Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men man kan icke neka , att det hinder, som möter, bestående i ett ymnigt vattentillopp, hotar verkets bestånd , samt att den nu ätkomlige Koltillgången i förhållande dertill är otillräcklig och Den 3 November J. m. gör den noggrannaste hushållning af nöden för det närvarande. Det har väl blifvit sagdt, att undersökningar skett 3 men liera återstå ännu , och det är nödigt att anställa flera. Då man således mäste söka vinna all den kännedom i ämnet , som kan vinnas, och befordra företaget med största möjliga drift , är det äfven , efter min tanka , nödvändigt , att söka afhjelpa, vissa brister, som hitintills gjort skada, och hvaribland den af en calcul ej är den minsta , och jag vågar, utan att träda granniagenhe ten för nära , tillägga , brist på kunskap. De machinerier, som der för närvarande finnas, och hvilka äro så maktpåliggande , äro likväl 30 år gamla. Jag har sjelf sett dem vid ett besök i grufvan. Jag tror det vara vigtigt , att jnrättningarne vid ett sådant Verk ej stå 30 år tillbaka, under hvilken tidrymd menskliga kunskapen gått framåt med stora steg. Det är således äfven vigtigt, att göra sig bekant med sednare tiders nya uppfinningar , samt att verket må komma under styrelse af en driftig inländsk man ; men att vid detsamma äfven bör fästas en kunnig utländning , på det man må kunna tillegna sig andra länders sinnrika uppfinningar. Ty om löljden deraf skulle blifva , att man kunde uppfordra en dubbel vatten-massa mot hitintills med hälften mindre bränsle, än dertill nu användes , så och då vattentilloppet är starkt, men nuvarande Kol-tillgången i förhållande mindre , lärer hvar och en inse , att utgången af företaget till större delen kan bero på denna enda omständighet.
För sin egen del satte han mest värde på studier och ett lefnadsgladt umgänge, och sedan han gjort ännu ett försök att ställa allt till rätta, hvilket skulle ske oförtöfvadt, ämnade han, om äfven detta misslyckades, draga sig undan riksdagsbullret och på lustslotten sysselsätta sig med vitterhet, skön konst och angenäma, en konung värdiga tidsfördrif.» – «Och deruti gjorde vår allernådigste ostridigt bäst.» – «Utan tvifvel. Men om han menade hvad han säger, så sade han icke hvad han menar till en person, hvilken han så litet känner, som mig.» – «Riktigt, bror Curt! Jag igenkänner skärpan af ditt omdöme. Vi skola likväl laga så, att det må varda mening af hans prat.» – «Bäst vore kanske att lyssna till Frietzckys råd och gifva något med sig, för att ej gå miste om allt. Håll annars ögonen öppna, ty vanlig är sannerligen icke denne furste. Han synes mig kunna gå långt i ondt så väl som godt, allt efter omständigheterna. Jag tillstyrker, att icke släppa honom ur sigte. Det rinner mig lifligt i minnet, hvad du för ett par år sedan i Jönköping berättade mig om hans och modrens ränksmideri vid den ömkliga thronafsägelse, hvartill de öfvertalade Adolf Fredrik, from i åminnelse, och den förre nådige herrens förehafvanden vid 69 års riksdag; och sedan jag nu sjelf skådat honom på nära håll, ansigte mot ansigte, äro mina farhågor flerdubblade.» – «Gif dig till freds! Det i Pechlinska hjertskölden upprätt stående lejonet är rörligare och mera vaket, än de tungfotade af bronz, som gapa vid ingången till hans borg . Men jag återkommer till min första fråga: på hvad fot står din egen angelägenhet?» – «På densamma som de allmänna i detta ögonblick; det vill säga: den sväfvar i rymden. Smekningar, obestämda förespeglingar, bevågenhet, på tungan nemligen, ty hvad som dväljes i det kungliga hjertats djup, vet endast Gud.
I anledning af väckt fråga om Skattemannarätt till alla å RecognilionsSkogar, i följd af 1811 års Kongl. Författning, utbrutne Hemman och Lägenheter. Af den 24 sistlidne September: N:o 268. I anledning af väckt motion, om upphörande af dagsverks-skyldigheten under Sandby Kungsgård. I anledning af väckt motion, om Statens förpligtande, att ersätta Boställsinnehafvare för uppkommande Arrendebrister. Angående af åtskillige LandsStatsTjenstemän i Westerbotten, Skåne och Westmanland sökt tillökning i deras löningsförmåner. I anledning af väckt motion om anslag till Stockholms Stads Storkyrka. I anledning af väckt motion om förhöjning i Planpenningar till Öflande liults Hemman för Ädelfors Guldgrufva. Af den 26 sistlidne September: N:o 277. I anledning af ifrågastäldt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags privilegier. I väckt fråga om indragning af det till Nyköpings Skola varande Statsanslag. Angående verkställd revision af de redogörelser för uppburne Statsmedel Kongl. KrigsCollegium för år 1826 afgifvit. Af den 3 sistlidne October: N:o 282. Angående förrättad revision af Militia;BoställsCassans Räkenskaper för år 1826. Angående förrättad revision af Wadstena KrigsmanshusCassas Räkenskaper för år 1825. Företogs till pröfning StatsUtskottets den 24 sistlidne September under N:o 2^5 afgifne, och den 8 derpåföljde October eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående användande af den till Ädelfors GuldVerk lydande Egendom med tillhöriglieler. Herr T hani > Wolrath: Förevarande bytesbristfråga företer ett nytt talande bevis, huru olika grundsatser i dessa frågor tillämpas, då Kronan eller enskilde äro fordringsägare.
Genom sina monopoliska rättigheter nedtrycka våra Skeppsredare våra egna Exporters afsättning, men befrämja andra Länders, genom att föra dem från ett Land till ett annat. Sedan 1809 års HandelsTractat, i afseende på Finland, hafva förändrade Handels-förhållanden uppstått, som fordra motsvarande förändringar i våra HandelsFörfattningar, Den fria Importen af Trädvaror, på Utländska Skepp, som, enligt denna Tractat, är tillåten å den ena sidan, hade å den andra påltallat fri Export af dylika varor,.för att göra en nödig Contrebalance, men detta Correctiv har dock uteblifvit. Utskottet hade bordt föreslå de anstalter, som äro af nöden, och ej inskränkt sig till att endast tillstyrka Ständer» na3 att hos Konungen i underdånighet öfver - Den 2 l Maji. 69 lemna vidtagandet af dem, Hans Maj:t sjelf kan finna nyttiga, utan att derjemte föreslå någon önskan om bestämda stadganden i detta ämne. I alla andra Länder är Exporten mindre onererad än Importen ; i vårt Land är förhållandet alldeles motsatt, ehuru det var det ännu mera innan sistledne Riksdag. Det är ej underiigt då, att Näringame här aftyna. Hvad serskilt trädvarors Export angår, sä bör man ej betragta den blott i och för sig sjelf, utan i sitt förhållande till deras Import. Sedan genom Handels-tractaten 1809 Finska, det viii säga Utländska trädvaror fått fritt på Utländska fartyg införas, kan väl ingen med något skäl påstå, att de icke likaså fritt böra få på Utländska fartyg utföras, som införas. Om frakthandel och skeppsrederi skola gynnas, så bör det ej ske blott på Skogsägarens, utan på det Allmännas bekostnad. Frakthandeln beröfvar oss dessutom årligen mycket Folk, som gå i Utländsk tjenst. Den inländska Productionen lider så väl häraf, som genom en försvårad afsättning till Utlänningen, och sjelfva Skeppsredaren lider åtminstone likaså mycket deraf, att färre Producter' blifva att utlöra, som att han får för sin handtering äfven Utlänningen att coneurrera med.
Den ordinarie tjensteman eller vaktbetjent, som förordnas att under inträffad ledighet, eller i anseende till sjukdomseller annat laga förfall, förrätta annan tjenst, än den, han sjelf innehar, är, med undantag af det i 46 § förutsatta fall, i allmänhet icke berättigad att derför erhålla serskild aflöning; dock ankommer det på fullmäktige att, derest sådant förordnande utöfver frenne månader oafbrutet fortfarit, tillerkänna innehafvaren deraf ett efter omständigheterna lämpadt arfvode, uppgående till högst halfva beloppet af skilnaden emellan hans förut åtnjutande aflöning och löneförmånerna för den tjenst, han blifvit förordnad att bestrida. Extra Stals-Utskollets Memorial, N:o 293. 17 Extra ordinarie tjensteman, som vid dylikt tillfälle, på grund af vederbörligt förordnande, under minst fjorton dagar, förrättat ordinarie tjenstebefattning, åtnjuter deremot under hela den lid, denna tjenstgöring fortfar, den för lägsta tjenstegraden bestämda lön. Vid enahanda förhållande, tillgodonjuter jemväl extra ordinarie vaktbetjent, hvilken bestridt kammardrängs eller husdrängs göromål, samma aflöning, som lör den förrättade sysslan är i staten anslagen. Vid inträffad ledighet af sådan tjenst, som bör återbesättas, skall den, i följd deraf, uppkommande lönebesparing, efter afdrag af hvad, som för tjenstens bestridande måst utbetalas, tillfalla enkeoch pupill-kassan vid Riksgäldskontoret. § 40. Då tjensteman eller vaktbetjent, för enskilda angelägenheters besörjande, erhållit tjenstledighet, bör han sjelf vidkännas kostnaden för tjenstens förrättande under den tid, tjenstledigheten fortfar. § 41. Innan en ledig tjenst af fullmäktige återbesattes, skall sådant, jemte de med samma tjenst förenade löneförmoner, äfvensom tiden, inom hvilken sökande ega att sig anmäla, tillkännagifvas medelst anslag å vanliga ställen inom Riksgäldskontoret.
Der funnos menniskor af alla slag, unga och gamla, gifta och ogifta, och under det allmänna samtalets gång kommo de alla gladeligen galopperande fram på hvar sin käpphäst, och alla skrattade de — till och med då de talade om sina krämpor — alla gjorde de sig lustiga, alla tycktes de finna lifvet så lätt. Och i detta glada sällskap måste hon nu taga sin plats, mellan en ölröd, ärrig student från Bonn — däst af burschikosa historier från sitt råa lif mellan ölsejdeln och tobakspipan — och en grotesk, skallig och rundkindad osthandlare från Frankfurt — hvars ansigte var en evig, fadd, leende fullmåne, som lånade sitt ljus från studentens gemytlighet. Tyst och stilla gled hon in som en slagskugga mellan sol och måne; och under hela måltidens gång pinades hon af medvetandet om, att hon satt i vägen, att hon var illa sedd derför, att hon icke kunde skratta som de andra. Hon hade nog försökt i början; hon hade lyssnat till de burschikosa anekdoterna och lett ett falskt leende; men det var som om berättaren känt på sig, att hennes själ icke erbjöd någon resonansbotten för hans humor, ty han vände sig numera alltid ifrån henne till sin andra granne, en liten köpmansfru från Pforzheim. Hon belönade hans kvickheter med äkta klingande gulden af skratt — så att osthandlaren girigt sträckte fram sitt klotrunda hufvud för att, också han, få en gnista med. Hans fadda månskensansigte låg öfver bordduken, lurande på att få brista i skratt vid minsta anledning eller utan någon anledning, åt en historia, som han icke uppfångat, men i hvilken han anade någon grofkornig lustighet, då han såg den lilla köpmansfruns hyckladt sedesamma men oemotståndligt upprymda minspel. Margot hörde alla dessa anekdoter surra in genom sina öron på Bonn-studentens skrofliga, oböjliga röst, och hon önskade för hvarje gång allt lifligare och lifligare att byta plats med den fete ostpatronen.
Bland petitioner hafva flera yrkat, att husbehofsbränning måtte ensam bibehållas, hvaremot ännu flere uttryckligen ansett husbehofs-bränningen böra afskaffas; och likaså hafva petitioner inkommit, som tillägga fabriksoch konst - -16 Särskilda Utskottets Betänkande N:o 8. brännerier ensamma skulden för öfverflödet af bränvin och söka bote-medlen däremot i dylika bränneriers afskaffande, men många äfven ansett dem ensamma böra för framtiden tillåtas. Utskottet anser sig hvarken kunna eller för ändamålet behöfva döma öfver detta tvist-ämne i annan måtto, än att Utskottet uttalar den öfvertygelsen, att, om bränvins-tillverkning skall äga rum, bör hon häldst drifvas fabriksmessigt och i stort, emedan blott sålunda den största afkastning kan med minsta kostnad och arbete erhållas ur rå-ämnena, och emedan, utom denna stats-ekonomiska vinst, äfven en sedlig vinst är att emotse, då det är talrika, små bränneriers fördelning öfver hela landet, som föranleder den starka spridningen af bränvinet. Tillverkningen med tusentals små-redskap spridda till nästan hvarje gård har mottagit karakteren af ett tänkvärdt slöseri med rå-ämnen, bränsle och arbete. Tiljverkaren har icke beräknat, knappast velat veta, hvad varan rätteligen kostet honom, eller hvad hon varit värd i handelen; och detta har gjort, att hon blifvit bortslösad, antingen på en ögonblickets förbrukning, som icke kommit i fråga, om ägaren klart insett, hvad hon verkligen kostat honom, eller i handelen till ett pris, hvarmed detta icke på långt när varit ersatt. Upkomsten af den öfverdrifna förbrukning, hvaröfver nu med så mycket skäl klagas, kan hafva flera anledningar; men en af de verksammaste är säkerligen varans åtkomlighet öfver allt, emedan hon öfver allt tillverkas. Det omåttliga förtärandet har sin rot i den omåttliga tillgången på hvarje punkt i landet; och denna tillgång kan aldrig med någon säkerhet beräknas eller kontrolleras förr, än tillverkningen samlat sig på några få stora fabriker, såsom hon gjort i alla länder, där hon blifvit ordnad genom en välbetänkt lag-stiftning, och dit kunna redan nästan alla Europas civiliserade länder räknas, med undantag af Sverige.
Hvarefter Herr Grejven och Landt Marskalken hemställde, om icke, sedan alla LagUtskottets Betänkanden, rörande Inteckning i fast egendom, nu blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjorde , samt till Utskottet återförvisade, Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt, att, på sätt Friherre Boije för en stund sedan föreslagit, anmoda Utskottet afgifva gemensamt Utlåtande, så väl öfver berörde till Utskottet återremitterade sex Betänkanden, sorn öfver de öfrige, på Utskottets handläggning ännu beroende, motioner, hvilka rörde HypotheksLagarne. Bifölls. Herr Grejven och LandtMar skalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. 6 i eftermiddag att fortsättas. Företogs till pröfning RiddarhusUtskottets den 9 sisth Maj aflåtne samt den 3 dennes på Den i i Junii j. m. bordel lagde Memorial . angående åtskillige föreslagne ändringar i RiddarhusOrdningen. Herr Grefven och Landt-Marskalken, hemställde om icke, enär det vid RiddarhusUtskottets Memorial bifogade förslag till i:sta Afdelningen »f RiddarhusOrdningen, innefattade 18 §;r Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att hvarje §. finge särskildt för sig uppläsas och pröfvas. Herr Riben, Carl Wilhelm', Jag utber mig att få vördsamt underställa , om icke, i händelse den af Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne åtgärd, att särskilt pröfva och afgöra hvarje § antages, Ridderskapet och Adtln derigenom möjligen kunde blifva generad I sitt beslut. Jag förmodar nemligen, att åtskillige § §. varda återremitterade, och icke alla godkände.
Ständers ompröfning öfverlemnade ärendes nära sammanhang med allmänna Kinanceregleriogen och beroende af de anslag till Betänk anden. allmänna arbeten och företag, hvarom beslut i sammanhang dermed komma att fattas , icke ansett sig annorledes än uti gemensam öfverläggning, kunna och böra detsamma företaga, ehuru handlingarne derom kommit endast Stats-Utskottet genom den Nådiga Remissen tillhanda, heldst som äfven dessförutan, genom ett från Väl lo fl. Borgare-Ståndet remitteradt anförande, en dylik fråga orri. beviljande af någre lämpelige fördelar för Actie-egarne i Södertelje Canal-Bolag blifvit väckt och till Utskottens gemensamma handläggning remitterad. Vid anstäld granskning af de, den underdåniga framställningen bifogade, handlingar , äfven genom de upplysningar uti ämnet, som eljest sökts och vunnits, hafva Utskotten inhämtat, att Södertelje Canal - Bolags-Intressenter, ehuru tecknade beloppet af deras actier ifrån början ej uppgått till mer än 130,000 R:dr , likväl till Canalföretagets fullbordan bidragit med Contant insatte medel till ett belopp af ai>i,542 R.‘dr 21 sk. 4 r’st.; hvarförutan de till användande i och för samma ändamål upplåtit all den räntc-ersättning, som från och med Ar 1806 till och med år 1819, Varit dem tillagd, eller tillsammans 144,4^5 R:dr ii sk 8 r.‘st.; att, så väl genom desse bidrag, som genom de från Rikets Ständers Bank lemnade Lån, hvarföre 3 procents ränta likväl alltid blifvit erlagd , tillika med åtskillige tilffällige inkomster och i värde beräknade förmåner, anläggnings kost - 4o8 Stats-Utskottets nador! för Ca nalén »ifrån Verkets Lör jan till Canal-fartens öpnande år 1819 blifvit bestridd med en sammanräknad summa af 550,^40 Ridt 16 sk. gl* r:st. Banco:
Ledamöter derå utöfvade ett öfvervägande inflytande; frågan om Näringsfriheten i händelse Borgareståndets Ledamöter vore flera i Utskottet än alla de öfriga Ståndens tillsammans; frågan om Beviliningen i händelse PresteSiåndets Ledamöter vöre likaså, eMer frågan om befordringsj-rätten ; i hvilket fall den genom de öfrige StåndsLedarnöternes fåtalighet, komma att af de Adaliga allena bestämmas. Grundsatsen för sammansättningen a.f hvarje Nationa!- Församling »natte vara den, art alla Sambällsrciasserne skola representeras, och det ut; ett siv Ben s5 Octo ber f. m. 217 dant förhållande, som Lagstiftaren funnit mest öfverensstämmande med det allmännas bestånd och förkofran. Herr Cederfelt] åld * Den siste värde Talaren har trott , att Suppleanter vore onyttiga , om de ej skulle inträda uti Utskotten, förr än ordinarie Ledamöter hade laga förfall. Men jag får förklara, alt jag trott mig bevaka just Ridderskapets och Adelns enskilta intresse, då jag föreslagit Suppleanter. IJti ds öfriga Stånden, åro Ledarnöteine genom Riksdagsmanna-arfvodet förbundne, att jemt qvarblifva vid Riksdagen ‘ detta kan man icke fordra af Ridderskapet och Adeln, sorn underhåller sig sjelf. Följaktligen måste uti vårt Stånd ledighet oftare inträffa, än i de öfriga. Dessutom är det nogsamt bekant, huru långsamt det hos oss eår; att få UtskottsLedamöter tillsatta, isynnerhet sedan Riksdagen något framskridit. Electorerna skola in plena, om valet anmodasAnslag skall göras till sammanträde följande dagen. Sedan skall Val-listan i nästföljande Plenum öppnas. Nar man ännu ytterligare hågkommer, att Electorerna ofta måste åtskiljas med oföirättadt ärende, i brist på fulltalighet: så lär det vara o.tvifvelaktigt, att Ridderskapet och Adeln har mer än något annat Stånd behof af Suppleanter, om Ståndet eljest viii behålla sin fjerdedel uti inflytandet på besluten.
Det är visserligen i sin ordning, att Riksdagsmannarätten hålles i helgd, men det är icke mindre angeläget att statens tjenare, så länge de icke kunna såsom valde representanter inställa sig vid Riksdag, icke af slaten understödjas såsom sjelfskrifne Riksdagsmän; och då det uppenbarligen innefattar ett missbruk, att de statens embetsmän, hvilka på grund af sin sjelfskrifna representationsrätt utverka sig tillstånd, att i månader och kanske åratal öfvergifva statens tjenst och vistas vid Riksdag, under tiden behålla sina löner på stat, hade Constitutions-Utskottet egt desto större anledning att derpå fästa uppmärksamhet, som missbrukets olägenheter, enligt hvad innevarande Riksdagsförhandlingar utvisa, utvecklat sig Cons!,!utions-U/skot!cls Memorial, IV.o 24. 3 på etl för Konungamakten betänkligt sätt. Då man önskar och fordrar att Styrelser) i landet skall föras med kraftig band, mäste man vara angelägen att, så mycket ske kan, förhindra det Regeringen icke blottställes derigenom att dess organer kunna, såsom sjelfskrifne representanter, aflägsna sig från statens tjenst och vid Riksdag verka på liela statsförvaltningen, i en mot Regeringens egna åsigter alldeles stridig syftning, Helt olika vore förhållandet, derest, under en annan representations-form, embetsmännen vid Riksdag uppträdde i egenskap af valda folkombud. De hade då ett allmänt förtroende alt motsvara, ett på sina representativa pligter verkande moraliskt band, som nu alldeles saknas för de sjelfskrifne Riksdagsmännen. Att embetsman, hvilka såsom sjelfskrifne Riksdagsmän icke ega detta moraliska band, kunna i sistnämnde egenskap uppträda emot Regeringen och högt förklara sig emot Konungens egna propositioner, verkar i sin fullföljd derhän, att byråkratien, tryggad genom den sjelfskrifna, från allt högre ansvar befriade Riksdagsmannarätten, vexer konungamakten öfver hufvudet, och gör all annan Regering omöjlig än den, som fattar sine beslut efter byråkratiens önskningar och föreskrifter.
Rdr • 2,250 För en äldre Kapten vid Svea eller Göta regemente, hvilken ej är batterieller kompani-chef, enligt Kongl. Brefvet den 9 December 1851 » 600 samt af reservationerne å anslaget: Till Fälttygmästaren enligt Kongl. Brefven den 5 Mars 1846, 23 Oktober 1857 och 19 Januari 1858 » - 1,800 För öfverinseendet vid gjutningen af jernkanoner enligt Kongl. Brefven den 24 Jan. 1826 och den 1 Okt. 1847 . » 300 b) å Regementenas särskilda stater: åt lnformations-kaptenerne För undervisning i gymnastik » 700 550 400 1,650 » Mönsterskrifvare-tjenstens förrättande » 450 450 — 450 1,350 åt Kriss-arklimästaren » 300 _ • 300 » en Kontrollant vid arkli-förrådet » 75 75 För uppbörd och redovisning vid Stockholms gevärs-förråd » 600 600 För ecklesiastik-vårdens besörjande i Waxholm, vid Norrländska batteriet i Ny-Elfsborg och i Landskrona » * 300 — 50 — 150 — 150 650 För en redogörare vid Artilleri-batteriet i Hernösand » **50 50 15,125 Särskilda anslag. a) å Artilleriets stat i allmänhet: Till anskaffande af läroböcker för Artilleriregementenas informations-verk . Rdr — 450 * Detta arvode är uppfördt å Krigs-Collegii Artilleriafdelnings-stat för statsanslaget till försvarsverket i alimänhet. ** Detta arfvode är uppfördt å Krigs-Collegii Intendents-afdelnings-stat för statsanslaget till försvarsverket i allmänhet.
M. att bevilja den sökta prolongationen, emedan det ej är nog att blott säga, det arrendatorn väl vårdat och skött egendomen, ty dertill är han skyldig enligt contractet: och det kan ej ensamt verka till bifall af den sökta förmånen. Jag förnyar således min begäran om återremiss. Hr Rosenblad: Hr af Ekenstam har mycket rätt deruti, att jag i mitt sisla yltrande begick eri irring, i afseende fi detta utlålrs föremål, men icke eu irring i utseende på principen eller i begäran om återremiss, såvida man vill hafva säkerhet vid dispositionen af Kronans lägenheter. StatsUtsk. har här tillstyrkt prolongation af arrendet för Lunda hemman på ytterligare 3o år; det tror jag vara vådligt som ett praejudicat, ty alla arrendatorer af så beskaffade hem man kunna begära detsamma, och Kronan skulle sålunda hafva mindre god utsigt alt få mer än hvad lion tillförene haft. Jag begär återremiss på detta utlåtande. Hr Lagerhjelm, Pehr: På grund afhvad StatsUlsk. anfört, skulle jag, för min del, vara färdig tillstyrka fortfarandet af delta arrende; men det faller sig svårt för Ständerna att ingå i pröfning af och kunna bestämma sig i sådana detalj-frågor som denna; hvarföre jag skulle tro det rättast vara, att, då sådana casus inträffa att skäl till bifall kunna vara för handen, StatsUtsk. föreslog Ständerna att för sin del besluta att öfverlemna frågan till K. M. att, efter vederböra hörande, bevilja prolongation af arrendetiden, då Ständerne i öfrigt icke hade något deremot, och att Ständerne måtte slippa att ingå i dessa detalj-frågor, som blifva svåra, om ej 7 H, 24 186 - >■ K* Igt D c 11 M » j. omöjliga, att Pält afgöra.