskottets. Detta antogs som Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, och åtföljde återremissen till Consfitutions Utskottet. Jag skulle visserligen hafva kunnat vånda mig tili Utskottet med en enskilt motion i detta åm - / 3?4 iden 21 Maji /. m, nej men då jag af Utskottets Memorial funnit, att dylike motioner som det förslag jag gjordt, der blifvit afslagne, hade detta varit en åtgärd utan ändamål. Jag återgår således till hvad jag nyss nämnde, och anhåiler att mina anmärkningar, i egenskap af alternaiift förslag, mått© blifva upptagne.
Utskottens Betänkande N-o 2. förmodligen hvilar, behöfver jag blott åberopa allmänna Lagen, hvilken å flere ställen antager, att ett hemman kan ega någon förmon eller rättare herrlighet å ett annat hemmans område, och någon lärer val ej finnas, som rimligen bestrider, att dertill hän föres rätt till tångtägt. Jag har icke med motionen åsyftat att inskränka elfer utvidga någons rätt, och jag har ej eller velat hänföra den i ämnet äskade regleringen till någon viss ort, utan påkallat den öfver hela Riket, hvarföre det torde ursäglas mig, om jag icke rätt begriper huru man kunnat tilllägga motionen ofvanangifne enskilda beskaffenhet. För min del kan jag icke inse, alt det fordras annan omväg för att åstadkomma en reglering af hushållningen med Tång, den der afta nog finnes i kronans odisponerade jord utmed hafssträiiderne, än med kronoskog och annat dylikt, sorn kan blifva föremål för oeconomisk Lagstiftning. Jag får derföre äfven härmed vördsamt anhålla om bifall till mitt förslag, sådant det i Utskottens Betänkande omförmäks. 'Lagf attil Allt/l, Be sv. och Ocean, Vtsk. Betänkande Ni o 3. i N:o 3. Ankom till Espet). Utsk. d. ig Junii. Betänkande, i anledning åf väckt fråga om bestämmande af Arfvode till Nämndemän för verkställde kallelser i brottmål. Uti ett från Hedervärda BondeStåndet till Allmänna Besvärs* och Oeconomielltskottet rernitteradt memorial, liar lliksdagsfullmägtigen Anders Danielsson frun Elfsborgs Län, med afseende pä det besvär Nämndemän tillskyndas medelst cornmunicationer af slämningar med parter och vittnen, hvilka af Kronobetjteniugen instämmas, alt svara och höras i sådana brottmål, sorn icke äro af urbota beskaffenhet, föreslagit, att Kronobetjent, hvilken vanligen är sakegare} måtte åläggas betala stämningspenningar till Nämndemän, hvilka förrätta stämning i brottmål som ej äro af urbota beskaffenhet.