Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition N:o 47. ger vester om Klarelfven, inhemtas nemligen, att årliga skogsförbruknirigen utöfver årliga tillvexten utgör: inom Jösse härad 4 934.152 kubikfot. » Fryksdals nedre tingslag 1,500,649 » » Kihls härad 277,262 » » Gillbergs härad 1,525,938 » eller tillsammans 7,858,001 kubikfot. Årlig tillvext utöfver den årliga förbrukningen förekommer deremot i Fryksdals härads öfre tingslag med 88,599 kubikfot samt i Nordmarks härad med 2,585,597 kubikfot; men då skogarne i detta sednare härad äro aflägsna från jernvägen, lärer några effekter i större myckenhet icke derifrån kunna påräknas till transport österut, helst inom detta härad en icke obetydlig afsättning sker åt Norge. Ehuru dessa beräkningar icke kunna tillerkännas en absolut tillförlitlighet, utvisa desamma dock ostridigt, att en högst betydlig öfverafverkning å skogarne inom vestra Wermland för närvarande eger rum. Om således antagandet af en medelst jernvägen framkallad ökad jernproduktion inom vestra Wermland skulle vinna bekräftelse genom anläggandet derstädes af nya masugnar eller verkstäder för jernförädling, grundade på förbrukning af inom orten tillverkade kol, samt kol tillika komme att derifrån försändas till bergslagen, skulle otvifvelaktigt skogar nes förödelse inom en icke alltför aflägsen framtid vara att emotse, hvadan de fördelar, som i ofvanberörda afseenden beräknats skola vinnas, icke torde, utan att skogarnes bestånd derigenom äfventyras, kunna i den närmaste framtiden förverkligas.
Den för rubriken ”Canel Canelknopp och Cassia Lignea” af Utskottet föreslagna förändring i redaktionen, att rubriken skulle lyda: Canel alla slag och Canelknopp och ”Cassia Lignea” deremot i noten upptagas med hänvisning till Canel, är af helt och hållet formell beskaffenhet; hvadan cch enär endast Presteoch Bonde-stånden antagit Utskottets förslag, men xRidder skåpet och Adeln samt Borgare-ståndet bibehållit rubriken oförändrad, frågan om förändring deri torde böra förfalla. För Cantiller, som nu äro upptagna i taxan med 1 r:dr införselstull per skålpund, hade Utskottet i stället föreslagit hänvisning i noten till Gulddragareoch Spörmakare-arbeten; hvilket förslag Borgareoch Bonde-stånden antagit, men Bulder skåpet och Adeln samt P reste-ståndet förkastat. Som det är nödvändigt, att beslut härom fattas i sammanhang med frågan, huruvida de af Utskottet föreslagna nya rubrikerna: Gillddragare och Snör makare-arbeten komma att i taxan intagas eller icke; anser Utskottet sig höra öfvergå till denna fråga. Härvid förekommer, alt sedan Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, tillstyrkt, att, med uteslutande af hufvud-rubriken ”Fransar, Galoner, Gramaner och Snören,” 2 nya hufvudrubriker Gulddragareoch Snör makar e-arbeten måtte i stället antagas af sådan lydelse Utskottets taxe-förslag utvisar, och att de förut i taxan upptagna, men till d essa hufvudrubriker hänförliga artiklar måtte till samma rubriker i noten hänvisas, så har endast Borgare-ståndet godkänt detta Utskottets förslag, men deremot de 3 öfriga Stånden bibehållit nu gällande taxa i dessa häseenden, hvarigenom Bonde-ståndet ock måste antagas hafva frångått sitt angående Cantiller förut fattade beslut.
Wid 25. §. har Ridderstapet och Adeln trott sig böra löstaga, at ven, som har Egendom a stera orter, får sticka Fmlmägtig för at aflemna uplys»ingar. Likaledes fär Ridderstapet och Adeln anmärka wid 26. p, at försml ej behöfwer lagligen stockas och ak man icke bör kunna fordra personlig instaistlsc ä an-aat stäile, än inom den ort, der man ar skattstrifwen. Til de ust 27. §. widstgna förfatmincmr, angående sattet at meddela den okända at under tystnad upgif.va sörnrögenhetens belopp, fäa Rioyerstapet och Adeln göra den tilläggning, re de för,sglade anteckning arna rrpbrännas i Oonarnitteens och »ägra af de cvntrilanalolss narwaro. Wid 2g. §. instämma Ridderstapet och Ad-lrt samt Preste - Ståndet, at läÄLaretter, as nenfom Ickospimlsr, ma innebegripas under de i In Fresken anförda och fran deltagande i afgiften, befriade ?ndlicjna Werk. Widare anser Ridderstapet och Adeln det aldra Nomentet, angående Bruksägares fordringar hos si t Bruksfolk, böra aliseles utgå. Borgare-Ständet deremot häller före, ar under det undantag, som i detta Icloment är streck iget för Bruksägares fordringar i och för Bruksrörelsen, kaIrri^ues-ägares lika c^ualiliceraäs fordringar afwen böra innefattas. L dek Ztdje lAomsnteb »46; Elller Riddcrskapet och Adeln söre Kyrkor böra tydligen nämnas, såsom under samma undantag Lnnebegripna. Härutinnan instämma sa wal Prestesom Borgare-S landen; lucn ansea! nid stulet bör tilläggas dessa ord: sä som ock andra publicera Hus i Städer och pä Landet.
Jag satt sig i försvarsställning; han hade gentemot sig själf, gentemot det i sig, som led, antagit samma utmanande hållning, som om han befunnit sig i ett sällskap af sentimentala medmänniskor; han spelade för sig själf den roll, han så länge varit van att spela för andra; han var åter en riddare, i färd med att bestiga sin käpphäst och bryta en lans för den hedniska lifsglädjen. Han kände blodet sjuda genom sina ådror, bulta i pulsarne, bränna under pannan och hjässan. I denna heta atmosfär föddes heta tankar. Kunde han endast komma åt sin känsla, det skära och fina hvaraf han led! Kunde han endast draga det fram ur den hjärtats vrå, där det gömde sig! Kunde han blott en enda sekund hålla det upp i ljuset af sitt förnuft, så skulle han dräpa det, blåsa ut det som man släcker ett ljus, med det hånskratt, han höll i beredskap. Denna barnsliga sötmjölkskärlek väckte hans leda, mild och spenvarm och ljuf som den var! Ljuf! Det var just ordet! Men det var ett ord, som han skulle vilja se utrotadt ur språket, ett ord för sentimentala månskensmamseller och svärmande bodbetjänter! Hans tankar kastade sig öfver det med ett raseri, som om detta lilla ord varit den känslans sångfågel, som han ville döda, plocka fjädrarne af, gissla ... Men när denna Kainsbragd var fullbordad och det föreföll honom som om det icke återstått en enda trasa mer att slita sönder, sökte hans raseri ett nytt offer och vände sig mot sig själf. Föraktet hade gått tillbaka som ett svinhugg i Cambio från ordet till känslan och från känslan till honom själf; och nu fann han sig plötsligt gående af och an på golfvet med stora steg, fylld af ett vanvettigt raseri mot sig själf. Han hatade sig själf för denna känslas skull! Den förödmjukade honom, gjorde honom löjlig!
För att vederlägga denna uppgift, utber jag mig, att få uppläsa Scliolordi> inge lis 5:te Sections 3 Cap. 3 §» så lydande: ”Af de i föregående §. anviste am inen samrnaufatte Revisionen, och till Kongl. D*n 20 November f. m. "Maj:t underdånigst afgifve, en allmän berättelse om Läro-Yerkens tillstånd, och bifoge ”derjemte sitt eget underdåniga utlåtande, ”ej allenast öfver hvarje åtgärds verkan på ”det ställe den blifvit anbragt, utan äf”ven öfver alla, både locala och allmänna utvägar, som böra och kun"n a ytterligare vidtagas till vinnande af Läro-verkens fullkomligare inrättning.” Om man , enligt hvad Herr Hjerta påstått , stundom alltför mycket prisat den för Elementar-Läroverken påbudna revision , lärer Högloft. Ridderskapcfe och Adeln af hvad jag nu anfört, finna, att denna revision blifvit af Herr Hjerta mindre1 prisad, än den förtjenar , då lian med tystnad förbigått ett af dess vigtigaste föremål. De exempel, som af Herr Hjerta blifvit framställde, för att visa bristerne i våra Universiteters nuvarande inrättning, äro i allmänhet väl valda. En och annan erinran torda dock derem > kunna göras* Man har klandrat de Acaderniska sommarferierne såsom alltför långvariga. Jag tror, att ett annat förhållande härvid bör för Sverige ega runi, än för Tyskland och andra främmande länder, af flera skäl, bland hvilka här torde vara tillräckligt att endast nämna de långa afstånden mellan Universitetet och de studerande ynglingarnes hemorter. — Den af Herr Hjerta förnyade klagan öfver bristande offentlig undervisning vid Den »o Naveaiber f. rrn 357 UmVersiteterna i våra grundlagar, Sr leie alldeles grundad. Åtminstone liar vid Upsala Universitet, enligt hvad nian försäkrat mig, Historiarum Professoren opåmint gjort dessa grundlagar lili ämnen Jor sina föreläsningar, och vid examina fordrat reda för deras innehåll.
Ehuru troligen i en framtid och må hända äfven med större förmon Hyttor kunna och böra anläggas närmare Berget, samt följaktligen besparing ske i Malmtransporten 5 så torde likväl för det närvarande detta ställe vara tjenligast i afseende på dess läge i den mer bebodda tracten, samt för bibehållandet af de Hermelinska derstädes skedda anläggningarna och redan framskaffade byggnadsmaterialier, hvilka böra noga bevaras och vårdas. 2:o Då MaSugnsbyggnad vida öfverstiger de nu varande Invånares förmåga, ebiedan den säkert ej uppföres under 5- å 6000 Rå. Banco; synes äfven denna byggnad böra verkställas på Statens bekostnad och jemte kolhus, rostgropar m. m. i complett stånd till ds blifvande Bergsmän skänkas. 3:0 Till lättnad å transporten för det tillverkade taekjernet bör på allmän bekostnad den väg upptagas, sam Committerad» föreslagit ifrån Räcktforss till Töreharnn, belägen invid hafvet. Då denna väg går igenom bebodt land och endast är 2^ mil lång; synes denna kostnad ej blifva så betydlig, eller böra i någon serdeles beräkning ingå, när man betraktar den ovanligt lätta transport, som derigenom fulländas från Berget till inskeppningsorten. 4:0 Då Committerades förslag om grän - Eesv. och Ekon. Utsk. Eetänkanden, Qoi serna för Bergslagsdistrictet antagas, nemligen i söder Wärings By i QfverCalix Socken, i norr Samäko Nybygge i Gellivare, i öster Angesä elf-, i vester B ön-elfven, Kattån octa Lainisjocki med några i dessas granskap belägna byar 5 så böra alla inom denna tract, omkring 20 qvadrstsmils innehåll, belägna skattlagda hemman befrias från allt slags rotering samt alla dem nu åliggande onera till Kongl. Majrt och Kronan på 50 års tid, äfvensom alla Nybyggen, hvilka hädanefter der upptagas, likaledes böra njuta 50 års skattefrihet, alla med vilkor, att de idka Bergsbruket.
Vårdarinnan tröttnade dock e j; hvila och ro försakade hon ofta för egen räkning, blott för att helt kunna ägna sig åt barmhärtighetens tjänst, åt en lidande medmänniska, ända tills döden kom som en befriare äfven för honom. Under alla dessa pröfvande år fortfor Hilda Lindgren dock alltjämt att vara sin konst trogen. Hennes spänstiga lynne har utan klagan burit dessa pröfningar, och nu, då hon står ensam, arbetar hon igen med full ifver. När helst man aflägger ett besök hos den uppburna målarinnan, mottages man ytterst artigt, och ett vinnande småleende glider öfver hennes anlete. Hon är liflig och vid full vigör och samtalar gärna om allt hvad ordet k o n s t innebär, och i hennes atelier finnes allt af värde, som utkommer i ord och bild på konstens område, såväl från de skandinaviska som främmande länder. När hon ej målar, studerar hon — * och när hon ej studerar, målar hon! Se där i enkla drag hennes lif. Hon är mycket musikalisk och har haft till sitt förfogande en god altröst. Många vänner äger hon, som gärna titta upp i ateliern; de känna, att de äro välkomna, och att hon icke låter sig störas i sitt arbete — i detta fall är hon en inkarnerad artist. Men kommer du ner med henne i trädgården en vacker sommardag, sä stanna ej för länge, ty om du ej hejdar henne, plundrar hon hela sin blomsterrabatt åt, dig, innan du hinner säga ett vänligt tack och farväl! Anna Kockum. Reformer i vårt sällskapslif. Mwjfet ett var synnerligen rörligt lif, som i måndags kväll vid 7-tiden utvecklades på hufvudstadens Drottninggata utanför Vetenskapsakademiens byggnad. Trottoarerna myll rade svarta af täta människoskaror, och två mäktiga strömmar möttes och brötos. Saken var nämligen den, att det föredrag, hvilket major TI. Schenström denna annonserat öfver » Umgängeslifvet inom våra bildade klasser », ej minst genom det understöd saken fått af de framstående inbjudare, som undertecknat annonsen, väckt ett mindre vanligt intresse inom våra familjekretgav, och nu skyndade man tillsammans från stadens kanter.
Utskottet, som delar motionärens åsigt om olämpligheten af nuvarande sätt att utdela gratifikationer, anser således att förbättring härvid bör tillvägabringas, så att värdet af de lemnade understöden ej måtte förringas genom utdelningssättet deraf, såsom nu understundom lärer inträffa, och har derföre ansett sig böra tillstyrka, det Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter vederbörandes hörande, låta vidtaga sådana åtgärder, att de nådegåfvor som från allmänna fonder och inrättningar äro anslagno åt gamla militärer, eller andra pensionsoch gratial-tagare, måtte, så vidt möjligt är, samtidigt och med minsta uppoffring och besvär för pensionärer och gratialister, dem tillhandahållas. Stockholm den 18 Januari 1851. Ank. till Exp. Utsk» den 18 Jan. 1851 kl. ? e. ro. Betänkande, i anledning a( väckt motion om upphörande af befälets vid indelta regementerna inverkan, vid uppgörande af leg o-kontr akter emellan rotehållare och rekryter. Fran jHedervärda Bonde-ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitterad en motion af Riksdagsfullmäktigen Peter Gabrielsson från Kronobergs län, hvaruti han fört klagan deröfver, att, å flera ställen men isynnerhet Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, JV:o 19. 7 uti hans hemort, regements-befälet, vid rekryteringar, under förevändning att sörja för soldatens bästa och tillse att han får sin .rätt, ofta påtvingar rotehållarne icke allenast ökade praeslalioner till soldaten, utöfver både hvad enskildt aftal med denne och kneckte-kontraktet innehålla, utan äfven understundom en för dem till namn och karakter okänd rekryt. Motionären, som ansett detta missbruk af regementsoch kompani-chefernes myndighet böra upphöra, har derföre hemställt, ”att Rikets Slängder måtte i underdånighet anhålla, att Kongl.
Stånd bifallit anslag, nemi. af 20.000 Rdr, och således måste all fråga om ett sådant anslags utgående anses vara förfallen. 2:ne Stånd hafva deremot bifallit 80.000 Rdr såsom lån. Det är således gifvet, att om dessa 80,000 Rdr bör votering ega rum, och att endast i det fallet eller under den förutsättning StatsUtsk. framställt, nemi. att PresteSt. velat förklara att dess beslut om de 100,000 Rdr skulle omfatta BondeSt:s, denna votering i Förstärkt Utsk. kan ske. Men då nu PresteSt., på sätt Gr. Lagerbjelke förklarat, .alldeles icke vill lemna en sådan tolkning åt sitt beslut, lärer dermed också vara uppenbart, att all fråga otti något anslag, äfven såsom län utöfver de 80.000 Rdr, måste hafva förfallit, och att frågan således helt enkelt inskränker sig till en votens-propos. sådan, att votering anställes om 80.000 Rdr såsom lån skola utgå eller alldeles ingenting. Det exempel, som Gr. Lagerbjelke anfört, eger på detta fall ingen tillämplighet. Jag tillstyrker återremiss af förslaget, på det ordentliga voter:s-propos:r måtte upställas. Frih. Cederström, Rud.: PresteShs beslut i detta ämne är oss redan officiel t delgifvet, och trovärdiga ledamöter hafva också tillkännagifvit, att BorgareSt. fattat enahanda beslut, hvarjemte Hr Bildt, som i frågan är af olika åsigt, likväl förklarat att lian, för att undertrycka frågans fastläsning, anser tjenligt, det R. o. Ad. jemväl antager Gr. Lagerbjelkes reservation. Kan det då vara lämpligt att ytterligare ingå i denna frågas specialiteter? Jag tror det icke, men då invändningar till följe af återremissen torde göras mot Gr. Lagerbjelkes voter:s-propos:r, hvilka skulle kunna föranleda en sådan tidsutdrägt, att icke denna fråga, i ans:de till Riksdagens annalkande slut, underginge någon behandling, får jag
Discontsedel emot en af det Allmänna garanterade på dessa nu erbudna vilkor, hvarföre då ej bibehålla Lagformerna, och blott söka, att på alla vis lätta sedelombytet, låta det börjas, i alla Ränterier, på samma gång, som sjelfva kallelsen till Proclama kungöres, på det att endast en principals ombud, nemligen Riksens Ständers, på den skall äga fordringar att bevaka ? I sådant fall blifver Proclaman chimerique, men hon blir det på lagligt vis; förbjudandet af qvittningen af gäld emot gäld blir laglig, och ingen kan äga något att invända. Men man inser kan hända sjelf, att, på de nu föreslagna vilkoren, ingen Treprocentfordringsägare kan öfvertala», att ingå i Sedelbyte med Staten; i sådant fall är methoden, att undvika proclama genom en lagsuspension, nödig pä samma sätt , som alltid våld är nödigt vid röfveri. Att också, hvad Fordringsägar.ne i Götha CanalDiscont angår, ett sådant ofyertaUnde blefve svårt, Ar 94 Den i 7 Martil, /. m. tydligt af de felaktigheter, hvars tillvaro jag nyss visade i Utskottens uppgifter om CanalDiscontens ställning^ man kan icke skäligen hoppas, att någon skulle underlåta, att göra Lagen gällande mot en sådan ockrare, som Ban* quen, enligt detta förslag, skulle blifva. Är det sannt, att Canalbolagets Fastigheter och lösa Effecter, samt den icke upptagna delen af DiscontCassans behållning, ensamme uppgå till Jångt mer, än den förlust, den utredande ädelmodigt skryter med, och att han således, utom den fördelen, att få sin fordran betalt innan I823, i stället för 1835, årsslut, tillika skulle få en högst betydlig avance då är det icke underligt, att man fruktar en Proclama. Denna fruktan är så mycket billigare, som man dessutom vill frånkänna Fordringsägarne en annan stor, icke bokförd, men obestridlig tillgång, som i sjelfva Discont-rättigheten till 1835 1'gger
Nåväl! var nöjd dermed, gift dig och blif lycklig. Hvarför fordra en romantisk hängifvenhet, en glömska af sig sjelf, som ingen qvinna skall kunna gifva — och jag vill tillägga, att det är rätt lyckligt, att så är, det vore ett oförstånd, för hvilket männen i allmänhet skulle blifva föga tacksamma. — Du talar, som om du vore hundra år. — Kanhända, man blir mycket snart hundra år i Londons salonslif; efter, ännu ett par saisoner skall du säkert gifva mig rätt. — Möjligtvis, men jag vill icke i förtid mörda min ungdom och min lycka. — Men det är just detta du nu gör, — Nå väl, jag kan lefva utan Arabella, men jag kan icke lefva med henne, om jag icke är säker, att det är mig, mig ensam som hon älskar. — Du är ett barn, som icke kan lära dig att inse den stora skilnaden imellan kärlek och äktenskap för en qvinna i stora verlden. — En sådan gifter sig då aldrig utan rikedom och rang? — Hon gör det någon gång, men detta hör till sällsynta undantag; hon blir då ett ämne för skandalen och för alltid utstött ur den verld, hvari hon lyst, och Arabella skall aldrig komma att tillhöra dessa undantag: hon är svag och fåfäng, och dermed är allt sagdt. — Fy Lessley, du försyndar dig emot denna sköna qvinna, som kärleken tyckes hafva skapat och kärleken ensam tyckes beherrska. — Ja, man skulle tro det, det ser så ut — sade Lessley torrt. — Du uppfyller då min begäran? — Ja efter du fordrar det. — Men om någon skulle märka vår frånvaro? — Jag skall underhålla hennes mor under tiden. — Och om hon samtycker? — Så är allt i ordning, och jag följer er, men det vore i alla händelser bättre att vänta till en annan dag. — Det vore då för sent; ryktet om min framgång skulle redan hafva hunnit till henne ... du har ju hållit ditt löfte Lessley, att förespå mitt nederlag, du gaf mig ditt hedersord derpå! — Ja, min stackars Cameron, jag har verkligen gjort det, du skall utan tvifvel erfara verkan deraf. — Godt!
Den *5 December, Lgdes på bordet, Friherre Falkenberg, Carl Gabriel, upplasta följande; H var och en som hanner vårt Fäderneslands Statistik i Oeconomiskt och Financiel afseende, känner ock ganska väl, att Jordbruket är Modren för de öfriga Näringarne, och att vår Handel icke bär sig, med mindre import och Export equivalera. För Handeln har, nästan alltid, men förnämligast i sednare tider, blifvit gjort ganska mycket, till och med till Rikets skada, som 1815 års Riksdags-Handlingar nogsamt visa, hvaremot till Jordbrukets upphjelpande, förr än då, varit gjordt , — ingenting. Det var dä, sorn den allmänna omtankan väcktes för Banquens öppnande till Lån på Fastigheter och Ny-odlingar, men Fonden blef så knappt tillskuren, att den inom ifti6 års slut var absorberad, ehuru på Fast Egendom, utan afseende på dess större värde , högsta Låne - summan var inskränkt till 6000 R:dr och för Odlare i allmänhet till 2000 R:dr, allt med de vilkor och Reglementariska föreskrifter, som Kongl. Kungörelserne af den 27 September 181 S innehålla; dock sä, hvad odlingen angår * att större sådane företag å Kärr och Mossar, blifvit ställda i beroende af de mindre, enär dessa sednare till Lane-biträde ägde förmons-rätt. Hvad Discont-Inrättningarne varit för Han-» Den 15 Decemlen 333 3eln, synes j i Saknad af väl inrättade Åkerbruks-Disconter, Banqueri hafva bordt vara för Jordbruket; ty att förkofra detta med Disconterade Penningar i vanlig väg mot nära 7 proCents Lånevilkor, här sig icke i längden.- En Handels-Speculation deremot, realiserar sig ofta inom den vanliga omsättningstiden af Sex Månader, med en vinst af många proCent utöfver den, som Jordbruket i allmänhet åstadkommet.
Jag anhåller derföre om Herr Grefven* och LandtMarskalkens proposition på remiss af frågan till Förstärkta StatsUtskottet, och att den således ej må anses kunna förfalla» Grefve von Schwerini Fredric Bogislaus; Grefve von Platen har gjort Ridderskapet och Adeln uppmärksam på , hvad billigheten i den na fråga fördrar ; jag går nu att framställa hvad rättvisan i detta afseende kräfver. Här är folk som säger ; det har skedt oss förnär { En makt miste derföre äfven finnas , som säger : Ni har rätt, eller Ni har orätt [ Den, som uttalar denna dom, bör dock ej vara densamma , som deraf drager fördel. Man invänder, att tid varit de lidande för upprättelses vinnande lemnadi' Men det finnes en makt, som kan återställa fatalier, ialla andra fall, nemligen Kongl. Maj:t| men vid detta tillfälle kan han det icke. Jag frågar då, om Ridderskapet och Adeln ens skulle önska betaga de olycklige deras rättighet „ att få saken i rigtig form pröfvad ? Jag tror det ej , och förenar mig med Grefve von platen i anhållan om proposition på ärendets öfverlemnande tjll Förstärka ta StatsUiskottets behandling, 58* Den 3i October frn. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Jag har ej Öfvervarit sakens behandling i Utskotten, och är således oförhindrad, alt derom yttra mig vid det. ta tillfälle. Jag tror då icke , att man med skäl ian väcka fråga om några rätts-anspråk och någon Statens skyldighet i detta afseendeDeruti kan jag åtminstone icke instämma; ty när Kongl. Majit utfärdade en allmän Författning hvarigenom stadgas, att de assignationer , som inom en viss tid till inlösen presenterades , skulle af Staten betalas, men de andra icke, måste detta vara en tydlig Lag, hvarefter rättsanspråken skola mätas. Detta förmenta skälet af Laglig rätt lärer således af sig sjelf förfalla.
Majit vid pröfning af' förevarande ärende den 19 påföljande Juni, enligt Kollegii hemställan funnit godt i nåder tillåta bolaget att, emot stubböresafgift och med iakttagande i öfrigt af hvad i Kongl. Brefven den 11 April 1844 och den 24 November 1857 stadgas angående vilkor, sätt och ordning för erhållande af virke från Kronans skogar i Norrbottens län, få till ifrågavarande såväl jernvägsanläggning som kanalbyggnad från Kronans allmänningar hemta nödigt virke, hvilket dock borde företrädesvis afverkas å de marker, som närmast omgåf - Kongl Maj:ts Nåd. Proposition N:o 52. 11 vo omförmälda byggnadsarbeten, äfven om dessa marker voro bolaget till nyhemman anslagna, hvarjemte bolaget i nåder medgifvits, att under byggnadstiden få afgiftsfritt begagna på Kronans marker belägna kalkoch stenbrott samt grustägt; Och ehuru, hvad angår bolagets anhållan om kostnadsfri upplåtelse af den kronomark, som för ifrågavarande jernvägsanläggning erfordras, Staten redan genom det meddelade understödet för kanaliseringen af Hedens och Ede forssar i betydlig mån bidragit till åstadkommande af en kommunikationsled mellan Gellivara malmberg och Bottniska viken, vill Kongl. Maj:t likväl, enär det är af ej ringa vigt för det allmänna, att Gellivara rika malmtillgångar blifva tillgodogjorda och för sådant ändamål är nödigt, att jern vägsanläggningen kommer till stånd, samt denna anläggning derjemte, på sätt Kongl.