Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevarsoell Ekon.Utskms dell i3 dinnes på bordet lagda ullål. N:o 127, i anleda, af erhållna återremisser å sistnämnda Ulsk:s betänk. Frih. Gederström, Jacob: Jag anhåller att delta betänk, måtte punktvis föredragas, emedan åtskilliga rättelser böra äga rum, och frågan icke är af den beskaffenhet att den i allo bör förfalla. I afseende på första punkten tillstyrker jag godkännande af Utsktns förslag, men vid andra punkten ogillande deraf. Hr von Hartmansdorff, Au».: Jag har, till en början, varit af samma mening som Frih. Gederström, nemi. att betänk, borde punktvis föredragas och med vissa jemkningar nfgöras. Men vid genomläsning af Gr. von Plåtens reservation, finner jag det vara bäst att antaga henne såsom R. o. Ad:s beslut. Frågan är verkligen i närvar, ögonblick så litet utredd, att hvilket annat beslut än detta torde blifva ett misstag på ena eller andra sidan. Jag anhåller att få uppläsa reservationen, deruti Hr Grefven yltiar sig sorn följer: "Jag reserverar mig mot Utslois beslut, på den grund att jag ansett Ulsk:n böra tillstyrka att R. St. måtte, under erkännande af principenligheten af den föreslagna åtgärden samt med afseende derjemte å den besparing i statsutgifter, som kunde uppkomma genom en förening af diplomatiska och consulära befattningar, för det närvar, inskränka sig till en underd. anhållan, det K. M. ville låta undersöka lämpligheten af närvar, föi hållande med consulernes befattningar och aflöningssätt, samt i hvad mån Konungariket Norrige skulle vilja till aflönmgen af consulerne bidraga och derefter meddela dess nåd. propos. i detta ämne, hvarefter R. St. kunde blifva i tillfälle att närmare pröfva de uppgjorda förslagen; och att under tiden hvarken nya consulsbeställningar borde inrättas eller consuler tillsättas, hvilka i någon mån för den afsedda förändrade organisationen kunna blifva hinderliga. — Häruti instämde Frih.
– Hur länge detta regemente kan hålla sig, vet icke ens den allsmäktige, ty den allsmäktige i Danmark är för närvarande monsieur Struensee; men det talas om ett mycket spändt förhållande till det ryska hofvet. Skulle det komma till allvarligare förvecklingar, lär monsieur Struensee, i samråd med en likasinnad vän, ha bestämt sig för att hellre sälja allt det kungliga bordsilfret (N. B. till underhåll af arméerna!) än låta sig förödmjuka. Den krigiske vännen, en grefve Rantzau, har dessutom högtidligen förbundit sig, att i spetsen för en svensk och en dansk armé jaga kejsarinnan Katarina från Petersburg. Således ha vi svenskar alla skäl att önska det nuvarande regementets fortbestånd, i synnerhet som monsieur Struensees orubbligaste princip är, att Danmark icke bör blanda sig i främmande staters affärer och alldeles icke utgifva stora summor årligen till underhåll af de svenske nattmössorna. Förhållandet mellan änkedrottningen och de regerande majestäterna förefaller spändt, ty änkedrottning Juliane Marie är en dam af stränga moraliska grundsatser och för någonting sådant lär den regerande drottningen icke med fog kunna beskyllas. Emellertid hör änkedrottningen synbarligen icke till de mera dådkraftiga naturerna, såvida hon icke har en utomordentlig själfbehärskningsförmåga – och i så fall vill jag icke vara i monsieur Struensees kläder, när det en gång besannas, att i det lugnaste vatten kunna stora, fula fiskar lefva och hafva sin varelse. Redan nu märker man granneligen, att här finns mycken jäsning i sinnena, framför allt bland högadeln och rikets f. d. herrar. Alla afvakta också med spänning, hvad som härnäst skall ske, ty ingen tror att monsieur Struensee nu ämnar stanna på den väg, han slagit in, och för hvart steg han tager vidare, blir faran för honom själf större. Redan nu huserar han som om han vore envåldshärskare både öfver det kgl. huset och öfver landet – och tillämpar sina principer lika hårdhändt, vare sig det gäller rikets inre förvaltning eller den danska kronprinsens uppfostran. I båda fallen använder han en rent barbarisk kallvattenskur. Den lille kronprinsen får gå barbent och frysa och svälta.
— N:o 69, i anledning af ålerremiss af Utskottets Betänkande N:o 19: B. II. 322, 373, A. 373, E. 463. — N:o 70, i anledning af väckt motion, i fråga om utfärdande af en Författning, angående försäljning af malt-drycker, kaffe och Ihé samt andra icke sprithaltiga drycker: B. II. 322, 373, 424, A. 431. — N:o 71, i anledning af väckta motioner i fråga om förändrade bestämmelser rörande mått och vigter samt justering deraf, m. m.: B. II. 322, 373, 431, A. 444; U. lil. 397, 430, 466, A. 484; E. V. 581. — N:o 72, i anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande af tiggeri: B. II. 374, 445, A. 445. — N:o 73, i anledning af väckt motion om revision af jordeboken: B. II. 374, 445, A. 445. — N:o 74, i anledning af väckt motion om förändrade bestäm - melser i fråga om den till inre tull-bevakningen hörande personal: B. II. 374, 445, A. 445. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 75, i anledning af väckt motion om förbud mot gesällvandring: B. II. 374, 445, A. 445. — N:o 76, i anledning af väckt motion om upplåtande pä entreprenad till den minstbjudande utaf tryckningen af allmänna förlattningar och kungörelser: B. II. 374, 445, A. 445. — N:o 77, i anledning af väckt motion om kronolögde-ljensternas indragning, m. m.: B. 11. 411, 450, A. 450.
Majlis Nådiga definitiva afgörande öfverlemna näringsfrågan, med hänvisande till, eller åberopande af, de utaf Riks-Stånden hvart i sin ordning, vid i823 och i83o årens Riksdagar, till Kongl, Maj:t i underdånighet afgifne betänkanden, skrifvelser och reservationer, jemförde med Commerce-Collegii nyare författnings-föi slag, godkänner, på anförde skälen, jag visserligen denna utväg, såsom den klokaste och ej meia upplifvande striden, hvilken i många år blifvit fortsatt, icke utan bekymmer och förderflig osäkerhet för städernes vidare bestånd, hvaremedlertid och så länge närings-stadgan b vilar, man, utan all billig dagtingan, vill från Borgare-Ståndets concession år 1810 draga en detsammas oafhängighet och välfärd förstörande slutsats, dels slående i strid med städernes nödvändiga upprätthållande, som mot borgerlig rörelse kräfver borgerlig tunga och dels upphäfvande all kraft och betydelse af 1 1/[ §. Regeringsformen ; — ty ”annat måste vara näringsfrihetens tillämpning och utsträckning utöfver gammalj af alla Konungar besvuren gräns och annat reglementerantle derom.” — I senare fallet beror frågan helt och hållet på Kongl. Maj:t, roen att å landet i allmänhet eller den så kallade landsbygden utsprida och förordna rättighet att bedrifva bandel, handtverk eller manufaeturer i vanlig eller äldre bemärkelse och utöfver de för landtmannens eget behof nödige slöjderier, ingriper i sjelfva hjertat af städernes naturliga förmoner, hvarutom städer hvarken kunnat eller kunna uppkomma, tillvexa eller såsom Rikskroppens verksammaste hufvuddel vidmagthållas.
— N:o 20, i anledning af väckt motion om förändrad lydelse af vittnes-eden: B.'II. 612, 620; III. 177, A. 177. — N:o 21, i anledning af väckt motion om förändrad bestämmelse i afseende på qvittning af rättegångs-kostnad: B. II. 612, 620; III. 177, A. 177. — N:o 22, i anledning af framställda förslag angående förändradt sätt för doms eller utslags lifgifvande i Rådstufvu-rätt och hos Öfver-Ståthållare-Embetets Kansli: B. II. 612,620; III. 177, A. 177, E. 429. — N:o 23, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på sättet för kommunikation af besvär, som blifvit till Hof-Rätt ingilna: B. II. 612,620; III. 177, Å. 178, 179, 180; B. IV. 400; V. 41, 51, A. 51, E. 459. — N:o 24, i anledning af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på vilkoren för rättighet att fullfölja mål hos Hof-Rätterna och Högsta Domstolen: B. II. 622; lil. 127, 180, A 180, 182, 188/191; B. V. 244, 297, 340, A. 340, 341, E. 561. — N:o 25, i anledning af väckt motion om suspension af dödsstraffets tillämpning under viss tid: B. 11.658; 111.128,459, A. 467. 88 — L — Lag-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 26, i anledning af väckt motion om dödsstraffs verkställande medelst fallbila: B. II. 658; III. 128, 467, A. 471.
Organister och Klockare betala likaledes af Löne-Inkomster den har efwan stadgade procent. För Acadcmie-, Gymnasiioch Scholä , Staterne, Domkyrko, Svssiomän, Kyrko, Jnspcctorer med flere, tillämpas äfwen hwad för Embetsoch Tjenstemän här blifwit stadgadt. Städernes Magistrater, samt östme deras Tjenstemän och Betjente, erlägga Bewillning i förhållande till deraö Löne-Jnkomster, enligt hwad för Embetsoch Tjenstemän i allmänhet föreskrifwit ar. 5 Mom.^ Pensioner, Gratialer och Benadnin, gar, som utgå efter Stat eller af Allmänna medelpaföreS enahanda Bewillning. 6 Mom - Den r8 Augusti2725 6 Mom. O.winna, som åtnjuter Lön eker annan Inkomst, Pension, Gratial eller Benådning af Allmänna medel, erlägger Bewillnings - afgifren ester lika grund. Patroni Ecclesiarum i Skane, Halland och Bohus Län, som njuta någon Spanmal, ware sig af Kronoeller Kyrko,Tionde, erlägga Fem procent af SpanmalenS wärde, uträknadt cfter sednast satta Markegangs,Taxa. Af ali behållen Kyrko, Tionde i desta Orter, som ej är pä Lön anslagen eller till andre behof disponerad, erlägges lika afgift. Består Kvrko-Tionden i Spanmäl, sker uträkning pa nystnämnde sätt. För Domkyrkorne i Riket och de dem tillhörande Inkomster i Spanmal eller Hemmans,Rantor, erlaggeS likaledes ärligen Fem procent, sedan derifrån blifwit afräknade de cfter särskild Stat deraf utgäende wista Löner, antingen i Spanmal eller i Domkyrkans öfrige Inkomster, hwarsöre Innehafware betala Bewillning ester denna Artikel och §. Undantag. r Mom.
Skulle någon inlemnare ej; åtnöjas med den afgift, som i Deposilions-beviset blifvit bestämd, utan väcka tvist om cubik-innehållet och hvad afgiften på grund deraf rätteligen utgöra bör, åierställes genast hans depositum. Stockholm den 18 Mars 1835* Bihang till R. St. Prot. i834 och i835. 6 Sami. i Afl. a Baunet. 3y.de STOCKHOLM, 1835, hos J. A. Walldbn. BancoUtsi olle/: Utlåtande N".n ny. i N:o 117. Antom till Exp.-Utst. den sg Mar». Tillåtande, i anledning af de inom, Hiks-Stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets under Nto 91 afgifns Memorial, Im n samtlige Riks-Slånden är återremilteradt Utskottets under N:o qr afgifne Memorial, med förslag till åtskillige förändringar i 4 Art. 5 Afd. af i83o års Banco-Reglemente.
263 blifva, upphört att vara gällande, utom i afseende å de köp, med hvilka före den nja författningens kungörande blifvit så lörfaret, som i nämnde Kongl. Förordning stadgas, — och dels eu författning om förändrade föreskrifter i afseende på utmätning, af följande Ijdelse : ”Med upphäfvande af 3 § i 7 Kap. Utsöknings-Balken, stadgas som föijer: § I Yppas, vid utmätning, tvist angående gods, sorn i gäldenärs ho finnes, men uppgifvas höra annan till: bjuder den, som å godset anspråk gör, bevis för sig, och ställer han hos utmätningsmannen borgen för den kostnad och skada, som af hans anspråk komma kan; varde godset salt i säkert förvar, intilldess tvisten om eganderätten af domstol pröfvad blifvit; stämme han dock, i tj fäll, borgenär och gäldenär inom tre månader sedan godset i förvar sattes, eller håfve sin talan emot borgenären förlorat. Vill borgenär sjelf stämma, utan alt afbida den tid, som nu är sagd: stånde det honom fritt. § 2. Uppstår, när egendom för en borgenär utmätas skall, fråga om förmånsrätt dertill för annan borgenär; varde ej af den fråga utmätningen eller egendoms försäljning uppehållen. Finnes ej, sedan egendom såld är, full tillgång för alla borgenärer, som rätt till betalning derutur ega, och kunna de ej åsämjas, huru den tillgäng, som är, må dem emellan skiftas; pröfve Konungens Befallningshafvande, hvad en hvar tillkomma må. Finner Befallningshafvande!! borgenärernas anspråk tvisliga; förvise dem att talan vid domstol utföra, och varde tillgången i länets ränteri nedsatt, intilldess fastsläldt blifvit, hvad en hvar deraf njuta må. § 3. Föres talan bos Domstol om rättighet att fä gods från utmätning undantaga, efter tj i 1 § sagdt är; pröfve Domstolen, på borgenärens yrkande, huruvida den, som omförmälde rättighet påstår, må åläggas att med ed intyga, det han redeligen samt pä god tro och ej till förfång för vederparten sin läll åtkommit.
O Flere förslag rörande denna punkt hafva blifvit uppgifne, och säkerligen skulle 4i H. 17 * 253 Den i4 September e. m. ännu flera lunna uppgifvas, livart och ett utmärkta af någon fördel, likasom å andra sidan också åtföljda af vissa olägenheter. I allmänhet taladt, skulle man ock utgå från en alldeles falsk synpunkt, om man trodde att någon flyttningstid kunde bestämmas, som vore åtföljd endast af fördelar, men icke af olägenheter. Den rätta synpunkten för denna frågas, likasom för andra samhälls-angelägenheters, bedömande, måste vara att finna en flyttningstid, som relatijt är den bästa, hvilken är åtföljd af de flesta fördelar och så få olägenheter som möjligt. En sådan flyttningstid för tjenstehjon på landet tror jag rättast fixeras i Juilia månad, omkring medlet deraf, och hvarföre icke till exempel den i4:de. Skälen för valet just af denna dag skola här nedanföre utvecklas. För att ej trötta Utskotten med onödig vidlyftighet, utbeder jag mig få åberopa, hvad af flere Motionärer likasom af flere Talare, under discussionerne, blifvit i allmänhet anfördt för antagandet afMidsommarstiden, eller senare hälften af Junii månad såsom flyttningstid. Alla de för delta förslag anförda skäl, som också tala för mitt, och hvilka, såsom sagdt är, jag nöjer mig att åberopa för att undvika mångordighet, öfverväga vida de skäl, hvilka blifvit anförda för den nuvarande flytlningstidens bibehållande, eller för det förslag Ut - Den 14 September e. m. a5cj skotten uppgifvit. De skiil åter, som blifvit anförda emot förslaget, att ändra flyttningstiden till Junii månad, äro dels lätt vederlagde, dels ock, om de erkännas såsom grundade, af den beskaffenhet, att de blott röra dessa mindre olägenheter, hvilka' med antagandet af hvilken flyttningstid sorn hälst aldrig belt och hållit kunna undvikas, men som man bör underkasta sig för att kunna vinna de större fördelarne.
Uti en af Riksdagsfullmäktigen Johan Johansson från Orebro län väckt, till Statsutskottet remitterad, motion, hvilken Stats-Utskottet gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet till behandling förehaft, har, jemte en framställning om uppkomsten af kungs-skjutsen och de förändringar, som legan derför, tid efter annan, undergått, blifvit föreslaget, att alla, som å landet hemman ega eller bruka; skola, utan undantag, Bih. till II. St. Brot. 1850—51. 4 Sami. 2 Afd. 12 Haft. 2 10 Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 43. •vid Konungens och den Kongl, familjens resor, dä sådant påkallades, utgöra skjuts efter förmedladt mantal, samt att för dylik skjuts lega måtte erläggas lika med hvad nu vore eller framdeles kunde varda bestämdt för gästgifveri-skjuts å hvarje serskild ort. Vid besvarandet af denna motion, få Utskotten erinra, att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande N:o 121, deruti Utskottet, bland annat, med anledning af väckta förslag, om förhöjning i legan för kungsoch kronoskjuts, tillstyrkt, att densamma måtte ökas till 20 sk. B:co för hvarje mil, blifvit,i hvad denna fråga angår, af tvänne Riksstånd af slaget; hvadan och då förevarande förslag, jemlikt 75 § Riksdagsordningen, måste anses hafva föifallit, Utskotten med denna del af motionen icke kunna taga någon befattning.
Uli det yttrade, konimitterade härom afgifvit och hvartill de hemtat serskild anledning dels af Bonde-Ståndets vid sistförflutna riksdag gjorda underdåniga hemställan, om åtgärder för beredande af den så kallade mantalsräntans upphörande, dels af ett framstäldt förslag om beviljande, utan lösen, af skattenatur åt under åborätt upplåtne kronohemman, hafva kommitterade, jemte meddelad utredning af de olikheter i skattebördor och besvär, som härflyta af skiljaktige hemmansnaturer m. m., till granskning upptagit de förslag till jemkning härutinnan, som, tid efter annan, blifvit framställde och dervid, på anförde skäl, förmält sig icke kunna tillstyrka en allmän jemkning i grundskatterne, vare sig med afseende å olikheterna i jordnaturerne, eller de skiljaktigheter i grundskatterna, som emellan jordegendomarna för öfrigt förefinnas; hvaremot kommitterade, som jemväl afstyrkt bifall till Bonde-ståndels anhållan om mantalsräntans upphörande, dels uppgifvit serskilda förslag, huru förstnämnda olikheter, i hvad som rörer utgörandet af andra onera och besvär, än de egentliga grundskatterna, möjligen skulle kunna i mer eller mindre mån undanrödjas, dels såsom i kommitterades tanke för det allmänna gagneligt, i underdånighet föreslagit medgifvande, under vissa iakttagelser, af afgiftsfri skatterätt till krono-rusthåll, säterier och bergsmanshemman samt andra sådana under åborätt upplåtna kronohemman och lägenheter, hvilkas åboer af Kongl. Maj:ts befallningshafvande antagas, och som, enligt hittills gällande stadganden, kunnat, emot till staten ingående afgift, till skatte köpas. Kongl.
1 Anma ningsr ökning utfärdas hädanefter icke till den, som i Banken undfått lån mot pant af fast egendom och återbetuInings-skyIdighet i sedlar, vien underlåtit att å lånets årsdag ränteoch kapital-afbetalningen fullgöra; skolande sådap ränteoch kapilal-afbetalning af honom erläggas inom tre månader från nämnde årsdag, vid äfventyr af hela lånets utsökning, i den ordning, lag och författningar stadga; dock böra de verkställande, vid tillämpningen häraf, icke förbise, att ändamålet är att tvinga tröga gäldenär er lill ordentlighet, men ingalunda att skada den, som antingen några dagar efter den utfästa tiden eller och med för ringa belopp erlagt föreskri/ven årsinbetätning. Till upplysning för låntagaren skall, vid såväl utgifning af nytt lån, som omsättning af redan erhållet, honom eller hans ombud meddelas en tryckt promemoria, upptagande lånets nummer, tiden, då det utgår, lånets belopp, årliga inbelalningssumman samt underrättelse om den påföljd, sorn drabbar låntagaren, derest han underlåter, att inom stadgad tid ränteoch kapital-afbetalningen verkställa; och skola enahanda upplysningar meddelas i de qvitlenser, som utfärdas öfver fullgjord betalning. Hvarjemte Utskotten i 11:te punkten tillstyrkte, att 180 § i Banko-reglementet malte sålunda förändras: När stadgad inbetalning å för Bankens räkning intecknad fordran uteblifver, bör handräckning hos Konungens vederbörande Befallningshafvande sökas till den in tecknade fastighetens utmätning och försäljning, på sätt lag och författningar i allmänhet föreskrifva; dock vied Fullmäktige förbehållen rätt, att, efter serskild ansökning och pröfning af förekommande omständigheter, kunna lagsökningen inställa, och ega Bankens Kommissarier i händelse förda protokoll.
Han såg på hennes oroliga ansikte, det kalla uttrycket i hans vek för ett vänligt, ömt, och han strök hennes händer. – Vi ska inte tala om ledsamheter – jag får nog en snart. – Ja men, det få vi skaffa genast, ifrade hon. Han log mekaniskt. – Det är inte så lätt, det. – Ja men, sade hon rådvill, sjudande af företagsamhetslust ... du får förstås genast gå ut. Hans min blef ironisk. – Jag har inte varit här mer än två dagar – jag kom ju hit från – ja nerifrån – söderifrån. Det slog henne, att hon egentligen ingenting visste om hans sista år. Men hon ville icke fråga, icke höra – just nu. Sedan kanske – sedan, då allting var bra. Hon kastade sig ned på knä, stödde armarna mot honom och såg på honom, som ville hon tilltvinga sig hela hans själ. – Tore, hvarför har du icke befallt mig att komma ut, hvarför har du inte sagt: Kom, här är din plats – jag är din herre – åh, hvad jag skulle älskat dig, om du sagt det! – Jag vågar inte, jag törs inte, hviskade han och vände bort hufvudet – jag är så rädd, så rädd. Hans uppspärrade ögon betraktade henne stinnt: jag är så rädd Louise, hviskade han – det låg kraft i tonen. – Du är sjuk, sade hon beklämdt. – Kanske. Men så slog han om, lyfte upp henne och sade raskt: – Var inte rädd min flicka, det går nog bra. Hon fick med ens känsla af att hennes erfarenhet hittills varit lätt gods, men af instinkt sköt hon ifrån sig alla spöken. – Jag kom ändå, ser du – log hon smeksamt, ehuru sinnet icke var lätt. Därpå vände hon sig bort, drog med en snabb rörelse upp skinnpåsen och kastade den på sängen. – Nu räkna vi pengarna – vi måste vara riktigt förnuftiga Tore. Någonting i detta jagade undan skräcken. Då de om en stund gingo ut, bar Tore pungen, det hade kostat Louise en serie af obehagliga förnimmelser, när hon förstod, att han verkligen icke hade en dollar, och att de sålunda till en början nödvändigt måste taga af hennes pengar, om de ville ligga inom fyra väggar och äta ett mål mat.
Län sig anse nödigt, det de i fråga varande Krono-Lägenheterne borde inroteras under krigstid och att vid pröfningen af förevarande frågor Kongl. Maj:ts i detta ämne vid förra Riksdagen afgifne Nådiga Proposition vore till hands, och Bengt Niclasson från Bohus Län äskade, att Högstberörde Proposition vid detta tillfälle måtte varda uppläst; Longberg och Anders Bengtsson från Örebro Län begärte uppläsande af Protocollet för den 19 sistlidne Martii, om den så kallade Nämndens votering i frågan; och Oxelberg fann derjemte nödigt att se Originalet till Riksdags-Beslutet. Bilaga till Mern. N:o 9. 165 Efter det Secreteraren upplyst, att Kongl. Propositionen, som ville höras, ej fanns bland handlingarne men väl Protocollet för den 19 Martii innevarande å,r, hvilket derföre upplästes, gaf Nils Månsson från Malmöhus Län tillkänna, att han vore af enahanda tanka med Anders Joachimsson, och att han önskade, det de Allmogen betungande dagsverken och besväret af stengårdarne ju förr dess häldre måtte upphöra. Slutligen yttrade sig Anders Aberg från Westerbotten, det, då Talemannen förklarat sig ej kunna upptaga frågan om salu, honom syntes, som utan vidare ordande frågan om förvaltningen kunde anses återremiterad till Utskottet. Ut supra. Ex Protocollo Gabriel Ödmann. 166 Riksdagen 1810. Memorial om tryckning pä allmän bekostnad af ConstitutionsUtskottets Handlingar rörande föreslagna förändringar i Grundlagarne. Det är i Regerings-Formen stadgadt, att alla förslag, som göras till förändringar i Grundlagarne, ej förr än vid nästföljande Riksdag efter den, då de gjordes, få af Riksens Ständer pröfvas och afgöras. Ändamålet med detta stadgande är, att dylika förslag måtte af nationen förut blifva allmänt kända, öfvervägade och pröfvade, så att när Riksdagen infaller, då de skola afgöras, ett allmänt tänkesätt deröfver må hafva hunnit bilda sig.
Sålunda ä r v. ordf. amerikanska, mrs May Wriglit Sewall; 1: sta sekreteraren engelska, mrs Mac Laren; 2: dra sekreteraren fransyska, 1SII: lle Marie Martin och kassaförvaltaren finska, fröken Alexandra Gripenberg. Fök öfrigt ingå alla de olika nxtionalförbundens ordföranden i Internationella kvinnoförbundets styrelser. Förliållandet # r analogt inom Svenska Kvinnornas Nationalförbunds styrelse, hvilkeii skall utgöras af ombud f r i a de föreningar. hvilka anslutit sig till förbundet. Litterära notiser. Vintergatan, Sainling skrifter på vers och prosa, utgifven af Sveriges författarförening. 2: dra h g. ä r utan gensaga den vardefullaste och prydligaste af alla dessa efemera litterära alster, som sett dagens ljus vid juletid, som lefva en kort tid för a t t sedan försvinna och förintas. Men om afven den ovanligt präktiga utstyrseln ej skulle rädda D Vintergatan D från a t t dela de vanliga jultidningarnas och julkaleudrarnas öde, a r dess inilehåll sh pass gediget a t t den vackra boken alltid kommer a t t aga ett beståndande litterärt varde. Våra yngre poeter hafva riktit densamma med dikter, alla vittnande on1 9 talang, en del om en ovanlig sådan t. o. in., och afven de styckeii i obunden stil, som förekomnia, äro goda profbitar p i svensk prosadiktning. Tvenne kvinligii, författarenaiiin liar sainligen a t t upp visa: Anna Wahlenberg och J a n e Claine. - Främsta platsen både i varde och voly~ii intar dock Karl Warburgs teckning af V i k t o r RyaBwgs lefnad, ett utkast till en iiiinnesteckiiing~, den fiillstii,ndigaste och niest sympatiska af alla de minnesbilder, som hittills utkorniiiit öfver den döde skalden.