Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Börandcs en Bränwinspanna, hwars höjd understiger en tredjedel af oest diameter, ej öfwerstiga hälften af den Pannerymd, Agaren är berättigad att nyttja, efter den här »swan antagne beräkning. Siuteligen och i händelse Riks-Stånden uti betta ämne skulle stadna ml fadana skiljaktiga beslut, som icke nu med hwarie Stånds bifall kunna stinkas; tror Prest-Ståndet, att Riksens Ständer bö, ra i underdånighet achalia, bet täcktes Kongl. Mai:! uti fadana delar af delta Ecvnvmiska arente förordna pa det satt Kongl. Maut i sin rättwisa och Lands, faderltga omsorg för alla sina undersåtare, bäst finnér. Ot Lugi». Lx krotocollo, kO. mollist. Utdrag afprotscollet hället hos HZgwörd. prest-Gtändet wid Urtima Riksdagen i (örebro den rz Ii»lii r8is. S-D-^!ti det tillägg, hwarmed WÄlofl. Borga» re-Standet enligt Protocolls, Utdrag af den 9 dennes antagit Stats-Utskottets Betänkande, angående Kongl. Maj:tS Nådiga, skrifwelse, om Let inkomna Projectet till en bättre ÄrendernaS behandling inom Rikets Styrelse-Werk, instämde Prest, Siandet pa det sätt, att den af Utskottet föreflagne tillökning i Expeditions - Taxa för Hos, Rätterne, Coiicgierne, samt Lands-Secreterare och Lands-Kamererare äf, wen ma sträcka sig till alla Under - Domstolar i Städer och pä Landet, Consistoriernes Expeditioner deribland mnebegripne. Ilt suxrs. kx krotocollo, P kl. ^Imc^uist. i6zs Den rz Julii. Utdrag af Wällöf!. Bsrgare-Ständeks protocoll, hältet wid Urtima Riksdagen i Orebro den rz Juli» »812.
Det är en allvarsam vetenskapens man, som icke talar, förrän han är säker på sin sak! Lili, mitt barn, det är sanning, ett underverk visserligen, men dock verklighet! Du skall icke dö, nej, nej, min älskling, lefva skall d u! och så två dagar. och vi äro i Berlin, hos honom, hos räddaren! » » Far. » Tungan svek henne, en jublande snyftning bäfvade genom hennes bröst, och medan heta glädjetårar strömmade ned från hennes ögon, tryckte hon skälfvande händerna mot det brännande ansiktet. Så grep hon åter plötsligt efter faderns hand: » Vet mamma det redan? » » Nej, barn. D u vet ju, att hon sofver. Hon har vakat hela natten hos dig och var så t r ö t t. » » Gå, far, gå, jag ber dig, väck henne, säg henne d e t. Hur hon skall fröjdas. med mig. med mig! » Han ville ej lämna henne ensam, men hon bad och bönföll, hon skrattade och grät, och så gjorde han henne till viljes och skyndade därifrån med snabba steg. Och Lili satt där, det fina lilla hufvudet tillbakalutadt i den mjuka kudden. Hon stred icke längre med sina tårar. Med de bäfvande händerna knäppta i knäet blickade hon med skimrande ögon. hvarthän? Hon såg ej den ljusa himlen med dess sol, ej den vida stranden med dess bjärta färger, ej palmernas grönska, ej det blå hafvet, som med lena böljeslag gungade mot klipporna, då en lätt vind började andas öfver vattnet. som skilj de dem från hvarandra, midt i deras kärleks spirande vår. Under långa pinsamma månader hade de uthärdat skilsmässan, därefter hade hon som den allra käraste julklappen utbedt sig hans besök vid Rivieran. Han kom. och åter känner hon den brännande smärta, som då for genom hennes själ, när han stod inför henne, med förskräckta ögon och blekt anlete, ej mäktig ett ord. Sedan talade han visserligen. tomma ord, som dock klingade så sällsamt, så ångestfullt.
Här ofvan åberopade underdåniga Memorial utvisar, att Theatern årligen stannat i 9000 R:d:s balance, innan en enda R:d. blifvit använd Den 2 Juli. e. m. till kläder, decorationer, machineri, reparationer, Elevschola och mängden af extra utgifter. Deraf tyckes oundvikligen följa, att skulden under ett sadant i 5:ne ar fortsatt tillstånd, bort gå vida högre. Alt det ej skett, kan endast förklaras genom den stränga hushållningen och de tillgångar, sorn uti förra tiders lemningar befunnits till fyllande af klädmagasinets och decorationernas behof; men dessa tillgångar äro nti uttömde, och anslagens otillräcklighet således än mera tryckande. Att Hofkassan ej förmår hvarken gälda skulden eller bestrida tillökade anslag, är allmänt bekant. Vara fordringsägares hopp och Theaterns framtida bestånd beror således alldeles af Riksens Ständers frikostighet och upplysta omvårdnad. Mig tillkommen ej att dömma, hvad Statens tillgångar medgifva; men att upp. gifva sanna förhållandet, är inin pligt, och jag uppfyller der, då jag härmed, vid embetsmanna ansvar, högtidligen försäkrar, att den Theaterinrättning, som utan understöd skulle fortfara, långt ifrån att kunna verka till Språkets och Litteraturens förmon, långt ifrån att kunna bidraga ull sedernas förädling, långt ifrån alt blifva ett ämne för den national-egenkärlek, hvartill vi, i vår nuvarande ärofulla och lyckliga 62 Deri i Juli. e. rti; belägenhet, äro i alla afseende» så berättigade — denna Theater, sager jag, skulle blifva en-blygd för Hufvudstaden, en förargelse för Smaken och Konstsinnet, och ett befordringsmedel till den .råhet i seder och den grofva sinlighet, hvars dagliga tilltagande i alla länder ej är det mindsta onda, tidehvarfvet medfört.
»Kommer ni i håg», fortfor hon alltjemt småleende, »för ungefär – hvad skall jag säga? – femton, tjugu år sedan – en barnbal i Karlskrona, der ni dansade kotiljong med en liten flicka, som ni kallade Mathilde, och som visst å sin sida kallade er Melcher? Ni var mycket snäll emot den lilla flickan – ni passade upp henne som en verklig riddersman, och de stora kavaljererna skämtade mycket öfver edra ’goda anlag’...» Melcher gaf till ett utrop af glädje och igenkännande. »Hvad säger ni! Är det verkligen ni Mathilde ... fru Örnfelt ... Ja, nu känner jag igen er ... hvar hade jag väl mitt minne Ah, nu erinrar jag mig er så tydligt Ni var min första kärlek, det mins jag mycket väl, och den har jag icke glömt, fastän den lilla flickan och gossen sedan växt ifrån hvarandra ...» Han fattade begge hennes händer och tryckte dem innerligt – och hon besvarade hans vänskapsbetygelse på samma okonstladt hjertliga sätt. De gingo nu in i en berså och slogo sig ned der. Begge två sågo glada, men på samma gång icke så litet upprörda ut. De hade ej sett hvarandra på femton år, men de voro på långt håll slägt, kände fullkomligt till hvarandras familjer och familjeförhållanden – och det fans i fru Örnfelts förhållanden åtskilligt, som nu föresväfvade dem begge – som var svårt att undvika, men pinsamt att beröra. »Kan ni förlåta mig att jag ej kände igen er?» fortfor Melcher ifrigt. »Det rigtigt smått harmar mig, att ni skulle vara mera minnesgod än jag ...» »Åh, det skall icke harma er – qvinnan är alltid mera minnesgod än mannen. Dessutom, femton år äro en lång tid – de förändra oss mycket, äfven då de äro glada och lyckliga. Och när de då i stället äro fulla af sorg och lidande ...» Hon vände sig till hälften ifrån honom, hennes läppar sammanpressades, och hon tryckte händerna hårdt emot sin parasoll.
Nådiga befallning Herr Grefwen och Justitie-Can, zl-ren ände att påskynda de åtgärder, hwarigenom Kongl. Mast och Kronans rätt till ersättning, dee en sadan lagligen kunde äga rum, med skyndsamhet befrämjades, har Herr Grefwen och Justitie Canzlcren, i anseende till det allmänna uppseende, som blifwit wäckt, genom det af Deputerade inför Riksens Ständer anmaldta redan uppkemne betydliga anmärknings - belopp, anlett sig icke bgra underlena, att, i hwad pa honom kunde ankomma, bereda, dels ett tillfälle till förklaring at dem, som de serstilde anmärknings-puncterne angmgo, dels eck en möjelighet till fullständig kännedom ak alla desta anmärkningar för dem, som haft befattning med Kngö-Rakenffapcrne, och som, i fa^an egeustap/». edwad anmärkningar emot den» blifwit gjorde cller.icke, borde tn - LZ? Den 5 Augusti. intill utredning skett, befara, att den allmänna uppgiften om del stora anmärknings, beloppet i mer eller mindre mohn rörde dem och deras förwaltning. Ehuru Kongl. Kammar-Ratten manligen, utan föregången communication med wederbörante, till hufwudsakelig pröfning företager och ogillar sadane anmärkningar, hwilka wid första granskningen finnas af sa obehörig egenskap, att någon förklaring öfwer dem icke är af nöden; Dock som ifragawarande wid Krigs - Räkenffaperne tillkomne anmärkningar, innan en sadan föregången granskning, wunnit en offentlighet genom den af Deputerade inför Riksens Stander gjorde uppgift, angående det, efter synbara anledningar, anmärkte belopp; Sa har Herr Grefwen och Justitie-Canzleren ansett alla anmärkningar, som a ifragawarande Räkenskaper aro gjorde, och således kunna hänföras under ofwannämnde, utan bestämde uppgifter beledsagade, anmälan, böra, innan de af Kongl. Kammar-Ratten till slutelig pröfning företagas och afgöras, med wederbörande blifwa communicerade. K:gl.
St: Prot. 1862 §■ 1863. 7 Sami. 1 Afd. 11 Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o 33. behof fortfarande kan anses förefinnas, i den mån lärer äfven giftomannarätten böra, icke såsom en rättighet för familjen, utan såsom en förmån för qvinnan sjelf, qvarstå, — och tvärtom: der behofvet ej längre må anses ega rum och giftomannens veto således icke längre kan betraktas såsom en förmån för qvinnan, der bör ock detta veto försvinna, såsom endast innebärande ett tvång, förhatligt i samma mån som de känslor äro heliga, hvilka genom dess utöfvande kunna våldföras. Den sannare uppfattning af qvinnans karakter och förmåga att råda öfver sig sjelf, som på sednare tider gjort sig gällande, lärer väl ock böra läggas till grund för en revision af lagstiftningen i detta ämne. Redan Lag-komitén, hvilken ansett qvinnan, sedan hon fyllt tjugufem år, skicklig att råda öfver sin egendom, hade också såsom följd deraf antagit, “att hon efter denna ålder ej vidare borde stå under förmynderskap i frågor, som anginge bennes person11, samt yttrade, att “föreställningen om en beständig oförmåga hos qvinnan att, i möjlig strid emellan böjelser och förnuft, besegra de förra, och om ett äfven i hennes mognare år fortfarande behof af andras biträde, syntes innefatta ett misskännande af hennes värde och af erfarenhetens verkningar till hennes upplysning.11 Det är nära fyra decennier, sedan dessa ord uttalades af berömde rättslårde, — och de torde icke af en sednare tids erfarenhet vara jäfvade.
TåBEIili till Femårs-Berättelsen för Ntiidcriia iiioin IV o n 1 isa st bi 1 st ib d § Ii si ii. flr»s terås Stad Hus och Tomter Jord Tobaksoch Snus-Fabrik Läder-Fabrik Spegel-Fabrik Personer, sorn ej höra till viss näring Summa . Arboga Stad Hus och Tomter med derunder lydande skog Jord Stamp Tegelbruk Sterbhus, Testamenten, Gäfvor och Fideikommisser Summa Köpings Stad . Hus och Tomter Jord Färgerier Låssmedsverkstad . Pistolsmedsverkstad Strumpfabrik Urfabrik Summa Sala Stad Hus och Tomter Jord Klädes-Fabrik Backstugor, utom Bergslagets arbetares tilldelnin gar Tullmjölqvarnar med 9 par stenar Silfververk Rödfärgsverk Hagelfabrik Bresiljefabrik Kalkugn —H 911 15 rade vid in hör 11,000 gen till staden gen till Silfver 14,348 verk till em verk verket. Borgerlig Näring. Karak tcrsfull magter. Krono Tionde. Arre me nd( del 1_ S Batsmansunderhåll. Kostnad för Stadens Styrelse. Pastorers. Komministrars. KyrkoBetjenings. Summa. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Et E l iJHS TOEM* E. Berättelse öfver Hestman lands Län för aren 1844—184 T. J. 0. Högström. KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSMAFVANDES uti Stora Kopparbergs Cän till HOJfGL. MAJ: T i ti n fl t> ia d n i fi /i c t affjifne FEMÅRSBERÄTTELSE för åren 1843, 1844, 1845, 1846 oell 1844. <^tro(Jg(SbcY^>— STOCKHOLM, 1850. P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare.
Ridderskapet och Adeln, jemte Ordföranden i RiddarhusDirectionen, En af Rikets Herrar, Generalen, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Orden, Riddaren af Konung Carl XIILs Orden Herr Grefve Jacob De ta Gardie, samt trenne af RiddarhnsDirecteurerne, RiddarhusSecreteraren och RiddarhusFiscalen, under Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens Ordförande, verkställd, och andra uppropet af nämnde anteckning på enahanda sätt fortsatt, vid samma tid den påföljande dagen; Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att andra anteckningen, likaledes fördelad i Den ta November f. m. 5 tvänne upprop, komme att, enligt i3 §. i RiddarhusOrdningen, försiggå dagen förr, än Konungen i Nåder kallar Ständerne på Rikssalen, Emellertid sammanträdde Höglofl. Ridderskapet och Adeln första gången Onsdagen den 12 November in Pleno klockan half till 10 förmiddagen. Sedan flans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken äskat ljud med klubban , öppnade han sammankomsten med följande tal: Högvälborne Herrar Grefvar, Friherrar, samt Högloflige Ridderskap och Adel! Den röst, som vid detta tillfälle till Ridderskapet och Adeln framför sin första vördnadsfulla hälsning, har fordom från detta rum vid så många tillfällen och med så mycket skäl för Ridderskapet och Adeln framställt uttrycken af sin vördnad, tacksamhet och orubbliga tillgifvenhet. Det förnyade vedermäle af Konungens Nåd och förtroende, hvaraf jag äfven vid detta Riksmöte fått röna ett dyrbart bevis, kan ej annat än hos mig, om möjligt, ännu me - 6 Den 12 November f. m. ra föröka den allvarliga föresats alt, genom uppfyllandet af min pligt, göra mig förtjent af denna nåd och värdig detta förtroende.
Jemlikt 59, 60 och 61 §§ Regeringsformen^ åligger det Bevillnings-utskott»t: att afgifva förslag i afseende på utgörandet af städernas salu-accis, hvilken vid sista statsregleringen beräknades till 3000 R:dr, men uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående statsverkets tillstånd och behof blifvit, i anseende dertill att städerna Kalmar, Lindesberg, Upsala, Wisby och Carlshamn från salu-accis befriats, och dylik befrielse för andra städer, innan nästa stats-reglering vidtager, jemväl kunde komma att ega rum, föreslagen att nedsättas till 2000 R:dr. I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer vid flera föregående Riksdagar i denna fråga beslutat, nemligen att de städer, uti hvilka rättighet att utan afgift införa och försälja, kött, bröd och dricka ännu icke vore landtmannen medgifven, fortfarande borde erlägga den genom Kongl.
Det är farligt att, såsom nu skett, använda sofismer vid tolkning af Grundlagen; och jag hade önskat, att nitet för Myntbestämningen icke blifvit så långt utsträckt. Herr Munck aj Rosensköld, Eberhardt, <4 Den 9 J111 i i f. m. Då så mångå Ledamöter bland Ridderskapet och Adeln uti sislledlie Plenum talade i frågan om Myntbestämningen, och jemväl fullständigt afhandlade ämnet både mot och med, ansåg jag mig icke böra ytterligare förlänga discussionen, och missbruka Ridderskapets och Adelns tålamod; hälst jag, efter afhörandet af Friherre Cederströms anförande, var förvissad, att Myntbestämning skulle blifva antagen. Jag anhåller nu blott, att få återföra i Ridderskapets och Adelns minne, att jag vid 1818 års Riksdag nästan ensam framställte angelägenheten af Myntbestämning, och äfven föreslog åtskillige åtgärder, hvilka sedermera mest bidragit till Realisationen, och jemväl vid den nästföljande i8a3 års Riksdag antogos. Då man likväl nu ansett nödvändigt, att underställa frågan Kongl. Maj:ts pröfning och sanction, har jag af denna anledning ej kunnat deltaga i den förefallne voteringen, samt får nu emot Ridderskapets och Adelns i denna omständighet fattade beslut, härmed anmäla min reservation. Herr Crusenstolpe^ Magnus Jacob: Som jag befinner mig i lika predicament med Herr Munck af Rosensköld, att nemligen icke hafva kunnat deltaga i voteringen sistlidne Plenum om Myntbestämningen, anhåller ja£ att få instämma i den reservation han nu afgifvit emot Ridderskapets och Adelns då fattade beslut; helst jag, då fråga upp - Den g Julii f. m. i5 står om ändring af 72 §.
Alltid då man skall företaga en » grannlaga sondering », besöker man ambassadrisen, icke ambassadören. En dag miss tänkte Bismarck en utländsk minister för att hafva blifvit hans motståndare, men det var honom omöjligt att märka någon förändring i ministerns sätt gent emot honom. Som en verklig diplomat var lian lika artig och vänlig som alllid. Bismarck gick genast på visit till hans fru och upptäckte strax en ovanlig köld i hennes sätt att mottaga honom, hvarför han genast underrättade hofvet i Berlin. CM CM E: CB, BE ST " Nordiska kvinnor " är titeln på en särdeles intressant uppsats, hvari den bekante diplomaten och skriftställaren grefve M. Prozor i den franska tidskriften &gt;La vie contemporaine » ger karaktäristiker öfver de båda framstående författarinnorna Anne Charlotte Leffler och Sonja Kovalevsky. Uppsatsen, hvilken utmärker sig för både sakkännedom och liflig framställningskonst, är beledsagad af de båda skriftställarinnornas porträtt. På Hachettes förlag i Paris utkomma dessutom inom inom den närmaste framliden öfversättningar till franskan dels af fru Lefflers biografi öfver fru Kovalevsky, dels af den sistnämndas roman » Systrarna Rajewsky&gt;. Båda översättningarna äro verkställda af Tolstois öfversättarinna, madame Bohomoletz. II U r notisboken. någon ovanligare kvicket eller musiken genom originalitet. Men styckets handling är rätt rörlig och därför underhållande o c h dess musikaliska omklädnad har modern turnyr och skiftar i m o derna färger: sångbara o c h rytmiskt pikanta marscho c h valsmelodier utgöra det hufvudsakliga inslaget. Man känner nog igen åtskilliga trådar från både Suppés, Millöckers och Strauss ' väfvar, men det hela sluter sig väl kring de bro kiga och harmlösa operett upptågen. Utförandet var på de flesta händer synnerligen förträffligt; främst lyste fru Caslegren som kurfurstinnan Marie genom strålande apparition o c h delikat sångkonst. 1 titelrollen utvecklade hr Castegren mycken dramatisk liflighet och bonhomie, och äfven hans kuplettsång förtjänar allt erkännande. Mycket röst har han icke, men det han har, använder han med verkligt artistskap.
Hr Ribbing, A r v i d : Det finnes visserligen fall, der contractspiosten lika med kyrkoherden beslutar kungörelse om sockenstämma, såsom t. ex. då prostvisilationer skola hållas. Han behöfver icke vända sig till kyrkoherden och begära att lian skall utfärda kungörelse derom, emedan han är berättigad att göra det sjelf. Jag vet icke hvarföre man skall borttaga denna rättighet, och jag tror icke att den sammanblandning äger rum, som Frih. Cederström förmodat, hvarföre jag tillstyrker §:ns antagande oförändrad. Hr von Rosen: Contractsprosten är vanligtvis sjelf ordförande i sockenstämma , och det är väl i sin ordning, att sockenstämma pålyses af ordföranden. Han utfärdar kungörelsen derom, hvilken af pastor uppläses på predikstolen. Så har hittills utan olägenhet tillgått, och då tror jag att Utsk:n hafva gjort ratt, som bibehållit hittills gällande praxis. Jag tillstyrker derföre §:ns antagande sådan den är. Hr von Hartmansdorff: Det är en helt annan sak att utlysa och att hålla sockenstämman. Hon utlyses af presten i den församling, hvarest hon skall hållas, men contractsprosten håller benne. Frih. Cederströms anmärkn. var derföre ej alldeles riktig. Man behöfver blott säga hvem som skall utfärda kungörelsen; ty på särskilda föreskrifter beror hvem som skall Iralia stämman. Derom stadgas dels i kyrkoförfattningarna, och dels kan det föreskrifvas i efterföljande §§. Jag anhåller derföre örn bifall till Frih. Cederströms förslag, med den förändring, att ordet förordna utbytes mot anbefalla, så alt det må heta : då consistorium kungörelse derom anbefaller. Hr Ribbing, Arvid: Jag tror alt det var ett misstag af den sista värda talaren, då han förutsatte, att i denna § Står något ord om hvem som skall hålla sockenstämman; ty här talas Ijiott om att utfärda kungörelse ang:de densain 2 1 H. 17 i3o Den 6 Mars. ma, och §:n innehåller, att det är contractsprosten, som skall göra det. Hr von Hartmansdorff:
Departements-chefen i underdånighet, alt uti Propositionen, angående Indragnings-staten, måtte göras framställning, att del årliga anslag, som Professoren Doktor C. J. Schlyter lätt sig tillagdt för utgifvandet af ”Sveriges gamla lagar”, fortfarande finge intill nästa Stats-reglering, å nu ifrågavarande Stat utgå med 1,200 Ridr, deraf 600 Ridr såsom arfvode och 600 Ridr till ersättning för erforderligt skrifvare-biträde. Jjc, Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverkets855. Vidare erinrade Herr Departements-chefen i underdånighet, hurusom, enligt hvad som inhemtades af ett från Landtförsvarsdepartementet öfverlemnadt Protokolls-utdrag, hvilket nu anmäldes, Kongl. Majit dels under den 30 September 1851, i sammanhang med det Advokat-Fiskalen i Krigs-kollegium Nicolas Lindberg då beviljade afsked, i Nåder förklarat Lindberg berättigad att för sin återstående lifstid på Indragnings-stat i Stats-kontoret uppbära sin å Krigs-kollegii gamla Stat iunehafda lön 1,314 R:dr, med förhöjning efter Riksmarkegångspris för derunder begripen spanmål, i afseende å hvilken pension då stadgades, att den del deraf, som motsvarade hvad af lönen från Riks-staten utgått, nemligen hälften, skulle upptagas å Allmänna Indragnings-staten, och derifrån till Lindberg utbetalas, men det öfriga till honom af Stats-kontoret anordnas utaf under händer hafvande medel, emot det att ersättning derför, efter hvarje års slut, af Krigs-kollegium utbetalades, med iakttagande dervid, att Förenade på Mötes-passevolans-medlen, i den mån lönen genom 1831 års
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. l:o Kongl. Maj:ts från den 27 nästlidne November på bordet hvilande nådiga proposition, angående förändrade grunder för beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. m., jemte de muntliga och skriftliga yttranden, som i anledning deraf blifvit algi fne. 2:o Petter Jönssons från Jönköpings län motion, angående upphörande af S. M. Adjunkternes missiverande samt uppdragande åt Komminislrarne att sköta pastoralvården i annex-församlingarne. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-uttkottet remmitterades Kongl. Majrts den 18 i sistlidne månad aflåtne nådiga proposition, angående grunderna för meddelande af rättighet att tillverka och i minut försälja bränvin samt om beskattningen dervid, jemte i sammanhang dermed algilne motioner och anföranden. Den 8 December. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-utskottets memorial N:o 1, an gående tillökning af Utskottets tjenste nanna-personal. S. 1). Föredrogs och bifölls Bevillnings-utskottets memorial N:o 1, om antagande af en kanslist utöfver den i riksdags-ordningens 24 § bestämda kansli-personal. S. D. Föredrogos och biföllos da memorial: N:o 1 angående ökadt kansli-biträde m. m., och N:o 3 0111 prenumeration å hillänget till riks-ståndens protokoll. S. D. Vid föredragningen af Expeditions-utskottets memorial N:o 2 angående upplagan af hillänget till riks-ståndens protokoll, godkände Ridderskapet och Adeln den åtgärd, Utskottet i detta memorial anmält sig hafva vidtagit. Expeditions-utskottets näda 11 nä m 11 - S. D. Remitterades till 22 Prot.-utdrag den 8 December 1847. Stats-utskotlet: Kongl.