Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har varit med dagarne precis som med guldstyckena i min börs: jag har gifvit dem ut, ett för ett eller flere på en gång, utan att jag dervid sagt mig, att nu hade så och så många gått all verldens väg. Men det måste väl vara en två tre veckor ungefär, ty af tidningen som jag köpt ser jag, att det i dag är den 12 april. Jag sitter apatiskt inkrupen i mitt hörn och låter cigarren gå ut. Det fins ingen mera än jag i kupén. Ensamheten, mörkret derute, det enformiga rullandet, stämma melankoliskt. Jag blir sittande att lyssna till det jemna, ansträngda stönandet af maskinen och får plötsligt en förnimmelse af, att den är det enda lefvande som fins, utom mig, denna maskin som rullar fram genom en utdöd verld, med mig, mig allena, utan mål och med, ingenstädes ifrån, ingenstädes hän. Jag kan icke förklara för mig sjelf, hur det kommit sig, att jag nu sitter här; jag är helt förvånad deröfver och söker förgäfves efter förklaringsgrunden, utgångspunkten, en punkt öfverhufvud, ut ifrån hvilken jag kunde slutledningsvis härleda det faktum, att jag just nu sitter här på detta bestämda tåg. Men allt smulas sönder dervid; det fins ingen följd; hundratusen punkter, men ingen såsom den första eller den sista, alla kaotiskt utspridda om hvarandra. Jag kan inte ens få tag i mitt eget jag; jag känner mig inte sjelf igen; jag kan inte finna något sammanhang mellan mig, som för momentet sitter här i jernvägskupén, och alla dessa andra mig, hvilka jag minnes från förut. Identiteten är upphäfd. Det är nästan med rädsla jag frågar mig, om jag drömmer eller är vaken, och det kommer mig före, som om jag måste drömma. Det blir mig helt ohyggligt till mods att med ens förnimma mig som något lefvande, hvilket ingen förgångenhet mera äger och för hvilket det, som dock skulle vara det sjelf i dess tidigare stadier, plötsligt ter sig såsom något främmande.
Hon tog upp sidentyget, skakade det fritt från dam och slätade ut det omsorgsfullt. » Ä r det ej vackert? » — frågade hon till sist. » Förtjusande! Hvilken vacker brudklädning det skulle ha blifvit. » Hon gaf mig ett långt, skarpt ögonkast. » Hvem har sagt, att det var ämnadt till det? » » Ingen, men jag gissade det. » Hon höll det fram emot ljuset, som föll in genom fönstret, och tycktes en stund förnöja sig åt dess skönhet. » Ja, det skulle ha blifvit min brudklädning » — sade hon till sist och började att åter veckla in det i papperet. Jag teg, men mina ögon sågo bedjande på henne, och jag märkte, att hennes läppar började darra. » Det skulle bli en alltför lång historia att berätta » • — sade hon vemodigt. » Och den är lik tusen andra. Han som skulle ha blifvit min make, är nu sedan flere år tillbaka kyrkoherde i ett stort pastorat i södra Sverige, och min styfsyster Amalia har alltid varit honom en trogen följeslagarinna och en go / 1 moder åt många barn. De hafva — så vidt jag vet — varit lyckliga tillsammans, och jag afundas dem ej deras lycka. » Hon försjönk åter i tankar. » Den första tiden » — tillade hon därpå — » var jag bitter, mycket bitter, och många år förgingo, innan jag kunde sätta min fot inom deras dörr. Så bröt en härjande farsot lös i församlingen, där de bodde, och jag fick veta, att både Amalia och tre af barnen lågo sjuka. Jag stred då med mitt onda hjärta, men till sist — innan jag ännu kände mig fullt blidkad — gaf jag mig af till dem. » Han, Magnus — han var nu bra olik mitt forna ideal — tog vänligt, men kallt emot mig. Arbete fick jag nog och var, efter hvad jag själf tyckte och hvad man också sedan tacksamt erkände, till verklig nytta där i huset och delade mina omsorger mellan de sjuka och hushållet. Det yngsta af barnen dukade snart under för febern, men modern och de andra två kommo på fötter igen, ehuru det dröjde länge, innan de fingo sina krafter åter. » Faster Marie tystnade här och torkade med sin näsduk svetten ur pannan. Det var varmt på den gamla vinden.
Ehuru, vid en oväldig pröfning, det måste erkännas, att Åkerberg genom dessa ersättningar, utgörande icke mindre än 3,179 r:dr8sk. banko, det meddeldta förskottet å 1,000 r:dr deruti inberäknadl, redan är vorden af Banken tillfyllest godtgjord för sina tillgöranden med afseende å Bankens sedelmynt; likväl och som det af Åkerberg till Banko-styrelsen ingifna täflingsprof blifvit fördelaktigt bedömdt af de sakkunnige män, hvilka 6 Banko-Utshs Utlåtande, Nio 65. hade sig uppdraget att nämnde prof granska, samt genom Åkerbergs uppträdande en väckelse blifvit gifven åt omtankan att vidtaga förbättringar i nu varande sedelgravyr; så och då de gravyr-machiner, till hvilkas inköp Åkerberg undfått nyssberörde förskott och hvilka blifvit för Bankens räkning med qvarstad belagde, efter hvad Utskottet inhemtat, icke äro för Bankens sedel-tryckeri erforderliga, har Utskottet, med fästadt afseende tillika på Åkerbergs uppgifna medellösa belägenhet, ansett sig ega skäl till den vördsamma hemställan, att Rikets Ständer måtte medgifva dels att, med efterskänkande af det förskott 1,000 r:dr banko, Gravören J. E. Åkerberg af Banken redan uppburit, han må berättigas att behålla de gravyr-machiner, som för Bankens räkning blifvit hos honom med qvarstad belagde, oell dels att bemälde Åkerberg må, såsom gåfva, undfå ett belopp af Ett Tusen r:dr banko, hvilka skola af Bankens medel utgifvas till Åkerberg personligen, och sålunda icke få af hans borgenärer uppbäras; dock under förbehåll att Rikets Ständer hädanefter icke till pröfning upptaga någon fråga om vidare ersättning till Åkerberg för de af honom till Banken aflemnade sedelprof och förslag. Stockholm den 22 Juni I848. Reservationer: Af herr Professor
BancoFullmägtige emedlertid autoriseras att, efter noggrann pröfning af förevarande behof och omständigheter, som till Fullmägtiges ProtoColl upptagas, Utaf deras dispositions-medel eller ock utaf de för Utredningen af f. d, RiksJDisconten inflytande tillgängar, provisionelt anordna gratificationér till sådana nödställda Enkors och minderårige Barns oundgängliga understöd; dock att dylike anordningar vid en blifvande Riksdag till Banco - Utskottets och Rikets Ständers stadfästelse anmälas. Jemte det Utskottet vördsamt till Rikets Ständers bepröfvande hemställer desse, i sammanhang med den verkställde Revisions-Förrättningen ifrågakomne stadgandeu och anstalter, afgifver Utskottet särskildt Betänkande öfver de Förslag, Som i afseende på Banco-DiScont-Verkets framtida Förvaltning, uti remitterade Motioner från Riks-Stånden ingått, så vidt frågorna härom ej redan blifvit af sammansatte Statsoch Banco - Utskotten behandlade och af Rikets Ständer afgjorde. Ankom dea £t Ocf. 1823. Betii/ikande till Rikets Högloft, Standert öfver åtskillige frän Riks-Stånden remitterade Mo - g 6 Banco-Utsköttets Betänhinden: tioner, i afseende pd BancoDiscontStyrel. sens sammansättning oell det reglementariska. för samma Discottt-Verks förvaltning. tander loppet af denna Riksdag äro tid efter annan till Banco Utskottets Utlåtande öfver* lemnade åtskilliga, inom Riks Sianden afgjfrie, Meinorialer och A.nforanden, innefattande Förslag till förändringar i Banco Discont Verktts ii ane -rörelse, Förvaltning och Reglemente, nemligen: Frän Högloft Ridderskapet och Adelö af Herrar A. M. Berghman, A. Malmborg, C. G, Treffenberg, J. A. Änkai sparre, C von Quanten och i. Boije.
Don 13 31 a j f. m Jag anhåller all lill cn (»örjan få uppgifva, luiru åtskilliga nationers flottor åro sammansatta, för att såsom en conclusion deraf ådagalägga, alt Sveriges flotta, enl. vårt särdeles egna local-förhällande, ej blifvit af 182.6 års comité' planlöst linpförd. England, ulan skärgårdar, med många colonier oell i följd deraf med en vidsträckt handel, ägde år i83g, 80 linieskepp, hvaraf io under nybyggnad; bland dessa voro 4l af emellan 70 och 80 kanoner, samt de öfriga 86, go, 100 till 120 kauonskepp. Englands ofantligt spridda ägovälde tvingar det alt vara försedt med ett stort antal fregatter, och det äger 147 större och mindre sådana, samt derjemte 57 corvclter, äfvensom 210 briggar och smärre fartyg, tillsammans 80 skepp samt 4'4 fregatter och mindre fartyg. Proportionen emellan skeppen och de andra st ridsfartygen är således såsom 1 lill något mer än 5. Härförutan ägde England förlidet är ej mindre än 63 ångfartyg. Under revolutionskriget var proportionen dock större, eller så, att emot hvarje skepp fanns minst 7 andra seglande fartyg af alla slag. Systemet alt begagna ångfartyg lill krigsfartyg torde dock göra, att denna sednare proportion ej mera följes. Frankrike, utan skärgårdar och med färre colonier, skall enl. cn K. ordonnance underhålla linieskepp; men på det alt detta antal alltid må vara complett, skola dessutom linnas i3 stycken sådana skepp under byggnad. Fransyska flottan bestod likväl år i83g endast af 47 skepp, hvaraf runder nybyggnad, och de återstående 35 voro icke fullt färdiga, emedan många af dem stodo och stå ännu på land. Minst var deras utrustning fulländad. Med mindre colonier bar Frankrike ett mindre behof af fregatter. De utgjorde färdiga eller nära färdiga 35, och under byggnad a3, således 58 stycken.
Utlåtande af den 24 Maji <833, afstyrkt ansökningen, på den grund, att, enär det då ännu var outredt, i hvad mon Öfver-Inspectoren fiorghs Concurs-massa lemnade tillgång till gäldande af boets skulder, och huruvida eftergift af hvad genom Kammar-Rättens Utslag blifvit ådömdt, skulle bereda en ökad tillgång för öfriga borgenärer eller tillfalla hans efterlemnade enka och dotter — Capitaine Borgh, uti en ytterligare ingifven skrift, i underd. förmält, Set han, genom träffadt accord, förnöjt Sterbhusets alla öfrige creditorer, och att, då han numera, utom Kongl. Maj:t och Kronan, vore den enda fordringsegaren, det med säkerhet kunde antagas, alt den nu i underd. sökta eftergiften i sjelfva verket skulle komma hans 73-åriga sjukliga moder till godo. Hvad sålunda anfördt blifvit, samt handlingarne i öfrigt innehålla, hafva Rikets Ständer i behörigt öfvervägande tagit; men enär Kronans ifrågavarande fordran uti afl. Öfver-Inspectoren Borghs Sterbhus, enligt Kammar-Rättens Utslag af den 11 Maji i83a, rätteligen utgörande 584 R:dr 3 sk. 3 rst., tillkommit i följd af vederbörande Revisions-Contors anmärkning, samt efter det Borgh i lifstiden fått sig förklara, genom ofvan i underd. omförmälda laga kraftvunna Utslag blifvit till betalning fastställd, och en eftergift af dessa anmärknings-medel, hvarå Revisions-Contoret äskat observations-procent, skulle innebära ett för Kronans rätt i dylika frågor farligt praejudicat, helst ännu outredt är, i hvad mon Sterbhusets tillgångar förslå till skuldernas liqviderande; så anse Rikets Ständer sig för deras del icke kunna bifalla den af Slotts-Proviantmästaren, Capitainen Borgh gjorda ifrågavarande ansökning. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 April 1834* N:« Expcditions-UtsIwtteU Förslag till und.
Allt det, som legat i jorden som dödt, skall ju en gång spira upp under vind och sol, växa i hårdt väder och blidt, kanske till ogräs och kanske till skörd, men frodigt och starkt – när sommaren kommer. »Gubevars, hvad står på!» utbrast patronen, som stått framför Kain och Abel, och nu kom igen. »Ingenting», svarade hon och torkade sitt ansigte, »men kom, låt oss gå hem.» »Gå? Med sordin MED SORDIN. SKISSER OCH NOVELLETTER AF RUST ROEST, FÖRF. TILL »DUR OCH MOLL». VISBY, GOTLANDS ALLEHANDAS TRYCKERI INNEHÅLL. Fyrti minuter sid. Oumbärlig! » 13 Det föll en stjärna » 39 Hennes kosack » 49 Börja på nytt » 65 Mormors kusin » 97 Hilma kommer » 117 Ett eftermäle » 135 Helenas lynne » 153 Quasi una fantasia » 175 FYRTI MINUTER. Lokomotivet lät höra en lång, utdragen hvissling. — Nå ändtligen! ljöd det från ena hörnet af kupén, där Ida Löwe satt och såg ut genom fönstret. Hon reste sig upp och sträckte litet på sig. — Det har varit en lång dag — fjorton timmar — sedan klockan sju i morse! — Det är också en ansenlig sträcka mellan Triest och Wien, och den här sista timmen tycker jag har gått märkvärdigt fort, sade hennes man, i det han plockade ner plaidremmen och nattsäckarne ur nätet. Så såg han på sin klocka. — Nej, men det är ju inte Wien, vi skola inte vara framme förr än nio och tretti och hon är inte nio än. Det måtte vara Baden, ja visst, vi ha fyrti minuter kvar. — Hvad säger du, fyrti minuter? En halftimme och tio minuter — jag som trodde vi voro framme; jag är så förfärligt trött! — Se, så mycket folk det är på stationen. Nu lära vi inte få vara ensamma längre! Hvad var det jag sa’? Dörren till kupén rycktes upp, och ett fruntimmer kom in.
Den diktsamling, som innehåller Den nya Grottesången, har skalden tillägnat sin hustru, henne, som var hans förstående väninna i arbetet och vårdarinna af hemmet under Djursholms ekar. Det var delvis till henne, som En svensk kvinna i Idun årsdagen af Victor Rydbergs död riktade det minneskväde, hvari den sorg, som träffade hela landet vid skaldens bortgång, skildras med följande ord: » Bitter smärta hvarje sinne kände, det var kungssorg uti andens värld. &gt; Ännu är ej för sent att för ungdomen i edert hem prenumerera på den fosterländska, ungdomsfriska, allmänt omtyckta tidningen Kamraten, då samtliga nummer från årets början erhållas. En större och varaktigare glädje kan Ni ej bereda edra söner eller döttrar. IDUN 76 Kmil 1898 Olofs » återuppståndelse på Vasateatern denna vinter lät sin gamle Gert Bokpräntare lefva upp igen, lika originel och lika imponerande som vi minnas honom från 15 år tillbaka på Nya teaterns scen, visar att de gångna åren ej på minsta sätt försvagat herr Hillbergs kraft. I den önskan att många hans stora begåfning värdiga uppgifter ännu måtte lösas af honom med det mästerskap, han flerfaldiga gånger lagt i dagen, i denna önskan instämma alla vänner af sann och stor dramatisk konst. Hillberg. I dun har velat lämna sin läsekrets / Abilden af Sveriges mest intresseväckande sceniska konstnär bland de nu verksamma, af herr Hillberg, som nu i 25 år trampat tiljan och hvars jubileum sr ecett går af stapeln den 14 dennes på Vasateatern. Och till porträttet har jag blifvit ombedd att på stående fot skrifva ett par spalters text, ej allt för tyngande genom data och facta. Georg Hr Hillberg har redan hunnit bli 46 år gammal. Tiden börjar gå allt för fort. Jag minns honom godt från den tid, då han gick i skola i Lyceum. Han var en lång och rödblommig ung herre, han deklamerade i den literära föreningen Fratres amicitiae vers, och han uppträdde också offentligt vid något tillfälle med ett deklamationsnummer. Publiken anade nog ej, hur ung deklamatorn var — hans röst var djup, klangfull, manlig och gjorde alls ej intryck af att komma från en skolpojke.
S. D. Föredrogs och bifölls Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, JN:a 9, i anledning af väckt fråga örn ändring i Kongl. Förordningen, den fO April 1810, rörande afgärda heminans-egares rätt att söka skifte å skog och utmark. S. D. Stats-Utskottets följande, på bordet hvilande, utlåtanden blefvo nu dels punktvis och dels i sin helhet föredragne, nemligen: N:o 62, i anledning af väckta motioner om inleverering lill Statsverket af den under Krigs-Collegii förvaltning stående En per Mille fonden: Bifölls; N:o 66, i anledning af väckta motioner om alla Bevillnings-medels, saint öfriga Statsmedels ingående lill Riksgälds-Contoret: Bifölls; N:o 71, i anledning af erhållne återremisser af betänkandet, iNo 37, angående utgifterna under Riks-Statens Fjerde Hufvud-Titel; Prot.-Utdrag, den 5 December 1844- 387 i:sta punkten: Lades titt handttngarne; 2:dra punkten. Litt. a), angående tillstyrkte ersättningar till Dalregementet och Jemtlands Fält-jägare-regemente: Ståndet lät bero vid Utskottets yttrande, och lade jemväl denna punkt till handlingarne; 3'dje Morn.-.
Denna unga entusiastiska kvinna, som både på fädernet och mödernet hade krigarblod i sina ådror, brann af ifver att ställa sig i deras led, som kämpade mot lidande, mot nöd och mot elände. Men denna själens liflighet, denna hänförelse att också i sin mån kunna verka något ädelt och godt i lifvet motsvarades ej af kroppens krafter. Hela lifvet blef för Velly en strid mellan själ och kropp, en strid, till största delen kämpad i det tysta, och i hvilken andens kraft under långa år segrade öfver kroppens svaghet. Midt i det småländska höglandet vid den järnväg, som förbinder det lifskraftiga H V e t - landa med Säfsjö station vid stambanan, ligger Lannaskede helsobrunn. Själfva brunnsorten är belägen på en sandig höjd, vid hvars fot den måleriska Emån ormar fram i sirliga bukter. Rundt omkring omgifves brunnsorten af höjder och terpentindoftande barrskogar. Det är midt i det karga Småland ett ställe af underbar skönhet, ett ställe, som synes af försynen liksom danadt till sommarvistelse för de sjukliga, som fjärran från världslifvets buller och stoj vilja återhemta krafter, fylla sina lungor med skogarnes lä- kande ångor och vinna styrka genom det järnhaltiga brunnsvattnet, som står ungefär på samma nivå som Porlavattnet. Lannaskede brunn har ett i den småländska bygdens traditioner vida bekant namn; och en viss söndag hvarje sommar sammanströmmar ännu i dag traktens ungdom till brunnen. Då utvecklar sig i skogsbackarne, där den ljufva linnean sänder välluktsångor, ett egendomligt folklif, öfver hvilket den nutida religiösa stämning, som genomgår trakten, trycker en egendomlig prägel, där lifslusten dämpas vid ljudet af andliga sånger; då kuttra i gömslena kring Lannaskede ungdomliga par öfverallt, och ömma band knytas för hela lifvet. Sedan år 1 8 5 2 verkade doktor Miltopée såsom intendent vid Lannaskede brunn, och hvarje sommar samlades täta skaror af sjuklingar för att söka hans hjälp. Här tillbragte unga fröken Velly hvarje sommar, och här fick hennes ifver att hjälpa rika tillfällen till handling.
Utskottet har rörande detta ämne af förra Riksdagars förhandlingar inhemtat: dels att år 1844 motion blifvit väckt om tillstånd för åboerne å Kongl, och Hvitfeldtska Gymnasii-hemmanen att »till hemmanen förvärfva egande-rätt mot förbin»delse att såsom stående årlig grundränta erlägga de dittills utgångne afgälder eller »ock det belopp, som, efter åboernes hörande, kunde bestämmas, äfvensom att er^lägga löseskilling af omkring '1,000 Ridr Rigs för helt hemman;» men att vederbörligt Utskott afstyrkt åtgärds vidtagande i anledning af berörde förslag, under yttrande att det icke syntes osannolikt att en tryggad besittningsrätt till hemmanen skulle för innehafvarne utgöra en verksam anledning att åt jordens skötsel och odling egna större omsorg, än af en vanlig åbo kunde påräknas, men att handlingarne icke inne - Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande
Härigenom är sålunda en instruclion gifven för K. M., att han skall antaga säkrare grunder uti det blifvande förslaget, än dem, hvarpå hittills framställda lagförslag hvila. Hvaruti består nu dessa förslags osäkerhet? Det är icke sagdt. — Hvaruti skall säkerheten bestå i det blifvande förslaget? - Den 22 Rt»j. 649 slaget? Det vet man lika litet. Jag hade i början icke märkt, att nyssnämnde instruction låg uti förslaget, men fann det slutligen under dess förnyade uppläsning. Gin nu R. o. Ad. gifver denna instruction; så skulle det kunna hända, att de öfriga Stånden äfven gåfve hvar sin. BorgareStåndet har redan, efter hvad mig blifvit berätladt, med 31 röster emot 10 beslutat att på sitt sätt i all underdånighet gifva en sådan instruction. Hr Petré gjorde förliden gårdag eli förslag af följande innehåll: ”Borgareoch BondeSl:n hafva gemensamt antagit eif, genom reservation, frän Consl.Utsk. inkommet, och R. St:s pröfning underkastad)., förslag lill nationalrepresentationens ombildning; och då sannolikt synes, att detta förslag, numera, sedan R. o. Ad. samt PresteSt. lemnat representationsfrågan oafgjord, ej kan komma under Const.Utsk:s omröstning, anhåller jag att höglärade Ståndet beslutar, att besagde förslag måtte hos R. M. anmälas, till det afseende, K. M., vid representationsfrågans förestående behandling, kan linna samma förslag förtjena.” Således kommer nu det s. k. hörsförslaget att inlemnas till R. M. till hvad afseende, som det anses kunna förtjena, vid utarbetande af ett nytt förslag lill representationsförändring. Om nu BondeSt. instämmer uti det beslut, som var fattadt af Borgareståndet, så äro följaktligen tvenne inslructioner gifna, en ifrån Borgareoch BondeStm och en ifrån R. o. Ad., i fall Ståndet skulle antaga Hr Lagerhjelms förslag. Om nu PresteSt. skulle komma med en tredje; är väl sådant passande?
Bref, men icke innefattas i någon allmän författning, hvilken likväl synes nödig, på det extra rotehållarne måtte deruti ega en lika säker och tillgängelig bestämning af sina rättigheter och åligganden, som ordinarie rotehållarne ega i knektecontracterna och beklädnadsförfattningen, samt Allmänna Beväringsmanskapet i den derom utfärdade förordning; så tillstyrker jag för min del hemställan om en sådan författnings utfärdande, samt att deruti må för extra rotehållarne bestämmas enahanda rättighet till legning inom beväringsåldern, sorn den stående armeen tillkommer. 1018 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Hedervärda Bonde-Ståndets samtliga Ledamöter anmälte sin reservation emot detta Beslut, såsom Ståndet redan in Pleno bifallit Utskottets i detta ämne förut den ei sistlidne April under N:o 66 afgifna Utlåtande. Ut Supra Ex Protocollo,. A. Fryxell* N;o 151. Ankom den 50 Juli 1823. JJtlåtande, i anledning af gjorde amnärk~ ningar vid Utskottets,af gijna Betänkande, i frågan om nödvändigheten af krönta Kolskrindor, och angående Kolmätare. Betänkande har till Utskottet blifvit återremitteradt af Högv. PresteStåndet, Vallöf!. BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet; hvaremot detsamma blifvit af^tlöglofl. Ridderskapet och Adela Resv. och Ekon, Utsk. Betänkande».. 1019 bifallet. De anmärkningar och yttranden, hvilka föranledt återremissen, äro följande: Att det icke finnes något annat bestämdt sätt att mäta kol, än med tunna, och, ehuru
I afseende å de uti 10 § omförmälda fordringar, får hos Eders Kongl. Maj:t Kollegium underdånigst anföra, att, sedan förre Bruksidkarne Morsing och Åmark aflidit, äro fordringsbeloppen uti de efter gäldenärerne vid Stockholms Rådhus-rätt anhänggiggjorda urarfvakonkurser bevakade och till betalning fastställda, samt att uti Morsings konkurs enda och sista utdelningen till Kollegii kassa influtit med 981 R:dr 10 öre R:mt, hvaremot Åmark icke efterlemnat någon tillgång till fordringens gäldande, och att Kollegium i anledning häraf kommer att snarligen vidtaga åtgärder för att få återstående fordringsbeloppen afskrifne; — äfvensom att, enligt upplysningar, som kommit Kollegii Advokatfiskals-embete tillhanda, Fabriksidkaren Treutiger och Hofslagaren Engvall lära befinna sig i utfattigt tillstånd. Hvad slutligen angår Revisorernes framställningar rörande Waxholms fästnings bestyckning m. m., har Kollegium deröfver infordrat till Eders Kongl. Maj:t ställda underdåniga yttranden af General-fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet samt af Chefen för Ingeniör-kåren, hvilka yttranden härhos i underdånighet bifogas. Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: C. MEIJER. CARL SKYTTE. A. LINDMAN. GUSTAF FRIIS. Stockholm den 24 December 1863. C. d'Orchimont, — 310 — General-fälttygmästarens underdåniga förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkning, angående Waxholms fästnings bestyckning. Underdånigt Utlåtande.