Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill man icke medgifva allt, så bör man ej heller medgifva den hälft, som Frih. Palmstjerna, genom Hr von Harlmansdorffs förslag, erhållit. Hvad angår ordet adressat, så tror jag, att det är lika godt som det i vexelstadgan förekommande ordet trassent, hvilket numera blifvit ett Svenskt ord. Dessutom förekommer ordet adressat i K. M:s Propos., och då Hr von Hartmansdorff vill i andra fall rätta sig efter Konungens Rådgifvare, torde han äfven göra det i fråga om detta ord. Hr Printzensköld: De här framställda svårigheterna emot antagande af denna punkt härleda sig, som mig synes, hufvudsakligen derifrån, att man, i st. f. att sönderdela punkten i 2:ne morn., tvertom sammanfört 2:ne saker, hvilka med hvarandra egentligen icke böra. ega något sammanhang. Ulsk. har föreslagit en alldeles splitter ny inrättning för brefvens aflemnande, Den 16 Augusti e. m. 425 nemi. inrättandet af breflådor, och sammanfört denna splitter nya inrättning med en annan redan befintlig, bestående i brefs afsändande med diligenser och ångbåtar. Lättheten eller möjligheten att, ulan Postverkets förlust, kunna med dessa lägenheter afsända bref, ligger just deruti, att sjelfva transporlinrättningeu bar fördel af att kontrollera, det portoafgiften behörigen varder erlagd, så alt Postverket eger en säkerhet, alt, då brefvet framkommer till adressorten, detsamma blir utlöst. Man skulle således, enl. min öfvertygelse, gerna kunna bibehålla frånkeringsrätten, sådan den f. n. är. Följaktligen kan man saklöst bifalla, att bref må, såsom hittills, afsändas med diligenser och ångbåtar, utan att vara belagda med någon kontant afgift eller med frimärken. Ett helt annat förhållande företer sig med dessa breflådor. Afsigten med deras inrättande måtte väl vara, att den, som bor en eller annan mil från närmaste Postkontor, skall, utan att behöfva skicka serskildt bud till detta Postkontor, få bref dit fortskaffade.
Raab, Adam Christian: Det är en ovana, som R. St. icke sällan ådagalägga, att vid hvarje Riksdag tumma på förut gifna författn:r. Den här föreslagna förändringen synes mig både onödig och mera skadlig än gagnelig. Här är icke så mycket fråga om examensprof på konsten att kunna räkna och skrifva, utan snarare färdigheten att föra bok och räkning; men oaktadt föreg:de talare förbigått denna omständighet, tror jag likväl det är öfverflödigt, att föreskrifva några serskilda examens-kommissioner för sådant ändamål. Då vi hafva erhållit en Kongl. Propos. om handelsboks vitsord, hvaruti äfven föreslås, att handelsböcker skola vara ordentligt förde, samt då härutinnan ligger ett såketl korrektiv emot befarandet, att den handlande icke skulle ega de ifrågavar:de kunskaperna, synes mig onödigt, ali här föreskrifva ett sådant stadgande, som Utsk. här föreslagit, hvarföre jag äfven yrkar afslag å Utsk:s Betänk. Den 27 September f m. 327 Hr von Hartmansdorff: Det förhåller sig visserligen så, som Frill. Raab nyss sagt, att sjelfva hufvudfrågan egentligen rörer förmågan att föra handelsbok och räkning, och ej egentligen konsten att räkna och skrifva. Men författningen, som utgick fråndell aldra liberalaste grund, antog, att de ringaste kunskaper, som man vanligen fordrar af en skolgosse, skulle vara tillräckliga för en handlande i Sverige. Likväl har det visat sig, att icke ens dessa fordringar blifvit upfyllda, samt att, när okunnige handlande gjort konkurs, har det icke funnits någon räkning, att rälta sig efter, utan endast ofullständiga anteckningar, hvarigenom vederbörandes rätt, att utbekomma sina medel, blifvit outredd och tvifvelaktig.
December f. m. icke borde veira Ledamot i Konungens Högsta Domstol j utan blott C hej för den admlnistre~ lande delen af Justitia;-För valtningen och föredragande i Stats-Rådet af alla dithörande rive nilen j samt innehaf varén af den JustitiaCance/leren nu anförtrodde uppsjningsoch åklagare befattning. Herr von HartmansdorffConstitutionsUtskottet har ansett både skadligt och grundlags-vidrigt , att vidtaga någon förändring med Justitiae-Stats-Ministerns nuvarande befattning. Jag deremot skulle tro det vara bade skadligt och grundlagsvidrigt , att bibehålla den sådan hon är, så framt man ser på Grundlagens anda. Den går derpå ut, att Konungen skall vara fri i valet af Rådgifvare, och icke nödgas bibehålla någon sådan längre, än han åtnjuter Konungens förtroende. Emot denna anda strider det närvarande förhållandet med Justitiae-Ministern. Då Konungen när som hälst kan entlediga Stats-Rådets öfriga Ledamöter, är JustitiaStats-Ministern ensam derifrån undantagen, emedan han tillika är Ledamot af Högsta Domstolen. Detta leder till den motsägelsen , att Konungen, ehuru missnöjd med Justitiae-Ministern^ icke kan afskeda honom., och att denne skulle ' kunna ostraffadt trotsa Monarken, så vidt det läte sig göra, utan att dömmas från embetet.. Hvarje gång Konungen aflägsnade sig från hufvudstaden , skulle Han nödgas lemna den emedlertid tillförordnade Regeringen under den misstrodde Justitiae-Ministerns ordförandeskap ; och, I>å sin sotsäng skulle Konungen hafva den grå - 7° Den 1 December f. m. nielsen att veta en sådan embetsman blifva den främste i förmynderskaprt för bans möjligen omyndige son och efterträdare, åtminstone intill dess Riksens Ständer annorlunda förordnat. Uppförde Ministern sig icke bättre mot den unge Konungen, så skulle denne, myndig vor. den, ej heller kunna befria sig från en rådgifvare , som i dubbelt afseende vöre Honom förhatlig. Så förhåller sig saken, sedd från Re gentens sida.
LNdoerffcip-l «ci, Adeln lamt Uti besannade Assskrisree lil de tre vinga »ekoeÄ-vs Ständen genast öswcriemnas, me» ofivannamnda anförande, hwars uoläsning nu icke mcdhjimes, at lils widare hos Utt skyttel chpocbUswa. Lx ? n o c !!<? ^!ex. VViäoli. Diansumt af krotocollot hållet ntl Andea 2lfdelningen af Riksens H-Zglofl. Stllnders Oeconomis istskott wld RiksdaZe!» i k-tsrrköping ar 1820. April. Ledamötcrne af Bonde - Ständet Hnäors H»r5.son och Imic Ichhrskon wörö häremot as den tanka: at som det meo skjUtSningsvesiväret förhäller sig ganska olika i elika landsorter, sä were ket sivärt at äireÄs förestä Hällstsiitsens indragning, särdeles sorn Kslerve-ffjuisarne dä skulle bkisnva än mer betungade: men för at fä utredt, huru rv7 - §?0 -M-» I « ? lebes en rcL.1erinZ i detta afseende, sä beskaffad/ at den, med Allmogsns någorlunda beqwämligyet och fördel öswerenssttmmande, mätte bäst tunna för sig gä, ansägo Bonde - Ståndets Fullmägtige för lämpeligast, at weder börande stjutsstvldige Hemmansägare i Riket blefwo genom Herrar Landshöfdingars försorg hörde, huruvida de med Göstgiswarne skulle wittja uti nägon stags entrexrsnasts ingä, hwarmedelst desse antingen ätogo slg ak för ali skjutsning wara anfwarigc, eller ock besörjde om inrättandet af sä kallade Post-eller For»ragnar, med hwilka flere personer g L 4 nnl kunde i en sträcka, utan skjutsombyte, fortkomma.
Karrunår-Collegium behörisen affemriad-é, inom den tid, Kongl. Majit deröfver i Nåder fastställt, en större del ännu ick® Den 8 Mars? icke undergått deri Revision , som af Kongl. Kammar-Rätten dervid anställas bor. X anledning af livad Herr Kamereraren Ka-» gervall nu anmält, blef honom af Herr Grefven och Ordföranden uppdraget, att från Kongl. Kammar-Gol legiurn anskaffa bevis öfver huru många af Kongl. Direetionens Hufvud-Böcker dit ingått, samt huru många deraf blifvit af Kongl. Kammar-Rätten till granskning emottagne. § 4. Da, efter hvad nu upplyst blifvit, Herrar Revisorer funno, att Kongl. Direetionens Hufvud-Bok för år 1810, sorn, enligt dea af Kongl. Majst under den 15 Maj 1804 för HufvudBöckeines afslutande Nådigst fastställde tid af 2-s år efter Redogöréise-årets slut, ännu icke kunnat undergå den Revision, som af Kongl. Kammar Ratten anställes vid Kongl. Allmänna Magazins Inrättningens Räkenskaper; äfvensom att revision af flera föregående års Räkenskaper ännu återstår; uppstod hos Herrar Revisorer fråga derom, huru Herrar Revisorer borde anse deras Revision öfver 1810 års Hufvud-Bok, da densamma icke undergått Kamrnar-Rättens granskning; och om ett så beskaffadt förhållande icke Vöre hinderligt för Herrar Revisorers förrättning. Under öfvervägande' häraf och med afseende på det förenämnde oreviderade skick, hvari så väl 1810 sorn föregående årens Räkenskaper sig ännu befinna, ansåg Herr Grefven och Ordfofanderi, för dess del, verkställigheten af Herrar Re N;o 47, 48. 370 Den.
Fredr.: Jag anhåller, alt delta betänk, får hvila på bordet och sättas främst på föredragningslistan nästkommande Lördag. Häruti instämde Frih. Raab, Adam Christian, och Frih. Pa 1 m st j er na, Ca r 1 011 o. - II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde i anledn. häraf, om R. o. Ad. bi Tolle, alt ifrågavar. betänk., som nu blifvit ytterligare bordlagdi, linge uppföras främst å föredragningslistan till nästa Lördag. Ropades ja. Föredrogs ånyo Bevilln.Ulsk:s d. 28 och 30 sist). Dec. på bordet lagda betänk. N:o 17, i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos. ang:de curbusafgiftens fortfarande, som Riksdagsfullm. Pehr Jönssons från Christianstads län i ämnet väckta motion. Sedan härvid Utsk:s först afgifnä förslag, i afseende på curhusafgiftens fortfarande utgörande, blifvit uppläst oell då sedermera uppläsningen af nästföljande punkt i betänk, börjades, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.r Jag hemställer, om det må vara tillåtet att först öfverlägga om den punkt, sorn först upplästes, i hvilket fall jag anhåller att derom få yttra mig. Uppå af II. Ex. Hr Gr.o. Landtm, i anledn. häraf framställd propos., biföll R. o. Ad., att delta betänk, skulle punktvis företagas lill afgörande, och såledesöfverläggningen borde inskränka sig till det redan upplästa förslaget, tills beslut derom blefve faltadt. 388 Den 22 Januari e. m. Frih. Hermelin, Äng. Söderling: Utsk. har, såsom nyss blifvit upplyst, tillstyrkt att afgiften skall fortfarande utgå af Stockholms stad med högst 12 sk. och minst en sk., samt i öfriga delar af Riket med högst 5 sk. och minst en sk., allt b:co. Jag har förenat mig i reservationen, som åtföljer betänk. Denna reservation innefattar en hemställan, att afgiften måtte höjas ifrån 5 till 6 skill.
Den 16 ^aj 1827, angåenöe Sotö* od) Q3åfinrättningen i Siifet; l9:o af bett 22 Julit, angåenöe rättighet till enfel tjenjlårö» be väfning för grefman, forn till Särare votö Sancafter*ilola antageé; 20:o af famina bag, attgåenbc rättighet för Slöjuncter od)SDo* center inom Juriöijfa odj 3)icöicin|fa $aculteterna, att beräfna Slca* öernijf tjenjfgöritig roiö fråga om beforöringar utom Slcaöemten; 21:o af famina bag, angåenöe afroittringarne inom -g)et'ieådalen; 22:o af ben 24 Julu, angåenöe reglering af lönewilforen för f)>ajlorernaö Slöjuncter; 23:o af famina bag, angåenöe utarbetanöe af §ör(Iag till än» öringar odj förbättringar i €ated)efen; 24:o af famina bag, angåenöe utfäröanöe af en ni) görfatt* ning, röranöe ^rioilegia Spclufioa; 25:o af famina bag, angåenöe voäcft fråga om utarbetanöe af förjlag till allmän (Eontmunal» od) ^unicipal^örfattning; 26:o af ben 30 Julli, angåenöe uppfyäfroanöe af ©frå*författnin* garne i $fturmäftare* £immermanö* odj ^Spggmäflare^anötmerfen; 27:o af ben 11 2lugujK, angåenöe leöiga tjenfterö roiö fPojt* <2Berfet fungöranöe i Allmänna £iöningarne, farnt att, roiö återbe» 23ip. tilt St©t. gjrot. 1834 & 1835. 10:bc ©anil. 1 2tfb. 2 SSanbef. 14 Stifé&ag6»S3eftutet. fattande af [adana tjenfer, affeenbe måtte fäjlaö å långvarig ocf pålitlig tjenf göring void nämnde <3Berf; 28:o af deri 18 2luguftt, angående reglerings uppgörande af ^ronobrefbäringen; 29:o af den 28 2lugufti, angående uppförande af ©tädernaö ffpldigfet att fålla upplag af fpanmål; 30:o af [amma dag, angående uppförande af den ©täderna SSoråö ocf Ulricefamn medgifna gårdfarifandel&rättigfet; 31:o af den 11 ©cptember, angående utfärdande af en för» npad £apa på arfmode för Sandtmäteri*förrättningar; 32:o af den 17 September, angående anskaffande af en mili» tair*pof till begåfning mtd Skålmo 2åne*€ontor; 33:o af [amma dag, angående ändring i .Kongl. förordningen den 19 ^December 1827, angående grunderna ocf milforen för fem» mané^lpfntng famt afföndring af jord eller andra lägenheter från femman; 34:o af famina dag, angående inrättande af en ©fola i ©ta* den Söorgfolm på Dland; 35:o af den 29 September, angående wäckt fråga om upp* fäfmande af dubbla tjenftårö*beräfningen wid befordringar till cede» fiafttfa embeten ocf tjenfter; 36;o af [amma dag, angående uppfäfwande af det i ©kol* Ordningen ftadgade anfwar för lärjunge, forn underlåter att göra an* mälan om jltttad ©folgång;
ägghvita gram fett gram kolhydrat gram En måttligt arbetande man behöfver dagligen 118 56 500 D:o kvinna 92 44 400 D:o äldre man 68 100 350 D:o äldre kvinna 80 50 260 Barn till 1 Vä år 20 3 6 30 — 45 60 9 0 Barn 7 — 15 år 70- — 80 37 - 5 0 2 5 0 400 Om husmodern vet detta och vidare kan från denna plansch afläsa, huru mycket hvarje födoämne innehåller af ägghvita, fett och kolhydrat, så bör planschen bli en välkommen handledning v i d torguppköp lika väl som vid matlagningen. När den därtill visar, hvilka födoämnen, som i förhållande till sitt näringsvärde äro billigast, så * Recenseradt i Idun 1893, n:r 9. Och höja vi vår svenska stam, Att fram den stiger — andligt fram Sä höjes fosterlandet. J. Reuter. torde den icke allenast bli en prydnad för köksväggen, utan fastmer fylla ett befintligt tomrum. Fru Nilssons arbeten, såväl den nu omordade planschen som » Hushållslärans första grunder », vittna om förf:spedagogiska kynne. Hennes sträfvan att uppfostra våra unga flickor till praktiska och dugande samhällsmedlemmar och hennes insats i vårt folks utveckling i ekonomiskt och däraf beroende socialt hänseende torde icke kunna för högt uppskattas. Det är i synnerhet de mindre bemedlade i samhället hennes arbete såsom lärarinna i folkskolan och som författarinna afser att hjälpa. Därom säger hon själf i texten till omförmälda plansch: » För en stor del af mänskligheten har en sådan beräkning föga betydelse, den mera välmående klassen behöfver ej välja sin föda efter halten af nä- ringsvärdet hos födoämnena, utan utgår vid valet af föda från helt andra grunder, så- som smak, lättsmälthet m. m. Den åter, som tillhör den mindre bemedlade samhällsklassen, hvilken omfattar det stora flertalet af människor, har behof af att känna nä- ringsvärdet i förhållande till priset, då han väljer sin föda.
— I hvad särskildt angår de till Carlsborg årligen anslagna 5o,ooo r:dr b:co, är mig alldeles olidligt, sedan jag i 20 år vetat denna fästning påbegyndt, nödgas tänka, att ännu i 4o år blifver den såsom ett futurum i Sverige omtald; ty snarare blir den, ä 5o,ooo r:dr årligen, icke färdig. Är det så en Stat skall bygga sina fästningar? Är det så Staten, när tillgångar icke blista, bör bygga eller bedrifva något företag? Kanske irrar jag, och må jag då upplysas. Men intilldess blifver jag detta homoeopatiska lillvägagåendes oaflåtliga mottalare. Sist afslås anslag till exercis-compagnie!' för vårt indelta infanteri, som, för alt kunna mäla sig med alla infanterier i vei Iden, intet annat behöfvrr än den öfning, till hvars vinnande exercis-compagniers bildande är det osvikliga och yppersta medlet. Exercis-sqvadronerna har jag tillförene på detta rum, och med den mig tillkommande fäderskänslan, förordat. På detta rum har jag också tillförene afhandlat misshushållande hushållning. Nå väl, mine herrar! som sådan tillkommer hushållningen på armedens vapenöfning främsta rummet. Ett krig är redan per se en stor misshushållning ; ett olyckligt krig — och olyckligt måste krig med oöfvade trupper blifva — är ändå större misshushållning, både med penningar och med penningevärden, hvilka ändå äro Den aS November c. m. liär det minsta, ty här handlas om misshushållning med tappert blod och vapenära. Med hopp örn framgång hos Utsk. , — synnerligast i denna punkt, — röstar jag för återrerniss af dess betänkande. Frih. Gederström, Bror: Då, enl. hvad som synes ej mindre af det den K. propos:n bilagda Slatsråds-prot., än ock af de från vederbör, einbelsmyndigheter afgifna och till Utsk. öfverlemnade utredningar, att de af K.
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets Prof. Utdrag den a5 Jar.uarii 1830. 157 Utlåtande, N:o 173, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 15a, angående Presterskapets på Gottland aflöning, blef Betänkandet, N;o 158, af Ståndet bifallit. S. D. A nyo föredrogos och biföllos Bevillnings-Utskottet» Memorial: N:o 60 j angående en förändring i nya Tulltaxan vid artikeln Tågvirke ; och N:o 61 t med förslag till de afgifter för minutering af brännvin , som skola intagas i io:de $. aldra Artikeln af Brännvins-Förordningen. S. D. Stafs* och Banco-Utskoftens Memorial, N:o4Ö, angående anställd omröstning Öfver åtskilliga frågor, rörande myntbestämningen och dermed gemenskap egande ämnen, föredrogs och lade* till Handlingarne. 128 Prot. Utdrag dep %'] Från Högvördige PresteStåndet, S. D, Biföllosj vid förnyad föredragning} Stats-, Banco-* samt Oeconomie - Utskottens Utlåtanden: N:o ii3i i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om anvisandet af erforderliga medel till anskaffning af Spannmål yid inträffande missväxtår; N:o 114, med anledning af åtskilliga väckta motioner om Spannmåls-handel för så väl Kronans som enskildes räkning, Districtcch Sockne-Magazins anläggning m. m.; N:o 115, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans Spannmålsräntor, S. Ö. Vid förnyad föredragning af Stats-, samt Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 116; i anledning af erhållna åter» jemisser å Utskottens Betänkanden, N:ris 75 och Prnt. Utdrag den 27 Januarii 1830.
Ingen som rätt fattat widdén af det arbete som sedan är i?94 der blifwit nedlagd, svall beskylla Contoiret för cftcrlä» tenhet. Twärtom skall man finna denna Betjening ensamt möjcligcn kunnat medhinna altsammans, och att förbcredelsernc till sä mänga och sä wigtiga mäls afslutning ej utan flere private Skrifwarcs biträde kunnat utföras. Man skall mä hända göra rättwisa ät en ihärdighet i 15 ärs tid oafbrurit fortsatt och som^cj har annat föremäl än det w! alle sä ifrigt önskc: de äterstäende Bytens afflukning. Hwad kraftigare medel kunne wi wäl utfinna för Bytes-Contoirets wcrksamhet, än dest egen fördel i de redan bifallne procenter. Hwad för de högre Embetsmännens mera än den answarighek i frägan om Rikets rätt som Regerings-Formen föreskrifwer? Hwart femte är äge wi ju sjelfwc tilfälle att pröfwa om nägot härkvid wore försummat. Oena a fsiutning kan icke i annan ordninggä för sig, än i ben redan och frän urminnes tider därmed wldtagne. Att slumpwis och säsom i? Zi utan efterfrägan hwilkcn derwid blef lidande, uphäfwa Byter wer - Den 22 September. 709 ivrrket, wore att förnärma Kronans rätt och be flera privates, som till gällande Författningar satt sin för» tristan. Jag hoppas att hwarochenär derom nogsamt hfwcrtygad.
» God dag, far lille! » helsade hon. » Gfod dag, älskade hustru och barn, » svarade han och kysste hustrun och barnen. » Gå efter en stol åt far! » sade modren åt äldsta flickan, som kunde vara fem år. » Nej, Anniscka, » sade Paul, » Vera skall inte bli slafvinna. » » Jag vill inte, » hade Vera redan svarat. » Skall man säga så, » upptog modren. » Ja, » sade Paul, » såskall man svara. Den som icke lär sig vilja och tala ut sin vilja, när han är ung, den blir en viljelös eller en ljugare, när han blir stor! Anuiscka! Hvarför skola vi uppfostra våra barn till våra slafvar? Om åtta år skall Vera ut i lifvet. Då ha vi ingen slaf mera i henne, och icke är det väl vår mening att uppfostra henne till att sätta fram stolar åt andra. Men vill Vera sätta fram en stol åt mig, så tackar jag henne, ty hon är mig inte något skyldig. » » Du har rätt Paul Petrowitseh, » sade modren » men jag kan inte alltid se sakerna från de nya synpunkterna. » *) Då den frågi, som här framdragits till diskussion, ju, såsom författarinnan till föreliggande uppsats säger, måste anses som en af de betydelsefullaste, inbjuda vi härmed våra ärade läsarinnor och läsare att yttra sig om den samma. Under en dylik diskussion kommer alltid ett och annat guldkorn i dagen, som väl är värdt att taga vara på. Bed. här genom Paul uttalar sin egen åsigt i denna betydelsefulla fråga. — Vi säga utan tvekan betydelsefull, ja, en bland de betydelsefullaste till och med, ty på ungdomens uppfostran är det ju vi bygga framtiden. — Annisckas bekräftande » du har rätt, Paul Petrowitsch, » och hennes hänvisande till de » nya synpunkterna » gör det ännu mera påfallande, att förf. framkastat en bestämd antydan om, i hvilken riktning han anser, att en verkligt modern uppfostran bör gå — nämligen till ett fullkomligt frigörande af individens egen vilja och sjelfbestämmelserätt. Vi ställa Strindberg högt såsom författare, men någon auktoritet i praktiska frågor är han alls icke.
St. Skrifvelse N:o 44&. funnit ofvanberörde skäl att ifrån denna regel någon gång och i högst trängande fall göra undantag, vara af den vigt, att desamma påkalla någon eftergift i nu gällande föreskrifter rörande ifrågavarande ämne, hvadan Rikets Ständer för sin del beslutit utfärdandet af en författning, hvarigenom stadgas, alt om i någon församling vid vissa tillfällen och med afseende å särskilda omständigheter, det må anses nödvändigt, att nattvardsgång anställes å annan tid än i sammanhang med den allmänna högmässogudstjensten, Pastor eger att med församlingsboerna derom öfverenskomma. Med underdånig anmälan härom framhärda Rikets Ständer etc. Stockholm den 5 Oktober 1860. Uppläit och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Okt. 1860. Preste-Ståndet den 5 — -— Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förändring i föreskrifterna rörande vilkoren för kyrkors sammanbyggnad. (Allm. Resv. och Ekon.-Utsk:s Ret. N:o 131 och Ull. N:o 172.) S. A. K. Med anledning af hos Rikets Ständer gjorda framställningar om förändring i vissa delar af föreskrifterna i Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1830, angående vilkoren för kyrkors sammanbyggnad och behandlingssättet af derom uppkomna frågor, hafva Rikets Ständer, för att å ena sidan, med hänsigt jemväl till en ändamålsenligare fördelning af Presterskapets verksamhet, i möjligaste måtto befrämja sammanbyggandet af kyrkor, der sådant lämpligen kan ega rum, samt å andra sidan förhindra det, i följd af nu gällande stadgande, stundom inträffande förhållande, att en större socken Expeditions-Utskottets Förslag till undtrd. Skrifvelsi N:o 145.
N:o 2 beslutade ofvan omförmälda redaktions-förändring; och torde BondeStåndet angående samtliga ifrågavarande vilkor fatta definitivt beslut. 19:o. Utskottets i mom. litt. f.) af 63:e punkten gjorda hemställan, att för folkskole-väsendels utveckling och förbättring måtte anvisas 75,000 R:dr, är likaledes af Bonde-Ståndet återremitterad; men som Utskottets berörda yttrande blifvit af öfriga Irenne Riks-Stånd godkändt, kan återremissen icke till vidare åtgärd föranleda. 20:o. Uti 81:a punkten hade Utskottet i morn. litt. a), i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga begäran om tillökning i anslaget för WitterhetsHistorieoch'Antiqvilets-Akademien, bland annat, hvarom fråga nu icke är, tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte bevilja årlig lön till belopp af 2000 R:dr för en Antiqvitets-Intendent, äfvensom till resekostnader för denne samt bestridandet af andra exfra utgifter anvisa en summa af 1000 R:dr, att jemväl årligen utgå; och är denna Utskottets hemställan, som blifvit af Bonde-Ståndet afslagen, deremot af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet oförändradt bifallen, men af Borgare-Ståndet med den inskränkning, att ifrågavarande anslag af det Yällofliga Ståndet beviljades att utgå endast under nästa statsreglerings-period.