Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj-.ts och Rikets Ständers beslut, skola, till allmänna rörelsens underlättande. å utrikes ort upplåna*. biföll Ridderskapet och Adeln hvad Utskottet i della Utlåtande tillstyrkt och hemställt samt jemväl det tillägg, dertill, som Herr Mannerskantz i sin Utlåtandet bifogade reservation föreslagit; och skulle de öfrige RiksStånden genom Utdrag af Protokollet vänligen inbjudas, alt uti Ridderskapet och Adelns i afseende på nämnde tillägg fattade beslut sig förena. S. I). Vid föredragning af Ståts-Utskottets den 18 dennes på bordet lagda Memorial N:o 219, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående det, enligt Utskottets Utlåtande N:o 176, af Nora-Ervalla jern vägs-bolag sökta ytterligare lån, blefvo de i detta Memorial föreslagna voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln godkänd?. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskotlels den 18 dennes på bordet lagda Memorial N:o 220 med förslag till voterings-proposition i fråga om beviljande af ett förslags-anslag till löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet, blef den i detta Memorial föreslagna voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkänd. 776 Prof.-Utdrag den 20 Januari 1858. S. I). Föredrogos och biföllos Stats-Utskottels nedannämnde ilen 16 dennes pu bordet lagda Utlåtanden: N:o 222, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående kostnaderna för anskaffning af måttoch vigt—likare samt modeller åt Generaloch Provins-landtmäteri-konloren; och N:o 225, angående bestridande af kostnaderna för vatten-atledningars företagande å Komministers-boställen. Frän Högv. Preste-Stdndet.
Under den 17 nästlidne Juni bade denna komité, efter anställda noggranna undersökningar för erhållande af möjligast tillförlitliga uppgifter, angående folkmängden, arealen odlad jord, spanmålsproduktion med flera förhållanden inom ett visst antaget område på ömse sidor om do båda bansträckningarne, till Kongl. Majit afgifvit sitt betänkande i ämnet, hvaruti komiterades pluralitet förmält sig anse stambanan norr om Stockholm böra ledas öfver Almarestäke, vester om Sigtunafjärden, till Örsundsbro, med en grenbana derifrån till Upsala, samt från Örsundsbro till trakten af Sevalla kyrka och vidare till Sala, äfvensom från sistnämnde stad till Korssnäs station å Gefle—Dala-jernvägen. Enär det af komiterade afgifna betänkande blifvit till trycket befordradt och bland Rikets Ständer utdeladt, har Kongl. Majit, till undvikande af alltför stor vidlyftighet, i den nådiga Propositionen upptagit endast hufvudmomenten af komitéens förslag, med hänvisande i öfrigt till de i betänkandet derför utförligt utvecklade grunder. Utgående från den grundsats att, vid bestämmandet af sträckningen för norra stambanan, företrädesvis måste öfvervägas och utredas beskaffenheten af den trafik, som denna bana i främsta rummet borde underlätta och betjena, hade komiterade ansett förhållandena inom de orter, som banan komme att genomskära, 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. påkalla, att denna sträckning, om ej uteslutande, dock hufvudsakligen bestämdes med afseende på landets hufvudnäringar, jordbruket oell bergshandteringen. Den föreslagna sträckningen vester om Sigtunafjården från Stockholm öfver Örsundsbro, Sevalla och Sala till Korssnäs skulle, enligt komiterades tanke, bättre motsvara detta jcrnbanans hufvudsakliga syftemål, än sträckningen öster om samma fjärd öfver Upsala och Sala till Robertsholms eller Storviks stationer å Gefle—Dalajcrnvägen.
Vill man åter, såsom Hr von Hartmansdorff bibehålla den sista meningen, så går man'ännu längre tillbaka, då man vill veta sista innehafvarens fångesman. Detta är mer än som behöfves. Hr von Hartmansdorff: Den siste innehafvaren är sälja ren, och fångesmannen, såsom i mom. står, är köparen. När den förre påstår, att han sålt redskapen, skall han tillika upgifva till hvem. Detta är allt hvad jag begärt. Mom. måste alltså bibehållas, om mitt förslag antages. Gr. von Platen, Baltzar: Vi äro alla ense om saken,men jag hemställer om fångesman egentligen betyder köpare, och om fångesman icke snarare är den, af hvilken man förvärfvar något. Frih. Raab: Lika med Gr. Platen anser jag den vara fångesman, af hvilken man förvärfvar något, men jag hemställer om det icke endast bör heta ”den nya innehafvaren” så är man ifrån saken. Hr von Koch: Jag begärde ordet för alt meddela den uplysning, alt, enl. hvad vi Jurister antaga, är den fångesman, till hvilken redskapen öfvergått, och icke säljaren. 582 Den 29 April f. m. Hr Bogeman, Carl Adolf: 1 motsats med den sisle„ta laren, anser jag Gr. Platen haft ganska rätt i sin anmärkn.^och jag instämmer alltså med honom och Frih. Raab. Hr von Koch: Jag begick i hastigheten ett misstag och an håller att få återkalla del. Gr. von Platen.- Jag hemställer om icke bästa sättet ali komma ifrån saken vore att begagna orden ”nye innehafvaren.” Hr von Hartmansdorff: Sedan Juristerna blifvit oense om betydelsen af oulet fångesman: så må frågan gerna lill Ulsk. återremitteras. Men jag anhåller likväl, att ”orden nye innehafvaren”, måtte förändras till siste innehafvaren, ty eljest kommer Utsk. i villrådighet öm hvad som egentligen metias. Blir delta afgjordt så måtte väl den sista punkten skola utgå, antingen man vill eller icke. Gr Lagerbjelke:
Det rika hårets men anletet Där fanns så bucklor voro rosenrödt en vas med gråa, och spädt. blommor af porslin, där fanns en bur med galler konstigt rutadt, en tropisk fågel och vaggade Vid denna att på du utbrast, fick satt med hufvud i ståltrådsgunga anblick ett hörn » Hvad jag Jag nu med Högt påmind Hundra kronor med några penndrag kan Nej, har tråkigt, ett häpet gamla fröken min mjuka lock. jag hålla » burar, men fin. glömde mig min rol, vackert stilla. kakadora burar jag ögonkast af slätade från » Så lutadt tänkte lilla, » ej tål! » mor, pannan någon annan måhända ock, form hon blef stor. » tam och IDUN 1897 Blott några ord — men fast jag ej forh e t e n utaf. stod dess innebörd, hur sympatiens emellan jag genast blixtliM flamma oss: nu fick tyst jag trosbekännelse. hände, sig tände annat motsats Vid denna fläkt kväfda munterhet från jag tordes skratta, om hvarje sak, en mod. genom besläktad sprang gyckla, som håg upp i låga, ystert mig på fråga hjärtat mellan för e t t frö sådana sar är d e t. Och Här vid ordspåket: någon lag » lika barn en dock afskedskyss. och sakta som slutade Den tala glädtigl om ljus ej gamla en småle solskenssträle, i hennes boning modern, b o r t sin som dotters bildningsgrad, n i n g o c h friarens spred. heter i det uppfostran och begåfmellan äktenskapskandidaterna, Ja, glädtig och fri var jag, från det tvång är visst jag och hade sant, hjärtans roligt. Det vackra den gamla rummet blef mig snart förblef min bästa Anna V döttrar, synda så m å t t o, att de hålla d e m i o k u n n i g h e t allt hvad många därtill unga hörer. fruar, Jag som samtal. har de underkastade. lidanden Utom dem att på få d e l af som musik och barnen! sörja för så m å n g a!
Konstitutions-utskottet har derföre, äfven för sin del, tagit dessa vigtiga frågor under öfvervägande och får nu i korthet, sedan tviste-punkterna, och hvad i afseende å deras afböjande hittills blifvit föreslaget, äro framställda, redogöra för sina förslag, hvarvid Utskottet först får anmärka, att det ansett lämpligt skilja frågan i tvänne delar: den ena, angående behandlingen af grundlags-förslag, ehvad de af Konungen eller af Konstitutions-utskottet afgifvas: den andra, endast om behandlingen af Konungens propositioner i grundlags-frågor. I. I afseende å behandlingen af grundlags-förslag, som inom Konstitutionsutskottet väckas och af detsamma till Rikets Ständer afgifvas, förekommer först den omtvistade och nu af grundlagarne oafgjord lemnade frågan, huruvida grundlags-förslag, som Konstitutions-utskottet framställt, må kunna, då de af stånden ogillas, förfalla å samma riksdag, hvarunder de väcktes, eller om de, oaktadt sådant ogillande, ovilkorligen böra underställas nästkommande riksdags pröfning: och anser Utskottet, lika med det af år 1845, att, då, i följd af 81 § regeringsformen, Konungens grundlags-förslag, genom tre stånds sammanstämmande beslut, genast kunna afslås, samma rätt likaså bör medgifvas stånden, i fråga om de inom Konstitutions-utskottet väckta och af detsamma framställda förslag. Beträffande frågan, huru förhållas bör, då stånden i sina beslut afvika från hvarandra vid afgörande!, huruvida Konstitutions-utskotlets förslag i dess helhet må godkännas, eller icke, till slutlig pröfning å nästa riksdag, saknas ock nu bestämd föreskrift deiom, då, bokstafligen taget, hvad i sista punkten 2:a morn. 56 § regeringsformen angående hänskjutande till förstärkt Konslitulions-utskolt förekommer, rätteligen afser endast de händelser, då ”något stånds tankar i någon eller några delar äro skiljaktiga från de öfrigas,” och förstärkt Utskott för den skull bör 'genom samfäld omröstning skiljaktigheterna förena”.
11 hemman och i förhållande dertill för mindre hemmantal, och all postföring härutöfver ersättas med 24 sk. banko milen; hvarförutan riksdagsfulimäktigen Carl Ersson från Westerås län föreslagit, ali, så framt postskjutsen icke öfver hela riket kunde påläggas gästgifverierna och poslhemmanen derifrån befrias, full skjutslega och vagn-penningar likasom väntnings-penningar i Arboga och Köping måtte, efter gällande taxa, tillgodokomma åboerna på akademihemmanet stora Forsby i Köpings socken samt egarna till Nederby i Arboga socken, så väl för den dem åliggande ordinarie, som extra postföringen, samt åboerna å Nederby hemman derjemte tillerkännas skjutsersättning för 6 mil i veckan, dertill vägiängden nu skall uppgå, sedan postföringen blifvit förflyttad till Forsby och Nerbo i Fellingsbro socken, och befrias från skyldigheten att måndagsoch fredagsaftnar afhemta posten i Arboga.
M. ingifven underd. ansökning, Öfver-Commissarien vid Civil-Statens Pensions-Inrättning, Stats-Commissarien G. 20 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse. Öijer underd. anhållit, det han måtte i Nåder förklaras berättigad att, lika med alla andra Civile Embetsoch Tjenstemän, efter uppnådd 65 års ålder, erhålla afsked med lönens bibehållande på Allmänna Indraguings-Stalen, har E. K. M., som funnit de, rörande lönens uppbärande å nämnde Stat, meddelade stadganden icke vara å Sökanden fullt tillämplige, och alltså ansett hansi omförmälde afseende gjorda underd. anhållan icke heller kunna i Nåder bifallas, dock tillika i Nåder förordnat, att, enär Öfver-Commissarien vid ifrågavarande Pensions-Inrättning, •ehuru icke uppförd å Rikets Stat, likväl af E. K. M. utnämnes och förordnas, att, å E. K. M:s och Kronans vägnar, deltaga i Directionen öfver ifrågavarande Pensions-Inrättning, hvars fond, i hufvudsaklig mot), tillkommit och underhålles genom bidrag af Statens medel, handlingarne, i förevarande fråga, skulle till Rikets Ständers Stats-Utskolt öfverlemnas för den åtgärd, hvartill nyssberörda serskilda förhållande kunde föranleda.
Efter afdrag af de ofvanomförmälde sumniorne; tillhopa 107,400 R:dr, skola Intressenterne uti gamla Bolaget vara berättigade, att genast utbekomma allt, hvad sorn utaf köpeskillingen återstår, enligt den Liqvidation, hvilken häröfver uti RiksgtsContoiret upprättas, emot det, att ActieBrefven till RiksgJsContoiret aflemnas, för att, såsom egande Bätts Handlingar, det nya Bolaget tillhandahållas. Deremot skall för hvarje ActieBref af RiksgtsContoiret utfärdas ett serskildt bevis, innehållande försäkran, att den andel i de, till Statens ytterligare säkerhet, afsatte 4°,000 R:dr, hvilken på ActieBrefven sig belöper, skall Bevisets innehafvare uti Biksg:sContoiret tillhandahållas, så snart B. St:rs Revisorer tillkännagifvit, att deremot något hinder icke möter. 6:0 Derest något ActieBref uti gamla Bolaget icke varder uti RiksgtsContoiret företedt, innehålles hvad som på ett sådant ActieBref sig belöper utaf den bestämda köpeskillings-utdeJningen, för alt, jemte det uti nästföregående punkt omnämnde Bevis, ActieBrefvets innehafvare tillhandahållas. 7:0 B. H. St:rs Beslut bör, genom Hrr Fullmäktiges i RiksgcsContoiret försorg, medelst Kungörelse uti Officiella TidningsBladet, båda ^Bolagen tillkännagifvas, med föreläggande, att vid det sammanträde uti RiksglsContoiret med båda Bolagen, 29 /}5o Stals Utskottets som af Hrr Fullmäktige tillika utsättes, yttra sig och bestämdt förklara, huruvida Bolagen, hvart för sig, vilja uti de stadgade vilkoren ingå; och bör hvad som af tillstädeskomne Actieegare beslutes, gälla till efterrättelse för de frånvarande. Om R. H.
N:o 30. sm - 466 Den 6 Junii. omnämnde Härads - eller Tingsbewis, hwarföreDo, maren endast äger i Losen uppbära 12 tz., hwarmed han för sin möda icke ian anses ersatt, och dels att ukgifwandet af desie bcwis är förenadt med ett särdeles answar, och oltcst mycke beswär, wördsamt se. resta, att i lösen Hädanefter ma uppbaras för merberörde brwisOstver en Egendom af r helt mantal och derunder , - i N:dr 32 H. O mer i mantal till och med z mantal z — 16 — Och öfwer egendom af större mantal 6 — z? — Samt öfwer hwarje Hus och Tomt i Staden under ett Nununer - z — r6- Och anser Utstottet, atc en lika beräkning as Lösen bör äga rum, da gravatisnsbewis fran Kongl. Hof-Rätternes Archive utfärdas; hwarjcmte Utstrl/ ter bordt härwid beledsaga den anmärkning, acc ehu/ ru egendomens storlek icke föranleder till något osti! beswär för utfärdandet af ifragawarande bcwis, hak Urstottet likwal ansedt öfwerensstänrmande med bil/ lighet, och de grunder >8oi ars Expeditions-Tahi följer i afseende pa Lösen i flere andre hänseenden, att en ägare af ett mindre Hemman icke bör betala lika med en ägare af ett större, i synnerhet da äs/ wen den nu förestagne Lösen wid de fläste tillfällen, uti de widsträcktare Domsager, icke motswarar bctsmannens möda, och att da, a ena sidan Jnteck uings-Protrcollerne i Staden i allmänhet äro wid lystigare än a Landet, hwarest ratticcheten till Jn> tecknings-begärande och bcwil-ande är instrankt till de tillfällen, da Ordinarie Tina förrättas , hwareiite!
Lotsarne erhålla en stundom icke ringa betalning för det biträde, som de lemna vid förefallande behof, deras belägenhet i allmänhet icke är så beklagansvärd, som Motionairen tecknat densamma; och enär, vid en ny reglering af Convoij-afgifterne och hvad dertill beräknas, Lotsbetjeningens vilkor än mera lära komma att förbättras, samt Utskottet icke kan medgifva, att de skäl, sorn, i fråga ,om Soldater och Båtsmän, gälla till deras befrielse från deltagande i skattebidragen, rätteligen bora tillämpas på Lotsarne, kan Utskottet icke tillstyrka bifall åt Motionairens första framställning, att Lotsar måtte från Bevillning alldeles fri kallas. Hvad dernäst angår Herr Bruncronas vilkorliga förslag om Bevillningens erläggande efter en ny classification, derest fullkomlig befrielse ej kan vinnas; så och ehuru Utskottet ännu icke kommit i tillfälle att taga befattning med Bevillningens fördelning, tror Utskottet sig böra yttra, dels att nämnde förslag, i Utskottets tanka, icke är passande för alla förekommande olika förhållanden, samt dels att Utskottet ämnar, då sådant kommer i fråga, med behörig noggrannhet föreslå de äfgifter, som 'Utskottet anser böra af Lotsbetjeningen. erläggas, på enahanda sätt, sorn de nu gäl - Bevillnings-Utskottets Betänkande. N:o /{.1. 11 lande författningar påbjuda, eller inom flera serskilda classer, med ringa Bevillningsafgift i den lägsta, då det af Taxeringsman beror att så jemka denna pålaga, att bland. Lotspersonalen ingen får högre beskattning än honom rätteligen tillkommer. En emot detta Betänkande afgifven Reservation bifogas vördsamt. ■ Slockholm den i Augusti 1829. Reservation af Herr af Billbergh: Det biträde Tullverket bör förvänta af Lotspersonalen liar föranlåtit mig, alt under mina Erubetsresor taga närmare kännedom af deras förhållanden.
Han har vunnit en gemål med älskansvärda egenskaper, som pryda tronen och genom en ljuv samlevnad kommer att lätta tyngden av regeringsomsorgerna. Redan har detta lyckliga äktenskap välsignats med en son, kronprins Gustaf. Detta har spritt glädje och fröjd hos svenska folket, som befäster kungatronen och efterkommandes sällhet. Konungens uttalande från tronen hur han tänker fostra sin älskade son ger oss den säkraste borgen för att vårt välgrundade hopp uppfylles. På konungens kallelse har vi bevittnat Deras Majestäters kröning, som skedde i denna stadens kyrka den 3 april. För att bevara minnet av denna för Svea rike så glädjerika fest, har vi beslutat att prägla en skådepenning. Den 7 april har vi offentligt hyllat vår lagkrönte konung och vart stånd för sig svurit honom huldhet och trohet. Inför det utskott som består av 18 ledamöter av ridderskapet och adeln och 9 vardera av de andra stånden har konungen låtit uppvisa statsverkets tillstånd. Genom kreditsedlarnas gångbarhet som mynt har Stats och Riksgälden enskilt försatt var man i osäkerhet om värdet av vad han äger, uppjagat priserna på fastigheter, varor och arbetslöner samt vållat kännbara förluster vid utländska riksskuldens betalande. Alla utifrån inkommande varor har för högt pris. Konungens förslag att avhjälpa denna olägenhet är att återinföra rikets fastställda speciemynt, som det enda gångbara och att avskaffa kreditsedlarna. Efter bekymmersamma överläggningar hur ett så grannlaga värv skall utföras, så att den uppoffring som måste ske för alla, skall bli så lite kännbar som möjligt för rikets innevånare har vi beslutat att inlösa dessa sedlar till 83 och 1 / 3 riksgäld banco specie. Denna realisation skulle innebära 15 miljoner riksdalers sedelstock. Så mycket silver kan inte anskaffas nu, utan vi måste inskränka oss till en realisation av endast 2 / 3 delars sedelstock att efter 15 år inlösas. För att anskaffa 4 ½ miljoner silver på 2 år, har vi beslutat om en förmögenhetsskatt i riket. Med bekymmer och oro har vi sett denna dryga tyngd drabba vår hemmavarande medbröder. För att något lätta på bördan låter konungen meddela att bevillningen som Statverket åtnjuter skall i fortsättningen disponeras av Riksgälsverket.
Kollegierna hafva ansett, att, om Kongl. Stas-kontorets räkenskaper hufvudsakligen bibehållas i nuvarande form, partiella rättelser och förbättringar deri kunna af verket sjelft. vidtagas, eller i annat fäll anstå intilldess formen för rikshufvudboken blifvit bestämd, för att i öfverensstämmelse dermed uppgöras, och det kan icke bestridas, att möjligheten af statshufvudbokens användbarhet måste till betydlig del hvila på antagandet af det nya formuläret till rikshufvudboken. Revisorerne finna äfven, att, med undantag allenast för den af egendomlig art varande rikshufvudboken, hvilken tillika är ett statistiskt arbete, början med räkenskapsformulärens förändrande icke lämpligen bör ske uppifrån och nedåt, utan snarare tvärtom, hvilket ock synes vara Rikets Ständers mening, ty deras skrifvelse N:o 192 den 8 September 1848, föranledd, bland annat, af 1845 och 1847 års Revisorers vigtiga förslag om nya likstämmiga formulärer för samtliga kronouppbördsoch förvaltande verks redovisningar (sid. 413 och 414) innehåller, jemte gillande af framställningen, en underdånig begäran, att Kongl. Maj:t, med afseende å de förändrade förhållanden i redovisningssättet, hvilka af den väckta frågan om skatteförerikling m. m. kunde blifva en följd, täcktes för verkliggörandet af Revisorernes förslag i nåder vidtaga erforderliga åtgärder. Med lemnad uppmärksamhet ät dessa omständigheter, och dä Rikets sednast församlade Ständer i redoyisningsväg icke påyrkat några förändringar förr, än resultaten af då redan vidtagna åtgärder sig visat, kunna Revisorerne icke inse något giltigt skäl att nu påskynda fastställelse af något formulär till hufvudbok för Kongl. Stats-kontoret, utan de tro fasthellre, att frågan derom lämpligast bör hvila, om icke tills nya formulärer öfverallt hunnit införas, åtminstone tilldess det nya formuläret till rikshufvudboken blifvit antaget, och att afslutning af denna räkenskap, hvilken numera sker efter 1| års förlopp, och således 3 manader tidigare än förr, Bilaga Litt.
Vid sistnämnde tid uppgingo de utbalanserade skulderna till ett sammanlagdt belopp af 43,064,612: 26. nemligen: återstod af det år 1858 upptagna jernvägslån, Thaler Preuss. Kurant 7,953,300, efter 2j R:dr pr Thaler, K:mt 21,208,800: — Det under år 1860 upptagna jernvägslån, emot fonderade 41 procents obligationer, Thaler Preuss. Kurant 5,610,700: — (hvaraf Rikets Ständers Bank öfvertagit obligationer för 533,300 Thaler) samt emot fonderade premie-obligationer å tillhopa 2,400,000 Thaler, hvilka dock, enligt Fullmäktiges beslut af den 18 sistlidne April, skola bokföras till endast § af deras nominella belopp 2,000,000: — Th:r 7.610,700: — motsvarande, efter 2j R:dr, Rant 20,295,200: — jemte upplupen, oguldeu ränta å 4) procents obligationer till årets slut Thaler 42,080: 7. 6 Rant 112,214: — 20,407,414: — Liqvidationsoch amortissements-fonder. för 1858 års jernvägslån 612,469: 33. Sista tredjedelen af det för 1860 års jernvägslån deponerade vite, jemte derå upplupen ränta, Thaler 72,091: 7. 6., i R:mt 192,243: 34. Tillgångarne vid 1860 års slut uppgingo deremot, till endast 14,596,136: 98. nemligen: innestående hos Bankirhuset R. Innestående behållning å Banko-räkningen N:o 2 1,393,474: 24.
Fullmägtige fingo emottaga sådan underrättelse om sagda uppdrag, att de funno 22 Stats-UtsJcottets Memorial N:o 3. sig berättigade gå i författning om detsammas fullgörande, vidtogo de i sådant afseende enahanda förberedande åtgärder, som vid föregående dylika upplåningar ansetts i första rummet erfordras. Ehuru anledningar icke saknades, att ett svenskt statslån under år 1863 skulle utom riket kunna erhållas emot vilkor, åtminstone lika fördelaktiga för låntagaren som dem, hvilka betingades vid upptagningen af 1860 års jernvägslån, visade sig likväl redan vid de första underhandlingarne om det nya statslånet, att långifvarnes anspråk i afseende på betalningsvilkorens beskaffenhet voro icke obetydligt stegrade. Sorn de långvariga förvecklingarne och stridigheterna mellan Tyskland och Danmark, i stället för att efter förhoppning kunna omsider jemkas och bringas till ett önskvärdt slut, under sednaste månaderna af år 1863 tilltogo i oförmodad grad, och sedan derigenom föranledts det vid. samma års slut utbrutna krig, så förmörkades allt mer och mer utsigterna om möjligheten att under dåvarande förhållanden kunna verkställa den för jernvägsarbetenas oafbrutna fortsättande erforderliga upplåning emot sådana vilkor, som Rikets Ständer vid beviljandet af de till dessa arbeten äskade stora statsanslag antagligen hade förutsatt. Men då de påbörjade arbetena, enligt Fullmägtige meddelad upplysning, icke kunde afbrytas eller inställas, och då således Riksgälds-kontoret måste, så vidt möjligt vöre, uppfylla den Kontoret ålagda skyldigheten att i föreskrifven ordning tillhandahålla de för jernvägsanläggningarnes fullföljande anvisade anslagsoch lånesummor, funno Fullmägtige sig, efter föregångna underhandlingar och skedda jemkningar i först framställda förslag, föranlåtne hufvudsakligen antaga ett i slutet af Februari månad sistlidet år förnyadt anbud å det önskade lånebeloppet, fastän, enligt detta anbud, blott en fjerdedel af den erbjudna lånesumman skulle öfvertagas fixt eller med bestämd ovilkorlig inbetalningsskyldighet.