Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inom Hedervärda Bonde-Ståndet har A. W. Svartling från Östergöthlands län uti afgifven motion hemställt, att då auktionsförrätlare på landet i de liesta fall icke kunde påräkna någon säker inkomst af sin rörelse, de måtte varda från bevillning befriade och föreskrift derom i Bevillnings-förordningen intagen; men Utskottet, som ej inser något skäl, hvarföre ifrågavarande personer skulle, mer än andra, vara befriade från bevillning 32 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. för den ofta ganska betydliga inkomst, de af sitt omförmälda yrke eller industri kunna förvärfva, anser alltså ifrågavarande motion icke förtjena afseende. Då, i saknad af bestämd föreskrift, det lärer blifvit ifrågasatt, huruvida reseunderhåll och arfvoden i och för revisionen af Stats-, Dankooch Riksgälds-verken samt Taxeringsoch Pröfnings-Kommittéer böra, likasom dylika godtgörelser i och för riksdagar, vara från bevillning befriade, har Utskottet, som ansett en sådan befrielse vara med författningens anda öfverensstämmande, uti 1 mom. af ifrågavarande § föreslagit de tillägg i dessa hänseenden, som förslaget innehåller; hvarjemte, enär upplyst blifvit, att officerare vid indelda arméen, som, enligt fullmakter och fastställd stat, äro berättigade till boställen med nödig åbyggnad, stundom, der deras boställen icke äro med karaktershus försedda, i stället derför ur militieoch boställskassan undfå godtgörelse under namn af inqvarteringspenningar, och att dessa ersättningar, ehuru endast motsvarande den förmån, hvarför boställsinnehafvaren, såsom sådan, blifvit beskattad, likväl påförts särskild bevillning, men detta icke kan vara med rättvisa öfverensstämmande, Utskottet jemväl i nyssnämnde § och morn. upptagit omförmälde ersättningar såsom från bevillning befriade.
Uppå Vestra kusten möter för det nårvfi* rande större svårighet att decidera sig i valet* Den 55 Martil, dock torde dervid allraförst böra komma i fråga Wisby Stad, så vida hamnen blir behörigen nppbjelpt; 7) emedan denna stad fordom ägt Portöfrancofrihet och förlorat den endast af vanmagt, hvartill den hvarken sjelf directe varit vållande, ej heller någonsin förverkat, afsagt sig eller blifvit denna rådighet fråndömd; 2) såsom utgörande Gottlands medelpunkt, och då blifvande en Coneentrafionsort för landets producter och tillgångar; samt 3) ägande ett ymnigt förråd af byggnadsmaterialier, synnerligast al sten, öfverallt i Wisby nejder, och tjenlige ämnen till de största MagaZiners apterande af dess flera, nu utan tak stående ÖdeKyr fcor; jemte närbelägenheten af en mängd goda kaikungnar, m. rn. Alla dessa skål synes mig tala högt för valet af Wisby till en Portofrancoellar fri Nederlagshamn; men då nian derjemte considererar att dels dess nu i dåligaste författning befintliga hamn blott kan rymma högst 30 fartyg, hvilka inlöpa på g å io fots djup och som i alla fall blir älventyrlig vid Vestliga stormar; dels ock, att dess yttre redd, en åttondedels mil längre ut belägen, hvilken har ankarsättning för j6 fots djupgående fartyg, icke kan anses nog säker; så blir högst nödigt att hamnen först förbättras och utvidgas. Det i nämnde afsigt af Grosshandlaren derstädes N. J. Schvan uppgjorda project, att ej allenast upphjelpa den gamla hamnen, utan äfven, att i sammanhang med den, genom dess förlängning af omkring 1200 fot, formera en ny hamn, tyckes mig förtjena största uppmärksamhet.
S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 15 och 18 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 64, i auledning af väckt motion om meddelande af föreskrift, att Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den 23 Maj 1830, angående ekonomiska besigtningar å kyrkoherde-boställen, kapellansoch klockare-bohl samt preste-stomhemman, må tillämpas äfven å sådane skollärare-boställen, som af innehafvarne skola byggas och underhållas, förklarade Herr Grefven och Landtmarskalken sig, på den grund att Rikets Ständer vid innevarande riksdag genom bifall till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13, i anledning af väckt motion om förändring och tillägg vid ofvanberörde Kongl. Kungörelse, redan fattat deras beslut i den fråga, som uti nu förevarande Betänkande blifvit behandlad, vara till följd af 53 och 75 §§ Riksdags-ordningen förhindrad att framställa Propositionen till bifall å detta Betänkande N:o 64, hvilket derefter af Ridderskapet och Adeln lades till handlingarne. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ett från Högloll. Ridderskapet och Adeln meddeladt Protokollsutdrag af denna dag, hvaruti de öfriga Riks-Stånden inbjudas till instämmande uti det af bemälde Riks-Stånd fattade beslut att Rikets Ständer böra genom Landtmarskalken och de öfriga Ståndens Talmän hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att genom en af ledamöter af samtlige Riks-Stånden sammansatt deputation få aflemna den af Rikets Ständer beslutade underdåniga skrifvelse till betygande af deras deltagande i Konungahusets och de förenade rikenas förlust genom Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland dödliga frånfälle; Och blef denna inbjudning af Preste-Ståndet antagen. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 64, angående beräkningen af Statsverkets inkomster, hvarvid förekommo: Ordinarie eller ständige inkomster:
Huru vill man att Bevillningen skall utgå, och allmänna dryga utskylder i öfrigt erläggas, då alla utvägar stängas för Landets odlare. Nöd, fattigdom, en mängd hederligt, fast gäldbundet, folks totala undergång, fortsatt vanpris på Landets pröducter, utmätningar, concourser, många agtningsvärda famiilers ruin, och ytterligare stagnation i ali Land t manna rörelse; Sådant skall då snart påkalla en Urtima Riksdag, utan att ådraga Rikets nu församlade Representanter någon välsignelse för deras vidtagande åtgärder. Huru handlade vi vid 1818 års Riksdag? eller månne det Jianco-Uiskottets Betänk anden. 4 37 indragnings-system, som i financielt afseende då bl ef beslutadt, varit för bandel och jordbruket fördelagiigt ? Jag har hört förklaras af de som föra Capitalisters och Procentares språk: att man ej skall skuldsatta Landets jord: att Capitaler då blifva uppsagde: att förlägenheten derigenom skall okas: och att en myntförsämring blefve oundviklig, ledande till allmän oreda och ytterligare Creditfdrlust. — Men jag fruktar ej dessa skrämskott. —- Publique-Lån äro de minst chicnneusa. — De kunna fastställas på billigare villkor, än som vanligen åtföljer det privata beroendet. Månne det ej är bättre att få behålla och förbättra sin jordtorfva, understödd af ett Banco-Lån, än att se den för tredjedels värde gå under klubban på utmätnings-auction, och sjelf med de sina nödgas tillgripa tiggarstafven? — Gerna må då Capitalister uppsäga sine intecknade fordringar. De kunna ju utbytas mot Banquens försträckningar, och Capitalisten må i stället lägga sig till jordegendom. — Derigenom uppkommer en täflan; nya' lofiiga speculationer på egendomshandel, som länge nog varit, liksom bannlyste. — Myntförsämringen är till stor del inbillad. Den vore verklig om man lemnade Lån utan säkerhet. JSfu erbjudes deremot den största säkerhet, som med skäl kan fordras, nemligen: område i jord, sorn hvarken sjunker elldr brinner•
Bevilln:s-förordn:n varit rörelsen ålagd.” Altså är det gifvet, att man i båda dessa hänseenden ansåg en del af bränvinsförsäljnings-afgiften böra gå till Kronan i egenskap af bevilln. Likväl säger Gr. Lagerbjelke alt del aldrig varit fråga om, all denna afgift skulle kunna komma Kronan till godo. Men oriktigheten af delta yttrande bevisas bäst af de ordalag, jag nyss upläst. Om Hr Gr:n förut varit lika upmärksam på sakens behandling som nu, så hade han naturligtvis vid det tillfälle, då R. o. Ad. borttog en del af försäljuings-skatlen från Kronan och lade den till kommunen, bordt bestrida åtgärden såsom olaglig, emedan mari, efter hans mening, icke fått genast förfoga om Kronans medel, utan skolat behandla frågan på samma sätt, som ett StatsUtsk:s Betänk. Saken hade således bordt till Serskildta Utsk. återremitteras, samt derifrån återkomma innan hon fått afgöras. Jag tillåter mig derjemte säga, att Hr Gr. o. Landtm, då kunnat, med lika mycket skäl som Gr. Lagerbjelke, göra samma invändning. När nu hvarken IIr Gr. o. Landtm, eller Konst Utsk:s Ordf:de anmärkte något dylikt, då frågan ' härstädes först förevar, så roa det jemväl ursäktas Serskildta Utsk. om det äfven öfversett det förmenta formfelet. Jag minnes icke om eller huru jag inom Serskildta Utsk. yttrade mig öfver formfrågan när dess Betänk. J\s 13 utarbetades. Jag stridde då egentligen derför, att Kronan skulle få en större andel af skatten och kommunen en mindre, än Utsk. föreslog. Men om jag bestridde, att man skulle afgöra saken utan StalsUtsk:s hörande, det kan jag icke påminna mig. Jag har frågat 2:ne af Utskrs härv, ar:de ledamöter, men utan alt kunna erhålla bestämdt besked.
Betraktar Kerstin, som sitter nedböjd gråter! Hvad ä' det, lilla rara fröken? Har någon varit stygg mot fröken? KERSTIN. KAROLINA. Hvad i all världen! Jag tror fröken sitter och öfver bordet framför soffan). Ä', inte gråter jag, inte. nog förstå, att det ä' tråkigt att gå och se på Gud, ja, hvad det ä' eländigt! Men fröken ä' inte glad. (Paus.) Ja, jag kan allting här i huset. Stackars lilla fröken! Herre KERSTIN. mig åt henne! Men hon retar mig. Hon retar mig så... så...! KAROLINA. KERSTIN. Om jag bara kunde låta bli att gå och reta Det samma jag säger. med allt möjligt och pjåskar med pappa, som om han vore ett litet barn. Jag kan inte tåla att se hur hon gör sig till ­ 68 ­ KAROLINA. han själf skulle vara karl till att slå ifrån sig Ja, man kan rent må illa af det. Jag tycker sån't där joller och pjoller. Men fabrikörn har KERSTIN. allt blifvit mycket förändrad på sista tiden, han. Tycker Karolina det med? KAROLINA. hörde man talas om att han var sjuk eller hade hvad han var rar och nöjd med allting. Aldrig Ja, det skulle en blind kunna se. Aldrig något ondt i magen förr i tiden. Och herre Gud, hörde man ett endaste kink på maten, och hade man nå'ngång inte haft tid att laga hängslena åt honom, så hjälpte han sig själf med ett stycke segelgarn. Allting gick så lugnt och bra. Men annat ä' det nu, se'n frun fått sätta i honom sina idéer. Inte duger det, och inte duger det! Och frun, hon ska göra allting, förstås! Jag har stickat hans strumpor i tjugo år, fröken, men nu ä' för hå-årda... (Snyftar och torkar sig i ögonen med förklädet.) KERSTIN (klappar henne). ska frun göra det med. Fabrikörn säger, att mina Gråt inte, Karolina lilla! det skulle han aldrig hittat på själf... KERSTIN. Det har hon präntat i honom, förstås... för KAROLINA.
Ständerne uppförde likväl dä på S:de hufvudtiteln ett anslag, motsvarande räntan å sjelfva capitalet, hvilket utgjorde 9000 r:dr, för den händelse, att K. Sitt bifall till medlens öfverlemnade till Riksg.cont. Summan synes mig så obetydlig, att någon vidare fråga derom icke hade bort väckas. Nu har likväl så skett: K. M. har nemi. uti Sin nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof förklarat, att som K. M. icke bifallit R. St:s vid sista riksdagen gjorda anhållan om denna cassas öfverlemnande till Riksg.cont.; så anser K. M., att den summa af 450 r:dr, som å 8:de hufvudtiteln finnes uppförd, bör från samma hufvudlitel Den 11 D ecember e. m. 341 afföras. Detta har StatsUtsk. äfven gjort i dess sista utlät., och är denna åtgärd af R. o. Ad. gillad. Nu torde således af den framställning jag haft äran göra R. o. Ad. finna, att denna fråga icke är en af dem, som böra komma till votering i förstärkt StatsUtsk. utan att densamma, såsom icke varande någon regleringsfråga eller någon fråga rör:de Riksg.cont:s medel, nu, då 2:ne Stånds beslut stannat emot 2, kan anses vid denna riksdag vara förfallen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han i anledn. af Frih. Palmstjernas framställning finge hemställa, om R. o. Ad. afsloge StatsUtsk:s mern. N:o 67, på den grund, att, då 2:ne RiksSt. afslagit det af Utsk. i ämnet afgifna utlåt. N:o 32, R. o. Ad. ansåge frågan om f. d. Cancellistyrelsens handcassas capitalfonds öfverlemnande till Riksg.cont. vara förfallen och således icke kunna utgöra föremål för votering i förstärkt StatsUtsk. Ropades ja. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms d. 30 sistl.
N:o 8, ang:de verkstäld granskning af Statsråds-prot:n; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad., på sätt Riks-Ståndens Hrr Talmän öfverenskomma föreslå, behagade besluta, att detta Mern. skulle förekomma till handläggning Onsdagen d. 4 nästk. April samt derföre uppföras främst å sagde dags föredragningslista; hvilket bifölls. ■i 18 Dea 26 Mars. ! sammanhang härmed tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm , att i enlighet med hvad Talmännen jemväl öfverenskommit, endast ett ytterligare plenum uti innevrde vecka komme att hållas på Onsdagen den 28 dennes kl. I 2 e. 111. Föredrogos och biföllos Stats-Utskrls den 21 dennes bordlagde Utlåt:n: Nro 55, i ani. al motiom om anvisande al medel till ett vägarbete i Jemtlands län och beredande derigenom al arbetsförtjenst åt den derstädes i följd af missväxt nödställda befolkning; och N:o 56, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de anslag till beredande af arbetsförtjenst åt den genom missväxt lidande befolkningen inom Pajala socken af Norrbottens län. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Stals-Utskrts den 21 dennes bordlagda Utlåt. N:o 57, ang:de väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta. Föredrogs och bifölls Stats-Utskrls den 21 dennes på bordet lagde Mern. N:o 58, ang:de bestämmandet af dels allöningen för Riks-Ståndens och Ulskrns kanslioch vaktbetjning, dels godtgörelsen af vissa kostnader i följd af tryckningen utaf Riks-Ståndens Protokoller jemte dertill hörande Bihang. Föredrogs, meri begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, Bevillu.-Utskrts den 21 dennes bordlagde Betänk.
Öppnades Hrr Electorers listor vid val af en ledamot i Statssamt 2:ne ledamöter i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk.; och befunnes dertill utsedde i Stats-Utskottet: efter N:o 1,905, Hr von Rosen Georg Ludvig: N:o 2,147, Hr af Christiernin, fullm. Frih. Åkerhjelm, Carl Axel. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: efter N:o 102, Ilr Oxehufvud, Olof Philip, och N:o 1,948 B. Hr von Engeström, Jonas Fredrik Mathias: N:o 1,846 A. Hr Fock, fullm. Frih Alströmer, Carl Jonas "Oscar, och N:o 1,940 Hr Wahlfelt, fullm. Hr Lagerheim, Lars Magnus. o Frih. Åkerhjelm, Carl Axel: Till följe af mitt inväljande till ledamot i StatsUtsk. får jag härmedelst afsäga mig min plats såsom ledamot i Bevilln.Utsk. Den 14 Juni f. m. 37 I anled. häraf anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Electorer, O 7 att utse en ledamot i Bevilln.Utsk. efter Frih. Åkerhjelm. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 7 och 9 dennes på bordet lagda utlät. N:o 194, ang:de ifrågaställde extra statsanslag till föremål, tillhörande civil-depart:ts handläggning. Detta utlåt, företogs punktvis till pröfning, och då härvid först förekom den i början af utlåt, uppgjorda beräkning af riksg:s-kont:s ställning, inkomster och utgifter, uppläste Hr Rääf, Leonh. Fredr., följande: Redan från riksdagens början har jag pä detta rum yttrat den öfvertygelse om ställningen af rikets penningeverk, att detsamma skulle föranleda antingen till ökad bevillning eller skuldsättning. Först motsagd eller lemnad utan uppmärksamhet, har denna sanning småningom banat sig väg till mångas öfvertygelse.
Jag kon icke finna, alt denna § har det ringaste att göra med en förordning angtde olagliga folksamlingar, och jag vill icke gifva min sanction åt en sådan §:s intagande uti nya lagstiftningen , genom densammas införande uti förevar, nya lag. Hellre må §:n qvarstå uti gamla lagen, än alt uti ingressen till denna lag tillkännagifva, att liela 6 cap. Missg.-b:n skulle vara upphäfvet i och genom antagande af förevar, lag, och likväl uti denna lag införa utaf nämnda eapitel i Missg.-b:n en så meningslös §, som den ifrågavarande. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag får till en början tillkännagifva, att jag önskar återremiss af betänk., och att jag förenar mig uti det anförande, som den förste värde talaren afgifvit. I anledn. af hvad sorn sedermera blifvit yttradt, ön - Den 17 Octo b er f. m. 3 97 skar jag att fä framställa några anmärkntr, hvai förinnan jag likväl såsom en allmän erinran vördsamt vågar tillstyrka LagUtsk. att noga öfverväga livad reservanterne anfört. De liafva framförallt önskat eonseqvens uti användandet af de konstord, hvilka i författningen begagnas, så att man icke finner samma begrepp på särskildta ställen uttryckta roed olika ord. Vidare önskar jag, att §§:ne matte uppställas i den ordning, alt fi »inställningen blir logisk och klar. En af reservanterne har i detta hänseende gjort en allvarsam anmärkning. Jag skulle önska , att roan uti all lagstiftning, men synnerligast uti sådan, som den ifråguvar., framförallt sökt undvika onödiga ord och onödiga speciella bestämmelser, emedan de förvilla, i stället för att gifva klarhet. Så heter det t. ex, uti i §:n af Utskts förslag: "Samlar sig menighet eller annan folkmängd offentligen tillhopa och lägger det uppsåt å daga’’ etc. Hvilken oklarhet uppkommer icke liär igenom onödiga ord! Ordet ”samla” uttrycker i delta fall livad som menas med ordet ''tillhopa,” hvilket sistnämnda ord således är öfverflödigt. Vidare står här "offentligen.
2 SöetuilfuingSsg-örorbning 1851. flat 0tat3sSÖerfct3 tillflånb oclj ('vifta-, anflagit fårffilba finnmor tift M)oftueu3 fyttattbe ocf) åtagit £>jj cu berentot ftuaranbe Sicmillning af (Sit ©Jidion 9ftcf)uu U n t n 8 / fixt, i. §• i l:o ^erfonltg 0ft;bbSafgift ert agge 3 af alla t mantalSfångb ffattffrifne f'er Sif f)tearje qtuinua, från ecf) tneb fttdba 18 till ecf) mcb follba 60 år — 6 ff’. „ 2:o ©enna afgift fortfar att årligen utgå, åfteett efter fellba 60 år, af alla bent, ftmilfa utaf tfenft eller rörelfe, etter genom unbantagäbeting toib af St t. II. 2tfdift af £öit, ©geniJiMH od) Stur elfe, ut. un A) 0 c in i Ilning af (Ehn betsorl) tjenstemän samt betjente m. fl. l:o 211fc (SmtetSs ccf) Stjenftcmäu famt betjente af ^ofs, GtPtfs, SfUinijfer*, ©itlitärs ccf) 6eefcjiaftifs@tatcrue, äfmenfont mib öfrige allmänna SÖcrf, prt’ui
En följd af och ett kännetecken till stadga är, att man i ord och gerningar icke förfelar medelvägen; att man aldrig gör sig skyldig till öfverdrift eller ytterligheter. Det vanliga lifvet ger tusentals anledningar till häftiga sinnesrörelser. Än har man orsak att glädjas, än att sörja, än att vredgas; man fruktar, hoppas, älskar och hatar. En efter älskvärdhet sträfvande menniska aktar sig, att i denna sinnesförfattning gå för långt. Hon iakttager måtta i allt, och bevisar sig derigenom ega konsten att beherrska sig sjelf. Hon låter sig hvarken hänföras af glädjen eller af sorgen. Hennes vrede blir endast rättmätig ovilja, hennes hat endast billigt förakt. Hon älskar; men hennes kärlek förnärmar icke anständighetens gränsor. Hennes hopp blir ej ett luftslott, utan en efter sannolikhetens lagar grundad väntan. Den stadga, hvarom här är fråga, sämjes aldraminst med öfverdrifven känslosamhet. Den vet, att tillbörligt bestämma graden af sitt deltagande, och är derföre en afsvuren fiende till all otidig känsloförhäfning. Den håller känslan oupphörligt i tygeln, och lemnar henne blott föga spelrum. I stadgans karakter får man icke sakna sanningskärlek. Denna måste öfverallt framlysa; känsla, tanke och handling måste verkligen tillhöra en stadgad menniska. Man skall derföre aldrig finna henne saker till öfverilade, ensidiga eller skefva omdömen; hon skall ej förfalla i begäret efter klyftighet, och man skall aldrig kunna märka, att pratsjuka, barnsliga yttranden, eller sådana samtal, de der häckla en medmenniskas brister, ega för henne något intresse. Det gifves småsaker, hvaröfver vissa menniskor förvånas, och med hvilka deras själ oupphörligt sysselsättes. De berömma alltid med hänryckning tillochmed sådana ting, hvilka knappt förtjena en blick; allt är för dem skönt, herrligt, makalöst, gudomligt. Spetsen af en fruntimmerssko bringar dem i förtjusning, och öfver en hattfjäder råka de ur fattning. Ett narrspel beundra de i samma uttryck, hvarmed de tala om en klassisk skalds verk. Helt annorlunda visar sig här den stadgade menniskan.
Jag erkänner visserligen i de flesta fall riktigheten af den sats, att jordegaren ej bör erhålla mera än hvad jorden egentligen är värd; men jag tror tillika, att en orättvisa i många fall skulle uppkomma, i händelse.man satte nu gällande stadgande h. o. h. å sido. Man kan ju t. ex. föreställa sig, att en jernväg skulle stryka fram öfver en åker. Går han då blott i den ena kanten af densamma, bör alltid förlusten med blotta jordvärdet kunna ersättas; men stryker deremot jernvägen tvärsöfver, måste alltid en större olägenhet för jordegaren uppstå än som kan af blotta jordvärdet godtgöras. Lag-Utsk:t har visserligen i en sednare punkt af detta sitt Betänk, anfört, att, vid afstående af jord eller lägenhet, afseende skall fästas icke allenast vid sjelfva jordens värde, utan äfven vid den särskilda skada, som genom jordens eller lägenhetens afträdande eller användande till afsedda ändamålet för egaren eller annan uppstå kan ; men jag tror likväl, att, då tilllämpningen häraf sannolikt komme att medföra stora svårigheter, bäst vore, om i sjelfva lagen för vissa fall funnes medgifven en förhöjning utöfver sjelfva värdet. Då jag slutligen finner att, genom antagande af detta förslag, en grof inkonseqvens skulle begås emot hvad som stad - Den 17 Oktober. 47 gas i K. Förordningen 1824 ang:de vattenverks utrifning, enär, enligt ifrågav:de §, jordegare, för afstående af sin jord, ej erhåller mer än värdet, men enligt 1824 års förordning, i händelse hans vattenverk komme att utrifvas, han alltid skulle erhålla 50 proc. utöfver värdet; så anhåller jag att R. o. Ad. täcktes återremittera ifrågav:de punkt, på det att Utsk:t måtte få taga densamma i närmare öfvervägande. Hr von Koch: Den siste värde talaren ansåg Lag-Utsk:t hafva begått den inkonseqvens att låta de 50 proc. qvarstå vid expropriation af vattenverk, under det att i afseende å expropriation för jernväg endast fulla jordvärdet ersättes.
För min del skall jag instämma i det förslag, som Hr Ribbing, Arvid, här har framställt, emedan, genom antagande deraf, man uppfyller samma ändamål och borttager anledntr att på något sätt gifva misstydning åt våra afsigter, och på sådan grund torde de fleste, som yrkat den andra förändringen, kunna häruti instämma. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att 2tne meningar kunde komma i fråga lill contra-propos., den ena, som blif - D c ii 17 Februari f. m. vit yrkad af Hrr Lagergren och Lagerhjelm, den andra af Hr Ribbing. Hr Landtm, lät nu uppläsa Hr Ribbings förslag, så lydande: ”Utanläsning af catechesen i skolorna bör äga rum. Ehuru utanläsningen kan ske under lärarens ledning, åligger det likväl vederbör, presterskap att meddela barnen undervisning i religionen, särdeles så vidt den alser dess tillämpning på bjerta och lefverne.” Hr Lagergren: Jag har redan en gång yttrat, att om R. o. Ad. skulle anse Hr Ribbings redaction vara klarare än den af mig föreslagna, så är jag benägen att afstå från mitt förslag om utbyte af ”bör” emot ”får,” då enda skälet, hvarför jag föreslog detta utbyte, var, att §:ns ordalydelse skulle undergå den minsta möjliga förändring. Gr. Hamilton: Den förändring i afseende på redactionen, som jag tagit mig friheten föreslå, är visserligen af mindre vigt; men då det är angeläget att meningen blifver klar och innehåller så riktig Svenska som möjligt, så får jag föreslå en liten förändring i Hr Ribbings redaction, nemi. denna: ”Utanläsning af catechesen bör i skolorna äga rum,” i stället för ”utanläsning af catechesen i skolorna bör äga rum”, och sedermera: "ehuru denna läsning etc.” Hr Frih. o. J_,andtm. yttrade, att då Gr.