Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelserne den 29 November 1844, den 3 November 1848 och den 14 November 1854, angående nedsättning under viss tid af den för tackjernstillverkningen utgående tiondeafgift är mindre, än hvad eljest författningsenligt bordt erläggas, dels att de belöpande tiondebeloppen Tal). Litt. I. Masugnar i gång. > Tionde3 ? Blåsningstid. Beräknad friblåsP ' uppgifven arsdvgnstillningstid. cg 09 P so h tillverkning. verkning. Tionde-tackjern. SÖ CT9 7 e p Dygn. 3 B Skeppund Skepp:d Egentliga Skeppund a> P3 Tackjernsvigt. T. v. fridygn. Tackjernsvigt. Tackjernsblåsning. Jerngjuterier. Stångjernssmide. blifvit lösta med penningar, enligt de af Kongl. Kammar-Kollegium, Statskontoret och Bergs-Kollegium, eller numera Kommerse-Kollegium, fastställde pris, samt dels att Galtströms, Lögdö och Bollsta masugnar åtnjutit den för svagare malmfång, genom Kongl. Brefven den 21 Juni 1826 och den 5 Juni 1839 tills vidare beviljade nedsättning till 5 R:dr 50 öre skeppundet. Tab. Litt. k. Gill närmare upplysning om tackjernsblåsning en inom länet tjenar den i följande tab. Litt. K utförda jemförelse. Tab. Litt, l. Jerngjuterier linnas vid Mohög samt Forse, och gjutgodstillverkningen har under qvinqvenniet varit den i nedanstående tab. Litt. L upptagna; varande således gjutgodstillverkningen vid masugnarne betydligt ökad under sista qvinqvenniet.
På grund häraf och enär det jemväl ur politisk synpunkt vore mindre väl beräknadt att åt invånarne å ifrågavarande uti närheten af en främmande stat belägna ö bereda anledning lill en rättmätig klagan öfver alltför tryckande skattebördor, är alltså yrkadt, att en billig nedsättning uti berörde dagsverksskyldigheter måtte hemmansegarne å ön Hven förunnas och, för sådant ändamål, den af Kongl. Majit i Nåder anbefallde och under sistlidne ■ sommar påbörjade undersökning rörande de dagsverkskyldigheter, hvilka utgöras till innehafvare af de uti Skane belägna, lill militim-boställen upplåtne, kungsoch kungsladugårdar, få utsträckas äfven till de på berörde ö utgående dagsverksskyldigheter. Slutligen är ock den upplysning meddelad, att det ärende, hvilket utgör föremål för ifrågavarande motion, redan under 1823 års Riksdag varit i administrativ väg understäldt Kongl. Majit Nådiga pröfning, men att Kongl. Majit i Nåder förklarat Sig icke kunna å den gjorda framställningen fästa något afseende, hvadan det alltså syntes vara af nöden, att Rikets Ständer upptoge denna fråga och beredde den jemkning, som af behofvet vore påkallad.
Att intill näst inträffande Lagtima Riksdag widtaga en författning län / - tZ4 Pen 3 April. landande att ivid infallande krig satta Kongl. Maj:t utr tillstånd att med eftertryck kunna förswara Landet och utföra kriget: och detta aro Riksens Högloft. Ständer rvisterligen skyldige sa wäl Konung som Fädernesland. Wid nästa Lagtiyia Riksmöte är sag äter ölwertygad, att tiden stall hafwa utplänadt det sorgligaste af wara förluster, och att en megnad eftertanka uti detta wigliga ämne stall hafwa boredt alla Claster Medborgare, och öfwertygadt dem alla om rättmätigheten och nyttan af en pä kloka grunder införd Conseription. Z:o För närwarande tror jag i anledning häraf, att alla bcnälnningar af National-bewäring eller Conseription borde undwikas, och Niikscns Ständers Beflut endast innehälla följande: "Riksens Ständer öfwertygade att Fäderneslandets för''fwar är en af Fäderneslandets första och heligaste förebringar, öfwertygade att den nuwarande bewapnade "styrkan är dertjll otillräcklig, besluta: r:o Att wid infallande krig stall Armeen förstärkas med 50,000 man, tagne utur Mastan af de Medborgare, af hwilköt Ständ som hallst, som äro emellan 20 och 40 är. r.o Detta manskap uttages utur hwarje Län, Stad, Harad eller Socken, i mohn af dest Folkmängd, antingen igenom lottning eller igenom friwillig vfwerenskommelse. z:o Befriade ifrån denna skyldighet äro, a) De som förut äro i Statens tjönst. d) Den som är egen Hemmansbrukare, eller Hemmansbrukares enda Son. e) Wid Fabriker och öfrige Näringar högst oundgängsligt ansedde personer. 4:0
Den så kallade Gamla Riksgälden __ Länet i Credit-Sedlar att betalas med Banco, med beräknad renra till dess den upp Utelöpande Credit-Sedlar och Koppar - Polletter, R:d 6,289 611: 32- S> utgörande i Banco-Sedlar — .— Sedelstocken vid 1813 års slut, särskildt utgörande —- 6,174,655: 33. — är ökad genom det belopp hvarmed utgiften i Credit-Sedlar år I814 öfverskridit inkomsten 2,317,896: 4. — Summan af utelöpande Credit-sedlar R:dr 8,492.551: 34. — Koppar-Polletterna 114,956: 2. 3 Tillsammans Credif-Sedlar R:dr 8.607 507: 36. 3 i Banco-Sedlar svarande emot Af Kongl. Krigs-Förvaltnings-Comitéen utgifna Invisningar med Riksgälds-Contoirets Accept . TT uttagande af så väl Capital som upplupen renta till förfallodagen, voro vid I8I4 års slut ännu ej presenterade Transport Vid 1813 ars slut Vid 1814 års slut. Fordringar och Tillgångar. Bevillningen: Återstående ersättning för de vid 1813 års Riksdag beviljade medel till Statsbehofvens fyllande samma år — B:co R:dr En femtedel af primitiva Summan R:dr 1,740,803: 43. 9, är genom levererad Bevillning för år 1814 ersatt, alltså återstår —- - Lvftade medel al de vid samma Riksdag anslagna 35 millioner R:dr B:co till Rikets Försvar, för hvilkas ersättande 300,000 R:dr årligen blifvit afsedde att genom Bevillning utgöras — Deraf är oersatt, sedan 2:dra årets ersättnings-summa af 1814 års Bevillnings-medel influtit och afgått .— __ R:dr B:co 1,230,006: 39.
Sedan ha vi sällskap ända hem. » » Men du kan icke gå m e d mig en middag. En timme offrar du åt promenaden. P å denna timme kunde du hinna gå h e m till mig och hälsa på någon gång. Förr gjorde du det, o c h det smärtar mig verkligen att blifva så förbisedd. D u kanske finner mig löjlig, då jag säger detta, men så är det lika väl. Du gjorde orätt i att följa mig h e m i kväll, d u. » Karins stämma lät så upprörd. » Nej, stanna nu, » sade A x e l allvarligt, » du tvingar mig eljes att säga något, som jag ej vill! » » Jag ber dig säga mig detta! » H o n lät nästan bönfallande. » Jag vet att du håller af mig, » återtog han, » mer än s o m vän eller kamrat. Jag har länge vetat af det. Ni kvinnor kunna icke behärska er s o m vi. Då jag fick visshet därom, måste jagså att säga undfly dig. » » Hvarför? » stammade Karin » är jag dig då så likgiltig? » » Inser du icke, att det skulle ha varit farligt för mig. » » Å h, dålig tror jag icke att du är. Då du icke älskar mig, var det väl ingen fara för dig. Men, » tillade h o n o c h sökte behärska sig, » det är bäst s o m det ä r. D u har r ä t t. Jag hade d o c k trott att du höll af mig n å g o t. Godnatt. » De hade stannat vid porten där Karin skulle in. » Karin! » Det k o m så ångestfullt. H o n vände sig o m. » Förståjdu mig då i c k e? » sade han. » Hvarför jag n d f l y r dig är därför att jag litat på l; tacksamhet. Vårt hufvudord just innebär Ett fattigdomsbevis; Det » klädartister » gör besvär, Men kan ock ge dem pris. Med händer gjordt det skam ej g ö r, Men göres det m e d mund, Så b o r d e den till torgs det f ö r Just skämmas s o m en hund. + 3 4 5 6 7 8 + 9 Men nu jag vilt mitt hela söndersprätta, Så blir det litet mera att berätta.
Hvad angår Hr Rosenblads yttrande och de fina sarcasmer han har framkastat, anglde åtskillige talares förslag att lita på auctorileter, så får jag förklara, att jag icke tror, att roan bör lita på auctoriteter; men det synes af sjelfva ämnets beskaffenhet, att om gransknings-comileen hade verkställt sitt arbete så, som R. St. hade begärt, så hade denna granskning blifvit mycket enklare, emedan den endast hade kommit att bestå deruti, att hufvudsatserna af det nya lagförslaget hade kommit att uppställas, hvar och en under sina rubriker. Det förtroende R. St, behöft hafva till den äldre Lag-comiléens auctoritet hade då endast bestått i tilliten till deras conseqvens och förmåga i afseende på redactionen af detaljerna, hvarigenom det liela med lätthet kunnat granskas, utan att bit för bit sönderplocka det. — I detta ämne är för öfrigt redan så mycket taladt, att jag nu blott anhåller om propos. på remiss. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr., hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: 1 det skick förslaget till ny civiloch criminal-lag till R. St. nu öfverlemnas, synas flerfalIdiga hinder möta, alt kunna bereda nationen någon frukt af snart trettio års arbete och förberedande åtgärder för en enklare, redigare och med tidens anda förenligare lag, än de otaliga spridda förordningar och lagstadganden, som nu utgöra föremål för våra vidlyftiga och likväl oftast ofullständiga lagsamlingar. Högsta Domstolen har väl slutat granskningen af civil-lagen, och en tableau öfver denna del af lag-förslaget åtföljer, ehuru den, åtminstone för profana ögon, icke synes uppfylla hvad R. St. vid sista riksdagen begärt. Men crirninallagen är icke af Högsta Domstolen granskad, lableauen öfver densamma endast lofvad, och Konungen har i sin skrifvelse till R. St. tillkännagifva Regeringens afsigt, vara, att ”i c”ke vid denna riksdag lill R. St. aflåta någon propos.,” hvilken först vid den nästa kan af Ständerna motses.
Att, under marcher till och ifrån Regementers och Korpsers vanliga möten, Officerare och Under-Officerare icke erhålla någon aflöning, så länge marchen pågår inom Regementets eller Korpsens stånd, hvilket alltid är förhållandet, då truppen ej sammandrages till större öfningsläger eller andra större kommenderingar. Vid dessa sednare tillfällen bestridas åter så väl marche-kostnaden, som underhållet ft mötes-platsen eller kommenderings-orlen af mötes-anslaget eller andra för kornmenderingen afsedda medel, samt måste förut vara tegna i beräkning, hvadan icke heller någon oberäknad utgift i delta fall kan uppstå. Om aflöningen under marchen då får utgå efter 1851 års rese-reglemente, i stället för den nu tillämpade Tåg-Ordningen, blifva val traktaments-kostnaderna ökade, hvilket dock föga inverkar på hela utgiften för marchen, alldenstund skjuts-kostnaden och provianteringen hufvudsakligast föranleda till marche-kostnadernas fördyrande. För öfrigt kommer jag här nedan, i mitt anförande om Indelta Arméens vapenöfningar, att i underdånighet föreslå, det framställning till Rikets Ständer måtte beslutas derom, att Indelta Arméens alla mötes-kostnader finge bestridas af ett gemensamt förslagsanslag. Af detta nya anslag skulle då, såsom af mig kommer att hemställas, äfven bestridas kostnaden för garnisons-kommenderingar och gränse-postcringar, hvilka sedan 1855 års början bekostas af 2:o anslaget till ersättning för utöfver markegdngs-pris förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare för dag portioner vid Indelta Hegementernes marcher lill och ifrån möten. — Hvad åter beträffar närvarande förhållandet med detta anslag, kunna reservationerna derå anses vara fullt tillräckliga för de utgifter, som dermed skola bestridas, äfven om Befälets och Under-Befälets aflöning vid ifrågavarande tillfällen skulle förhöjas; 3:o.
Å gästgifveri, der rörelsen är mellan flere åboer fördelad, skall en, af krono betjent påtecknad, uppgift om den tid, hvardera åboen är till bränvinsutskänkning berättigad, vara anslagen hos den, som för tillfället försäljningsrätten utöfvar, och hos honom, under samma lid, jemväl skylt vara anbragt, på sätt i § 39 föreskrifves. § 39. Der minuthandel med eller utskänkning af bränvin idkas, sk all vara anbragt skylt, som rörelsen utvisar. § 40- Af denna förordning bör å det ställe, der minuthandel med eiler utskänkning af bränvin idkas, ett exemplar alltid vara i försäljningsrummet anslaget. 8 41. Den, som genom minuthandel eller utskänkning förvttrar bränvin, utan att i Sammans. Hevilla.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk. Betänkande M 4. 11 stagad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, eller som, -på såll i 3 § sägs, mellan flere köpare fördelar bränvin, bote första gången från och med 1 5 till och med 30 R:dr, andra gången från 30 till och med 60 R:dr och tredje gången från 60 tili och med 120 R.dr, Den, som fjerde gången eller oftare roed sådan förbrytelse beträdes, dömes till slra/f-arbele från och med två månader till och med ett år. Förbrytaren varde derjemte dömd att utgifva minuthandelseller utskänkningsafgift för det kannetal, som, efter hvad utredas kan, blifvit foryttradt, dock ej under det belopp, som svarar mot en fjerdedel af hvad, enligt de i §§ 17 och 18 stad gade grunder, för år minst utgå bör. Dessutom vare det i försäljmngsrummet befintliga bränvin till och med 60 kannor, tillika med kärl, som för deras afhemtning tjenliga äro, underkastade beslag och förbrutna. Landthandlare, som föryltrar bränvin partivis, anses som hade han idkat minuthandel dermed.
Inför Höglofl. ^Ridderskapet och Adeln vågar jag ödmjukast hemställa, om det ej skulle synas tjenligt att upphäfva den så kallade CanzliStyrelsen: en inrättning, alldeles öfverflödig, då hvarje Expeditionschef sjelf inom sina underlydande expeditioner kan hålla den ordning och besörja de angelägenheter, hvilka nu, med förökad omgång af CanzliStyrelsen skola behandlas. Dessutom skulle upphåfvandet af denna inrättning visserligen genast, men ännu mera framdeles bereda en inskränkning och förminska ning i Statsutgifterna. Detta mitt vördsamma Memorial anhåller jag ödmjukast måtte till vederbörligt Utskott blifva remitteradt. Herr Brummer, Carl Magnus: Enligt Hans Maj:t, Konung Gustaf III:djes,' Den 3 Martil. Glorvördigst i åminnelse, meddeldte, och uti bestyrkt afskrift härvid bilagde Nådiga resolution den 25 Junii 1786, åro nu mera framledne CommerceRådet Herr Arvid Schau, e och dess rätts innehafvare nådigst förundte 5o års förlängning, utaf det emellan Kongl. Maj;t och Kronan, samt Herr CommerceRådet den 1 Maj 1761 påbörjade contract, angående arrendet af Uranienborgs KungsLadugård på Ön Hvéen, så att dessa ytterligare beviljade frihetsår, beräknas Herr CommerceRådet och dess rätts innehafvare tillgodo ifrån den 1 Maj 1811, då förra contractet lupit till ända, till samma tid år 1861. Detta Kongl, beslut, försedt med behörig contrasignation af framledne Herr StatsSecreteraren E. Schröderheim, år en afhandling, som, i min tanka, ej godtyckligt kan eller får upphåfvas till tredje mans förfång. Sveriges allmänna Lag, 16 Cap. 6 §. sista momentet JordaBalken, stadgar sålunda: Leger man ut, eller till lego tager Gods och Gärdar med vilkor, rätte sig a båda sidor efter thef, som ajtalt är.
Han upp. gör beräkningen efter arealen. Det är sannt, att om Sverige kunde delas i 2:ne delar, och häng. de i luften , så vore det möjligt, att de kunda attrahera hvarandra, helst den ena innehåller mera granit än den andra. Men då folkmängden är så olika, att den i ena delen utgör blott j 60,000 personer, och i den andra öfver 2 mil. lioner, så lärer för den Södra Folkmassan icke nå-j gon våda vara att befara af hvad som göres för de» Korta. Jag känner dessa Nona Isider, tj; 3c8 D-en 24 Oclober /. >». jag har rest der , och jag är öfvertygad alt, or» ej ett annat administrations-sätt der användes , än som kan vara lämpligt i den andra delen , så gå de alldeles tillbaka fran den grad af välmåga, som der nu herrskar. Herr von Hartmansdorff tycker detta vara likgiltigt; och anser dessa aggregater som en börda. Jag tror nog att de finnas, som ville hjelpa de Södra Orterne ifrån denna Jbörda, men jäg undrar, huru länge man då sjelf skulle blifva uti rolig besittning af sitt goda. Så länge dessa länder gemensamt utgöra den Svenska Staten , så bör man ej låta den ena halfva arealen lossa sig från den andra. Jag ser ej, huru det kan vara att vilja fortfarandet af Allmänna Magszins-Inrättningen , om för de 4 Öfra Lä» nen, i händelse man ej, inom 2 år kan få deras invånare att adoptera det system som Utskotten Funnit ensamt användbart, det öfverleinnades åt Styrelsen att disponera denna Spannmål, i händelse frost och deraf följande missväxt skulle inträffa. Det kan localt organiseras på samma sätt sorn man föreslår för Umeå Län , hvilket dock i vissa afseenden är olika de andra Länen. Jag skall dock ej envisas, örn man ej vill lemna företräde åt Herr Noréi fötslag , hvilket jag anser rigtigt, utan ingår derpå, att Utskottets förslag må framställas till bifall med vilkor, att ingen prtescrhpiions-iid bestämmes. Herr Rosenblad, Bernhard:
Ä ena sidan anser jag nddwänoigt, att Riksens Ständer widkaga kraftiga avstalter för att befästa Rikets urgamla sjelfständighet: ä den andras fim er jag en mängd betänkligheter mot det framstälda projecters .antagande. Mätte wi derföre Mine Herrar ders ät lemna all den uppmärksamhet, som är nödwandig, om rcsultaterne af wära öswerläggningar stola smara emot del warma nit, som eldar hwarje ädelt bröst dä fräga är om ett företag , son, klokt och med försigtig, het uppgjord, stall grundlägga samtida och efterkommandes wälfärd som om det genom omogna framställningar beredda af enwis sjelfklokhet förfelas, möjligen kunde för alltid utplåna Sweriges namn bland antalet af sjclfständiga Stater. Med desia tänkesätt, ehuru mycket jag för hufwudsakens fullkomliga ernäs ende är intagen; stall hwar och en lätt finna hwarsöre jag icke med hänrvckning afhört projectcr, hwiikas framställning blifwit med det bifall emottagne, som ögonblickens förtjusning manligen allstrar, öä kansta,! för något stort och lysande företag icke lemnar rum ät der 444 Den is April. Let forstaube snillet, att kanna bedömma ett ämne med den lugna och odelade tankeförmåga, sonendast äges da allas sinnesrörelser äro affägsnade, och ett odladt förnuft lemnsr full frihet ät den djupa eftertankan, Ktt begrunda ämnet r hela sin widd. Endast egen, sära, okunniga eller smä Caractairer (4ro sä intagne för egna idecr , att de anse deni äga den grad af fullkomlighet, att derrvid omöjligen kan göras någon förLättrnkg. Men iu mera klokhet, ju mera upplysning som räder hos de personer, som till andras bedömmande framställa sina tankar, ju snarare medgifwa de, att andras ocksä kunner wara grundade; och manne icke en mindre djuptänkt någon gäng kaiy yttra en ljus tanka, som. den wisastc förgätit.
Jag ber för öfrigt att få fästa upmärksamheten på ett förhållande, hvilket för mången ledamot inom detta Stånd torde vara bekant, nemi. att man på ganska många ställen, vid jemförelse mellan taxeringsmännens beräkningar och dem, som ligga till grund för bevillmns utgörande, lätt skall finna, huru föga Den 19 Augusti f. ra. 55 pålitliga upgifterna och de derpå grundade laxerings-värdena äro; och detta oaktadt taxeringsmännen ega oinskränkt makt, att efter samvete bedöma det belopp, som hvar och en skattskyldig bör erlägga. Jag tror derföre alt, förr än andra grunder i detta hänseende äfvensom nya kontroller blifva bestämda, tjenar det till ingenting, alt besluta någon förändring i den förevande punkten; hvarföre jag också anhåller, att R. o. Ad. mätte, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslå Utsk:s nu gjorda hemställan. Hr von Knorring, Erik Oskar: Då jag inom Utsk. bi trädt den nu föreslagna förändringen, borde jag bär upgifva de skäl, som föranledt mig dertill; men jag nöjer mig med, att blott uptaga till besvarande några inkast, som en annan talare anfört emot Utsk:s förslag. Denna talare har nemi. yttrat, att, om han vore förvissad, att näringsidkaren hädanefter skulle sanningsenligare göra sina upgifter, ville han icke motsätta sig förändringen. Enär jag hyser den öfvertygelsen, alt så skall komma att ske, har detta varit ett skäl för mig, att biträda förslaget, och jag hemställer, om icke fem proc. är en alltför hög beskattning på arbetet, så framt jag nemi. tänker mig en näringsidkare, som fullkomligt riktigt npgifver hvad han eger i inkomst. Om man tänker sig en fattig arbetare, som förljenar ett par hundra R:dr om året, så skall han till Slaten betala öfver 20 R:dr i bevilln. Jag tror derföre, att man skulle komma sanningen närmare, om man nedsätter denna höga proc. till tre, och då har äfven lagstiftaren gjort allt, för alt lindra den nuvande obilliga beskattningen.
Jag medger att man i första rummet bör se på deras åstundan, som skola konfirmeras, men i andra rummet bör man äfven betrakta saken såsom en orduingsfråga, och med afs:de derpå tror jag vore bra örn, såsom f. n. sker i Stockholm, pastorerna sins emellan meddelade skriftlig tillåtelse att beredas till Nattvarden inom främmande församling. För det andra skulle antagandet af denna lag medföra stora svårigheter för presterskapet inom Stockholms stad. Hvar och en vet huru presterna i Stockholm iiro aflöuade; deras lön består i första rummet af pastorsboken, men vanligen utgör detta blott halfva lönen; ty inom de större konsistoriel församlingarna utgöras de egentliga löne-förmånerna af s. k. extra inkomster, såsom barndop och vigsel. Skulle denna lag nu antagas i sitt nämde skick, så skulle lätt nog kunna hända, att en och annan pastor kom att sättas på väl stor förknappnings-stat. Hedan vid 1 850 års Riksdag afliito 11. St:r en skrifvelse, med anhållan att lönerna för presterna inom Stockholms stad måtte omregleras; men denna fråga är ännu ej utagerad och ovisst är när den kommer att afgöras. När jag tänker på de olägenheter, som komma att upstå för Stockholms stad, är jag något t.vehogsen om jag bör bifalla denna författning; men med afs:de på Sverige i sin helhet kan jag icke annat än tillstyrka densamma, och jag hoppas att de omnämnda olägenheterna med afs.-de på Stockholms stad äfven må komma att reda sig. Jag får således hos Hr Frih. o. Ordf:den anhålla om afslag å Hr Estenberga förslag och bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Creutz, Stephan: LagUtskrs nu föredragna förslag är, enl. min tanke, högst fördelaktigt för församlingen, och jag ber att till alla delar få instämma deri. Jag begärde endast ordet till följd af den siste värde talarens yttrande, att Hr Estenberg skulle hafva förvexlat den presterliga verksamheten med lekmanna-verksamheten. Ett ämne, som är mycket omtvistadt i våra dagar, är, huruvida Statens och Kyrkans enhet är synlig eller icke.
Salpeter utöfver Gärden i43,4i3:27. 2. Och då härifrån afdragast 1826 ars Inkomster ; Lösen för Salpeter-Skatt, som ej blifvit in natura lefvererad R:dr 113,585: 46.10. Observationsmedel • 4^°' 47' Åter debiterade medel 22: 2.4. —, 34^3. ^3, _ visar sig, att Utgifter ne öfverstigit Inkom sterne med R?dr 44i42.3' 25- Till ar 1827 utbalanceras Tillgångar; SalpeterFondens Fordringar; Utlånte Medel — Capital ocb Räntor Bebållne Inventarier. , , 6,791:42. 5. Skulder till Landt-Ränterierne för Förskott och Öfveilevererin gar 36,274: 46. 6. Anslagne, men ej liquiderade Premier till SalpeterPlant ladors anlag ' ' ' ) gande efter Österbottniska methoden 8,845. — •— Skuld till Wadstena Krigs manshusCassa 35: .2. 9. rll oart. [2.10. Återstå alltså Tillgångar d. 3i Dec. 1826 423,55g: 32.— Och då härmed jemnföres den inbalancerade TillgångsSumtnan, hvilken, efter afdrag af Skulderne, utgjorde R:dr 468,o83: g. 6. visar sig, att Fonden blif-, vit, år 1826, förminskad med R:dr 44>423: 25. 6. elier skillnaden emellan Utgifter och Inkomster. i20 Stats-Utskottcls Någon Proprie-balance förekommer icke uti 1825 års Hufvudbok, men uti den för år 1826 afslutade, utbalanceras till år 1827 följande, nemi.: I Linköpings Län.- Lösings Härad ... Län; Afl. Styresmannen , ÖfverDirecleuren m. ra.