Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser de under huf - 14 Bevillnings-Utskollcts Memorial, Av o 23. talarbeten. vudrubriken strängar upptagne rubrikerna »messingsoch stål» samt »tarm-» böra bibehäilas oförändrade, samt införselstullen å sistnämnde rubrik förblifva vid 1 r:dr 24 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, komma nämnde rubriker att lyda: af metall och andra slag, samt införselstullen å sistnämnda rubrik att nedsättas till 1 r:dr per skålpund. Utskottets förslag, alt från hufvudrubriken tråd till stålarbeten öfverflytta ståltråd och nedsätta införselstullen derå till 4 sk. 6 rst. skålpundet, har Borgareståndet godkänt, äfvensom Bonde-ståndet gillat förslaget om ståltrådens förflyttning till detta ställe, hvaremot Bonde-ståndet, i afseende å tullbestämmelsen, samt Ridder-skapet och Adeln och V re ste-ståndet, i fråga om både uppställningen och tullsatsen, vidblifvit gällande taxa. Häraf följer: att ståltråd fortfarande måste upptagas under hufvudrubriken tråd. Beträffande åter tullsatsen, så och för den händelse att Borgare-ståndet icke vill frånträda sitt derutinnan från öfrige'Ståndens skiljaktiga beslut, föranleder detsamma följande omröstning: 270:o. Den, son>, på sätt tre Stånd beslutat, anser införselslullen å ståltråd böra bibehållas vid 6 sk. skålpundet, röstar Ja\ den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättcs införselstullen till 4 sk. 6 rst. per skålpund. Vid rubriken ståltråd bade Utskottet föreslagit intagande i taxan af den genom serskildt nådigt beslut meddelade föreskrift, atl, för tillverkning af sådana arbeten, hvartill utländsk ståltråd erfordras, sådan tråd må, efter pröfning af behofvet, och serskildt tillstånd af Kongl. Kommers-kollegium införas, emot tull af 10 procent af värdet.
Och så hviskade jag åt Villy, att han skulle ta upp punsch och göra allt han kunde för att hålla Gustaf kvar, efter som han nu händelsevis för en enda gång tycktes hågad att vara hygglig och stanna hemma. Ute ösrägnade det. Men hvem bryr sig om rägn på våren, när det är Guds välsignelse i hvar droppe! Vi skörtade upp och sträfvade i väg, men jag vet inte hur det var, Ester och jag, som eljest brukar gå så bra i par, drog alls inte jämnt den kvällen. Ibland var Ester före, ibland var hon efter, och litet emellanåt hackade hon mig riktigt oförsiktigt i ansiktet med paraplyn. Plötsligt sa hon: »Tant Lova, jag reser hem i morgon.» »Käraste!» sa jag och stannade midt under en skvalränna, så häpen blef jag. Med en otålig knyck knäppte Ester ned paraplyn och lät rägnet strömma nedför ansiktet. »Bror har skrifvit efter mig», sa hon kort, »och jag reser, men jag kommer igen. Det går an att jag är myndig!» Nu flög paraplyn i luften igen och det med en fart, som om den blifvit uppknäppt med mekanik. Sedan fortsatte hon, så lugnt som om hon gjort mig till sin förtrogna för längesedan: »Ser tant Lova, när man som vi under fyra år slagit sig fram till hvarandra genom hinder efter hinder, genom tvifvel efter tvifvel, när man kämpat och lidit sig till hvarje tum, då är man inte hågad att höra på andras »förstånd». Det är något så oändligt betydelselöst Hon teg litet, sedan tillade hon: »En djup lifsfråga skilde oss en gång åt. Jag förstod honom inte då, men jag förstår honom nu, ock så Hennes ögon strålade. »Du håller af honom, barn?» Hon såg på mig, som om jag frågat något på Kinesiska. »Nej», sa hon sedan med sitt vackraste leende, »så litet är det inte!» Jag ville så förfärligt gärna höra litet mer, men framför allt var det en sak som riktigt brände i mig. Tänk, om det var mitt fel alltsammans! Jag menar, att hennes bror var ond, och allt det där. Hade Krycke och hon inte träffats hos mig, så hvem vet
Klabböle byemän i Umeå socken lill afdrag på arrende-summorne, vid inträffande förluster genom natur-händelser; 4:o Per Sundströmsj från Wester-Norrlands Län motion om ett räntefritt lån af allmänna medel för upphjelpande af jordbruket inom WesterNorrlands Lin; 5:o Pehr Mårtenssons från Jönköpings Län anförande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående löne-reglering för Landt-statens em be Isoch tjenstemän; 6:0 vice Talmannens Per Ericssons motion 0111 stats-anslag lill hästafvelns förbättrande i Wermland; 7:o Anders Anderssons från Skaraborgs Län motion om indragning af Andre Landtmätare-tjensterne; 8:0 Hukan Nilssons från Christianstads Län motion, angående fångars förvarande i Härads-fängelser i stället för länshäkten, samt stats-anslag för detta ändamål till härads-fängelsernes utvidgning; 9:o Sven Anderssons från Skaraborgs Län motion, angående anslag till ut flyttningshjelp inom samma Län; 120 Trot■ Utclr. d. 11 Alars 184°• 10:o Olof B en jamin ss otis från Götheborgs och Bohus Län motion, att Kronan må öfvertaga bestyret med båtsmännens beklädnad emot betalning efter markegångspris för dertill behöflige persedlar; liro Anders Anderssons från Östergöthlands Län motion, angående skyldighet för egare af säterier samt rå- och rörs-hemman att deltaga i kronofjerdingsmännens aflöning; 12:o Olof Benjaminssons från Götheborgs och Bolms Län motion om rättighet för räntegifvare att efter markegångs-pris lösa Ivrono-tionde och ränte-persedlar; 13:o Anders Anderssons från Östergöthlands Län motion om rättighet för skatte-jordegare att lösa sin jord till frälse; 14:o Eric Norbergs från Westerås Län motion, beträffande begrafningshjelp åt Räntmästaren J. F. Alms enka; 15:o Christen Anderssons från Malmöhus
af Liljeholmens Vinfabriks [2130] (C a r l äppleoch pärontiden är inne, vore det kanske på sin plats att göra alla värdinnor, hvilka bjuda sina gäster på dylik frukt, uppmärksamma på, att de samtidigt borde tillhandahålla ett tillräckligt antal särskilda små fruktservietter. Nu ser man på kalaser, huru den ena efter den andra tvekande drager fram sin ytterst fina näsduk att torka fingrarne på den, och man grämer sig öfver, att dessa plagg fått outplånliga fläckar eller i tvätten måste angripas mer än nyttigt är. Fruktservietter göras antingen af grå linneväf (detta är mera praktiskt än de hvita fransservietterna), i hvilket fall man i ena hörnet med röd stjälksöm broderar en ledig grupp af någon sorts frukt. Ännu lämpligare är att virka små lappar, högst 25 cm. i fyrkant. Fram och tillbakagående — eller vackrare, alltid börjande från samma sida • — en enkel bård, som naturligtvis bör löpa rundt omkring; så bottenmönstret af stolpar med 3 luftmaskar emellan och i midten i täta stolpar en frukt, lätt uppritad på rutigt papper. Slutligen virkas en treflig spets utomkring. Fruktservietter. Nu då Läkareråd. Härmed får jag vördsamt meddela, att jag lördagen den 11 dennes kommer att öppna en elegant M o d e a f f ä r f ö r D a m e r i n:r 3 9 O X^xro-ttxilirxgiga.-teLTi. (f. d. Holländska Magasinets lokal). De allra nyaste o. elegantaste Modevaror komma därstädes att exponeras, hvaribland särskildt må framhållas: Siden, Sammet, Kappor, Morgonroekar, Underklädningar, Schalar i siden och ylle, Band i sammet och siden, Spetsklädningar, Blommor, Äkta Plymer, Aigrettes, Fantasifjädrar, Linne-Buktyger i hvitt och kulört, Spetsar, Barber, Snörmakerier, Näsdukar m. m. En storartad utställning af BÅME-HATTÅR, däraf en stor del Parisermodeller. Stort lager omonterade Hattar och Stommar.
3gg sin anhållan erni ersättning endast från den tid som de bevisligen utgjort denna skyldighet, Stadens innevånare destoheldre gjort sig förhoppning om bifall dertill, .sorn 2:ne andre Städer, Malmö' och Landskrona, i afseende på deras inqvartering, erfarit den rattvisa, som nu vill vägras Marstrand, hvilken Stad lidit både en längre lid och mast utgöra en fördubblad inqvartering; att Staden, sorn år 1824 afbrann, ej i likhet med Norrköping, Borås och flere andre Städer, åtnjutit något allmänt bidrag till dess återuppbyggande; samt sluteligen att om endast en fjerdedel eller femtedel af det ifrågastäldte ersnttnings-beloppet, utgörande, enligt Utskottet förut meddeldte Förteckningar, 36,146 R:dr 10 sk. B:co, beviljades, merberörde af olyckor tryckta Stad skulle med tacksamhet och någorlunda belåtenhet emottaga en sålunda minskad liqvid; hvaremot åtskillige andie Ledamöter yrkat bifall på Utskottets Betänkande, serdeles som frågan genom tvenne RiksStånds förut fattade beslut blifvit afgjord samt af sådan anledning ExpeditionsUtskottets förslag tilt R. Sttrs Underd. skrifvelse i ämnet redan af samtelige RiksStånden blifvit justeradt och godkändt. Efter öfvervägande af hvad sålunda ytterligare förekommit, får Utskottet anföra, att Utskottet, uti dess under N:o 14 nfgifne Betänkande i ämnet väl förklarat, att sorn beräkningen af den utaf Marstrands
Den 2 Febr. var jag första gången i Underhusets galleri, – Sessionsrummet är litet och utan all slags prakt. Det blef likväl utvidgadt vid Unionen emellan England och Irland, då äfven Lorderna blefvo flyttade till ett beqvämare rum än förr. Äfven detta är ingalunda lysande; och man gjorde sig vid tillfället ej ens besvär, att förnya den gamla blacka thronhimmeln. De förenade rikenas vapen synes nybroderadt på det gamla sammetet. Vårdslösandet af ståt i all slags verksamhet här i landet är interessant. Att verka utan prål hör till denna nations charakter. House of Commons, der, om man kommer några timmar innan ledamöterna samlas, man får se vaktmästarens pigor gå och städa, har snarare ett husligt utseende. Man ser ledamöterna, i stöflor och öfverrockar, med hatten på, sitta, halft ligga, såsom beqvämligast sig faller, läsa tidningar, prata sinsemellan, i fall debatten ej är interessant. Intet spår till militär. Af förseende kom jag under sessionen in i sjelfva rummet. En vaktmästare tog mig beskedligt i handen och sade, att ingen främmande här får gå in. Huset samlades kl. 4, då Talaren intog sin stol. Han satt längst fram i rummet i en stol, som liknade ett väggurs-foderal, ur hvilket hans stora hvita peruk framlyste. Denne Talare är den enda i huset, som aldrig talar, utom då han i kortaste ord gifver tillkänna något, som till husets ordning hörer; men till honom adressera alla de andra sina tal. Framför honom är ett bord, der tre Clerks eller skrifvare sitta. På bordet ligger hans klubba. – På båda sidor, med undantag af passagerna, uppstiga fem rader af säten – de till höger om Talaren utgöra de ministeriella eller så kallade skattkammar-bänkarna – till vänster midt emot sitter oppositionen. Huset blef ej talrikt besökt förr än fram emot kl. 8, då det satte sig såsom Comité till undersökning af Expeditionen till Walcheren och alla främlingar utvisades. På Galleriet hvisslades starkt vid denna tillsägelse. Detta rymmer omkring 150 personer.
Kammar-Rätten, efter afdijag 2:o 3:o 4:o af 19 R:dr 38 sk. remisslage Omkostnader för Taxeringen Stad till i Stockholms Stad i Stockholms Bevillning för år 1835 Kostnader för Tidnings-Stämplingen år 1835 Restitution till innehafvaren af Krono-Säteriet Kjersö, Ryttmästaren Friherre Sylvander, af under den 7 Julii 1797, såsom skattelösen för berörde egendom i Riksgälds-Contoret deponerade 374 R:dr 44 sk. Återstår Behållning af ofvan specificerade Fonder Lösen för Ekeskog Capital-inbetalningar och Räntor ä utlånte Medel: På Lån till Upsala Academie för Bibliotheks-byggnaden D:o från Kongl. Bergs-Collegie f. d. Cassa 2,200. D:o D:o D:o IV. o D:o D:o D:o D:o D:o till f. d. f. d. Skånska Hingst-praemii-Cassan Kongl. Commerce-Collegium till Ull-culturens be - Staden Jönköping Staden Ystad till Cassern-byggnad Från Kongl. Stats-Contoret levererade öfverskottsoch Besparings-Medel för år 1833 Rikets Ständers Bank levereradt Öfverskott å dess Grundfond vid 1833 års slut Ersättningar : Å det vid 1828 —1830 årens Riksdag beviljade af Kongl. Stats - Contoret derefter lyftade Cre ditiv till Spanmåls undsättning 25,000. Af Riksgälds-Contoret upplånadt: Behållningen å det vid 1828—1830 årens Riksdag beviljade och å serskild Räkning afsatte Anslag för Försvars-Verkets iståndsättande emot 3 Procents Ränta 81,507.40.
Af säd-me anledningar har bä icke ätcrstätt för Utffottct annat än att öfwcrläta ät Taxcringsmänncn samma pröfningsrätt i betta hänseende, som dem i andra warit tilerkänd, och dä, enligt Utskottets förordnande, till detta wigtiga wärf utses af det allmänna förtroendet redell» ge män och Mane, som tillika äro i bästa tilfälle att länna de Personer och omständigheter, till hwilka deras befattning kommer att sträcka sig, kan Utskottet häri icke frukta nägot äfwentyr hwarkcn för Kronan eller ben enskilde. Af sjelfwa ben ffattffyldigcs redlighet, eller lät wara, af hans farhoga för widriga omdömen i Allmänheten, har Utskottefförmobat den följd, att fä skola i sina egne upgiftcr afwika frän sanningen, och derigenom blottställa sig för ben förödmjukelsen att blikwa mihtrodde och upbragte tilhögrcafgift,än efter egit förslag, och skulle än här och ber nägon sä äreförgäten och girig finnas, som icke dest mindre ägde nog konst och orehelighet alt för Taxeringsmänncns förstning fördölja sin j det närmaste rättabchällning, torde för Staten nägot när motswarande ersättning kunna päräknas i deras antal, som antingen iör Crcdit-bchof eller af fäfänga angifwa sig till högre Claflcr, än dem de werkeligcn skulle tillhöra. För öfrigt och bä, wld saknad erfarenhet af Förslagets anwändbarhet, flere torde befara oundwikcliga underslef, kanske redan af spcculationrn i hemlighet äsyftade, bör icke förtigas, att wid igoo ärS Riksdag har en Swensk Riddersman, efter flere ärs erfarenhet i den allmänna Styrelsen, framgifwrt ett i Hufwudgrnnderne aldeles likstämmigt Project, hwilket ehuru omständighcternc wid ben tiden icke tilläto nägon widare utarbetning, nu saf omtankan dest första Väckelse. Holland, till en del, Skott - 824 Den 2Z September.
Skulle densamma af något annat Stånd afslås, är R. o. Ad:n naturl. ingalunda förhindradt att fatta beslut öfver förslaget N:o 2. Denna andra punkt kan, när vi komma till den, antingen upskjutas, eller ock genast företagas, i hvilket sednare fall propos. derå blott behöfver framställas under samma form, som Konst.Utsk. sjelf i sitt betänk:de angifvit, nemi. att bifall till densamma gäller endast i det fall att något Riksstånd afslagit första punkten. Gr. Hamilton, Henning: Hr Dalman har fästat min upmärksamhet på ett misstag, som jag möjligen begick, då jag förra gången yttrade mig. Det synes nemi. som han, och kanske flera med honom, föreställt sig, att jag fästade mindre vigt vid den första än vid den andra punktens antagande. Mitt yttrande kan möjligen så förstås, men så var dock ingalunda min mening. Jag ville blott säga att, om den första punkten blefve af något Stånd afslagen, det vore en väsendtlig vinst att åtminstone få den andra bifallen. Såsom Gr. Lagerbjelke nyss nämnt, kan R. o. Ad. också fritt besluta öfver begge punkterna, den ena efter den andra, då den sednare är framställd endast alternativ. Hr Dalman har också bland annat ganska rigtigt anmärkt, att många af de i konseljen förekommande ärender, som uptagas i förteckningen öfver afgjorda mål med en rubrik, som föranleder att anse dem vara af ringa vigt, dock kunna fordra mycket arbete och mycken tid att utreda Det är verkligen förhållandet, att understundom mål af högst obetydligt utseende, som äro af nästan ingen vigt hvarken för det allmänna eller den enskilda parten, likväl kunna vara af aldra största vigt såsom principfrågor. I andra fall kan det åter gälla enskildes rätt, ehuru i en sak af mindre betydenhet; men den förde! eller skada, som kan den ena eller andra parten tillskyndas, må vara stor eller liten, så ligger det alltid 262 I)en 10 December f. m. samma vigt uppå, att K.
Om det Ofwerstott'af 3,383,791 R:dr 15 st. 9 r:st. i Credit-Sedlar, hwilka en gäng influiit, icke blifwit Realiseradt (och hwilket för bestridandet af Contvirets wanliga Utgifter ickd kunnat behöfwas), sä hade wid 1828 ars stut den Summa uti utelöpande Credit-Sedlar, för hwilka Contoiret stulle answara, endast warit 1^217,427 R-.dr n st3 r:st. Nu deremot är förhållandet sädant, akt wid 1802 ars stut stulle Contoiret answara för' 6,477,774 R:dr 15 st. 8 r.st. utelöpande Credit-Sedlar. Genom Förstock och Läu, hwilka wid 1808 ärs stut wörö oliqviderade, hade under vfwannämnde arester Casta-Räkningen utgätt, nemligen: Förskott pä 1808, ärs Krigsgärd, hwaraf wid samma ärs stut återstod Län till Statswerket den 28 Julli och 24 November 1808 Län till Herr Presidenten Friherre ck.gZerckeim ___ Län till Distonterne och priväte Personer Diverse Behällning i Banque» wid 18 og ärs stut Tillgängarne hwarmed npstnamnde Län och Förstock blifwit bestridde, hafwa warit: Afwanförmäldte behällne öfwerstott i Bancomynt — Osmer stöttet' i Credit-Sedlar, hwilket blifwit realiseradt - Ukfär dadé Realisalions-Jnwisningar ä Credit-Sedlar, hwilka ännu icke till Contoiret inkommit —. — Uplupen ränta a erhällne Banco-Obligationer L 4 procent Influtne Räntor ä Länen till Distonterne och private Personer Efter Riksens Höglofl. Narwarande:
Han liar undervisat henne i de mhgaliaiirla plikter som åligga lieiiiie soin husmoder, och lian liar funnit lieiine synnerligen rillig att lära. Soin högsta grundsats uppstiiller han att hon bör söka att Tarii, honoiii deii Biista niöjliga medlijälperslta uti varden om lians hus och, s&amp; väl soin niöjligt, iippfostra deras blifvaiide barn. Han utvecklar de olika skyldiglieter, som tillkonima inaniien och liustruii på grund d deras olika natur, livarigenom de ömsesidigt komplettera livarandra; mannen har sitt hufvudsakliga verksamhetsfält ntom his, hustrun inom liiis. lTid det narinare bestaminandet af den senares uppgifter ar det dock iiteslutande fråga oin de rent praktiska bestyren. E j med ett enda. ord autydes att hon bör deltaga iiti och intressera sig för niannens uppgifter soin statsinedlem och hans liögre intellektuela intressen. Nen oin lion i fyllaiidet af sin kallelse risar sig mannen öf verlägseii, r&gt; skall hon göra honom till sin tjänare och icke behöfva befara att hon med tilltagande alder ska11 blifva mindre aktad i huset,. Om vi därefter vända oss till den högre spekulationens representanter under denna tid, Sokrates och Plato, och fraga, hrad de liafva att säga om kvinnan och hennes kallelse, finna \ - i ingalunda någon liögre uppfattning .i detta afseende, snarare tvärtom. Efter SOkrates anföras atskilliga uttalandeii, soin vittna om rillaaktning för kvinnan och för familjelif vet. 1 Xenophoiis skri f t 2 Xarkrärdigheter om Sokrates~ säger denne p i tal om sktenskapet: » vi se ju pk med Iivilken kvinna vi kunna få, de basta b ~ r n e n och, med en s %dan förena vi oss,.
Då uti 74 §. af underdånigt projekt tili det år 1836 nådigst fastställda Reglemente för Kongl. Myntverket var afsedt, att, vid försäljning af medaljer och jettoner, behållningen å dessas tillverkning, efter afdrag för alla omkostnader dervid, skulle lika fördelas emellan Kongl. Myntet och Myntmästaren, så föranleddes deraf föreskriften uti samma underdåniga förslags 73 §. om inkomsternas öfverlemnande af Myntmästaren till Mynt-Kamreraren, i och för behållningens beräkning och fördelning; men enär, vid berörde Reglementes fastställande, Kongl. Maj:t i nåder pröfvade skäligt deruti göra en sådan förändring, att Myntmästaren ensamt ägde sig till godo räkna den å medalj-tillverkningen uppkommande behållning, relativt till besväret och ansvarigheten, visserligen af föga betydenhet, dock under vilkor, att alla omkostnader dervid till dagsverken, afgång i guld och silfver, materialier och reparationer å medaljpressen m. m., varda Kongl. Myntet af Myntmästaren godtgjorda; så följer af detta Kongl. M.ij:ts nådiga medgifvande, att fråga om redovisning endast kan uppstå för så stor del af under året, enligt fastställd taxa, influten lösen för medaljer och jettoner, som motsvarar de för dessas tillverkning upplupna kostnader, hvilka af Myntmästaren ersättas och på det nogaste kunna bestämmas af de dagliga anteckningar, som af Verkmästaren föras för alla verkstäder, samt den derpå grundade beräkning öfver åtgången af brännmaterial m. m. Vid Kongl.
Efter ett långt samtal, hvarunder Sjaggo gjorde en mängd bugningar, aflägsnade sig allesammans. Thorsten började blifva allt mera dyster och nedslagen. Han var förföljd, som en missdådare och efterlyst, ehuru oskyldig. Det kränkte honom bittert; men han insåg nödvändigheten af att här undvika att spjerna emot udden. Bolla visade sig snart vid stranden. Hon såg utåt mossen under oroliga rörelser. Thorsten beslöt att visa sig bredvid tallgruppen, för att, i fall hon gaf tecken dertill, draga sig tillbaka eller ock nalkas. Då hon vinkade, rodde han skyndsamt till stranden. "Herr Thorsten!" sade hon: "Länsman är här med folk och den olycksfogeln Sjaggo lär nog, om möjligt, visa honom vägarna. Jag skall emellertid försöka att följa en annan väg. Fader Ollikainen sade mig, att jag skulle smyga mig hit ned, medan han trakterar dem litet i Svenskstugan." Sedan hon lyftat en näfverrensel i båten, sprang hon uti den och fattade ena åran. Thorsten tog den andra, och under flickans ledning halkade båten skyndsamt utåt vattenytan. Emellan de gröna och gullgula och ljusröda tufvorna, slingrade sig bäcken, såsom en klar väg, bortåt den fjerran skogen. Det led emot aftonen. Solen sänkte sig för att en kort stund dröja under horizonten. Skogstopparna förgylldes af aftonrodnaden, och några gällt skriande sjöfoglar drogo snabbt öfver den fuktiga mossen. De båda roende voro längesedan komna ur sigte från Ollikainens gård, så att de redan tillryggalagt största delen af vägen öfver mossen. Med ansträngning nådde de den andra skogbeklädda stranden, just då solen gick ned. Bäcken som de följt, slingrade sig allt bredare fram inåt skogen. "Vi måste hvila här", sade Bolla: "Strömmen har några forssar längre fram, som vi icke kunna fara utföre förr än det är full dager igen." Hon framtog i detsamma den medförda näfverränseln, som befanns innehålla ett litet matförråd. Thorsten frågade henne nu huru snart de kunde vara i Norige, och om hon ville visa honom vägen ända öfver gränsen.
I alla länder med nyare konkurs-lagstiftningar — d. v. s. i nästan hela det bildade Europa, med undantag af Sverige och Norge, ty äfven i Danmark är numera, genom en utkommen författning, början gjord alt i konkurs-lagstiftningen införa de Europeiska principerna, — i alla dessa länder är, i affärsverksamhetens eget intresse, skilnad i fråga om konkurs gjord emellan affärsmän och andra gäldcniirer. Än finnes för hvardera af dessa kategorier en särskild konkurs-lag, strängare för köpmansklassen, än åter medgifver lagen, såsom i Frankrike, icke konkurslvång mot några andra än köpmän eller rörelse-idkare. Denna skilnad är djupt grundad i sakernas egen natur och anbefalld af den rättsjemlikhet, som lämpar lagen efter olika förhållanden. Träffande yttras i detta ämne i motiverna till 18S4 års konkurslags-förslag följande: »En affärsman befinner sig i en ställning, som i många afseenden är olika med andra personers. Det är på ena sidan en ständigt fortlöpande kedja af gäldförbindelser, hvari hans rörelse försätter honom, under det att på den andra hans verksamhet fordrar en ständig ström af inflytande penningar. Hufvudverktygen för hans yrke äro sålunda penningar och kredit. Han behöfver kredit för att vinna penningar, och penningar för alt äga kredit. Denna dubbla egenskap af ständig gäldenär och borgenär gör punktlighet och noggrannhet så väl i fullgörandet af sina förbindelser som i utkräfvandet af sina fordringar för bonom till en sträng nödvändighet. Han kan icke vara strängt redlig gäldenär, utan att vara strängt noggrann borgenär. Delta ligger i sjelfva väsendet af hans yrke, likasom deri ligger, att då krediten för honom i visst afseende är ännu ett vigtigare verktyg än till och med penningarne, han så mycket mindre, för att upprätthålla den, kan vara eftergifven vid sina fordringar. Saknar han för tillfället tillräcklig penningetillgång, men äger väl befästad kredit, kan fortgången af hans rörelse likväl upprätthållas. Men krediten fordrar ständig värd och förfallotidema komma alltid åter, för att pröfva dess styrka.