Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats - samt AllManna Beswärs-och Oeconomie - Utstötts den 13 dennes up - Den 17 Aprkk. uplästa Betänkande, angående Allmänna Skogshushällningen i Riket, föredrogs ä npo och bifölls. vt sux>,->. S. D. Wid htterligare föredragning af Allmäna Be« sivarsoch Oeconomie-Utstottets den igdennesup! sta Betänkande, a gäende förbättring r justcringsanstalterne för mätt, mak och wigt, blef detsamma af Prcste-Ktändet antamt, med enahanda förbeyäll och önskan, hwarmed 3Lällofl. Bergare-Ständet, enligt nu inkommit Protocolls-Utdrag af ben 22 r denna mänad, detsamma gillat; anseende Ständet likwal orden: större rörelse, i början af Z:je Mom en et, säsom obestämde, böra förandras till: Zan« Helsrörelse. vt saprs. S. D. Hwad Riksens Höglofl. Ständers Statsutskott uti dess förledne gärdag upplasta Memorial, rörande de omständighete», hwilka, i afseende pä werkställigh ten af Bokförda eller Anmiictots-Län, borde iagttagaS hemstält och t'ltstvrkt, blef af Preste-Ständet till alla delar gillat, vt rvjgra. klx krotocollo öl. II. ^.lm^uirt. Utdrag af Protocollet, hällit hos Högwördige Presie-Ständet, ben 2S Mars iZio. S. D. Instämde Preste-Ständet uti Högloft. Niddcrffapcts ock Adelns beslut, att till Banco-Mskottet remittera ett till Höglofl. Ridderstapet och Adeln ingis wik samt Ständct communieerat Dictamen af Herr BruksPatron .^ncleir Ull-enburz om hjelp för Bergwerrsrörelsen. vi supes. ^ ^ V s//.?
Såväl genom dessa åtgärder till kreditupplagsrättens utveckling som genom införandet af en mängd andra lättnader, hvaribland kan nämnas fullständig befrielse från erläggande af skeppsafgift för den plats, kredi tupplags varor, som utföras, upptaga, har det, enligt ofta åberopade årsberättelse, blifvit möjligt för Kjöbenhavns köpmän att åstadkomma och vidmakthålla en mycket liflig handelsrörelse med grannländerna, specielt Sverige, som delvis blifvit ett uppland för Kjöbenhavn, under det att den stora afsättnin-gen dit jernväl kommit mångfaldiga handtverkare i Kjöbenhavn till godo samt bidragit till att hålla främmande ma-nufakturfabrikater, hvaraf Danmark förut öfversvämmats, så god t som borta från landet. O • Såsom redan förut nämnts begagna sig för närvarande omkring 600 handlande i Kjöbenhavn af kreditupplag. Statens fordran hos dessa för tull, hvarå lemnats kredit, uppgår ständigt till betydliga belopp. Den 31 december 1879 utgjorde denna fordran 8,954,639 kronor 23 öre endast hos kreditupplagsinnehafvarne i sjelfva Kjöbenhavn, och då härtill lägges den kredit som lemnats handlande på andra platser, uppgår statens fordran naturligtvis till betydligt högre belopp. Detta oaktadt Uirer, enligt de fullt tillförlitliga upplysningar, som af danska tullembetsmän lemnats förf., statens förlust på denna kredit från kreditupplagets första tillkomst år 1793 och till nästlidet års slut icke uppgå till sammanlagdt mera än den jemförelsevis synnerligen obetyd-liga summan af omkring 50,000 kronor. Att förlusterna varit så ringa beror, utom på ofvannämnda stadganden till statens säkerhet, äfven derpå, att å ena sidan ulltmyndig-heterna efter hand vunnit stor erfarenhet angående rätta sättet for dessa stadgandens tillämpning, samt att samma myndigheter, till följd af den lifliga beröringen mellan dem och köpmänneq, ega en vidsträckt och noggrann kännedom om dessa personer, samt ' å andra sidan köpmännen sätta allt för stort värde på kreditupplagsinstitutionen för att vilja riskera, att någon inskränkning deri skall göras.
Landskrona nu befintliga celler , voro både till antalet otillräckliga oell för det dermed afsmida ändamålet otjenlig», samt tillfälle saknade» att inom befintliga byggnader bereda bostad åf en ökad tjenstepersonal, och den bostad, sorn begagnades af nuvarande Fängelsedirektören, hvilken förut varit såsom Vaktmästare vid fängelset anställd, vöre af sådan beskaffenhet, att vid hans afgång stor svårighet otvifvelaktig! skulle uppstå att finna någon efter nuvarande tids fordringar för denna vigtiga och ansvarsfulla plats lämplig person, sorn kunde vara villig att densamma emottaga, med mindre en annan mera passande bostad åt Fängelse-direktören bereddes, —- ansett sig böra låta upprätta och till Kongl, Maj ris nådiga godkännande i underdånighet öfverlemna ritningar och kostnadsförslag, dels för inredande af 30 celler och 2:ne vaktrum, hvilket ändamålsenligast och för minsta kostnad ansåges kunna ske medelst påbyggnad af östra tornet, som både genom sitt läge och sitt fasta byggnadssätt i berörde afseende erbjöde största fördel, dels ock för uppförande af en ny byggnad till beredande af passande bostad åt fängelsets Direktör samt en del af vaktbetjeningen: hvarjemte och enär det gamla Corps-de-gardet, som af Krigskollegium blifvit till Styrelsens disposition öfvcilåtet, vöre i sä dåligt skick, att det ej kunde på- eller tillbyggas, men den plats, som af detsamma upptoges, vore. för den ifrågavarande byggnaden särdeles lämplig, helst der lemnades tillfälle att få expeditionsruimnet och vaktknektarnes bostäder förlagda inåt fängelsets yttre gård, med ingången derifrån, samt
Det är blott detta jag trott mig böra svara på Grefvens yttrande, och fortfar i min begäran, att propos. måtte göras på anslagets nedsättande till 200,000 r:dr. Hr Tersmeden, Carl Reinh.: Sedan de spörjsmål, hvilka liär blifvit ställda lill StatsUtsk., af andra ntsk:s-!edamöter äro besvarade, och sedan discussionen om Waxholms befästning blifvit temmeligen utsträckt, så vill jag ej länge upptaga R. o. Adis tid, utan anhåller endast att få yttra några få ord. En värd talare har här upplyst, att då Irågan örn Waxholms befästning första gången förekom inom Utsk., så föreslog utgiflsafdelningen ett anslag dertill af 150.000 r:dr om året, i stället för de af K. M. begärda 100.000 r:dr. Jag ber dervid få fästa herrarnes uppmärksamhet på den omständigheten, att extra-statsreglertn då endast beräknades för 3 år, och alt således det anslag, sorn afdelningen för dessa 3:ne år tillstyrkte, till dess sammanräknade belopp 4^0,000 r:dr blott öfversköt Ulskts nuvar. förslag med 5o,ooo rtdr. Jag biträdde då det högre anslaget, sorn dock inom Utsk. blef undet kändt. Jag gjorde detta, emedan jag ansåg, alt R. St, nied kraft borde understödja befästandet af inloppet till den vigtigaste punkt i Riket, der icke allenast en betydlig enskild förmögenhet, utan äfven nationens dyrbaraste documentsnmling jemte hela metalliska fonden för den utelöpande sedelstocken finnes förvarad; men oaktadt jag då biträdde del högre anslaget, tror jag det nu vara 22 1J. 22 ryo D rn 20 Mars f. m. klokast alt icke spänna bågen för högt, förmedelst yrkande af en högre summa lin den SlalsUlsk. föreslagit, livai igenom Ståndens beslut skulle blifva alltför skiljaktiga, och på sAdaut sätt svårt att beräkna livad slutligen lör detta ändamål kan komma att anslås.
Arrende för Mellbv . 3,087 — Dito för Schaserud 504 — 156: — 4,355: 80. Inkomster år 1858. Arrende för Mellby . 2,866 50. Diso för Schaserud . Balans till år 1859. För mycket betalt arrende — 75. J. L. Bogeman. 42 Sammandrag af Frn B. M. v. Hanswolffs Testaments - Debet. Utgifter år 1856. Afskrifning: Innehållen bevillning 62: 90. Utgifter år 1857. Afskrifning: Innehållen bevillning 89: 62. Utgifter år 1858. Pensioner Afskrifning: Innehållen bevillning 4*- OO ** Balans till år 1859. Fondens tillgångar och fordringar 19,167: 46. Sammandrag af Wadstena Adliga Jungfru-StiftsDebet. Balans från år 1855. Skulder: Friherre G. J. von Knorrings gåfvofond 17: 33. Grefve C. E. Lewenhaupts d:o 65: — Landshöfdingen F. von Stenhagens gåfvofond 12: 50. Ryttmästaren D. Ofver-Jägmästaren O. Rudbecks d:o 2,000: — 6,805: 08. Fonds Räkenskaper för åren 1856, 1857 och 1858. Credit. Balans från år 1855. Fondens tillgångar och fordringar Inkomster ar 1856. Räntor Inkomster år 1857. Räntor Inkomster år 1858. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 15 Oktober 1859. J. L. Bogeman. Kassas Hnfvndböcker för åren 1856,1857 ock 1858. Credit. Balans från år 1855. Tillgångar och fordringar: Behållning i Banken 4,930: 69. Utlånta kapital med uplupna räntor . 25 3,932: 11.
Destsörucan torde den förmodan hos Banco-Fullmäglige fä äga rum, att enär Stats Werkst erhäller de här ofwansöre upräknade summor, jämte dest öfrige stadgade inkomster, lärer saknaden af det yrkade för - 772 Den iz December. skottek, till StttSbristeiis godtgörande genom en klok och upmärksam förwaltning bliswa mindre kännbar. Hwad dernäst beträffar Banquens answarighet för de creditiver, som kill ekl sammanflagit belopp af r, 520,002 R:dr böra Hans Kongl. Maj:c tillhandahällas, för att begagnas wid de tillfällen, Regerings »Formen föreflkriswer, sä finna Banco - Fulimäglige sa mycket mindre deremot »ägor ait crindra, som En Million deraf, icke tili utbetalning kan i fräga komma förr, än Riksdagskallelse utgätr; hwarigeno>n Riksens Ständer, i fall icke någor derom i sjelfma Crediliv Vreswet skulle blifwa sörordnadr, inom ganska korrt lid sältaS 1 ständ att taga sadan författning, son» kan försäkra Banque,, akt för denna dest utgift biiswa skadeslös hällen. De öfrige R:vr 500,000, haswa endast afseende pä sädane allmänna olyckshändels-r, der en ha» stig hjelp för körnare tid är af nöden, och synes i Fullmägtiges ögon icke af större betydenhet, än att all skadelig inflytelse af deras Utbetalande, pä BancoWerk. tS ställning, bör kunna förekomniaS, af blilman» de kloke och rådige Förwaltare, som fä den lyckan att grunda deras förhållande pä Högloft. Banco-Utskott ls wägledaude, och alla händelser förutseende in, structioner.
«Han kom redan i middags» fortfor han, «och skulle sedan resa hit; men jag vet ej hvad som «fallerat,» ty se'n befallte han mig spänna ifrån och rida hit med det här brefvet.» Nordenskans bröt sigillet, brefvet innehöll ej ett ord, endast bjudningskort till brölloppet Johannedagen. Utan att rätt göra sig redo hvarföre, kändes det liksom en samumvind dragit förbi, alla blefvo mer eller mindre förstämda; utan att vexla många ord, reste herrarna bort. De andra sutto tysta en stund. Nordenskans gaf sig luft genom några uttrycksfulla hm! hm! «Bröllopsdagen blir således om thorsdag, hm!» — sade han vänd till sina fruntimmer. «Vi måste ha några dagar på oss, ty alla tre behöfva vi något nytt; i morgon afton resa vi. Jag tar skjuts, och vi resa genom natten, för svalkans skull. Laga er således i ordning!» Utan att uppehålla sig, genomreste de kyrkbyn; vid högvakten träffades Feodor. ¯Han¯ var icke bjuden på brölloppet, men väl Schalinsky, och ännu en annan af kamraterna, bekant i Smittska huset. En ryckning på axlarna var Nordenskans' hela men uttrycksfulla svar. Om onsdagen kom herr Smitt till deras logis i staden, för att, som han sade, få vara en stund i lugn hos sina tillkommande slägtingar, ty hemma hos honom var ett förfärligt väsende, «der vändes upp och ned på allt hvad som finnes i huset,» klagade han, «och ändå får jag icke ha det, som jag vill. —» «På min dotters hedersdag,» fortfor han, «önskade jag se alla mina bekanta tillsamman. Vi hade kunnat sätta upp ett tält på gården, som är stor nog, ehuru en löfsal äfven är der. Ungdomen hade då kunnat roa sig och dansa i salen; men pass på, det behagade icke fästmannen — och således icke bruden heller.» «Apropos af dans och ungherrar» inföll Nordenskans, «skall jag säga bror, att hvarken löjtnant Schalinsky eller Boldakoff kunna ha den äran att komma.» «Det var ledsamt det — men Karlowitsch kommer väl han?»
En flicka hos Schultz! Schultz, som han trott stå så högt ... Han var nervös och skulle hälst velat gå sin väg. Han kände, hur blodet sjöd inom honom, han blef aldeles matt i knävecken, och han bugade sig tafatt. – God afton. Flickan neg, slog blixtsnabbt upp ett par snåla ögon, hvilka liksom värderade honom, och slog lika plötsligt ned dem igen. Schultz skrattade. – Nå, vill ni inte slå er ner framför brasan och prata en stund. Tag af dig kappan du, sade han för flickans räkning. – Tack, snälla Artur, men jag skall ändå gå snart. – Åh, se så. Gör dig inte till nu. Och han knäppte ogeneradt af henne kappan, tog henne om lifvet och drog henne ned på en stol. – Vill du ha en cigarett? – Tack, lilla grisen. Hon tände, kastade sig själfsvåldigt tillbaka i stolen och värmde fötterna mot elden, medan hon hela tiden från sidan iakttog Grane, som hade satt sig i soffan, för att vännen ej skulle kunna se, hur blodet kom och gick på hans finhylta ansigte. Han var i en orolig sinnestämning, gommen var torr, och glasen på pince-nezen blefvo immiga. Som genom ett töcken såg han rummet, däri han setat så ofta, det höga fönstret med den mörkblåa rullgardinen, bokhyllan med sina oinbundna, noggrant ordnade böcker, den brunsitsiga länstolen, i hvilken flickan nu satt, och den blågråa kakelugnen, i hvilken glöden brunno med små blåa, fladdrande lågor. Så sutto de en god stund. Ibland böjde sig Schultz fram emot flickan och hviskade något till henne. Plötsligt reste hon sig upp och kastade den utrökta cigaretten in bland glöden. – Nej, nu får jag rakt lof att gå. Annars blir jag olycklig för mamma. När får jag se dig igen, lilla grisen? »Lilla grisen», det är uttrycket, tänkte Grane. Och han undrade, hur det skulle kännas, om någon kallade honom för »lilla grisen». Han reste sig upp för att taga henne i hand och säga farväl samt gjorde ett klumpigt försök att taga henne om lifvet.
Genom utgifna nya lån och meddelade förskotter, jemte andra försträckningar, samt uppdehitering af hela den påräknade allmänna bevillningen för år 1818, äfvensom genom uppkommet öfverskott af Riksgälds-kontorets inkomster utöfver dess utgifter, hafva nyssnämnde fordringar och tillgångar under loppet af åren 1847 och 1848 blifvit ökade med R:dr 4,278,814: 28. 2. hvilket belopp öfverstiger den minskning, samma fordringar, till följd af skedda inbetalningar, redovisade eller ersatta förskötter samt beviljade afskrifningar, under sagde tiderymd undergått, eller 4,167,496: 38. 5. med ~ T : 111,317: 37. 9. hvadan de vid 1848 års slut utbalanserade ford ring arne och öfriga tillgångarne uppgingo till ett belopp af .. 3. balans har vid det förhållande, som här efteråt kommer att omförmälas, blifvit afförd uti 1848 års hufvudbok; hvadan de inom linien upptagna tillgångarne vid nyssnämnde års slut minskats till . R:dr 1,721,179 — 4. lill närmare upplysning ej allenast om beloppet och beskäffenheten af Riksgäldskontorets samtliga tillgångar samt de med dem under åren 1847 och 1848 inträffade förändringar, utan ock om de, tid efter annan, bestämda olika betalningsvilkoren för de lån, hvilka vid särskilda tillfällen blifvit beviljade och till utgående från Riksgäldskontoret anvisade, hafva Revisorerne deröfver låtit uppgöra nedan införda tabellariska förteckning; uti hvilken alla för enahanda föremål utbetalda lånesummor blifvit sammanförda samt de för vattenaftappningar eller andra odlingsföretag, sedan 1840 och 1841 års Riksdag, emot återbetalningsskyldighet utbekomna statsbidrag länsvis upptagna. Uti Riksgälds-kontorets hufvudböcker utbalanserade Fordringar ocb öfriga tillgångars vid vid Fastighet. 1846 års slut. 1848 års slut.
Såvida återremiss skall ega rum, anhåller jag att mina anföranden tillika må komma att medfölja, så får jag, genom deras upläsning för Utsk. bespara mig att göra någon vidare utveckling af min mening, och Utsk. skall då tydligen se huru mån jag är, såväl om de två nyss omnämnde Ståndens rättigheter, som om de tvenne öfrigas. Väl har Hr Printzensköld yttrat, att detta förslag icke vidare skulle kunna lagligen återremitteras; men derom är jag icke alldeles säker; ty det inkomna mera. innehåller nya förslag, nemi. till voter:spropos:r, hvarom beslut böra kunna fattas antingen definitivt, eller ock efter återremiss. Således anser jag icke sistnämnde behandling af mern, vara, olaglig, men kan deremot icke på något sätt finna, hvartill en återremiss skulle, derest man vill lösa frågan, i praktiskt hänseende, tjena. Om R. o. Ad. lika med mig skulle anse proposma vara lagliga, så torde R. o. Ad. då fastheldre godkänna dem. Man bör hoppas att grundlagens rätta tillämpning skall vid den slutliga voteringen segra, och dertill är så mycket mera förhoppning, då inom Ulsk:s personal, vid det första förslagets utlåtande, ingen ledamot sig reserverat, och vid det sednare mern. blott en enda, men vid det nu föredragna ingen reservation åtföljt. Alt deremot söka vinna ändamålet genom en sådan sammanjemkning, som Gr. Lagerbjelke föreslagit, synes mig alltså desto mindre vara af bekymmer öfver utgången påkalladt, då det icke är att förmoda, att personer, som inför sina Riksstånd med ali tydlighet, bestämhet, värma och grundlighet framställt sina med Utsk:s förbemälde ursprungliga förslag öfverensstämmande tankar i detta fall, skulle komma att frångå dessa sina åsigter. Genom voteringen finge saken ett slut, och jag tror det den finge ett godt slut; hvilket borde ske ju förr desto heldre. Den 22 Augusti. 375 Gr. Lagerbjelke: De tvenne värde Utsk:s ledamöter, som här upträdt till försvar, hafva framställt åtskilliga frågor ang:de nyttan af den sammanjemkning, jag ansett böra ske.
"Är du rädd för far din, flicka?" "Nej, men men " "Hvad för men? Du går väl inte ännu och grubblar på Anders?" "Jo, visst gör jag det, far. Honom kan jag aldrig glömma." "Du är tokig, Elsa. Anders är antagligen redan död." "Det tror inte jag, far." "Men hvarför har han då inte låtit höra af sig. Det är besynnerligt, tycker jag." "Ack, far", svarade Elsa vemodigt, "i krig händer så mycket, att det inte är godt för någon att skrifva hem. Och om Anders skickat bud, så är det inte sagdt, att det har hittat till oss." "Ja, hur du än pratar, så är det ändock bäst, att du gifter dig med Peter", svarade Lars Ersson strängt. "Peter är näst mig den rikaste mannen i hela häradet, och jag vill, att du tager honom till äkta." "Far, far, hvarför inte vänta!" "Vänta! Jag vill inte höra talas derom. Och om Anders äfven kommer hem, så är han nog lika fattig som när han gick ut." "Det vet ni inte, far. Det är ju många, som gått ut fattigare än Anders, och som kommit hem mycket rikare än vi." "Ja, det kan du gå och vänta på", svarade Lars Ersson hånfullt. Kampen om kärlek GAMLA BREF O, Alvor! – Og aldrig kan det leges om! O, Angst! – Her var mitt Kejserdom! Henrik Ibsens ”Per Gynt”. Att vara allena är godt för människan. Det är jordens högsta goda, och ingenting annat är godt. Jag har läst igen min gamla våning, dragit ned gardinerna och stoppat nyckeln i min låda. Ingen får komma dit in mera, icke ens jag själf skall gå dit in, förrän den dag kommer, då allt skall föras bort, och ända till sista resten af hvad som en gång varit, plånas ut ur tillvaron och ur mitt minne. Numera har jag blott kvar mina två rum, som jag hade dem förr, medan jag ännu var ensam och lycklig. Jag har ett litet sofrum, och här ute sluter sig kring mig en stor, rymlig sal, full med böcker.
Antingen måtte det vara något fel i dess organisation, eller ock måtte det icke fullgöra sina åligganden; ty aldrig byggas numera några hus för allmän räkning, utan att man klagar öfver dåligt arbete och oerhörda kostnader. Om Ri - Den i September e. m. kets Ständer afgifva den underdåniga Skrifvelsen, så hafva de åtminstone gjort hvad på dem heror, för att vinna rättelse i framtiden. Vidtages den icke, så skall slutföljden ofelbart blifva, att Ständerna vägra medel, som de se förspillas på alltför kostsamma och illa utförda arbeten. Herr af Billbergh: I anledning af den siste värde Talarens anförande, får jag upplysa, att räkenskaperna öfver förvaltningen af GarnizonsSjukhusbyggnaden sedan i8a3 undergått granskning i KammarRätten; äfvensom jag i anledning af Friherre Anckarswärds yttrande får erindra, att KammarRättens granskning ej blott sträcker sig till ziffran, utan äfven till förvaltningsåtgärderna. Hvad åter den af mig omtalte praescriptionstiden angår, så har den icke afseende på tiden, då räkningarna blifva granskade, utan på den tid, då c!e till granskning inlemnas. 1811 års Författning säger uttryckligen, att då en räkning blifvit inlemmad till vederbörligt Verk, som då var KammarGollegium, nu mera KammarRätten, får icke efter 3:ne år någon anmärkning deremot äga rum; och jag kan ej finna annat, än att denna författning här har tillämplighet. Herr Munck af Rosensköld: Här är så mycket mindre fråga om granskning af räkenskaperna, som den är föremål för ett io8 Den i September e. m. serskildt Utlåtande, hvilket under N:o 215 kommer näst efter detta, och hvars Titel lyder sålunda: Utlåtande i anledning af 'verkstäld granskning af räkenskaperne och förvaltningen utaf de till Allmänna GarnizonsSjukhusets i Stockholm underhåll ansia gne medel. Jag för min del förnyar min anhållan om bifall å Utskottets nu ifrågavarande Utlåtande, och om denna proposition icke skulle bifallas af pluraliteten utan votering, anhåller jag, alt contra-proposition måtte blifva på återremiss.
Sjelfva det hideusa conventet blef aldrig våldfördt af sina åhörare, utan af beväpnade folkmassor, hvari-, bland troligen alltför få någonsin afhört dem. jag kan icke tillåta mig dert orättvisan mot vår nation, att vilja påbörda den en mindre kärlek för ordning och laglighet än den Franska; likafullt tror jag ett skyldigt förutseende på alla icke omöjliga fall bör ligga till grund för lagstiftningen, och får derföre fästa uppmärksamheten på föreskrift om lagligt ansvar för åhörarne, om de gora buller eller oljud om de tillåta sig uttryck af bifall elter Ogillande, eller blifva qvar sittande oaktadt Ordförandens tillsägelse att utgå; hvilka förbry telsér ej synas mig vara af den natur att 77 §. Riksdagsordningen derpå vore lämpelig, äfven derföre, att sjelfva tillämpningen i afseende på enadelen deraf eller 1x0 §. Regeringsformen, kunde i afseende på olika mening i olika Riksstånd ej blifva utför bär. Men då nationens värdighet förnärmas vid ett strafflöst missfirmande åf dess Representanter, eller ett sa lindrigt beifrande, hvartill allmänna Police»fadgarrte förmå, då freden störes på ett of - 7°S Ben 11 Martti. fentligt rum; får jag Vördsamt föreslå att detina fråga mått# blifva till Lagutskottet remitterad* - Herr Rosenblad'. ”Då jag icke kunnat mad Höglofl. Utskottets pluralitet instämma i det beslut, att främmande åhörares tillträde vid Ridderskapets och Adelns sammankomster fordra ett tillägg i Riddarhusordningen, Och sorn således borde i enlighet med dennas .52 §. behandlas, har jag, jemte min reservation mot detta beslut, ansett mig böra skriftligen anföra de skäl, som grundat denna min öfvertygelse. %5 Regeringsformen stadgar, att såsom Grundlagar endast skola anses RegeringsFormen, Riksdagsordningen, Successionsordningen och Trycki frihets Förordningen, således borde Riksdagsordningen omfatta allt det till ordningen vid samfeliga RiksStåndens sammankomster hörande, som borde äga Grundlagshelgd.
V e r ml a n d instämde, med begäran af alla samfäldt att deras yttrade skiljagtiga mening måtte varda Betänkandet vidfogad. Och skulle alla dessa inom Utskotten yppade skiljaktigheter genom Prolocolls-Utdrag hos Rikets Högloflige Ständer anmälas. Ut Supra. Ex Protocollo. J. M. SPENS. Stats-Utskottets Betänkanden 63* N:o 474. Ankom den so Sept. 1823. Vördsamt Memorial! Genom Prolocolls-Utdrag den 18 i denna Månad har Välloflige Borgare-Ståndet gifvit Slats-Utskoltet tillkänna att, sedan uppå Ståndets anmodan dess Eleclorer sammanträdt för alt utse Suppleanter i ålskiliige Riksens Ständers Utskott för de Ledamöter, hvilka hafva Sjukdoms förfall, eller efter erhållen permission bortrest^ hafva till Suppleanter i Siats-Utskottet blifvit valde lor Herr Commerce - Rådet Santesson: Herr Borgmästaren, Lagman Falkman; och för Herr Langenberg: Herr Grosshandlaren A. Rydberg; Men då, enligt stadgandet uti s8 § af Riksdagsordningen, hvilken till ordalydelsen bör följas, Riksens Ständers Utskott skola beslå af vahle ordinarie Ledamöter af de Respective Riks-Slånden, har Stals-Ulskollet funnit sig icke kunna på grund af det meddeldle Protocolls-Utdraget såsom Ut - 632 S ta ts-U tskottets Be tänk anden. skottets Ledamöter anse Herrar Falkman och Rydberg» då de endast lill Suppleanter för redan varande Ledamöter blifvit utsedde. Hvilket Utskottet härmedelst skölafc Vördsamt anmäla. N:o 475» Ankom den 27 Sept. 1823* /^erdsamt Memorial!