Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yttrandet, pag. 11, de fyra sednare yttranderna, pag 12, Utlåtandet, i hvad det angår 5, 12 (1 morn.), samt 13—18 punkterna af Utlåtandet, N:o 51, litt. A, och yttrandet, pag. 19, lades till handlingarne ; och öfriga delar, gillades, med rättelse i 4 punkten af utförd summa till 9,633 Rdr 16 sk.; och N:o 220, i anledning af väckt motion, om vissa Kyrkoherdar och Skolmästare i; Lappmarken å lön anslagen spannemåls utgående in natura. Första momentet afslogs, hvaremot det andra bifölls. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs punktvis Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotlms Betänkande N:o 18, i anledning af väckte förslag till en förändrad organisation af Landtförsvaret, hvarvid Itsta punkten af nämnde Betänkande af Ståndet godkändes; då deremot den 2:dra punkten med dervid gjorde anmärkningar till Utskottens vidare behandling återremitterades. Den 19 Juli. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 15 och' 17 dennes på bordet lagda Memorial N:o 10, med Betänkande i anledning af anmärkningarne vid Memoiialet Ncö- 7 inne - Pröt.-Utdrag den 19 Juli 1851. 395 hållande förslag (ill åtskilliga ändringar i Grundlagarne, fann Ridderskapet och Adeln för godt att till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antaga berörde uti Memorialet N:o 7 framställda förslag, med de förändringar deri, som uti förevarande Memorial N:o 10 blifvit anmälde såsom resultatet af Utskottets sammanjemkning af de anmärkningar, hvilka icke befunnits vara af oförenlig skiljaktighet.
Hon gör en lustig grimace, lyfter sin vida kjortel gratiöst med båda händerna, träder ett steg tillbaka och niger: – Jag tackar för rådet. Ni menar förmodligen, att jag för framtiden bör taga mera hänsyn till drottningens känslor? – Men så förändras plötsligt uttrycket i hennes ansikte. – Jag inser icke – fortsätter hon – hvarför jag skulle vara skyldig drottningens känslor mera hänsyn, än hon visar mina? Bed henne lämna mig i fred för sina förtroenden! Hvarför skall hon nödvändigt tala just med mig om en viss kavaljers älskvärdheter? Jag förstår hennes antydningar alltför väl – och de lämna mig – tyvärr – icke likgiltig. Är det icke smaklöst af en, som äger allt hvad jag ägt, att hedra just mig med sina expektorationer! Han vet icke hvad han skall svara. I själ och hjärta har han alltid bevarat en skuldmedveten tillgifvenhet för detta instinktsväsen, i hvars bröst de starka drifterna till godt och ondt ligga i evig fejd. Om också hennes känslor under denna sommar nått kokpunkten till följd af luftens hetta, eller tändts på nytt af medvetandet om hans förhållande till drottningen – sann är hon nu som alltid, i godt och ondt. Och innerst inne känner han det, som om hon egentligen hade rätt gentemot drottningen; men han vill icke vidgå det. Därför svarar han undvikande: – Jag har alltid trott, att det där, som ni nu syftar på, var för länge sedan både dödt och jordadt. La Tour står ju som minnesmärke på grafven. – Ibland har jag själf trott så med – hon småler – men ett tu tre märker jag att det vänder sig i sin graf till trots för tornet! Jag tänker då alltid på katten, som hade sju lif! Han förstår, att leendet blott är en nervernas reaktion mot smärtan, som dallrar under de gäckande orden; men han förhärdar sitt hjärta. Sådant kallas illusion – säger han sakta. – Det kommer sig ofta af stark hetta – i luften och i blodet. Hon rycker till som för ett slag, och hennes ögon gnistra i månskenet; men då hon svarar är rösten så dämpad, som om hennes läppar rört sig med idel artigheter. – Alltid densamme! Alltid lika öfverlägsen, otillgänglig och innerst inne kall.
Utih, Betänk anden. orsak dertill, att uti 5 §. af Kongl Förklaringen den 6 Mars 1739 blifvit bestämdt och ovilkorlig! stadgadt, att alla Auctioner å strandadt gods skola, till vinnande af nödig controll och förekommande af tvister, förrättas af Städernas Auctionskamrar; att sistnämnde höga Stadgande hvarken blifvit, ej heller kunnat blifva /örändradt genom Kongl. Reglementet af den 22 December 1802; att större förtroende ofelbart måste sättas till Publique och lagligen Autoriserade Verks handläggning och åtgärd, än till enskildes} att den, med anledning af 9 §. i Högstberörde Kongl. Reglemente, tillerkända rättighet åt private, att förrätta Dykeriauctioner, minskar den säkerhet, som från slika förrättningar bör vara oskiljaktig, och att det nu antagna auctionssätt, utan att medföra någon allmän nytta, borttager från vissa Städer en inkomst, som de i nära Etthundrade år haft att påräkna. Utskottet får, i anledning häraf, anföra, att, enär Utskottets i ämnet afgifna Betänkande är, efter Utskottets omdöme, grundadt på billighet och öfverensstämmande med nu gällande, till detta ämne lämpeliga Författningar, och nämnde Betänkande redan blifvit af de 3ne andra Respectiva RiksStånden till alla delar gilladt} kan Utskottet deruti icke tillstyrka någon ändring, hvilket, jemte några Ledamöters fortfarande serskilda tankar, till underrättelse vördsamt meddelas. Stockholm den 15 Maj 1818. Besa. och Ilkon.
Vi hafva ofvanför skizzerat hufvuddragen i de båda systemen, hvilka onekligen äfven beteckna olika folkliga utvecklingsförhållanden inom de båda nationerna. Frågan är nu, huruvida de nordiska folkens utvecklingsståndpunkt är en sådan, att valet står öppet. Vi våga säga: Vi kunna välja! Vi äro ej dömda att tvinga vår arbetarebefolkning in under det demoraliserande tyska systemet, utan kunna med hopp om framgång taga England till föredöme. Våra industríela förhållanden äro — lyckligtvis, kan man säga — ännu ej så utvecklade, att vi kunna säga oss känna alla de arbetarefrågans svårigheter, hvilka inom de stora kulturfolken sätta sinnena i rörelse. Äfven om vi haft och ha känningar af det nya utvecklingsskedets brytningar, äro dock förhållandena hos oss ganska enkla och lugna. Vi äro i tillfälle att kunna ordna det mera väsentliga, utan att redan stå framför den uppflammande lågan, som hotar att förstöra hvad som hitintills uppbyggts. Våra sinnen och bjertan äro ej till den grad hårdnade under den förtviflade kampen för tillvaron, just emedan förhållandena ej blifvit så komplicerade som annorstädes. Egentlig nöd — sådan som inom vissa utländska industrier råder bland arbetarne — hör man mycket sällan talas om bland våra arbe-tare. Såväl statsmak tero a som arbetsgifvaroe och arbetaroe kunna därför hos oss med Ingo besinning pröfva, hvad som bör göras, hvilket system är bäst, friheten eller tvånget. Därtill kommer, att vi — i Sverige och Norge — länge ägt ooh ann a aga en folklig frihet, hvilken i socialt afseende medfört den personliga känsla af jämlikhet, hvilken äfven otmärker den anglosachsi-ska racen. Äfven den däraf alstrade själfkänslan, hvilken manar den obemedlade att hjälpa sig själf sä länge som möjligt, är ett kännetecken för vår race.
Sedan 43, 44, 45 och 46 §§. i RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan ett qvart till 3 eftermiddagen och fortsattes sedermera, hvarunder Herr Grefven ock LandtMarjkalken öfverlemnade klubban till Grefve Cronhjelm, Polycarpus, samt bortgick. Efter voteringens slut och sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: 1 följd hvaraf och sedan det öfver voteringen serskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Ordföranden förklarade, det första punkten i Bevillningsutskottets Utlåtan - 47» peri 14 Augusti f, m. de således blifvit af Ridderskapet och Adelö bifallen. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 4 ettermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim, Thorsdagen den 14 Augusti* Plenum klockan half till 6 eftermiddagen. Upplästes Kongl. Maj:ts den 5 dennes aflåtne samt i förmiddags Plenum ankomne Nådiga proposition till Riksens Ständer om upphörande af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen; Och blef Högstberörde proposition af Ridderskapet och Adeln till ConstitutionsUtskottet remitterad. Den j4 A k "itsii e. m. 47J Upplästes och lades på bordet de i förmiddags Pleno ankomne Kongl. Maj:tg den 3i sisth Julii aflåtne Nådiga propositioner till Riksens Ständer: i :o Angående inrättande af ett'allmänt Arbetsoch Correctionshus här i Staden samt anslag af löner och arfvoden för Fångpredikanter och Vaktbetjente. 2:0 Angående vidtagande af en ytterligare anstallt till förekommande af Fångars flykt. Äfvensom Kongl Majus den 13 dennes aflåtne Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående utomordentligt anslag till uppköp af spanneinål för att , i händelse af allmännare missväxt , förekomma brist och hungersnöd.
Den tycktes henne likna ett lefvande djur mera än en blomma, något sällsynt och ljusskyggt vattendjur, som nyss blifvit uppfiskadt ur hafvets grönaste djup. Hvad Johannes Hall beträffar, fann hon honom mera ful än vacker, men hon upptäckte småningom, att han hade ett godt och vinnande löje. De kommo snart på god fot med hvarandra, och det dröjde icke länge förrän Greta började uppföra sig som om hon varit hemma hos sig. Gabriel Mortimer hade af en egendomlig ödets ironi blifvit sammanförd med fru Wenschen, med hvilken han, hvad ingen visste, af gammalt hade förtroliga relationer. Deras förbindelse hade likväl hvarken varit långvarig eller seriös. Fru Wenschen var klädd i gyllengrått siden och djupt dekolletterad. Mortimer kikade hastigt ned i hennes barm med en likgiltig blick af samma art som den, med hvilken en turist betraktar ett landskap, som han sett någon gång för längesedan, och i hvilket han upplefvat en eller annan betydelselös episod. Han var vid ett grått lynne. Hvad skulle han tala om, som kunde intressera henne? Plötsligt erinrade han sig historien om Gabels byxor, som han hört af Tomas Weber, och redan efter det första glaset bordeaux hade han berättat den för henne. Det var så mycket lämpligare som Grothusen just satt i närheten, snedt öfver, och själf kunde tjänstgöra som åskådningsmaterial. Den lifliga frun blef genom denna historia försatt i en så munter stämning, att Mortimer nästan blef orolig. »Är det verkligen sant?» frågade hon, medan de troskyldiga blå ögonen med ett smäktande uttryck sökte öfver till Grothusen. Baron Grothusen hade ingen blomma i knapphålet, ty det var första gången han var gäst i konsul Arvidsons hus. Han konverserade med fröken Mary, konsulns dotter, angående vissa reformer i militärväsendet. Han sökte särskildt intressera henne för införandet af mörka knappar af uniformens färg; de blanka knapparna af metall vore föråldrade. »I en tid som vår sprida de ingen glans öfver vårt stånd, snarare löje, och i krig äro de helt enkelt farliga. Det skulle dessutom göra ett godt intryck på riksdagen ...» Fröken Arvidson betraktade honom intresserad med sina allvarliga, mörka ögon, som tycktes speja efter det äkta i allt.
Sverige full reciprocitet i Tullbehandlingen af alla dess exportvaror, Svenska Slöjdeartiklar inberäknade; och att, intilldess sådant inträffat, delsförbud och dels en efter reciprocitetsg, runder lämpad skyds-tuH å utländska Manufacturoch Handtverkerivaror mätte fortfara att genom Tull-taxan bestämmas. Föibifall till motionen hafva i Borgare-Ståndet yttrat sig Herrar Helsingens, Lagerquist, Carlberg, Grapengiesser ochPousette, samt emot densamma : Herrar Halling, Rydin, Moberg, Brinck, Petre', Waern, Langenberg* Bagge* Lindström, Morsing, Foenander och Billberg, Bevillnings-Vtskottets Betänkande, N:o 21. ll:o. ad) Herr Langenbergs, F., att en bestämd och oföränderlig, ej för hög införsels-lull måtte bestämmas å Spanmål, hvilken Regeringen ej skulle ega, i hvad fall som helst, att förändra; I hvilken framställning Herrar Christierson, IVorin , Berglund, TValleij och IVastman instämt. b) Anders Janssons från Westerås Län, att hvad till utsäde erfordrades, serdeles så kallad Wasa UtsädesRåg, måtte tullfritt få införas. Häruti har Jan Andersson från samma Län sig förenat, 12:o. a) Herr Norins, P. O.j att enahanda frihet från tull vid utförsel af trädvaror, sorn under fem år varit Norrbottens och Westerbottens Län medgifven, äfven måtte under fem års tid härefter utsträckas till Städerna Hudiksvall och Sundsvall: till hvilken motion Herr Geijer gjort det tillägg, att berörde exportfrihet måtte beviljas för hela Riket; deri Herrar Christierson, Kjellberg, Ekholm, Westlinger, Walleij, Pousette, jemte flere af .Borgare-Ståndets Ledamöter instämt. b) Nils Strindlunds från Wester-Norrlands
S. D. Följande Memorial, blefvo. remitterade till Statssamt Allmänna Besvärs« och OeconomieUtskotten: iso Af Herr Winbladh, angåenda Postföringsskyldigbeten i Riket. 2:0 Af Herr Santesson, angående återbetalning in natura af den år 1827 till Skaraborgs Läns Innevånare lemnade undsättnings spannmål och samma säds användande till grundläggning af Sockneeller District-Magaziner i nämnde Län; uti hvilket Memorial Herr Mattsson sig förenat; och skulle detsamma, på Herr Santessons begäran, med de öfrige RiksStånden communiceras; *3» Vret. Vtdr. 3. jf Dee. ftig* 3?o Åf densamme» angående förändring' éf Kongl. Förordningen den 27 Augusti 1723, om förmonec till anläggare af Bergsbruk i afseende på olikheten i beskattning efter frihets*årens slut. 4;o Af Herr Westman, om inrättande af ett Curhus i Söderhamn för Sodra Helsing» land; 5:0 Af Herr Donner, om anslag till en Navigations-Skola i Wisby: 6:0 Af densamme, angående Wisby Hospitals rätt att få disponera sina inkomster o» delade; 7:0 Af Herr Memsen, om anslag af Stats» medlen till iståndsättande af Varbergs hamn, S. D. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconotnie-Utskotten remitterades följande Memorial: 1:0 Trenne om Gårdfarihandeln afgifne af Herrar Hiessleiter% Levton och Alund, jemte ett nf Herr Westerstrand i ämnet lemnadt skriftligt yttrande, tillika med hvad, i anledning af Motionerne, vidard blifvit anfeldt; >:© M Fröt, Vt Jr, d. >?
Talaren näst före den siste har visserligen haft godheten upplysa, alt det varit fråga om denna sak i taI — mans-eonferencen, och att ingen votering derom blifvit Begärd; men han har icke svarat på min fråga, huruvida icke någon slags öfverenskommelse derom träffades, såsom den siste talaren nämnde, all det af ledamöter af 2tne RiksStånd Blifvit framsläldt. 1 alla händelser synes den omständighet, att ingen egentlig opposition emot ifrågavar. tillägg inom talmans-conferencen ägt rum, utvisa, alt ingen af Talmännen ansett detsamma stridande emot grundlagen eller helt och hållet ligga utom densamma; och då det olvifvelaktigt kan synas ej Blott vara lämpligt, utan äfven en pligt för R St , all upplysa Konungen derom, alt de icke inom den lagliga liden medhinna att sluta sina arbeten, hvilket i min tanke och allas, som känna huru t läget Utsk:n vid denna riksdag arbetat, icke härleder sig från något söl å deras sida, så mycket iner som StatsUlsk. hittills endast sysselsatt sig med den 01 din. statsregleringen och ännu icke medhunnit Konungens propositioner i öfrigt: så tror jag det vara i alla afseenden lämpligt, alt R. o. Ad. instämmer i det tilllägg, Borgareoch BondeSltn Beslutat. Frih. Cederström, Jacob: Det är först i anledn. af den vigt, som Blifvit lagd på hvad inom talmans-conferencen kunnat Blifva omtnladt eller öfverenskommet, som jag tager mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, att denna conference ej äger rättighet alt öfverenskomma om annat, an den ordning, i hvilken målen i RiksSltn skola förekomma. Allt hvad som ginge derutöfver vore en olaglighet, som jag förmodar icke kunnat äga rum. I afseende på sjelfva saken, faller af sig sjelf, att Ständerne böra helt enkelt hålla sig till den bokstafliga grundlags-föreskriften, som är att Ständerne, jemlikt logljtn Reg.F:n, anmäla behofvet af och äska en månads förlängning, hvilken begäran ej kan vägras. Dermed är expeditionen slut.
Visserligen hade man. den utväg att acclamationsvis antaga lagförslagen 8 Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o lfa* och lägga anmärkningarne å sido; men hvad dea förnuftige tänkaren och efterverlden skulle säga derom, öfverlemnades åt en hvar alt bedöma. Af Herr Friherren, som i ett-, till Riddeiskåpets och Adelns Prolocoll afgifvet anförande, framställt serskilda anmärkningar mot de af f. d. Lag-Comiteen föreslagne nya stadganden, i fråga om trolofning, skillnad deri, lägrad fästeqvinnas eller under äktenskapslöfte lägrad qvinnas och dess barns rätt, samt om hemgift, har yttrats den åsigt, att vid denna Riksdag Lag-Utskottets åtgärd med Lagförslagen borde inskränkas till behandling af de serskilda Propositioner om förändringar i allmänna Lagen , Kongl. Maj.t i Nåder förklarat Sig vilja till Rikets Ständer öfverlemna, hvarförutan Utskottet, om det ville gå längre, kunde föreslå, att, när slutliga prof ningen af lagförslagen förekommer, Rikets Ständer ville, i likhet med hvad, som skedde dä iy34 års Lag antogs, sammanträda på ett rum, för att gemensamt öfverlägga, om också serskildt Ståndsvis votera. Herr Friherre Åkerhjelm, G. F., har ansett Lag-Utskottet, när det finge emottaga jemförelse-tableauer och Högsta Domstolens yttrande öfver ej mindre Criminalän Civil-lag-förslagen, först komma i tillfälle att hos Rikets Ständer föreslå det lämpligaste sältet för dessa förslags slutliga granskning, så väl hos Regeringen, sorn hos Rikets Ständer. Herr Friherre Cederström, Thure, har föreslagit, att Lag-Utskottet måtte inkomma till Rikets Ständer med project till allmänna arbetsoch corrections-inrättningar samt fängelser i Riket, så att nya Lagen, då den Liefve antagen, kunde sättas i verket. Med erinran, hurusom
Åhls socknemän, enligt deras yttrade önskan, rnålte, med fortfarande skyldighet alt lefverera räntekolen in natura, ander vilkor af mantalspenningar utgörande på ofvannämnda sätt från natura prestation af qvarntullseller mantalskolen vinna befrielse; hvaremot, beträffande de. skattskyldige, hvilka förklarat sig vilja, hädanefter såsom hittills, vid Stora Kopparberget lefverera deras såväl läntesom mantals kol, Kongl Majit anser frågan om berörda natura p rees tali o n s upphörande för det närvarande böra förfalla; dock att, derest, med anledning af derom framstäldt förslag, förändring i nu gällande grund för utgörande af persed el sk a, Iler i allmänhet framdeles af Kongl. Majit och Rikets Ständer pröfvas böra ega ram, det beslut, sora härom kommer att fattas, bör äfven i afseende å nu ifrågavarande kolskatter vinna tillämpning; och finner Kongl Majit, i betraktande ej mindre af den befintliga mindre skogslillgången inom de närmast Stora Kopparberget belägna socknar, än äjVyn af den med en stof dej af jorden derstädes förenade, icke rälj,teskyU Kongl. Moj:ls Nåd. Proposition, K:o 9.
Men om jag, i stöd häraf, icke kan se i skarpskytteföreningarne någon såkallad landstorm, hvilken efter mitt sätt att se, bör hvila pä lagstiftad förbindelse för hvarje vapenför man och icke blott på frivillighet; hyser jag dock den öfvertygelse, att frivilligheten, i det stadium, hvari vårt lefvande försvar sig nu befinner, just är den enda rätta och lämpliga häfstång, hvarmed förr eller sednare en verkligt ordnad landstorm skall kunna förberedas och åstadkommas. Statsmagterna kunna se i de frivilliga skarpskytteföreningarne praktiska krigsskolor på fältet, tillgängliga för hvar och en, hvars böjelse leder deråt; de kunna i dem se en öppnad ungdomsfrisk lifsådra, vittnande om en ännu flödande varm kärlek för fäderneslandets oheroende och sjelfständighet; de kunna i dem se, till följd just af frivillighets-idéen, som hänför och alldeles omedelbart rycker sinnena med sig — ett kraftigt medel att försona folkets smärtsamma minnen och erinringar om de olyckor, som 1808 och 1809, på grund af okloka åtgärder, träffade det så kallade landtvärnet; de kunna i dem se en ny försvarstillgäng, hvarur, i händelse af fredsbrott, ånga friska och goda krafter kunna utgå, lör att fylla arméens luckor, icke blott i ledet, utan äfven i befälsgraderna; de kunna i dem se hedrande och aktningsvärda väckelsemedel tili fosterländska tänkesätt i allmänhet, till lefvande och sann känsla af vår nationalitet, till klart begrepp om hvars och ens lika förbindelse att värna landet, till aktning för den menskliga jemlikhetskänsla, som alltid krigareledet förutsätter, på samma gång det upprätthåller och bevarar nödvändigheten att lydas och lyda; de kunna i dem se medel, uppfriskande ordningssinnet, iifvande både den yttre och inre, både den fysiska och psykiska * Motioner i B or g are-Ståndet 1862. JtyS 52 36 hållningen, jemväl hänvisande tili andra och bättre nöjen och sysselsättningar, än den blott lättsinniga njutningen. Bland förslager, framställde till förmån för skarpskytteföreningarne, kan icke vigten och värdet af instruktörer, bekostade af Staten, förbises.
Den 15 November f. m. bemöttes i allmänhet med ovilja ja bitterhet och t. o. m. personlig förföljelse. Dessa mina motioner hafva dock alla, efter olika mellantider, omsider vunnit E. St:s och Eegeringsmaktens bifall till heder för det oförfalskade rättsbegreppet, den sanna moralen och det valförstådda allmänna och enskilda intresset. Annu åerstår likväl en uppenbar motsägelse i bränvinsbränningsbeskattningen deri, att den enskilda, närmast skadliga och förderfliga mindre tillverkningen, beskattas lägre än de fabriksmässigt, folkets must och märg utsugande, likasom dess sedlighet och ekonomiska bestånd undergräfvande, stora bränvinspannorna. Det finnes dock intet skäl till denna olikhet, som knappast kan förklaras, än mindre försvaras. En kanna bränvin är lika beskaffad, lika skadlig och således lika värd att beskattas, antingen den tillverkas i en större eller mindre pannerymd eller mäskekar, antingen medelst ångapparat eller i en vanlig bondpanna. Men det är ej endast och allenast en lika beskattning jag vördsamt yrkar på bränvinsbränningen, utan allt afseende på tillverkningssättet. Jag yrkar tillika en högre allmän beskattning, emedan alla andra både nödvändighetsoch öfverflödsvaror stigit i värde. Att en sådan vara, som bränvin, skulle befrias från en högre tillverkningsskatt, vore ej allenast en Statsekonomisk förlust, men ock en moralisk oriktighet. Med detsamma som beskattningen höjes och priset stegras, har man hopp om att minska giftdryckens omåttliga begagnande, utan att beklagligtvis behöfva, ännu på några mansåldrar, frukta för tillverkningsqvantitetens betydliga aftagande. Likväl har den af Statsmakterna sednast beslutade högre beskattningen otvifvelakt.igt och i väsendtlig mån, särdeles i de aflägsnare landsorterna, minskat dryckenskapsbåde lusten och lasten. På det en välgörande och välsignelserik fortsättning, och om möjligt en snabbare fortgång af detta lyckliga och önskvärda förhållande måtte ega rum, föreslår jag vördsamt, att tillverkningsskatten ökas, ifrån och med nästa år, till 1 B:dr eller minst till 3 6 sk. r:mt pr k:a.
Två damer af koleriskt slag I träta råkade en dag Om något viktigt kan man veta; Och när de blifvit duktigt heta, Så häftigt ut den ena for: » Jag ville ej i dina skor För allt i världen vara. » » Nej, » hörs den andra genast svara, » Den saken kan man lätt förstå Utaf det enkla skälet bara, Att du dem aldrig finge pä. » Snorre. » Nå, det? » mig har ni fått det nu, s o m ni ville ha » J a, » svarade hon, utan att tveka o c h såg rätt in i ögonen. Och nu — sex år efteråt — träffade jag dem alla tre på den lilla atelierfesten i Stockholm, E d v a r d stillsam o c h inbunden som förr, R i c h e r t mera tvärsäker än någonsin, nygift o c h strålande af belåtenhet, A j a B o r g s t r ö m en smula grotesk o c h öfvermogen, men med anspråk på att allt fortfarande göra skäl för namnet Muntergöken. Det har blåst många stormar sedan den där våren i Paris — spårlöst ha ej de sex åren gått öfver någon af de tre. Aja. Berättelse af Georg lYordensvan. (Forts. o. slut.) Salongen ö p p n a d e sina portar o c b det var j u b e l oah glädje, förhoppningar, belåtenhet eller förargelse hos deltagarne o c h hån eller låtsad likgiltighet hos d e m, som ej fingo vara med. E d v a r d s aftonstämning från ftirra sommaren hade fått en hedrande plats på cimaisen o c h vann allmänt erkännande som ett gediget o c h har som senaste repris upptagit godt arbete. M e n K i c h e r t utställde på Indé- Donizettis komiska opera » Don Pas.quale », hvilpendenternas exposition, där hans fantasier — ken gifves första gången i nästa vecka.