Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kommittéens för afgifvande af Förslag till ombildning af Styrelse-verken m. m. underdåniga Betänkande 7:o Kommittéen för uppgörande af Förslag lill ny författning angående Allmänna Bevillningens utgörande. Enligt Kongl. Brefvet den 17 December 1858. Resekostnads-ersättning och traktamente till: Prosten C. G. Berlin 828: — Fabriks-idkaren E. Schwartz 1,367: 97. Enligt Kongl. Brefvet den 11 Augusti 1859. Till traktamenten och arfvoden åt följande personer: Ledamoten, Sekreteraren m. m. C. G. Stuart 2,072: — Ledamoten, Lands-kamereraren B. U. Normelli 1,672: — Sekreteraren i Kommittéen Transport: 3,744:— 2,195:97. 14,824 89 695 99 26,691 98 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse Ni 115. 1859 Sept. Sept. Nov. Transport: 3>744: Arkivarien E. G. Björkman Kammarförvandten J. A. Segerstéen, såsom räkenskapsbiträde Revisor A. Hallgren, — såsom dito t. f. Revisoren N. J. F. Dahlström, såsom dito . e. o. Kanslisten D. M. Sandahl, såsom dito. Kommittéens Vaktmästare L. P. Till Kommittéens Ordförande Justitie-kansleren N. E. v. Koch; den åtskilliga Embets-verk och Korporationer tillkommande ersättning för utarbetande af uppgifter å köpeskillingarne för vissa försålda fastigheter m. 1,345: 8. £2 Dito. Till Kommittéens Ordförande. Justitie-kansleren m. m. Herr N. E. von Koch; traktamente 10 Dito. Betalning för tryckning, häftning och skärning m. m. af 300 exemplar af Kommitterades underdåniga Betänkande åt följande personer: Boktryckaren E. Westrell 880: — dito J. Maj:ts Nåd.
Sparre bifall dertill med följ:de förändrade lydelse: »Jagt å berörde marker utöfvas af Oss sjelfva och Chefen för Vår Hofjägeristat jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktige; dock må jagträtt å samma marker, med undantag af dem, som äro ställda till Vår disposition, der Vi om jagten särskildt förordne, också tillkomma Chefen för Vår Skogs-styrelse, Våre Beflude, hvar och en inom sitt län, jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktige, samt till skogsoch jägeristaten hörande tjenstemän inom deras tjenstgöringsområden. » Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till det ifrågav:de mom:t oförändradt, hvartill svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på bifall till detsamma med den af Gr. Sparre föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja, blandade med nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Ros begärde votering. Uppsattes och justerades lölj:de votens-propos.: »Den, som bifaller lista mom:t af 2:dra §:n i Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts i Betänkit N:o 34 afgifna förslag till Jagt-stadga, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. ifrågav:de mom. med följide förändrade lydelse: »Jagt å berörde marker utöfvas af Oss sjelfva och chefen för Vår Hofjägeristat jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktige; dock må jagträtt å samma marker, med undantag af dem, som äro ställda till Vår disposition, der Vi Den 5 Augusti. 11 om jagten särskildt förordne, också tillkomma chefen för Vår Skogs-styrelse, Väre Befh:de, hvar och en inom sitt län, jemte dem, som vid sådana tillfällen äro följaktige, samt till skogsoch jägeristaten hörande tjenstemän inom deras tjenstgöringsområden.
Hr Ribbing: Om Hr Rosenblad hade betänkt att den ifrågavar. privatbanklagen icke kan blifva lag förrän Konungen sanctionerat densamma, så hade han måhända sparat sig den ifver, hvarmed han sökt visa att den af mig föreslagna redactionen skulle göra Konungen till en Kammarrätts-revisor. Konungen har förut, vid beviljandet af privatbankers inrättande, icke ansetts såsom en Kammarrättsrevisor, då Han granskat det till reglemente för banken framlagda förslag och ändrat det Han funnit nödigt. Jag har trott, alt en hvar borde äga rättighet att stifta privatbanker, så att Regertn icke skulle äga att afslå ansökningen, då alla de villkor blifvit iakttagna, som privatbanklagen föreskrifver. Jag tror att det är nödigt att föreskrifva, att det reglemente, som framlemnas då fråga är att stifta en privatbank, skall vara i det nogaste öfverensstämmande med den blifvande privatbanklagen. Jag har icke funnit ett sådant villkor uti den af Gr. Frölich föreslagna redaction; men jag erkänner a!t det kan uti en annan, § intagas, och derföre vill jag icke motsätta mig antagande af Gr. Frölichs redac - Den 18 Februari c. m. 439 tionsförslag, under förbehåll att uti en annan § ultryckes, att sanction å ett i underdånighet framlagdt reglemente för en privatbank icke bort i nåder meddelas, såvida icke reglementet i det nogaste öfverensstämmer med privatbanklagen , men att, då detta fullgöres, hvarje sådan assosiation må vara försäkrad att erhålla sanction derå. Hr Aminoff, Joli. Fredr.: Det skall icke vara mig emot, om det af Frih. Cederström föreslagna tillägget finge uti privatbanklagens 1 § intagas, ehuru jag anser det öfverflödigt, emedan en hvar känner att privatbankernes sedlar icke äro detsamma som Rikets mynt; men jag kommer till något vigtigare. Man har här omtalat de olyckor, som träffat Riksbankens filialcontor eller disconter, och man har äfven citerat de olyckor, som inträffat i andra länder, såsom i Amerika och England.
Presterskapel kunde dock icke, såsom jag sagt, klaga deröfver, men väl den församling, som blef pr*bencle-hjord. Om än, på sätt jag redan sökt visa, den nu anmärkta åtgärden innebär ett förbiseende af Presterskapets privilegier, så är hon dock 9 H. 6 sa Ben 5 Juli f. m. icke föremål för anmärkning, enl. 107 § och måste för den skuld förfalla. 3:dje punkten, ang:de disposition af en Landshöfdinge-lön under inträffad ledighet, rörer väl en småsak, som för beloppets skull icke förtjenat anmärkning. Alen jag kau dock icke finna annat, än att hon är till sin grund riktig; ty när en fordran upkommit under den tid, då ännu den s. k. vakansoch liggetidsbesparingen ännu ägde rum, så kunde hon väl icke förfalla, derföre att författningen derom sedermera förändrats. Alt en t. f. Landshöfding i denna egenskap fick större lön än den, hvartill han skolat, såsom ordinarie, blifva berättigad, kan icke heller vara annat än oriktigt i formelt hänseende. Det vore visserligen godt om både Landshöfd:r, Presidenter och StalsRåd, eller hvilka embetsman som hellst, hvilka måste bosätta sig, finge ekiperings-petaningar. Men sådane äro endast anslagne ät Ministrar vid utrikes hof. Att i detta fall vända sig endast mot föredraganden, som närmast hade att tillse det Landshöfd.-embetel blefve skött af någon, som erhölle tillbörlig aflöning derför, anser jag icke hafva varit något fel; ty Chefen för Landtförsvars-Depart:tet kunde icke betaga en Officer sin lön, så länge denne icke fått afsked. Det hade han icke fått, utan var blott t. f. Landshöfd. Således hade det, efter min tanke, ålegat Civil-Depart:tets Chef fästa upmärksamhel derpå, att vid Landshöfd.-lönens beräkning afdrag gjordes för de inkomster den tillförordnade såsom Officer upbar. Angide regleringen af Bergs-Colliii stat, får jag uttrycka ungefär samma tanke, som Hr Adelborg.
De godsinnade hade blott föreställt sig en Evolution: visserligen, i afseende på dess motståndare, beledsagad af några tvingande åtgärder; men af möjligast få och milda. De trodde således ock ännu alltjemnt, att deras förehafvande innebar en förening af sann folkfrihet och sannt kungadöme. Men annat ville deras mäktigare medbröder; och sedande sjelfve lagt hand vid ett förståndlöst nedbrytande af alla villkoren för en sansad utveckling och för dess ändamålsenliga framgång, måste oförtöfvadt hända, hvad som hände: att den tillämnade Evolutionen förbyttes till en Revolution – rätt och slätt, eller i ordets absoluta betydelse. Det vill säga: en sådan, der Revolutionen är (innerst) sjelf sitt ändamål, eller kringdrifver sig utan rast inom trollkretsen af en anarki, som ständigt uppslukar och ständigt pånyttföder sig. Men – om nu således det, som vid den angifna nattliga tidpunkten ”inbröt”, icke var Personlighets-principen: hvad var det då? – Frågar man, hvad det var, icke i ordom, utan i sak och gerning, eller i den långa följd af sitt väsendes utvecklingar, som härmed tog sin början; så svara vi: det var – den menskliga personlighetens vrängbild eller alltid hamn i häl trampande kakodämon, Sjelfviskhets-principen; här maskerad till Jemnlikhets-princip, och det på fullständigare vis, än dittills i Verldshistorien varit skådadt. Detta var härvid det nya (sjelfva Egoismen var det visserligen icke; den är samåldrig med Satan, hvars grundvarelse den utgör).
Kongl. Maj;ts den 19 sistlidne November afgifne och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagda Nådiga Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande, jemte de af Friherre Ridderstolpe, Foch Herr Bjerta, G., i anledning deraf afgifna yttranden. 2:0 Kongl. Maj:ts den 26 sistlidne November aflåtna, och den 28 i samma månad e. m. pä bordet lagda, Nådiga Preposition om ■upphörande af Certepatiejs chartering för Fartyg, som begagnas till inrikes sjöfart. Statsoch Banco-Utskotten: 1:0 Kongl, Maj:ts den 26 sistlidne November aflåtna och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagda Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Myntvärdets upprätthållande. a:o Heir Hjertås, Gustaf, den 28 sistlidne November e. m. på bordet lagda motion, innefattande förslag till Förordning om Myntfoten, jemte de af Grefve von Schwerin, Fredrih Bogislaus, och Herr Hjerta, rörande samma ämne denna dag afgifna yttranden. Banco - Utskottet ." 1:0 Kongl. Majrts den 19 sistlidne November afgifna, och den 28 i samma månad e. m. o pa Wret.
Du rifver och rifver, Olof, så att det blir tomt snart, men när man frågar hvad ger du i stället, svarar du "icke det", "icke det", men du svarar aldrig "det"! OLOF. Förmätne! Tror du att en kan ge bort en tro! Har Luther gifvit något nytt? Nej! Han har blott brutit ned skärmarne, som stodo i vägen för ljuset! Det nya jag vill är tvifvel på det gamla, icke derför att det är gammalt, utan derför att det är ruttet! LARS (visar på modern.) MÄSTER OLOF - OLOF. Jag vet hvad du menar! Hon var för gammal, och jag tackar Gud att hon dog! O, nu är jag fri, nu först; det var så Guds vilja! LARS. Du är från dina sinnen, eller är du en dålig menniska! OLOF. Du skall inte förebrå mig! Jag vördar min moders minne lika väl som du, men hade hon icke gått nu, vet jag ej hur långt jag gått i mina offer! Broder, har du sett om våren huru förrårets affallna löfskrud täcker marken och vill qväfva de unga plantorna som skola fram. Hvad göra de? De skjuta antingen undan de torra löfven eller gå de midt igenom, ty de skola fram! LARS. Du har sant till en del Olof, kyrkans lagar har du brutit under en tid af laglöshet och oro; hvad då var förlåtet måste nu straffas; tvinga icke kungen att visa sig sämre än han är; nödga honom icke genom dina lagöfverträdelser och ditt sjelfsvåld att straffa en man som han erkänner sig stå i tacksamhetsskuld till! OLOF. Sjelfsvåld är hans regering; han skall lära sig tåla det hos andra! Säg mig, du går i tjenst hos kungen. Du ämnar arbeta mot mig! LARS. Ja! OLOF. Vi äro alltså fiender! Jag behöfver sådana, ty de gamla ha gått! MÄSTER OLOF 143 - LARS. Olof, blodet... OLOF. Det känner jag inte annat än i dess ursprung, hjertat! LARS. Du begret ändå din mor! OLOF.
Desi'.- och Ekon.-L lsl:ns Betänkande, iV.-o 22. Ii Sini ligen oell beli äflande frågan om de rolevakansafgifter, som blifvit de utsoc kne frälsehemmanen i Halland påförde ifrån och med år 1835, anse [dukullen sig böra upplysa, ali samma hemman utgöra 1,1 33”’,:dels mantal, cili att den ifrågavarande algiflen å desamma för år 184b blifvit debiterad med 17,604 r:dr 5 sk. 11 r:st. Då, enligt hvad Utskotten bär ofvan sökt ådagalägga, Halländska utsockne frälsehemmanen ej äro skyldige att utgöra ordinarie rotering, synes billighet och rättvisa påkalla, att de afgifler, som i stället för en sådan rotering blifvit hemmanen påförde, icke rättvisligen böra af hemmanens egare uttagas; och få af detta skäl Utskotten vöidsumL tillstyrka, att de rotevakans-rnedel, som blifvit ifrån och med år 1 835 de Halländska utsockne frälsehemmanen debiterade, ej måtte, älven om debiteringen deraf finnes grundad på laga kraftvunna beslut, af hemmanen uttagas, och att, om sådane medel blifvit utbetalde, desamma måtte ye~ derbörande återställas. Stockholm den 6 Juni 1848. Res er val io ner: af Herr Malmstedt: ’ Då sammansatta Höglofl. Stats-och Ekonomi-utskotten, i förevarande betänkande, lika med Rikets Ständer vid 1840 och i84t årens riksdag, på grund af de noggranna undersökningar, som egt rum, funnit, att de Halländske utsockne-frälsehemmanen icke åligger att utgöra ordinarie rotering, sorn fedt till det på rättvisa och billighet grundade resultat, att sammansatta Utskotten tillstyrkt [rikets Ständer alt hos Kongl.
Hvad således först angår Krigsmanshus» Cassan; så härleder den sin upprinnelse från de gåfvor i pengar, som fordna Regenter och privata personer dertill anslagit; från de hemmansräntor, som dertill blifvit donerade: från de afgifter, som vid befordringar och eljest af publique Embelsoch Tjenstemäns löner, arfvoden med mera, skola erläggas, och lill hvilkas förökande Riksens Ilögloflige Ständer vid 1809 års Riksdag, på mitt då afgifna Förslag, lemnade bifall, men aldrig tillhört Statsverket och aldrig derifrån blifvit tillskjutne. Den 5 Junii. 199 Beträffande åter BoställsCassan; så har Början dermed blifvit gjord af de Reservehemmans-räntor, som äro från indelningen hvarje indelt Regemente tillslagne, af de afgifter, som utgöras från de Boställen, som hafva Säteriefrihet m. m. och enär det befanns, att hvad sålunda årligen influtit, och ej af Regementerne blifvit begagnadt för sitt ändamål, nämligen OfficersBoställens förseende och underhållande med Caractershus, hitdrogos de således i LandtRänterierne samlade Summor, och sammanslogos till ett Capital, som gjordes frugtbärande, och genom tillfälligheter så ökat sig, att det tillskott, som af StatsYerket ofta varit påkalladt och lika ofta lofvadt, ej vidare blifvit af nöden, utan besörjer Cassan genom sin egen fond de byggnader och reparationer på OfficersBoställen, som reqvireras, samt bestrider icke allenast de inqvarteringspenningar, som böra tilldelas Officerare, hvilka sakna Caractershus, utan har ock på sig öfvertagit de afgifter för Boställslöse, som tillförene ålegat Statsverket; varandes i BoställsOrdningen vid ett vite af iooorde Daler Silfvermynt förbjudit, alt till annat än deri utsatt ändamål använda Cassan.
Hvad först födoämnen beträffar, är brist på spannmål icke att befara, enär Gottland i vanliga år, utan afsaknad för egna innevånare; exporterar minst 10,000 tunnor deraf, hvilken production, derest de på ön befintliga Myr-jordar behörigen odlas, de då kunde uppdrifva till 160,000 tunnor och derutöfver; sorn nu, genom ett felaktigt skattläggnings system, icke rendera Staten det allraminsta; äfven dessutom skulle i alla fall alltid resourserne af sig sjelfva danas, genom en fri handel; sch skulle äfven om brist på spannmål och victualier, medelst en alltmer tilltagande population yppas, dessa behof ifrån Skåne och Småland ganska lätt kunna afhjelpas, utan att behöfva imponera det minsta deraf från utlänningen, Fisket har i sednare tider äfven varit tåmmeligen betydande, och skulle vinna ännu mera utvidgning och säkerhet om ordentliga Bolag danades, försedde med lämpliga Bolagsreglor, farkoster samt tjenlig redskap; och, ehuru på victualier icke ännu år tillräcklig tillgång, med undantag af Fårkött (som till och reed redan utgör en exportartikel), skall detta behof, äfven om det icke alltid lika säkra fisket skulle i en framtid städse vara att påräkna, lätteligen förekommas då man tager i öfvervägande Gottlands vidsträckta rikhaltiga myror, som år 181g, af den på Kongl. Majds och Kronans bekostnad hitsände sakkunnige Engelsmannen Steffens, befanns upptaga ett omfång af ej mindre än 47,930 geometriska tunnlands arealinne, håll, (kitt förtiga en ansenlig mängd smärre, med ringa kostnad, ganska odlingsbara myrjordar som icke yifyit upptagas i denna beråk - Den 5 Martill, liing); Si vilken ansenliga rymd åfvpn med de nästan likartade så kallade betesoch ängsmarker, i deras närvarande skick föga annat ån alldeles våxtlöse, kan minst fördubblas.
Denna Propos. bifölls af tvenne Hiks-Stånd. De öfriga båda Stånden omfattade deremot ett annat förslag, utaf en aktad ledamot af Lag-Utsk:t afgifvet i samma riktning, som sedermera blifvit lag. Detta förslags antagande till lag berodde, på sätt en och annan härstädes torde erinra sig, deruppå, att ett af de förstnämnde båda Stånden frångick sitt första beslut, emedan det ansåg bättre vara att taga hvad som bjöds, än att gå miste om allt, d. v. s. att tillstånd fortfarande skulle sökas. Endast såsom ett öfvergångsstadgande blef denna lag då betraktad: och denna åsigt blef äfven då ganska tydligt uttalad. Man sade att vid den tiden hade qvinnan ännu icke hunnit vänja sig vid den tankan att blifva myndig. Nu har denna lag gällt uti liera år; och ehuru jag måste medgifva att densamma, mig veterligen, icke medfört någon direkt skada, synes dock att den varit behäftad med tillräcklig olägenhet för att förmå t. ex. hela Bonde-St. att enhälligt uttrycka den öfvertygelse, att denna lag borde förändras till likhet med hvad K. M. vid den föreg:de riksdagen föreslagit. Det är visst en sanning att det i detta hänseende råder en olikhet mellan de mer eiler mindre väl lottade qvinnorna. För de förra anser jag det otvifvelaktigt ofta vara en fördel att icke blifva myndiga; hvadan nu gällande lag för dem kan vara tillräcklig; men hvad det stora flertalet — de fattigare qvinnorna •— beträffar, är förhållandet motsatt. För de aldra fattigaste — detta tillåter jag mig i förbigående erinra — kan förhållandet vara likgiltigt; men för de mindre lyckligt lottade, t. ex. för en tjensteqvinna, hvilken ärlver några hundra rdr, måste det vara en större fördel att kunna få använda dessa medel på ett sätt, hvaraf hon anser sig kunna draga något verkligt gagn, än att vidtaga åtgärder, som medtaga dessa medel eller hvarigenom lion behöfver vidkännas utgifter, hvilka kunna för henne vara kännbara. Nyssnämnde utgifter ifrågakomma för ansöknings uppsättning, för utslagseller prot.-utdrags-lösen m. m.
Det var således emot reglementet, som det sednare lånet blef beviljadt; dock ansåg majoriteten inom Fullmäktige att, då lånet gafs till ett annat R. St:s verk, borde risken icke vara så särdeles stor. Nu är emedlertid, på sätt bär rätteligen blifvit anmärkt, beloppet 1,143,750 r:dr inberäknade uti Bankens sedelstock, vid hvilket förhållande det mäste vara mera än obetänkt, att Banken skulle af sin egen sedelstock låna dessa penningar och derå betala ränta, på det att de skola få ligga qvar i Bankhuset, och derigenom minska den vinst, som Banken på sin rörelse äger rätt att fordra. Frih. Palmstjerna har rätteligen upplyst, att det icke kan dröja länge, innan Banken får uppsägning frän Riksg.cont., i händelse icke Banken sjelf uppsäger penningarne. Dessa uppsägningar anser jag ä ömse sidor vara onödiga; och då principalerne äro tillstädes, synes ingenting vara lämpligare, än alt Banken till Riksg.cont. inbetalar dessa 1,143,750 r:dr, mot återfående af de 725,000 r:dr i arméens accords-amorlerings-fonds obligationer, hvarefter räkningen blifver ren. Jag begär afslag å denna §. Gr. Horn, Claes Fredr.: Afven jag begär afslag å denna §. Jag ber R. o. Ad. komma ihåg, att dessa lån upptagas af Banken endast och allenast såsom en bokföringsåtgärd, och att det skedde derföre, att Fullmäglige inom sig icke voro rätt ense om rätta tydningen af 120 § i bancoreglem. Man ville nemi. från Depositionsafdelningen få afskrifven den ifrågavar. summan, på det att sedelstocken derigenom skulle synas så mycket mindre; men som delta förhållande numera kommer att upphöra, yrkar jag, att Banken genast måtte uppsäga lånen. Hr von Hohenhausen: Inom BancoUtsk. ansågs det icke vara skäl att fortsätta det förra yrkandet, nemi. alt lånen nu skulle till Riksg.cont. återbetalas, enär, i händelse af behof, des stod Riksg.cont. öppet alt deraf taga mer eller mindre.
När således Ridderskapet och Adeln vid Tui [bevillnings-frågan fattat det beslut som nu, ehuru med variationer är framstälidt i närvarande Betänkande , anser jag det vara min skyldighet , att anhålla om afslag å desse grundsattsers framställande inför Thronet) , emedan Den 53 Oclobcr e. m. 1^7 Konungen ager rätt, att derom besluta efter sitt skön, utan att Riksens Ständer hafva att sig dermed befatta annorlunda, än uti Önsknings väg* Jag hemställer dä, om, på de lösa pia?misser, som blifvit framställde, det är skäl att draga fram inför Thronen Badane patenter af önskningar. Mig synas Utskotten hafva svalnat i sin ifver, och mera hafva framställt detta för con.; sequencens skull, än af nlgen innerlig öfvertygelse. Jag hemställer derföre, om icke det är onö. digt , att denna Skrifvelse afgår till Konungen, så mycket»niera, sorn i jBevillningsFörordningeti samma önskan framkommer. Herr Tham, Wolrath'. Den mängd af särski 1 te motioner, som i detta ämne inkommit, och som, enligt Betänkandet, blifvit remitterade dels till Bevillning»- och Oeconomie-Utskotten, dels till hvardera Utskottet särskildt, hafva föranledt det sammanträde, hvaraf närvarande Betänkande är ett resultat. Utskotten hafva, efter ett par dagars discourser, och sedan de genomläst handlingarne, uti deras sammansatte Beredning funnit skäl, att förena sig uti samma åsigter, som Be-< villningsUtskottet förut lagt tili grund för TullBevillningtn. Beredningen ansåg sig ej böra utsväfva uti långa pisernisser, utan upptog helt enkelt, hvad å båda sidor blifvit framställdt, och det må tillåtas mig att uppläsa det korrta yttrande, som Beredningen afgifvit.
Sedan denna afgafs, hafva några märkliga förändringar icke inträffat, utan fortfar denna inrättning att vara med lika förtroende besökt af Allmänheten och med lika omsorgsfullt nit vårdad af ej mindre dervid anställde Läkare, än äfven af Ordföranden i Directionen, Öfverste Kammar-Junkaren och Commendeuren, Friherre G. Gyllenkrok. Under Lazaretts-Directionens disposition äro, jemlikt Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 1 Juni detta år, de medel ställde, som framlidne Commerce-Rådet Filéen testamenterat till vården af fattige sjuke å Landet, emot det att Directionen för dylike personers behof skall tillhandahålla ett ökadt antal sjuksängar; hvadan utvidgning af Lazarettet framdeles är att emotse. — 20 — Central-Dårlius-Inrättningen här i Staden, hvarest för närvarande vårdas 2i5 hjon, från Calmare, Blekinge, Christianstads, Hallands och detta Län, bibehålies äfven i godt skick, och så snart under arbete varande tillbyggnaden hunnit blifva färdig, hoppas man med mera beqvämlighet kunna inrymma dårarne och lemna dem ändamålsenligare behandling, hvilken nu, i anseende till bristande utrymme, mången gång förfelas, eller åtminstone, ehuru Föreståndaren utmärker sig för oförtrutet nit och skicklighet, icke kan åstadkommas. Årligen utdelas 3ooo R:dr Banco, såsom uppfostringshjelp till fattiga harn i Länet, hvilka medel från SeraphimerOrdens-Gillet hilsändas. Utdelning af Carl Johans Pensions-Cassa till behöfvande afskedade Soldater af båda Skånska Infanteri-Regementerne, sker äfven årligen och Cassans förvaltning och revision handhafves och verkställes i föreskrifven ordning af dertill utsedde Directeurer och Revisorer; dock kun man ej med säkerhet påräkna, att utdelning hädanefter kan äga rum till enahanda belopp som hittills, i anseende till den nedsättning i räntan, som ae i Länet nu befintlige Låne-anstalter förorsaka.