Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dcputationer som denna hofwa blifwir citerade. ^Nar Hvglofl. Ridderffoptt oÄ) Adela ej spnes komma öfwerens om någondera af detza, sär jag hemställa om icke den ffyndesammafte utwägen att komma till fluk med saken more den, att genom lottning afgöra hvilkendera bör äga pris vriketen. Ropades Nej, och manza Made pä en gang. Friherre Lecl-^röm, sticol): om ej utwägen genom sriwrllig anteckning stoll äga rum, arden andra formliga den, att wa! ster önrer hela Ständet: ty Eiectorerne äro ej och hofwa alwrig warit bestämde t!l! annat än att »välja Ledamöter till Ulstott. Grefwe cls !» Oue-tis : wen cik wal sörrätlat af hela Ständer mäste Åstadkomma en oändes lig tids utdrägt. Dek mätte förmodeligerr wara den som äftundas, när den kortaste utwägen genom anteckning asfläs. Grefwe von I^rttmgsd.Lnscn, ^lkeockt, tills styrkte förslaget, att Ständst mätte wäija, sä alk i6 utgjordes af hwarje clost Friherre collsrkröw; nägon clotz fördelning äge wi icke. Friherre Lise! von kloilstein: De! syNes mig rätt obehagligt att Ridderstapet och Adeln kan sä länge uppehålla sig wld en sak of sä unga betydenhet som den förewakande, men en fvreni. g att Ridd. sch Ad. Prst. 5 B. flip 45 - Z94 Den y Ianuarli. filppa warring lärer wara omöjlig, hwarsvre, när wl werkllgcn hafwe wigtiga mäl olt nu företaga, jag skulle tillstyrka alt denna wotrring uppstjöteS till i aston.
N u tyckes modet, åtminstone till någon del, vända tillbaka till de små miniatyrmälningarna. D e t är liksom en hälsning från sjuttonhundratalot, som onekligen intresserar oss o c h kanske skall föra oss igen till hvad som kännetecknade de kretsar, inom hvilka mormors mor o c h mormors m o r m o r lefde sitt glada rococcolif. Må hända att man kan gå ännu längre tillbaka, ty miniatyrmålaro hade vi redan på sextonhundratalet, fastän konsten ej då ännu hunnit sin blomstring. D e n hade likväl i andra land för länge sedan uppträdt själfständigt o c h tjänstgjorde ej mera för det slags måleri, som i medeltiden utöfvades af de klerikala miniatörerna, munkarne som sirade legendböckerna m e d fina må- lerier. Man nöjde sig ej heller längre m e d miniare, att färga endast med miniuni (mönja) hvaraf namnet på konstarten uppstått, utan man målade lika färgkraftigt som fint o c h prydligt. ; Här i Sverige tog konsten fart på sextonhundratalet. Elias Brenner, han som var gift m e d » hedersgumman » Sofia Elisabet, målade miniatyr kanske lika mycket som han sysslade m e d numismatik, o c h så hade vi lille A n d e r s v o n B e h n, den sachsiske dvärgen o c h svenske hofmålaren. M e n det var dock P e h r H a l l (född 1739) som först gaf riktigt anseende åt denna konst o c h med sin rika konstnärsfantasi samt sin solida, breda pensel sattes främst bland samtidens miniatyrister o c h benämndes le van Dyck de la miniature. D e t var fransk kritik som gaf h o n o m det namnet, och förfranskad blef Hall, den ursprunglige boråsaren, samt k o m aldrig mera tillbaka till Sverige. B. A f hans konst ha vi dock ännu i dag nägra vackra prof, liksom af Lorentz Svensson Sparrgrens. Den senare lefde långt in i vårt århundrade o c h dog 1828, äfvenså den föga yngre J a k o b A x e l Grillberg, hvilken afled 1845, men väl målade föga under sina senare år.
Plenum kl. £ 8 e. m. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts skrifvelseförslag: N:o 210, med Reglemente för Bankens styrelse och förvaltning; - Deii 29 Oktober e. in. N:o 511, med ny Riksstat; och N:o 212, ang:de uprättadt nytt Reglemente för Riksg.- Kontoret. Vidare uplästes och godkändes följande från Exped.Utskit inkomne förslag till §§ i Riksdagsbeslutet, nemi.: N:o 7 7, ang:de ett tillägg i Lagens stadgande i fråga om fullmägtigskap; N:o 78, ang:de anslag af lån för tillfälliga behof; N:o 79, ang:de Riksg.Kontorets utgifter och inkomster; HST:o 80, ang:de medels uplåuing inom riket genom fonderade statsobligationer; N:o 81, ang:de de i statsregleringsfrågor m. m. aflåtne särskilda underd. skrifveiser; samt N:o 82, ang:de särskilda underd. skrifveiser i frågor ronde Rikets allmänna hushållning m. m. Föredrogs ett från Exped.Utsk:t ankommet Mern. N:o 19, i ani. af RiksStms skiljaktiga beslut rör:de åtskilliga formulärer, som borde bifogas den af R. St:r beslutade nya Bevilln.Stadga; och biföll R. o. Ad., uppå framställd propos., hvad Utsk:t uti detta Mern. hemställt och föreslagit; hvarefter ett prot.utdrag härom upsattes och justerades. Slutligen uplästes och lades till handlingarne från MedSt:n ankomne prot.-utdrag för tiden från den 17 dennes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 8 e. m. In fidem, O. Orakel. Tisdagen den 30 Oktober 1860- Plenum kl. 10 f. m. Uplästes ett från Vällofl. BorgareSt:t ankommet prot.-utdrag N:o 615, hvaraf inhemtades, att bemälde Riksstånd godkännt 384 Den 30 Oktober f. m.
Du får lof och låta honom veta, hvad han har och rätta sig efter. För han är så konstig till lynnet och inte als lik andra karlar. En vet aldrig hvad han kan ta sig till. – Ja, tala inte om det, mamma. Inte tänker jag på att gifta mig inte. Elin kände sig mycket underlig till mods efter samtalet med modern. Hon skulle bli lemnad åt sig själf, komma bland främmande, arbeta för att lefva. Ensam, aldeles ensam. Hela sin barndom hade hon lefvat på söder, på Mariasidan. Hon kände hvarenda vrå där. Här hade hon brukat åka kälke, och här hade hon gått hvar dag på väg till skolan, utför den branta backen, där hon så ofta fallit omkull, när det var halt, så att böckerna flugit åt ett håll och frukostbrödet åt ett annat. Här på gården under de långa popplarna hade hon brukat leka med en annan flicka, och där hade gossarna i skolan slagit henne med snöboll, så att hon gråtande och andfådd af rädsla hade störtat hem. Och hon mindes, hur ofta hon om aftnarna stått i porten, när lyktorna tändes, och sett ut öfver den långa, dubbla raden af ljus, som höjde sig utmed de låga husen uppåt Hornskroken och nedåt Götgatan til, där den bågformiga dubbellinien försvann i vinterkvällens kalla dimma. Och där den slutade, där visste hon, att det lifliga, vackra, glada Stockholm tog vid. Och uppe på Skinnarviksbackarna hade hon stått och sett i den gnistrande vinterkvällen, hur ljuslinierna sträckte sig skimrande fram mellan de mörka raderna af höga bygnader, i bågar, i kvadrater, i långa jämnlöpande linier från den mörka Kungsholmen, där gnistorna från ångskorstenarna sållades ut som ett regn af stjärnor i töcknet, bort öfver Riddarholmskyrkans otydliga spets och ända till Ladugårdslandet, där kyrktornet mörkt och stort och ensamt skymtade fram öfver hustaken. Och under henne sträckte sig Mälaren, nästan svart, och sakta och ljudlöst rörde sig en liten ångbåt fram med en röd lykta i förn och en strimma af ljus rök bakom. Hon hade önskat att få komma dit ned och lefva i all denna härlighet. Och nu skulle hon kanske få det. Men nu gladde hon sig icke däråt.
Ad:s pröfning, hvarför jag för min del afstyrker bifall till Gr. Lagerbjelkes förslag. Gr. Lagerbjelke: Vid det af EL Ex. Hr Gr. o. Landtm, uppgifna förhållande, förfaller min begäran. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 29 Januarlt. 1205 Herr Grefwe» och Landrmarskalken, gsor, de proposition att utländskt Bränwin, uiö.wrr Apoihekenö behof, ej »i>I införsel mätte wara klllätit. Herr Gre-wen och Landtwarffalkrn upplyste tillika att Borgare - Ständer önstat att i Författningen det mätte heta Cädes. Bränwin, samt att dek mätte lämnas Hans Maj:? öppet, att wid sär« ffiidta Mallen tillära införsel af Fraustt och Spanfft Bränwin. Grefwe ^clolph Oöran. Frägan om införft! a? Utländstt Bränwin är hos Borgure. Sländet wäckt. Denna införsel är uran motsägelse billig och försigtig, i det fall att en allmän mchwäpt i Landet skulle inträffa. I den män Säden anwändcs kill Bränwin stiger alwen Sädespriset. Jag kror derföre att den af BotgareSläkidet j-sreflaZlie inssränkningen är lullig och dör btfallaö. Herr kenterlknlö, Lsrl, wille gerna instämma med Grefwe tVl-irner, allenast dek stadgades att endast Koncil. Maj:t och Kronan stell kunde äga räit att inlörstrifwa Utländskt Bränwin. Herr ?rinnrl^öl-Z, xaul, denna stägn arsty jag at gansta mycken wistJag har i ödmjuk, het tillstyrkt, oll, dä, genom w.ltzwöxt
Majit under den 13 Augusti 1685, med gillande och godkännande af aila de punkter, som uti det upprättade förenings-instrumentet innefattas, tillika Nådigst förordnat, alt ”lill enkornas hjelp derjemte mätte tagas utur Kyr hörnes hista En Riksdaler, eiler som Kyrkan kan förmå och församlingens lägenhet är/’ hvilken afgift ock, på grund häraf, allt sedermera utgått af kyrkans cassa oförämlrad och lill enahanda belopp, oaktadt myntvärdet under tiden betydligen stegrats; hvadan Utskottet icke kan annat finna, än att ifrågaställde afgift är på tydlig lag grundad samt, på sätt nyss antydt är, i förhållande till närvarande myntvärde, icke af någon serdeles betydenhet. Vidkommande öfriga extra utgifter, hvilka, efter motionärens mening, blifvit kyrko-cassan obehörigt påförde, så måste för visso antagas, alt sådana utgifter i allmänhet dels äro obetydliga, dels ganska sällan förekomma och vanligtvis ej utan efter samråd med socknemännen, så framt icke antingen Kongl. Majit eller vederbörande embetsmyndighet, på sätt stundom händer, påbjuder inköp af sådana böcker eller persedlar, hvilka för kyrkan eller församlingen anses i något afseende vara af nytta eller interesse. Utskottet, som för öfrigt ingalunda kan i sin allmänlighet godkänna motionärens påstående, det kyrkan, i fråga om användande af dess medel, är af församlingen helt och hållet beroende, såsom varande i strid med stadgandet uti Kongl. Brefvet den 6 Junii 1797, hemställer till Rikets Ständer vördsamt, all Lars Larssons ifrågavarande motion icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 2l October 1844. Ank. till Exp. Ulsk. den 13 Oct., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om förändring af Författningarne rörande tiggande fattighjons återsändande med skjuts till hemorten. Genom remiss från Högv.
Maj 1861, hvarigenom förklaras att, då från Stockholm till utrikes ort destinerade ångfartyg under resan jemväl anlöpa inrikes orter, det fraktgods, som med sådant fartyg vid utgåendet försändes från en tilt annan inrikes ort, må befrias från förpassningsskyldighet, såvida icke fartyget tillika innehar tullpligtigt, men oförtulladt utländskt gods; och dels medelst Kongl. Kungörelsen den 22 November 1861, att undantag från förpassningsskyldigheten må ega runa för sådana varor, sorn enligt allmänna tulltaxan äro vid både inoch utrikes fart tullfria. Sammans, Bevitlningssamt Allm. Besvärsaeli Ekonomi-Utskottets Betänkande A:o 8. Under nu anförda förhållanden och då, i händelse vidsträcktare eftergifter J o skulle lemnäs, enligt Utskottets tanke all nödig kontroll mot oloflig varu-införsel skulle gå förlorad, får Utskottet hemställa, att Herr Wallenbergs framställning icke måtte till någon åtgärd från Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 21 Juli 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Juli 1865, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion, om inklareringsoch lossningsrätt för fartyg vid landlhamn eller kanalstation, dit de liro destinerade. Uti en inom Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad samt sedermera till behandling gemensamt med Bevillningsutskottet öfverlemnad motion (N:o 518) har Carl lindet s Larsson från Östergötlands län föreslagit, att
Det var i följd af detta föi troende, som, då Nationen så högt önskat att se Thronföljaren förmåld, KrotiPrinsen för sådant ändamål företog en resa i främmande länder) der han öfverallt bemöttes på ett sått, som motsvarade Konungens rykte, Thronföljarens personliga egenskaper och Nationens värdighet; det var detta förtroende, och sedan Nationens Önskningars i dessa afseenden, blifvit på det mäst tillfredsställande sätt, uppfyllde,- som gjorde att Konungen teg, och att hans Rådgifvare ansågo sig icke böra verka til! framställandet äf någon proposition i detta ämne. Jag vet i sanning ej eller hvar det står skrifvet, att når Konungen ej vill allåta en proposition, densamma likväl bör genom Dess Rådgifvare aftvingas. Men det anser jag deremot för dem vara en ovilkorlig skyldighet, att ej utöfva någon pligt* som icke år dem i Grundlagen medgifven; och om det varit Rådgifvarnes rätt att verka, borde likväl vid detta tillfälle en annan skyldighet inträda, den nemligen, att göra afseende på hvad Konungens hjerta kände, och som, utan att förneka deras egen rättskänsla, borde af dera delas. 524 Den II April e. m. Jag har nu öppet yttrat min mening, och om Friherre Anckarsvärd ej är tillfredsställd af den förklaring jag afgifvit, så åger han vägen för sig öppen, att enligt Grundlagarne vånda sig till ConstitutionsUtskotfet, hvars bedömande jag med lifa lugn skall afvakta, som jag år öfvertygad att Friherre Anckarsvärd kommer att uppställa och afgifva sjeltva anmärkningen. Åtskilige yttrade härtill deras bifall. Friherre Björnstjerna: I anledning af den anmärkning en vård Ledamot, Herr von Hartmansdorff, gjort vid mitt yttrande, anhåller jag blott att få upprepa mina egna ord. Jag sade nemligen: att då Kronprinsen första gången besöker Norrige, åtföljd af sin Gemål, blifva troligen festiviteter der anställde, hvilka i förhållande till Norriges förmögenhet emot vår, blifva lika kostsamma som de, hvilka komma att hår vid förmäiningen tillvågabringas. Friherre Anckarsvärd:
Dessa grunder, undantagsvis stadgade, måste då bokstafligen följas; och för den mest uppenbart origtiga dom kan Högsta Domstolen icke lagligen tilltalas, der åklagaren ej tilltror sig att härleda denna dom från de dömandes egenny tta, vrångvisa eller försumlighet. Det behöfver endast frågas honom, huruvida han vill tillvita “de anklagade någotdera af dessa fel; så snart han derpå svarar nej, måste hans talan afvisas — och hvem är det väl, som skulle tilltro sig att göra en sådan tillvitelse? Ändtligen är domstolen, som skall upptaga de i fråga varande åtalen, icke så sammansatt, att man kan med trygghet åt densamma öfverlemna urskiljandet af sådana juridiska frågor, hvari misstag påbördas Konungens Högsta Domstol. Den består af öfver tjugu ledamöter5, bland hvilka icke nödvändigt flere än tre böra vara lagfarne, och ända till elfva innehafva förtroendeembeten. Att inför en sådan domstol uppträda med anklagelser emot Konungens Högsta Domstol för fel af den mest brottsliga beskaffenhet, kunde väl svårligen undgå att vara för åklagaren äfventyrligt, och vore i samma mån för rättvisans befrämjande onyttigt. Näppligen har man betänkt dessa förhållanden, när man trott sig vara rätt försvarligt liberal i de käcka uppmaningarna tili behörigt åtal — i utbyte mot fredlysning från det offentliga omdömets klander. För min del, ju mera jag betraktar Regeringsformens åberopade föreskrift, desto mer öfvertygas jag, att afsigten dermed väl varit ett antydande af laglig ansvarighet för Konungens Hogsta Domstol, för att dermed hafva på lagskipningen intryckt högsta prägeln af lagbundenhet, men deremot icke varit att framkalla verkliga anklagelser mot högsta "domaremakten, om icke i en så äfventyrlig ställning, der vådorne af förtvillade åtgärder ömsesidigt uppväga hvarandra. Så vida denna ställning icke nu är för hand, har jag i stället trott mig lelva i en tid, der den af samhällets och upplysningens fria skick påkallade fria, lagbundna granskningen kunde med trygghet utöfva sitt inflytande ej mindre till förbättring i lagskipningen, än till hela samhällsförvaltningens kontrollerande.
N:o 78. 1 g skattats, då deremot de gamla Tullväderqvarnarne erlägga en ringa afgift, som ofta skall bestå af endast några kappar säd, samt en märklig skillnad sig sålunda företer emellan de gamla och nyare Qvarnarnes afgifter, någon nedsättning för de senare måtte få ega rum; förmodande Motionairen, att en sådan af billighet påkallad nedsättning skulle derjemte uppmuntra till anläggande af flera nya, vid folkmängdens årliga tilltagande, behöfliga Väderqvarnar; och 5:0 Riksdags-Fullmägtigen från Christianstads Län Tafve Larssons Memorial, deruti den ö'nskan yttras, att Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet måtte i sin helhet blifva antagen samt hemställan tillika göras, att Innehafvare af alla slags SågValkoch Stampverk må vara tillåtet att desamma nedlägga, med tillgodonjutande af frihet från ali beskattning derföre, samt att egare af äldre skattlagde Inrättningar af dessa slag må ega rätt att, i behörig ordning, söka och vinna förmedling i den åsätta grundskatten, derest densamma, emot Motionairens yttrade förmodan, skulle än vidare varda bibehållen. Med anledning af förstnämnde 3:ne Utskotts anmodan, har äfven Lag-Utskottet deltagit i öfverläggningarne om förevarande ämnen, och förenade Utskotten få nu afgifva följande gemensamma Utlåtande: Vid granskningen af de till dessa frågor hörande Handlingar, och serdeles af de upplys - 2® StatsBev.- Lags. Oec.-UtsJt. Bet.
Uti fkrifwelse af den 18 sistlldne Novemöee, angående nägon förändring i Allmänna Lagens stadgande om wista i afseende pä agienstaps ingående förbudne fkyldftaps och swägerskaps leder. Z:te Band. 2:dra Afd. l. 2:0 Wi 4 Den 3 Zebruarii. 2:0 M strifwelse af den 24 sisilidne November angående stadgandet af någon lag i afseende pä wist bestämd tid, innom hwilken häcklade personer, sä wäl i Städerne, fom ä landet, owilkorligen borde ställas för rälta. z:o Om en erinran till Allmänheten, att tvid Bouppteckning i Sterbhus eller eljest, för Böstil!» nåd och när Afträdesförmän sökes, icke allenast till stads och lös egendom jemte ukestäende gemensamma eiler enskilda fordringar, och hwad under agkenstapet förwärfwärft är, ehwad det såsom fördel eller efter testamente och förord skulle kunna wara utmärkt, såsom endera makans enskilda tillgång, eller ej, uran ock det fasta gods ä landet, som den ena eller andra Makan ärft, eller före agtenstapet förwärft, noga ma uppgifwas upptecknas öch wörderås, äfwensom andras ägendom till orr, beskaffenhet och warde uppföras med de titlar, hwarunder densamma i boet finnes, om det är länt, legdt, pantsatt eller förtrodt gods, ehuru wördet af sadan andras tillhörighet ej uti inventariisumman beräknas. Öm ändring af Lagens stadgande i 4 Zr y Cap» ByggningsBalken, hwarlgenom rättigheten att söka skifte i skog och utmark är ensam tillagd Botby och Afgärda By förbudet, att fädant skifte begära. Zro Om ändring i åtskilliga fall af ett uti Kongs. Stadgan om AfträLeS och Förmans samt Bostill - Den z Zebmarii. 5 ftillnads» och Urarfwa-mäl den 28 Juni 1798 föreskrifwit Edssormulairez och 6:0
Domaren icke bordt öfverlemnas, att efter godtfinnande tillämpa böter eller fängelse vid vatten och bröd, och än att den åsigt Bih, till R, St, Prot. 1840, 7 Sand, i Afd, 2/ Heijl, 1 2 Lag-Utskottets Utlatandej N.-o 69, borde följas, som Herr voti Röök, uti en vid Betänkandet fogad reservation, framställt, nemligen, att den, som på nyssnämnde sätt sig förbruLit, skulle ställas å landet vid Tingshus-dörren, och i staden vid Rådstufvuporlen, med en gren i handen, att skämmas i Två timmar, sedan Domaren förut från Tingseller Rådstufvu-Rätlen för allmänheten kungjort hans brott. Utskottet, som nu går alt häröfver afgifva Utlåtande, får, med anledning af hvad första anmärkningspunkten innehåller, vördsamt förklara, att, ehuru kyrkoplikten, ifrån att utgöra en religiös försonings-akt, numera erhållit samma egenskap, som Stockstralfet, nemligen att vara elt skamstraff, och skälen för bådas afskaffande, på sätt Utskottet i förra Betänkandet anfört, alltså till stor del äro desamma, lärer likväl denna omständighet ej verka något sammanhang emellan berörde ämnen eller hindra, att ju den ena frågan må, oberoende af den andra, handläggas.
N:o 116. sistlidne Oktober vid ordinarie stämma af verkställande direktör afgifvits till det bolag. som bestrider trafiken emellan Melen och Bräcke, inhemtas: Juni, Juli, Aug. och September. 1863. 1864. 1865. att antalet passagerare utgjort . 10,147 — 10,922 — 9,567. och gods, oberäknadt af den inre trafiken, a) från Norge öfver Melen centner 6,877,00 7,683,00 14,666,75. b) från Sundsvall — Bräcke » 3,412,00 6;175,oo 3,8 9 7,00. Summa centner 10,289,oo 13,8 5 8,00 1 8,5 6 3,75. — att trafikinkomsten för hela året 1864 uppgått till 25,984 R:dr, deraf för Juni, Juli, Augusti och September till 19,899 R:dr, men för samma månader 1865 till 25,479,58 R:dr, och att bela trafikkostnaden år 1864, deri inberäknadt alla aflöningar, ångbåtarnes driftkostnad, forlöner vägunderhåll, reparationer, m. m, enligt bokslut utgjort 26,366 R:dr. Om således trafiken ännu icke ernått någon jemförelsevis stor betydenhet, utvisa nämnda fakta dock, med fästadt afseende derå att af seglationen innevarande år bör återstå en icke obetydlig tid, att trafiken gått så stadigt framåt, att med all visshet bör kunna förutses, att kommunikationsleden bar att gå till mötes en särdeles vacker framtid, om och när den blir utsträckt till Sundsvall, i den mån den i öfrigt hinner draga till sig rörelsen, som allt hitintills hufvudsakligen gått på sidan af leden.
Men så hade det ej blifvit. De hade ingenting gemensamt med hvarandra. H a n var henne helt och hållet likgiltig, henne sysselsatte blott nöjen, tanken på förströelser, utfärder, mottagningar och baler. En helt obetydlig tillfällighet förde honom i dag för första gången på dessa tankar. Kortew, hans kompanjon, hade sagt till honom: » I ditt ställe skulle jag gå in på denna plan. Om vi sälja våra fabriker i Tiwer, behöfver du inte mera fara dit och två dagar i hvarje vecka vara skild från din fru. Fråga henne om råd, hon skll säkert bli mycket glad ... » Ock Kortew hade skrattat som åt ett lyckadt skämt. Boris hade genast blifvit vid dåligt humör. Det föll honom in att han icke hade det minsta skäl att i detta fall vänta någon synnerlig glädje hos sin fru. J a, hon skulle väl säga: » Det gläder, mig att du har mindre att göra, » men detta i en ton, som då man säger en främmande person en älskvärdhet. » Nej, hon älskar mig inte! » hviskade Tschernin, i det han slog sig ned vid skrifbordet och tankspridt öppnade brefven. » Hon älskar mig inte! Hon älskar mig inte! » upprepade han i tankarne. » Därför finner jag ingen lycka hos henne. Det finns ingen eld i henne, som skulle kunna värma mig. Hon har naturligtvis gift sig med mig, emedan jag är rik. J a g är ful, jag är inte gladlynt, tvärtom dyster. För henne består lifvet blott af förströelser. J a g är ful, men rik. » Han suckade djupt och lutade sig tillbaka mot den skulpterade länstolens höga karm. Han hade icke trott sig kunna bli offer för en sådan själssvaghet. Ända till denna stund, hade han endast haft tanke på att förtjäna så mycket pengar som möjligt för att kunna gifva dem åt sin fru att efter eget behag strö ut dem. Hon tackade honom, kysste och smekte honom. I dag för första gången hade det fallit honom in, att han egentligen icke hade det minsta bevis på hennes kärlek. Denna t-.uke växte med hvarje sekund och undanträngde alla andra. Öfver hans runda slätrakade ansikte for en krampaktig ryckning, såsom alltid i ögonblick då han blef häftigt upprörd.
Irsta Glassen S:dra klassen 8:dje Classen 4t:de Classen afrerkar 8 gånger afverkar 12 gånger afveriar 16 gånger afverkar 32 gånger pannans rvoid pannans rymd pannans rymd pannans rymd to a e i månaden i månaden i manaden i manaden Qt t sk. per ro B B n »' s re CiS CD **s en 0 -i w cr B re 0- B re »*> cn 0 cr.~. B ro eB rt sr c. B ro tokanna.) ccaa C:^ w-. n E.0 po 3 taft» 0:^ p. 0 •eo 3 cart ■2*3 0 0 '-*• O -i D cato ct» 0:"^ 0 —• ro to. Z pB ro 30 P* 0 2 jq u pD rt Cfc? c Ja &j £ c ro CJQ ^ aq to »»■ 0X3 CfQ 3 r* (0 po ■» PO to» K»:r ndisk. Rdr sk. Rdr sk. Rdr sk. Rdr sk. Rdr sk. Rdr sk. I ofvanstående tariff är skatten utförd endast för hvarje femte enhet. För de mellanliggande enheterne hör den completleras, enligt de grunder, sorn i Betänkandet N:o la äro uppgifne. TRYCKT HOS J. A. WALLEÉN, 184 1. Bev.- Lagsamt Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o i5. i N:o i5. Ånk, till Exp. Utsk, den i5 Apr. kl. 2 e. tn. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid förenade. Utskottens Betänkande J\:o 7, angående reglementariske föreskrifter för bränvins-bränningens utöfning, samt om hvad vid försäljning af bränvin, och beskattningen derå iagttagas bör.