Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
manuskript för att komma i dispyt med henne och förströ henne. Ser ni, Kristofer var min bästa vän, och tant Stannar pastorn? har ofta varit som en mor för mig. (Går mot fru Germans dörr.) PASTORN. Tillåter herr Wolff ett par ögonblicks samtal? VÄRFLOD WOLFF, kommer nedåt. För all del... PASTORN, i det han sätter sig. man är medlem i direktionen för det nya Magdalenahemmet, och att... WOLFF, afbryter lifligt och sätter sig. Vi kanske sätta oss? Ni vet troligen, att fru Ger i känsla än i förstånd. Jag tror inte, att man bör rubba hennes åsigter i det afseendet. PASTORN. Jag vet. Men hennes välgörenhet har sin grund mera i samma direktion. Det är inte häller meningen. Jag är själf sekreterare WOLFF. För tusan, jag ber om förlåtelse... Det är ju sant det. PASTORN. kvinna, som är i stor nöd, men vissa hinder... WOLFF, afbryter lifligt. Det är fråga om att i hemmet upptaga en stackars utan att ens fråga om hvad den skall användas till. Men detta fall är det omöjligt. (Visar sitt manuskript.) Jag har till och med här i min hand bevis på i huru hög grad fråga. Herr pastor, jag lägger gärna min skärf i offerkistan jag ogillar detta slags Magdalenahem. Det är en princip TREDJE AKTEN PASTORN. till er, emedan ni sannolikt känner den stackars kvinnan. WOLFF. Det är inte direkte fråga om pengar. Jag vänder mig Jag? PASTORN. Hon heter Maria Andersson... Namnet är er obekant? WOLFF. Namnet är ju ganska populärt. PASTORN. Hon har förut varit sömmerska... WOLFF. En syhäst? Mjuka tjänare! PASTORN. Här i huset. WOLFF, häpen, stiger upp. Hon! PASTORN. Ni känner henne? WOLFF. Nej... Mja, det vill säga... jag har visst sett henne här. PASTORN. Hon har ett barn... som ni är far till. VÄRFLOD WOLFF. Jag Hvad är det för historier?
Reser - Stats-F/tshottets Utlåtande, 20 li e s c r v alto n c r: Af Matts Pehrsson från Stockholms län: “Då ifrågavarande ämne blifvit r den Kongl. Propositionen fullkomligen utredt och den ifrågasatta skatte-lindringen blifvit så väl af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i orten och Kongl. Kammar-kollegium, som ock af Kongl. Maj:t tillstyrkt, har jag ansett det icke vara förenligt med den känsla af rättvisa oell billighet, som bör vara rådande inom hvarje för nödställda likar ömmande menniskohjerta, att med min röst biträda Utskottets beslut, hvadan jag mot detsamma får nedlägga min reservation.44 Af Måns Mänsson från Kalmar län: “Emot det afslag Höglofliga Stats-ulskottet beslutat i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition angående nedsättning i räntan å Strandskogen på Öland, får jag mig reservera. Såsom skäl för afslag uppstämmes den gamla visan, att det vore ett farligt prejudikat att nedsätta räntan på. jord, kanske här rättare flygsand, som likväl är så hardt beskattad, att ingen menniska kan lifnära sig på densamma. Bättre, menar man, vore det om den finge ligga öde, kanhända derföre, att denria Strandskogsmaiken deraf då skulle blifva lika så stark, som en rikskunnig skriftställare i bränvins-frågan uppgifvit, att den Svenska jorden i allmänhet är, eller starkare än den Danska. Att vederlägga orimlighcter är öfverflödigt, ty hvar och en, som vill göra ett rätt bruk af sitt förnuft, förstår också att sätta tro till uppgiften efter hvad den förtjenar. Hvad det rysliga prejudikatet vidkommer, så har samma prejudikat förut öfvergått skogen vid Rälla på samma ö. Sedan nemligen Landshöfdinge-embetet flera gånger å rad gjort framställning, huruvida någon vore hugad öfvertaga jorden derstädes med bibehållande af den gamla räntan, men ingen sig dertill anmälde, måste man till slut beqväma sig att taga hvad som erbjöds.
STOCKHOLM, 1850. l\ A. NORSTEDT & SÖNRR, Kongl. Boktryckare. w -/ \ ■ Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Calmar län och Öland för åren 1842,1843, 1844, 1845, 1846 och 184?. S*• Länets allmänna beskaffenhet. I afseende på detta läns fysiska och politiska geografi med dertill hörande omständigheter, hvilka under den tidrymd, som denna underdåniga Berättelse bör omfatta, icke varit underkastade några hufvudsakliga förändringar, får jag, till undvikande af onödig vidlyftighet, underdånigst åberopa 1 § af min sednast i underdånighet afgifna Femårs-berättelse. Endast en förändring bör anmärkas, nämligen att Mortorps socken i Södra Möre härad blifvit, till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 18 Maj 1847, fördelad i tvänne, på det sätt, att denna sockens skogsbygd, som tillförene hade ett eget kapell, der gudstjenster höllos hvarje tredje söndag, nu under namn af Oscars socken bildar en särskild annexförsamling under Mortorps pastorat, och har, med kapellet till sin kyrka, söndagliga gudstjenster, sedan pastoratets komminister, efter ombyte af boställshemman, flyttat till närheten af den nya socknens kyrka, 2 mil från moderkyrkan. %■ 2- Länets Invånare. Länets iolkmängd, som år 1841 utgjorde 181,937 personer, har under derefter förflutna sex åren ökats till 192,091 personer, hvartill, enligt underdånigst bifogade Tabell N:o 1, folkmängden år 1847 uppgick. Deraf voro 93,211 mankön och 98,880 qvinkön. Folkökningen under dessa sex år har således utgjort 10,034 4 personer, hvilken tillväxt, ehuru i proportion något mindre, än den, som ägde rum under nästförutgångna quinquennium, likväl ingalunda kan anses obetydlig.
Kansli-expedition måtte uppföras eli belopp af 5,500 R-.dr, dels Expeditions-sckreterarnes i samma Expedition aflöning må bestämmas till 4,500 R-.dr. Tillstyrkandet i mom. c) bifölls. 2:dra punkten. Godkändes. 3:dje punkten. Ståndet, som ogillade Utskottets hemställan i mom. a), beslöt, alt Generalintendentens aflöning må, i likhet med hvad Kongl. Maji i nåder föreslagit, bestämmas till 5,500 R:dr, samt biföll tillstyrkandet i mom. b). Bifölls. 5:te punkten. Med ändring af Utskottets förslag oell i enlighet med Kongl. Majits nådiga Proposition beslöt Ståndet, att för General-stabs-oflicerares bildande må på Riks-staten uppföras ett belopp af 6,b00 Riksdaler. G:le punkten, moni. a). Aflöningen för Cbefen vid Topografiska korpsen fastställdes med afslag å Utskottets hemställan och i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, lill 6,000 R:dr. Mom. b). Utskottets hemställan ogillades och beslöt Ståndet, med bifall till Kongl. Maj:ts framställda förslag angående åtta Under-officerares anställande vid ifrågavarande korps, bevilja 3,200 Ridr att uppföras på Topografiska korpsens stat. 7:de punkten. Godkändes. 8:de punkten. Ståndet ogillade Utskottets hemställan och beviljade en löneförhöjning af 300 Ridr åt den till religionsvårdens besörjande å Allmänna Garnisonssjukhuset anställde prestman. 9:de, 10:de och llite punkterna. Biföllos. 12:te punkten. Godkändes med förklarande, att Ståndet' likväl icke i allo gillade den för Utskottets hemställan i Utlåtandet förekommande motivering. Biföllos. 16:de punkten.
Utsk:t har, i afs:de å den förev:de punkten, i likhet med K. M:s Propos., föreslagit att af de under sednare åren iuflutne bankovinstmedel, 4 milhr skulle användas till deltagande i det, för fortsättning af Statens jern vägsbyggnader, bestämda utländska Janet. Häruti gillar jag naturligtvis till alla delar Utsk:ts förslag, men jag kan »vid detta tillfälle ej underlåta att beklaga, att Utskrt ej yttrat sig öfver frågan i sin helhet, eller huru de återstående vinstmedlen, upgående till omkring 2 milhr, borde, enl. TJtsk:ts förmenande, användas. Skulle detta, som jag hoppas, äfven komma att ske i öfverensstämmelse med K. M:s Propos., så vore, enl. min tanka, en sådan anordning den lämpligaste; men om deremot med dessa medel åsyftas något annat ändamål, tror jag att det vore k)okare att redan nu, på sätt Hr Akerman föreslagit, besluta, att Banken åtminstone med 5 milhr måtte deltaga i det utländska )ånet. Jag önskar likväl helst, at,t Utsk:t», i sitt Utlåt, om den öfriga Bankovinstens användande, må finna skäl att biträda K. M:s förslag. I afs:de å användbarheten af de Svenska stats-obligationerna såsom en reserv-fond för Banken, hafva, synnerligast af en värd talare, åtskilliga tvifvelsmål blifvit yttrade. Mig synes dock att Utskits motivering af den motsatta meningen är fullkomligt öfvertygande, och ytterligare ber jag att nu få tillägga några uplysningar i detta hänseende, som jag hoppas skola visa, att de Svenska statspapperen, långt ifrån att vara de utländska underlägsna för det afsedda andamålet, tvertom, i anseende till det förtroende, de åtnjuta, och den stadga i kursen, som deraf blifvit en följd, visat sig vara dertill särdeles lämpliga.
Gusta Voteringen (95;o). Den, som bifaller Utskottets förslag, att Nyckelringar och Nyckelhakar bora, under serskild rubrik, i Taxan specificeras med ett värde af 6 R;dr och införselstull af 2 R:dr skålpundet, sauit tullfrihet vid utförsel, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer någon sptcilication i taxan icke att för denna artikel ega ruin. Resultatet af omröstningen har varit 84 Ja och 35 Nej; i följd hvaraf och då Ja vunnit, nyckelringar och nyckethakar skola under serskild rubrik i Taxan specificeras med ett värde af 6 R.‘dr och införselstull af 2 R:dr skålpundet, samt Tullfrihet vid utförsel. 6a Voteringen (98:o). Den, som instämmer i Utskottets sist afgifna förslag, att å Pappersta - Förstärkta Stats Utskottets Memorial, N.-o 274° 23 peter och border bör antagas 2 R:dr värde och 24 sk. tull skålpundet vid införsel, röstar Ja ; Den, det ej vill. röstar Nej. Vinner Nej, skola nuvarande värde 40 sk. och införselstull 10 sk. per skålpund bibehåtias. Voteringen har utfallit med 79 Ja och 40 Nej; och som Ja vunnit, är å papperstapeter och border antaget 2 R:dr värde och 24 sk. tull skålpundet vid införsel. 63:dje Voteringen (99:o) Den, som bifaller Utskottets förslag till redaclionsoch tullbestämmelser för Paraplyer och Parasoller, nemligen: Paraplyer och Parasoller Tullvärde qvantitet för Inf. tullberäkningen, tull. 6 Siden 1 st. 2 R:dr 3 andra slag 1 — 1 röstar Ja ; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, antagas dessa redaotiunsoch tullbestämmelser:
Ehuru jag icke smickrar mig med den förhoppning, att några väsendtliga förändringar skola derigenom blifvit gjorda, så anhåller jag likväl om återremiss af Betänk., emedan jag anser att Utsk:s ledamöter kunna hafva någon nytta af de anföranden, som härvid blifvit afgifna, så vidt de annars, hvilket jag har hört i åtskilliga Utsk. icke lär vara händelsen, göra sig besvär att läsa desamma. Erih. Sprengtporten, Ja k. Wilh.: Jag befarar att man icke lyckas, om man vill företaga en upskattning af jorden, för att utröna dess rätta värde, derföre att man saknar de för en sådan upskattning behöfliga materialier, nemi. noggranna kartor och en gradering af jorden. Afven skulle man, enl. min tanka, icke hafva vunnit så särdeles mycket, om man hade verkställt en sådan upskattning; ty förhållandena förändra sig inom icke så särdeles lång tid, dels genom nyodlingar, dels genom skogarnes nedhuggning och genom arbeten af flera slag. När man således vore färdig med upskattningen, behöfde man börja på nytt. Faktiskt och obestridligt är deremot att Svenska jorden är för lågt upskattad; ty ehuru jag icke nu bestämt erinrar mig den summa, hvartill den är upskattad, tror jag likväl icke att den öfverstiger 400 milhr Rdr Bko. Denna summa är åtminstone till hälften för låg, och jag anser att B. St:r, utan minsta betänklighet, vid denna Riksdag kunna besluta, att jordens taxeringsvärde öfver hela Riket skall höjas till dubbla beloppet mot det närvar:de. Sedan återstår svårigheten att utfinna en minimi-tariff mellan de olika länen, men jag anser att BevillmsUtsk. icke kan hafva svårare att utfinna en sådan, än det bör vara för en komité; ty man kan dervid icke följa någon annan grund, än de sednaste årens försäljningsvärde. Enskildta försäljningsvärden betyda kanske icke så mycket hvar för sig, i synnerhet som jordvärdena, under de sednare åren, blifvit allt för högt upjagade, men om man tar sådana försäljningsvärden i massa, så tror jag att man skall kunna komma till något resultat.
Privilegier eller Tillståndsbref, med Privilegier eller Tillståndsbref till rättighet till Bergverks, Manufacturiers, handaslöjders idkande charteras finbladiga Sågars, Pappersoch andre med 5 R:d Bruks anläggande, Handels och han— till anläggande af daslöjders idkande, m. m., hvilka kunBergverk, Manufacturier, Sågar, na komma under namn af privilegiePappersoch andra Bruk med lo.— rade inrättningar till effecters och vaPrivilegia exclusiva med .. 15. rörs förfärdigande och förädling, charteras efter följande classer: Första Classen 5 R:d Andra d:o . ,10. — Tredje d:o . .. i5. — Fjerde d:o . .. ... 20. — Femte d:o * 25. — Sjette d:o 3o. — Sjunde d:o 4°- Åttonde d:o 5o. — * Allt efter som den Autoritet, hvilken utfärdar privilegierne, med afseende på Inrättningens vidsträckthet och förmodade större afkastning, prof var dem vara förmånlige. Testamenten 2:0 För egendom, sorn, efter så be2:0
Det har således, sedan 3lne Stånd funnit denna inventering nödig, varit StatsUlskts skyldighet att söka utväg till verkställande deraf; hvarföre Utsk., som ej velat att kostnaden skulle betackas af 4:‘*e hufvudt i tel ns förut nog knappa anslag, yttrat sig på extra-statsreglenn skola hänvisa medel för ändamålet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i 126 §:n. Ropades starka nej, blandade med några ja. Den in September e. m. 367 Hr Landtm, hemställde, 0111 R. o. Ad. behagade afslå samma förslag. Ropades snarka ja, blandade med några nej. IIr Dalman, Willi. Fredr.: På de line sista punkterna bar Hr Frih. o. Landtm, gjort propos., dels till bifall och dels tili afslag. Begge propositionerne hafva blifvit med ja och nej besvarade. Jag får derföre hemställa, om ej, till vinnande af fullständighet i protocollet, Hr Frih. o. Landtm, behagade tillkännagifva, huru Hr Landtm, uppfattat R. o. Ad:s svar på de framställda propositionerna. Hr Landtm, förklarade, det han trott den sista propos: n vara med ja besvarad, helst han icke funnit något nej så liårdt yttradt, att det kommit till hans öron. Hr Lefre'n: Anses nu äfven StatsUtsk:s förslag om medels-tillgången, för den händelse att inventering af ekvirkesförråden kommer att äga rum, på grund af 3:ne Stånds derom tvifvelsutan fattande beslut, vara af R. o. Ad. afslaget ? Jag tror att det vore orätt handladt, ty om R. o. Ad. behagar afslå saken, behöfver R. o. Ad. dock icke afslå medlen att kunna fullgöra inventeringen, ifall den anses nödig. Hr von Hartmansdorff: I händelse 3 Stånd blifva ense att inventering skall äga rum, så lärer väl icke StatsUtsk.
– Utan tvifvel skulle fransmannen icke gifva romaren efter i denna hedrande känsla. Men långt ifrån att minska er stränghet, synes ni fördubbla den. Ni älskar starka uttryck för era tankar. – Är något deruti som misshagar er, så tillräkna detta min obekantskap i afseende på umgänget med utländningar. Det tycktes mig som om ni sjelf med förkärlek nyttjade starkt målande uttryck, och jag hoppades vara artig, då jag besvarade er på samma sätt. Det var ytterst obehagligt för den unge vikomten att finna sig på detta sätt tillbakaslagen af den skarpsinniga, all courtoisie föraktande romarinnan, och det värsta var, att hon hade den grymheten att med ett småleende, hvars make han aldrig sett och som han hoppades aldrig mera få se, liksom gifva tillkänna att hon ansåg deras lilla tête à tête nu ha varat tillräckligt länge. Uppbragt, sårad, men alltid beherrskande sig, steg vikomten tillbaka. Annunciada sökte ett annat fönster. Hennes blod brann och flammade på kinden. Fransmannens lättsinniga påflugenhet förnärmade henne, och hon var glad att ha befriat sig ifrån honom. Men Geatanos frånvaro smärtade henne – hvarföre infann han sig icke just nu, då hon skulle varit så lycklig att få liksom krossa dessa utländningar genom åsynen af en verklig romare, alltför stor och högtänkt att, lik hennes bror Guilio, vilja lysa med spillrorna efter det förflutnas väldiga skeppsbrott och liksom bedraga de godtrogne. Geatano förstod att vara långt stoltare och mera vördnadsbjudande i sin icke dolda fattigdom än Guilio i sin narraktiga lyx, underhållen för några dagar och sedan betald med oräkneliga försakelser. Redan ett par minuter hade den gamla prinsessans blick med illa doldt missnöje följt dottern. Hon hade midt under samtalet i den krets, der hon sjelf var medelpunkten, sett allt, som tilldrog sig, och hade fullkomligt uppfattat den min af sårad känsla, hvarmed vikomten aflägsnat sig. Ett par gånger hade den oroade modern kastat ögonen på sin son för att begära hans biträde, men lord Stouthead hade lagt handen på hans arm, och det var ej möjligt att slippa undan.
Försök så att i minnet bevara siffran, det är nog meddela dem. icke så ansträngande. För henne skulle jag kunna berätta allt, Är det er ej möjligt att finna bättre användtänkte Eva, med en hemlig önskan att tining för er » korg »? Har » Husråttan&gt; ej nyttiden ville stå stilla och möjlighet därtill begare lärdomar att gifva, hoppas jag Iduns samtliga läsarinnor utan skonsamhet som en - hederredas henne. Båda voro innerst lika intresserade af sina lig huskatt jaga bort eller äta upp henne. Den gamla huskattan. egna angelägenheter och ifriga att tala endast om dem, men på samma gång för väluppfostrade att ej låtsas vara upptagna af hvarandras intressen. Båda visste att ömtåliga ämnen skulle komma att vidröras och drogo sig för att göra det första schackdraget, men medan Tyska kejsarinnan, som redan under Kielde talade konventionelt — liksom bakom festen var opasslig, blef snart sämre och måste intaga sängen. Ehuru tillståndet ej ger anledförskansningar — längtade de att blotta sig. Så småningom — genom skickliga utfall, ning till oro, har kejsarinnan dock, enligt hvad nu telegraferas, måst uppgifva sin afsikt att åtantydningar och finter — fick Eva öfvertafölja sin gemål på hans förestående besök i get och lyckades väcka nyfikenhet samt förSverige. skaffa sig berättarprivilegiet; men just som hon hade sin sorgliga historia på läpparna, » Kvinnornas flagga. » Den vackra flagga, afbröts hon af mannen och de resande hersom pansarbåten Tbule erhållit af svenska kvinrarne, hvilka förklarade att uppbrott måste nor, har i Kiel kommit till användning. Fartyske. gets officerare ha nämligen underrättat därom geHon kände sig så djupt besviken, som nom följande telegram: hade en olycka öfvergått henne, där hon Hedersflaggan hissad vid kejsarparaden. Gifstod med de brännande bittra känslorna varinnornas skål drucken. Thules officerare genom tillbakaträngda, i stället för att få gifva dem Ehrensvärd. luft.
Jag anhåller att emot det af Hr von Hartmansdorff väckta förslag få anföra några betänkligheter, som åtminstone verkat på min öfvertygelse derhän, att jag anser mig böra afstyrka den samt instämma uti hvad Utsk. derom sig utlåtit. Det torde icke vara någon ledamot af detta Stånd obekant, att R. o. Ad:s representationsrätt ursprungligen grundade sig på eller åtminstone stod i samband med besutenhet. Men i den mån jordegendomen under tidernes längd öfvergått från R. o. Ad. i andra samhällsklassers händer, under det antalet af Ståndets medlemmar på samma gång ökats, har följden blifvit, att i samma mån, vid sidan af den jordägande adeln, bildat sig en icke besuten eller uteslutande tjenste-adel, af hvilken en stor del tillhör hufvudstadens civila och militära embetsverk och korporationer. Obestridligt är, att denna sistnämnda fraktion inom sig räknar många för teoretisk och praktisk skicklighet utmärkta män, äfvensom man icke kan neka, att ju denna tjenste-adel är mera hemmastadd med sättet för allmänna ärendens behandling, och, såsom förlagd i sjelfva brännpunkten af samhället, mera bevandrad i de egentliga samhällsteorierne; men å andra sidan kan det väl icke eller bestridas, att ju den besutna eller landt-adeln inom provinserne utöfvar ett icke obetydligt inflytande, och att den till riksdme medförer mycken kännedom af landsorternes behof och de praktiska medlen att dem afhjelpa. Nu skulle dock, enligt min öfvertygelse, det af motionären väckta förslag hafva till följd, att denna sednare del af adeln beröfvades allt inflytande på Utsk:s-tillsättningen, ehuru det är långt ifrån mig alt förutsätta det motionären syftat derhän med sitt förslag, och jag tror det så mycket mindre, som han sä ofta pä detta rum med värma försvarat vära äldre institutioner.
Och när fem år förflutit sedan klubbens stiftande, hade man kämpat sig igenom de värsta svårigheterna och kunde med erfarenheten till ledare förtroendefullt se framtiden an. Sedan dess stegrades lifaktigheten inom klubben mer och mer, det betydligt minskade medlemsantalet ökades åter, och nu efter tio år har Kvinnoklubben vuxit sig så stark och blifvit så kär för många, att den väl icke utan stor saknad skulle kunna undvaras. Dess nuvaraude lokal, Norrlandsgatan 14, 1 tr., är särdeles hemtreflig. Från tamburen kommer man in i en rymlig sal, där på det stora bordet midt på golfvet de nyaste tidningarna och tidskrifterna äro framlagda. På väggen finns en anslagtstafla, där meddelanden o m samkvämen m. m. slås u p p; bredvid det goda pianinot ligga noter. I detta rum, där på klara dagar solen vänligt lyser in genom de tre höga fönsterna, slår man sig vanligen ner, när man i IDUN 1897 hvardagslag springer upp på klubben på en stund för att läsa tidningarna eller mucisera. Men komma ett par vänner för att ostördt få samspråka, hafva de trefligast inne i förmaket med dess bekväma soffor och länstolar. Vill man skrifva, finns det skrifbord så väl i förmaket som i biblioteksrummet, där klubbens ganska välförsedda bibliotek är inrymdt. Innanför biblioteksrummet har klubbens värdinna sitt rum, hvilket på samkvämsaftnarne oftast står till medlemmarnes disposition. Denna värdinna eller husmor — fru A. Grafström — har välvilligt åtagit sig att sörja för att allt i lokalen är i bästa ordning, men hon har icke förbundit sig att i hvardagslag göra les honneurs. Vid de ordinarie klubbaftnarna däremot är det hon, som har bestyret med den materiella välfägnaden. Kaffe med dopp serveras då för dem, som så önska, vid samkvämens början, och den enkla supén, till öfverenskommet, billigt pris, består af godt te och utmärkta smörgåsar. Hvarannan torsdag har Kvinnoklubben samkväm; en gång i månaden sällskapsafton, då det ofta är musik, andra gånger föredrag eller diskussion. I synnerhet till diskussionsaftnarna pläga medlemmarna talrikt samlas och frågor af vidt skilda slag hafva underkastats lifliga och sakrika debatter.
Frihm talade först om att man skulle serskildt hålla sig till undersökningar inom Småland, och sedan om södra banan. Hade Frihm gjort framställning om de af E. St:r beslutade och redan påbörjade banorna, så hade jag haft intet att deremot erinra, helst som jag redan uttalat den mening, att, då jag icke kunnat lyckas förmå R. St:r att frångå den åsigten, att stambanor skola utföras för Statens räkning, jag önskar, att man åtminstone borde hålla sig till de banor, som redan voro påbörjade. Då nu öfverläggningen anså'gs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att, i afs:de på förev:de punkt, hvartill några talare yrkat bifall, blifvit föreslaget af Frih. Eaab, att efter orden »undersökningar blifva anställda», måtte tilläggas: »dervid de från Götheborg och Malmö utgående redan påbörjade banorna, jemte deras bibanors lämpligaste sträckning lorde förtjena serskild upmärksamhet)), äfvensom af Frih. Sprengtporten, att å nästföreg:de rad näst före ordet »industri», måtte tilläggas orden »kommunikationsväsende», samt af Hr Aminoff, att den i denna punkt tillstyrkta anslagssumma måtte höjas från 150,000 till 200,000 Edr Ernt. Hr Aminoff: Sedan numera är uplyst, att genom 3 Stånds beslut frågan är afgjord, afstår jag från mitt yrkande. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att E. o. Ad., på det propositionerne ej må blifva alltför invecklade, torde finna lämpligt, att beslut först fattades endast om 19:de punkten, sådan den af Utsk. blifvit framställd, med Ståndet förbehållen rätt att sedan pröfva de nu föreslagne tilläggen, samt hemställde derjemte om E. o. Ad., 352 Den 13 Juni f. ra. med sig förbehållen rätt att serskildt besluta om ifrågav:de tillägg, behagade bifalla 19:de punkten af Utsk:s Utlåt. Ropades Ja. Propos. till bifall å det af Frih.