Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras ungdomlighet är en evigt ursprunglig; den kan ej utslitas; den bibehåller, efter så många genomlefvade årtionden, ännu nyhetens hela, vårfriska behag. Det förtäljes, att vår dyrköpte Konung Fredrik af Hessen, då han engång hört sig föreläsas en lysande berättelse om sin regerings verksamhet sedan sistförledna riksdagen, utropade förundrad och förtjust: ”ha vi gjort allt detta? Skulle någon, med tillämpning häraf på den nu gifna karakteristiken af Bellmans poesi, vilja mot mig uppkalla Skaldens vålnad, för att i hans mun bry mig med frågan: ”har jag tänkt allt detta”? så blefve jag dock för ingen del förlägen om svar. Fästa vi oss vid hans reflexion, så utfaller det utan tvifvel nekande; men jakande, om vi fästa oss vid hans geni. Inom det sednare ligger nämligen den tanke, hvarom här frågas, ganska fullständig och bestämd; både i utöfningen af hans konst, och i den sjelfkänsla deraf, hvarmed han i sin tillförne omnämnda böneskrift till Konungen tillkännagaf, att han ansåg sitt Fredmans-skaldskap såsom sitt egentliga 127. I hans reflexion åter låg den visserligen alltid blott ofullständig eller halfklar. Mindre, än han, har ingen ägt någon ästhetisk theori, eller grubblat öfver någon sådan: att roa sig och andra, var, i det längsta, för honom sjelf hans konstläras både A och O. De vänner och gynnare, hvilkas nöje härvid företrädesvis var honom dyrbart, utmärkte han, i samlingen af sina qväden, genom särskilda tillegnanden af vissa deribland: så dedicerade han ”Min son! dina kärl, dina skålar”, till Sergel 128; så ”Skratta, mina barn och vänner”, till Kraus; så ”Liksom en herdinna, högtidsklädd”, till Kellgren; så ”Hvila vid denna källa”, till Leopold; så ”Märk hur vår skugga” m. m. till en Doctor Blad, som af alla dessa vänner lefde längst (eller ända till 1834); så Fredmans-Sången N:o 64, som egentligen består i ett skaldebref, till Schröderheim; och så vidare.
Sedan Hr Frih. förändrat sin motion så, att den nu är att betrakta såsom en ny motion, anhåller jag, att den må få hvila på bordet till undvikande af allt missförstånd derom, huruvida den är stridande mot 72 §. Reg.Formen. Vid förnyad föredragning af nedannämnde d. 1 dennes f. m. på bordet lagda motioner fann R. o. Ad. för godt att remittera lill StatsUtskottet: 1:0 Frih. Kantzous, Joli. Alb., motion om tull-, postocli brännvins-bevillningarnas samt chartse-sigillatas-medlens aflemnande till Riksg.Cont.; 2:0 Frih. von Vegesachs, Achilles, motion örn ökadt anslag för Gymnastiska Central-institutet; 3:o Frih. Boyes, Ludv., motion om upptagande af ett utländskt lån, att användas till lånebiträde åt blifvande hypotheksföreningar och privatbanker; BevillningsUtskottet: 1:0 Hr Cederschjölds, Pehr Gust., motion om fastställande af en årlig bevillning för karaktersfullmagter; 2:0 Frih. Boyes, Ludv., motion, med förslag till förändrade grunder för den blifvande bevillningens bestämmande; BancoUtskottet: Frih. Kantzous, Joli. Alb., motion om nedsättning af minimibeloppet för enskilda invisningar, jemte förslag till lag i samma ämne; Lagutskottet: 1:0 Frih. Kantzous, Joli. Alb., motion om ändring i lagens stadgande om bysättning; 2:0 Hr Rothliebs, Carl Fredr., motion om ändringar i nu gällande utsökningsoch bysättningslagar; 3:o Hr Cederschjölds, Pehr Gust., motion om utsträckning af arfsrätt för sidoarfvingar i fjerde och fjermare led; 3 II. 35 374 Den 3 Mars o. m. 4:o Frih. Boyes, Ludv., motion med förslag till en lag, angtde utländningars bosättning i Riket; Allm. Besv. och O eco 11.U t sko t te t: 1:0
SJleD affeenDe ä inträffat): föv^SllanDcn, till följD af tiDen, t>å ilongl. för» orDningen, angäenDe intecfning af cj minDre lifetiDöjläDja od) unDantagsaftal, än ocf all annan affjanDltng om npttjanDerätt till faft egenbom ä (anDet, Den 9 9tot>embec 1814, blifwit utfärDaD, l>af\rc (23i/ unDer Den 7 itmewaranDe mänaD, l>oé Jvongl. ^aj:t unDerDämgff anf>allit, Dels om utfärDanDe af en författning, fywarigenom fäfom tillägg till 4 § i l/ögjlberörDe ^ongl. förorD» ning roarDer flaDgaDt: att i Dc orter, Der cnDafl ett eller tmä allmänna £;ng ärligen fjällaö, tiDen att föfa intecfning för älDre affyanDling af ifrägawa» ranDe bcf?affcnf>et |fall fortfara till 1846 ärS flut; Dels ocf att Derjemte före» jfrifvoeö, att Denna författning (fall, i fammanljang meD berörDe ^vongl. för» orDirng, uti omförmälDe orter fungöraö i fprforne ocf) ro'D «f)äraDé»Dvätterne/ ej allenajt
Jag har endast användt dessa termer för motsatsens skull, väl vetande att klassifikatio-ner äro vilseledande, när de icke ske efter ett » naturligt system &gt;, och ett sådant har mig veterligen ännu icke blifvit uppfunnet för författareslägtet. De verklige diktame äro hvarken klassiker eller romantiker eller naturalister eller ock äro de alltsamman tillhopataget och mer dertill. Den käcke Verner v. Heidenstam har, tror jag, utvecklat åsigter i samma stil som de här framlagda i sin broschyr » renässans » och min artikel kunde derför måhända betraktas som onödig. Likväl torde det icke vara ur vägen att såsom jag har gjort genom jämförelser närmare ingå på den fråga han väckt till lif. I hvilket fall som helst blef jag vid läsnin-gen af Zolas bok så lifligt öfvertygad om det rättmätiga! Herr v. H: s opposition mot teoritrons herravälde, att jag icke kunde tillbakavisa lusten att sjelf dra ett strå till stacken. På någon Renässans^ i konst och literatur är jag emellertid icke böjd att tro. Åtminstone äro inga synnerliga tecken till en sådan att förspörja i dessa tider, då intressepolitiken uppslukar allt, och jag tänker att det behöfs en starkare andlig strömning än den, som hittilU blifvit iakttagen, för att åstadkomma en pånyttfödelse. Men hvad som tydligt och klart kan iakttagas det är en literär reaktion mot teoriens tryckande tyranni, och ehuru ordet icke låter vackert, synes mig en sådan reaktion vara väl behöflig, om man ock har anledning till fruktan att den å sin sida slår öfver. Gustaf Fröding.Framtidssiare eller ieke? En gensaga. I en synnerligen sympatisk framställning af Fr. Nietzscbe har herr Ola Hansson åt denne gifvit rangen af en omdanare af grundvärden, en andlig upptäcktsresande, som länkar nya banor för utvecklingen och gifver slägtet nya suggestioner, en stormhärd från hvilken nya stora vågor utgå. En Darwins verksamhet ter sig i jämförelse härmed som en liten bölja på utvecklingsoceanen. Då jag i junihäftet af Ur Dagens Krönika läste Ola Hanssons essay, fördes tanken ovilkorligt till Aug.
» 3,200: — hvartill kommer den af mig jemväl för dessa Under-offlcerare. efter viss tjenstetid, föreslagna lönförhöjning, att utgå, i män af behof, från anslaget till korpsens arbeten. Krigs-Akademien. — Rikets Ständers år .1857 församlade Revisorer hafva erinrat, att, dä de till Krigs-akademien anslagna rän Transport R:dr 11,200: — Bil, M 2 till Kongl, Majit# Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 185,9. 27 Transport R:dr 11.200: — tor, bestående af 50 drängeoch 50 öko-dagsverken, numera icke kunde in natura utfordras, samt Akademien vid sådant förhållande icke hade större fördel deraf än af ett kontant anslag, dessa räntor, hvilkas sammanlagda medelbelopp, efter ränte-förenklingens genomförande, enligt 1855 års Riks-hufvudbok utgjorde 108 R:dr 16 sk. B:ko, borde, till vinnande af enkelhet och reda i räkenskaperna, till Statsverket indragas, emot ersättning af ett motsvarande kontant belopp, hvarmed Akademiens i Riks-staten uppförda anslag alltså borde förhöjas. Då hinder häremot icke synes möta, får jag, i enlighet med Guvernörs-embetets vid Krigs-akademien derom jemväl gjorda hemställan, i underdånighet föreslå, att berörda dagsverksräntor, nu i Riks-staten upptagna till ett förslagsvis beräknadt värde af 150 R:dr, må till Statsverket indragas, samt Akademiens kontanta statsanslag ökas med 162 R:dr 50 öre R:mt, motsvarande ofvannämnda medelvärde. Indelta Arméen. Till lön förbättring ar vid Indelta Arméen anvisades af Rikets Ständer vid förra Riksdagen en summa af 100.000 R:dr årligen, som i Riks-staten uppfördes.
Mits och Rikets Kammar-Collegium och Stats-Contoir uti häröfver afgifvet yttrande sig utlåtit, att vid Skaraborgs Landshöfdinge-Residence finnas Ränteri-hvalf och Cassa-kista: att, om de till Ränteriet hörande rum äro försedde med luckor för fenstren, och hafva dörrar med bomar och läs, samt någon af vaktbetjeningen, som bor uti Ambetshuset, har öfver rummen tillsyn och vård, är redan säkerheten enahanda vid detta, sorn vid de öfrige Landshöfdinge-Säten , der icke Fästningseller Garnizons-orter lemna tillfälle för någon ytterligare bevakning, men hvilken dock icke, om den på stället nyttjas, medför någon särskild utgift för Kongl. Maijt och Kronan; vid hvilket förhållande Kammar-Collegium och Stats-Contoiret ansett sig icke kunna styrka till bifall å E. K. Mits Befallningshafvandes underd. hemställan; fördenskuld och sorn Riksens Ständer funnit, på grund af hvad Kammar-Collegiurn och Stats-Contoiret sålunda au - Underdåniga Skrif velter. 43 fört, det vara tillräckligen ådagalagdt, alt osäkerheten för contanta medel och handlingar icke är större vid LandshÖfdinge-Ämbetet i Skaraborgs Län, än i de öfriga Länen och således icke eller påfordrar andra försigtighets-mått, än sådane, som böra vidtagas å alla andra ställen, der publique medel och handlingar skola vårdas, samt att bevakningen kan och bör besörjas af den vid Landshöfdinge-Ämbetet anstälda vakt» betjening; alltså finna Riksens Ständer icke skäl, att något särskildt anslag å Stat, för i fråga ställda vakthållning, bevilja. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl, o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 19 Mars 1 852 3; Preste-Ståndet d. 25 — ■—• Borgare-Ståndet d.25 • Bonde-Ståndet d. 25 — •—•
Jag anser det derföre riktigast alt, såsom Grefve Horn föreslagit, först jemka extra Roteringen, och sedan föreslå Rotehållarne att sammanslå 3:ne extra Rotar till anie ständige, eller att 25oo sammansmälta till 1600 man, och slutligen, att livar och en får lemna sitt svar. Det är bättre att Ridderskapetoch Adeln uttrycker detta, än att man låter hero vid de öfrige Ståndens beslut. Jag yrkar ånyo proposition på Grefve Horns förslag. Grefve Horn: Jag har endast begärt ordet för att besvara Friherre af Nordins inkast, då han trott mig hafva uraktlåtit att uppgifva ett af de a:ne vilkor, som Skånska Rotehållarne 1812 fästade vid den ständiga Roteringen. Förhållandet är icke så - Den ii Fel) in a rii e. m. 83 dant. Delta vilkor inbegripes ju i det af mig uppgifne, att de måtte erhålla en örtedels nedsättning i sin då varande extra Rotering, ty det är ju klart, att den som skall liafva en örtedels nedsättning, icke kan på samma gång få någon förhöjning. De som ingingo på den ordinarie Roter ingen vägrade en jemkning i extra Roteringen, troligen derföre, att de insågo, att, om en extra Rotering skulle öfvergå dem, de skulle erhålla förhöjningen i den de redan ägde. Jag linner sålunda ej riktigt, att, för några enskiltas interesse, den öfriga stora pluraliteten skall qvarblifva vid alla de nu förefinnande olagligheter. Jag förblifver vid min anhållan om proposition på det af mig uppgifne förslag. Grefve Frölich> David: Det möjligen sämsta af alla motiver, som Ridderskapet och Adeln kan för sitt handlingssätt löija, är att i hvarje fråga endast se efter hvad de öfrige 3 Stånden gjört, och att låta dervid bero. Jag kan ej föreställa mig, att Ridderskapet och Adeln altjemt skamligen låter detta motiv blifva för sig en ledning, utan afgör hvad som är rätt eller orätt i sjelfva saken. I denna fråga har jag ej hört andra argumenter från motsatta sidor, än att den vore af 3 Stånd afgjord.
Ledamöter klagat deröfver, att vid Soldatetorps-synerne synemännens antal utgöra sex å sju, stundom ända till 10 å 12 personer, hvilkas förseende med skjuts och underhåll betunga Rotehållarne; men hela detta förhållande har Utskottet förbigått, och endast fästat sig vid nödvändigheten alt serskilt kungöra de detta ämne Den 5 Mars e. m. 2 77 rörande författningar, hvilka synas Utskottet hafva råkat i glömska. Utskottet har således förbigått det onus, hvaröfver Motionairerne i synnerhet klagat, och endast hänvisat till redan existerande författningar. Utom alt de författningar, som citeras af Utskottet, äro öfver ioo år gamla, får jag tillkännagifva, att i de orter, om hvilka jag äger en närmare kännedom, icke sättes i fråga någon ersättning för den skjuts och det kosthåll, som till desse synemän utgöres; äfvensom de tjenstemäns ringa belåtenhet med de författningar, hvilkas upplifvande nu är i fråga, bäst torde upplysas af den i Kongl. M«j:ts Nådiga Proposition om StatsYerkets tillstånd och behof framstälda nödvändighet alt förhöja så väl Officerares, som Länsmäns löner. Yi hafva som skäl för Utskottets Utlåtande sett antagas, att motioner i detta ämne varit väckte vid 3 föregående Riksdagar, men lika litet som jag tror det betyda något, att samma ämne den ena Riksdagen efter den andra upprepas, emedan sådant ofta sker endast för att få göra motioner, lika angeläget tror jag det vara, att Utskottet bör tillse grundligheten af de Författningar, i följd af hvilkas tillvaro motionerne väckts. För min del förefaller det vidunderligt, att Synemännens antal kan vara så stort, sorn här är uppgifvet, i och för en så liten förrättning, då för syner å hela Kronohemman endast er - 278 Den 5 Mars e. m. fordras ett antal af 3:ne personer, nemliKronofogden och 2 Nämdeman. Jag tror derföre, att TorpSynemännens antal äfven kunde inskränkas till sistnämde personal.
En dag frampå nyåret reste häradsdomaren i e !t ärende till Järfva, och då han kom hem, gick han genast upp på kammaren, där Ingeborg satt, och gående fram o c h åter en stund, stannade han slutligen framför dottern och sade i butter ton: » Ja, du får skylla dig själf, högfärdig och stursk som du är, att friare raka din näsa förbi, fast de ' då vore mer fason i att du, som är äldst, blefve först gift, men nu är det i alla fall på det viset, att Janson i Järfva har talt vid mig om att få Sofi till hustru. Hvad säjer du om d e '? » Den verkligt » sturska » min, Ingeborg först tagit på sig, hade så småningom lämnat rum för uttryck af glad öfverraskning och förundran, och hon utropade: » Sofi? Åh, låt h o n o m för all del få henne då, om bara hon vill! Men » — nu lägrade sig ett sorgset drag i det vackra anletet, — » hon, hon vill nog inte, å så är hon då bra ung och ständig. » » Jag sa ' de ' också åt Janson, att hon var för ung, å att du skulle passa bättre, men ». » Åh! en sådan skam, att pappa rent af bjuder ut mig! » utropade häftigt Ingeborg med en blossande rodnad. » Ni vet j u, att jag aldrig vill gifta mej. » » Jag undrar, hnru länge du tänker gå å sörja den där lymmeln, som lurade bå ' dej å mej å se ' n for åf till Amerika? » frågade fadern. Idun ' Andra profnumret utkommer omkring ' den 17 december oeh erhålles mot insändande af namn, adress oeh ett 4-öres porto. Profn:r 1 Tidningen utgifves i hufvudstaden Tidningen kostar Redaktör och ansvarig utgifvare: endast 1 krona för qvartalet, FRITHIOF HELLBERG. hvarje helgfri fredag. Stockholm, Gernandts Boktr.-Aktieb. Med månadens sista n u m m e r följer en fullständig modeoch mönstertidning. postarvodet inberäkn,adt.
Besväret är j u ej så stort, tycker En erfaren husmor. och » du min skapare, men ett icke Ur har n å g o n blick för ideala gränserna, för vatten och land sätter betäckande rika sig hela realistiskt på brister en henne. Denna uppseendeväckande ha tant, notisboken. » Men 1897 nått sak kan nu anses sin sista akt, och med styrelsens torde väl gen. På telefonbolagshär nedan refererade senaste beslut punkt vara satt — för denna gånfredag gick det stora abonnentmötet verkligen så d y r b a r a, att m a n m å s t e k ä n n a n:r 2 af stapeln. sig m e r än b e l ö n a d för sin m e d a r b e t a r m ö d a rigt o c h lifligt meningsutbyte följande resolution: i Mötet vädjar på det allvarligaste och enträgnaste till Allmänna telefonbolagets styrelse att med klokhet o c h ädelmod upptaga de 82 arbetslösa telefonisternas ansökan om att bli återtagna i bolagets tjänst samt att i möjligaste utsträckning tillvarataga de i samma ansökan framställda önskemålen. leken. lika dyrbart att att Och fatta det få bevittna är tants förskräckelse. ! » hvarpå golfM i n n y a k j o l af h e l - hon förgrymmad rusar hrr insamling af medel Taflin, Fjällbäck och Blomberg tjänst åt de arbetslösa ny förklaring af mig lugnar henne att gå i till telefonbolagets styrelse den 29 mars föredrogos ansökningar från 89 hos bolaget förut anställda telefonister, genast. är synd visste » Det inte, att henne en hålla ett annan tants klädning, var vatten, » af s m å t t i n g a r n e tant s e r d e t lilla krushufvudets allt fortfastund sitt tumla och Skulle jag hans då om det skapat b å d a d e r a åt förstörde af Sedan vederbörande lämnats tillfälle stationsföreståndaratt yttra sig angående de sökande med är jag fingerade själf, som honom. verkligen vara den, som illusion? Från Iduns läsekrets.
Mitt misstag i denna sak har icke bestått i okunnighet derom, att utredning saknades angående tiden, då ordinarie Magistratens åtgärd med ansökningens utställande till förklaring vidtogs, samt när förklaringarne blifvit afgifna; men jag har föreställt mig, att den jäfvighet, som ordinarie Magistraten måste vetat med sig redan den 6 Maj 1850, bordt.föranleda någon åtgärd förr än i Februari månad 1851, då anmälan derom först hos Hofrätten gjordes, samt att försummelse härutinnan förelupit, oberoende af tiden, då de infordrade förklaringarne inkommo, och jag har likaledes trott, att den tillförordnade Borgmästaren, äfven om dessa förklaringar ännu saknades, när hans förordnande ankom, likväl bordt någonting i ärendet åtgöra, utan att dermed dröja i fyra månader. Hade jag icke utgått från ett sådant föreställningssätt; så skulle jag utan tvifvel funnit nödigt att efterforska tiden dels för förldaringarnes infordrande och dels för deras afgifvande. Emot
Men utslaget har varit i detta, som i flere fall, att då Regeringen gått Rikets Ständers önskningar till mötes, hafva Committenterne visat hög grad af ovilja, att lemna den hjelpsamma hand dertill, som Konungen begärt. Jag har på allt sätt sökt förmå till entreprenade af Hållskjutsen i Westmanland, jag har ridit genom Länet, talat vid alla intresserade, och sökt förmå dem att deruppå ingå, men förgäfves. För de hemman jag äger, har jag gått in i öfverenskommelse, för alt visa innevånarne genom, exempel, att egennyttan bör förmå dem till sådane contract. Jag har nedprutat priset på Hållskjutsen till 19 å 20 R:dr Riksgäldssedlar om året, och seende, att denna utgift skulle tynga de betalande, om Den 12 December f. m. den skulle contant utgöras, har jag satt den i varor, nemligen: § Tunna Hafre .. 2: 24. Med ett ord, priset har ej varit för högt, för att på ett år slippa Hållskjutsen. Ännu har jag likväl ej fått någon enda Bonde att deruppå ingå, men val några Possessionater, som kanske gjort det mera af vänskap för mig, ån för deras hästar och drängar. Regeringen har således icke försummat något, eller dess åtgärd uteblifvit till befrämjande af Hållskjutsens upphörande. Det har äfven Blifvit yttradt, att den enda allmänna uppfostringsanstalten är hållstugan. Jag kan ej medgifva det, åtminstone för den ort jag bebor, nemligen Westmanland; jag kan ej redogöra för andra Län. Konungens resor genom Westmanland hafva varit utmärkte genom välgerningar, som alla syftat till ett mål, hvaraf Westmanland kan draga nytta för oss och för efterkommande.
Afven jag kan, i likhet med en föregående talare, smickra mig med att en högt aktad person har egnat någon uppmärksamhet åt min framställning. Jagäröfvertygad om att densamme aktade talaren framställer sina åsigter lika ärligt, som jag sjelf; men jag är deremot icke lika ölvertygad om, att den olika ställning, hvari han befinner sig, icke tilläfventyrs må vara någon anledning att se förhållandena på något annat sätt. Jag finner det nemi. ganska klart, att, när man tillhör en regering, man är benägen att anse det närv:de ganska tillfredsställande. Vi äro ett eget folk. Vi äro broderligen gästvänlige, men också mycket lefnadsglade. Allt detta är mycket vackra egenskaper. Vi äro icke skrytsamme, när vi vistas utomlands, ty då äro vi kanske de mest blygsamma, men äro vi hemma, vilja vi aldrig höra talas om annat än att allting står ofantligt väl till. Vi vilja alltså ej se förhållandena såsom de verkligen äro, och ingen regerings-ledamot kan förthy hos oss vara mindre välkommen än den som framställer förhållandena i deras rätta dager, förutsatt att dessa förhållanden sanningsenligt skulle hafva många och stora skuggsidor. Under sådana omständigheter kan jag icke neka till, att det är en lockelse att icke framkom - Den 13 Mgj f. m. 345 ma med sanningen, som är så litet välkommen. Jag har icke några sådana skäl; deremot har jag skäl att protestera mot de framställningar, som jag så ofta hört upprepas, om vårt lands stora framsteg till utveckling och välstånd. Ja, jag tror det, och jag vet att så är förhållandet, men det är nu icke fråga derom, utan huruvida dessa gjorda framsteg motsvara de anspråk, som samhället i sednare tider gör på sig sjellt, och om de stå i jemförelse med de framsteg, sorn andra folk hafva gjort. Då vi tvifvelsutan gjort framsteg under andra tider, då vi varit indragna i beständiga krig, skulle del vara besynnerligt, om vi ej gjort framsteg nu, under 50 års fred. 4 millioner menniskor måste väl oskså kunna framkalla någon produkt under så lång tid. Samme talare bar, då han påstått, att jag sagt, det någon kapital-bildning icke bär egt rum, trott sig finna att jag begått ett misstag.
1 sammanhang härmed, och då statsmedels anvisande under förskottstilel ej lämpligen torde böra ifrågakomma för andra behof än sådana, som ej kunnat förutses och för hvilka således särskilda anslag ej kunnat uppföras, men några af de nu till ersättning anmälda utgifter synts Rikets Ständer vara af beskaffenhet, att de fortfarande kunna blifva för de uppgifna ändamålen erforderliga, hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, att, derest en elfer annan af berörda utgifter skulle befinnas vara af fortgående natur, E. K. Majit då måtte, för så vidt sådan åtgärd ej redan blifvit vidtagen, till Rikets näst sammanträdande Ständer göra nådig framställning om de särskilda anslag, som i sådant hänseende kunna finnas erforderliga. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 10 November 1863. N:o 154 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Nov. 1863. Presle-Ståndel den 10 Borgare-Slåndet den 10 Bonde-Slåndel den 11 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående reseersättning och dagtraktamente till ordföranden och ledamöterna uti nämnderna för reglering af presterskapets aflöning mm. (Slats-Utskollets Utlåtande Nio 177.) S. A. K. Uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 13 sistlidne Mars har E. K. Majit behagat meddela, hurusom, — efter det Rikets Ständer, i skrifvelse den 6 Juli 1857, med förmälan att presterskapets aflöningssätt icke allenast vore i (lera hänseenden mindre lämpligt, utan ock gåfve anledning lill tvister emellan lärare och åhörare, 12 ExpeditionsUtskottets Förslag lili underd.