Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till bestridande af ulgiflerne för första ordnandet af den invid hufvudstaden uppförda Hospitals-inrätlning för sinnessjukes vård, äfvensom till inköp af utrednings-persed - 30.000 19.000 213,000 lar 'id inrättningen 30,000: 10,000: Till förändring af läroverks-husen i Carlstad Till uppförande af en nv läroverksbyggnad för det högre Elementar-läroverket i Strengnäs; att utgå i mån af behof 136,000: — Till dito af en ny byggnad för det högre Elementar-läro verket i Örebro; alt utgå i mån af behof 70,000: — Till utvidgande af lärovcrks-byggnaden i Helsingborg 12,000: — Till utvidgande af Kalmar läroverks undervisnings-lokal . 30,000: — Till uppförande af en ny läroverks-byggnad i Fahlun 88,000: För fullständigt ordnande af Carolinska Medico-Chirurgiska Institutets laboratorium 6,000: — För inköp af 40 exemplar utaf Artisten N. Mandelgrens arbete '"Monuments scundiuaves du mojen åge” 4,800: — S>gr Transp. Transp. G) Att utgå såsom Lån: Till upprörande af elt nytt lärohus för Elementar-lärover ket i Jönköping 120,000: — Till dito af en byggnad för Pharmaceuliska Institutet 50,000: — lån ... R:dr Tillsammans anslag och 1,141,650 170,000 D) För Folkundervisningen; att utgå utaf halfva beloppet af den personliga slcy dds-af giften, beräknadt till omkring 260,000 R:dr årligen: Deraf böra användas till:
HofJalctvarfvet samt inställande af Båtsmans-ujrpfordringen. (U. A.) Af Riksdags-Fullmägtigen Hans Persson från Gefleborgs Lån har, uli en till Stats-Utskottet remitterad motion, blifvit föreslagit: att Förvaltningen af Sjö-Ärendena, såsom ett öfverflödigt Embets-verk, måtte indragas, att det såkallade Kongl. Hof-Jaktvarfvet måtte upphöra, samt dess hus och byggnader försal jas; och att uppfordringarne af Båtsmän till arbeten å Skeppsholmen må hädanefter inställas och dessa arbeten deremot bestridas, dels genom entreprenader, dels genom beting med enskildt arbetsfolk. Hvad först angår Förvaltningen af Sjö-Ärendena, så enär frågan, huru med detta Embetsverk skall förhållas, beror af de förändringar, hvilka kunna blifva en följd af den nya Stats-Råds-organisationen, som Rikets Ständer för deras del beslutat, anser Utskottet, hvad i berörde hänseende blifvit föreslaget, nu icke lämpligen böra blifva föremål för Rikets Ständers pröfning. Beträffande Kongl. Hof-Jaktvarfvet, åberopar Utskottet hvad, i anledning af väckt motion i samma ämne, redan blifvit yttradt uti utlåtandet N:o 53, angående reglering af Riks-Statens //.de Hufvud-Titel och anser, i öfverensstämmelse dermed, pröfning af denna fråga för närvarande icke böra ega rum.
Skånska slättbygdens jord i allmänhet mera gagnar, om den användes till åker och äng än till skog, då det är bekant, att samma orts öfverflöd pä spannemål ofta tvingar till utbjudande af denna vara för ganska lågt pris, men skogen deremot alltid måste köpas dyrt, och således det ofta blir möjligt, att af en väl anlaggd plantering, som, utom i dess första början, medför ringa kostnader för årliga underhållet, större afkastning kan 526 Besv. och Ekon. Ut sk. BctankanäeiU vinnas än af åkerbruk på svag jordmon; Det är dessutom i motionen medgifvet, att den påbudna planteringen kan vara gagnelig i de orter af slättbygden, som ligga längst ifrån skog, om den till åker mindst dugliga jord dertill användes; äfvensom det är sannolikt för öfrigt, det den befarade skadliga följden, att slättbygden skulle komma att producera mera skog än skogsbygden, aldrig någonsin lärer inträffa. Slutligen får Utskottet tillägga, att, efter behörig pröfning af. Herr Rosenschöläs anförda skäl, Utskottet väl trott sig finna flera förtjenande mycken uppmärksamhet; men, dä Malmöhus Läns samtelige Invånare, sammankallade inför samma Läns hofdinge, ingått en frivillig öfverenskommelse, på sätt som redan förberörd t är, och denna öfverenskommelse blifvit af Kongl. Majit under den 8 Aprill 1815 i Nåder gillad och bekräftad, samt några underdåniga Besvär emot Committerade till verkställigheten häraf, inom den föreskrifna tiden, så vidt Utskottet har sig bekant, ej blifvit anförde, och ej heller sedermera några olägenheter eller menliga följder vid verkställigheten blifvit anmälde, utan tvärtom flere af Länets vid denna Riksdag närvarande ledamöter förklarat sig med denna allmänna anstalt fullkomligen nöjde, så anser Utskottet sig icke berättigadt att göra afseende på hvad en enskild person föreslagit till upphäfvande eller inskränkande af densamma, och saknar således, åtmindstone för jäet närvarande, tillräcklig anledning att å rao - Besv. och Ekon. Utsh. Bctänkancten. 527 tionen derom tillstyrka bifall.
Irländarne äro af en stam, som fordom var vidt utbredd i Europa (den Celtiska); men hvars få öfverblefna lemningar sedan många århundraden blifvit trängda ytterst i vester till hafvet. De äro bröder med Bergskottarne; och man har tvistat hvilkendera Ossians ära tillhör. Irland låg utom Romerska väldet. Christendomen emottog det tidigt (omkring 430) från Britannien. Anglosaxernas eröfring af England sträckte sig ej till Irland. Bägge utsattes sedermera gemensamt för de Nordiska Vikingars anfall. Norrmän – uti Irland kallade Östmän – beherrskade en del af öns kuster, och Irlands äldsta städer tillskrifvas dem. Af ålder var ön delad i en mängd smärre herrskaper och stammar, innom hvarandra och med hvarandra i ständig fejd. Det fanns en mängd konungar. Värdigheten af regerande bestämdes genom val. Ett utmärkande drag var hvarje stams gemensamma egendomsrätt till sin jord. Hvarje medlem fordrade sin lott, och vid dödsfall ny delning. Allt detta underhöll ett oupphörligt krigstillstånd. – Märkeligt är, att midt i detta Barbari den gamla Irländska kyrkan hade utmärkta lärare, hvilka spridt Christendomen i andra länder. Den erkände ej Påfvens öfverherrskap. Påfven Adrian III (sjelf född Engelsman) skänkte i kraft af sin myndighet Irland åt Engelska Konungen Henrik II med vilkor, att han skulle underlägga det Romerska stolen. Henrik öfverlemnade utförandet åt krigiska äfventyrare, som begagnade sig af infödingarnas inbördes fiendskap, att både med vapen och förbund ibland dem grunda sin makt. Sjelf emottog han 1172 Irlands hyllning. Ifrån denna tid räknade England här sitt välde, men länge ett välde mer till namnet än i verket, och under de inre krig, som mot medeltidens slut söndersleto Brittiska riket, sluteligen (utom några sjöstäder) inskränkt till gränsorna af den Engelska kolonien omkring Dublin 41. Emellertid var med införandet af Engelsk Länsrätt en stor förändring grundlagd. De inhemska, liksom de Engelske öfverflyttade, Höfdingarne, togo sina områden i län af Kronan, som dermed blef grundägare i Irland.
A n n u tvänne n a m n ur den långa roll-listan böra framhållas, då vi ej kunna gå i g e n o m den i dess h e l h e t: hr Lindberg i en vårdad o c h skicklig, m e n oinspirerad Olaus Petri, hr Svennberg i en glänsande skisserad Göran Persson. F ö r spinnsidan var jämförelsevis litet att göra, m e n det lilla gjordes m e d takt. Helt gick stycket erkännansvärdt och gjorde ett betydande intryck. HYACINTHE, HELIOTROPE, SYREN THEA-ROS-PARFYM M prisbdönta vid iSgj M. FL. T. A. T. 1 4 9 7 - samt hos alla finare Parfymhandlande i riket, E: IQ: E E en o c h annan uteslutning ägt rum i andra akten. Hufvudrollerna innehades liksom förut af fruarna Linden o c h Lindberg samt hr Forsell, hvilka alla rönte välförtjänt bifall. I rollbesättningen hade eljes den förändringen vidtagits, att hr Selleryren nu utförde såväl Angantyrs s o m konungens roll, detta m e d g o d framgång. Operan rönte för öfrigt efter hvarje akt välförtjänt bifall. Det är nu bestämdt, att kronprinsessan Stephanie af Österrike skall k o m m a att gifta sig med den ungerske adelsmannen grefve E l e m e r L o - nyay. Den rikhaltiga och smakfulla utställningen af elevarbeten i huslig e k o n o m i, sömnad, väfnad, slöjd o c h glansstrykning ä f v e n s o m bokföring o c h svensk uppsatsskrifning vittnade fördelaktigt o m skolans arbetsmetoder, o c h eleverna erhöllo de bästa vitsord för flit o c h uppförande. Bifallet, varmt o c h omedelbart, växte från akt till akt. När slutstormen brusade efter författaren, framträdde hr Lindberg o c h delgaf, att han ej närvarit. Sig själf s o m alltid, hade han skytt sin triumf o c h samma dag lämnat hufvudstaden. Karlskoga 1 november. T E A T E R N gaf i onsdags sin första abonnementsföreställning för innevarande säsong.
Län understödja Kongl. Maj:t och Riket, till afwärjande af den dä hotande faran; fä hafwa flere af HufwudStadens HandelsSocieter utaf medborgerligt nit för Fäderneslandets räddning i dest närvarande belägenhet erbudit na, akt, enligt företedd Subskriptionslista, biträda Riket med län, stigande till en summa af 114.550 Riksdaler, hvarföre de ästundat Kongl. rstatsContoirets Obligationer, stälde pä z mänaders uppsägning med sex prvsents ärlig löpande räma samt befrielse för all flagS Bevillning och Krigsgärd till Capital och Ränta; Och ehuru de förbindelser, som salunda blifwit äska. de, icke öfwerensstämde med det -f Kongl. Maj:t saststalde och Kongl. StatsContoiret föreskrisne formulaire till förbindelser för de län, som, i anledning af högst berörde Nådiga Bref och Påbud, skulle andre Långifvare meddelas: Och Kgl. Majll haldst önskat, att all olikhet derutinnan kunde undvikas, eftersom godtgörande af alla desse utaf medborgerlig välvis, ja för ett älstadt Fosterland erbudne lane - understöd mäste bero pä Riksens Ständer, som böra bestämma äkerbetalningstiden och sättet, har dock Kongs. Maj:t, enligt dest Nädiga Bref till Kongl. StatsContoiret af d. ga sistl. Martil funnit omstandigheterne sädane, att det pä hvar och en af de pä förenämnde SubscriptionsLista anteknade Långifvare skulle ankomma att ätnöjas med förbindelse efter det allmän» na Formulairet, eller den lydelse, som dä blifwit äskad. Långt ifrän att mistkanna Stockholms Stads HandelsSocielets Patriotiska nit och aktningsvärda - ' Den 7 November. da förhållande, akt uti behofwets stund söka under, stödja ett älffadt
Det ar dock icke uten, att hennes lifliga intresse ibland öheigiitt till en slags f6i-81- skelse, som visserligen icke liksom den vanliga karleken ar blind men som ursaktar allt och förlater allt, och som garns tiger, nar den icke kan berömma. Hennes metod är att - aldrig fälla. Det är en vacker metod, men knappast möjlig, om man eftersträfvar - " sanningen ingenting annat an sanningen. ' D&amp; mAste vänskapen till Plato vika för vänskapen till sanningen. Just med afseende p&amp; skandinavismen har fru Holmberg, med öppen blick för det ihhliga och tomma i deklamationen, känsloparaden, oklarheten, alltid i sin bok varit angelägen att. framhalla det vackra i i d h, enskilda poem af skönhet, sjalfva det. välgörande i nt.t en allmän idé verkligen befruktade skaldernas fantasi o. s. v. Men det ar vB1 ingen, som heller vill betvifla, att den skandinaviska idén var fullt naturlig, måste komma fram just d&amp;, men att den kom fram gd &amp; it sättet, med denna sanslösa frihetsyrn, med detta humbugsartade öfverdrifvande, det ar detta, som gör att tiden tog skada deraf, att den icke blef hvad den kuunat blifvs och att t. o. m, skalderna icke blefvo hvadde kunnat blifva. Hvilka förmtigor funnos icke d&amp;,. och huru de alla stannade halfvägs! Förf. har knappast själf undgAtt att känna, huru litet reelt underlag hon haft att arbeta med, huru f&amp; verkliga tankar, som finnas under alla dessa ord. Eller hvilka figurer hafva dessa skalder efterlemnat, hvilken lefvande verklighet hafva de belyst, ja, hafva de ens belyst sina egna själar, gett matten p5 sig sjalfva. SvArligen skall nAgon kunna ge ett jakande svar derpi, Jämför man hennes biografier, marbes geriast, att hennes sympatier p&amp; det hela taget uttalas mest osökt, när talet rör Braun och Nybom. Och detta med all ratt.
Mistning af embete (Amtsentsetzung); 10:o Ncdllyllning till lägre tjenslegrad (degradation); lito Förlust af pension oell nådeunderhåll; 12:o Förlust af rättighet lill borgerlig rörelse; 13:o Hcdcrsslraff af 5 arter; 14:o Landsförvisning, blott för utläudningar; 15:o Förvisning från orten; 16:o Ställande under polisuppsigt. Hr von Hartmansdorff tilläde härefter: Frih. Sprengtporten har ansett Utsk. hafva gjort rätt, som börjat med grundernas framläggande, utan deras tillämpning. Jag betvillar det. Och hvad kan af ett sådant förfarande följa ? Om R. St. antaga grunderna oell sedermera ej blifva en se om tillämpningen, så får man i alla fall ingen lag. Anser man sig deremot vara, vid tillämpningen, bunden af grunderna, sä har man nu beslulit öfver mera än som framlagdt blifvit. Hr GUnther har yttrat en sats, som är så märkvärdig, att den bör framhållas. Han säger alt civillagen visserligen bör hafva sin rot i folkets seder, och att man icke bör antaga någon dylik, om han icke vöre så beskaffad; men hvad brottmålslagen beträffade, så vore det Slyrelseus sak att derutinnan införa de straff, hon funne vara lämpliga, antingen de för massan vöre behagliga, eller ej. Såsom exempel har han anfört, alt prohibitivsystcmets förfäktare yrka förbud och vunnit dem, ehuru dessa vore för massan obehagliga. Skillnaden mellan förbud och straff är så stor, att de ej borde kunna förblandas, aldraminst af en jurist. Men för alt återkomma lill saken; så lära väl de fleste vara ense derom, att brollmålslagen, som rörer hvarje medborgares ära och person, måste vara af ömtåligare beskaffenhet än civillagen, som rörer hans egendom, samt att följaktligen den lagstiftare, som inför en brottmålslag, hvilken icke har någon rot i folkets seder, misstager sig mest.
Ordalagen i denna K. propos, vid hvilken anmärkningar blifvit gjorda, äro desamma, som stå i den 1111 gällande författningen. Menför framtiden kan jag ej annat än instämma i Hr Carlesons förslag till andra ordalag. Förhållandet är nemi., att i åtskilliga län, l. ex. i Gefleborgs, finnes 3:ne kurhus och 3:ne districter, i Hallands län, 1 kurhus och 2 districter. Om nu en afgift af 4 sk. på personen försloge i det ena districtet, men 5 sk. behöfdes i det andra: skulle då det första vara tvunget att afven erlägga 5 sk? Hvartill skulle den 5:te skil2 II. 58 458 Dan 29 Fe b fuari f. ra. iingen tjena, om ej att läggas i kurhus-directionens cassalista? Jag tror således, att om man utsätter, det afgiften skall vara lika för alla betalande inom hvarje kurhus-district; så haiman gjort den rättelse som vederbör, och som Hr Carleson åsyftat. Det återstår dock ännu en anmärkning att göra emot hvad i den K. propostn förekommer, derom att styrelsen och förvaltningen af lazarelten och kurhusen inom hvarje län må fortfarande blifva gemensam. Äfven här bör det heta inom hvarje kurhus-district; emedan hvarje kurhus har och måste hafva sin särskilda direction, alldenstund 2:ne dylika inrättningar icke anläggas på samma ställe, utan på betydligt från hvarandra aflägsna orter. Hr Hammarberg, Carl Axel: Med erkännnande af den nödvändighet, att kurhusafgiften afven hädanefter måste utgå som hittills, vore det endast i sjelfva detaljfrågan, om billigheten af dess användande och fördelande, som nn blifvit ifrågasatt, som jag anhåller få framställa den önskan, att härader allt för långt aflägsne från residensorten, må vara berättigade, att, oberoende af länets gemensamma lazarett och kurhus, hvar för sig förse sig med dennd inrättning, närde sådant vilja och kunna tillvägabringa.
— GrenadierBataljonerne, som hvardera ega 4 Compagnier gammal Stam, och 2:ne Compagnier Beväringsmanskap uti årlig exercise. 126 Den 21 Maji f. m. och således tillsammans kunna uppställa en lika styrka med hvilket Regemente som hälst, borde ej vederfaras denna för dem menliga åtskillnad. — Genom deras afsöndrade läge ifrån hvarandra har 2me Chefskap, 2:ne MajorsExpeditioner, arne RegementsQvartermästare, 2:ne RegementsTrumslagare, 2:ne RegementsVäblar och nära ett dubbelt antal Civile och Ecclesiastik-Tjenstemän uppkommit, sorn, utöfver ett vanligt Regemente, fordra ett större Statsanslag och ej mindre, som Utskottet har förmenat. Beträffande LifRegementsBrigadens Grenadiercorps får jag endast omnämna, att, oberäknadt Civile och Ecclesiastik-Tjenstemän, åtnjuta Staben och CompagniBefälet för närvarande 17,759 Rrdr 44 st. 3 rrst. uti årligt Statsanslag, det mesta i contant. Kongl. Propositionen föreslår i stället 16,640 Rrdr och StatsUtskottet i5,?.3oRdr; uti ena fallet gör förlusten 1119 Rrdr 44 sk. 3 rrst., och uti det andra 2,529 Rrdr 44 sk. 3 rrst.; men då i betraktande tages, att Chefs-lönen nedsättes till 1000 Rrdr under en annan sådan lön, Majors-lönen på samma sätt till 5oo Rrdr, och att BataljonsAdjutanter, 2:ne SecundCapitainer och 5 Underofficerare alldeles saknas bland den erforderliga personalen för ett halft Regemente, tyckes mig som hushållningen här Den ar Maji f. ra. ia7 liar sträckt sig nog långt på tjenstbarlietens bekostnad, hälst för en Corps, hvarest den försvåras så mycket, genom dess läge i 3:ne serskildta Län.
Men så föll han på den olyckliga idén att hyra ett litet s. k. » sommarnöje » (hvilken ironi) och till på köpet hyrde han det, utan Nu har jag vandrat omkring på alla kommissionskontor och adressbyråar, tills jag blifvit liten och ödmjuk. Alla » Stockholmsfröknarna » hafva interviewat mig. » Hvad är herrn? » » Hur många barn har frun? » » Kommer herrn ut hvarje middag? » » xir det främmande o m söndagarne? » » Hur stor månadslön? » » Hur mycket till midsommar? » » Hur långt från Stockholm? » » Hur många rum på landet? » » Hur många i staden? » Finns det telefon på stället? » » Finns det flere villor i närheten? » » När flyttas det i n? » » Får man eget r u m? » (Eftersinnande:) » Ja, se jag har ett dokumentskåp (! ), och som det inte kan stå i köket; kan jag ej anta. » O. s. v., O. s. v. Jag har kommit så långt, att jag beklagar dem, som ha barn, därest de ej se sig goda lösa in dem på barnhuset. Jag beklagar bortskämda flickor, som lyckas få sig en man, såvida han ej vill inackordera familjen på hotell. Och jag lyckönskar mig själf, som kan vara min egen pi. hm, fröken menar jag. Lisa Schrbder. Parisiskan at Theodore Child. Från engelskan för Idun af Eugéne Draghi. Jlaris är företrädesvis konstens och poesiens stad, men störst bland de konstnärer och skalder, som staden vid Seinen fostrar, är — parisiskan. Naturens bemö- danden stannade vid frambringandet af nyponblomman, men ur denna har människans geni förstått att utveckla den praktfulla och förtjusande blomma, som vi kalla rosen.
Härtill komma förskjutna och i 1846 års räkenskaper redovisade medel för flintlåsgevärs förän - 14,493: 29. 11. dring till siagkrutsanländning . 1,780: 5. 4. 54324- 37 R Summa R:dr 68,818: 19. 7. §• 1- Den i föregående Revisionsberättelse omnämnda summa, 32,156 R:dr 43 sk. 1 rst., som af 1835 med 1839 års anslag för gevärs tillverkning blifvit använd till nybyggnader vid Carl Gustafs stads gevärsfaktori, är ännu, likasom tillförene, balanserad inom linien; och få Revisorerne, för sin del, äfven instämma i sednast församlade Revisorers hemställan, att denna summa vid nästa Riksdag må varda afskrifven. — 96 — §• 2. Förhallanclet med Carl Gustafs Stads gevärsfaktori har för öfrigt väckt Revisorernes synnerliga uppmärksamhet; och för att sätta Rikets sammanträdande Ständer i tillfälle att närmare bedomina ställningen vid denna för Staten kostsamma och vigtiga inrättning, hafva Revisorerne ansett sig böra meddela en mera omfattande utredning af följande, enligt Revisorernes tanke, dertill ledande hufvudfrågor, nemligen: l:o. Hvad har hela faktoriet jemte inventarier, sådant det vid 1845 års utgång befanns, kostat Staten ? 2.*o. Hvad är den sammanlagda kostnaden för alla de gevär, som vid faktoriet blifvit tillverkade? samt 3:o. Huru många till krigsbruk approberade gevär hafva blifvit från detta faktori lefvererade? allt intill samma tid. Enligt hvad Kongl.
Banko pr skålp., blef af 1856 års Tullkommitté föreslagen en nedsättning i tullen till 8 öre, tilläggsafgifterna deri inberäknade, hvarefter, och sedan Bevillnings-Utskottct vid sistlidne riksdag för densamma föreslagit fullkomlig tullfrihet, sistnämnda förslag blef, medelst omröstning i Förstärkt Bevillnings-Utskott, af Rikets Ständer antaget; och, ehuru nuvarande Bevillnings-Utskott erkänner giltigheten af det för den då medgifna tullfriheten anförda hufvudsakligaste skäl, eller att den förevarande artikeln utgör ett nyttigt och i flera industrigrenar användt material, har Utskottet likväl, med anledning af de nu väckta motionerna, trott sig kunna tillstyrka, att en införselstull af 6 öre per skålp. må artikeln Jernoch Ståltråd åsättas. Deremot, och i enlighet med hvad General-Tullstyrelsen i sitt meranämnda förslag hemställt, tillstyrker Utskottet, att då af jernoch ståltråd förfärdigade arbeten', hvilka i mångfaldiga former, såsom fönster-jalusier m. m. till riket inkomma, icke synas böra åtnjuta en dylik förmån, i taxan Bevillninys-Utskottets Uttänkande, JH 23. 49 i taxaa mätte under rubriken »7Vac/,» efter artikeln »Jernoch Stål-» tilläggas: »Arbeten deraf draga den tull, som Taxan bestämmer för Manufaktursmide eller Stålarbeten.» Afven i öfverensstämmelse med General-Tullstyrelsens förslag, torde i noten få tillkomma: »Tråd af metall, öfverspunnen med silke eller tråd; se karkasser.»
Den 24 Maj. gerna skall lemna min röst, då nemi. tillgångar skapas genom indragningar, vare sig inom den indelta eller värfvade armeen, man emot ett sådant förslag icke bör hafva något att invända. Jag anhåller, att Hr Gr. Brahe och H. R. o. Ad. må vara öfvertygade, att min mening icke varit någon annan än den, jag nu förklarat. Åtskilliga hördes yrka proposition. Gr. Cronhjelm: Uti dessa något lifliga rop på proposition ber jag att få hänvisa Gr. Löwenhjelm till Svenska folkets enthusiasin, hvilken jag hoppas icke heller skall uteblifva, då den pä allvar påfordras. Jag anser mig skyldig att svara på den framställda frågan, hvartill en återremiss skulle tjena. Jemte den anledning dertill, som Hr v. Troil uppgifvit, har jag det skäl, att jag anser Utsk. böra föreslå R. St. att uti und. skrifvelse till K. M. anhålla, det K. M. täcktes vid nästa riksdag för Ständerna framlägga ett utarbetadt förslag, hvarigenom tillfälle komnie att beredas till mera öfning för vår beväring genom besparingar och indragning ur indelta armeen. Hvad de framställda calculerna beträffar, har jag ingalunda betviflat riktigheten af dem, som Gr. Brahe framställt, sådana de befinnas; men jag tror, att andra kunna uppställas, hvilka, utan att afvika från det troliga, skola lemna helt andra resultater än de förra. Slutligen och då jag är bland dem, som någon gång vågat tala om fosterlandskänsla m. m., och då jag icke tänker något annat, än hvad jag kan säga, samt min natur är sådan, att jag så gerna går öppet tillväga och icke genom ett låtsadt förbiseende gömmer inom mig intrycket af de pilar, som emot mig kunna riktas, ber jag att i anledn. af Gr. Brahes yttrande, att de, hvilka tala mest om fosterlandskänsla, måhända vore minst att lita på, då det gäller, få förklara, det jag hoppas att företrädesvis under H. Ex:s eget beful få gifva honom dementie i afseende på denna proposition, hvad mig beträffar.