Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottet har trott sig böra, i gemenskap härmed, till åtgärd uplaga ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet remitteradt Memorial af Riksdags-Fullmägtigen, för Snäfringe Härad, af Westerås Län, Olof Olofsson, deruti han, i anseende till de olägenheter, som åtfölja den dessa Häradsboer åliggande skyldighet att leverera RänteHöet vid Kongsöhr, anmält deras Önskan, alt få med penningar efter Markegång, eller heldst med Säd, efter en jemkad proportion, grundad på 10 eller 20 års erfarenhet, af - 'i 272 Stats~Utskottets Betänkccnden. borda sig denna skatt, eller åtminstone att» såsom skedt ända till år 1812, leverera Ränte-Höet vid Strömsholm, såsom närmare Räntegifvarnes Hemman beläget. Vid flere Riksdagar hafva åtskilligc Riks» 'dags - Fulhnägtige För Allmogen framställt deras Önskan, att med penningar få lösa det Ränte-Hö och Halm, sorn <i Upsala, Stockholms, en del af Södermanlands och Vestmanlands Län är Kronan förbehållet, och anslaget till utfodring vid Kongl. Hof-Stallet. Jemlikt 70 §. i 1766 års Kongl. Resolution på Allmogens besvär, har den i detta •ämne då gjorde underdåniga ansökning blifvit afslägen utur det skäl, att le Vere ringen in natura grundade sig på den rättighet Kronan eger att låta dess Ränte-persedlar förås inom Lagsagan till det ställe , der nödvändigheten och Kronans tjenst dem fordrade ; och uti Kongl, Brefvet till Kongl. KammarCollegium och Kongl.
Lagerbjelke och jag hoppas att kunna lyckas deruti om Hr Gr.n behagar ägna mera uppmärksamhet ät mina ord än han hittills måhända gjort. Hr Gr:n har rätt deruti att revisorerna talat om den indelta soldatens förplägning under tåg och marsch, men icke under möten. Men för att kunna jemföra denna förplägning lill skillingar och r:st:n med den som korrektionshjonet på Långholmen åtnjuter, hvilken utgår direkte i proviantpersedlar, sä anser jag det vara nödvändigt att jemföra fångförplägningen med de portioner som lemnäs den indelta soldaten vid möten och hvilken äfven är uttryckt i proviantpersedlar; men att deremot jemföra fångkosten med hvad soldaten åtnjuter under tåg och marsch lärer icke vara möjligt, dä man icke gerna kan jemföra lispund och skålpund med skillingar och r:sl:n. Om man nu antager hvad jag sökt ådagalägga, eiler att soldaten under tåg och marsch är åtminstone lika väl född som pä möten; om man vidare vid jemförelse af sjelfva matqvantiteterna finnér att soldaten på möten äfven är 25 proc:t bättre född, så torde man äfven finna att påståendet derom att tångarne skulle åtnjuta bättre kost än indelta soldaten vid tåg och marsch icke häller streck. Flvad åter beträffar Hr Lagerheims uppgift att fångarne i cellfängelset här i Stockholm skulle vara bättre födda än T9T:delar af våra arbetare, hvilken uppgift den värde talaren grundat derpå att han varit i fängelset och smakat på maten derstädes, så är det med synnerlig tillfredsställelse jag förnimmer, att han funnit den måltiden så smaklig. Jag förmodar att hans yttrande om den bättre förplägningen hufvudsakligen har afseende på qvantiteten och i det förra afseendet är förhållandet att de fångar i cellfängelset, hvilka icke arbeta, åtnjuta endast hälften af hvad som bestås den indelta soldaten på möten. De fångar som arbeta erhålla något mera, ty, med den förstnämnda kosten kan ingen arbetare under längre tid fortfara med strängt arbete.
R:dr 6 sk, på det ej mindre fullkomligen god proviant vid alla tillfällen måtte kunna utlevereras, ari ock Törskämningar och deraf följande cassationer undvikas; hvarjemte Förvaltningen underdånigst anhållit, att till första uppsättningen eller formerandet af det nu föreslagna mindre proviant-lager, de Magazins-behållningar, sorn funnos 1 Carlskrona och af Allmänna Magazins-Inrättningen disponerats, mätte till Flottan derstädes varda öfverlemnade; hemställände Förvaltningen slutligen till Kongl Maj:ts Nådiga godtfinnande, huruvida proviantlagret i Carlskrona må anses tillhöra Flottan eller Allmänna Magazins-Verket, och om icke, i senare fallet, all fråga om be - Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N-0 26. å talning eller liqvidation för de proviantpersedlar, som till Flottan komma att aflevereras, må tills vidare varda inställd, emedan lagret alltid förblifver qvar, enär Flottan, enligt gifna föreskrifter, ersätter genom ny upphandling hvad efter behof för dess räkning consumeras, och uti io:dé Hufvud-Titelns anslag ej eller finnes något beräknadt för uppköp af ett sådant lager. Efter det Chefen för Allmänna Magazins-Inrättningens Utredning häröfver den 7 Januarii 1825 afgifvit underdånigt utlåtande, har Kongl. Majit detta mål till
477 na sig för det Allmena, ott läka dufwa densamma för Statens räkning synes af det föregäende wara ädaga! gdt, och det lärer wäl icke eller kunna nekas Staten att förklara att den ej widare kan in-gä i en sadan befattning. Da äterstär endast, att afgöra huruwida Staten kan Zterkomma i Åtnjutande af sine gjorde Förläunigar utan att bryta emot sina ingängne förbindelser Efter hwad Skars-Utskottet kunnat finna, sä wal af innehället af Sala Stads Priwtlegier, som af 174! ärs Transport vä) det l följe deraf ar 174Z emelian Bergslagen och Kronan offlutade A rende-Lontract, äro de derigenom ak Kronan vtwerlätne förd lar alltid förenade med wista wilkor af arbete och biträden w>d Grufwe dritlen och Silfwer » Werket; enar detze skulle upphöra eller genom Grufwans öswerlemnande till Bergslagens fria disposition det komme alt bero af hwars och riis fria wilja, huruwida han will densamma fou» sikta, kan wjkottet ej annat finna, än alt ocksä med detsamma de rättigheter böra upphöra, hwilka endast i och för drste förbindelsers skull wörö Bergslagen lemnade, och att Kronan således emot befrielse frän de till Grufwe-driften hörande skyldigheter bör äkerträda i besittning af dest för G-ulwe-dristen och konstwerkenö underhall aistädde Förläningar. — Om i grund af ett sä kalladt ewärdeligt Conlract om Kronans Hemmane-Räntor, Sala Bergslags Jnt-restenter skulle yrka fortfarandet af inkomsters ötnjlttande, för hwilka de icke kunna skaffa Staten någon nöjakng ersättning, more det att anse som en beskattning pä hela Samhället, till hwarö åtnjutande Sala Bergslags-Jnreretzenter icke mera ä» andre kunna wara 478 Dott lo Januani berätttgade
Men skulle n&amp;gon af dessa typer blifva hiirskande, db skulle sannerligen hel !~ Icvinnororelsen beteclma den odesdigraste tilll~diagBng i lrulturen. Hve~n skall v k d a ' nllt det fina, det skona, det omtBliga i lifvet, om Irvinnsn blir for grof att gora det? Allts %, det fordras absolut, att lrvinnan pB sarnrna gang hon 15ir sig att arbeta iner energislrt, ~ n e r intensivt och mer planmiissigt, behfiller alla de egenslrnper, soln med rgtta lrunns benamnas riled ordet lcvinlighet. Htir f4.r ej vara ett enten-ellei:, utan ett bbde-och. Det iir absolut nodviindigt for lrnlturens slcull, och det iir nodviindigt ocksB for lrvi~~nosakeas slrull. Tro aldrig, att en k h a n vinner seger och framgbng fiir niigon social nppgift son1 hon arbetar for, om hela hennes personlighet bar spfir af, att hon fijrbrntit sig inot det djupmte i sitt eget vgsen. I det fallet ko~nrner hon att stota bort bide frBn sig sjalf, och frda den sak, soln hon kiimpar for. De arbetimde kvinuorna vinna iuflytande ocb aktnjng i samma mBn som de visa sjg fortfarande vara kvinnor. Det Br en sv&amp;r uppgift detta att forena den moderna arbetarens fonndga af initiativ och frisk arbetsgliidje med de fina.re kvinliga eqenskaperna. Men den srziiste Iosas. Ett nf medlen hiirtill iir att reforinera vArt satt att arbeta. Vi mbste akta oss for att bli triilar, for att begrafva oss i arbetet, men vi sknlle vinna tid, om vi liirde oss att rwbeta mer energiskt. Hellre arbetn intensivt i 5 timnlar och hvila i 2, iin arbeta ha1fsofvan.de i 7.
R:dr och dels till 1,500 R:dr. Onekligen finnas inom samhället åtskilliga inrättningar och företag, hvilka, ehuru åsyftande att bereda fördelar åt det allmänna, likväl äro af sådan beskaffenhet att desamma bäst lämpa sig för och uteslutande böra främjas och uppehållas af den enskilda omtankan och välgörenheten, och för hvilka Statens medel således icke böra tagas i anspråk. Från denna allmänna grundsats måste dock någon gång undantag göras och till dessa synes med skäl kunna hänföras den barmhertighetsanstalt, hvars understödjande från Statens sida nu påkallats. Det förtjenstfulla och ädla bemödandet att åt dessa samhällets mest olyckliga och vanlottade medlemmar bereda icke blott ett hem, utan äfven tillfälle till undervisning och bildning, bör icke helt och hållet af Staten förbises, och en gåfva, såsom uppmuntran till fortsatt verksamhet i denna rigtning och till hjelp åt dessa fattiga barn, synes Rikets Ständer kunna, utan att Staten derigenom ikläder sig någon förbindelse till fortsatta understöd för framtiden, för en gång beviljas; och hafva Rikets Ständer fördenskull på det sätt bifallit berörda framställningar, att, till understöd åt den af Jeanette Berglind i hufvudstaden inrättade undervisningsanstalt för döfstumma barn, för en gång å Riksgälds-kontoret anvisas ett belopp af 4,500 R:dr. Expeditions^ Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. 69 Kyrkors underhåll. 77:o Såsom vinoch byggnads-säd till Fölinge församlings kyrka i Jemtland har E. K.
Riksmynt för hvarje tryckt ark; att, vid prenumerations-teckningen, 1 Riksdaler SO öre nämnde mynt må i prenumerations-afgift förskottsvis erläggas för hvarje samling, hvarå prenumereras, och prenumeranten först vid uppgörande slutlig liqvid för sista bandet af samlingen godtgöras, men deremot hvarje band, som dessförinnan uttages, dervid liqvideras efter 3 öre för arket; att det må vara prenumeranten öppet lemnadt att, allt efter Som tryckningen verkställes, häftevis kunna uttaga den eller de samlingar, hvarå han prenumererat, med liqvidations-skyldighet, då sista häftet af ett band utbekommes, samt slutligen, att den närmare tillsynen öfver denna prenumeration, så under innevarande riksdag, som under tiden mellan densamma och den nästföljande, jemte omsorgen om åtgärders vidtagande till att förekomma omtryckning af vissa handlingar, såsom Rikets Ständers Revisorers och Justitie-Ombudsmans berättelser,'!Landshöfdingarnes femårs-berättelser, riksdagsbeslutet m. fl., för Bihangets fullständigande, äfvensom att vissa dertill bestämda exemplar af Bihanget vederbörligen utdelas bland Rikets Ständer vid början af nästa riksmöte, måtte Riksgälds-kontoret anförtros, — alltsammans i likhet med hvad under sistförflutna riksdag egt rum, på grund af Rikets Ständers bifall lill dåvarande Expeditions-Utskotts Memorial N:o 3. Stockholm den 1 November 1839. Expeditiuns-Ulskottets Utlåtande A’:o 4. Utlåtande, i anledning af framställd fråga om särskild tryckning af alla inom Riks-Stånden väckta motioner. Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln har af Herr Cederschiöld, G., och hos Högvördiga Preste-Ståndet af Herr Doktor A. Sandberg, medelst ingifna motioner, förslag blifvit framstäldt om särskild tryckning af de uti Riks-Stånden väckta motioner samt om dessas utdelning till samtlige Riks-Stånden, på sätt som med det s. k.
Instrumentera Fältskärs-: af Herr Cederschiöld, att det vore olämpligt att med a5 procents tull belägga sådane instrumenter, hvilka till erforderlig godhet icke kunde tillverkas inom landet, då mathematiske och physiske instrumenter endast drogp en tull af 5 procent, oaktadt vi egde förträfflige Instrumentmakare i denna väg, hvilka arbetade lika väl som de utländske. Efter den tillförlitliga upplysning Utskottet sålunda erhållit, alt FältskärsInstrumenter icke kunna inom landet förfärdigas till erforderlig godhet, har Utskottet funnit skäligt, att, med frånträdande af förslaget, att desse instrumenter må draga en tull af s5 procent, tillstyrka, alt införsel-tullen för dem må bestämmas till i5 procent.
Att för Svea Bike och thy underliggande Länder stadga följande, och ansåg Herr Grefven och Ordföranden, det Utskottet borde förklara, att då Konungens nådiga proposition, föranledd af dessa länders särskildta läge och deraf härrörande särskildta behof och förhållanden, åsyftade derefter lämpade politiska mått och steg, hvilka med Grundlagens föreskrifter icke hade någon egentlig gemenskap, kunde Utskottet i dessa afseenden icke ingå i någon pröfning eller fatta ett definitivt beslut, hvarför ock ärendet borde till de respective Stånden vördsamligen åter öfverlemnas, då Utskottet efter sin mening ansåge de ur Regerings-Formen införde orden Svea Rike och thy underliggande Länder icke till alla delar kunna lämpas till andra än dem, hvilkas ombud i svenska lagstiftningen deltaga; hvaruti efter flere yttrade meningar de flesta Herrar Ledamöter instämde, och skulle betänkande i enlighet dermed upsättas. Som Utskottet redan den 27 innevarande beslutit att jemväl för dess Utskottets 3:dje Fördelning antaga en canzlist, så blef copisten uti Ecclesiastique Expeditionen af Konungens Canzli Herr Leonard Palmblad nu dertill utsedd; och ville Utskottet tillåta, att då icke träguare göromål härstädes det hindrar, secreteraren Palmblads biträde finge uti Expeditions Utskottet påkallas.
Hof-rällens anslag 162,400: — Justitie-statens anslag: samma belopp, som i 1855 års lliks-stal, nemligen: Penningar 18871: 85. Hof-rätlen öfver Skåne och Blekinge med derunder lydande Jast it ic-stat: Hof-rällens anslag 78,200: — Juslilie-statens anslag: samma belopp, som i 1855 års Biks-stat, nemligen: Penningar 7,037: 22. Indelta räntor 207: 75.^ 7,244: 97. Krigs-liof-riillen Fångars vård och underhåll, Förslags-anslag . Vård och underhåll af länsoch kronohäktet), Reser valions-anslag Medikolegal besiglningar, Förslags-anslag . Skrifmaterialier och expenser, ved, m. m. Förslagsanslag : Nuvarande anslaget 23,915: 94. Tillägges för jemuande af Hufvudtilelns slutsumma 58. Beseoell Traktamenls-penningar, Förslags-anslag . Ersättning ål vittnen oell parter, Förslags-anslag . Extra utgifter, lieservaliuns-anslag .Riksmynt. Skri/re/se N:o 192. För ombyggnad af länsfängelset efter cellsystemet i de län, der sädana ännu icke blifvit fullbordade eller päbegvnta, har E. K. M:t, under åberopande af hvad det den nådiga Propositionen åtföljande protokoll öfver Justile-departcments-ärenden i delta ämne innehåller, äskat, att Rikets Ständer malte anvisa ett belopp af 450,000 R:dr, att under åren 1858, 1859 och 1860 utgå med ^:de! hvartdera året.
Dessa angenäma förhoppningar hyser jag väl redan icke mer, men tror mig dock saklöst kunna bringa detailfrågor, sådana som denna, å bane, utan att äfventyra den spänning, som 1818 öfverallt var att befara. Ilvad visar sig då vid lugn öfverläggning om det ifrågavarande Bevillningsafdraget? Ingenting annat än det, som nästan öfverallt förekommer, att 1812 års Bevillningsprincip icke har, i afseende på billigheten, de förmåner, som man påstod, medan reactionen var på modet emot allt hvad 1809 års Ständer hade gjort. Enligt nämnde års bevillningsprincip tyckes raisonnementet vara ordagrannt rigtigt, att då all bevillning rättas efter Capital värde, och fastigheten betalar 2 per 1000, bör det i samma fastighet intecknade Capitalet också betala 2 per 1000. Men jordens värde är likväl uträknadt efter 5 procent af behållna inkomsten, och capitalets efter 6, (\se de 4 sista BevillningsFörordniugarnes Taxe - Den ro December f. in. rings-instructioner); jorden betalar således två per 5o af behållen inkomst, då deremot det jordfästade Capitalet betalar 2 per 60, och alla andra ännu 2 per 40. Och likväl var hela 1812 års bevillningsprincip angifven som ett surrogat för 1809 års, hvars större billighet man ofta erkände, men påstod den äga olägenheter i verkställigheten. För min del tror jag, att, om man ock skall behålla 1812 års princip, vore bär möjligt och tillbörligt, att stadga 2 per 5o af räntan, såsom för alla Capitaler gemensamt bevillningsafdrag; (det vore ett medium af hvad som nu ärålagdt, och tillika, som nyss sades, det mest öfverensstämmande med fastighetens skattbelopp) men förklarar tillika, att jag anser hvilken siffra, som stadgas, bättre än att, såsom nu, hafva två classer Capitaler, öfvertygad att förordningen i denna del, till och med mer än annorstädes, behöfver den högsta möjliga bestämdhet och enkelhet, för att någonsin blifva efterlefd.
Skjulsningsbesväret på landsbygden bestrides i fredstid med fyra hästar af hvarje derifrån icke lagligen befriadt helt hemman; men då reservoch fångskjutsen nu mera kan anses ersatt med den lega, som för skjutsningen erhålles, har endast kronoskjutsen jemte hållskjutsen, på de få ställen denne sednare ännu utgöres, blifvit såsom onera upptagne. I öfrigt är hållskjutsen i allmänhet inom Länet a Iska flad, ulan att deraf förmärkls någon särdeles olägenhet för resande, helst som reser v-skjutslagen och andre invid landsvägarne boende hemmansbrukare täfla om den resandes förskaffande samt reservlagen dessutom på munga ställen äro iiidelade uti inre och yttre tourer, deraf den inre fortskaffar resande utan förbud och den yttre, från gästgifvargårdarne mera aflägse, resande som begagna förbud. För väghållningen på landet erfordras årligen från och med fyra lill och med sexton öke-dagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande till lokalen, samt något mera vid tillfällige större skador å vägarne; och genom dessa dagsverken, beräknade efter ett medeltal af markegångspriserne med tillägg af brobyggnadskostnaden, har uppkommit den summa tabellen innehåller för detta onus, och hvilken, fördelad lika på förmedlade hemmantal, svarar emot 11 R;dr eller något deröfver på helt mantal årligen. — Egentligen är dock våghål!ningsbesväret, när vägarne jemnt och försvarligt underhållas, icke betungande i förhållande till hvad ziffran sålunda derom utvisar, emedan bidraget dertill för det mesta utgår in natura eller genom arbete på sådane mellantider af året, då hemmansbrukaren och hans dragare äro mindre upptagne af andra göromål och körslor; men det är sannolikt att väghållningsbesväret blifvit drygare eller erfordrat flera dagsverken, sedan väglagningstiden och vägsynerne förflyttades in på sommaren, och likväl förenar sig dermed den allmänna olägenhet, att vägarne nu äro ojemna och tunga för trafiken under sommarmånaderne, då de annars borde och 31 kunde vara goda.
R:dr utgör den under åren 1853—1855 i medeltal med 815,730 R:dr uppburna tolagen något mer än 9 V3 procent och i detta procentförhållande till tulluppbörden, ehvad trafiken ökats eller minskats, skulle Beri lin ingaU/skottets Utlät ande X:o 19. 5 alltså efter sednaste tullnedsättningar, tolagen öfverhufvud kommit alt befinna sig, derest städerna bibehållit sina tolagstaxor; ty visserligen gjordes en och annan varuartikel tullfri, som följaktligen icke heller skulle blifvit tolag underkastad, — men deremot förekommer att liera mer och mindre väsentliga artiklar, som intill sednaste reglering voro till ineller utförsel förbjudne och vid sådant förhållande då icke kunde inbringa någon tolag, numera lå mot tull inoch utföras och fördenskull äfven skolat utgöra tolag, om icke den skedda regleringen mellankommit. Kommitterade påräknade emellertid, såsom de i sitt underdåniga Betänkande utvecklat, att den nya tarifen skulle, genom lättnader för den lofliga handelsrörelsen, bereda Staten en ökad inkomst; och denna förväntan är af erfarenheten redan bekräftad. För det sistlidna året, hvarunder handelsförhållandena i allmänhet synas hafva varit temligen normala, har brutto-tulluppbörden uppgått till ett belopp af omkring R:dr R:mt 12,500,000. När man härpå, summariskt för hela riket, tillämpar de fastställda grunderna för tolagsersättningen, utgår för ... „ „ 9,527,700. såsom tolagsersätlning R:dr Runt 815,730. hvarjemte för återstoden „ „ 2,972,300. utbetalas 5 procent v „ „ 148,615. Summa tolagsersältning „ „ 964,345. Om man deremot med frångående af dessa redan bestämda grunder, enligt motionärens uttalade syfte, ifrån brutto-tulluppbörden R:dr R:mt 12,500,000. afdrager hvad som motsvarar de normala ersättningarne till handelsoch sjöfartsfonden ooh städerna, tillsammans
STOCKHOLM, f. d. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 22 Juli 1881, kl. 5 e. m. Berättelse, angående förrättad revision af Banko-Diskontverkets räkenskaper och förvaltning för dr 1850. Sedan Utskottet, genom dertill inom sig utsedde deputerade, granskat BankoDiskontverkels förvaltning och räkenskaper för nästlidet år, får Utskottet härmedelst, till fortsättning af den uti Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse intagne redovisning för hufvudresultaten af 1847 och 1848 årens Diskontrörelse, dels öfverlemna en tabellarisk sammanfattning af Diskonlverkens räkenskaper för år 1849 (Bil. Niis 1—5.), och dels meddela följande öfversigt af Banko-Diskontverkets rörelser för år 1830. Fonden för utlåning på namn och reverser med omsättningsrätt, som vid 1849 års slut utgjorde 3,100,000 R.dr, har under år 1830 blifvit förstärkt med 30,000 R:dr; men, det oaktadt, hafva låntagare under 2 å 3 veckor nödgats vänta på utassignering af beviljade lån; och uppgick beloppet af dylika lån, som vid årets slut icke kunde, i brist af tillgång, utgifvas, till 170,730 R:dr banko. Inkomsterna under året hafva varit: — Öfverräntor 43,801: 23. l. Inbetalningar å inom linien förda lån: Kapital 6,210: 3. 1. A. Utlåning mot borgen med omsättningsrätt. Sedan derifrån af gått: Sgr 31,203:19.11. Bih. till R. St. 7. har behållna vinsten, som qvartaliter till Banken levererats, utgjort R:dr 224,704:— 8. Sammanräknade beloppet af de under revisionsåret utgifna nya lån, har uppgått till 3,154,630 R:dr; upplysande bilagan
Jag ber att mot den siste värde talaren få anmärka, att jag alldeles icke åberopat främmande lagar, utan att jag tvärtom sagt, att ehuru jag förutsåg att jag skulle mötas med den invändningen, att den Norska lagen liar detta stadgande, så finner jag detsamma olämpligt, och det är på denna olämplighet jag stödt hela mitt anförande, ty det är obestridligt att i hela läran om bolag icke förekommer något med detta jemförligt stadgande. Tvärtom fordrar ett bolags upplösning en majoritet, som är slörre än halfva antalel, just för alt icke en hastig upplösning skall medföra slörre förluster. Genom detta stadgande deremot kan bolaget upplösas mot flertalets vilja, på en enda delegares yrkande. Domstolen kan dessutom icke alltid vara i tillfälle att bedöma uödvändigheten 326 Den 16 September e. m. af bolagets upplösning, och då äro alla de öfrige delegarne beroende af en endas vilja eller nyck. Frill. Leijonhufvud: Jag vill endast nämna, alt§:n stadgar att fartyget först skall på auktion lörsäljas, örn enskilda andelar ej utan betydlig lörlust kunna a lytt ras. Det står ju de öfrige delegarne fritt att inlösa lotten, och då kommer ingen upplösning i fråsa. Det är blott om de icke vilja köpa den, eller om försäljning af enskild andel ej utan förlust kan ske, sorn försäljning skall ega rum. Jag anhåller om bifall. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den förevule §:n, framställde 11 r Gr. o. Landtm, propos. pä bifall lill densamma och, då dervid svarades mångå ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Rubriken till §§ 1—22. Godkändes. §§ 23—29. Bilöllos. § 30. Gr. Sparre: Jag ber blott få göra den anmärkningen att här, enligt Utsk:ts redaktion, står, alt Gudstjenst skall hållas på helgedagar, och sedan står det, alt arbete icke får ega rum på sönoch helgedagar.