Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En hvar bildad person kunde då lätteligen inhemta dessa hufvudgrundrr, hvilket Iian troligen icke gjorde, 0111 han nödga - Den i i Juli e. t». 3 09 des förskaffa sig en tjock och dyr bok, hvars studium torde afskräcka ganska många, hvilka icke gjort lagkunskapen till sitt yrke; och då det är af vigt, innan en ny lag gifves ett folk, att det känner, i hvad mån denna lag ingriper i dess förhållanden, huru den rätteligen bör förstås, och i hvad afseende den kan komma alt verka på dess frihet och förkofran, så tror jag, att ju fullständigare tableauen kan blifva, ju bättre är det. Jag anhåller således, att Utsk. läcktes fästa uppmärksamhet vid den amplification i 2tdra punkten, som jag begärt i afseende på tableauens form. Ulskts förslag i 3:dje punkten, alt It. St. måtte till K. M. frambära den und. önskan, att, till förenkling af vårt lagverk, alla nu gällande stadganden, som höra till 17^4 års lag och uti särskilda författningar äro intagna, mätte till deras hufvudsakliga rätta innehåll införas i berörde lag, i sammanhang med densammas öfriga text, i den ordning ämnenas natur fordrar, samt att berörde arbete kunde i möjligaste måtto påskyndas, så att det ifrågavar. lag yerket må i god tid, innan nästa lagtima riksdag bör infalla, genom trycket komma till allmänhetens kännedom, kan jag för min del icke gilla, dels i anseende till den i min tanka oriktiga princip, hvaruppå det stödjer sig, dels emedan blotta verkställigheten af denna codilieation skulle medföra de största svårigheter och föranleda till icke obetydliga kostnader, synnerligast som en ny committé' i och derför måste nedsättas. Jag föreställer mig, att de ledamöter af LagUtsk., som tillstyrkt denna codiöering, utgått från den synpunkt, att någon omarbetning af lagen hvarken vid denna eller nästa riksdag kunde eller borde komma j fråga, och att man skulle hafva uppfyllt allt, hvad R.
Slutligen synes mig hafva bordt i Utskottets utlåtande utredas, att, då redan vid Akademien i Upsala fyra Professorer mäste åtnöja sig med den otillräckliga liinen af 1,(>()0 R:dr, billigheten fordrat, alt. de nu föreslagna lönerna blifvit bestämda till 2,000 R:dr, hvarförutan, vid ett ökadt antal af professioner med lägsta lönegraden, de yngste alllförlänge förblifvit i saknad al en skälig bergning; men att dessa nu föreslagna nya löners fästande vid de nva kemiska och zoologiska professionerna ulan lönetur, skulle innebära den största obillighet emot dessa lärare, som derigenom beröfvades rättigheten att, i sin ordning, komma i åtnjutande af högre löneförmåner.» Häri instämde lektor Wallman. af Riksdagsfullmäktigen David Andersson från Hallands län: »Åt 2:ne professorer i Upsala, nemligen en i kemi och en i zoologi har Ut skottet tillstyrkt ett löneanslag af tillsammans 4000 R:dr, men bar derefter likaledes genom votering beslutat det tillägg, att nämnde professorer skola inträda i tur med öfrige professorslönerne uti de verldslige fakultcterne; vid voteringen öfver anslagsbeloppet hörde man icke omtalas ett dylikt tillägg, och är jag ännu i okunnighet om hvad som kunnat gifva anledning till påståendet om detta sednare beslutet; jag vill icke förmoda det afsiglen dermed varit att tillskynda motionären någon enskild fördel, ehuru händelsen lär så foga enligt det vidlagne beslutet. För egen del kan jag ej föreställa mig annat än att anslaget vid beviljandet var afsedt för bemälde 2:ne professioner.» al Riksdagsfullmäktige Strinnlund och Per Persson, med tillkännagivande af den förre, att han af sjukdom varit förhindrad att uti Utskottets beslut deltaga.
Jag fordrar alltså, att till illusionens borttagande Utskottet måtte öppet förklara, att i5o,ooo R:dr årlig bevillning anslås till extra försvarsanslaget. Dessa äro de hufvudsaklig anmärkningar jag har att göra vid tiligångarnes beräkning; och vill jag nu endast tillägga, att jag icke kunnat blifva öfvertygad, att Regeringen sjelf numera på allvar kan tro sig af Rikets Ständer erhålla så betydliga extra anslag till FörsvarsVerket, sedan vi så betydligt ökat kostnaderna för hela den inre administrationen och Armeens personal, med omkring 600,000 R:dr, att jag anser Rikets Ständer nu stå på den pnnkt, att de med fullt skäl kunna förklara en år 1828, under en tvetydig politisk ställning, afgifven proposition om så ovanliga anslag för att i hast ordna Försvarsväsendet, icke numera, under de fredliga auspicierna, kunna föranleda till särskildt beslut; att jag tror dessa medel bättre komma landet till nytta, om de dels användas till Bankens försättande i vexlingsbart skick, och dels afsättas Den 2 No vein ber e. m. 7i lill mindre Creditivet, för alt vid påkommande verkligt behof Ijegagnas. Jag hemställer alltså, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t underdånigst anmäla, att, i anseende lill de af Kongl. Maj:t föreslagtia särskildta anslag till FörsvarsVerkets iständsättande, Rikets Ständer hysa den förhoppning, att, i följd af de förändringar i Europas politiska f örhållanden, som under loppet af innevarande år timat, och sedan Rikets Ständer sökt att uppfylla Kongl. Majits begäran angående ökade anslag för årliga underhålls slaten, några sådana tillfälliga utgifter icke nu skulle behöfva ifrågakomma ; hvarjemte Rikets Ständer anhålla, att Kongl. Majit intill nästa Riksdag, genom inskränkning af personalen under fredstid, och anordnandet af en mindre kostsam fredsfot för ständiga Armeen, täcktes söka tillgångar för fyllandet af de mest nödige behof ven till iständsättande af Arme'ens och Flottans materiel.
Jag är förekommen af den siste värde talaren uti det historiska af frågan, och tror i sjelfva saken, att R. o. Ad. icke bör frångå sitt beslut, utan att vata öfverröstad af de andra Stånden. Jag ser icke, att besluten, angide regleringen af Bancoverket, kunna lägga hinder i vägen för utvexlingens början; ty det är gifvet, att hvad besluten ang:de Bancorörelsen än må blifva, kan utvexlingen i alla fall ske på det sätt, den är beslutad. Jag Den 4 Augusti f. m. 107 troi' derföre, att det är nödigt afvakta de öfriga Ståndens ytterligare beslut, helst PresteSt. endast beslutat, att vexlingen borde börja sednast d. i O c t.; och detta beslut hindrar icke, att den kan börja d. 1 Sept. Särskildt får jag nämna, att jag nyligen haft bref från utrikes ort, deri man förundrar sig, huru vi här kunna sätta i fråga, om vi böra bestämma den 1 Sept. eller den 1 Oct. till första utvexlingsdagen. Undertecku. Rid d.Secret.: Jag måste hafva uttryckt mig otydligt, då jag icke uti mitt sista yttrande gjorde fatlligt, det jag förmodade, att frågan var, om någon underrättelse till R. o. Ad. ankommit derom, huruvida PresteSt., sedan de öfriga Ståndens beslut blifvit kända, i anledning deraf vidtagit någon jemnkning uti sitt beslut i denna fråga. Det var, att en sådan underrättelse icke ankommit, som jag ville upplysa. Gr. Cronh jelm: Tvenne frågor synas här böra upplysas: den första, att vi verkl. från alla Stånden fått svar på vår inbjudning. Borgar.eSt. svarade genom deputation, sedan Ståndet afgjort båda realisationsbetänk:na. Presteoch Bondesen svarade på lika sätt med tillkännagivande, att de, oaktadt R. o. Ad:s inbjudning, bestämt utvexlingens början till d. 1 Oct. Det är altså säkert, att vi fått svar. Nu är den andia frågan den, om vi skola frångå vårt förra beslut. Är det nödvändigt, såsom Frih. Ehrenborgh begärt få veta?
Med samma skäl, som man i följd af detta förhållande påstår, att tolagen är bevilln., kunde man äfven säga, att fattigafgiften är bevilln. derföre, att den utgår efter andra artikeln i bevillntsförordn.; men icke följer deraf, att socknarnas bidrag till fattigas Underhåll äro bevilln. eller medel, som i allm. räkenskaper skola upptagas och redovisas. Jag har svårt att begripa, hvarföre man ej vill skilja det allmänna från det enskilda, då denna skillnad likväl är ganska bestämd. Sverige har en stol* fördel framför andra länder derigenom, att man från statsbestyret skiljt en hel hop smärre afgifter, hvilka i andra länder samt och synnerligen ingå till statscassan och complicera statsverkets redogörelse, der den kan vara ganska simpel. Jag kan således icke annat än, på grund af hvad jag yttrat och jemväl med instämmande i Frih. Sprenglporteus anförande, yrka återremiss af Utsk:s betänk. Hr Dalman! Om jag hade den tillförsigt till Regeringens nit och verksamhet i denna fråga, som Gr. Horn förklarat sig hysa, skulle jag anse öfverflödigt att fullfölja mitt gjorda yrkande; men som jag ej är nog lycklig att dela denna Hr Gr:s förhoppning, anser jag icke onödigt att fästa Regeringens uppmärksamhet på denna frågas reglering i sin helhet. Om det, såsom Gr. Horn förmodat, varit Regeringens afsigt att fullständigt reglera tolagen, utan att R. St. derom behöfva påminna, så ser jag icke, hvarföre ej en så fullständig utredning derom blifvit Öfverlemnad tili R. St., att Oecon.Utsk. derpå kunnat grunda ett bestämdt omdöme om frågans natur. Jag kan ej dölja min förundran öfver motståndet till en återremiss, som blifvit yrkad i följd af anmärkntr, hvilka af a:ne bland Utskts ledamöter och till en del af Gr. Horn sjelf blifvit godkända, ty jag har ej hört honom bestrida riktigheten deraf, att en revision öfver tolagsinkomsternas användande bör äga rum.
Men låt oss gå lite närmare blosset, så att jag riktigt ser linierna.” ”Nå?” frågade hans majestät otåligt. ”Vänta ... här har jag det. Solsken ... gullgrufvor ... Akta er: här står i stället något om nattmörker, tårar och gammal skuld ... kanske något än värre ... Hör ni olycksfågeln, som kraxar på sjön? ”Eländiga, du är lejd att skrämma henne!” utropade Jörgen i våldsam förbittring, och han rusade fram för att, trots sin försäkran att en qvinna vore skyddad för hans vrede, gifva sierskan ett slag i ansigtet, då genom en hastig utsträckning af de förut nämda ”promenerande kedjorna” gumman blef innesluten och bortförd i en liflig menniskovåg. ”Viken tillbaka der, hvarenda en!” skrek Jörgen med herrskareton. ”Jag skall ha fram henne och bese henne, och jag svär att icke lemna en benknota i behåll på er, om jag ej straxt får käringen tillbaka.” ”Tyst då!” svarade en annan vadkung, som också tyckte sig vara någonting i verlden. ”Om du är Jörgen Kox tie gånger, så är jag med rätta döpt till det namn jag har på min prestsedel, och jag lofvade patron, då han gick i båten för att segla till Morlanda, att jag skulle hålla tummen på ögat på den, som ville göra ofred och inte minnas att bokhållrarna ä’ hemma, om de också nu som bäst lura pengarna af hvarandra på kortspel.” Utan att bevärdiga den talande med ett ord, tog Kox ett språng öfver flera hvarf i kedjan, som ögonblickligen bröts, medan de undanskuffade ramlade till höger och venster. ”Må ingen försöka att stifta lag för Jörgen Kox – släpa hit menniskan!” Den gamla besynnerliga i sina stora höljen kringvirade sierskan syntes nu åter. ”Se här – jag kommer sjelfmant. Men akta dig, öfverdådige, för den syn du i din vildsinthet framkallat ... Viken tillbaka, go vänner, och slå en ring omkring oss. Stig inom den, herr vadkung, och tag bruden med ...
» skulle skickas ut till hvarje hushåll på morgH u r begärligt hänga ej hans ögon på den narne och beställningar upptagas på samma präktiga bilderboken, som morbror skänkte hosätt som fiskbandlarne nu kringsända sin mornom redan förra julen, men som ännu alltgonlista, och det borde vara ett L s t a och ett j ä m t sättes undan af fruktan för att den kunde 2:dra klassens kök. Etablissementet måste ha rilvas sönder och fläckas ned. H u r roligt vore telefonförbindelse med de hus, som begagnade det ej, att en gång få t u m l a om i barnkamdetsamma, så att man lätt kunde rekvirera en maren med den vackert sadlade lilla hästen! extrarätt, ifall det komme oväntade gäster till Men m a m m a tillåter det ej, den dyra leksaken middagen eller kvällen. Vidare borde etablismåste noga a k t a s. sementet vara så inrättadt, att det, om så önB a r n e n växa u p p. Dottern ville så gärna, skades, kunde skicka folk för att servera målliksom hennes k a m r a t e r, en gång fä inbjuda tiden. sina väninnor, sonen se ett p a r gäster hos sig. Mrs Lewis nöjer sig emellertid icke med » Nej, inte för allt i världen, » säger fru Aktatt befria h u s m ö d r a r n a från det utslitande slä- sam, » de präktiga möblerna, de välvårdade pet i k ö k e t; för hennes profetiska blick visar mattorna, de ömtåliga prydnadspjäserna, allt sig en armé af utlärda dagtjänstflickor, som måste så noga aktas. » F a r i h u s e t har för regelbundet komma hvarje dag och u t r ä t t a sitt länge sedan t r å k a t s från hemmet af fruktan arbete med noggrannhet, ordning och dugligför de eviga sparlakansläxorna, han tar sitt lighet och därpå försvinna.
Gryn af Hafre och 6 lisp. af andra sädesslag svara mot en tunna säd af samina slag. Speglar och Larnpetter 1 skålp. R:dr sk. 8 r. 30 Spelsar, Uddar och Blonder •' Silkesoch Linne1 skålp. 6 5 Andra slag 1 skålp. 1 12 Spännhalsdukar: af heloch halfsiden 1 skålp. 3 5 16 — af andra tyger 1 skålp. 1 16 — 2 af läder 1 skålp. — 24 24 _ Stearin 1 skålp. — 3 3 — Sten, arbetad, ej specificerad 1 skålp. 6 8 (Se vidare förteckningen å vid införsel tullfria varor.) Stenkolstjära 1 tunna 32 25 Strumpor och andra på strumpstol eller genom stickning tillverkade arbeten: 1 1 Strurnpstickor 1 skålp. — 12 —■ 1 Sträng ar: af metall . 1 skålp. 8 10 andra, slag 1 skålp. — 24 — 12 Stål, alla slag, utom gjutstål 100 fl. stäp. v. 3 Speldosor; se Instrumenler, Musikaliska. Spelkort; se Kort. Spermaceti-olja; se Oljor. Spiauter; se Zink. Spiesglans; se Antimonium. Spik och Nubb; se Jern. Spiritus, Vitriol-; se Svafvelsyra. Späck; se Tran. Sticktyg; se Väfnader, bomulls-. Stilar; se Boktryck. Stockfisk; se Fisk. Storax hänföres under Apotheksvaror. Stramalj; se Brodérduk. Strutsfjädrar; se Plymer. Strömming; se Fisk. Expedilions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 436. 341 i Tull värde. i Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko. i R:dr 3 sk. r. Slålarbeten, ej specificerade ... 1 skålp. R:dr sk. 36 r. 3 Stärkelse, hvit 1 lisp.
En vid Trollhättan för 60 å 70 barn, inrättad och underhållen på Trollhätte siussverksbolags bekostnad; En uti Mellby pastoral, grundad på betydligt anslag af egaren till Kobergs säteri, Friherre N. A. Silfversköld; En uti Skallsjö socken af Wädtle härad för 150 barn, med husrum för en del af barnen, grundlagd och i allo bekostad af egaren till Nääs säteri P. W. Berg, som äfven aflönar läraren; En vid Upperuds bruk i Nordahls härad, hvilken underhålles i godt stånd och till betydlig omfattning på bruks-bolagets bekostnad; En vid Billingslbrss bruk i Wedbo härad, inrättad och underhållen af samma bruks-bolag; En vid Bäckaforss, äfven i Wedbo härad, hvilken är inrättad och underhålles af bruksegaren C. F. Waern på Baldersnäs, samt Ivänne vid Hvitlanda och Liseforss bruk i l ossbo härad, hvilka begge blifvit inrättade och underhållas genom bruksegaren M. Sahlins försorg. För öfrigt finnas skolor inrättade uti Sätilla Pastorat af Marks härad, den genom donation tillkomne så kallade Säthelinska skolan, som kan jemföra* med lägre Apologist-skoior, och der 50 ä 60 barn undervisas af 2:ne lärare samt njuta lill en del underhåll under skolgången; uti Istorps pastorat, samma härad, en på af aflidne Häradsskrifvare!! Frölich donerad betydlig fond grundad, nyligen organiserad folkskola; uti Frendeforss pastorat af Sundahls härad, en catechel-skola med ordinarie lärare, som lönas af församlingen; uti Wassända, Gerdhems och Björke socknar af Wäne härad, uti Fuxerna och Forss socknar af Flundre härad samt Örby och Kinnarumma socknar af Marks härad, äfvensom på ett eiler annat ställe dessutom, vanliga barnskolor, dervid lärarne lönas af församlingarne.
Prot. i834 och 1835- 4 de Sami. i‘.sta AJd. 4-de Band 2;dra Häftet. 3 Stats-Utslottets Utlåtande IV:o /{3g» slag, än att hvad hos Hoflings cautionister lomme att utgå icke borde afräknas allenast på den summa, hvarföre Häradsskrifvare’» Halldin blifvit ålagd ansvarighet, utan. skulle fördelas på de serskilda belopp, som klaganderne, hvar för sig, borde ersätta, i mon af hvardera summans förhållande till hela den efter Hofling nu befintliga kronomedelsoch uppbördsbrist; och ville Kongl. Maj:t serskildt Sig i Nåder utlåta öfver Häradsskrifvare») Halldins underdåniga anhållan, att af nåd njuta eftergift af hvad honom blifvit ålagdt att utgifva. I anledning häraf hafva Kammar-Rätts-Rådet Lindberg och Häradsskrifvaren Halldin uti ofvanomförmälda underdåniga ansökningar anhållit, att af gunst och nåd erhålla eftergift och befrielse från det dem sålunda ådömde ersättnings-ansvar, hvarvid båda hufvudsakligen anfört: det de endast egde obetydlig tillgång till gäldande af ersättningsbeloppet; att denna tillgångs användande dertill skulle försätta dom uti ulblottadt tillstånd, hvilket blefve destomera tryckande, som Lindberg egde hustru och flere barn, samt tillika nödgades bidraga till några ålderstigne anhöriges bergning, och Halldin, vid 62 års ålder, hade hustru och 9 barn att försörja; att uraktlåtenheten att, vid de tillfällen, då Hoflings balancer uppkommit, icke hafva iakttagit föreskrifne formaliteter, i afseende på controlen af hans uppbörd, blifvit föranledd af öfverhopade göromål vid deras trägna tjenstebefättningar, samt att bägge njöto tillfredsställelsen att hafva oegennyttigt sökt uppfylla sina tjenstepligter, med hvilka de hoppades ännu kunna vara det, allmänna., och sina medborgare till gagn; i hvilket hänseende
Hvad folket beträffar, torde ingen bestrida att bergsboen alltid är begripligare och lifligare än slättboen, och dessa egenskaper äro ovärderliga hos kavalleristen. Huru ryttare och häst från Småland tagit sig ut tillsammans, då de uppträdt i fält, har några seklers erfarenhet visat, och vår krigshistoria vet åtskilligt att derom förtälja. Det var säkerligen ekonomiska skäl, större välmåga hos befolkningen och följaktligen mera lätthet att sätta upp häst och karl, som föranledde att vid Svenska jordens rotering vårt kavalleri förlädes på slättlandet, men icke för att befolkning och hästar der voro de lämpligaste. Hvad slutligen beträffar de omnämnda motionerna vid riksdagarne från Smålands rusthållare om att få utrusta fotfolk i stället för ryttare, så ega de sin naturliga grund deri, att sedan en del af det fordna Smålands kavalleri redan blifvit, emot särdeles billiga vilkor, förändrad till infanteri, afundsjuka framkallats hos några af de andra rusthållarne, som ännu hålla ryttare, och förmått dem söka samma lättnad, som blifvit grannarne beskärd. Jag är säker att sådana petitioner från alla våra indelta kavalleri - Den 24 Oktober e. m. 121 reg:ten skulle inkomma, om de rustande egde något hopp om framgång deraf. Således betyda, efter min lanke, de omnämnda motionerna alldeles ingenting. Hvad slutligen beträffar val af den trupp, hvarmed kavalleristyrkan skall ökas, torde intet vara att anmärka emot att den tages ur Westgöta reg:te, n. b. ur den del af reg:tet, sorn ligger inom Skaraborgs län, och som skulle kunna sammanslås med Lif-reg:tes Hussarer. Jag förnyar den anhållan, jag bifogade remissen till Utsk:t: att R. o. Ad. måtte för sin del afslå förslaget om Smålands Hussar-reg:tes afsittande, med öfverlemnande åt K. M. att bestämma den styrka af de afsutne regdena, han finner lämpligast åter låta uppsitta. Hr von Knorring, Oscar: Det var icke utan en viss tvekan jag begärde ordet i denna fråga; och jag skulle icke heller gjort det, om icke fosterlandskänslan gilvit mig mod dertill.
Utstokteks handläggning wid detta ämne har blifwit päkalladk utaf twenue ifrän Wällofl. Borgare-Ständet, till U^stotter remitterade Memorialer, underteknade, det ena af Riksdags-Fullmägtige för Städerne Orebro, Asterfund, Nora/ Lindesberg, Christinehamn och Philipstad, samr det andra utaf atstillige Handlande uri Westeräs och Köping, innehållande det förstnämnde, att dä uti z tz. af äfwanberörde Förordning, en Förläggares winst ä Stängoch Tackjern är bestämd kill en wist Summa ä hwarje Skeppund, som den tiden icke gäkde mer än 42 st ester högst En R.d och således swarande mot en skälig winst frän 8 till 10 procent; men efter sedermera skedde förändringar och sedan Waruwardek Äiswit mängdubblar, en sädan förlagSwinst är oför en - Den i4 November. enlig med Förläggarens bestånd, sä ar hegardt, att den samma mätte bestammas till en wiff, till ex. 8 procent; att med uphäfwande af förestrifterne uti 6 och 7 /.
Detsamma åter kan icke i samma mening sägas i afseende på en af Kongl. Maj:t gjord Proposition, ty, när denna ogillas, är det icke Konungens, utan hans Rådgifvares, åtgärd, som ogillas.” Professor Reuterdahl: ”Man har sagt, att Konungamagtens värdighet äfraityras genom stadgandet i våra grundlagar om Högste Domstolens rätt att meddela lagförklaringar. Härom vill jag icke yttra mig. Men är det ett äfventyr, alt sådana lagförklaringar, om ock Konungen i deras heslutande deltagit, kunna af Rikets Ständer ogillas, så är det ock ett äfventyr, att Konungen kan i Högste Domstolen öfverröstas. Det ena sy nes mig icke värre än det andra. Att Konungen kan öfverröstas i Högste Domstolen, heror åter af det Ledamotskap, Han der efter grundlagarne innehafver. Något äfventyr har emedlertid deraf icke uppkommit eller ens varit i fråga, sedan den tid vår nuvarande Regeringsform år 1809 stiftades, och ej eller derförut, då Konungen ännu mera deltog i ulöfningen af Högsta Domaremagten. Och hvad beträffar den anmärkningen, alt ingen betänklighet vid ändrings-förslagets antagande kunde vara förhanden, enär mål, hvilkas afgörande heror på en otydlig Lag, kunna i besvärsväg dragas under Ilögsle Domstolen, så har jag bordt erinra, dels att sådana besvär kunna uteblifva, dels ock att, om de än anföras, olikhet i målens afgörande, såsom beroende af olika divisioner och förändringar i den dömande personalen, kan uppkomma, en olikhet, hvilken dock med all sorgfällighet bör undvikas. 1 följd häraf afslår jag ifrågavarande förslag.” Professor Thomander: ”Det är icke obekant, att, der flera personer i en Rätt medverka lill ett Rättens beslut, der hafva alla lika rätt och deras åtgärd lika mycken laglig kraft och verkan, den afgörande rösten i vissa fall här undantagen, och den ena antages icke klandra eller förebrå den andra för orättvisa, derföre att han i en rättsfråga röstar olika med honom.
Astorp bestämda arrende: och N:o 290, i anledning af väckt fråga om afskrifning af en uppbördsbrist hos numera aflidne Kronofogden J. M. Huss. S. D. Föredrogos ånyo och hiföllos Stats-Utskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 275, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna nådiga skrifvelse, angående inqvarterings-skyldigliet i Stockholm; N:o 277, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition, angående försäljning och utbyte af Christianstads f. d. fästning tillhörande mark. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Statsoch Banko-Utskottens den 2 och 5 dennes på bordet lagda Betänkande 460 Prot.-Utdrag den 6 Augusti 1851. N:o 35, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, i fråga om godtgörande af kostnaden för kopparmyntningen m. m! S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Statsoch Banko-Utskottens den 2 och 5 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 36, i fråga om återbetalningen af Myntverkets äldre skuld till Rikets Ständers Bank. S. D.