Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
J harmonlum ländska fabriker. Största lager! Billigaste priser! m. m. m. m. i såväl parti som minut, och skall del städse blifva mig angelägel att söka på bästa sätt och efter bästa förmåga tillmötesgå blifvande kunder rned goda varor i förening med facila priser. Rekommenderande mig i den ärade allmänhetens välvilliga hcigkomst har jag äran teckna: J. Med utmärkt högaktning [2729] pr m e t e r h o s K.L.T undberg&amp;K:i S Drottninggatan 56. [2771] Undertecknad får härmed vördsamt lillkännagifva, att jag uti huscl n:r T Vid Slöjdgatan {nära Hötorget) öppnat handel med Fullkomlig garanti! Liberala betalningsvilkor! OBS! Äldre instrument tagas i utbyte. LUDVIG OHLSON, Stockholm. Å [1423] KTA COLLODIN l Olga. * Export-öl, Telefon: ALHIIIITMA. Pilsener öl, " Iskällardricka. 40 ' BOLT 7 53. och af T u s e n t a l s pe e r d so öfvadfc m el ner m b ot epr lik:tornar, vårtor, hudhårdnad och nageltrång-. Obs. al tid DÖMA INREGISTRERADE ETIKETT so. m GARANTI FÖR VARANS ÄKTHET. Säljes i STOCLCLIOLM hos C. JF *. JOUFVA, Drottningg. 41, JLORIISE BLOMBERG, Vesterlåägg. 39, JEHVL EDLUND, Drottningg. 63, ILYLIN &lt; &amp; C:I PARFTJMTNAGA.SIN.ER, ' VIDNINGSJTONTOREN m. fl. ; i landsorten i välförsedda JT * ARFYMERI-, JEKIPERINGSoch CIGARRAFFÄRER å 1 kr. fl. fil^F " Sändes franko mot kr. 1,10 i frim. [1767] Axel liitström. Läkareråd. P Gusta.
Ständers StatsUtffott d. s Oktober 1809. S. v. Genom Protokoll-« Utdrag af ben 19 Ml. Junii och 8 Juli» halma de Rcspective Borgare, och Bonde«Stänben till Stats - Utskottets yttrande bfwerlemnat, huruwida nägre medel för den härstädes inrättade uppfostrings-anstalt för Döfstumma och^ Blin, da kunde wara att tillgä, hwarwid Wällofl. Borgare, Ständet ansett, att denna inrättning mä genom läm, pellgt understöd till sitt gagnande ändamäl befordras, och att Stats-Utskottet efter föregängen granskning of benna inrättnings tväsendteligen medförande nytta och Den 16 Octsber. 4277 och egenteliga behof, mä hos Riksens Ständers ?!sn» uppgifwa det ena och andra, samt tjcnlige utwägar till det erforderligc understödet förcflä. Det är wäl utom gränsen af Stats - UtffoktctS befattning att anställa nägon granskning af denna inrättnings wäsendtckigcn medförande nytta och cgenkcli-. ga behof; men det inser Stats, Utskottet, akt om för» floget kan öringas i werkställighct, skall det utan tvifvel hofwa de lyckligaste följder för denne vanlottade och beklaganswärde Clas af medwenniskor, hwilka öfwerlemnade till sitt egit öde, skulle blifrva icke blott 0» Nykkige medlemmar i Samhället, utan äfwen en pläga för. sig sjclfwe och andre. Stats , Utskottet tror, att en sädan wälgörande anstalt, hvarigenom detze olycklige, ehuru beröfwade bruket af ett eller annat af de utwärkes sinnen, likwäl kan beredas cu utwäg till utveckling af de egenskaper, hwilka Försynen hos dem nedlagt, förtjenar all mbjclig uppmuntran och understöd.
Maj c. in. något att staffa, så framt icke oloflig afsöndring af jord dervid äger ruin; men jag tror, att det ieke är undantagstagaren, utan den, hvilken fått öfverlåtelsen, som har skyldigheten att uppvisa conlractet för att derigenom ådagalägga, att han blifvit åbo och fått besittningsrätten af hemmanet, och i samma afhandling skola undantngsförmånerna vara intagna, de må då vara hvilka som helst. Den som sedan säljer ett sådant hemman, kan icke förvärfva det med bättre rätt, än köparen ägde och förbundit sig fullgöra. Samina skyldigheter, som ålegat säljaren, måste alltså med köpet öfvergå lili köparen; och då är all möjlig säkerhet vunnen. Jag förnyar min begäran om åtcrremiss. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Då min erfarenhet instämmer med de upplysningar, H r Ekholm lemna t i sin reservation, och då jag anser, alt Rutbergs och Ola Jcpssons yltrade farhågor icke sakna grund, anhåller jag om ålerretniss, på det de gjorda anmärkntna må kunna leda till ett bättre förslag, än det nu framställda. Hr Sandelhjelm, Paul: Jag förmodar, att de vid utlåt, gjorda anmärkn;r föranleda återremiss, hvarom äfven jag anhåller. Af sådan anledn. tillåter jag mig anmärka, att ofta, i de landsorter der hemmans-områdena äro vidsträckta, består undantaget eller fördelen, som den också kallas, uti eli jordstycke, begagnadt och särskildt afslängdt från hemmanet. I afseende på säkerhet för ett »ådant undantag eller fördel, synes mig frågan stå i nära samband med frågan om afsöndring af jord från hemman; och som, i följd af K. M:s nåd. skrifvelse och åtskilliga motioner i ämnet, denna fråga beror på Lagoch Ekon.Utskms utlåt., anhåller jag få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att det nu föredragna ämnet borde i sammanhang med den andra frågan behandlas. Frih. Det är ej i sjelfva hufvud«aken , ulan i följd af ett tryckeller skriffel, som jag anhåller att få yttra mig.
Vill då olyckan, att han får målet uppskjutet, hvilket latt kan hända, antingen deiföre att vittnen skola höras, eller i anseende till andra omständigheter, så ålgar ytterligare ett år. Sedan målet sålunda efter 2tne års hvila blifvit afgjordt i lagmansrätten, kan det dock hända, att målet blir återförvist af Hofrätten, och då återgår det icke lill lagmansutan till häradsrätten, hvaraf följer, att samma omgång börjas ånyo. Ett sådant rättegångssätt medför ofta, att rättegångarna blifva 10 år gamla, innan de med slut afhjelpas; och jag skulle tro, att det är det största mehn en rättsökande kan lida, att han behöfver vänta i 10 ål' på sakens afgörande, äfvensom jag förmenar, att dylika långa uppskof för processlystna personer och deras sakförare utgöra den största lockelse till rättegångarnas fortsättande. I öfrigt får jag nämna, alt ej allenast R. St. vid 2:ne föregtde riksdagar på så grundade skäl beslutat lagmansrätternns upphörande, att jag för min del icke finnér någon betänklighet dervid, utan äfven R. St:s Just.ombudsman gjort framställning om nödvändigheten af lagmansrätternas afskaffande, och jag vet specielt — ty jag har haft tillfälle att muntligen inhemta hans tankar i detta ämne — att han ytterst noga och grundligt ölvervägt betänkligheterna, innan han afgaf sin hemställan i detta ämne. Jag tror tillika att, ifall göromålen i Hofrätterna Lo mino att ökas, i följd af lagmansrätternas upphörande, det vore vida mer båtande både för Hofrätterna och allmänheten, att Hofrätterna förstärktes, om det också vore med en helt ny division, hvarigenom balancerna kunde förekommas. Jag skulle visserligen icke hafva yrkat något sådant, om förslaget till civillag blifvit af K. M. med propos. aflemnad till R. St.
Angående behofvet af ifrågavarande anslag yttras väl af Landtmäteristyrelsen, att exempellöst vore, det andra föreståndare för offentliga embetsverk, än förste Landtmätare, sjelfve nödgades bekosta nödigt vaktmästarebiträde för städning och eldning af embetslokalen samt med sina små löner (1,800 Ridr) bestrida de utgifter, som fordrades för inköp af papper och andra skrifmaterialier till en mängd inneliggande och utgående expeditioner, äfvensom att de tjensten åtföljande sportler, bestående af lösen för kopior af kartor och för afskrifter af handlingar, skulle vara obetydliga och stundom inga; men då, enligt 15 § af Eders Kongl. Majits förnyade Landtmäteri-instrulction den 6 Augusti 1864, kostnaden för de vid Landtmäterikontoren i länen erforderliga inventariers anskaffande och underhåll samt ved och öfriga utgifter, som af Eders Kongl. Majits Befallningshafvande pröfvas nödiga för noggrann vård af Kontorets kartor, handlingar och böcker, skola af allmänna medel bestridas, och, på sätt handlingarne utvisa, biträde för eldning och städning af Landtmäteri-kontoren, hvilka endast å första och sista helgfria dagen i hvarje månad hållas för allmänheten tillgängliga, uti några län kostnadsfritt lemnäs af de hos länsstyrelserna anställde vaktmästare, samt de utgifter för sådant biträde, som i de öfriga länen måste anskaffas, synas, likasom kostnaden för skrifmaterialier, uppgå till mycket ringa belopp och, hvad de sednare beträffar, blifva till en del genom inflytande lösen för kopior och afskrifter ersatta, hafva Rikets Ständer ej funnit skäl att denna nådiga framställning bifalla. 5:o. I afseende å Landtmäteristaten i länen har Eders Kongl. Majit härförutom föreslagit, att, äfven om pensionsväsendet i sin helhet icke vid innevarande riksdag hinner ordnas, förhöjda pensioner åt landtmätarne likväl måtte beviljas, nemligen för förste Landtmätare lika med de för Kronofogdar, eller 2,500 Ridr, samt för andre Landtmätare och Kommissions-landtmätarc 1,200 Ridr.
Mörner velat förklara det, och alls icke något som tillåter ett undertryckande af de förslag till gemensamma tankar, som inom Ståndet blifva framställde. Jag yrkar således, att Gr. Lagerbjelkes förslag måtte få föredragas. Fl. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Jag delade full komligt Gr. Lagerbjelkes åsigt i sjelfva saken, och ämnade votera för densamma; men jag måste medgifva, att sedan nu frågan blifvit genom votering så afgjord, att den skulle förkastas, vore det mot all form stridande, att lill pröfning upptaga nämnde förslag, hvarföre jag förenar mig med dem, hvilka bestrida vidtagandet at cn sådan åtgärd. 564 Den 18 April e. ni. Gr. Lagerbjelke: Till de Herrar, hvilka bestridt mig rättigheten att få milt förslag understäldt R. o. Ad-.s pröfning, får jag endast vördsamligen hemställa, huru det skulle hafva gått i händelse R. o. Ad., genom den förra voteringen, afslagit Hr Cederschjölds förslag till gemensam tanka, och sålunda förklarat, att Const.Utsk:s förslag icke vore oantagligt. Man skulle då hafva sagt, att alldenstund det i mitt förslag står, att Const.Ulskis förslag borde förklaras oantagligt, så, enär R. o. Ad. genom votering förklarat, att detsamma icke vore oantagligt, vore mitt förslag i följd deraf förfallet. Nu, dä Const.Utsk:s förslag blifvit förklaradt för oantagligt, säger man på samma sätt. När skulle således milt förslag hafva kommit under ompröfning? Ilr Printzenskjöld: Jag anhåller, att den voter.propos., hvarom nyss voterades, måtte varda uppläst och att jag derefter må få ordet. Efter det denna uppläsning försiggått, tilläde Ilr Prin tzenskjöld:
Behofvet för henne af en religion, en gudomlighet, till hvilken hon kunde hängifva sig i bön och bikta sina innersta känslor, gjorde att hon i sina tankar skapade ett gudomsväsende, hvilket hon omedvetet gaf mensklig skepnad och förlänade Incas anletsdrag. I solens ljus såg hon hans bild träda fram, i skymning och mörker; ja, hvarje gång hon böjde knä framför solgudens beläte i ett af kapellen, var det, som tillbåde hon honom, hvars ansigtsuttryck en gång uppfyllt henne med fruktan, men som nu hos henne väckte en oförklarlig längtan. Hon ansåg sig som en varelse, hvars öde, af okända makter bestämdt, var att uppfylla en hemlighetsfull mission, på hvilken resterna af hennes hemlands stam byggde sina sista förhoppningar. När Inca, den ende manlige varelse som egde tillträde till klostret, ibland infann sig, flydde hon som ett skrämdt villebråd långt in i trädgårdens mörkaste gångar, der hon kunde sjunka ned på en bänk, med hjertat klappande af ångest och förväntan. Men ehuru hon sålunda undvek honom, hade han ej glömt bort henne. En dag, kort före Raymisfesten, kom ett budskap, sändt till en af föreståndarinnorna, som meddelade henne den stora lycka, som väntade henne, att hon samma dag skulle blifva Incas brud. Af festligt smyckade systrar blef hon hemtad till badet, beredt af heligt vatten från solgudens tempel och försatt med välluktande örter. Derefter blef hon förd till ett af kapellen, der hon framför solgudens beläte blef invigd åt hans son och fick aflägga hustrulöftet till Inca. En bägare med vin räcktes henne; under sång och musikens toner fick hon tömma den, hvarefter hon vid en festmåltid tog farväl af sina kamrater. En gång väl utkommen från klostret, kunde hon aldrig återvända.
6:te §, så tager jag mig friheten föreslå att första raden af denna som nu lyder; »Ifrån den dag, denna förordning blifvit offentl. kungjord», måtte komma att få följ. ordalydelse: »Ifrån den dag, då allmänna hypotheksbanken öppnat sin verksamhet», må &c. Jemte propos. på bifall å detta redaktionsförslag, får jag äfven hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om särskild propos. derå, att den i början af mitt anförande antydda mellanmeningen »eller hvilken annan kreditinrättning som helst, än allena den allm. hypoteksbanken» måtte ur §:n utgå. I händelse dessa båda af mig nu framställda propos:r komme att vinna det Höglofl. Ståndets bifall, skulle den ifrågav:de 5:te §:n få följande ordalydelse: »Ifrån den dag, då allm. hypotheksbanken öppnat sin verksamhet, må ingen, vare sig nu befintlig eller framdeles tillkommande, hypoteksförening utgifva tryckta eller graverade, till innebafv:n ställda, på viss årlig afbetalning eller på upsägning lydande, räntebärande obligationer, i hvilka för uplåningen säkerhet i jordegendom på landet utlofvas; härunder dock ej inbegripna obligationer till det belopp, som nu befintliga hypotheksföreningar, till följe af alla redan afslutade, bindande lånekontrakt, äro förpligtade att mot inflytande lånemedel utfärda.» Frih. Tersmeden-: Hvad beträffar de af Frih. Raab före slagna förändringarne i afs:de på redaktionen af ifrågav:de §, ber jag att få yttra mig öfver dem särskildt.
Hittills bär man ansett saknaden af hamnar på Olands kuster vara ett hinder för en dylik ångbåtskommunikation; men sedan hamnar numera blifvit byggde både vid Borgholms stad samt vid Färjestaden och Beijershamn med tillräckligt djup, vid Borgholm för 8 9 och vid de begge andra ställena för 5 å 7 fots fartyg, samt fråga äfven är om en sådan hamnanläggning vid Röhälla, så är anledning till den förmodan, att ofvan antydda brist i anstalterna för kommunikationen emellan Oland och Calmar stad snart varder genom enskild företagsamhet afhjelpt. Länets kuststäder på fasta landet hafva under perioden njutit fördelarne af iner och mer utvidgade ångbätsicommunikationer. Detta gäller företrädesvis om Calmar, sorn under 1860 års seglationstid regehnessigt hvarje eller hvarannan vecka besöktes af följande ångfartyg: Nordstjernan j gående emellan Stockholm och Nagler (senare Skåne)j Stettin; Svea (den större) bore Gustaf Adolf Lennart Torstensson ...I Orion i emellan Stockholm och Lubeck ; Carl X j emellan Stockholm och Göte Blekinge | teboig, yttre vägen; Kronprinsessan Louise i emellan Stockholm och Cal Franzén ) mar öfver Wisby; Göta emellan Stockholm och Malmö; Transit N:o 1 emellan Norrköping o. Calmar; Transit N:o 2 emellan Stockholm och Sölves borg; Westervik emellan Westervik och Lubeck. Svea (den mindre) j emellan Stockholm och Göte Dana } borg, yttre vägen; Dessutom fanns här under hösten år 1860 en för ångbåtsfart emellan Calmar samt närmaste hamnar på fasta landet och Oland beräknad ångslup vid namn Carl, men den befanns vara för liten för sitt ändamål oell såldes derföre påföljande vår. Af ofvan uppräknade ångfartyg besökte: Transit N:o 1 i . -t ' äfven Westervik, Oscarshamn och Borgholm; Transit N:o 2 ( ° Göta j ~ . Westervik och Oscarshamn; v trion i Westervik Westervik. Dessa ångbåtsförbindelser hafva onekligen varit af stor nytta för handeln och den industriela rörelsen icke blott i de hamnar som anlupits, utan äfven i hela orten deromkring.
Det torde wara lika nyttigt för ett Rike att utgrunda, huru en noga och rätt rakning hör göras, att intet biifwer glömt, som inflyter, eller oräkt«.uldelas, som ort upgöra förslag till en lewillnmg. Sädant Utffott har ännu ej ansetts nödigt. Ai skadan vlär man bliiwa wis. Jag tror att större delen af Ridderskapet och Adely med wig torde instämma att redo och rakning i Rikets nu war.mde ställning är och förbltswer bade nödig och nyuig. Om wi kast ögonen pä Rikets bewillning som skedde wid l8vO ars Rrksd g, fa har >u större summa ukgätt, än R>k,ens Ständers beslut innehöll blifwik upduren. Men huru l>r önverftöttet blilwit anwändr? Hwar och en känner mdanr med bil',r läp« uad. Icke nog dcrmed. Eonkri ulioiierna hr fwa bliswil upburna uti sjclfwa Hufwnd-Sl.iden, utan au komma Riker lill godo: fast mera förstörda af UsbördS, män, uran alt wederbörande i tid fragat derefter, förrän stcre p.rfoner wors oförmögne an återgälda deni. Nar sadant siker pä ett särffr träd. Hwav bör da icke ffe pa det torra? Jo ordspråket sannas. I flere Släder äro Magistrats, personers egendom för resterande contn uliouer scqucsterade, utan akt mera derwid tillgiorts, bör icke sädank rättas. Ja om möjeligt wore aldeles nu söttkommas. Med den tilläggning kan ske. Akt eho som tillgriper, förskingrar eller orätt urdelar Rikets inkomster och utgifter, kör erhålla dom utgn näd och barmhertighet. Med denna tilläggning hemställer jag ödmjukast Ridderffapcl och Adelns mog» na 928 Den 16 December. na bepröfwande, om icke hcla betänkandet bör återför, wisaS tillbaka till State.Ukffotret.
Derjemte, utan allt förlitande på de der sanguiniska förhoppningarne alt Slitö skulle blifva ett annat gamla Wisby, så finnes en annan mycket naturlig fördel, som denna skulle äga såsom nederlag för Norrbottens ocb Finska vikens högst vigtiga trädvaruhandel. Detta är mycket utveckladt i com.-collegii utlåt, och jag beklagar, alt ej den delen deraf blifvit aflryckt i Utsk:s betänk. Det är nemi. bekant, att i afseende på afsättningen af trädvaror, så, särdeles der flere länder täfla derom, göra de bästa marknader, sorn komma försl på året. Nu utskeppas mycket trädvaror frän hamnarne i Norrbotten, både på Svenska sidan, der stark utskeppning äger rum, och frän hamnarne i Finska viken, hvarifrån en ännu vigtigare utförsel sker. Fördelen skulle dä ligga deruti, att de trädvaror, som kommo nog sent för att kunna fortsätta resan lill de andra nederlagsorterne, skulle hafva tillgång lill upplag i Slitö. Jag kan för min del ej inse huru ett sådant, mell tingens naturliga ordning öfverensstämmande, förhållande skulle kunna uppväcka farhågor, vare sig på vestra eller östra sidan af Östersjön. Hvad som här är yttrat, hafva ej allenast alla embetsverk, som af K. M. blifvit häröfver hörde, tillstyrkt att bifalla, utan äfven de fleste handelssocieteter i Östersjöstäderna hafva tillstyrkt saken, och i stället att visa någon farhåga eller jalousie, hafva de insett den fördel, som för staten skulle häraf uppkomma. Detta föranleder mig att, helst dii K. M. endast uppskjutit och ej afslagit 1$. St:s beslut, att för min del ej hafva någon betänklighet vid alt tillstyrka vidblifvande af R. St:s gamla beslut.
Proposition, N:o 66. 21 Hvad åter beträffade kommitterades förslag, angående kronohemmans upplåtande under skatteraannarätt utan lösen, så vore, i Departementschefens tanka, den uppoffring af efterhand inflytande skatteköpeskillingar, staten i följd af ett dylikt medgifvande skulle komma att vidkännas, alltför ringa för att komma i betraktande vid sidan af de väsendtliga fördelar, i afseende på ej mindre förvaltningsbestyrets förenklande, än hemmansbrukarnes förbättrade ställning och jordens deraf beroende odling och ökade afkastning m. m., hvilkas skyndsammare uppnående skulle, på sätt kommitterade vid framställningen af berörde förslag fullständigt utvecklat, genom detsammas antagande beredas; och Departements-chefen förklarade sig på grund häraf destoliellre biträda omförmälda förslag, som den klagan öfver tillämpningen af författningarne om åborätt å kronohemman, hvarmed Kongl. Maj:t nu tid efter annan besvärades, oftast ådagalade såväl svårigheten af dessa författningars noggranna handhafvande, som obilligheten i många fall af deras strängare tillämpning, andra olägenheter af den härmed förenade serskilda arfslagstiftning att förtiga. Angående förenkling af grundräntorne och tionden. I fråga om sättet för grundräntornes förenkling hade kommitterade framställt a:ne alternativa förslag: det ena, att alla på skattläggning grundade räntor skulle för framtiden utgå i penningar till ett för hvarje i Jordeboken serskildt upptagen egendom sammanfördt oföränderligt belopp, med iakttagande, att den andel deraf, som beror af markegång, beräknas efter medium af det för kronoräntor gällande markegångspris för de 20 åren 1824—1843; och det andra, att, i händelse det icke ansåges lämpligt till bestämd penningeränta fastställa de räntor, som hittills varit i persedlar och tjenstbarheter utsatte samt efter markegångsvärdet blifvit utgjorde, alla sådana räntor skulle förvandlas i allenast s:ne persedlar, nemligen spanmål och smör, med erforderlig jemnkning af värdeskillnaderne genom tillägg af så kallade fyllnadspenningar; hvarjeinte en af kommitteens ledamöter, Sekreteraren C. G.
42* Fordringar för anskaffade oell till Länen afsände Salpetei Sjudnings-Pannor af Koppar 23,55g: 1. 6. Belial Ine Inventarier. , , 6,791:42. 5. Proprie Bulander , . i3,ii5:45. 7. 474,564:44.10. Anslagne, men ej liquiderade Premier till SalpeterPlantladors anlaggande efter Österbottniska methoden 8,845. — Skuld till Wadstena Krigs manshusCassa 35: .2. 9. rll oort. [2.10< Återstå alltså Tillgångar d. 3i Dec. 1826 423,55g: 32.— Och då härmed jemnföres den inbalancerade TillgångsSuminan, hvilken, efter afdrag af Skulderne, utgjorde R:dr 468,o83: g. 6. visar sig, att Fonden blif-, vit, år 1826, förminskad med R:dr 44>423: 25. 6. eller skillnaden emellan Utgifter och Inkomster. i20 Stats-Utskottcts Någon Proprie-balance förekommer icke uti 1825 års Hufvudbok, men uti den för år 1826 afslutade, utbalanceras till år 1827 följande, nemi.: I Linköpings Län.- Lösings Harad ... Län; Afl. Styresmannen , ÖfverDirecleuren m. ra. Ingelstads Fögderi; Salpetergärd för år 1820 . 102:46. 7. Afl. Styresmannen, ÖfverDirecteuren m, m.
Då nu föredrogs Högv. PresteSus d. 28 sisll. Aug. på bordet lagda prot.-utdr. JV2 332, innefattande inbjudning lill instämmande i de beslut, som af samma RiksSt. blifvit fattade vid föredragningen af Allm. Besv. o. Ekon.Etsk:s Betänk. JYa 115, i anledn. af väckte motioner, dels beträffande Elementar-läroverken, samt de s. k. Psedagogierne eller mindre slads-skolorne, och dels om tillägg i föreskrifterne i afseende på student-examen, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att denna inbjudning måtte få hvila på bordet, intilldess prot.-utdr. från de öfriga St:n ankommit, innehållande nplysning om den utgång frågan der vunnit. I anledn. häraf tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att prot.-utdr. innehållande Borgareoch Bonde-Stms i ämnet fattade beslut redau till R. o. Ad. inkommit. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag anhåller att della prot.-utdr. måtte få hvila på bordet. Häruti instämde Frih. Cederström, Rud., hvarefter Hr Gr. och Landtm, förklarade, att PresteSt:s ifrågavar:de prot.-utdr., enl. derom gjord begäran, komme att ytterligare hvila på bordet. Vid föredragning af Hr von Hartmansdorffs, Aug, d. 30 sisth Aug. på bordel lagda hemställan, alt de öfrige RiksShn mätte inbjudas att instämma i 15. o. Ad:s vid pröfning af Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utskms Betänk. J\a 20 fattade beslut, rör:de ändring af l:sta och 6:te §§:na uti K. M:s Nåd. Föiordn. om fattigvården i Riket af d. 13 Juli 1853, blef denna fråga pä begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug. och Gr. Taube, Henning Edv., ånyo lagd på bordet.