Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Skåne åter år ymnig tillgång på den förträffligaste lera vid Höganäs. På samma ställe finnes afven Stenkol till bränsle, och om ånteligen Vattenfall till den Mechaniska kraften saknas, så år deremot tillgången på Stenkol för Ång-Machins kraften desto vigare. Der synes således vara den tjenligaste localen för en Porcelains-tillverkning inom Sverige, och för mig synes det alldeles otvifvelaktigt, att antingen skall denna tillverkning komma att upphora hos oss, eller ock skall den i tidens längd uppsöka Skåne och der finna sitt råtta ställe. Likväl kan tillvarelsen af Rörstrands Fabrik långe hindra en sådan näringens naturliga öfvergång till en tjenligare local; ty den Person, som för öfrigt kunde kånna sig hugad för en sådan anläggning, men som Stuts-Utskottets Tint änkai) Jen. ii3t för det ändamålet icke lärer erhålla någon Kronans Egendom, befarar, att når han arbetat sig fram till den stund , att hans försäljning skulle begynnas, så torde hans ende aldre och gynnade medtäflare på en gång nedsätta sitt pris till hälften. Derigenom ruineras den nya Fabriken och den gamla kan sedan höja sitt pris utöfver det förra når den nya medtåflaren försvunnit. Det andra skälet åter, att Rörstrands Innehafvare kan försäkra sig om besittnings-råtten derigenom, att han icke underhåller blott så mycket af Fabriken, att den icke fullkomligen upphör, förutsätter ett missbruk af Kronans uppoffringar, som under nuvarande aktningsvärde Innehafvare af Rörstrands Kronolägenhet visserligen - icke kan komma i fråga; men skulle ett sådant missbruk någonsin försökas, så hyser åtminstone jag den förhoppning, att de som då hafva sig det ansvarsfulla och hedrande kallet uppdraget, att bevaka Kronans rått, låra icke underlåta att vederbörligen skilja bruket från missbruket.
Utan afseende derpå, att någon ansökning utaf Rotehållarne icke blifvit gjord pcb tili Riksens Ständers åtgärd öfverlemnad, i fråga om förändring eller lindring i det af Rotehållarne, enligt sista Beklädliadsförordningen, åtagne bidrag af i-6:del Utaf en Monderings värde, hade Utskottet ej lemnat utan uppmärksamhet deras derom gjorde förbehåll, i anledning hvaraf samt den väckte Motionen, frågan i denne del ock blifvit behandlad; Men då Nerikes ‘Rotehållare, i jemnförelse mot andre orters, icke äro svårare trypkte af delta sätt lill Släpklädeskostnadens utgörande, fin flere, andre Regementers Rotehållare, samt Riksens Ständer, efter hvad Utskottet i särskildt Betänkande tillstyrkt, funnit det någon allmän förändring eller nedsättning i beklädnadsbidrägfcn vid den - 774 S ta tsUlsk o 11 e ts Betä nita n den, ne Riksdag icke borde vidtagas, ansåg Illsbo i tet sig icke heller kunna endast för Nerikes Rotehållare föreslå en sådan.
St:s åsigter vid fö reg:de riksdagar, så torde dock icke kunna bestridas, att R. o. Ad. just vid denna riksdag förehaft frågan, och att det icke då föll någon enda talare in att åberopa privilegiirälten i densamma. Jag bekänner således öppet, det jag anser Ståndet härigenom hafva afgifvit en förklaring, som, om Ståndet vill göra anspråk på någon conseqvens, bör för detsamma anses bindande. Här är sagdt, att frågan är af privilegii natur, emedan om den vore en allmän lagfråga, skulle hon vara gällande för alla. Skälet hvarföre denna fråga i alla tider ansetts såsom en allmän lagfråga och således har influtit i vår lag, synes mig vara det, att detta verkligen var den allmänna lagen från urminnes tider i Svea land, den lag, som träffade den vida öfvervägande majoriteten af nationen, eller dem, som bodde på landet och ägde jord. Undantag eller privilegier hafva visserligen sedermera uppstått för Borgareoch PresteSt-.n; men hvar och en vet, att desse då utgjorde och ännu utgöra en mycket liten minoritet af Svenska folket, och man kan således på denna grund äfven nu sägo, att delta är en allmän lag. Desse Stånd erhöllo dessa privilegier, derföre att de ansågo såsom en förmån att slippa den olika arfsrätten. Samma förmån önskar nu BondeSt. att erhålla, äfvensom den minoritet inom detta Stånd, som röstat för den lika arfsoch giftorätten. Det blifver sålunda den öfvervägande majoriteten inom nationen, som önskar, att få en förändring i delta afseende af den allmänna lagen. Af lagfarnare män, än jag, är redan här eiteradt det uttryck i ingressen till allmänna lagen, hvilket förklarar, att hvad sorn är stödt på privilegier, icke deruti influtit, och det torde icke böra anses såsom en sofism, om jag skulle omvända frågan och säga: att hvad som deruti är influtet, är icke af privilegii natur. Det är ännu en annan synpunkt, ur hvilken jag tror att H.
Ett Spinnhus med utrymme för en personal af omkring 70 finnes i Götheborg och är äfven under förbättring, samt hade deraf mera behof, än någon Fängelselnrältning i hela 16 H. 16 Den i3 Mars e. m. Landet. Ett försvarligen underhållet Spinnhus för qvinnor i Norrköping, der närmare 2S0 personer kunna förvaras, hörer äfven till de allmänna correctionella Central-Inrättningarna. Man har trott sig genom Correctionslnrättningarnas centraliserande kunna bilda en ändamålsenligare vård af Tångarne. Detta var så mycket angelägnare, som det icke blott är fråga om att emottaga brottsligare personer, utan äfven att bibringa dem aktning för Lagar och Religion, omtanka om sig sjelfva, håg och lust för arbete och sysselsättning, samt alt lära dem att ej nedsätta menniskovärdet genom tiggeri, vanart och brott. Herr Cederschjöld synes veta, att försändningar till de Correctionella Fängelserna stundom skett utan tillbörlig grund af lag och författningar, och han säger, att det handt personer, som utgjort hela familier, att blifva dömda till Arbetsinrättningar, hvarifrån de utkommit vida mera försämrade, än de voro, när de ditkommo. Jag medger visst, att i de större och folkrikare Städerne, der Polisen nödgas handhafva ordningen med mera brådska och mindre afvägande betänklighet, någon gång kan inträffa, att personer arresteras och försändas till Correctionsliusen, som icke begått något egentligt brott, utan endast idkat fylleri och oljud, äfvensom minderårige eller icke mantalsskrifne, samt barn ditsändas, dels för vanart, dels för värnlöshet.
Preste-Ståndet fattade beslut: att för Professor Cederschiöld personelt å Allmänna Indragnings-slaten anvisas 1,000 R:dr årligen, att oafkortadt utgå, under vilkor och förutsättning, 6l2 Prot. Utdr. d. 16 Sept. 1S40. alt derigenom försvinna ej mindre de 566 R:dr 32 sk., han förut från extra ntgifts-fonden uppburit, än de 100 R:dr, som till honom utgått å Carolinska Institutets slat och finnas inbegripna i de för Institutets reglering nu beräknade tillgångar. S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets, dels den 9 och 12 dennes, dels endast sistnämnde dag på bordet lagde memorialer N:o 301, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposilioner, i anledning al skiljagtiga beslut angående stats-regleringen, och N:o 321, med en rättelse uti memorialet N:o 301, stannade Ridderskapet och Adelil i följande beslut: i:sta punkten. De föreslagna volerings-propositionerna godkändes. Qulra punkten. Ridderskapet och Adeln förklarade sitt beslut vara, att för Ilof-stallets utfodring på stat uppföras 30,000 R:dr, till följd hvaraf de föreslagna voterings-propositionerna ansågos böra förfalla. 3:dje och 4-'de punkterna. De framställda förslagen till voterings-propositioner afslogos. 5:te punkten. Den föreslagna voterings-propositionen godkändes. 6:te och jule punkterna. Pröfningen af voterings-proposilionerna uppskjöts till Ridderskapet och Adeln erhållit kännedom om alla Riks-Ståndens beslut, i anledning af StatsUtskottets Utlåtande N:o 92. 8:de j q:de och io:de punkterna. De föreslagna voterings-propositionerna godkändes. n:te punkten. Stats-Utskottets till Ridderskapet och Adeln ställda inbjudning blef af Ridderskapet och Adeln antagen, till följd hvaraf den första voterings-propositionen ansågs förfalla.
Majds Nådiga Proposition anmärkte omständighet att penna företrädesrätt uti mera än ett fall motverkar det ändamål, den borde befrämja, enär mången vederhäftig och skicklig person måste undandraga sig förmyndare-kallet, emedan lian kunde komma i behof att söka lån emot inteckning, samt den inteckningssäkerhet, som förmyndare tager i annans egendom för omyndiges medel måste vika, derest någon okänd tyst förmonsrätt göres gällande. ® A igten af denna omständighet kan icke förbises, i synnerhet om man besinner svårigheten att finna till förmyndare fullt passande personer och deraf härflytande nödvändigheten att göra det omöjligt för dessa att, utan skada för dem sjelfva, åtaga sig ett kall, för hvars ordentliga handhafvande den moraliska känslan är en säkrare borgen, än det ekonomiska välståndet. Att emedleitid derpå bör aktas, kan icke motsägas; och vore de omyndigas oftanämnde förmonsrätt fullt betryggade, erbjöde densamma osviklig sä - 8 Lag-Utskottets Betänkande, N:o i5. kerliet, så vore jemväl en rubbning deraf betänklig, oansedt dess skadliga verkningar på allmänna crediten; men då denna rätt för bos förmyndaren innestående barnamedel kan när som helst af förmyndaren tillintetgöras; då således en i många, kanske de fleste, fall blott skenbar säkerhet ligger deri; då densamma motverkar det mål, den bör främja, och dä en kraftlös och ändamålsvidrig lag är sämre, än ingen, och en ofullkomlig i sin felagtighet innebär en källa till ständiga öfverträdelser och oredor; anser Utskottet några betänkligheter icke böra möta emot vidtagandet af nu ifrågaställde förändring, hvars föremål är icke minskning i det skydd, de omyndigas värnlöshet af Staten påkallar, utan borttagandet ur lagen af ett stadgande, som, utan att bereda den för enskilda fall dermed åsyftade fördel, deremot medför allmänna menliga påföljder. Farhågan för en sådan förändring torde dessutom kunna minskas i betraktande deraf, att omyndiga, likmätigt den Kong!.
g) »att, sedan en persctn, antingen efter undergående af karantän un »der den förutsatta tiden, eller efter vård å sjukhuset under »lika tid, befinnes vara frisk, eller derest han icke varit utsatt »för farsoten, utan från annan sjukdom är så återställd, att '•lian skall frän sjukhuset utgå. lian icke bör qvarhällas, utan »ina, försedd med läkarens intyg, få begifva sig till sin berstäminelse. - III) »Att så väl beredandet sorn vidmakthållandet af alla de uti förestå»ende punkt omnämnde bevakningsoch karantänseller spärrnings»anstalter, äfvensom alla transporter af sjuke och all sjukvård må u»teslutande besörjas och bekostas af menighet, som vill dylik bevak»ning eller spärrning begagna, varande ingen skyldig att i kostnaden »deltaga sorn ej i orten är boende.^ IV) »Att, då af resande sjöfolk eller vandrare, enskild sängplats och för, »plägning begagnas, betalning derför skall erläggas i enlighet med den i »gästgifveri-ordningen i orten bestämda taxa, hvarför på de öar eller i »de orter vid kusterna, der gästgifveri-hällning ej finnes, Konungens Be»fallningshafvande skall dylika taxor, i enlighet med närmaste lands»bvgdspriser, utfärda, c V) »Att den menighet, som icke uppfyller de här ofvan föreslagna sky 1- »digheter och ändock, genom bevakning eller spärrning, hindrar re»sande eller vandrare att fortkomma till sin bestämmelse eller afvisar »fartyg eller farkost, sorn behöfver anlöpa, icke allenast skall kännas »skyldig att ersätta all den kostnad, som derigenom kan enskild man, »skeppsredare, skeppare och besättning ådragas, utan äfven ali den '•'kada, som bevisligen blifvit en följd af lagstridiga afvisandet eller »uppehållet.» VI) Allm. Besv.- och Ekon - Utskottets Betänkande, N:o 85. 9 VI) »Att all vid karantäns-bevakningssamt sjukhus-anstalter anställd »personal vid strängt bötesansvar älägges, sä väl att fullgöra sina å»tagna förbindelser, som att visa de ankommande välvillig lijelpsam»het, äfvensom att icke fordra af dessa någon eller några utgifter, »undantagande sådana, hvartill dessa härigenom blifvit förbundna. »Sku le vandrare, som visa, att de varit i rätta ärenden stadde, ej »kunna erlägga betalning för härberge och föda och de icke kunna »detta under vistelsen mer oller mindre aftjena, vare karantäns-an»-tälten skyldig att dem ändock emottaga och underhålla; dock ina, »derest erbjudet arbete vägras,
Jag hemställer derföre, om icke de Herrar, hvilka önskat proposition å Utskottens Betänkande i hela dess vidd , behagade derifrån afstå, och i stället medgifva , att Ja-propositionen må innefatta afstyrkande af Lotteri-spelet jemte afslag å Lagförslaget, samt Nej-Proposition, att man icke Den i5 December f, »», afstyrker hufvudfrågan, men bifaller Lagförslaget. Herr Grefven och Landt-Marskalken framställde å nyo den af honom sist gjorde proposition. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade , att som , efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Munck af Rosenskjöld: Jag får i 6ådan händelse anhålla om votering. Herr Grefvem och Landt-Marskalken föreslog derefter följande Voterings-proposition: Den som bifaller Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens yttrande, att fast egendoms försäljning å Lotteri må anses skadlig , och således böra hos Kongl. Maj:t i underdånighet alstyrkas y voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln instämma i Bonde-Ståndets beslut, hvari - Dan iS December f, m. 783 genom en slik försäljning blifvit förklarad icke medföra skadliga följder s och ärendet således anses böra , utur denna synpunct , till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas. Herr von Hartmansdorff: I fall den nu föreslagne Voterings-propositionen antages, skulle den g:dje meningen alls icke få komma under omröstning. Herr Grefven och Landt-Mar skalken erinrade , att fråga nu blott vore om den ceconomiska delen af Utskottens Betänkande, hvilken borde antingen bifallas eller afslås, hvarefter och sedan denna del blifvit afgjord, frågan om det af Utskotten uppgjorde Lag-förslag komme under Ridderskapets och Adelns pröfning. Herr Lagerhjelm:
Just. Omi. Emb. Ber. d. 4 Nor. 18a8. 61 i samma Utslag, och i alla fallx icke bordt, eller inom fatalietiden kunnat derom inhemta utlåtande af BancoStyrelsen, hvilken, derest den skulle, som af Revisions-Berättelsen vill synas, hafva funnit för godt att ansvarsocl» ersättnings-frågan emot Konungens Befallningshafvande, utan mitt Embetes åtgärd fullfölja, dertill ej egt laglig rättighet: och att det följagtligen varit, endast i afseende på Bankens räkenskaper öfver den omtvistade Summan, och ad notitiarn, sorn afskrift af HofRättens Utslag blifvit till Herrar Fullmägtige af mig insand. Hos mig har blifvit anmäldt och styrkt, att en ^Landtman, som för 333 R:dr 16 sk. Banco, till eget behof köpt Klädes-manufacturvaror af en Fabriksidkare och derföre utgifvit sin till säljaren, eller ordres ställde förskrifning, att efter 9 månaders förlopp betalas, är af AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Maj;ts och Rikets CommerceCollegium å ManufacturDiscontens vägnar, hvarest förskrifningen blifvit af säljaren beländ och hypothicerad, för nämnde Summa vorden lagsökt med påstående, att, jemte hufvudstoden, erlägga, ej allenast ränta f procent i månaden ifrån förfallodagen, utan ock a procent i Ut - 6 5 R. St. Just. Omb, Emi. Ber, d, 4 No v'. 1828, söknings-provision jemte ersättning för Stämplade papperet å Skuldsedeln, och detta allt på grund af Kongl. Reglementet af den 13 Februari! 1817, samt Kongl. Brefven under den 17 December 1825 och den 30 Ju* nii 1791.
Hade ieke flottan varit —• den af fäkunnigheten kallade overksamma flottan —• så hade ingenting i verlden hindrat de allierade att landsätta en Armée hvar som helst på kusten. att de 86 Ryska skeppen, instängde i Kronstadt, gjorde det omöjligt för do allierade att taga sagde fästning. Samma nytta gjorde ock Ryska flottan i Sevastopol. Den, mot de allierades, så obetydliga Ryska flottan, har just unrler sednaste kriget visat hvad ofantlig nytta en flotta gör, äfven utan att vinna sjöslag Och det är likväl detta man icke vill begripa. Ryska flottan inskränkte de allierade till endast två anfallspunkter: Sevastopol och Kronstadt, och fullgjorde sålunda all försvarskonsts första fordran att inskränka fienden till så fä anfallspunkter som möjligt. Hon gjorde tillika, medelst. sina många och svåra kanoner, dessa punkter så starka, att det långvariga kriget är slut, men ingen af dessa punkter är fullständigt tagen än! Ilade Ryska flottan deremot icke funnits, så hade fienden icke kunnat tvingas till två anfallspunkter, utan hade de allierade haft fria händer att attackera hvar som helst, och kringgå de orörliga fästningarne utom portée. De flytande fästningarne deremot, som kallas flottor, mäste vaktas eller förstöras, så framt man skall vara säker på att icke få dem i ryggen. Se der i korthet hvad man inhemtat af Ryska flottan i Östersjön och Svarta hafvet. Derefter tyckes svaret bii tydligt till frågan hvad den K. Propostn menat med de 8 skeppen, nemi.: att litet är bättre än intet och att en god början medgifver god fortsättning Som sagdt 8 å 10 skepp i fullgodt skick göra oss till Europas 4:de sjönation och äro icke att förakta, icke en gårig i krig mot vår östra granne. Såsom Hr Gr. Anckarsvärd befarar, är det icke allenast möjligt utan äfven troligt, att denna lilla flotta skulle i öppen sjö kunna blifva slagen af den öfverlägsna Ryska, om hon blefvo nödsakad att derföre blottställa sig: men om våra skepp ock blefve på det sättet totalt förstörde, så hade de dock gjort sin ovärderliga nytta.
I denna förteckning skola alla behörigen skedda och anmälda förändringar i eganderätt till lotter genast antecknas. En hvar, som sådant önskar, stånde fritt att, å de tider banken hålles för allmänheten öppen, af denna förteckning taga kännedom, äfvensom att, emot afgift, erhålla till rigt.igheten af vederbörande tjensteman bestyrkt utdrag derutur. § e. Bolagsreglorna böra innefatta bestämmelser i följande hufvudsakliga ämnen: a) om beloppet af grundfonden; b) om den benämning, hvarunder bolaget drifver sin rörelse; börande deri utmärkas, att delegarnes ansvarighet för bolagets förbindelser är begränsad; c) om grunderna för rösträttighets utöfvande vid bolagsstämma; d) om antalet af styrelsens ledamöter, hvilka vid hufvudkontoret böra vara minst fem; e) om antalet af revisorer och om tiden för revisionen, som årligen bör förrättas; Vitt t r, ]f f) om bankens rörelsegrenar; börande uttryckligen stadgas, att egna eller andra enskilda bankers lottbref ej få såsom säkerhet för försträckning emottagas; g) om sättet för vinnande af ändring i bolagsreglorna; b) om tiden för ordinarie bolagsstämma, som minst en gång årligen bör hållas, och om vilkoren för sammankallande af extra bolagsstämma; i) om bildandet al en reservfond och om den andel af årliga vinsten, som till densamma skall öfverföras, samt k) om de grunder, efter hvilka, med iakttagande af hvad § 11 här nedan föreskrifver, de intecknade skuldebref och räntebärande obligationer skola uppskattas, hvilka få såsom grundfondshypothek antagas. § 7.’ Grundfonden för bankbolag med begränsad ansvarighet, må ej understiga En million Riksdaler Riksmynt. § 8. Denna grundfond skall inom ett år, räknadt från den dag, banken för allmänheten öppnas, vara till fulla beloppet i Rikets gällande mynt inbetald, samt den i § 11 här nedan bestämda andel deraf till grundfondshypothek förvandlad och i allmänt förvar nedsatt, i enlighet med hvad denna lag och bolagets reglor i öfrigt derom närmare bestämma. Har ej grundfonden blifvit inom nu stadgade tid på berörda sätt insatt, vare oktrojen förverkad. 48 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Likaledes biföll R. o. Ad. vid förnyad föredragning Bevil!n.Utsk:s den lo dennes på bordet lagda betänk. N:o 19, så val i anledn. af verkstäld granskning af posttaxorna för inrikes biefvexlingen, som ock ang:de åtskilliga postväsendet rörande motioner. Då nu ånyo föredrogs Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s deu to dennes på bordet lagda betänk. N:o 3g, i anledn. af väckta D e ii 13 J u ii i f. m. väckta frågor om näringsfriheten., blef samma betänk, ånyo I:»d t på bordel af Hrr von Hartmansdorff, Äng., samt 11 i fe II, Anlon. Företogs till pröfning Allm. Besvärso. Ekon.Utskts, flen io dennes, på bordet lagda betänk. A7:o 4a, angtde föreslagen förändring af författningarna om grunderna för bebefordran till civila embeten och tjenster. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Ifrågavar. und. anhållan skulle jag anse öfverflödig. För 2, eller jag tror för 3 år sedan, var en comité nedsatt, beslående af Presidenten och ett Råd från hvarje collegitun, samtlige Slatssecreterarne, Juslitiae-cancelleren m. fl. Detta ämne behandlades då ganska omständligt, och und. utlåt, afgafs till K. M. I denna comité' deltog också jag, och yttrade mig afven särskildt. Flere andre ledamöter gjorde likaledes, och jag tror att frågan blifvit i möjligaste måtto fullständigt utredd, antingen man åser henne från de grunder, sorn af gammalt varit gällande, eller från deni, som i sednare tider velat göra sig gällande. Skälet, hvarföre en författning i ämnet sedermera icke blifvit utfärdad, är mig obekant; men att en und. skrifvelse från R. St. icke lärer kunna föranleda någon an-> nan åtgärd, än den, som i alla händelser förmodligen kommer att af K. M. vidtagas, det tycker jag mig bestämdt kunna förutse.
Thaler uppgående andelen utaf 1860 års jernvägslån, för hvilken enahanda räntebärande obligationer blifvit utfärdade visar sig, att, då för det förra länet, hvars af låneöfvertagarne inbetalda belopp, efter afdrag af den medgifua provisionen al 2$ procent, utgjorde 7,410,000 Thaler, 38 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. skall såsom ränta och kapital-afbetalning' under 40 års tid årligen erläggas 443,333j Thaler, uppgår deremot den årliga ränteoch kapitalafbeta!ningen för den nu ifrågavarande delen af det sednare lånet, hvars, efter innehållen kapitalrabatt, influtna belopp utgör 7,520,000 Thaler, till 410,000 Thaler, hvilkeu sistnämnde annuitets-summa endast under 38| år skall af låntagaren erläggas. Med inberäkning af den för 4|-proccnts-obligationerna medgitna kapitalrabatt, har det belopp utaf 1860 års jern vägslån, som Bankirhusen Erlanger, Bethmann och Merck & Comp. samt Nord-Tyska Banken gemensamt öfvertagit, blifvit, på det i lånekontraktct föreskrifna sätt, till Riksgäldskontorets disposition aflemnadt under Maj månad 1860 med Thl:r 2,800,000: — „ Juli samma år med „ 1,300,000: — „ Augusti dito „ 2,000,000: — „ Oktober dito „ „ 300,000: — „ November dito „ „ 500,000: — „ December dito „ „ 200,000: — „ Februari 1861 „ „ 200,000: — „ Mars sistnämnde år med „ 700,000: — och under April dito „ •_ ■_ • 400,000: — Summa Thl:r 8,400,000:
Riksdag godkände samtlige Riks-Stånden, för grundlagsenlig behandling, ett af Constitutions-Utskottet tillstyrkt förslag, att Frelse-hemmans-egare bland Allmogen måtte berättigas att välja och väljas till Riksdagsmän. För sitt tillstyrkande hade Utskottet anfört de motiver, att förslaget syntes deslomer grundadt på billighetsoch jemlikliets-principer, sorn, från den stund hvarje Svensk Medborgare tilläts att besitta Frelsejord, denna redan lill stor del kommit och allt vidare skulle komma i Allmogens hand, samt att dessutom, för Frelse-egares intagande i Representationen, något giltigt hinder ej förefunnes i en olika jordbeskattning, helst vid Revillnings-Taxeringarna, Frelse-jordens immuniteter ingingo i beräkningen af hemmansvärdet. Sedan, under nu påstående Riksdag, detta förslag blifvit af Bonde-Ståndet förkasladt, menen Constitutions-Utikotiets Memorial N:o 21, Riksdagsman af bemälle Stånd hos Constitutions-Utskottct åter väckt motionen, får, under åberopande af här ofvan framställda skal, och med tillägg af de ytterligare, att, genom Frelse-hemmans-cgares upptagande i Bonde-Ståndet, skulle vinnas, ej allenast fördelen af valbarhetens utsträckande lill ett större antal medborgare, utan ock en, i synnerhet på vissa orter, betydlig lindring i kostnaden för Riksdags-Fullmägtiges underhåll, Constitulions-Utskottet, för den i 56 §. Regerings-Formen anvisade c i_ •• 1 l 1 • C-• lo r-1 • 1 ningen: ”Allmogen i hvart Härad välje, efter Hemmantalet, till Riksdagsman af BondeSlåndct en, inom Häradet boende och besutten Krono-, Krono-Skattc-, Frelseeller Frelse-Skatte-Hemnmansegare, hvilken icke tillförene m. m.” daction i början af Stockholm den a3 April 183g. g Constitutions^Utslottets Memorial I\'in a.