Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Grin fordrar en omfattande oryanisalions-plan för våra försvarsanstalter. Må det förlåtas mig om jag ej förstår, hvad härmed menas. K. M. och R. St. hafva vid mer än ett tillfälle förklarat i att vår krigsmakt skall hufvudsakligen utgöras af indelta Arméen såsom stam, i förening med beväringsmanskapet såsom dess fyllnad. Dessa bilda således grunden för Sveriges försvar. Allt hvad man af en nitisk krigsstyrelse kan begära, måtte väl vara, att på ändamålsenligaste sätt söka förbättra den grundval som finnes, men förbättra den så, att den icke faller sönder. Hvad mina företrädare gjort, ligger utom gränsen för detta genmäle. Sjelf har jag icke sparat omsorg, och så samvetsgrant som möjligt bemödat mig att rätt upfatta grunderna för vårt. försvarsverk och söka åstadkomma de förbättringar deruti, som öfverensstämma med den anda K. M. och R. St. under 2ine århundraden hafva dikterat. Min förnämsta omsorg vid denna Riksdag har måst vara att, i enlighet med tidens kraf, på en gång söka bereda trupperna den nödiga öfningen och lyfta Armée-befälet ur den tryckande ställning, i hvilken det, särdeles genom sednaste årens prisstegringar, blifvit försatt. Hade vi haft en annan armé-organisation, än den indelta, så skulle följden blifvit, att äfven för trupper ett ökadt, och betydligt ökadt, anslag måst begäras, hvilket visar sig af de tillskott, som man behöft utanordna för vårt ringa värfvade manskaps mat-inrättningar och natura-portioner. äfvensom ät det manskap, som varit beordiadt till allmänna arbeten, jemförelsevis med indelta regeitens kommenderingar för 30 år sedan på kanal-anläggningar m. m. d. Häruti finner man, enl. min åsigt, en ytterligare fördel af vårt indelnisverk, som delar lika öde med så mycket annat Svenskt, eller att klandras af oss sjelfve och beundras af utlänningen.
Då bland de, genom Kongl, kungörelsen den 6 Juli 1814, till kungörande påbjudna författningar, flera visserligen äro af den vigt, att desamma synas böra, hädanefter sorn hittills, från predikstolen årligen uppläsas, men af dem andra deremot finnas, hvilka numera upphört att vara gällande, la, vid sådant förhållande och då, efter år 1814, flera författningar tillkommit, hvilka, enligt hvad serskildt är föreskrifvet, jemväl skola från predikstolen årligen uppläsas, Rikets Ständer i underd. anhålla, det K K. M. täcktes i nåder lå - 374: Kxpeditions-Utskottets Förslag till und. SkrifvelsCj N.o i8jf. ta utarbeta och från trycket utgifva ett nytt sammandrag öfver alla de Kongl, förordningar, plakater, bref och resolutioner, hvilka böra från predikstolarna i kyrkorna hvarje år kungöras, samt efter hvarje riksdag utfärda nådig kungörelse, innehållande förteckning å samtliga de författningar, som derefter skola årligen uppläsas. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 26 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den a4 Aug. 1848. Preste-ståndet den 26 Borgare-slåndet den 26 Bonde-ståndet den 3o Rikets Ständers underd skrifvelse, angående lagbestämmelser, rörande qvarnäs och sågverkt som med ångkraft drif vas. (Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-utsk. Bet., IN:o 33.) S. A. K.
Sedan derefter garanti under samma Riksdag meddelats för en jernvägsanläOITning från Köping öfver Orebro till Hult, och ett aktiebolag för detta ändamål blifvit af Kongl. Maj:t oktrojeradt samt, i följd deraf, ändring i planen för förstnämnda jernvägs-anläggning blifvit nödvändig, enär en del af densamma, nemligen vägsträckan emellan Örebro och Ervalla, var gemensam äfven för Köping-HuIts-jernvägssträckningen, träffades emellan Köping-Hults-jernvägsbölaget och det för jernbanan» anläggning emellan Örebro och Nora bildade bolag en öfverenskommelse, att sistberörda bolag skulle afstå från förslaget att anlägga jernväg längre än från Nora till Ervalla, utgörande något mer än hälften af den ursprungligen afsedda våglängden, men bygga denna bana i samma större dimensioner, för samma transport-materiel och af enahanda beskaffenhet, som blifvit antagna och fastställda för Köping-Hults-jernvägen, hvaremot Köping-Hults-jernvägsbolaget ålog sig att ombesörja trafiken å samt underhållet och förvaltningen af jernvägen emellan Nora och Ervalla; och medgaf Kongl. Maj:t, på gjorda underdåniga framställningar och sedan Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgäldskontor blifvit hörde, Örebro-Nora jernvägsbolaget, sorn antagit benämningen NoraErvalla jernvägsbolag, rättighet att, såsom understöd för nämnda större jernvägsanläggning mellan Nora och Ervalla, utbekomma såväl det af Rikets Ständer för en jernbana af endast tre fots spårvidd från Nora till Örebro beviljade anslaget 75,000 R:dr, som tvåtredjedelar af det dertill afsalia lånebidraget, eller 100,000 R:dr. Efter det ifrågavarande jernväg numera blifvit fullbordad och för trafik upplåten, har Bolagets Direktion uti en af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Örebro län den 9 sistlidne Oktober insänd och förordad skrift i underdånighet anhållit, det Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets
Likväl kan jag icke underlåta att instämma uti Hr Hjärnes åsigt i denna del, att nemi. detta tillägg är både onödigt och otjeuligt, otjenligt derföre att StatsUtsk:t i en följande punkt öfverlemnar åt K. M. att bestämma sådana mer eller mindre väsendtliga afvikelser, samt onödigt, emedan den raka linien, som nu är antydd på kartan, går genom en trakt, der anläggning af en jernväg är särdeles billig, äfvensom trafikafgiften för personer och varor, som derå passera, komma att derefter lämpas. Skillnaden i öfrigt uti bördighet och distans båda dessa riktningar emellan blir så obetydlig, att något skäl till en afvikelse knapt deruti bör kunna framletas, ty om förhållandet ock skulle vara att i den nordligare riktningen, på '/2 mils afstånd från jernvägen eller något längre, skulle finnas något bördigare jord än uti de trakter, den nu föreslagna banan genomlöper, så är det väl obestridligt att Den 25 April t. m. v2 mils transport af spanmål och varor betyder alldeles ingenting, — om den ock skulle ske på axel — mot olägenheterna för hela vårt lands befolkning att få göra en betydligare krok. — På sätt jag förut yttrat, anser jag dock icke vara af någon så synnerlig vigt, hvad beslut ronde denna till K. M. ifrågaställa underd. anhållan fattas, och vill fördenskull icke heller längre uppehålla R. o. Ad:s tid med ordande i ämnet. Hr Bildt: Frågan om jernvägarnes kostnad är onekligen en af de vigtigaste punkter för bedömandet utaf icke allenast hvar jernväg skall anläggas utan äfven huru mycket jernväg skall byggas. Denna grundsats har ock varit af alla talare här erkänd och äfven af komitén uttalad, så att derom kan, efter min upfattning, icke mycket tvistas.
Domaren äger förkorta den tiv af h är , ester hwilkas förlopp, lysning i allmänhet pq hustruns begäran ina utfärdas efter hennes man, när han bortrest, och Någon anledning icke finnes om hail lefwer eller hwarest han sig uppehåller: att widare pröfningsrgtten marte npdpagasät wederböran» he Pastor Mod Församlingen i allmän focknestämmq eller Knrko-Radet och akt efterlysningen mätte siks genoin intimation nti Posteller Jnrikes-Tidningar» ye in, m.; hwilket al» UilVottel pa anshrde.jMl gfstar. Lades pa bordet, ftplästes ett, ifrän L rg-^tffotttt ankommit, mökh, samt memoriql rörande Borgmästaren iiManäcr» mo« tlog Den 22 Iunir. lion om nödwändigheten af en sadan förklaring öfwer 6 Tap. 2 § Mista. Balken och > T v. 2 §? Mom. Utsöknings.Balken, akt stadgande? deli icke mä i nägot fall kunna lampas lil ex-curivq magtens förhastande til Domaremaglen och akt den gemensamma befattning LaudSbofdingarne och Under-Domftolarne hafwa ? wist . oeconomiffa mai mä fran endera ffiijas pä det Domar, waglen mä i alka hänseenden wara af den rx>c'-nvl oberoende, hwilka yrkanden Lag. Utskottet, äfwen pä ayjörda flat, icke tilstyrkt, Lades pa bordet.
Uti några socknar i Norra Ångermanland uppfödas ett icke obetydligt antal hästar, som sedermera nedföras till Rikets Södra Orter, der de med O r ' fördel föryttras. Skolarne äro till beskaffenhet och godhet mycket varierande, men i allmänhet icke allenast tillräcklige för husbehofvet utan äfven medgifvande ett icke obetydligt åiitande till afsalu, hvilket för de i närheten af så kallade 12 Ådahlarne boende, äfvensom Fjälltraktens åboer utgör en väsentlig källa till utkomst och bergning. De förnämsta afsättningsprodukterne bestå af sågoch bustimmer, bräder, gärdsel, och stör, takspån samt näfver. Dock finnas orter inom Länet eller tråk terne vid hafs och elfkusterne der skogstil Igången är så ringa, att ved och timmer måste annorstädes ifrån anskaffas, likasom å andra trakter längst upp i Fjällbyggderne betydliga skogssträckor finnas, hvilka i anseende till svårigheterne, om ej omöjligheten att bereda utvägar för eifekternes transporterande derifrån, äro af obetydligt värde, liebst äfven jordmånen derstädes är så litet växtdrifvande, att återväxttiden per medium beräknas till 250 å 300 år. Sedan laga skiften nu en längre tid pågått uti aila Socknar inom Länet hafva Sockne-Allmänningarne blifvit reducerade till ganska få, äfvensom Byeskogarne nästan öfverallt befinnas uti enelier Storskifte elier och sednast behandlade efter Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Skiftesstadgas föreskrifter i laga skifte; och äro Kronoskogarne, hvars areala innehåll anses utgöra något öfver En million Tunnland, dels ännu odisponerade, dels upplåtne under rekognition för Jernbrukens behof af ved och byggnadsvirke, dels ock till fällande af ett bestämdt antal sågträd årligen för vissa Sågverk emot Stubbören på grund af innehafvande privilegier. Andra åter fortfara ännu att vara, med förbehåll af Kronans fria disposition, upplåtne i och för begagnandet af muhlbete, emot erläggande af en årlig afradsskatt mest i smör.
Jag har sett dem som kunnat sätta en rombutelj för munnen och tömma den i en, klunk, och sam varit fardiga att börja med en ny, utan att der märktes någon rubbning i idéerna. Paschan föregår dem med godi exempel, liksom hans söner och döttrar, hvilka fylla sig med champagne, vin och rom alla aftnar, så att riktiga orgier bedrifvas på Baschiska slottet. Vidare förekommer i anteckningarna om paschans krigföringssätt: " När paschan vill göra krig kallar han till sig alla beduiner som bo uti byarne omkring Tripoli. Dessa äro indelade i stammar, styrda hvar och en af en Scheik. Paschan ger ordres åt scheiken att komma till honom med allt sitt underlydande manskap, och så vida denne ej är i uppror mot honom (i sådant fall skyndar han sig att förena sig uppe i bergen med paschans fiender) måste han lyda. På dessa tåg måste hvarje karl bestå sig allting, så väl mat och dryck som krut och kulor. Paschan gifver dem intet; allt hvad de kunna röfva åt sig af får och getter och matvaror få de behålla, men kameler, hästar och slafvar äro uteslutande paschans egendom så snart de blifvit tagna. Dessa beduiner äro sjelfva egare af sina hästar, men de, hvarmed kavalleriet är monteradt, tillhöra paschan, så att, ehuru hvarje karl får bruka och ega sin häst i sin trädgård i beduinqvarteren omkring Tripoli och följaktligen är tvungen att föda den, så låter paschan då och då hålla revy med hästarne, och den som då illa underhållit sin, blir straffad med bastonad. " Om qvinnans ställning derstädes läses följande: “ Fruntimren hållas ganska strängt som i alla mohamedanska länder; när de visa sig på gatorna, äro de alldeles betäckta och insvepta i ett sorts täcke, kallad barukan, af ull och bomullsväfnad. Endast en liten öppning är lemnad för ett öga, för att kunna vägleda sig, på fotterna bära de tofflor af åtskilliga farger eller en sorts saffiansstöflar.
Nådig Skrifvelse derom tillika med Committerades Betänkande, I 1. s 485 — 660, öfverlemnadt tili ett särskildt Utskott, för detta ändamål beslutet af Adeln, IX s 59, af PresteStåndet, IX s 61, af BorgareStåndet, IX s 63. Utskottets Betänkande, XI s 1—295, öfverlemnadt till Constit. Utskottet, af PresteStåndet, IX s 903 — 9o5, af BondeStåndet, ix s 956 — 960; äfven till Lagutskottet, af PresteStåndet, IX s 969, af BorgareStåndet, IX s 973, till Constit. och LagUtskotten, af Adeln, IX. Constit. Utskottets Utlåtande, III s 282, återrem. af BorgareStåndet, IX 3. s 256, af Adeln, IX 3. s 3ar — 326. BorgareStåndets anmodan till Utskottet, i anledning deraf, IX 3. s 353. Constit. Utskottets Svar å återremisserne, jemte Redactionsförslag till Grundlagsförändringarne, III s 3a7 — 34a, bif. af PresteStåndet, IX. 3. s 4!9> af BorgareStåndet, ix 3. Utskottets Betänkande tillika med Constit. och LagUtskottens, i anledning deraf, föreslagna åtgärder, gill. afPresteStåndet, IX 3. s 202 — 204» af BorgareStåndet, med inbjudning att i detta bifall instämma, IX 3. BondeStåndets Svar å denna inbjudning, IX 3, s 3oo.
Med föranledande af derom väckta motioner, hade Stats-Utskottet, uti sitt under M 236 afgilna Utlåtande, på anförde skäl, tillstyrkt dels att Rikets Ständer måtte, till utgående från Riksgälds-kontoret, anvisa en summa af 100,000 R:dr R:mt för hvartdera af åren 1859 och 1860, att, enligt Kongl. Maj:ts Nå - Stats-Utskollels Memorial M 268. 5 diga disposition, i mån af behof användas för vidtagande af förberedande åtgärder till Stockholms förseende med befästningar, samt till påbörjande af dessa befästningar å hufvudstadens södra sida, och dels att Rikets Ständer, vid anmälan om detta beslut, måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att vid nästkommande riksmöte få emottaga Nådig framställning med förslag till ifrågavarande befästning-arbetens vidare utförande. Enligt hvad Stats-Utskottet tillhandakomna Protokolls-Utdrag utvisa, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet bifallit, men Bonde-ståndet afslagit Utskottets ofvannämnda tillstyrkanden, äfvensom Borgare-ståndet afslagit förra delen af Utskottets yttrande, med förklarande dervid, att den af enskild motionär väckta fråga om Stockholms befästande icke borde till någon Rikets Sländers åtgärd föranleda; hvaremot sistnämnde Riks-stånd lagt till handlingarne den sednare delen af Utskottets yttrande, angående ifrågaställd anhållan hos Kongl. Majit om Nådig framställning vid nästkommande riksmöte rörande dessa befästnings-arbeten. I anledning häraf och då i denna fråga två Riks-stånd stadnat emot två, får Stats-Utskottet för ärendets afgörande, likmätigt 69 § Regerings-Formen, medelst omröstning i förstärkt Stats-Utskott, föreslå följande voterings-proposition: »Den som vill, att Rikets Ständer, till utgående från Riksgälds-kontoret, anvisa en summa af 100,000 Ridr Rimt för hvartdera af åren 1859 och 1860, att, enligt Kongl.
Silfver-tillgång verkeligen skulle kunna med de anvisade Fonderne beredas; hvarom Fullmägtige följaktligen ingått i öfverläggning, men, då Banco - Reglementets i Art. 18 §. stadgar, att: ”Förekomma under påstående Riksdag eller Banco-Revision sådane frågor af vigt, som i ett eller annat afseende hafva inflytande på Bankens Credit, dess säkerhet eller forhållandet emellan Reela Fonden och Sedelstocken, men hvaröfver klara föreskrifter saknas, må Beslut derom ej af Fullmägtige fattas innan de först rådfört sig med Banco-Utskottet eller Revisorerne”, ansett sig böra, öfver de vid denna öfverläggning yttrade och inför Revisorerne framställde åsigter, begära Revisorernes råd, före inhämtandet af hvilket Fullmägtige icke velat ingå i slutligt afgörande af detta magtpåliggande ämne. Revisorerne, som, med afseende på de gjorde framställningarnes serdeles vigt, funnit sig böra desamma serskildt, och innan det egenteliga Revisions-arbetet i Banken börjats, till pröfning upptaga, hafva, efter noggrannaste jemnförelse och öfvervägande af så väl Rikets Ständers med de framställde frågorne samband ägande beslut och föreskrifter, som de skäl och grunder, hvilka för de olika åsigterne blifvit hos Fullmägtige å ena eller andra sidan anförde, samt efter granskning af de beräkningar som inför BancoFullmägtige blifvit uppgjorde, den 3o sisth October afgifvit sitt yttrande: 1:0 Ibland de Afdrags-Poster af något märkligare inflytande, sora hos Fullmägtige blifvit ifråga satte, har i första rummet förekommit de förskott i smärre Sedlar, sorn på Reqvisition blifva aflemnade till Läns-Styrelserne för att användas lill invexling af förslitne småsedlar. Enär dessa Förskotts-Suinmor, hvilka, såsom från Banken utgifne, finnas inberäknade i den utelöpande Sedelstocken, i verkligheten utgöra ett blott Depositum, som icke får utkomma i allmänna rörelsen under annat vilkor än att en lika Summa af utelöpande förslitne
Derom har fråga icke varit, och den conclusionen kan icke dragas af BancoUtskfs fattade beslut; utan här är endast fråga om, att, när man vill gifva fullmägtige uppdrag att, i händelse af behof af utländsk credit, begära K. M:s medverkan till erhållande deraf, underrättelse bör K. M. meddelas derom, att en sådan autorisation blifvit fullmägtige lemnad. Hvad Hr Stuart yttrat om den tolkning, som Konungens rådgifvare gjort af ett vid förra riksdagen fattadt beslut och som vid denna riksdag ledt till en Riksrätt, tror jag icke, att det egentligen hör till detta ämne. Hvad Konungens rådgifvare komma att råda Konungen till i denna fråga torde vid en kommande riksdag kunna af Ständerna bedömas; men sedan en fråga lagligen är afgjord, vet jag icke, om man vidare skall stå till redo och räkning för densamma. Jag anhåller om återremiss af memor. med afseende å hvad jag i liufvudfrågan anfört. Frih. Boye, Ludv.: Himmelsvid är skillnaden emellan att å ena sidan föreslå en inskränkning uti någon af Nationens uti Reg.formen förvarade rättigheter och att å andra sidan uti en formfråga, som är blott och bar formfråga å ena Statsmagtens sida, lemna en underrättelse, hvars meddelande gränsar till egenskap af rättighet hos andra Statsmagten, och hvars underlåtande kunde medföra ett beslut af allm. skada i liufvudfrågan. Frågan är icke här om rättighet att upptaga lån, utan frågan är om förmånen af att erhålla Jun. Jag ber de Hrr, som tillhöra motsidan, tillåta mig en erinran, som stundom är nödvändig, den nemi., att, oaktadt allt hvad) skriftställaremagten sökt åstadkomma på några år, Svenska regeringssättet likväl ännu är det monarkiska. Såsom sådant är det kändt utomlands, och jag föreställer mig, att denna omständighet verkar på utländska bankierer; ty så gifvet det är enligt Reg.F., att Konungen icke kan skuldsätta Nationen, så gifvet synes det vara, att Nationens ombud icke böra kunna få skuldsätta Nationen, Konungen ovetande.
Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 63. 123 Man vill hafva konventiklar och, rätt ledda, kan visserligen af dem komma mycket godt. Men då i större, församlingar sådane hållas samtidigt på flere ställen, kunna dess ordentlige lärare, som vanligen utgöra en, sällan två, omöjligen leda dem, äfven om håg och krafter härtill funnos i rikaste mått. Lagen tillåter eho det vara må, att på sammankomster för andaktsöfningar hålla föredrag, utan att talaren behöfver hafva aflagt prof att han känner kristendomens hufvudläror, än mindre att han förstår dem rätt. Yanligen affordras honom icke bevis om frejd, eller ens att han står i kyrkans gemenskap. Häraf har handt att icke blott i hög grad osedliga personer, utan äfven brottslingar, sedan de kastat om sig helighetskappan, kunnat länge gömma sig för lagens näpst och med sin utanlexa långa tider hänföra en nyfiken, enfaldig och lättrogen allmoge och frossa af dess håfvor. Främlingen är icke skyldig att underrätta församlingens pastor hvarken när han kommer, eller hvar han ärnar hålla föredrag. Såframt icke pastor hyllar spionsystemet, hvilket jag anser under hans värdighet, urståndsättes han så väl att personligen infinna sig, som ock att genom ombud öfvervara sammankomsten, för att pröfva läran. Likväl ålägger honom gällande lag att, så ofta han tillträder en församling, edeligen tillförbinda sig, att falsk lära och all förargelse afstyra. Genom 1858 års förordning är dörren till församlingen öppnad för oordning, falsk lära och villfarelse. Vid dörren kan, som visadt är, pastor icke vakta, men stänga benne förbjuder honom lagen; likväl är han ansvarig för om ulfven inkommer. Ar icke detta en motsägelse och något som behöfver ändras? — Man säger väl att lekmannaverksamheten motverkar otron. Mig förefaller då besynnerligt att när prestön öfverhöljes med hån af otrons fanbärare, hafva desse icke ett enda hårdt ord mot lekmän, som predika.
Från llögloflige Ridderskapet och Adeln liar Utskottet emottagit remiss å Grefve Horns, Claes Fredric, Motion, att, i den händelse husbehofsbränvinsbränningen framgent kommer att, såsom en Landtbruksnäring, beskattas, Rikets Ständer matie besluta en / 'Allm. Besv. o. Oec.Utsk. 13//. N:o 161. 27 underdånig hemställan till Kongl. Majit, det husbehofsbränvins-tillverkningen icke må i något fall och under intet vilkor inställas , inskränkas eller förbjudas. Flere af de omständigheter, Motionairen framställt såsom skäl för sitt yrkande, bevisa utan tvifvel angelägenheten deraf iör ett samhälle, att enhet och stabilitet finnes i dess Lagar och Författningar. Utskottet, sorn redan i afgifne Betänkandet , rörande bränvinsbrännings-förordningen yttrat samma åsigt, och således jemväl nu delar Grefve Tlurns öfvertygelse derom , att ombytlighet i oeconomiska stadgar och deraf härrörande osäkerhet i beräkningar och företag förlama industrien och productionshågen , till förlust både för den enskilde och för det allmänna, kan dock icke den i motionen nu föreslagna åtgärden , vid närvarande förhållanden, tillstyrka, utan anser sig böra inskränka sig till yttrandet a£ den önskan, att vilkoren för bränvinsbränningsrättighetens utöfvande må en gång så regleras, att någon rubbning eller inskränkning deruti icke af omständigheterna någonsin skulle påkallas. Afsiyrkaudet af den föreslagna underdåniga Skrif velsen heinställes \ 2S Allni. Besv. o. Otc. Utsk. Ut/. N:o i6u. sålunda nu vördsamt till Rikets Högloflige Ständers eget bepröfvande. Stockholm den 24 October 1829. Ankom lill Exped. Utsk, den 2g October 1829, Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 124, rörande väckta frågor om behofvet af Lönetillökning för Gymnasiioch Scholae-Lärare.
När vi hädanefter om våren vandra i skogen och på ängarna för att plocka doftande blommor, skola vi sakna henne, som var den älskligaste bland oss alla. Hon är bortförd av en rövare. Onyttig var all vår vaksamhet. Aftonstjärnan medför natten, och natten medför de lurande tjuvarne. Vad är en brudgum annat än en tjuv, fast namnet är ett annat? - Bröder, sjöng i sin ordning ynglingakören, vad det roar flickorna att gäcka oss med en låtsad klagan! De efterlängta vad de säga sig frukta ... Hymen, giv lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Flickorna fortforo: Älskad av alla är blomman, som växer i den väl omgärdade trädgården, där hon varken hotas av det betande lammet eller den ristande plogen. Vindarne smeka, solen livar, regnet fostrar henne. Gossar och flickor eftersträva henne. Men plockad vissnar hon och eftersträvas nu av ingen. Det är med flickan som med blomman. Ynglingarne svarade: Vinrankan, som oförmäld lever där hon föddes, på det vilda fältet, lyfter sig aldrig mot himmelen och fostrar aldrig den milda druvan. Hon böjer sig tyngd till jorden. Men förmäler hon sig med den högväxta almen, så varder hon älsklig för odlaren och för sig själv. Det är med flickan som med rankan ... Sjungen därför med oss: Hymen, giv lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Båda körerna förenade sig nu i slutversen, vars innehåll var detta: - Leven väl och lyckliga, brud och brudgum! Lato, ungdomsuppfostrarinnan, välsigne er med sköna barn! Kypris styrke er trogna kärlek, och Zeus förläne er varaktigt välstånd! Soven, men glömmen icke att vakna i morgon! Vi återkomma med morgonens stjärna ... Hymen, giv lycka och fröjd! Hymenäos, eja, Hymenäos! Efter sångens slut ljödo åter de lydiska flöjtema, ledsagade av lyror och cittror.