Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfverläggningen om detta ämne inom Utskottet var min mening lika med den, tvänne Ledamöter af Ridderskapet och Adeln nu yttrat, Jag har nemligen trott, att Rothål - Den 2 Juli. é. m. 77 Jares förbindelser i afseende' på beklädiiads-skyldig. heten, mot 80 §. i Regeringsformen, icke hade bort kunna sträckas utöfver Knektcontracterna ; och att den nu föreslagna föräpdringen deri vöre mot Rotliållares fördel stridande; men som denna mening understöddes af fä Ledamöter in ty om Utskottet, och man föreslog det sista tillägget 1 Betankandet, att hela saken borde ankomma på frivilliga öfverenskommelser med Rothållarne, lät jag dervid bero, och ansåg öfverflödigt att låta min särskilda mening till Riksens Ständer afgå, icke derföre, att jag rnedgaf rigtigheten af Betänkandet, utan derföre att jag var fullt öfvertygadj att Rothållare i sådana öfve ren sko mm elser icke skola ingå. I afseende på den anvisning, Utskottet gifvit Rothållare att få begagna soldaterna till arbete, förenar jag mig i den vederläggning, Herr Grefve Gyllenborg häremot nu framställt. Det förhållande, Herr Gref* ven i delta fall uppgifvit, är åtmindstqne öfverensstälnmande med den erfarenhet, jag äger och den jag hämtat i en ort, der jag härmare känner förhållandet, och der Knektcontracterne, i deras närvarande skick, äro öfverflödigt betungande, samt Rothållarne i allmänhet ur stånd att göra några uppoffringar. Herr Lan dt Mar skalken proponerade bifall till OeconomieUtskottets Betänkande. 7g Dm i Juli e. m. Ropades Nej. Herr LandtMarskalken gjorde propö* sition till afslag å Utskottets Betänkande. Bifölls. Herr Ber glimån öhskade, att ett sådant beslut måtte fattas som det, hvilket af ho* nom blifvit föreslaget. Herr Landb
Egendomen enligt UtsÖkningsBalken förfaras; likväl hök det i&frff#g$$,lfföt vill Egendomens försäljning, skyldighéten^f 'de 2 ProCent i Silfvers utbetalande,' hö? blifva ett ovilkorligt ormiosom alltid åtföljer Egendomen, intill dess de utelöpande sedlarju nHflifvit uppsagda, i hvilket sistnämde fall d<ftta ijbnas försvinner i proportion af sedtattole^irippsägning, så vida Jordägaren ej vilis draga fördel-af* någoV;f<»rnyäde lån, enlijgli-nfifofi »utstakade vilkö-iv Skulle ' fegendådrani£finorsu. vanskötsel förfaras, och genom krig, pest eller andra stora olyekor och missöden vara att befara, det nämnde ProGtarjtf i'i <£ i Haver, * j kunde utgå; då skulle dessas. PfaEeniringå1 uti försäljningssumman till cfo!t,jb«b'ipp,»sorn befarades att Egendomen ej.sku«desåtadkomma, men ej öfver detta b<ris«{pp;etyf d«t bdi? alltid vara hufvudföremäJ?t då ett»; sedelmynt inrättas, att det ej genom olyckor bör kunna hindras från en säker realisation. Den ouppeagda summan skulle på detta sätt, -på de säkraste grunder, inom 50 års förlopp blifva realiserad. ) sigfort naii bani stöa sarégnrniootni ^
Dessa öfverskott utgjorde likväl för 1854, enligt Depart.Chefens upgift vid sist!, riksdag, icke mera än 23l/2 proc. i medeltal för hela indelta arméen, och torde för år 1858 (det sista år för hvilket räkenskaper inkommit till KammarRätten), såvidt jag genom en hastig öfverblick kunnat erfara, icke öfverstiga några och 30 proc. För ett Reg:te har öfverskottet upgått till 60 proc., men för endast 7 eller 8 till mera än 40, och detta oaktadt markegången för det året var ovanligt hög. Sammanställer man alla dessa omständigheter, med hvilkas utredande jag, för det vigtiga ändamålets skull, vågat taga R. o. Adis upmärksamhet i anspråk, så torde de skäl, hvarpå StatsUtskit grundat sitt afstyrkande, få anses fullständigt vederlagde. Jag hade, som jag i början af detta anförande nämnde, ämnat begära återremiss å denna punkt, ithy att jag är öfvertygad, det StatsUtskit icke skulle hafva kunnat undgå att taga i betraktande oell lemna svar å den utredning af frågan, jag tagit mig friheten nu framställa, sedan nemi. frågan sålunda blifvit ställd på den punkt, att man kan veta, hvad man har att stödja sig uppå. På det sätt åter, som StatsUtskit behandlat denna sak, har det varit omöjligt ett initiera den stora mängden i frågan. Numera, då densamma genom 3me Stånds beslut blifvit afgjord, kan i afside Den 14 April f. m. 183 derå ingenting vid denna riksdag vinnas; men det ar dock —jag är derom förvissad — en fråga, som icke kan falla, ty en lönereglering för indelta arméen blir på längden omöjlig att undanskjuta, isynnerhet sedan all öfrig tjenstemannapersonal i Sverige — såväl civil som militär — erhållit förbättrade löneförmåner, ett förhållande, hvilket så mycket säkrare bör vara förvaradt i hvars och ens minne, som vid sistförflutne riksdag steget togs ut i berörde hänseende.
Cederström icke på något sätt berättigad alt i något afseende bedömma mitt tillgörande inom Utsk., och ehuru jag ansett ett sådant förfarande, som StatsUtsk. nu beslutat, vara grundlagsvidrigt, så har det likväl berott belt och hållet på mitt individuella omdöme, att bestämma mitt handlingssätt i detta fall, och då har jag icke ansett mig äga någon rättighet att förhindra Utsk. att få en propos. framställd, som redan var beslutad. Detta har föranledt mig att framställa densamma, och i motsatt fall hade förhållandet äfven blifvit enahanda; ty 0111 denna propos. icke hade blifvit framställd af mig, så hade den blifvit gjord af någon annan ibland StatsUtsk:s närvarande ledamöter. Jag får således fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet derpå, att jag anser mig i denna fråga hafva fullkomligen grundlagsenlig! förfarit, och om ett dylikt fall ännu en gång skulle inträffa, så tror jag mig böra handla på samma sätt som nu. Hr Lefre'n: Det var vanligt vid början af riksdagen, då vi fattade våra första beslut, alt, så ofta som R. o. Ad:s beslut, lika med PresteSt:s, stridde emot de andra tvänne Ståndens, och man här yrkade, att man, enligt grundlagarna förfarit, så var man straxt färdig ifrån den mogatta sidan med det påståendet, att R. o. Ad. ville uppträda såsom censor öfver de öfriga Ståndens handlingar. Symptomer deraf hafva nu visat sig uti Frih. Sprengtporten nästföregående tal, då han icke otydligt lät oss förstå, att om R. o. Ad. skulle instämma i PresteSCs beslut, så vore det att anse såsom ett intrång på de andra Ståndens rätt, emedan det involverade ett slags klander eller tillrättavisning äfven för de öfriga 2:ne Stånden.
njj Plats som lärarinna i familj eller att undervisa pr timme önskas af en ung flicka, kunnig i vanliga skolämnen, språk, musik, handslöjd samt alla slags finare handarbeten. Goda betyg och referenser kunna företes. Svar till » G. T. » å denna tidnings byrå. [s] En musikalisk, bildad flicka önskar sig plats som guvernant. Undervisn, kan meddelas i språk, målning o. handarbeten. Goda betygsreferenser. Svar till D:r A. Sterner, Linköping. (G. En flicka, som med goda betyg genomgått fullständigt elementarläroverk samt Smedmans handelsskola, önskar plats som bilräde å kontor, helst i landsorten. Benägna svar adresseras t. » Nitton år », Falun, p. r. Keferenser finnas. (G. nj [9j [il] DIVERSE. En lärarinna — 22 år — önskar med första plats att undervisa i vanliga skolämnen (icke främmande språk) samt musik. Den sökande, hvilken eger vana både som lärarinna och lektris, har god helsa och gladt lynne samt har utgått från ett mycket godt hem. Anspråken äro ej stora. De bästa rekommendationer kunna företes. Närmare upplysningar kunna erhållas genom Iduns Redaktion, dit svar, märkta &gt;K. H. », ock torde ställas. C D C D En ung, anspråkslös flicka önskar plats i en bättre familj, ej allt för långt fr. Göteborg, att gå frun till handa samt vara till sällskap åt den samma och l o i öfrigt deltaga i förefallande lättare göromål. I brist på en sådan plats önskas anställning vid handel. Ringa pretentioner. Ett snart svar afvaktas. Adress för vidare meddelande genom Literatör B. Strömberg, Göteborg. D o k t o r A. Plats familj önskar en flicka med goda referenser. Genom korrespondens med fru Carolina Svensson, Södertelge, lemnas erforderliga upplysningar. Edert poem vittnar om goda anlag, i all synnerhet när man tager hänsyn till er ålder. Atskillig öfning och mognad tarfvas dock ännu. Priset för Idun sänd till Amerika hvarannan vecka blir 5 kr. 30 Öre för helt år. Såg. Ni har nog i det hela rätt i er åsigt, att en del af frågorna emellanåt förefaller skäligen obetydlig och naiv, men Red.
Ridderskapet och Adeln uti sista Plenum biföll Herr Grtfve Morners Memorial angående ett nytt Utskotts sättande, som hade att föreslå nödiga inskränkningar af öfverflöd och yppighet, blef detta Utskott, enligt Herr Grefve Schwerine anförande, äfven uppdraget att pröfva och föreslå allt, hvad som uti närvarande omständigheter kunde anses gagneligt för allmänna iur hållningen. Härvid får jag, såsom den der har äran vara Ordförande uti allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet, vördsammast till Höglofl. Ridderskapets och Adelns ompröfvande framställa några erinringar, endast till vinnande af upplysning, huru med handläggningen af de ärender, som till bemälte Utskott blifvit remitterade härefter, och i anledning af det nya Utskottets utvidgade befattning, skal! förhållas. S'örre delen af de Memorial och Yttranden till Protocollet, som till allmänna besvärsoch OeconomieUtf.ka:tet blifvit frän alla RiksStånden remitterade , innehålla just samma ämnen, som skulle komma under det nya, af Höglofl. Ridderskapet och Adeln föreslagna, Utskottets pröfning och beredning , några af dessa Memorial. hafva ock redan af Eidel, u. Ad, Prat. OeconomieUtskottet blifvit till granskande före» tagna. Gränsen emelian det nya och OeconömieU Bkottets göromål tillhör hvarken mig elier OeconomieUtskottet att bestämma, men att de i flera afseenden få enahanda befattning, tyckes vara otvifvelaktigt. Det billiga miss. troende jag hyser till egen skicklighet skulle ock mart komma mig att yttra den önskan, det ämnen af så mycken vigt, och som så nära röra den allmänna väliärden, sorti de, hvilka vid detta Riksmöte påkalla Riksens Ständers behjertande, mat e af det nya Utskottet ensamt behandlas; men, mine Herrar! ibland OeconomieUtrkottets 48 Ledamöter linnas
N:o 97, i anledn. af gjorde anmärkn-.r vid handelssamt fabriksoch handlverks-ordmne af d. 22 December 1846. Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten, ang:de en af Frih. Cederström. Jakob, väckt motion om lipp häfvande af alla de författningar, som rör:de näringarne sedan den 6 April 1810, emanerat; och 2:dra punkten, ang:de borgens ställande för den afgift, hvilken bör erläggas för sådan handelsrättighet, som uti handelsordningen 3 § omförmälas. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter tillstyrkt. 3:dje punkten, ang:de handclsordningens 25 §. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Utsk:s motiver synas mig icke öfverensstämma med det beslut, hvaruti Utsk. stannat. Utsk. yttrar nemi. i motiverne: ”alt Utsk. anser billigt alt kommunerne ega beslutande rätt i fråga om nya handelsbodars anläggande å landet, så att tillstånd dertill icke må af K. beflnde meddelas förr, än kommunen haft tillfälle, att yttra sig såväl öfver gagneligheten af handelsrättighetens medgifvande som öfver sökandens frejd”. Härmed tyckes Utsk. hufvudsakligen afse, att kommunen skall ega rätt, att yttra sig och afgifva de upplysningar, som kommunen bäst är i tillfälle att lemna innan K. beflnde meddelar sitt beslut. I sitt förslag till ny författning föreslår deremot Utsk. ”att R. St. skulle hos K. M. i underd. anhålla, att uti 25 § handelsortin, stadgas måtte, det K. beflnde icke må ega att meddela tillstånd till handelsbods anläggande å landet, innan den församling, inom hvilken handelsboden är ämnad att anläggas, öfver ansökningen derom hörd, dertill på sockenstämma lemnat sitt bifall”.
PresteSiåndets Ledamöter inssåmt; äfvensom Herr Comministern Flodin förklarat sig icke finna formulairet för offentlig Kyrkoplikt passande för enskildt skrift och aflösning, det åter Herr Prosten Anjou förmenat, under medgifvande likväl att ändringar, hvar till omständigheterna kunde föranleda borde iaktegas. Frän Vållofl. BorgareStåndet. T2:0 Af Herr B. Santesson > som föreslår att VitesBöter af dea arbetsföre må Lag UtskottetsBetänkande». 761 försonas med arbete; och den orkeslöäe, och utan all tillgång varande, hos hvilken Staten synes hafva förlorat sin rått, att något utbekomma, icke beläggas med neslige och pinlige straff, hvilka både förstöra hans öfriga lilla kraft, och synas oforenlige med den mensklighet, som utmärker hyfsade nationer. Trän Hederv. BondcStändet. 14:0 Åf RiksdagsFulImägtigen Carl Henriksson Bergman från Gefleborgs Län, som efter framställande af behofvet, att straffen för stölder skärpas, yrkar opphäfvande af Spå- och Ris straffen såsom icke afskräckande, af Wattinoch Brödstraffet, såsom hälsan förstörande, och onaturligt, af Pennin ge Böter hvilka icke skola Con igera hvarken deförmögne ej eiler dem, sorn inge penningar ega, till hvilken chss de egenteligen så kallade tjufvarne höra, af fängelse utan arbete, som icke anses för något straff, samt af uppenbara Kyrkoplikt ten j hvilken såsom en Schavott i Gudahus ej borde få rum; samt föreslår i stället ä) att om skilnad i ansvaret för snatteri och stöld skall bibehållas åtminstone snatteri andra resan må anses för stöld, samt högsta beloppet af vårdet för skafferi tio daler Siifvermynt rättas efter förändrade myntvärdet till vissa lod Silfver, af denan - 762 Lagutskottets Btt'dnkanåtnl het Controllen fordrar b): att straffet för snatteri blefve Ett års arbete vid allmänt Arbetshus, c')
Sedan berörde underdåniga utlåtande blifvit Kongl. Maj:t föredraget, befalte Kongl. Maj:t, efter derom inhämtad kännedom samt uppå Stats-Secreterarens och Stats-Rådels underdåniga tillstyrkande, det skulle samma utlåtande, beledsagadt af den utaf Slats-Secreteraren deröfver meddelade upplysning, medelst Utdrag af Protocollet, till Handelsoch Finance-Expeditionen öfverlemnas, för att, i likhet med Rikets Ständers Revisorers Berättelse, genom trycket till vederbörandes kännedom befordras. Vid granskningen af 1829 och i83o årens Räkenskaper för elef till Öfver-Intendents-Embetets disposition ställda Statsanslags användande hafva Rikets Ständers Revisorer anmärkt: j:o Alt Räkenskaperne icke, förmedelst särskilda Rubriker eller Contos, utvisa koslnaderne för underhållet af hvarje hus, hvilket Revisorerne ansett nu icke utan mödosamt arbete kunna utrönas, men att deremot årets utgifter åtskiljas uti de för Instrumentalier, för arbetslöner m. m., hvilket Revisorerne förment böra förändras, så att till hvarje hus för året anslagne och använde medel uti särskilde summor redovisas; 2:0 Att af anslaget för publika Husens underhåll äfven åtgått kostnaden för underhållet af ett Garnizons-Regementes Cassern och af Stallets inredning, hvilka kostnader Revisorerne trott icke böra belasta ifrågavarande Statsanslag, utan utgöras efter samma grunder och utgå på enahanda sätt, som kostnaden för Garnizons-Regementernes Casserner i allmänhet, och 3:o Hafva Revisorerne ansett de kostnader, hvilka uppkomma genom förändringar och förbättringar, sorn kunna befinnas nödige i och för Theaterns sceniska behof, icke böra utgå af anslaget för publika husens underhåll, hvilket, enligt Revisorernes förmenande, endast borde bestrida hvad som erfordras för Operahusets yttre underhåll samt invändiga bestånd.
x fråga om förändring eller uppbo frände af 2 kap. ö § Giftermåls-balken. Omförmälde Betänkande, hvarigenom Utskottet tillstyrkt npphätvande af ofvan berörde lagrum, har. på grund af gjorda anmärkningar, blifvit af vällofL Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterad}; men dä samina betänkande, hvilket blifvit den 25 sistlidne Januari af hedervärda Bonde-Ständet bifallet, deremot är vordet samma dag af högloll. ltidderskapet och Adeln samt högv. Preste-Ståndet af»Jaget. och den väckta frågan således, jemlikt 87 § Regerings-Formen och 75 g Riksdags-Ordniugen förfallit, anser Utskottet något utlåtande i anledning af de framvällda anmärkningarna ej erfordras; hvilket för vällofl. Borgare-Ståndet härmod vördsamt anmäles. Stockholm den 19 April 1860. 4 Bag-Vtskottet* Betänkande N:o 24 .M «*• Ank. till Exp.-Utsk. den 19 April 186(1, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt motion om upphäfvande af 2 kap. C $ Giftermåls-balken. Sedan, i anledning af gjord framställning, Lag-Utskottet genom sitt Betänkande N:o IG föreslagit Rikets Ständer, att förklara det i 2 kap. 5 § Giftermålsbalken. sådan den lydde i Kongl. Förordningen den 10 April 1810, förekommande förbud för der uppräknade personer, att utan Konungens tillstånd med hvarandra ingå äktenskap, hafva upphört att vara gällande: sä oell efter det nämnde Betänkande blifvit den 25 sistlidne Januari af hcderv.
Då det uppdrag, Rikets Ständer, genom Riksdagsbeslut den 12 November 1810, lemnat Kongl, Maj:t, i afseende på anstalters vidtagande emot ofoflige förbindelser med f, d. Kongl, familjen, enligt hvad inledningen Lill Kongl. Påbudet den 10 December 1812 utvisar, fö rån fedt utfärdandet af ifrågavarande, med behörig contra sig nation försedda, Förordning, hvilken, antingen den är att anse' såsom en offentligen kungjord förklaring eller sammanfattning af lagens stadgande» uti 4 och 6 Caj). MissgerningsBalken, med serskild tillämpning på de säkerhetsmått emot den lagliga ordningens störande, hvilkas vidtagande utgjort föremål för 1810 års Riksdagsbeslut, eller den bör bet raglås såsom en Regeringsåtgärd, åsyftande en säkrare verkställighet af Rikets Ständers, rörande Regemeuts-forändringen, vid 1809 och 1810 arens Riksdagar fattade beslut, i begge fallen blifvit letnnad utan anmärkning eller ogillande vid den näst derefter år 1815 inträffade Riksdag; synes någon giltig grund till Författningens upphäfvande icke kunna, på sätt motionärerne förmenat, bernias ifrån /let sätt, hvarpå Författningen tillkommit; men Lag-Utskottet, som anser pröfningen af det constilutionella uti Lagars och Författningars tillkomst icke ligga inom Utskottets behörighet, sådan densamma genom 33 § Riksdags-Ördningen bestämmes, har, oberoende af en dylik, detta Utskott icke tillkommande, pröfning, endast öfvervägat, huruvida, i hänsigt lill oftanämnde Påbuds innehåll, skäl eller omständigheter äro för handen alt tillstyrka ändring eller upphäfvande af denna, sedan 28 år till efterlefnad gällande Författning.
Slilteligen ser jag äfwen af Hemliga Utskottets be» tankande, at kil afbördande af In - och Utrikes räntor, Riksgälds-Conroiret behöfwer uköfwer den of RiksensStander wid sidst förflutna Riksdag bewill/ads Summa, en päökad bewillning af 2s0 0OO Riksd. Härom kan jag icke yttra mig, innan BewillningS Utskottet inkommit til Riksens Ständer med sina jämnkningsoch för - '—- 6;y höjnings grunder, utan tror det wara bäst ak detta t!'» öknlngs.-projeÄ pä Bewillningen ofördrö-kligen remitrsrgr lil Bewillningö.-Urstotters hörande, äfwenfom at de utarbeta ct projoLk lil uptagandet af de 4 4 Millioner i Silfwer af förmögenhet, som enligt projsKst stola ut ga, utan al misstroende Medborgare emellan upstär och laglig åtgärd wid friwillig gafwa undwikes. Friherre Ruäbeclr, ker ^lexanäer» upläste cc Oikkrmsn sa lydande: Owilkorligt kan man antaga det wara et hufwudämne för Rikfens nu förfamlade Ständers åtgärd, at, under detta Riksmöte uphjelpa, förbättra, och om möjeligt är,i ständsätta ctckelakreraät kinance-Werk, hwars närwarande wanmagt ästadkommit de häftigaste flakningar, sä til Rikskroppen som hwarje dess Medlem. Wi hafwe alla, under en korrt tid af är, med en dyrbar erfarenhet lärt känna tyngden af en stegrande Lours och et upjagadt ^Zio, och dä til alla händelser wisserligen gifwas ojäfaktiga anledningar, böra ju bitligtwis derwid följa de enkla frågor: hwadan dessa härleda, sig? huru de nu kunna afhjelpaS samt för en framtid förekommas?
Säsom et ytterligare och kraftigt skäl til Ständswisomröstningcns uphäfwande böra derjämte anföras de besynnerliga och til orimlighet nära gränsande resultaten af denna votering, dä et lika eller mindre antal af Ledamöterne samfällt räknade kan gifwa pluralitet innom Ständen, äfwensom dä rösterne Ständswis blifwa lika och frägan säledes oafgjord, ehuru twä tredjedelar c.f Ledamöterne warit af en mening. Pä sädant sätt, och varstadt hufwudmännen bora lika medwerka til be lutet, förlora deras Committcrade fin rösträttighet; hwilken deremot synes längt säkrare bewarad genom det rndiwiduella omdömets kraft och den enffilta uplysningen. Widare stall i Constitutions.Utstottets tanka, genom införandet af den samfälte omröstningen bwarje ämne säkrare granskas. Sjelfwa störandet af en yrkad analögie, sjelfwa skilnaden emellan sätten för et Utstötts Beslut til hemställan och Riksens Ständers Beslut til afgörande synes blifwa det tjenligaste correctiv pä mälens behandlande ä häda ställen. Ä det förstnämnde mera sedd med Domare-blick och i Plena sä tilsägan des - Den 6 Augusti. 775 des mera med Stands-öga betragtad, stall saken r olika förhällanden och ur olika synpuncter sä mycket närmare och fullständigare skärstädas. Sälunda och i den mvn det mera allmänt erkännes at Lagstiftaren war Medborgare förr än han blef Ständs - Ledamot, stall smäningom et ouplösligt samband stiftas emellan Ständs interestet och ofwertygelsen, emedan skälen til et bc ut och prinnperna för det samma, och Ständen sinsemellan stiljde til sammansättning och bestämmelse, i sina Utstött med hwarandra förenas.
Med anledning af hvad jag här anfört, tager jag mig friheten föreslå: det Rikets Ständer måtte bevilja en passande lön åt en Generalinspektör för gymnastiken i riket, med åliggande att under besökande af alla sådana orter, der gymnastik-lärare på stat finnas anställde, tillse och vaka öfver, att gymnastiken efter rigtiga grunder och i vederbörlig ordning handhafves, så väl hvad angår dess tillämpning ur pedagogisk synpunkt som med hänseende till vapenföring och sjukbehandling; börande såsom vilkor för kompetens till denna befattning, och på det tjensten icke måtte kunna missbrukas såsom en sinekur för den ene eller andre, uttryckligen bestämmas, att personen måste genom ådagalagda utmärkta theoretiska kunskaper och flerårig oafbruten verksamhet uti gymnastikens utöfning i alla dess särskilda grenar hafva dokumenterat sig vara för befattningen lämplig och dess åligganden vuxen. Måhända vore det icke heller otjenligt, att denna inspektör erhölle säte och stämma uti gymnastiska central-institutets direktion, med skyldighet att i densammas förhandlingar deltaga, när han befinner sig i hufvudstaden. Yidkommande lönebeloppet, så i betraktande ej mindre af embetets magtpåliggande natur och de insigter, hvilka hos Gymnastikinspektören ovilkorligen måste finnas förenade med öfverlägsen praktisk skicklighet inom alla gymnastikens grenar, än ock af det mödosamma, ansträngande och ansvarsfulla i hans verksamhet, tager jag mig friheten hemställa: att den årliga lönen måtte bestämmas till Sextusen Riksdaler Riksmynt; Bih. till It. St. N:o 146. ett belopp, hvilket så mycket mindre torde kunna anses för högt tilltaget, som folkskole-inspektören för hufvudstarlen, med ett så inskränkt område för sin tjensteutöfning, uppbär af kommunen i årlig lön 4,500 R:dr R:mt samt föreståndaren för gymnastiska centralinstitutet för närvarande kan, med inbegrepp af hyresmedel och andra förmåner, beräkna sin årliga aflöning till mer än 6,000 R:dr R:ml. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet af denna min motion anhålles. Stockholm den 15 November 1865. A. Lagergren.