Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då i ordningen härefter till afgörande företogs, hvilka sersilda anslag som, utöfver de ordinarie Statsbehofven under Riksstatens Sjette Hufvudtitel, borde Rikets Ständer till beviljande, dels för vissa år eller tilis vidare, dels för en gång, föreslås, anmälde Deparlements-chefen i underdånighet. Styrelsens öfver allmänna Vägoch Vattenbyggnader underdåniga memorial af den 19 nästlidne Oktober, hvaruti, sedan Styrelsen dels lemnat en öfversigt angående fördelningen af de medel, Rikets Ständer vid sednaste riksdag anvisat till allmänna arbeten, dels redogjort för användandet af det lill reseoch undersökningskoslnader samt expenser för dylika arbeten beviljade anslag, Styrelsen meddelat en uppgift å de kanaloch slussanläggningar, hamnbyggnader, elfrensningar, vägarbeten och vatteriaftappningsföretag, för hvilka planer blifvit ingifna och understöd af allmänna medel sökt, samt tillika afgifvit underdånigt förslag å erforderliga Statsbidrag lill deras utförande, hvarvid Styrelsen, som hänfört dessa arbeten till tre klasser, omfattande första klassen sådana, som syntes vara företrädesvis förljenta af bidrag från Statens sida, andra klassen dem, som äfven vore deraf förtjente, men likväl af jemförelsevis mindre allmän nytta, och tredje klassen de anläggningar, för hvilka endast i händelse af större tillgångar och först sedan första och andra klassens företag blifvit satta i verket, understöd borde kunna beviljas, i underdånighet ansett följande belopp böra ifrågakomma alt hos Rikets Ständer genom nådig Proposition lill anslående begäras, nämligen: a) till kanaler, slussar, hamnbyggnader och elfrensningar: i Usta klassen, för dels kanalanläggningar mellan Örebro och Järle bruk, 32 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850.
Då dessutom denna fråga först förekommit sedan riksdagen långt framskridit, så anser jag att man om möjligt bör undvika återremisser, der de ej af synnerligt behof påkallas, som här ingalunda synes vara händelsen. Jag får således anhålla om bifall till mom:t med de af Frih. Klinckowström föreslagna förändringarne, motiverade af R. o. Ad:ns fattade beslut vid redan behandlade §§ i detta Betänk. Hr Wolffelt: Lika med Gr. Oxenstierna anser jag två anteckningar vara obehöfliga. Den siste värde talaren har sagt Ben 11 April f. m. att det behöfves lång tid för att utdela polletter, men om blott en anteckning sker, så kan man ju derefter uttaga pollett hos Riddarhus-Utsk:t. Att draga ut på tiden genom två anteckningar anser jag således icke vara af behofvet påkalladt och att återremittera punkten anser jag onödigt, hvadan jag understödjer Gr. Oxenstiernas (örslag. Gr. Sparre: Alven jag delar den af Gr. Oxenstierna ut talade åsigten. Man har med skäl mot våra riksdagar anmärkt den långa tid, som åtgått innan man kommit sig i ordning, och jag kan icke finna att vi, mera än andra korporationer, behöfva halva två anteckningar. Men erfordras Hera anteckningar, skulle de väl kunna ske på föroch eftermiddag samma dag, men icke på två olika dagar. Hr Ramsay: Utsk:ts förslag innehåller en förändring mot hvad förut egt rum. I)å var det två upprop och två anteckningar, 1111 skulle det endast blifva två anteckningar; och jag lemnar derhän, om någon vinst skulle uppstå, ifall dessaa nteckningar skedde på föroch eftermiddag samma dag, såsom den siste värde talaren föreslagit. Numera skall ordföranden väljas, och det är af vigt att så många som möjligt få vara med. Och som dessutom hela vinsten endast blefve en dag, får jag fortfarande yrka bifall med den af Frih. Klinckowström föreslagna förändringen. Hr Björnstjerna: ■lag ber att endast få yttra ett pär ord. Här står att man skall »sig personligen anmäla vid de anteckningar» etc. Elter ordalydelsen skulle man kunna tro att man borde anmäla sig vid begge anteckningarne.
Årligen skall ordentlig revision hållas och berättelse afgifvas. Ledamöterna torde kunna ombytas hvartannat år, på sätt med Sockne-nämnd är föreskrifvet och sålunda ej behöfva någon aflöning; men för det särskilda besvär, som kassaförvaltning, bokföring m. m. medför, torde någon ersättning böra bestämmas.» Vården af omyndigas rätt var i äldre tider uteslutande öfverlemnad åt familjens och slägtens omsorg. Denna grundsats Lief ock i 1754 års lag hufvudsakligen bibehållen. Enligt 23:dje kap. 1 § Ärfda-Balken, sådan den ursprungligen lydde, var granskningsrätten i afseende å förmyndareräkningen ensamt förbehållen den omyndigas nästa fränder, och först i händelse händer ej funnos eller de vägrade att sådan granskning sig åtaga, ägde Domaren förordna någon annan i deras ställe. Domarens administrativa befattning med förmyndarevården inskränkte sig i öfrigt till öfvervakande af förmyndares tillsättande för dem, som deraf vore i behof. Ytterligare föreskrift härom meddelades genom Kongl. Förordningen den 31 Maj 1795, deri det ålades Häradshöfdingarne att hafva noga och tillbörlig vårdnad derå, att omyndiga blcfvo med förmyndare försedda, samt Presterskapet alt för sådant ändamål till hvarje lagtima Ting lemna uppgift på de inom församlingen timade dödsfall. Förmyndarekammare inrättades i Stockholm redan år 1697, och sådana institutioners myndighet i förmvndaremål blef ock, hvad städerna beträffade, i 6 Kap. Rättegångs-Balken erkänd; men i högst få städer inom riket har samma institution hitintills vunnit insteg. Sedan erfarenheten tillräckligt ådagalagt vådan för de omyndiga af att oj från det allmänna åtnjuta mera omfattande skydd, började man åter egna lilligare deltagande åt detta ämne. Dervid har man dock utgått från tvänne olika synpunkter, i det en del förfäktat den mening, som ansett det åsyftade ändamålet blott kunna ernås genom inrättandet af Förmyndarekamrar, andra åter understödt den åsigt, enligt hvilken det vore tillfyllestgörande att ställa den enskilda förmyndareutöfningen under allmänt inseende och kontroll.
– Förnamn deremot, såsom Jaques, Pancrace, m. fl., har han så mycket mindre ansett nödigt öfverflytta, som sådana snart sagdt kunna anses såsom förnäm Svenska. Öresund, i September 1818. (Bref ifrån Akad. Adjunkten Walfridson till Doktor Flanell; dat. Serafimersholm den 9 Oktober.) Ett hjeltemodigt och stolt utseende utgjorde understundom, i våra förfäders tankar, den största förtjensten hos en man, och banade ej sällan ensamt vägen till de högsta äreställen. Dessa tiders tänkesätt hafva med sjelfva tiderna försvunnit, och andra meriter leda nu till anseende, ära och hågkomst. Grefve Jaques Pancrace von Himmel och Jord skulle troligen, född i elfte eller tolfte århundradet, i och för sitt utseende, obemärkt och obelönt hafva framlefvat ett onyttigt lif; kanhända blir han nu, då ödet velat låta honom födas i det nittonde seklet, der själens och hjertats egenskaper förnämligast skärskådas, sitt fäderneslands stolthet och prydnad. Du torde förundra dig öfver denna inledning till mitt första bref ifrån Serafimersholm, helst om du påminner dig vårt samtal då vi skiljdes, och min farhåga då, att min plats som Guvernör för den unga grefven, torde bli mindre angenäm än du föreställde dig. Döm sjelf af den beskrifning jag nu vill meddela dig rörande mitt första emottagande på stället, och rörande min första bekantskap med unga grefven, huruvida jag bordt börja ur en annan ton. Ej förr än i går aftons, ganska sent, anlände jag hit. Skakningen på bondvagnen och det oupphörliga regnvädret, hade, snart sagdt, förderfvat mig, och jag framkom således utan min vanliga gentillesse och prydlighet.
SSrefmct b. 25 3^-ooember 1820 gifna formulär tid omförmåite förteckningar, kunbe inljåmtaö ifrån blotta antalet af fakerna i admånfjet, mare ftg tmifl» eder brottmål, eder ifrån be afgjorba målenö antal, i förljådanbe tid be åt ett annat år uppfkjutne, eder flutfigen från antalet af bent, forn jlannat mib förfta infianfen ocf) biifmit förlikte, eder ber meb flut afljulpne. 3ag fjär fålebeö må)l injfrånka mig tid mebbelanbe af ett famman* brag af fångliftorna för ^mtuari månab nåfllibet år, affattabt i famma tabedarijka form, forn be fjmilka åtföljt mina Smbet&beråttelfer för åren 1825 od) 1827. — ©et mifar ftg beraf, att ben fudftånbigfjet, forn er» forbraö för uppgöranbet af en jlatifrif öfmer brottmålédagjkipningen, icke kunnat åflabfonuuaé, emebatt fångliftortte enbajl lemna upplåning ombe mijjgerningar, för Ijmilka be anklagabe måjle tråba i Ijåkte, men adbeleS icke om fåbane, forn tfjp förutan marit föremål för ranfaknittg mib bornfiol; od) någon unberråttelfe om jemförliga förfjådanbet emedan be ankla* gabeö od) be fakfådbeö antal fjär lika litet kunnat minnas, forn om be fTe* re attbra förljådanben, Ijmilka, enligt Ijmab jag ofmanföre omförmålt, mo* t*c ånffroårba odj befjåfliga, får att grunda ett ontbåme om brottenå af* etter titttagattbe, famt jfrajfettå odj correctto«^an)larternad merfan i betta affeenbe.
Jag vill nu blott, för att bidraga att leda frågan till ett slut, fästa uppmärksamheten derpå, att, då Hr Gr. o. Landtm, funnit sig oförhindrad att framställa proposition i ämnet, och grundlagen ingenstädes gifver R. o. Ad. någon rätt att tvinga Hr Gr. o. Landtm, till att vägra den, synes saken vara enkel och det åsyftade slutet bäst viunas derigenom, att Hr Gr. o. Landtm, täckes ånyo framställa den proposition, som redan blifvit gjord. Frih. Palmstjerna: Jag vill blott tillägga några ord i anledning af hvad här blifvit yttradt om faran af det pre - Den 24 Fcfiruarii. judicat, att R. o. Ad. skulle äga att fatta beslut i frågor, som endast bero på enkel tillämpning af redan gifna, klara föreskrifter. i5 §. af Ridd.-Ordn. innehåller, att hvar och en, hvars anhållan om inträdespollet icke blifvit beviljad, är berättigad att fä förhållandet anmäldt i först inträffande plenum inför Ståndet, på hvars slutliga afgörande frågan kommer att hero; och då här icke göres något undantag för de frågor, som kunna anses så tydliga, att de endast hero på enkel tillämpning af Ridd.-Ordn., måste meningen vara, att stadgandet bör gälla för alla händelser, så att, antingen Ridd.-Ordn. finnes tydligen bindande eller saken kan anses tvistig, sökanden ovillkorligen är berättigad att få förhållandet anmäldt, och Ståndet att slutligen afgöra frågan. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. yttrade, att H. Ex., i anledning af det tvifvelsmål, som af några ledamöter blifvit framkastadt, huruvida H. Ex. ägt rättighet att framställa den af H. Ex. nyss gjorda proposition, ansåg sig böra fästa uppmärksamheten å innehållet af i5§. Ridd.-Ordn., hvilken till R. o. Ad:s eget slutliga afgörande öfverlemnar frågor om rättighet att erhålla pollet till inträde å Riddarhuset.
Utskottet anser följaktligen, att de vid sednaste Riksdag för ifrågavarande undsättningar fastställde grunder böra äfven framdeles bibehållas, samt att, i öfverensstämmelse med dessa grunder, lån åt nödställde emot menigheternes gemensamma ansvarighet för de erhållna låneunderstödens återbetalning på bestämda tider, utan ränta, väl må meddelas, men alt sådane lån böra lemnäs så sparsamt som möjligt, men deremot tillfällen, så vidt omständigheterna medgifva, beredas för de behöfvande att, genom sysselsättning vid allmänna arbets-företag, kunna förskaffa sig medel till sitt uppehälle. Emedlertid och för elen händelse att missväxt skulle under någotdera af de nästkommande åren inträffa, anser Utskottet högst angeläget, att, jemväl vid innevarande Riksdag, serskilda tillgångar anvisas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för sådana understöd af allmänna medel, som vid dylika olyckstillfällen kunna oundgängligen erfordra s. Hvad dessa tillgångar åter 8 S/als-Utskoltets Utlåtande N:o 160. angar, så, enär Rikets Ständer, vid ej mindre sednast förflutna, än näst föregångne Riksdag, för ifrågavarande föremål anslagit hvad, som influtit eller ytterligare kunde inflyta å i83o års spanmålscreditiv, saint Riksgälds-Contoret emottagit de härå, under och efter Rikets Ständers sednaste sammanvaro, återbelalde medlen, under villkor att, vid inträffande missväxter, tillhandahålla Kongl. Majit desamma, för att till behöfvandes undsättning kunna användas, synes den Kongl. Majit sålunda tillerkända dispositionsrätt öfver besagde creditiv-medel böra än vidare fortfara. Likaledes och då Rikets Ständer vid sista Riksdag äfven öfverlemnade till Kongl.
Men då Utsk. skulle handlägga Revisorernas berättelse för år i83o, var det nödigt att stadga en princip, efter hvilken dervid förekommande ämnen skulle behandlas, och denna Utsk:s princip har blifvit uttryckt i den förevarande 2 §. Jag delar den icke, såsom min dervid gjoi'da reservation vitsordar; men jag anser icke oformligt, att Utsk. i sitt betänkande antydt, efter hvilket bedömande Utsk. handlagt frågan. Lyckligtvis har någon anledning till anmärkning icke kommit att äga rum. Den 10 April f. m. det skett, sa hade StatsUtskts tanke föranledt en besynnerlig oformlighet; men jag tror, alt den förevarande §. hvarken föranleder till afslag, återremiss elier bifall, emedan densamma endast innebär ett yttrande om den princip, efter hvilken Utsk. bedö'mt frågan. s. 3. Frih. Cederström: Då ifrågavarande §. innehåller en anmärkning från StatsUtsk. mot en af gunst och nåd beviljad eftergift af Majoren Uggla ådömd ersättning, men slutmeningen innehåller den hemställan, ”att R. St. hos K. M. ”i und. anhålla, det restitution eller eftergift af medel, som, ”i följd af laga kraftvunna beslut, till Statsverket ingått eller ”dit böra ingå, icke må i annan ordning beviljas, än författningarna bestämdt stadga och förmå;” så nödgas jag begära, att StatsUtsk., efter skedd återremiss, måtte utreda rätta förståndet af detta förslag till Ständernas und. skrifvelse. Det lärer vara klart, att våra lagar i allmänhet föreskrifva, att eftergift af medel, som till Statsverket böra ingå, icke får i annan ordning beviljas, än författningarna förmå. Är åter StatsUtsk:s mening, att frågan om restitutionen till Majoren Uggla skall förfalla och således icke upptagas, torde äfven detta förslag böra förfalla. Genom en återremiss kommer Utsk. i tillfälle att uttrycka rätta förståndet af detta förslag. Hr af Billbergh, Joh. Pet: Äfven jag delar den öfvertygelse, att det beslut, som StatsUtsk. här tillstyrkt R.
Söäfenbtliga förbättringar å trollhätte fattal od) beit imber nt;a trollhätte fanalbolagd iitfeenbe ftällba bel af ®ötl)a*clf hofwa egt runt till unberlättanbe od) betryggattbe af feglationen å benna migtiga får* leb. 3 änbantål att än ytterligare befrämja traftfen å ©ötl)a*elf, har 'genom tireftionena öfwer ©ötheborgö hamn* och elfarbeten förforg en trebje ångbåt anffaffata för laftfartygd bogferanbe, hvarefter bogferinga* flräcfatt mellan ©ödeborg och Éferftrönta fanal blifwit ittbelab i tre ferffilba linier, fanit förnyabt nåbigt reglemente utfärbabt för bogfer* farten yå nämnbe eif. Unberftöb af allmänna mebel, font 9iifetd ©täitber anwifat, hofwa utgått för renaningar af 9tönue å, timaelfwen, fåöpittgd å, Slrboga å, ©tång-ån, Sioröbäcfett, famt Éngerman*elfwen i OTefele od) öibetta focfnar; för fänfning af Vengen, Sernlnnben, nt. fl. fjöar i Öftergötf^ lanba län, famt af fjöarne Sånghalfen, ångaren ut. fl. i ©oberman* lanba lätt; till förbättring af 33orgl)olntä och §)ftabd hamnar, famt för fanal* od) fluftanläggningar mellan SJiälarett och ©ffildutta, äfwenfotn toib gorfihaga och teijefor^ utmeb ©lara eif. 62 Cholera. SBernttetfe om fjmab t Otifet ocf) b c fö Uppå ferffilbt gjorba auföfttingar bär $ong(.
Bifölls; N:o 155, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, i fråga om restitution af hvad hemmans-innehafvarne å Öland blifvit i ränta fol den å hemmanen på ön lördelade utmark, från och med år 1841, till kronan erlagdt utöfver det nedsatta belopp, hvarmed berörde ränta eller så kallade utmarksskatt numera utgöres. Bifölls; N:o 156, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning, rö rande användandet af de under Kongl. Stats-kontorets förvaltning varande äldre depositious-medel. Bifölls; N:o 157, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om godtgörelse eller afskrifning af åtskilliga af Kongl. Stats-kontoret af under händer hafvande medel bestridda utgifter. Bifölls; N:o 159, angående de af 2:ne lots-hemman i Ytterlännäs socken förr utgjorda onera. Bifölls; N:o 160, i anledning af erhållen återremiss af Stats-utskottets utlåtande N:o 78. Lades till handlingar ne. N:o 162, i anledning af väckt fråga om nedsättning af räntan och förlängning af återbetalningstiden för lån af manufaktur-diskonten. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets nedan nämde utlåtanden, och fattades dervid beslut, såsom följer: N:o 43, i anledning af väckt motion om förändring af 5 kap 12 § Jorda-balken, angående tiden för afträdande af i börd dömd fastighet. Bifölls; N:o 44, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets betänkande N:o 27, öfver Kongl. Maj:ts nådiga proposition med förslag till lag för aktie-bolag. Med frånträdande af sitt vid föredragning af betänkandet N:o 27, fattade beslut, biföll Ståndet Utskottets hemställan i utlåtandet N:o 44; N:o 45, i anledning af väckt motion om förklaring af 5 § i 16 kap.
M:ts nådiga proposition af de" * F»h».,*p; innevarande år, angående upphäfvande af de i 24 8, uti noder - Expeditions-lltshollets Fö?'slag till tind. Skrifvelse, N:o 197. 531 rättelserna till nu gällande Tulltaxa medgifna tull-lindringar samt om nedsättning af tullumgälderne för kaffe och råsocker, än ock hvad i öfrigt i afseende å tullbevillningen förekommit, hafva bilagde Tariffer för in-och utförsels tullen, samt för kredit-upplaget och transito-afgiflen, jemte förteckning å vid införsel tullfria varor, blifvit upprättade, hvarvid Rikets
Jag tror likväl att ränta i Silfver kunde ovillkorligen fordras. Afbetalning på Capitaler torde likväl icke äskas förr än Banquen åter inträdt i sin function som Växel-Banque. 2:0 Af de förskotter Banquen såsom Credit. Ridd. och Ad. Prot. V B, I AJd, 71, 72. Den /? April. Institut ger, borde räntan för Lån pa exporta bla Effecter, efter reductionsgrunden, med Silfver erläggas. Räntorna som inflyta för dess förskotter åt Nänngs-idkare i Disconiväg torde böra efter namnvärdet beräknasy men ingen tänta beräknas under 6 proCent. 3:0 Statens Capitalskuld till Banquen,och räntan dtifore borde beräknas efter samma grund, som galler för Banquens liqvide med Fa» etighets-ägare. 4:0 Banquen Mefve då i stånd att till Innehafvare af Läne-Banco-Sedlar och andra Fordringsägare, hvilkas fordringar obestridligen bestå uti R:dr efter Silfvervärde, liqvidera räntan med hardt Mynt eller åtminstone med Agio, om den liqvidera* med R:dr efter namnvärde. y:o Då Banquen icke småningom kan sätta Silfver i omlopp och dessförinnan ej Nationen kan vänjas att äter nyttja Silfvermätaren vid sina Fcnningetransactioner, borde Staten berättigas, att, mot Obligationer ställde på Siifverv irde, hvarå räntan och vissa proCent å Capitalet årligen i Silfver betalas, uppköpa Banco transport-Sedlar. Med dessa Sedlar gör Staten afbetalningar uppå sin skuld till Barquen och bestrider »adana utgifter, som äro oundgangeliga , men ej genom Bevillning kunna uppbära*. Med 120,000 R:drs Inkomst uti Silfver, sora dels genom Tullen' Den 75 April. 563 dels' ock genom Bevillning af de förmögnare kunde erhållas, likväl alltid med iagttagande af förhällandet emellan R:dr efter namnvärde och R:dr efter Silfvervärde, skulle omkiing 4 Millioner R:dr efter namnvärde flyttas från Banquens Debet.
BondeStåndet, som sist åtskiljdes med så stora förhoppningar, ser sig nu med helt andra känslor åter samladt. Den allmänna nöden har stigit, och hotar att stiga. Hvem beräknar målet, der vi skola stanna. Det år icke behagligt, att börja en Riksdag med ett sådant språk. Men det vore ännu obehagligare, att sluta den, utan att dessa nödens klagorop haft någon verkan. Vi hafva lofvat, och måst lofva våra hemmavarande Hufvndmån , att åtminstone omtala deras betryck, ifall vi ej kunna uträtta något till lindrande af bördorna, hvarunder de digna. Och vi böra väl tala fritt, åtminstone då, når vi tala inför ett Riddarhus, der RondeStåndet år vant att mötas af en stor och ädel patriotisk anda, der det således alltid kan med tillförsigt nedlägga sina bekymmer, och vänta ett varmt och kraftigt deltagande. Djup insigt i Financelärorna kan icke hos vårt Stånd förväntas. Men så mycket veta vi, utan lärda forskningar, att all konst i financerna icke hjelper, når en omåttlig beskattning måste af Folket utpråssas och tömma källorna till all förkofran. Mot detta onda rick - 44 lien 21 Januarii, ta vi derföre våra bemödanden. Aft vår Staf kan bestå nied Inrättningar, sorn kosta ojemförligt mindre, än de nu varande, är icke ett ämne för tvifvel, ehuru kanske för tvist. Dessa inrättningars reformerande, Embetsmannahärens minskande, Armeéns reducerande, afsk ofian de af granlåten å dess Beklädnad, ny frihet att drifva .Näringar och begagna de hjelp, källor, vi kunna äga, beskattningens jemnare fördelning, __ allt detta år ämnad), att utgöra föremål för BondeStåndets yrkanden på denna Riksdag. Vi påräkna hos Högloflige Bidderskapet och Adeln ett understöd af den stora vigt, som Högloflige Ridderskapet och Adelil kan det åstadkomma. Huru högt måste vi icke Önska, att vid Riksmötets slut kunna frambära gladare tankar och njuta ljusare utsigten ån dem, hvarmed vi det börjat; Det skulle då i sanning hafva varit ett märkvärdigt Riksmöte.
G e n o m flere studieresor i Italien, England, Frankrike o c h Tyskland har fröken Giöbel v i - dare utbildat sina rika anlag till den höga konstnärliga ståndpunkt hon nu intar, o c h sä- kert har en lifsgärning som Selma Giöbels ej blott sin stora betydelse i den nydanelse och pånyttfödelse den gifvit flere grenar af konstindustri. Sveriges kvinnor stå till henne i stor tacksamhetsskuld för de många nya fält, som härigenom öppnats till nyttig o c h inbringande sysselsättning. Hågkomst. Qag minnes ifrån vår barndom, * * ' " hur arla en junidag till svala och tysta skogen vi vandrade, du och jag. [Åf friskaste du skulle och grannt det allra lingonriset binda en vi letade bästa, som krans, efter fanns. Når så vi samlat tillhopa ett doftande, ljusgrönt fång af smidiga, fina tågor, kom bindandet snart i gång. Hvartill du flätade kransen, för längese ' n jag glömt, men har en leende hågkomst från soliga stunden gömt. Sig hände, att när du bundit en slinga, böjlig och vek, du lindade den helt smakfullt ' kring hufvudet som på lek. Åt barnsligt tjusande fägring, som präglade dina drag, förlänade blyga kransen ett sällsamt och friskt behag. Och den fast till 203 ofta jag längtar skåda fagra synen på nytt, lingonriset jag önskar dunkla myrten förbytt. E. N. Söderberg. Landvinning. K o n g l. M: t har n ä m l i g e n den 1 2 dennes medgifvit, att äfven kvinna får antagas Ull apotekselev samt efter fullgjord tjänstgöring och aflagda examina, förestå och innehafva apotek. B o - lin. en dotter till elev p å sitt apotek samt uppfostra h e n n e till yrket. M: t afgifna utlåtande i frågan antydt såsom den, p å hvilken reformen sannolikt först skulle l y c k a s tränga sig fram. M: t stadfästades.