Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 208, angående arfvodes anvisande jemväl under innevarande Riksdag för befattningen med de tryckta Riksdags-handlingarnes mottagning vårdande och utdelning; N:o 209, angående fortfarande understöds beviljande för Riksgälds-kontorets Enkeoch Pensions-kassa; N:o 210, i anledning af väckt motion, angående pensionen för aflidne ÖfverKrigs-kommissarien Fr. Lindstedts efterlemnade döttrar; "och Nio 211, med förslag till stadganden i Riksgälds-kontorets reglemente, angående de vid föregående Riksdagar beviljade, men ännu icke utbetalda Stats-bidrag godkändes. S. D. Föredrogs och godkändes Sammansatta BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 19. i anledning af väckt motion om bestämmande af tillverknings-afgiftens belopp och beräkning af redskapens afverknings-förmåga, i händelse Kongl. Majit skulle bifalla en af Bonde-Ståndet hos Kongl. Majit gjord anhållan, alt bränvins-lillverkning i mindre bränneri, utan tillsyn af kontrollör, skulle tillåtas äfven under åren 10G1—■ 1803. S. D. Föredrogs Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Utlåtande N:o 4-1, föranledt af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut öfver Utskottets Memorial Nio 55, i fråga om skjutsnings-besvärets ordnande. Med förkastande af Utskottets yttrande i fråga om postskjutsen, beslöt Ståndet, för sin del. att votering rörande denna fråga skulle ega rum i förstärkt Statsutskott. i enlighet med den volerings-proposition, som finnes uppställd i en särskildt tryckt och utdelad rättelse uti Herr Hjärnes vid Utlåtandet lögade reservation. Dessutom och under antagande, att Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet, vid förkastandet af det i Utskottets Memorial
Med anledning af hvad vid nästföregående två Revisioner blifvit yttradt i afseende på det f. d. Fristads-Directören, Öfversten Palm först å Manufactur-Discontfondens vinstmedel och derefter å anslaget till Manufacturernes befrämjande i Nåder tillagda årliga expectance-arfvode af 900 R:dr 13:co, få Revisorerne anmäla, att sedan Öfverste Palm, vid slutet af år 1837 med döden afgått, berörde utgift följaktligen upphört att belasta de under Kongl. Commerce-Collegii förvaltning ställda fonder. Under åren 1837 och 1838 hafva följande Nådiga förordnanden blifvit meddelade rörande rättigheten att i Manufactur-Disconten upptaga lån i vanlig discontväg, nemligen: l:o Kongl. Brefvet af den 10 Mars 1837, som tillägger Fabriks-Bolaget Regnander & Comp. lånerätt i Manufactur-Disconten för de sålläderstillverkningar, hvilka vid deras i Hudiksvall anlagda fabrik för beredning af läder efter Engelska sättet åstadkommas; 2:o Kongl. Brefvet af den 9 Februari 1838, hvarigenom lånrätt i Manufactur-Discontfonden, i mån af tillverkningsvärdet, blifvit inhemska tillverkare af vaxduk i Nåder förunnad i öfverenstämmelse med hvad genom Kongl. Brefvet af den 18 Maj 1836 är stadgadt i afseende på Cattunstryckerier, under iakttagande af det deri föreskrifna vilkor, att de fabrikanter, hvilkas tillverkningar efter fem års förlopp, sedan de till låns erhållande sig först anmält, icke i värde årligen uppgå till minst 8000 R:dr B:co, skola varda sin disconträtt förlustige, och 3:o Kongl. Brefvet af den 4 December 1838, som beviljar FabriksIwlaget Hale Lewin & J. von Koch tillstånd att tills vidare njuta lånrätt i Manufactur-Disconten för tillverkningar af svart blank-läder och af vaxläder, hvilka edeligen styrkas vara vid Bolagets garfveri här i staden med ekbark beredda.
Utskott och, då jag å ena sidan är af erfarenheten öfvertygad, att det utgör hvarje Ledamots ifrigaste önskan, att kunna uppfylla denna Svenska Folkets rättmätiga fordran, och jag å andra sidan rönt Höglofl. Utskottets benägenhet, att inhemta alla möjliga olika åsigter och fötslag för rättvisa beskattningsgrunders uppgörande, så vågar afven jag yppa den tankställning jag uppgjort, för att ethalia oföränderliga grunder för Bevillningens proportionerliga och säkra utgörande. Såsom grundsatser för min tankledning i BeViltningk-UtsköttetS Betänkandett. detta ämne, har jag antagit! att en Stat utgöres af Folket, och allt hvad Folket tillhörer) under benämning af fast och rörlig förmögenhet. För att upprätthålla Statens styrelse, sjelfständighet och ordt ing, erfordras Statsbidrag eller så kallade skatter. Dessa skatter böra således utgöras af det, som utgör Staten, som är alla deri va. rande personer och den verkliga förmögenhet de ega, emot det beskydd samhällslagarne stadga för 'personeloch egande rätt. Af detta ovedersägliga förhållande uppkommer det resultat, att Statsutiagorne böra utgå af: 1.0 Alla personer, flir det de i Samhället äro skyddade; och 2.0 Af all fast och rörlig förmögenhet, för det den får egarne njuter helgd af Statens la* gar. Att hvarje person i Staten således bör, som Samhällsmedlem och emot åtnjutandet af per. sonlig frihet och beskydd, vidkännas den skyldig, heten: att i och för sin person bidraga till Sta. tens upprätthållande, anser jag för både rättmä. tigt och ostridigt, och instämmer derföre uti första afdelningens förslag, att såsom en orubblig grundsats i Beskattnings-Lagen eller BevillningsStadgan, bör blifva: Att hvarje Mantalsskrifven person, bör påläggas en viss årlig skyddsafgift till Staten. Då den rörliga förmögenheten eller all slags lös egendom åtnjuter enahanda eller ■aldeles lika vård och helgd med fast förmögenhet, fordrar både billighet och rättvisa, att båda dessa slags förmögenheter tillsammans bidraga tili Bevillnings.
Vidkommande artikeln cantiller och de dermed samband egande artiklarne cantiller, fransar, galoner, grawaner och snören, gulddragare-arbeten, käpptofsar och snodmm der, pailletter och snörmakore-arbeten, så har Utskottet, i serskildt memorial JV2 11; hos Preste-Ståndet anhållit, att Ståndet måtte för dessa artiklar fatta förnyadt be - Bevillnings Utskottets Memorial, JVs l& slut, och torde Utskottet få uppskjuta vidare yttrande i ämnet, intill dess Utskottet erhållit del af detta Preste-Ståndets beslut. Cauiscliuk. 1 afseende på artikeln cautschuk, nu tullfri, och den dermed likartade ar Gutta percha, titeln gutta percha, nu åsatt införselstull af 6 rst skålpundet, hade Utskottet föreslagit, att båda dessa artiklar, oarbetade, skulle vara fria från införselstull, men arbeten deraf, i taxan ej specificerade, åsättas sådan tull af 12 sk. skålpundet. Dessa förslag hafva Presteoch lior gare-Stånden i allo godkäridt, Ridderska pet och Adeln har bifallit förslaget i afseende på gutta percha, men bibehållit gällande tullbestämmelse för cautschuk, och Bonde-Ståndet har, med vidblifvande af gällande tulltaxa, förkastat båda förslagen. Utskottet inbjuder Ridderskapet och Adeln att, i afseende på artikeln cautschuk, instämma med de två Stånd, som antagit Utskottets förslag härom, och BondeStåndet att, beträffande båda ifrågavarande artiklar, förena sig i de Stånds beslut, som förslagen derom godkänt. För den händelse, att dessa inbjudningar icke skulle antagas, måste omröst ning anställas; och föreslår Utskottet, i detta hänseende, följande propositioner: 15:o.
”Vishet” – upprepade en ungdomlig röst, i hvilken röjdes en lätt otålighet – ”jag tröstas icke mycket af den visheten, jag, ty detsamma kan jag säga efter tjugusju bedröfvelser, om ej solen dessförinnan blänkt upp.” ”O, tid, o snöda tid, då ungdomen tviflar på de gamles ord och klandrar deras tänkespråk!” ”Jag klandrar ingenting: jag gråter.” ”Och jag gör bättre än så: jag handlar och verkar.” ”Handlar och verkar” – i den unga rösten återtonade nu en djup förvåning – ”hvad skulle vi verka här? Ack, den som vore så lycklig att hitta något!” ”Den som söker han finner, sade salig farmor Men kom ned nu, så får du höra om ej ordspråket besannas.” Ofvanstående lilla samtal hölls emellan enkan och dottern efter i tiden välborne fänriken vid kongl. Vestgötadals regemente herr Sven v. Kühlen, under det den förra stod i trappan, som ledde upp till vinden, och den sednare vid sjelfva vindsgluggen, från hvilken man hade en temligen vidsträckt utsigt bortöfver den smala häradsvägen. På denna väg syntes just nu, aflägsnande sig från fänriksbostället, fyra personer bärande en bår, öfverhöljd med mörkt tyg, och i vårskymningen kunde det föremål, som täckelset dolde, gerna ha tagits för en oformligt stor likkista. Det var likväl icke så. Båren innehöll endast ett gammalt klavér. Men i ordet endast ligger stundom en hel volym, en hel roman, full af rörande episoder. Klaveret var aldra sista husgerådsartikeln som bortfördes från auktionen efter den aflidne fänriken. Men om utvandringen af sängar, stolar och bord m. m. redan kostat qväfda suckar, så voro likväl dessa suckar lätta som sandkorn i jemförelse med dem, hvilka egnades klaveret, ty vid detta fästade den lilla familjen lika många heliga som stolta minnen: det innefattade en ordentlig slägtkrönika.
Hermelin matte beviljas något ärligt belopp af allmänne medel, har Utskottet likväl funnit sig icke kunna tillstyrka, att, såsom Herr Borgmästaren Örnberg föreslagit, Friherre Hermelin, som tagit afsked från Bergs-Rå— Embetet med Bönens bibehållande, må tilläggas den förhöjning derå, som sedermera vid 1815 års Riksdag anslogs, hvilket skulle strida mot principen för Böners åtnjutande i allmänhet, utan hemställer Stats-Utskottet vördsamligen, om icke Riksens Huglofl. Ständer finna lämpligt, att såsom bevis af Nationens erkansamhet for hans möda och uppoffringar, samt för att bereda honom tillfälle att fortfara med utgifvandet af sine Arbeten, tilldela Herr Friherren och BergsEådet för sin lifstid en årlig Summa af Ett Tusende Riksdaler Banko på Indragnings-Staten , att qvartaliter uppbarasStockholm den 4 Martti 1818. N:r 106, Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, i anledning a f Kongl. Majits Nådiga Proposition, om medels anslående till kostnaderne vid en förbättrad fängforsling och bevakning. Under den 13:de nastlidne Januari har Kongl. Majit i Nåder behagat till Riksens Ständer^ Statsutskott aflåta följande: -”Utdrag af Protokollet öfver Kammar Åren - 428 Stuts-Utskottets Betänkanden. ”der, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stas”Rådet på Stockholms Slott den j 3 Januarii 1818. ”Deras Kongl, Högheter Kron-Prinsen och ”Hertigen af Södermanland bevistade öfverlägg”nigarne Närvarande: ’”Hans Excellence Justitias-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. ”Hans Excellence Stals-Ministern för Utrikes ärenderne Herr Grefve von Engeström. ”Deras Excelencer Stats - Råden : Herr Grefve Rosenblad. ”Herr Friherre Fleming.
I detta beslut, ehur.u billigt det är, att de inqvarteringsskyldiges lidande 'olifver dem ersatt, har jag likväl, i anseende till det föreslagna sättet att ersätta, icke kunnat instämma, helst jag anser, det kostnader för allmänna skyldigheter böra ersättas af allmänna medel, icke af provinci el la sammanskott, och har så mycket mindre någon enskildt besparing dervid kommit i beräkning, som belägenheten af min egendom, för inqvartering blottställd, tillskyndar mig en ersättning, som utom förenämde öfverenskommelse, jag skulle hafva saknat. Jag har deremot till denna vägran varit hänförd af Begeringsformens stadgande i 74 §•, hvilken, då den så tryggar för kostnad vid gärder till Troppars underhåll, att de skola Den ig Juni, 461 skola af allmänna medel utbetalas till hälften högre belopp än markegångspriset, med detsamma äfven undanrödjer den farhåga, att genom öfverenskommelse!:, kostnader af lika egenskap oell uppkomne af lika anledning, skulle utan ersättning af allmänna medel kunna komma att bestridas, helst sammanskott af födande persedlar, limingen de förtäras af de inqvarteringsskyldiges egna hus, eller såsom gärd till ett anvist stäflö sammanföras, utgöras med enahanda kostnad pch i enahanda ändamål. Det är hvarken min rätt eller afsigt att ingå i något klander öfver verkställigheten af förenämnde beslut, så väl för de vägrande som jakande, särdeles som det verkligen varit billighetens kraf, att de lidande erhöllo ersättning; men jag har måst upplysa förhållandet, för att derifrån hämta anledning til! följande framställning: latto Att med fästad uppmärksamhet derå, att under de förflutna åren de inqvarteringsskyldiga hemman, i anseende till förut anmärkte otillräcklige betalning, enskildt dragit en ganska betydlig tunga, utan deltagande af andra medborgare, måga härefter, med afseende å fö. reskriften i 74 §. Regeringsformen, erhålla en e. mot deras kostnad vid Inqvarteringar fullt svarande betalning, som af Krono - Betjeningen borde liqvideras, efter det antal, för hvilka inqvartering blifvit fordrad. 2:0
Ehuru Öfver-intendents-embetet erkände värdet af den nu uppgjorda, i och för sig utmärkt vackra ritningen, ansåge dock Embetet, sedan förhållandena blifvit af Öfver-intenöenten på stället undersökta, sig icke kunna underlåta fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet derå, att den ifrågaställa tornbyggnaden vore en alldeles främmande tillsats till denna åldriga och i många hänseenden särdeles intressanta kyrka; att den vore föreslagen att uppföras på en för tornbyggnader ovanlig plats eller kyrkans södra sida; att den, i anseende till kyrkans lågländta belägenhet, tätt omgifven al lummiga träd, ej komme att, från någon punkt sedd, göra det intryck, som deraf borde väntas; att den skulle inkräkta en icke obetydlig del af den redan nog trånga kyrkogården och föranleda flera grafvars undanrödjande, samt att ringklockornas ljud icke skulle derifrån kunna höras till den omliggande landsförsamlingen så väl som från den plats, hvilken intages al nuvarande klockstapeln, uppförd på en icke obetyglig höjd i kyrkans närhet. Till följd af dessa omständigheter, samt med fästadt hufvudsakligt afseende derå, att, då monumenter, synnerligen af sådan ålder och betydenhet, som det ifrågavarande, restaureras, arbetet borde verkställas med den yttersta försigtighet och i fullkomlig öfverensstämmelse med monumentets stil, utan några nya tillsatser eller förändringar, ansåge Öfver-intendents-embetet rättast, att den gamla kyrkan sättes i fullgodt skick, hvarvid södra långsidan borde ombyggas till fullkomlig likhet med den norra i afseende å fönsteröppningar och contreforter m. m., samt att, hvad tornbyggnaden Itih. till R. St.
– Af Oxenstjernas »Dagboksanteckningar» (se nedan) synes att de ekonomiska förluster, som för Gottsman började med denna riksdag, gingo ganska vida, enär han 1768 och 1771 satt på gäldstugan. Fredrik Gyllensvan, öfverste för Helsinge regemente, dömdes från tjensten och dog 1787. Han var en framstående riksdagstalare, tillhörande mösspartiet. Anders Kraftman. Han var lektor i historia vid Borgå gymnasium, sedan kyrkoherde i Lappträsk af nuvarande Borgå stift. (Jmf. Akiander, »Herdaminne för nuv. Borgå stift.») Gustaf Kierman blef 1757 handelsborgmästare i Stockholm, var 7 gånger riksdagsman för Stockholm i borgareståndet, hvaraf tvänne gånger talman. Dels ensam, dels tillsammans med brukspatron Lefebure och huset Grill hade Kierman haft kontrakter med kronan, enligt hvilka han förband sig att sälja växlar med låg kurs, hvilket dock ej i längden lyckades. 1765 drabbades han strängt af den räfst, mössorna anstälde mot växelkontoren. Hans egendom blef belagd med kvarstad och han själf dömd till 1 månads fängelse på vatten och bröd samt lifstidsfängelse på Marstrands fästning, hvarest han afled 1766. Han ligger begrafven i Riddarholmskyrkan, där han under sin välmakts dagar köpt sig en graf. Olof Bergklint (1733–1805) lektor i Vesterås, sedan kyrkoherde i Gladsax och Tomerup i Skåne. Han var en förtjänstfull skald, prosaist och kritiker, stiftare af sällskapet Vitterlek och medlem af de vittra samfunden Utile dulci och Apollini sacra. Såsom lärare för Samuel Olof Tilas († 1772) och Joh. Gabriel Oxenstjerna stod han i ett synnerligen förtroligt förhållande till sina lärjungar, särskildt den senare, hvilkens »Dagboksanteckningar» 1769–71 (utgifna af Svenska litteratursällskapet genom Gust. Stjernström) därom bära talrika vittnesbörd.
2:o) Bifalles ansökningen, ege hvarje medlem af församlingen rätt till fri utöfning af sin religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer. 3:o) De, enligt hittills gällande författningar, redan bildade församlingar af främmande trosbekännare, njuta samma rätt, sora dylika församlingar, hvilka med Konungens tillstånd hädanefter bildas. 8 3. l:o) Varder den, som från svenska kyrkan utträdt på sätt i l § sägs, upptagen i främmande religionssamfund; lemne det i 1 J:s sista punkt föreskrifna recipisse till samfundets föreståndare, som, inom en månad efter det den utträdande blifvit i samfundet upptagen, sådant hos kyrkoherden i orten tillkännagifver. I denna och 1 § föreskrifna bevis skola utan lösen lemnäs. B 2:o) Ar den, som sålunda upptagits ä främmande religionssamfund, icke 18 år gammal; vare han skyldig att till dess han fyllt 18 års ålder, om Domkapitlet finnér det tjenligt, årligeno undergå ytterligare förhör hos kyrkoherden iden socken, der han vistas. Atlyde, han ej kallelse till sådant förhör; och kan han ej visa laga förfall; bote 2 till 10 R:dr». 8 4. (Torde kunna blifva ungefär lika med motsvarande § 2 i 1860 års ifrågavarande förordning). § 5. (Torde ock kunna blifva lika med § 3 i nämnda förordning.) § 6 l:o) »Föreståndaren åligge» (etc. lika med berörde förordnings 4:de g J:a morn., som slutas med orden »honom meddelas»). 2:o) »Underlåter föreståndaren att iakttaga hvad honom enligt denna författning åligger bote 20 till 100
Diskont-direktionen upplyst, att, efter det låntagaren och löftesmännen blifvit hos Konungens Befallningshafvande i Kronobergs län för skulden lagsökte, låntagaren gjort konkurs, hvarvid inga tillgångar funnits för oprioriterade borgenärer, men att genom utmätningar blifvit indrifne från sökanden 41(5 R:dr samt frän andra löftesmännen \ mantal Tånga, som dock vid försäljningen icke ens uppgått till värdet af de deruti intecknade fordringar: att, sedan lånet vid 1849 års revision blifvit såsom osäkert inom linien fördt, från låntagaren influtit 30 r:dr 24 sk., hvarefter så väl han som löftesmännen vid förnyade utmätningsförsök, befunnits sakna all tillgång; att, sedan slutligen bysättning, uppå förekommen anledning, blifvit emot Carl Magnus Jonsson yrkad, hans bägge bröder, Johan Petter Jonsson i Kuttaboda och Sven Gustaf Jonsson i Lindåkra, genom Landshöfdinge-embetet till Direktionen inkommit med erbjudande, att till Diskont-verket inbetala lånets kapital-återstod 353 r:dr 24 sk. banko, mot vilkor, att Carl Magnus Jonsson frikändes från vidare kraf; samt att, med Bih. till B. St. Prot. 1850 & 1851. 6 Samt. 1 Afd. 4 haft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. fästadt afseende på Landshöfdinge-embetets i anledning häraf afgifna yttrande, att det syntes vara för Diskont-verket fördelaktigt att antaga anbudet, helst bysättning å Carl Magnus Jonsson endast skulle föranleda hans egendoms afträdande lill borgenärernes förnöjande, dervid troligen föga eller intet komme att i utdelning tillvinnas, Direktionen medgifvit att det väckta bysättningspåståendet finge hvila, under vilkor att lånets kapitalåterstod inom den l Oktober 1850 blefve inbetald, samt hänvisat vederbörande att om eftergift af öfverräntan bos Banko-Utskottet göra framställning.
Se Ackords-anbud. — om afskrifning af ett till gårdsegaren J. E. Borin utgifvit lån från. Se Afskrifning. — om eftergift till Prosten 0. U. Arborelius och Handlanden E. G. Arborelius af öfverränlor å lån frän. Se Eftergift. — om eftergift till f. d. Handlanden J. N. Pettersson af öfverränta å 2:ne lån från. Se Eftergift. — angående Diskont-verkens öfvertagande af Kommissions-befaltningen med län från. Se Banko-Utskottets Utlåtande N:o 36. — angående ackords-anbud af f. d. Handlanden N. P. Maurin till gäldande af lån från. Se Ackords-anbud. — om eftergift till Grosshandlanden J. A. Julius af öfverränta å lån från. Se Eftergift. — angående utsträckning af den revision, som deröfver årligen förrättas, till Rikets Ständers Bank i dess helhet. Se Bauko-UtskoltetS' Utlåtande N:o 52. — angående förrättad revision af dess förvaltning och räkenskapet för år 1853. Se Banko-Utskottets Memorial N:o 53. — om gratification till Vaktmästarne vid. Se Banko-Utskottets Memorial N:o 54. — om eftergift af öfverränta å förre Handlanden J. Petterssons lån från. Se Eftergift. — angående afskrifning af P. C. Dihlströms skuld till. Se Afskrifning. — angående ett af Capitainen 0. Adelborg gjordt ackords-anbud (ill gäldande af lån från. Se Eftergift. — om eftergift lill Bonden Olof Persson af öfverränta å lån från. Se Eftergift. — d:o d:o af räntan å Grosshandlaren Wennerströms skuld till. Se Eftergift. — angående inslructionen för Rikets Ständers Revisorer öfver. Se Instruclion. — om ett utaf Magnus Svensson i Grimslöf gjordt ackords-anbud till gäldande af lån från. Se Eftergift. — om eftergift af öfverränta å t. f. Bokhållaren J. L. Grteséns skuld till. Se Eftergift.
Endast 32 år gammal kallades han 1875 till finansminister i De Geers andra ministär. Vid De Geers avgång 1880 inträdde han i Posses ministär men avgick redan samma år på grund av meningsskiljaktigheter i tullfrågan. Som politisk talare och publicist utvecklade F. en sällsynt talang, kärnfull och drabbande i sak och överlägset genomskinlig och klar till formen. (Svenska män och kvinnor) Fru Drachmann, se not 117. Fröken Thoresen var Magdalene Thoresens dotter Ida Cecilie (1858–1911). Hon var kvinnosakskvinna och Norges första kvinnliga student. År 1886–87 läste hon kemi i Köpenhamn. Georg Brandes författarskap betydde mycket för hennes utveckling. Hon gifte sig 1887 med advokat Fredrik Krog (1844–1923) och blev mor till författaren Helge Krog. Lutter Aand, da. Höga visan har aktualiserats för VB genom den av Brandes föreläsningar som behandlade Ingemann och Salomos Höga visa. Se not 102. Hans Magnus Melins bibelöversättning utkom 1858–65. Citatet ur Höga visan. GBs äldsta politiska skrift ”Ferdinand Lassalle” (1874–75) utkom omarbetad till bok 1881. Enl. Bertil Nolins avh. om Brandes, Den gode europén, översattes dock inte Lassalle-boken till ryska förrän 1909. Det bör alltså ha varit den tyska översättningen från 1877 som var känd i Ryssland. Stora Boken II INLEDNING Den del av Victoria Benedictssons dagböcker som nu lämnas till offentligheten, omfattar tiden från mars 1884 till september 1886. Det är på flera sätt en jämförelsevis lycklig och verksam tid för Victoria Benedictsson. Huvudskälet till den arbetsglädje och tillfredsställelse som lyser fram ur många av anteckningarna från denna period är vänskapen med Axel Lundegård, som nu växer fram och fördjupas. Det var den 4 maj 1884 som Victoria Benedictsson tog initiativet till närmare bekantskap och avsände ett brev där hon erbjöd den unge litteratören sitt stöd och sin hjälp.
Jag ian nemligen icke anse annorlunda än såsom otroligt, att den der, efter sitt bästa förstånd, ogillar en sak, skall kunna med nit, eller ens utan vedervilja, densanjuna utföraDessutom tror jag den del af vår samhällsförfattning, enligt hvilken Rik? sens Ständer äga, att, utan Regeringens medverkan, bestämma den såkallade finance-regleringen, vara en brist, som kan hafva de vådligaste följder, om, icke Riksens Ständer söka att med Regeringen öfverensstämma uti behandlingen af dessa frågor, på hvilkas afgö^inde ägande - rättens, helgd eller förnärmande, som oftast, beror. Upplästes och lades på bordet följande från uetlannäninde Utskott inkomne Utlåtanden: 79o TJeft 15 Tulii f m» Frän Stats. Utskottet; Af den 9 dennes: I anledning af Kongl, Majus Nådiga Remiss uppå inkornne underdåniga an* sökningar om Rönförhöjning för Kronofogdame och Harads skrifvarne i Götheborgs och Bo*1 hus Län, N;o 289, I anledning af gjorde anmärkningar Tid Utskottets förut meddeldte Betan’ kande öfver väckt Motion om ökade anslag a Stat för Kongl, Biblioteket, N:o 291- I anledning af vackt Motion om förhöjning af de så kallade Djekne-pen? bingarne, N;oj 399, X anledning af väckt Motion om lön*anslag för Lärare i StatshushållningsVetenskapen, samt de fria Statsförfattningames Kritiska Historia. Frän Lag' tamt AllmännaBesvär*- och Oeconomi cUtskotten5 Af den 2t sistledne Junti; N:o 116. I anledning af väckt Motion, angående förbud för Öfveroch Under-Befäl vid de Xndeldte Cavallerie-Regementerne, att anskaffa och insätta Rustnings-hä&tar.