Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Bra, förstås! Hvarför frågar du det, gubben?» »Åh, inte just för något!» »Moster är väl inte sjuk?» frågade Maja i middags och smög sig intill mig som en kattunge. »Kära hjärtanes, barn — visst inte! Hvarför frågar du det? »Åh, inte just för något!» På eftermiddagen, när jag kom ut i köket, satt Sofi med förklädet öfver hufvudet och gret som om hon haft betalt för’et. »Hvad är det åt Sofi?» sa jag. »Åh — kors — ingenting just! Det är bara — så svårt att se frun så här — förfärligt afdankad!» »Hva falls», sa jag, »är jag afdankad?» »Jaa — frun — hvarken — äter — eller talar — eller grälar Inte ens — näär frun stötte — på fågelhandlarn — i morse i skafferiet, sa frun ett knytt. Om — om — inte det — är att vara afdankad, så vet inte jag. Mååtte — det bara inte vara till döds!» Nej, det här går inte an. Om jag är aldrig så ledsen för Villys skull, så har jag ändå inte rättighet att oroa flera, allra minst de kära mina. Jag ska rycka upp mig! Senare: Jag har ryckt upp mig, men nålen i hjärtat sitter kvar! Senare: Alldeles nyss kom Ruffen in med ett telegram. Jag kände i luften att det var något kärt, och det var det. Det var från Villy och ljöd så här: »Tant Lova är en prima mumm!» Ångerfulla Villygossen.» »Nu behöfver ingen kalla mig ’afdankad’, minsann. Jag är så jag spritter, och hvar nålen tagit vägen vet ingen. Gud ske lof, Gud ske lof! Det blef så innerligt trefligt just den aftonen. Den ena bekanta efter den andra tittade in. Kullen, som också kom, stannade kvar, och bäst det var hade vi ett helt litet sällskap samladt. Alla fruntimren såg så glada och lyckliga ut; herrarna med, fast de fortfarande är som litet dufna. Det var presis som ett oväder gått öfver oss och vi nu kommit i hamn. Litet hvar af oss talade om hur underligt det varit i stan nu en tid bortåt.
M 265, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt JW 180; och JW 266, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. Föredrogs och bifölls SlatsUiskrs den 6 dennes f. m. på bordet lagda Utlåt. JVå 267, i anledn. af väckte motioner om pension åt afl. Professoren i Fria Konsternes Akademi, J. G. Sandbergs enka. Föredrogs och lades till handlingarne StatsUtskrs den 6 dennes f. m. på bordet lagda Mein. J\a 268, i anledn. af erhållne återremisser å Utlåt. Jl? 201, angille R, Sins år 1853 församlade Revisorers berättelse om Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1850 och 1851 m. m. Föredrogos och biföllos StatsUtskrs den 6 dennes f. in. på bordet lagde Ullåtin: JV» 269, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., angrde afsöndring af jord från Ultuna Kungs-ladugård och Kronoparken Asen till utvidgning af Upsala Cenlral-hospitals område; och JVs 271, angrde en missräkning i StatsUtskrs i Utlåt. JVI 181 afgifna yttrande, i fråga om lönereglering för HofRmes tjenstemän och vaktbetjente. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BevillnrsUlskrs den 6 dennes f. m. på bordet lagda Mern. JVs 28, i anledn. af RiksStrns olika beslut, angrde grunderne för den blifvande Allm. Bevillnrn samt föreskrifterne för deras tillämpning. Föredrogs BankoUtskrs den 6 dennes f. m. på bordet lagda Mera. M 55, med anmälan af RiksStrns beslut, i anledn. af Utlåt. Dén 9 September. 313 M 48, öfver gjorde anmärkmr vid åtskilliga framställningar i Betänk.
Vid detta förhållande, har Stats-UtskotteC trott, att, vid denne Riksdag, icke bör fattas något bestämdt och ovillkorligt beslut om General-Assistance-Contoi rets blifvande öde; utan att åtgärderne nu endast böra rlgtas på anie hufvudsakliga föremål, det ena, att, genom en förändrad Reglering af Utlåningen med hvad der-; a 744 Stäts-Utskottets fietänhanden'. till hörer, salta vinna en jemnvigt emellan inkomster -och utgifter, så att Inrättningen i det närmaste ina kunna bära sin egen kostnad; och det andra, att bereda och grundlägga Inrättningens framtida upplösning på ett sätt, som för Staten blir minst betungande, i händelse denna upplösning skulle beslutas, sedan resultatet af den nya regleringen med någorlunda tillförlitlighet hunnit utrönas. I förstnämnde afseende, har ett Förslag af He rrar Fullrr.ägtige blifvit uppgifvit, att, å ena sidan, utan rubbning uti nu varande Goritroller, genom en förändring vid utlåningen och inlösningen ocii deraf förmodad förminskning uti göromålen, kunna, vid yppande ledigheter, indtaga åtskilliga Tjenster och Befattningar; och såmedelst bespara Verkets utgifter till aflöning; Och å den andra, att genom någon förstärkning af den förut af Herrar Fullmäktige sjelfve bestämds Fåne-Fond samt fastställande af Sex Procents Ränta och Två Procents Provision för samtlige Lånen, och följaktligen äfven för de större Lånen, hvilka, enligt hvad ofvan är anfördt, hittills erhållits mot lindrigare afgifter, än Lån på mindre Summor, bereda en tillökning i Verkets Inkomster. Detta Förslag har ä det hela förekommit Utskottet val grundadi, men Utskottet har, lika roed Herrar Fullmäktige, måst erkänna svårigheten, orri icke omöjligheten, att i förväg kunna med säkerhet beräkna följderne och verkriingarne af dessa föreslagne anstalter.
Den motvilja att på längre tid lemna sitt hem och sin familj, som här påpekas, torde i mer eller mindre mån igenfinnas hos alla slags trupper, om de inom den vanliga stationen befinna sig väl; hvad man om indelta soldaten specielt i detta afseende känner är, alt han varit underkastad sådana kommenderingar, ej mindre under krig än fred, allt ifrån inrättningens början intill närvar, tid, utan att honom kunnat läggas till last något högljudt knot, efterlåtenhet i sina plikters upfyllande eller minsla skymt af myteri, och mera lärer man ej af någon trupp höra begära. Emot nuvar. Beväringsstadga anmärker Hr Stiernsvärd: ”Allmänna beväringsskyldigheten inträder för tidigt Mången delar med Hr Stiernsvärd samma farhåga och jag fritager mig icke sjelf från en sådan. Likväl nödgas man erkänna, att tillåtelsen för värfvade och indelta arméen alt insätta rekryter redan vi 18 års ålder icke medfört kännbara olägenheter, att sådana ej eller förmärktes vid beväringsmanskapets upbåd under 1813 och 1814 årens krig, — att daningen för etl visst yrke möter mindre svårighet vid yngre, än äldre år, när både sjalsoch kroppsfallenheter tagit en bestämdare och mera stelnad form, — alt för den, som, efter upfylld beväringspligt, egnar sig åt ett annat yrke, är det en gifven fördel att fä afbörda sig densamma ju förr desto heldre, och slutligen att, om också Hr Stjernsvärds åsigt afgjordt vore den rätta, så lärer man föga kunna hoppas att vinna Ständernas bifall till en sådan förändring. ”Stadgandet, alt den yngsta klassen ovilkorligen skall ”utgå före den äldre gör, att den upbådade delen är den ”minst användbara för fältlifvet, samt att under krigetsfort”gung den öfvade och tjenstvanda delen utträder och oöfvade ”inträda i dess ställe”. Denna anmärkn. saknar ej sin vigt, men äfven här möta samma svårigheter som vid den föregående.
Det är icke första gången som jag funnit oss vara af olika tankar, och jag befarar, att det icke eller blir den sista. Undertecknad Ridd.secret. anhöll alt i afseende på den af Gr. Mörner yttrade' mening, alt det ifrågaställa yttrandet ej bort utlemnas, få erinra derom, att det alltid varit vanligt att tillfälle lemnats Hrr talare att Töre protocollsjusteringen se huru deras yttranden blifvit uppsatte, samt äfven anslag i Riddarhussalen uppspikades derom, att muntliga yttranden innan justeringen funnos för sådant ändamål tillgängliga i cancelliet. a r 1 O t to: Här har blifvit bestridt, alt den skrifvelse, som från Ärkebiskopen till Hr Silfverstolpe afläts, vore enskild, pä sätt som jag tagit mig friheten yttra. För att styrka mitt omdömes riktighet får jag fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att, efter min uppfattning af den upplästa skrifvelsen, stod det på en af de första raderna deruti, att sedan PresteSt. slutat dess plenisammankomst, så hade det funnit sig föranlåtet att enskildt öfverlägga om den oförmodade tilldragelse etc. Således visades i första början af denna skrifvelse, att den var enskild ; och alt det skulle vara ett misstag, att contrasignationen uleblifvit, torde vara en förutsättning, som icke hvilar på någon säker grund. Förgäfves bjuder man derföre till att få denna skrifvelse att vara af officiel natur. Att skrifvelsen skulle kunna innebära något slags förnärmande af yttranderätten på detta rum, är en tanka, som jag för min del finner vara af den beskaffenhet, att jag har svårt att uttrycka min mening derom, Slår yttranderätten inom detta rum på så svaga fotter, att den beror på ringaste vis af, eller kan böja sig på något sätt för ett yttrande i ett annat Stånd eller af ett annnat Stånd, eller af hvem som helst, så beklagar jag på det högsta ett sådant förhållande. Jag kan åtminstone icke finna min yttranderätt förnärmad, genom hvilka skrifvelse!- jag än skulle kunna erhålla.
Stander i afseende pa den möda Herr Expeditions, Secme raren - Den Juli». 212 r raren Schoerbing anwandt wid förstagets upprättande, och de kostnader, som af honom dlifwit gjorde, stulle täckas bos Kongl. Mant i underdånighet anmäla Hcrr ErpeditionS - Secreterare»» till något sädant »vedermäle af Kongl. Majus nädiga »välbehag, öfwer Herr Expeditions-Secrcterarens nit och o?da Maker, som Kongl. Maur i Räder kan sinna wara lämpligt. Utskottet bör harwid icke obcmäldt lemna, att utan sammanhang med de såsom Täflingsskrister inkomne Bewillnings-förslag, Utskottet med tillfridsställelse frän okänd hand emvttagit en Promemoria, innehållande uppställning och korståg till en Bewil'- ninas-stadaa, som framför alla andra utmärkt sig i grundernes rigtigher, i sammansättningens ordning, och beräkningarnes säkerhet. Dä denne skrift icke blifwit aflemna!) i afsigt att bereda nägon belöning ät Författaren, kan icke eller Utskottet i sädant afseende ten omnämna; men enär den deremot framför alla andre wägled! Utskottets öfwer logan ingar och beslut; sä skulle Utskottet anse sig fela emot den aktning all werkelig förtjenst bär winna, om icke Utskottet för Riksens Högloft. Ständer anmaldte detta arbete: Wittnande virr ljus och kunskaper; sä inwicklade ämrcn och hwilket Utskottets owäldiga bedömmande till desi upprig. tighet, säkrast wirsvrdas, om jemförelse anställes emellan denne skrifts innehäll, och hwad Utskottet deraf i den förestagna Bewillnings» stadgan, såsom ester desi tanka riktigt och sannt nyttigt och godt, antagit och bibchällit.
100: Svea Hof-Rätt 900: Götha Hof-Rätt 900: R.dr 16,247:40.— 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 4883. Transport Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge . 400: och Krigs-Hof-Rätten 100: 3,500: hvilket KongL Maj:t nu velat meddela, på det Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att, enligt deras vid anslagets beviljande anmälda önskan, på vederbörande Stater uppföra dessa belopp, hvilka, så vidt de tillkomma Svea och Götha Hof-Rätter, äfvensom Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge, blifvit af Kongl. Maj:t tagna i beräkning vid uppgörande af de för dessa HofRätter framlagde Stater. Ifrån anslaget lill skrifmaterialier och expenser, m. m., hvilket uti nu gällande Statsreglering är uppfördt till 21,268 R:dr 35 sk. 6 rst., böra, derest i föregående momenter framställda förslag varda af Rikets Ständer gillade, utom nämnde 3,500 R:dr, afgå äfven de 1,866 R.dr 32 sk., som llevisions-Sekreterarne samt Hof-Rätternes tjenstemän och Vaktbetjente i ljuspenningar nu uppbära, så att ifrågavarande anslag skulle nedsättas till 15,902 R:dr 3 sk. 6 rst., hvilket dock, för vinnande af jemn slutsumma för Hufvudtiteln, torde få beräknas lill 15,904 R:dr 11 sk. 6 i'st., hvarigenom en tillökning uppkommer af 2: 8.— De på Andra Hufvudtiteln äskade förhöjningar i anslag utgöra således 16,250: — hvarifrån likväl bör dragas den uti första punkten omförmälda minskning i anslaget för Juslilias-Departementets Expedition 1,600: då återstående tillökningen blifver 14,650:
För vinnande af mera tillfredsställande resultat vore nödvändigt, att rundtomkring denna sida af staden från öfre till nedre delen af Fyrisån upptoges en vattenledningskanal af tillräckligt stora dimensioner; men en sådan åtgärd, ehuru till sin stora nytta erkänd, hade likväl funnits öfverstiga de tillgångar, som kommunen af egna medel kunde för detta ändamål disponera. Efter jernbangårdens anläggning har emellertid jernvägsbyggnadsstyrelsen, af nu nämnda anledning, nödgats utåt bangårdens hela nordöstliga sida låta gräfva ett så stort afloppsdike med aflopp ned i Fyrisån vid stadens hamn, att detsamma, några gånger förstoradt, lätteligen skulle kunna förvandlas till en segelbar kanal. Genom en sådan kanal skulle det banspår, som enligt kostnadsförslaget rörande norra stambanan vore afsedt att utläggas från jernvägsstationen till hamnen, blifva alldeles öfverflödigt, hvarförutan genom anläggning af en sådan kanal skulle erhållas en väl behöflig utvidgning af stadens hamn, som i sitt nuvarande skick vore allt för trång för den der rådande, särdeles lifiiga segeloch ångbåtstrafiken. Af sådan anledning och då Upsala hamnkassa genom den föreslagna kanalen till och förbi bangården skulle besparas en annars oundviklig kostnad för den nuvarande hamnens utvidgning, trodde motionären sig kunna antaga att från nämnda kassa skulle kunna påräknas 10 å 15,000 R:dr till detta arbetes utförande. Vidare borde, enligt motionärens åsigt, såsom bidrag till detta företag, den summa kunna anses disponibel, hvilken ursprungligen blifvit afsedd för det ännu icke utlagda och, om kanalen komme till stånd, alldeles obehöfliga banspåret mellan jernbanstationen och hamnen. Hvad beträffar det derutöfver erforderliga beloppet, erinrade motionären, hurusom Upsala stad, förutom kostnadsfri upplåtelse af all den mark inom stadens område, hvilken för bana och bangård behöfdes, samt i värde uppskattats till 138,000 R:dr, derjemte utfäst ett kontant bidrag af högst 100,000 Rulr för expropriationer inom andra kommuner mellan Stockholm och Upsala.
Reglemente Med anledning af io4 §• i i83o års Reglemente Car..an\Vd°GenP-Ä för Riksgälds-Contoret, bar ett förnyadt Reglemente stance-Contoret utfärför Enkeoch Pupill-Cassan vid f. d. General-Assistance dadtContoret blifvit utfärdadt, i ändamål att närmare be trygga Cassans fortfarande bestånd. I Stals-Utskottcts Utlåtande N:o 118. a5 I October månad år 1882 upptäcktes ett af afl. Värderingsmannen för Guld och Silfver samt så kallade preliosa, Juveleraren Wessberg, i lifstiden föröfvadt groft bedrägeri med de af honom värderade panter. Xf Fullmägtiges Protocoll och Vtderbörandes afgifne Berättelser, har Utskottet funnit, alt, genast efter uppläckten, alla erforderliga, lagliga åtgärder bl,ifvit vidtagne, att bereda Contoret ersättning, ej mindre af Wessbergs Sterbhus, än af bans Löftesmän; äfvensom att, efter Ombudsmannens föranstaltande, laga undersökning vid Kämnärs-Rätten blifvit anställd, hvarefter målet öfverlemnats till Kongl. Svea .Hof-Rätt, der, emot vederbörande Tjenstemän vid f. d. General-Assistance-Contoret, ansvarsoch ersättnings-påståenden för förment åsidosatt tillsyn blifvit af Riksgälds-Contorels Ombud väckte och fullföljde. Och då målet i hela dess omfattning ännu beror på laglig pröfning, lärer, vid sådant förhållande, någon åtgärd, från Rikets Ständers sida, nu icke vara erforderlig. På grund af skedd utredning, är uti Gen eral-Assis ta nce-Con tore ts räkenskaper Wessbergska Sterbhuset tills vidare påförd till ersättning en summa af i4>94* B:dr 20 sk. Banco. 3:dje Afdelningen. Rörande f. d. Filial Discont-Verken.
Grefve Fredrik Gyllenborg, i händelse han lennar Rikets tjenst innan uppnådd 65 års ålder ; Gifven Stockholms Slott den 8 Augusti 182g. Hos Kongl. Majit bar Herr JustitiasStats-Ministern, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden, Grefve Predrik Gyllenborg i underdånighet anmält, att, sedan en flera månader fortfarande sjukdom hindrat honom ifrån utöfningen af sitt embete, lian anser pligten emot Kongl. Majit och Riket fordra, att i Kongl. Majits händer nedlägga det Embete, lian i nära 120 år Leklädt, så framt, på sätt Läkares intygande ger anledning befara, lians sjukdoms-tillstånd icke på längre obestämd tid kan liäfvas. Då Herr Grefve Gyllenborg, såsom född den 10 December 1767, ännu icke, ef - Dih. till R. St. No 77. ter 44 är, oafbrutet och träget tillbragta i Rikets tjenst, uppnått den ålder af 65 år, vid hvilken Embetsoch Tjenstemän äro, enligt Författningarne, berättigade att vid afskedstagande bibehålla innehafd lön såsom pension, och Herr Grefven saknar enskild förmögenhet för en sorgfri bergning på sin ålderdom, har Herr Grefven tillika i underdånighet anhållit, att, genom Kongl. Majits Nåd och Rikets Ständers välvilja, den serskilda förmon måtte för honom beredas, alt, derest fortfarande omständigheter nödga honom att utur Rikets tjenst afgå innan fyllda 65 år, lian då blefve hugnad med den pension, hvartill han vid sistnämnde ålder vore, enligt Författningarne, berättigad. Henna underdåniga anhållan , beledsagad af Kongl. Maj:ts Nådiga förord, öfverlemnas nu i Nåder till Rikets Ständers pröfning och bifall. Under en längre tid bar Kongl. Majit lärt att känna och värdera Herr Justitia! Siats-Ministern, Grefve Gyllenborgs
Min tanka blifver fördenskull, att det bör tills vidare stadna vid de arraime O menter, som redan äro vidtagne, eller att man småningom endast genom öfvertygelsens inverkande kraft bos allmogen, om ett bättre skick under andra förhållanden, söker förmå den till entreprenaders afslutande, och får jag sålunda för min del tillstyrka afslag på Betänkandet, hvad den förhöjda skjutslegan vidkommer, såsom ledande till de mindre bemedlade skjutsåliggande bönders verkliga förfång och skada. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å hvad Ekonomiutskottet angående Kronooch Kungskjutsen tillstyrkt. Ropades Ja. Den ia Augusti f. lii. 227 Hvarefter Hans Eoccellehce framställde proposition till bifall å hvad Utskottet rörande Gästgifveti-skjutsen föreslagit, med den förändring deruti, som af Herr Hjerta blifvit yrkad. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellehcé föreslog afslag å Utskottets yttrande i afseende å Gästgifveri-skjntsen, samt godkännande af Grefve Posses vid Betänkandet fogade Reservation. Ropades Ja. Föredrogos ä nyo och biföllos följande StatsUtskottets den 3 sistlidne Julii afgifne* och den 24 i samma månad f. m. på bordet lagde, Utlåtanden: N:o 200. I anledning af Rikets Stäm* ders Revisorers åren 1825 och 1827 med* deldte Berättelser, angående de under Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegium ställ* de fonder och medel. Angående den innevarande Riksdag verkställde revision af de under Kongl. Majrls och Rikets CommerCeColle-’ gium ställde fonder och medel. Företogs till pröfning Bevillning^- samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens 15* 2l8 Den i2 Augusti f. in. den 7 sistlidne Julii under N:o 11 afgifne, och den 27 i samma månad e. m. på hordet lagde, Betänkande, angående väckte
Stms plena, som öfver den yppade frågan sedermera definitivt beslute.” Hvad betyder detta annat, än att det sista beslutet är just det, som eger gällande kraft, samt alt ett föregående beslut i ämnet anses egentligen såsom provisionel!t. Jag kan således icke finna annat, än att R. o. Ad. kan, när Ulsk. inkommit med sammanjemkningsförslag, frångå det förut fattade beslutet. Gr. Gyldenstolpe bar äfven sagt, alt om man funne pensionerne för stora, kunde man nedsätta dem. Det är visserligen lätt att så säga, men då vi i allmänhet veta huru det går till, tror jag icke, att man skall komma alt afvika från vanlig praxis, samt nedsätta de pensioner, som en gång blifvit bestämda. Jag tillstyrker antagandet af inbjudningen. Frih. Cederström, Rud.: Om den af Gr. Gyldenstolpe framställda princip blifvit vid föreg:de tillfällen af Ståndet antagen och följd, Skulle jag icke n,u begära densammas frångående; men förhållandet är helt annorlunda, enär R. o. Ad. sjelf, så väl under flere föreg:de Riksdagar, som äfven vid alen innevande, inbjudit MedSt:n till biträdande af de beslut, som R. o. Ad., i större eller mindre skiljaktighet med de öfrige Stånden, fattat öfver hvarjehanda särskilda frågor. När vi sålunda hafva förutsatt, att MedSt:n vilja frånträda sina en gång fattade beslut, samt foga sig efter de åsigter, som af vårt Stånd uttalats, torde en skyldig grannlagenhet och billighetskänsla fordra, att R. m. Ad. äfven, vid lämpliga tillfällen, å sin sida visar samma benägenhet. Detta är hvad i afseende på det formella torde böra erinras. Beträffande inbjudningens innehåll, synes mig Frih. Alströmer med flere andra talare hafva på ett öfvertygande sätt utvecklat sakens nytta; inskränkande jag mig således endast till alt, med hänvisning på deras yttranden, vördsamt anhålla, det R. o. Den 3 November f. m. 263 Ad. ville antaga den gjorda inbjudningen, samt dymedelst jemväl bespara R. St. en votering i Förstärkt Utsk.
In hofvet af en navigations-skola i norra delarna af Riket och olämpligheten att dertill föreslå Gefle i stället för Sundsvall, så her jag att fa fästa den värde talarens uppmärksamhet deruppå, att på mänga andra ställen i Riket kunde man åberopa, att navigalions-skolor skulle vara behöfliga; men att på en gång begära för mångo skolor, skulle leda till samma resultat, som del idkeligen ledi till sedan i8i3 års riksdag, alt man ej (inge några navigations-skolor; ömsom har man för långt utsträckt dem, ömsom har man på annat sätt så handlat, att intet resultat uppkommit. Nu beror det på Ständerna att bifalla dessa fem skolor lill en början. Skulle Konungen sanctionera denna Ständernes önskan, vinnes dock derigenom, att vi få fem normalskolor. Komma dessa att motsvara de ändamål, som Ständerne afse; så är jag fullt öfver tygad, alt Sländerne icke skola vägra anslag för ytterligare fem skolor eller så många som behöfvas. Det är äfven tydligt att Utsktn haft anleda, att föreslå Gefle framför Sundsvall, då Gefle har 8 skeppsvarf och fartyg lill omkring 8,000 läster, hvilket Sundsvall icke har. Sundsvall bar visserligen eli stort skeppsvarf, niell en jemförelsevis med Gefle ganska inskränkt sjöfart, om man räknar antalet af anställde skeppsförare och styrmän, för hvilka dessa skolor egentligen bildas. Jag skulle önska att man vid detta tillfälle ville inskränka sig till bifall å betänkandet. Jag tror att dessa skolor skola bära den frukt, att vi sedan få åtminstone fem skolor till, hvilket vi troligen icke kunna få, om vi vid denna riksdag utsträcka våra fordringar längre än nu är föreslaget. Sedan 1823 hafva vi gått så till väga, alt just det yrke, som fordrar den mångsidigaste bildning, är det, för hvilket ingen anstalt finnes der man kan vinna en ändamålsenlig eller rationel bildning. Jag yrkar bifall lill betankandet. Hr von Hartmansdorff: Det har blifvit yttradt, alt någon kringresande examinator ej brukades här i Raket. Det är just olyckan, ty derigenom har ej heller vederbörlig enhet vid examina i skolorna kunnat äga rum. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
S — e. $ som det upp Snön istapen glas, och vattensamling, irriterande äter sig i g e n o m och strån, droppe. Där voro de de oväntade, stånd de spörjande. N e j m e n titta d å! O ni! » fullt ju redan, de bortglömda, de t r o g n a b l o m m o r n a; ett helt med nyutspruckna snödroppar, små späda kyska hvita innerliga morna, från den återvaknande de, erinringens blomster, att bloms o m bragte den första vårhälsningen gångna en år, skrifbord V i n t e r n h a d e v r ä k t e n af vågor en s o m m a r. så evinnerligt stickor kastat eller hvita Innan man fallande droppe på grus har två i v ä n t a d e d e m icke än p å länge, d e fagra sina och n e d från taken; bildas plaskar sina om Snödroppar. blommorna. hjälpt n y fart i hans kvicksilfverblod. enkelt fy! emellertid, oblyga uttalanden en hel liten snödrifva, nu i öfverisad ur snötäcket. skallrar sopor, papperslappar och vedträn titta fram en Om bladlösa sitt d y l i k a tillvitelser äro helt osanna, en en Delikata de genom o c h rasshon utgjutit för sätta drar v ä r m t h a n s lilla k l u m p till h j ä r t a o c h s a t t isbarken, att sunnan fönsterposten ståltrådsgalge; det skulle finnas förmoda, i vid sin dag sol och den blåaste himstrykande yrvaket Gångens sannerligen helt plötsligt u p p en gallerverk, ' det skälfver Termometern 7, 0 0 0 kr. riktning!