Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» inföll en gammal förläst skolmästare i luggsliten rock, «det fins fyra Hamburg till bara i Norra Amerika: ett i Delaware med åttahundra innevånare, ett i Illinois med niohundra innevånare, ett i Pensylvanien med sexhundra innevånare, och ett i SydCarolina med sjuhundra innevånare. Men de ha alla H på ändan – det är skillnaden.» Handelsexpediterna sågo på hvarandra, som ville de säga: «den karlen är galen,» och fortsatte ogeneradt sina reflexioner, rörande de stora företräden Hamburg ägde framför alla andra städer på jorden. Inkrupna i en vagn sutto tvenne ryska officerare, med korslagda armar, och jäspade i kapp med hvarandra. «Fy för dj–n, en sådan stad det der Hamburg,» sade den ene och rättade ut sina ben, «der fins ju intet annat än bara handelspack.» – «Vi skulle väl sätta pli i kanaljerna! » inföll den andre, «om vår nådige kejsare blott en gång behagar släppa oss på dem. – Men ser du den der polske äfventyraren der borta? Han har väl tyckt luften i Warschau vara lite tung och ohelsosam nu för tiden, och vill väl derföre utbyta den emot stenkolsröken i London. En liten satans söt unge är det han har till hustru, det kan man inte neka,» och han fästade härigenom sin kamrats uppmärksamhet på en ung, vacker pohlack, som bjöd ett glas vin och vatten åt en vacker dam, med bruna lifliga ögon, som satt på en bänk, insvept i en kort sidenpels, kantad med bredt bräm af sobel. «Kunna vi inte sätta oss, så vi slippa se de obehagliga ryssarne,» hviskade hon till honom, och i detsamma tog han henne under armen och förde henne till en annan del af fartyget. Komne till akterdäcket funno de alla platserna på bänkarne der upptagna, och ingen syntes vilja göra min af att lemna sin plats, med undantag af en ung fransk virtuos, som vid den pohlska damens annalkande hastigt sprang upp, och genom en rörelse med handen och en lätt bugning bad damen intaga den.
Denna sats synes mig ganska vådlig i sin tillämpning, och jag tror tvärtom att ju mera lindring i skatter kan åstadkommas desto kärare och Don 4 Mars f. m. 31 dyrbarare blir samhället, jag yrkar icke afslag pä förslaget derföre att förhållandet är sedan sista Riksdagen så väsendtligt förändrad, att arbetarne nu mera har nära dubbel aflöning mot förr; men jag vill reservera min rätt för den händelse jag skulle uplefva den dag, då förhållanderna kunna förändra sig och jag skall då visserligen icke underlåta att påyrka borttagandet af mantalspenningarna. Enl. min åsigt är det ändamålsenligare att bibehålla någon tull på sill och salt än att borttaga mantalspenningarna. Härom är likväl nu icke fråga och jag har äfven slutat. Hr Hjerta, Lars: Då ingen talare yttrat sig mot Betänk., är det visserligen utan resultat att nu uptaga R. o. Ad:s tid, men jag anhåller likväl att få tillkännagifva mina åsigter i ämnet. Då fråga upstått om principen för en beskattning genom erläggande af mantalspenningar, kan jag icke underlåta att förena mig i hvad Hr von Koch och Erih. Haab yttrat, och tillika uttrycka min tillfredsställelse öfver det framåtskridande, som påtagligen varseblifves i fråga om de rätta beskattningsgrunderna, äfven inom detta stånd, enär jag erinrar mig att icke för mångå Riksdagar sedan en Konungens Rådgifvare och en högre Generals-person yrkade, att all beskattning skulle utgå i kapitationsafgifter i likhet med hvad som är brukligt i Ryssland. Hr Adelborg: Den siste talaren har ansett kapitationsafgiften hafva ett Ryskt ursprung. Jag deremot anser kapitationsafgiften, enär den är så ringa som i Sverige, egentligen vara en penning hvilken så att säga inregistrerar medborgaren i samhället. Det är den förste penning, som utgifves för att bevisa, att jag är medborgare och att jag har pligter emot detta samhälle. Då afgiften icke är högre än 12 sk. personen tyckes den icke vara för hög, helst en dagakarls dagspenning upgår till 4, 5 å 6 gånger detta belopp.
Indrifvandet af alla Stats-intraderne, deras nedsättning i det gemensamma förvaringsstdllet, Hanken, och utassignerattdet derifrån till förefallande utgifter och behof, besårjes, under /årv alt ilin g s - Chefmsfeont roll och inseende, af Stat s-C ontoir et, som får en President, och för ärendernas föredragning 2;ne StatsCommissarier. Efter förut antydde grundsats, borde samtelige skatterne uti hvarje Fögderi , utom de särskilda och tillfälliga af TullPostoch Nummer-Lotteri-medel m. fl. uppbäras af Krono-Fogden, och samtlige Uppbördsmannen i Länet aflemna deras intägt till Landt. Ränteriet. Hvad Lands-Contoiret således borde vara i anseende tili uppsigten och controllen på Kronans uppbörd, utgifter och ränteri i hvarje Län, det skulle Stats-Contpiret motsvara i anseende till Kronans upp - xg6 börd, utgifter och Ränte-Kammaren för hela Riket. Stats-Contoiret skulle således egentligen tillhöra: 1:0
Finnas hinder, hvilka kunna rödjas ur vägen i det ena landet, eller lättnader i ett annat, hvilkas försvinnande man har skäl att ein°tse; så hafva dessa lander icke kommit i det afvägda tillstånd, hvilket tiden af sig sjelf verkliggör. Låter man conflicten uppstå, innan denna tid inträdt; så väger icke menskhghetens industriella vågskål jemnt; man hajgått tiden i förväg, man griper in uti naturens egen utveckling, och sådant sker aldrig ostraffadt. Ett exempel må tillåtas mig. Föreställom oss, att räntefoten vöre i fallapde i Sverige, men icke uti England; att folkökningen förenar sig med roachinevievs starka tilltar gande att sätta ned dagsverkspriset i Sverige, under det att colonisation tillsammans med handelsföreningarna (trade-unions) i England, hvarest menniskokraftens missbruk i fabrikerna måste hejdas af lagarna, verka till höjning uti handarbetets pris i detta sednare land; att Svenska fabrikerna arbeta för en växande publik under det att de Engelska så utvidgat sig, att knappt nog verlden kan absorbera deras varu-floder, hvilka just i närvar, stund hejdas i sina öfversvämningar genom ett industriel krig i Östern och en oerhörd oreda i Vesfer; kan man då säga, alt dessa 2:ne länder kommit til! det naturliga jemnvigts-lillstånd, som verkliggörandet af handelsfrihetens ide'e måste förutsätta för att framkalla nya krafter och föryngra deras verksamhet, som finnas? Har man menskJighetens stora vågskål i sina händer och sätter den i fri rörelse ulan att afvakta detta normala tillstånd, hvartill naturen, så väl sorn menniskorna sträfva; så har man icke varit rättvis. Jernhandteringen ger oss exempel i detta hänseende. I Sverige är bruksägaren med få undantag bunden vid viss tillverkningsmängd; i England fri. I Sverige får ingen köpa eller förädla tackjern, sorn icke är antingen köpman eller bruksägare, och den sednare till limiteradt belopp; i England är köpet och förädlingen fri. Tillåter man nu export af tackjern, utan att hafva försatt Svenska medborgaren i samma rättigheter, som den Engelska får; hav man då varit rättvis emot egna landsmän?
Af Herr lill Illström: Örn anslag för fullbordande aj elementarläroverks^ byggnaden i Oscarshamn. Vid sednaste riksdag hugnades staden Oscarshamn med ett anslag af 20,000 Riksdaler, såsom bidrag till uppförande af ett tjenligt hus för elementarläroverket derstädes; för hvilket understöd, det första, som kommit nämnda samhälle till del, det är djupt tacksamt, men då törslagei till samma byggnad blifvit uppgjordt med behörigt afseende på läroverkets blifvande utvidgning och det för samma byggnad upprättade och gillade kostnadsförslag upptager en summa af något öfver 45,000 R:dr Runt, erfordras härför från stadens sida en utgift af 25,000 ii:dr. Byggnaden är nu, enligt fastställd ritning, uppförd till murar och tak, dervid kostnader blifvit nedlagde utöfver det erhållna understödet. Uti vid föregående riksdag af Herrar Fr. Thollander och C. J. Svensén väckta motioner begärdes som understöd för uppförandet af ifrågavarande byggnad ett anslag af 30,000 R:dr; och samma skäl, som derför anfördes och som då ingaf Oscarshanms stad förhoppning att hos Rikets Ständer erhålla det sökta understödet, qvarstå ännu. Det är under åberopande af dessa då anförda omständigheter, och enär staden Oscarshamn fortfarande fortgår i sin sträfvan till utveckling och förkofran samt, till följd af de stora uppoffringar samhället i sådant afseende måst underkasta, sig, då det. enligt officiela uppgifter efter undfåendet af stadsprivilegier eller år 1856, af egna medel på byggnader och allmänna arbeten nedlagt en summa, utöfver 100,000 R:dr, nu saknar utväg att, utan ytterligare understöd, anskaffa den till fullbordandet af ifrågavarande byggnad nödiga summan, 25,01/0 R:dr, jag vågar, efter dertill erhållet uppdrag, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för fullbordandet af elementarläroverks-byggnaden i Oscarshamn måtte åt staden anvisa ett ytterligare understöd utan återbetalningsskyldighet af 10,000 R:dr R:mt. Om remiss af denna motion till Stats-Utskottet anhålles.
Blk. om wiste i afseende pä äktenskaps' inaäende körbudne fwägerskapsleder, 17^8. — om en författning till förekommande af Le olägenheter som anses bidraga till Sill - 44 Register. fiskets örliga minskning i Bohns Län, 1570. — om nädig befallning till StätsContorct att besörja det en tryckt förteckning ä alla pä Allmänna Indragnings-Penfionsoch Benädnings-Staterne uppförde personer mä wara att wid hwarje Riksdags början tillgä, i57z. — om stallet, hwarest auction mä förrättas pä fastighet ä landet, som för gäld blifwit i mät tagen, »57g. om en ny förbättrad KyrkoHandbok, ^574- Apr. — med. vfwcrlemnande af Rector 8I11verkiolxes försiag till nödige förbättringar i Rikets Uppsosirings-wcrk, 5k. (204.) — om Enskiftes och Storskiftes Fvrfattningarnes öfwersecnde m. m., 52. om bewiljad lampelig Sjötull ä nägre articlar söm förut ej sätt införas m. m., 5;. — Sivar ä KonglMajtts nädiga Proposition, angäendc huruwida Znftruction mä wara af nöden för Riksens Ständers Fnllmägtige eller wederbörande tjenstemän, hwilke böra warda hörde i frågor om eftergift af ädömde ersättningar, som tillhöra Riksens Ständers Penninge-wcrk, Stats-werket etter de under Collegicrs eller serffilte
Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden hafva bifallit Utskottets tillstyrkan, att till Kongl. Sundhels-Collegii disposition måtte å stat anvisas ett anslag af 5oo R:dr årligen, till underhåll af erforderliga machiner vid denna inrättning samt till arfvode åt den Läkare, som dermed har befattning, med de af Utskottet tillika föreslagne vilkor. n) Åttonde Hufvud-Titeln, 15:de punkten, angående anslaget till understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande. Utskottets hemställan, att, intill dess frågan om Kongl. f. d. CanzliStyrelsens Hand-Cassas öfverlemnande till Riksgälds-Contoret kan blifva definitivt afgjord, det såsom ränte-ersättning för denna cassas fond till Kongl. Maj:ts disposition ställde anslag, till understöd för vetenskapliga arbetens utgifvande, 45o R:dr årligen, icke å Riks-Staten uppföres, har blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, Borgare-Ståndet har låtit dervid förblifva och Bonde-Ståndet laggt denna del af utlåtandet till handlingarna. o) Åttonde Hufvud-Titeln, 21 punkten^ litt. c), angående anslag till inköp af någon lämplig local för Ny^a Elementar-Skolan. Utskottets hemställan, att något anslag för ifrågavarande ändamål icke måtte af Rikets Ständer beviljas, har af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden bifallits. p) Nionde Hufvud-Titeln, Allmänna Indragnings-Staten, mom. a), angående anslaget till anskaffande af teckningar utaf inhemska växter till ett nytt arbete i Sveriges Flora. Den af Utskottet i Utlåtandet, N:o 76, föreslagna förändrade redaction af beslutet i denna punkt har af samtliga Riks-Stånden bifallits. Stockholm den 9 Januari 1845- STOCKHOLM, I. S:als~Utskoiiels Utlåtande, Ar.-o 131. 1 Ank. lill Exp. Utsk. d. 15 Jan. 1845, kl. 11 f. mield.
Den alldeles oriktiga tydning af min motion, och den vid. lyfriga utläggning deröfver, som Herr Gyllenhaal nu gjordt, skola, jag år derom ganska säker, alldeles förfalla, om mig tillåtes, att genom en förnyad uppläsning af mitt Memorial, ytterligare göra dess verkliga innehåll gällande; hvarföre jag, om en sådan uppläsning, vördsammast anhåller. I anledning häraf upplåstes Herr af Ekenstams Memorial, hvarefter Herr af Ekenstam fortfor: Häraf synes obestridligen klart, att endast fråga år om en tillfällighet, som nu är möjlig, den jag för framtiden vill göra omöjlig, utan ringaste afseende på förflutna händelser; således äfven utan all tillvitelse, eller personlig in - f)fn ö Martn. blandning. Hvad som nu är möjligt, synes uttrycka sig tillräckligt gonom det förhållande, att sedan den scrupuleusaste lottning är verkställd, häftar ingen contradiction vid den omständighet, att Referenten, eller de genom lottning bestämde Domare kunna godtyckligt genast derefter, utan lottning, förvexlas mot andra, hvilka dessutom nyss förut kunnat vara inkomne såsom adjungerade Ledamöter. På hvad sått en adjungerad Lddamot tillkommer känner hvar och en. Jag förutsätter ingalunda någon inträffad erfarenhet af intriger vid sådane förhållanden ; men jag kan deremot ej med Herr Gyllenhaal anse dem för omöjlige. Friherre Ehrenborgh, Cafper Wilhelm: Herr Gyllenhaal har helt och hållit förekommit mig, och jag får således blott till alla delar instämma i hans yttrande; endast med det tillägg, att samma arbetsmethod, som Herr Gyllenhaal uppgifvit vara antagen i Kongl. Svea HofRått, äfven följes i de öfrige Rikets HofRätter uti Jönköping och Christianstad, i de afseenden som här blifvit anförde. För min del kan jag ej annat tro, ån att Herr af Ekenstam blifvit vilseförd af den klagan, som allmänna tidningarne meddelat, att en Referent i HofRätt fått på sin Rotul till föredragning, alla de mål som rört en och sarinna person, då målen sins emellan haft med hvarandra sammanhang.
Jo sådana, att ban ej kan begagna dem till hypothek, om han sjelf behöfde och ville läna silfver, eller till stor del omöjliga att indrifva, om han ville indraga dem på en gång, eller till ett större belopp. De 600,000 r:dr lill faslighetsbelåning kunde bättre förslå. Men hvarföre är Hr Rosenblad nu så frikostig mot fastighetsägare, dä han förut sä häftigt bestridde det förskott af 350,000 r:dr, som jag och andra Fullmäktige redan förskaffat dem? Utan tvifvel derföre, all vi ej ville göra nya sedlar utan valuta. Deremot ville vi taga peuningarne från en fond, sorn fått mera, än hvartill hon varit berättigad, och lemna åt en annan, der lånrörelsen afstannat. Om Hr Rosenblad föreslagit en sådan åtgärd nu, så bade saken varit af helt annan beskaffenhet. Det är väl sant, att skuldsedlarne för bankens fastighetslån äro till hypothek på utrikes ort nästan lika så oanvändbara, sorn disconlrcversalen, och, om än bättre lill deras sanna värde, dock nära nog lika svåra alt indrifva. Men om fastighetslåncn skola påskyndas, så finnes en annan utväg, nemi. alt taga penningar frän handelsdisconten, hvarest de utlånta sedlarne lättast kunna begagnas, och ulan tvifvel blifvit använda till att minska bankens silfverförråd. Jag vill härmed ingalunda hafva sagt, att fastighetslånen äro för banken en tjenligare rörelse än lånen i handelsdisconten, utan jag har genom de sednares omnämnande blott velat visa, att Hr Rosenblad kunnat finna annan utväg lill de ifrågavar. förskotten, än den ali utgifva nya sedlar, utan motsvarande redbarheter till deras inlösning. Men jag anser alla dessa åtgärder ännu vara för tidiga.
Hvilka olägenheter onödigt reglementerande kan medföra, sågo vi för icke många år sedan, då tiden var inskränkt till endast 2 höstmånader och våra bränvinstillverkande landtbrukare nödgades införskrifva mjöl och säd från utlandet, för att kunna på den korta tiden medhinna den föreskrifna tillverkningen, under det att de hade sina lador uppfyllda af egen, otröskad säd. Det lärer väl vara en gifven erfarenhet, att man icke med någon större fördel kan tillverka bränvin om sommaren, i anseende dels till de höga pris, hvari de för bränvins tillverkning vigtigaste produkterna, potatis och säd, då vanligen stå, dels värmens inverkan vid produktionen. Men sådana konjunkturer kunna inträffa, att varan just då med fördel kan komma på verldsmarknaden, och då är det farligt att hafva band på bränvinstillverkningen. Förlidet år inträffade på försommaren efter den nu tillåtna bränningstid ^vrakpris å potatis. I afseende å maximum har jag visserligen af bränvinsbrännare hört, att det sällan är fördelaktigt att bränna öfver 1000 kannor dagligen, samt att detta tillstånd således aldrig torde begagnas. Men, om näringen skulle komma att drifvas i större skala, i anseende till efterfrågan å den utländska marknaden, är det äfven i detta fall en fördel, att inga inskränkningar i näringen finnas. För Den 13 Januari. 71 min del får jag således tillstyrka bifall till K. Mits Propos. i hvad den rörer såväl tiden som maximum. I afseende å tillverkningens minimum liar jag förut yrkat, att det skulle blifva nedsatt ända till 100 kannor om dagen, helst som jag tror, att i vissa trakter, t. ex. Wimmerbytrakten, der potatisen ofta säljes till ett pris af 1 rdr tunnan och veden sällan har högre värde än derå nedlagd arbetskostnad, åtskilliga mindre jordbrukare med fördel kunna idka bränvinsbränning, om dertill icke fordras alltför stora förlag. Jag vet, att flera motioner i denna syftning blifvit väckta, och får framdeles, då dessa från Utsk:t inkomma till Ståndet, tillfälle att understödja desamma.
Hertiginnan af 3:dje årg. Prenumeration sker i landsorten å postanstalterna, i Stockholm hos red., i boklådorna och tidningskontoren. Dalarne. Och orsaken till alla dessa anstalter känner nog en del af Iduns ärade lä- sarinnor redan. Det gäller att emottaga prinsessan Teresia, som inom få dagar återvänder till Sverige för att nu, som hon själf förklarat, för alltid uppslå sina bopålar i den svenska hufvudstaden och särskildt på sitt älsklingsställe, Haga slott. Carl Wilhelm af SachsenAltenburg oeh dennes gemål Amelie Antoinette Carolina Adrienne, prinsessa af Hohezollern-Sigmaringen. I likhet med hvad som sker i de flesta tyska furstehus, uppfostrades den unga prinsessan på ett enkelt borgerligt sätt, och lär hon under hela sin uppväxttid stått omedelbart under sin höga moders ledning, hvilken skall ha varit en förträfflig husmoder. Enkelt oeh flärdfritt förflöt den unga prinsessans första ungdom i hennes födelsestad, A l - tonburg, hvars omgifvande sköna natur med sina höga, skogbeväxta berg gaf hennes sinne en konstnärlig riktning och väckte hennes håg för teckning. Det är af denna anledning Idun i dag pryder sin första sida med hennes kungliga höghets bild och lemnar några data och drag ur furstinnans lefnad; därmed har tidningen ock fullständigat sitt porträttgalleri af det kungliga husets kvinliga medlemmar. Hertiginnan af Dalarne, hvars fullständiga namn är Teresia Cafolina Josefina Antoinette, är född den 21 december 1 8 3 6 och dotter till aflidne regerande hertigen Edvard Den 16 april 1864 blef Sverige hennes nya fädernesland, i det hon då skänkte sin hand åt Sveriges arfprins, Nicolaus August, hertig af Dalarne. När våren stod i sin fagraste skrud anlände det nygifta paret till Stockholm och mottogs vid Skeppsbron af jublande folkmassor, som helsade dem välkomna med hurrarop och viftningar. Hertiginnan Teresia stod då i sin fulla ungdomliga fägring.
Maj:t i den nådiga Propositionen antydt, att det sednare af nedan intagna författ ningsförslag ej kan antagas, utan att det förra jemväl godkännes, får Utskottet vörd samt hemställa, det mätte Rikets Ständer, med förklarande att Kongl. Maj.ls Proposition ej kan oförändrad bifallas samt med förkastande af Herrar Ribbings, Konlrakls-prosten Rundgrens och Rosenqvists framställningar, den sistnämnde i hvad den icke öfverensstämmer med nedanstående förslag, för sin del besluta: l:o en författning angående ändring i gällande bestämmelser om ansvar för den som träder till eller utsprider villfarande lära, så lydande: »Till kraft och verkan upphäfves dels 1 Kapitlet 3 och 4 §§ Missgernings-Balken, 7 Kapitlet 4 § Ärfda-Balken och 1 Kapitlet 2 § Kyrkolagen, sistnämnde lagrum, sä vidt det afser annan än prest eller innefattar annan straffbestämmelse än den om embetets förlust, dels ock hvad om ansvar för villfarande lärosatsers'utspridande eljest finnes stadgadt; och förordnas, som föijer: § 1 Den, som i afsigt att förmå annan till affall från den rena evangeliska läran utsprider lärosats, som deremot stridande är, straffes med böter från och med femtio till och med trehundra Riksdaler, eller fängelse från och med två månader till och med ett år. Varder prest beirädd med utspridande af villfarande lärosats, — galle jemväl hvad särskildt derom är stadgadt. § 2. Söker någon genom bedrägliga medel, hotelser eller löften om timliga fördelar förmå annan till affall från den rena evangeliska läran, vare förfallen till böter från och med etthundra till och med trehundra Riksdaler, eller fängelse från och med två månader till och med två år. Lag samma vare om någon, hvilken af föräldrar eller målsman fått sig anförtrodt att uppfostra eller undervisa barn, som tillhör Svenska kyrkan, söker under utöfningen af sådant uppdrag bibringa barnet annan tro, än den, som med den rena evangeliska läran öfverensstämmer. 52 Lag-Utskotlets Betänkande N:o 2i. § 3.
Således spinna, väfva, sy, sticka, baka, brygga, stöpa ljus ... Vi hade ej råd att lysa med annat än torrvedsstickor. Nå ja, men hvad har du kvar af dessa nyttiga sysslor? Det sägs, att fröken Kerstin aldrig har hållit en strumpsticka i sin hand. Hon är drottning. Det finns så många andra, som sticka strumpor. Säg det! Men huru kan den sköta ett rike, som ej kan sköta sig själf? Du, som ej är en drottning, lär ej komma långt i världen med andras strumpor. Märk nu hvad jag säger dig, och håll det i kärligt minne, såsom det kärligt dig sagdt är. Låt hofglittret och frökenkonsterna fara! Jag förväntar af dig, att du skall göra ditt nya namn heder med ett ärbart, gudfruktigt och husesamt sinnelag. Lärdom aktar jag inte stort, där den ej står till att förena med Guds ord, som är den sanna visheten, men du skall hafva morgnar, kvällar och söndagseftermiddagar lediga att läsa dina böcker, som dig synes för godt, allenast du inte somnar från ljuset. Resten af veckan går du i alla sysslor, såsom jag gjort i mina unga dagar och gör mestadels än. Lena skall inte topprida dig, allenast du umgås beskedligt med henne och visar dig läraktig, där du ännu intet bättre förstår. Var inte för flat mot pigorna; de behöfva nog eftersyn. Ställ dig väl med landböndernes hustrur och gif dem sirapsdricka, när de komma till herrgården med smör eller ägg. Nästa vecka blir rågskörden: då skall folket trakteras med ost, spisöl och pannkaka. Där nu främmande kommer till Riseberga, vet du hofseder bättre än jag, men du skall se till, att alla fat äro väl diskade och rena lakan läggas i sängarna efter nummer och hvar persons stånd, för Lena blir gammal och skumögd, hon kan snart inte skilja fyrskäft från dräll. Jag törs inte mera ge henne nyckeln till silfverskåpet; den skall du få, barnet mitt, och nyckeln till ölkällaren med, för Wik listar sig gärna därin. Och nu är det tid att krypa hvar under sitt täcke. Må tro det ställer sig till regn på vårt torrhö? Godnatt, min flicka, glöm ej din aftonsignelse!