Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Och, som desse Cassör altså icke lära kunna annorlunda anses än såsom delar af Stats-Verket på det hela, så väl i anseende till deras tillkomst och intrader som ock på grund af deras publika föremål; så, och enär den revision af desse Cassors räkenskaper, som i Kongl. Kammar-Rätten hufvud» 1864 StatsUtskottets "Betänkanden. sakeligen till ziffran verkställes, synes icke boxa utesluta ilen öfversigt af förvaltningen härutaf, som Riksens Ständer enligt 68 §, Riksdagsordningen tillkommer öfver Stats-Verkets alla tillgångar., 'och öfrige räkenskaper, hvilka likaledes af Kongl. Kammar Rätten revideras; liar Stats-Utskottet trott sig icke kunna frångå dess gjorde hemställan, att Riksens Ständers och deras RéVisorers åtgärd i förevarande hänseende må hädanefter sträckas äfven till de under Kongl. Krigs Collegii disposition stående Cassors förvaltning och räkenskaper. Hvilket Utskottet får vördsamligen förklara och derjemte anmäla, att Högvördige Präst-Ståndet, enligt 1 rotocolIs-IJtdrag af den 5 i denna månad ansett Utskottets hemställan i detta ämne böra förfalla, men Hedervärda Eonde-Ståndet åter dertill bifall lemnat den 5 dennes, ■Stockholm den 17 Juni 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande i anledning af Deputerades af Riks-Ständen Berättelse rörande Revisionen af Krigs-Räkenskaper ne för iglO och följande åren. rT', ill Stats-Utskottet hafva Riksens Höglofl, Ständer behagat remittera Deras till deltagande uti Ofver Revisionen af Krigs-Räkenskaperne förordnade Deputerades Berättelse, angående KrigsRedogörelseoch Revisions-arbelet sedan sista Riksdagen.
19 §. motsvarar den 18 §. i nuvarande Riddarhusordning, angående Pollets uppvisande innan inträde i RiddarhusSalen vinnes, samt ansvar för Pollets obehöriga utlemnande. Den gamla §. är endast i redactionen förändrad, likväl med uteslutande af föreskriften, angående RiddarhusFiscalens åliggande, att tillse det ingen obehörig öfverläggnuigarne bevistar, hvilket endast torde behöfva upptagas i den för honom serskildt utfärdade Instruction. 20 §. svarar till 29 §. i 1823 års Riddarhusordning och innehåller allenast det stadgande, att, innan andra anteckningen för sig gått, beslut ej må i Ståndet fattas, rörande ämnen, hvilka tåla uppskof. Det öfriga i 29 §:n, angående uppläsande i första - C I7 ) sta Plenum af RiddarhusOrdningen och OrdningsStadgan m. m. är uteslutet, enär dels, enligt Utskottets Förslag i 14. §:n, ett exemplar af KiddarhusOrdningen skulle till hvarje Ledamot utdelas, dels oek, enligt en serskild §, OrdningsStadgau alltid bör finnas i RiddarhusSalen anslagen. Då Iiögloflige Ridderskapet och Adeln redan vid i8i5 samt 1817 och 1818 årens Riksdagar erkännt rigtigheten af den grundsats, att Bankman borde afskaffas, och jemväl, vid sista Riksdag, med godkännande af dåvarande RiddarhusUtskotts Förslag, ett sådant afskaffande beslulit, så har, under hänvisning i öfrigt till de uti nämnde Utskotts den 3 April 1823 i ämnet serskildt afgifne beränkande upptagna grunder, nuvarande Riddarhusutskott ansett den gällande 19 §. angående Bänkmansval böra helt och hållet försvinna; och lärer något vidare yttrande icke erfordras, i anledning af den om rättelse uti samma §. i afseende å tiden för formerandet af Bänkmansafdelningar, utaf Herr Wirgin framställda, och till RiddarhusUtskottet remitterade Motion.
Hvar och en person bekostar sjelf den ammunition, som af honom förbrukas. Ammunition erhålles af Kronan på socken-nämndens reqvisition, emot samma betalning den kostar Statsverket (cirka 2 öre R:mt för hvarje skarp patron). ä:o. Målskjutningen verkställes, dels med, dels utan påsatt bajonett, på samma distanser, som för infanteriet äro bestämda. 6:o. Under Fem år, räknadt från den 1 Januari 1863, så framt krigstillstånd icke under tiden inträffar (eller ock tills vidare), äro samtliga klasser af allmänna beväringsmanskapet befriade från allt uppbåd till såväl vapenöfning, som annan tjenstgöring mot skyldighet, således bindande, pliglenligt åliggande, att årligen deltaga i socknens skjutöfningar. Uteblifvande från skjutöfningarne utan laga hinder, äfvensom ohörsamhet och sjelfsvåld, bestraffas med böter, som af socken-nämnden användes till uppköp af ammunition. Första bevänngsklassen blifver dock fortfarande som hittills inmönstrad och dervid införd uti för ändamålet upprättade rullor samt fördelad, efter hvad af Kongl. Maj;t faststäldt blifver, på stående härens inom länet förlagda olika vapen, med tillkännagifvande för hvar och en särskildt, hvilket vapen, regemente, bataljon, kompani (sqvadron, batteri), han vid uppbåd lill tjenstgöring kommer att tillhöra, eller om han endast kommer att anses såsom disponibel. Inträffar deremot krig, så inträder genast tjenstgöringsskyldighet för 340 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 18(12. N:o 129. beväringsmanskapets alla fem klasser och hvilka böra utgå i den ordning och till det antal, Konungen inom hvarje län nödigt pröfvar. 7:o. Hvar och en inom socknen boende vapenför mansperson, som utträdt ur beväringsåren, eger och bör uppmuntras till, att i socken-skjutöfningarne deltaga. 8:o. På Statsverkets bekostnad utdelas årligen på hvar hundrade man, som t socken-skjutöfningarne deltaga, följande premier, nemligen. 1 å 12 Spec.
Då nu mera å ena sidan, till följd af dels stegrade anspråk på goda vägar och kommunikationsanstalter, dels den ökade trafik, industriela verk och inrättningar med det omfång, de mångenstädes innehafva, föranleda, och dels ökade arbetslöner samt bristande tillgång på väglagningsämnen, väghållningen blir för den redan hårdt beskattade jorden med hvarje år alltmera tryckande, under det att å den andra sidan ifrågavarande verk och inrättningar blifvit af den betydenhet, att de icke allenast äro fullt jemförliga med hemmanen, utan inom flera kommuner otvifvelaktig! utgöra de största och mest inbringande possessioner, samt deras egare således äro bäst i stånd att deltaga i kommunens besvär, till hvilkas förökande de obestridligen gifva anledning, tillkommer det lagstiftningen att, med afseende å så - 6 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 2. lunda förändrade förhållanden, bestämma om medlemmarnes inom kommunen deltagande i dessa besvär. Mot rättsenligheten af en sådan, länge påkallad åtgärd lärer derföre någon befogad anmärkning ej kunna framtällas. Hvad sär skildt beträffar bruk, qvarnar, fabriker och dylika inrättningar, så hafva de aldrig blifvit genom några privilegier tillförsäkrade befrielse från väghållningsskvldigheten; och enligt den grundsats, som alltmera börjat göra sig gällande, att kommunala besvär böra drabba kommunens alla medlemmar, borde väl äfven nu ifrågavarande skyldighet åläggas all derifrån icke fritagen, synlig förmögenhet inom kommunen. Att en annan lagtolkning hittills blifvit följd, lärer icke utgöra hinder för lagstiftaren att meddela ett sådant stadgande eller en sådan förklaring, hvarigenom grundsatsen gifves sin fulla utsträckning i tillämpningen. På detta sätt torde också förändringen lättast och med minsta uppoffring kunna åvägabringas. Enligt Utskottets tanka kan endast den mindre kommunen ordna väghållningsbesväret efter hvarje orts särskilda förhållanden. Gör man blott kommunen i dess helhet ansvarig för vägunderhållet, skall den uog tillse, å ena sidan, att vägarne behörigen vidmagthåilas, och å den andra, att tungan deraf må blifva så lindrig som möjligt.
För städerna må ingen till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålysf, varit, enligt La momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas denna tid från tjensteeller borgare-eds afläggande eller från det utöfningen af yrke börjat eller egande och besittningsrätt till hus, tomt eller jord i staden blifvit förvärfvad. Valrätt eller valbarhet tillkomme ej: a) den egare af hus och tomt, eller den egare och innehafvare af stadsjord, som Frälseman är eller lill Preste-Ståndel hörer; b) gemenskapen vid Rikets Landtoch Sjöförsvar, samt allmänna och enskilda verks och korporationers vaktbetjening, eller andre, som med desse jemförlige eller ringare äro; 14. mom. 3:0 För städerna må ingen till Riksdagsman utses, som icke minst tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst, varit, enligt La momentet af denna §, valberättigad i staden; och beräknas denna tid från tjensteeller borgare-eds afläggande eller från det utöfningen af yrke börjat eller egandeoch besittningsrätt till hus, tomt eller jord i staden blifvit förvärfvad. Valrätt eller valbarhet tillkomme ej: a) gemenskapen vid Rikets Landtoch Sjöförsvar, samt allmänna och enskilda verks och korporationers vaktbetjening, eller andre, som med desse jemförlige eller ringare äro; b) dem, som äro i annans tjenst eller ständiga arbete anställde, eller daglönare, eller andre dylike, som försörja sig med tillfälligt arbete; Konstituons-Utskottets Memoiral M 32. 11 c) dem, som äro i annans tjenst eller ständiga arbete anställde, eller daglönare, eller andre dylike, som försörja sig med tillfälligt arbete; d) dem, hvilka endast för sjelfförsörjning ega något yrke utöfva. Stockholm den 25 Maj 1860. c) dem, hvilka endast för sjelfförsörjning ega något yrke utöfva. Reservationer: af Herr Friherre R. Cederström, Herr C. L. Reuterskjöld, Herr G. Törnebladh, Herrar Doktorer H. G. Lindgren, T. Wensjoe, C. H.
MÅNS BENGTSSON. Hvad hon var skön! Föda då ulfvarna lam i dessa trakter? Blommar söderns ros på Dalarnes klippgrund! Ha! Abilgard! jag börjar nu förstå dig! För en stråle af dessa brinnande ögon, för en kyss af dessa vällustigt svällande läppar höjde jag gerna upprorsfanan mot himmel och jord med all dess herrlighet! ERIK. Herre, låt oss fly! der kommer både böndernas och elfvornas konung! MÅNS BENGTSSON (krampaktigt omfattande svärdfästet). Fördömdt! (skyndar ut jemte Erik.) SJETTE SCENEN. ABILGARD. ENGELBREKT. ABILGARD (skyndande något före Engelbrekt och seende efter de flyende). Besynnerligt! Det var bestämdt Måns Bengtsson jag såg smyga derborta! ENGELBREKT. Alltsedan min hemkomst till Dalarne från Köpenhamn smyger han spejande i mina spår, Gud vet i hvilka afsigter! men det är lättare att klämma sönder en gråsten emellan fingrarna, än att locka ur en Dalkarl hans hemlighet. ABILGARD (med en betydelsefull blick på Engelbrekt). I dag således? ENGELBREKT. Ja i dag. Den sol, som snart sjunker, skall i morgon finna många hyddor tomma. Din 53 far, i spetsen för en talrik skara krigsfolk, rycker an emot oss och är redan inom gränsen. Vi skola möta honom på halfva vägen. ABILGARD. Blott fyratio år har Calmare union varat och de tre folken hafva knappast hemtat andan efter århundradens blodiga fejder mot hvarandra. Hatets brand skall då tändas ånyo, för att aldrig slockna mer! ENGELBREKT. De svenska fjellen kunna icke omslipas till ädelstenar, blott för att pryda en utländsk konungs krona. Drottning Margaretha gjorde Sverige till ett lydrike under Danmark. Det stolta Svenska krigsskeppet kan inte dragas i släptåg af en fiskarbåt från Selands stränder. ABILGARD. Sådan var ej meningen med föreningsakten.
Befallningshafvande böra öfver efterlefnaden af allt hvad i denna Författning stadgadt blifvit, hålla allvarlig hand; och skall det ovillkorligen åligga KronoSladsoch Policebetjente, samt andre vederbörligen förordnade personer, att förbrytelser deremot på det allvarsammaste beifra; egande derförutan alle och en hvar rättighet att förbrytelser emot denna Författning angifva och åtala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon, under den tid de i tjensten äro, emot husbondefolk; roen endast Kronofogdar, Landsoch Stads-Fiscaler, Länsmän samt andre personer, hvilka antingen äro eller framdeles kunna blifva dertill af Justitias-Cancelleren eller Konungens Befallningshafvande förordnade, vare berättigade att, så i städerne som på landet, anställa visitation och göra beslag. Denna rättighet tillkommer äfven Policeoch Stadsbetjente inom städerne samt Krono-Fjerdingsmän på landet, hvar och en inom sitt district. Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro, och efter det bränvinsredskapens egare eller dennes på stället varande ombud blifvit tillsagdt; åliggande det nämnde publike betjente att, enär förbrytelser hos dem al andra angifvas, målen lagligen instämma och utföra; dock på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen sakuar grund eller anledning, eller diktad är. De fall undantagne, då bränvinsredskap finnas antingen ostämplade eller stämplade till större innehåll än egaren får dem bruka, och hvartill han sig anmält, eller mera än en femtondedel större ärt stämpeln utvisar, må , vid skeende beslag hos någon till bränvinsbränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken pannan utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättigheten lill bränvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste Domstol i målet förklarat redskapen förbruten, såvida egaren för redskap och böter gitter ställa tvänne hemmansegares borgen eller annan säkerhet, hvarmed beslagaren sig åtnöjer.
Jag hade sannerligen trott, att i denna lag, som hade till föremål att gifva åt samhället skydd mot folkförsamlingar, mot folkmaktens utöfning, skulle vara lika nödvändigt att gifva skydd åt andra sidan, icke blott emot folket, ulan äfven för folket, och jag för min del tillstyrker derföre bibehållande af delta stadgande. En tredje mening gifves, — jag har sett det i reservationerna, — den nemi., att en sådan författning äfven skulle gifvas, men särskildt för sig sjelf, och att den på samma gång skulle till K. M:s nådiga sanction öfverlemnas. Denna mellanväg vill jag icke bestrida, men då blir det också nödvändigt, att den ena författningen uppläses och kungöres på samma gång, som den andra. Jag tror icke att det är fullkomligen rätt, att den som blir förolämpad, måhånda orättvist förolämpad af en offentlig myndighet, skall behöfva söka i krigsartiklarna efter det ställe, der han äger ett skydd. Jag tror icke att detta är att tillräckligt fullgöra folkets billiga väntan. Jag får äfven hemställa, när man går till denna lag, — hurudan är den? Jo! den är till finnandes i krigsartiklar, utgifna af Generaladjutanten på K. M:s nådiga befallning, eller, — jag försäger mig, — den står i reglementet för tjenstgöringen i garnison. Der finner man den; men denna lag, hurudan är den? Den är icke tillkommen på det sätt, som vår grundlag bjuder, ty den ger icke någon Generaladjutant eller någon militärbefälhafvare rättighet att contrasignera eller utfärda straff för Svenska folket. Det är äfven detta skäl, som jag tror hafva varit mest gällande, mest verkande till att man velat gifva en sådan lag. Vill man nu ändra den, och vill man icke deruti göra större ändring än att man lägger stadgandet i en särskild författning för sig, så skall jag icke sätta mig deremot; men då fordras också att begge Den 14 April f. m. författningarne på samma gång öfverlemnas till K. M:s sanction och begge kungöras på samma gång. Jag tillstyrker att stadgandet här måtte få qvarstå sådant det är.
Om förbud mot utgräfning af myror på Gottland; att BeväringsYnglingar icke måtte samlas till vapenöfning, förr än de uppfordras till Rikets försvar; rörande yrkad jemnkning i Beklädnads-bidragets utgörande inom Piteå Socken; angående rättighet för Nämndemän till skjuts och tractamente för alla förrättningar i tjensten; om Åsele Lappmarks skyldighet att deltaga i allmänna Beväringen; rörande inskränkning af dagar för Marknaders hållande; i fråga om insamlande af Stamboksoch Collectmedel; rörande ändring i nu gällande stadgar om vintervägars underhållande; om Marknaders aflägsnande från Kyrkors granskap; angående upphäfvande eller nedsättning af vitet för försummad anskaffning af Karl till recruteringar; om tryckning af förteckning öfver Kgl. Propositioner, Motioner och Remisser. Den 11 Jun i i e. m. ExpeditionsUtskottets : Angående tryckning af Bihanget till RiksStåndens Protocoller; om ytterligare antagande af 2:ne Cancellister; om de öfrige Utskottens förständigande i afseende å tryckningen af Bihanget. 4:o Beroende vid LagUtskottets Utlåtande, rörande ändring i Instructionen för Rikets Ständers JustitiasOmbudsman. 5:o Färhlif-vande vid BondeStåndets redan fattade beslut angående utdelningen af Utskottens tryckta Betänkanden ibland RiksStåndens Ledamöter. 6:0 Inbjudning att med BondeStåndet sig förena , uti det af Ståndet fattade beslut, att genom en stor Deputation inför Hans Maj:t Konungen och det Kongl. Huset frambära deras underdåniga vördnad och ljrckÖnskningar, i anledning af Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessans lyckliga förlossning med en Prins. 7:0 Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: ConstitutionsTJtskottets : Om bestämmandet af tiden för Riksdagsmannavalen. Be vi/lningsUtskottets: Angående jemnkning i räntorne för Tullväderqvarnar; i fråga om förbud mot införsel - Den 22 Jun i i e. m.
Fröt. 1847 * 1648. 4 Sami. 1 Afd., 2 Band. 52 Raft 1 2 Stats-Utskotlels Memorial, N:o 294. den, det ej vill, voterar vinner Nej, kommer Herr Friherre Raabs berörde förslag om ett serskildt inom. till 27 § att förfalla. Voteringen har utfallit med 76 Ja och 43 Nej, hvadan Ja vunnit; och hafva Rikets Ständer alltså godkänt ofvanberörde, af Friherre Raab föreslagna, tillägg af ett serskildt moment till 27 § i Bevillnings-, Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens förslag till förordning, angående grunderne och vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Den, som bifaller sammansatta Utskottens, af Borgareoch Bondestånden godkända, förslag vid Utlåtandet N:o 2, i 27 §, med deruti införda tariff på pannerymds-afgiften, voterar vinner Nej, kommer Herr Friherre Raabs af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet godkända, och i Friherrens vid Utlåtandet N:o 2 fogade, reservation uppgifna förslag till tariff på pannerymds-afgiften, med dertill hörande ingress, att till efterrättelse antagas. Vid öppnandet af voteringssedlarne hafva befunnits 82 Ja och 37 Nej-, i följd hvaraf och då Ja vunnit, Rikets Ständer bifallit Utskottens förslag vid utlåtandet N:o 2, i 27 §, med deruti införda tariff på pannerymds-afgiften.
Ridderskapet och Adeln tillkänna, att BancoUtskottets Betänkande N:o 3, i anledning af väckt motion om publicitet af Bankens angelägenheter, blifvit återremitteradt, med anmodan till Utskottet, att skyndsammast öfver ämnet afgifva ett bestämdt Utlåtande, deruti Utskottets mening och öfvertygelse i frågan, ehvad den må föranleda till bifall eller afsJag af Bankens offentlighet, bör fullständigt uppgifvas, och inbjudas de öfrige RiksStånden att uti detta beslut sig med Högl. Ridderskapet och Adeln förena} men sorn PresteStåndet, på sätt 7§. af denna dags Protocoll närmare utvisar, efter för sig gången votering, redan bifallit BancoUtskottets ofvanberörde, Betänkande, sä kunde PresteStåndet icke uti denna åter - Fröt. t/tär. i. 10» remiss med Högl. Ridderskapet och Adeln instämma. .» S. S. Uppå ytterligare föredragning af Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets på Bordet hvilande Utlåtande, i anledning a£ David Rasmussons väckta motion, om utvidgad frihet till Väderqvarnars uppbyggande, med Rättighet att derå mala för Tull, samt upphörande af den omgång, som, efter nu gällande Författningar, fordras, för vinnande af tillstånd till anläggande af Tullmjölqvarnar i allmänhet, och då Ståndet, i betraktande deraf, att Utskottet hufvudsakligen tillstyrkt bifall till den väckta Motionen, förmodade att slutmeningen hvarföre Utskottet tillstyrker af slag ä David Rasmussons forrberörda Motion endast sträcker sig till den del af Motionen, som åsyftar förändring i den ordning, hvilken genom nu gällande författningar är föreskrifven, för pröfningen af ansökningar om rättighet till nya Qvarnars anläggande, fann det för godt att ofvannämnde Betänkande bifalla. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos nedannämnde d. 1 dennes på Bordet lagda Utlåtanden nemi. Banco-Utskottets N:o 3, i anledning af en hos Högloft.
Men därför att de genast flytta in i den våning, som de ha för afsikt att göra till sitt hem, behöfva de väl icke möblera den hel och hållen? Eu sofrumsmöbel och en köksuppsättning kan man be mor och unga gifta vä- ninnor hjälpa sig med att skaffa. Resten får bero på lynnena. Det finns många, för hvilka ju äfventyrligare och mer provisoriskt det tillgår, dess muntrare; många också, som icke trott sig själfva om det, på hvilka det verkar obeskrifligt uppfriskande, detta lif för stunden med tusen små upptåg och tokerier och den härligaste frihet. I själfva verket är det j u icke annat än det, som för alla gifver resoch sommarlägerlifvet ett sådant behag. Där finns väl nog också de herrar, för hvilka blotta tanken på något sådant är en fasa. Men dessa ha nog också redan hunnit skaffa sig en ungkarlsmöbel, och den kunna de flytta in i rummen och med hjälp af nå- gra af de småbord eller broderade stolar, som icke bruka saknas bland bröllopspresenterna, skapa sig ett hvardagsrum, som gör tillfylles — så länge samvarons behag äro så nya, att man i alla fall helst är tillsammans. När så det första sällhetsruset gått öfver och man blifvit bekant med sin våning och med hvarandra, kan den unga frun i lugn börja se sig om hos möbelhandlare och undan för undan skaffa hem det, som de båda tyckt om, litet i sender och i största ro, så att man icke förhastar sig och icke låter tankarne bli blott en hvirflande dans af stolar och gardinstänger, draperier och möbeltyg. Under tiden har man j u också hunnit bilda sig sitt » ideal för det hela », få idéer och öfva sin kritik vid besök hos vänner oeh bekauta, ja, om man så vill, skaffa sig möbleringsböcker och illustrerade utländska kataloger samt skaffa sig reda på förstadshandtverkare och adresser på smälandssnickare, som man under förlofningsbrådskan icke ger sig ro att anlita. Har hon eller han litet smak, uppfinningsgåfva och händighet, skall mycket af det, som verkar bäst, rentaf kunna tillverkas hemma.
För derstädes från inrättningens öppnande intill den i5 sistlidne Martii intagne och vårdade barn, utgörande a3 Gossar och 18 Flickor, har Underhållsoch Beklädnadskostnaden utgjort 1,509 R:dr 17 sk. 1 r:st.; hvarjemte under denna tid utbetalts i aflöning 281 R:dr 16 sk., och för anskaffade Inventarier 719 R:dr 16 sk. 8 rist; eller tillhopa 3,58a R:dr 1 sk. 9 rist. För det närvarande är de underhållne barnens antal ökadt till 5o, nemligen 3i Gossar och 19 Flickor; och enligt uppgjorde beräkningar uppgår årliga kostnaden för hvarje barn, i ett för allt, till io3 Rldr, eller för sistnämnde antal tillsammans till 5,i5o Rldr •— Barnen begagna tills vidare Växelundervisnings-Sällskapets Schola; hvaremot en del af samma Schola tillhörande barn undervisas i handaslöjder uti ifrågavarande Inrättnings verkstäder. Till Fattigvårds-Inrättningarne höra äfven följande aine Arbetshus hvilka, enligt hvad i Berättelsen af år 1828 finnes uppgifvet äro bestämda att lemna alla fattiga, som deraf vilja sig begagna, tillfälle till förtjenst genom arbetslöner arbetslöner för varor, hvilka de derstädes till bearbetande, få emottaga, nemligen: XLVIII. Norra Frivilliga Arbetshuset. Med ett oförändradt fastighetsvärde af 12,000 Rrdr, egde denna Inrättning, vid slutet af det uppgifna sista Räkenskaps-året, eller den i September i832, ett räntebärande Capital af 13,843 R:dr 9 sk. 10 rist., jemte tillverkningsoch varu-lager samt redskaper lill ett värde af ii,5io R:dr 10 sk. 5 r:st. — Inkomsterne, bestående af Interesseoch Hyresmedel, utgjorde 1,000