Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 108, i ani. af väckta motioner om förändrade bestämmelser rörande militärundervisningen i riket; samt Exped.-Utsk:ts Mern, N:o 9, ang:de upprättande af register öfver de inom Riks-Stånden väckta motioner. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Thorsdagen den 26 Mars 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 4 prot.-utdrag för f. m:s plenum och protrn för den 4 sisth Februari f. o. e. m. Fortsattes pröfningen af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 66, ang:de reglering af utgifterne under riksstatens fjerde hufvudtitel, dervid nu i ordningen förekom 25:te punkten. Hr Lagerhjelm, Gustaf: Då Preste-St. afslagit denna punkt, anhåller jag att få deröfver yttra några ord, för att söka hålla öppen denna fråga, som jag anser vara en lifsfråga för det Svenska kavalleriet och dess fortfarande användbarhet. Att detta kavalleri är särdeles utmärkt och kan uthärda jemförelse med hvilket annat som helst, är ett faktum, som icke kan jäfvas; men det lider dock egentligen af tvenne hufvudsakliga brister, nemi. dels på tillräcklig öfning, och dels på skicklighet i ridkonsten; jag vågar till och med tillägga ett tredje, nemi. brist på ett lifligare intresse inom vapnet sjelft. Jag har för omkring ett år sedan sett uppgifvet i Krigsvetenskaps-akademiens tidskrift, att kavalleriet skulle numera Oen SO Meri e. m. 319 hafva spelat ut sin röle, och att det ej stöde i jemnbredd med de öfriga vapnen, som på sednare tider vunnit en större utveckling och betydelse; men häri måste ligga mera öfverdrift än sanning. Vöre så förhållandet, så kan det icke annat än väcka förvåning, att ett så dyrbart vapen fortfarande existerar.
Den 17 Martil, e. m. 235 Discont-skulderne skola härigenom till stor del ötverflyttas till Enskilta, och ett eljest dödt Capital, på visst sätt och säkert pä det för Näringarne och Penningeväsendet minst skadliga, ingå i allmänna Rörelsen Man må, om man så behagar, kalla Agiotage d n uppgäld, sorn Disco .tÖbljgationern s Innehafvare härvid betinga §ig af den . sorn lånar eller tillväxlar sig Obligationer j men ett sådant Agio lärer lika litet kunna undvddas genom det af Höglofl. Utskottet föreslagna liq vidationssätt. Jag tror tvärtom, att det skall derigenom blifva både bögre och mera tryckande för alla dem , som ej beqvämligen kunna umbära en användbar Valuta för Obligationefne under afbetalnings tiden, och de skola då säkert innom en korrt fid med 20 å 30 Procents Rabatt inlösas af den förmögnare och ej Näringsidkand> Capiralisten, brist på BancoSedlar , såsom då oumgängelige Piscontafbetalningar, skall ock ofelbart försvå; ra Liqviderne, och denna brist genom Lagsökpingar och executiva åtgärder nedtvinga Egendomsvärdet under alla de s förra förhållanden, . Men huru går det då, lärer mm fråga, med de sista Innehafvarne af obbgationer sedan alja skulder till Disconterne äro bqviderade? Dertill svaras, att det ej går dem värre, än sorn det Höglofl. Utskottet för dem allesammans föreslagit. Men Ranquen får då vidkännas en betydligare förlust , vill man säga Det medgifves, om de af Höglofl, U»skottet meddelade Calculer få antagas för rigtiga, hvilket med skäl skulle kunna sättas i fråga, då Utfkottet räknat för ingen ting 8 å 900,000 R.dr 236 Den 17 Martil, e. m. i Inventarier och Efiecter, som Götha Canal Direction uppgifvit biand sina tillgångar
Är lotsarnes inkomster för små, så är det befälhafvarens öfver lotsarna pligt att anbefalla tillökning, men icke anser jag det vara sättet i en tid då vi vilja befrämja bandelns och näringarnes förkofran, att tillåta dem en ringa vinst på bekostnad af handel och sjöfart samt tid för resande. Jag påminner mig sjelf hafva varit med någon gång då lots behöfdes och man länge fick vänta derföre att fartyget icke fick gå utan att taga en sådan ombord. Hr Printzensköld har ganska riktigt reprimerat den Regering som lemnar licenser, det må stå för hans räkning; men Hr Printzensköld har tillika sagt, att dessa fartyg kunna icke bestå till evig tid, utan när de gått bort sorn erhållit licenser, så fås icke vidare några sådana. Jag får derpå svara, att R. Stms beslut bestå aldrig till evig tid, utan vi måste besluta efter hvad som öfverensstäromer med behofvet för dagen. En tid kommer efter denna, då ett annat beslut måste fattas, och R. o. Ad. återremitterade förra gången frågan förevar det förslag som Utsk. då afgaf. Det var till följd af 2:ne andra Stånds beslut samt återremiss från R. o. Ad. i nu tillstyrkt bestämmelse, som Utsk. framkommit med sitt förändrade förslag i frågan. Jag har svårt att förslå huru man kan försvara å ena sidan, att fartyg skola vara befriade från lots pengar då lots icke begagnas, men att deremot å andra sidan fartyg åläggas att ovilkorligen begagna lots; det är något som tål förklaring åtminstone för dem som icke äro dessmera hemmastadda i sjöväsendet. Jag yrkar bifall, och tror att R. o. Ad. icke kan utan att begå en inkonseqvens underlåta att bifalla Retänk. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Visserligen har det på sednare tiden händt att R. o. Ad. den ena dagen fattat ett beslut, hvilket de den andra dagen frånträdt, men att fortgå på denna bana tror jag icke medföra någon särdeles lycka.
Sker lysning för uländsk man, som Sker lysning för utländsk man * icke är skaltskrifven i Sverige, må det bero af personen, sorn begär lysning, —. _ alt Bevillning!-T] t skottHs Bet. Nzo i3. 37 att frivilligt erlägga de chartasbelopp att frivilligt bestämma chartaebéloppet lian finner billigbeten fordra; dock å lysningssedel!!; dock må charlan i att chartan i intet fall får understiga intet fail understiga En Riksdaler. En Riksdaler. Erlägges &c. Erlägges &c. §• 9- Om stämpling af Tidningar. Uti en ifrån Höglofl. Ridderskapet oell Adeln till Utskottet remitterad motion, har Herr af RobsahmC. R. under anförande, att den stämpelafgift, som är fastställd för allmännna Tidningarne dels vöre tryckande och besvärande för Redactionerne, som genom den Bevillning af 5 procent å behållne inkomsten, hvilka de i alla fall måste erlägga, voro tillräckligt beskattade, dels såsom Statsinkomst betraktad, hade det lelet att till Staten inbringa en alltför obetydlig summa, samt i anseende till de starka afbränningarne vid stämplingsoperationen kosta de beskattade vida mera än hvad Staten erhåller; — föreslagit att denna afgift må alldeles försvinna, och derigenom allmänheten vinna den stora fördel, att, för vida bättre pris än som nu är förhållandet, kunna hålla sig Tidningar. I sammanhang härmed har Utskottet jemväl förehaft ett af Herr Hjertas L.
Jag skulle således från denna utgångspunkt vilja biträda Hr Printzenskölds framställning, men af skäl, dem jag anhåller att fä närmare utveckla, måste jag, ehuru obehagligt det än kan vara, motsätta mig Hr Printzenskölds förslag. Vid de föreg:de tvänne riksdagarne har R. o. Ad:s discussion i fråga om tulltaxan icke blifvit uppsatt, men just härigenom har, enligt Den 5 Juni e. m. 465 enligt min åsigt, ganska mycket gått förloradt, då man icke kan inhemta de olika principer olika personer framställt. Jag medgifver att det icke är nödvändigt att protocollerne rör:de denna discussion må, till förökning af kostnaden, tryckas, men det är likväl nyttigt, icke blott för nutiden, utan äfven för efterkommande, att kunna inhemta de olika åsigterna under olika tider. Dessa öfverläggningar anser jag hafva varit så karakteristiska, att de böra förvaras i R. o. Ad:s protocoll. Jag fordrar likväl icke protocollernes uppsättning i vidsträcktare mån än så vidt discussionerne angå artiklarne fläsk, smör, garn, jern, lin, ost, porslin och socker. Deremot vill jag instämma i Hr Prinlzenskölds framställning, att öfrige mindre maktpåliggande discussioner må lemnäs ouppsatta, och jag vill utfästa mig att, för den möda jag nu möjligen kan åstadkomma för protocoilsföranderne, jag vid ett annat tillfälle skall söka underlätta medelst förslag om uteslutande ur protokollet af andra onyttiga diskussioner. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Hrr Printzenskölds och Hjertås motioner måtte få hvila på bordet. Hr Hjerta: Jag vill endast till Hr von Hartmansdorff göra den erinran, att mitt yttrande icke innefattar någon motion. Hr Printzensköld: Jag kan icke inse att mitt yttrande innefattar egenskap af motion. Det af mig nu väckta förslag har vid föregtde riksdagar blifvit framställdt, utan att någon bordläggning af detsamma ifrågakommit, men då nu en ledamot begärt mitt yttrande på bordet, hvilket är hans ostridiga rättighet, så är det deremot min pligt att ofördröjligen hafva milt förslag till protocollet skriftligt atlemnadt.
Det vore derföre endast afseendet på allmänna välfär"den, som skulle afgöra, huruvida straff skulle utkräfvns eller "eftergifvas. Denna, säga de, fordrar, nästan på samma grun”der , som de för praescription i civil-mål gällande, äfven för "brottmål en praescriptionstid, på det att en gräns måtte sättas för anklagelser, och på det de för något brott misstänk"te ej måtte blott i följd af Statens försumlighet att ransaka, under hela deras lefnad, sväfva mellan hopp och fruktan. Det vore visserligen sanni, att Statens gemensamma "säkerhet sorgfälligt bör bevakas; men till denna säkerhet ”bidroge visserligen ick^, att fordom begångna, redan i glöm"ska begrafna brott, för hvilka hatet redan saktat sig, och "'hvaraf man ej har att befara något för sedligheten menligt, ånyo blefvo af en misstänksam vaksamhet framdragna "på skådeplatsen: och att medborgares goda namn oell ryk"te, förvärfvadt och stadgadt genom ett förbättrade och i en "längre tid visadt ostraflligt uppförande, ånyo sättas på spel; "eller att redan väl läkta sår af en otidig grymhet upprif"vas; eller att en hetsig ungdoms lättsinnighet, som, snarare "värd medömkan än hämnd, af hvarje billig menniska öfver"ses, skulle på den ålderstegna sätta en fläck, som ofta på "flerelianda vis skulle skada en oskyldig maka eller oskyl"diga harri och slägtingar. Det skulle mera lända medborgare till scandal, än blifva bevekelsegrund för äibar vandel, om, i följd af lagens obevekliga hårdhet, ej ens något i "första ungdomsåren begånget fel skulle kunna genom stora "dygder utplånas.
Under'förutsättning, att det icke kommer att tillverkas mindre än 12 millioner potter årligen, förloras i nationalförmögenhet, under närvarande skattesats, e.tt värde af 69,000 Spd. om året, hvilken förlust vidare ökas, i samma mån som skatten höjes. Man erhåller derjemte en mindre ren och i fysiskt afseende mera skadlig produkt och försvårar dess rening genom oradestillering, derigenom att denna rörelse måste, i likhet med pannan, beskattas, och det lika högt som bränvinets tillverkning af sitt råmaterial, liksom man af samma orsak förlorar den ofvan anförda fördelen af fri omdestillering. När kommissionen icke anser rådligt, att omdestillering, när beskattningen är lagd på pannan, göres fri från afgift, är det icke derföre att kommissionen just mycket fruktar, att omdestilleringspannan skall missbrukas till afverkning af mäsk, ty detta bör lika så väl kunna förekommas här, som när beskattningen är lagd på mäsken eller på produkten; men kommissionen fruktar, att lank, eller hälffärdigt bränvin, skulle omdestilleras, hvarigenom statskassan skulle gå miste om en del af den afgift, sorn vore påbuden för bränvins, nemligen färdigt och drickbart bränvins, tillverkning af rå materialier. För att kunna hålla kontroll häröfver, måste hvarje till omdestiliation anmäld panna stå under ständig tillsyn, hvilket skulle erfordra en långt talrikare kontrollpersonal, än den man vill använda vid pannebeskattningen, och till och med med en dylik tillräcklig kontrollpersonal skulle det hafva sina stora svårigheter att afgöra om hvad som användes är lank eller färdigt bränvin, då lanken rätt ofta kan hålla till 7° Spendrup, och bedömandet häraf hufvudsakligen måste ske genom profning, enär de yttre tecknen kunna vara temligen enahanda.
Distrikt-chefer eller andra dertill förordnade tjenstemän besigligas, kontrolleras och afsynas, med hvarje år vunnit tillökning; i anseende hvartill och dä, enligt Rikets Ständer meddelad upplysning, under nu pågående riksdag, (ill vägoch valtenbyggnads-styrelsen inkommit en ovanlig mängd ansökningar om bidrag af statsmedel till undcrsökningskostnader för mångfaldiga ifrågaställa nya arbetsföretag, samt åtskilliga större arbeten, sorn erfordra närmare tillsyn af bemälde tjenstemän och således föranleda liera inspektions-resors verkställande, dels under sednaste tider blifvit företagna och dels efter riksdagens slut komma att påbör - Expeditions-Utsi;ottali Förstup lilt anderd. Skrifvelse IS:o SI5. 239 jas, Rikets Ständer, nied derjemte fästadt afseende å den tillökning i resekostnaderne, som uppkommer genom det af E. K. M:t i nåder lemnade bifall lill den af Rikets Ständer lörordade förhöjning af skjutslega!), funnit sig ega giltiga anledningar, alt för undersökningar och inspektionskostnader samt expenser vid allmänna arbeten bevilja eli tili Tjugofem Tusen Riksdaler för hvart och ett af åren 1858, 1859 och 1860 ökadt anslag, eller för dessa Irenne år en sammanlagd anslagssumma af Sjuliofem Tusen Riksdaler Ri ksmynt. Hvilket Rikets Ständer få, såsom svar i ämnet, hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 12 Februari 1858. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Febr. 1858. Presle-ståndet den 10 Borgare-ståndet den 10 Bonde-ståndel den 12 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ett Linköpings Domkyrka beviljadl låne-underslöds förändrande till anslag ulan återbetalningssky Idig het.
Med minnet af den propos., som Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa förra gången, då Constit. Utsk:s betänk, i samma syftning, som det nu förevar., ■var under pröfning, hvilken propos. med acclamation af R. o. Ad. gillades, hyser jag äfven nu det hopp, att Hr Gr. o. Landtm, framställer en propos. i öfverensstämmelse med den, vi då erhöllo; i hvilket fall ingen annan åtgärd kan lemnäs detta betänk., än att läggas till handlma, och betänk. således icke kan intagas i någon voter:spropos:n. Det blir således omkring Hr v. Troils förslag, omkring hvilket discussionen hvälft sig , som äfven beslutet kommer att hvälfva sig. Då jag ej kunnat instämma i sista punkten af Hr v. Troils förslag, som rörer BondeSt:s begäran om ändring i den fråga, hvilken till jurymännen skall framställas, samt Den 12 Februari e. ra. a©5 dessutom afhandla!- möjligen stridiga voler:spropos:rs bestiimmande i RiksSt:n, så hade jag tänkt att begära, det Hr v. Tvoils förslag skulle punktvis föredragas, på det mig måtte blifva öppet lemnadt att afslå den sista och bifalla de öfriga punkterna; men då jag vid uppläsningen af BondeSt:s inbjudn. inhemtat, att BondeSt. sjelf iunmt dess forberörde anmärka, förfalla, vågar jag vända mig enskildt till Hr v. Troil, och hoppas jag lian finner lämpligt att ur sitt förslag borttaga den sista punkten samt ingå på BondeSt:s mening att låta denna fråga förfalla. I sådant skick skulle jag önska, att Hr v. Troil* förslag blefve på en gång framstäldt till bifall. Hr Dalman: Frih. Boye bar under loppet af dagens discussion visat sig så särdeles öm om formen, att jag förmodar, det lian ej vill sluta dagen med begäran, att Hr Gr. o. Landtm, måtte lemna sitt bifall till något sä formstridig! som bordläggning af en anmärk n. vid ett under pröfning varande betänk.
Enl. 1858 års Bev.-förordn. 1: — Enl. förslaget. 4: 50. d:o 600 » 1: 50. 6: — d:o 750 » 2: 50. 7: 50. d:o 900 » 3: 50. 9: — d:o 1,050 » 5: — 10: 50. d:o 1,200 » 6: 50. 12: — o. s. v. — Jag föreställer mig icke möjligheten af att Rikets Ständer skulle vilja begagna sin beskattningsrätt så omildt alt, på sätt bär visar sig, för löntagare, hvilkas vilkor äro beräknade blott för lifvets tarfligasle behof, skatten komme att ökas ända till 4 å 4V2 gånger nuvarande bevillnings belopp. Detta missförhållande kan väl icke fullständigt afhjelpas genom medgifvande af 2 ä 300 R:dr bevillningsfritt afdrag, till dess inkomsterna öfverstiga 1,000 R:dr, icke ens om man med 50 procent böjer detta maximum; men i icke ringa mån skulle dock rättelse såmedelst vinnas; och häraf bemtar jag en ytterligare anledning att biträda det förslag, som Herr Lindeström i sin reservation, rörande detta ämne, afgifvii. Emot förslaget i § 25, alt årligen af vederbörande Tull-kammare skall meddelas uppgift, angående värdet af hvarje handlandes export och import, föranlåtes jag anmäla min reservation. Det kon visserligen icke förnekas, att tillämpningen af de nya grunder, hvarpå den föreslagna Bevillnings-stadgan är bygd, fordrar särskilda kontroller; men antaglig - Bevillnings-Ulskollets Betänkande M 20. 40 tagligheten af kontroll-föreskrifter i allmänhet beror på (vänne hufvudvilkor, l:o att de äro verkställbara, 2:o att de må finnas ändamålsenliga.
Län i underdånighet anhållit om befrielse från detta onus, har Kongl. Maj:t, enär ifrågavarande dagsverken, såsom vid reglerandet af Landshöfdinge-lönerne Stats-Ut skottets Utlåtande, N.o 4°- 23 påräknade, icke kunde undvaras, mea utredt blifvit, att åboerne egde rätt till den sökte befrielsen, föreslagit, att värdet i penningar af desse dagsverken måtte uppföras å a:dra Hufvudtiteln med 8g4 R:dr 22 sk. 11 r:st. Utskottet har jemväl föreliaft en till dess handläggning remitterad, af Anders Andersson från Skaraborgs Län väckt motion, att omförmälde dagsverksskyldighet må såsom olaglig upphöra, utan afseende å det beslut, Rikets Ständer kunna fatta i frågan om reglering af Landshöfdingelönerne. Då, på sätt ofvanberördt är, vederbörandes rätt till befrielse från dagsverksskyldigheten till nämnde tvänne boställen är ostridig, finner Utskottet sig böra föreslå Rikets Ständer, alt, jemte förklarande, det densamma må, med nya Statsregleringens vidtagande, upphöra, å 2:dra Hufvudtiteln bevilja uppförande af dagsverkenas värde 894 R:dr 22 sk. 11 r:st.; kommande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 24 Februari 1837 och 12 October i838, att häraf upptagas: å Skaraborgs Läns Stat 206 R:dr 12 sk., samt å Christianstads d:o 688 R:dr 10 sk. 11 r:st., till fyllnad i Landshöfdinge-lönerne i dessa båda Län. Uti en till Utskottet remitterad motion, har Friherre Rålamby C., föreslagit, att dels erforderlige medel till skrifmaterialier vid hvarje Länshäkte, dels understöd för serskildt skrifvarebiträde åt Yaktmästarne vid dessa häkten måtte anvisas.
Hos Wällöf!. BorgareStåndet har Handlanden Herr L. L. Edtlberg, såsom Fullrnagtig för Landscrona Stad, andragit, att denne Stad skall äga en SÖ StatsUtsk. BetänJtanden, af Rikets bästa och förnämsta Hamnar, hvarest alla slags Kronooell CoopvardieFartyg vunnit säkert skydd mot Stormar och Isgångshärjn ingar, men hvilken Hamn i senare arén, genom hvarjehanda influtne ämnen, förlorat betydligt i djuplek och vidd, äfvensom dét vöre att befara det inloppet med tiden aldeles igenfylles, så att icke allenast för Större Krigsskepp kommer att saknas Hamn allt ifrån Götheborg till Carlscrona, till skydd mot Stormar m. in. utan äfven Skånska kusten till stor del blifver utan det värn under Krigstider, som eljest påräknas eenom de uti Landscrona Hamn förlagde CanonSlupar jämte öfrige större KrigsSkepp; X anseende hvartill Herr Edelberg ansett sig böra fästa Riksens Ständers upmärksamhet på denna vigtiga omständighet, och dervid föreslå, om ej på Kronans bekostnad borde inrättas en MudderPråm för att underhålla och förbättra Hamnen, da kostnaden och underhållet af denne Inrättning kunde successive genom KonglLotsContoiret eller Stadens Tullkammare af inkommande och utgående Fartyg åter upbäras och hvarigenom äfven en mängd på Fästningen varande fångar kunde få sysselsättning: Förmodande Herr Edelberg det biJtell härtill desto häldre må lemnäs, sorn betyd, ligare bidrag af Statens medel till Hamnbyggnadens i Helsingborg fullföljande blifvit anslagne; Och har Wällöf!. BorgareStåndet remftterat den. ne fråga till StatsUtskottets åtgärd. Härvid får StatsUtskottet uplysa: att på JUksStaten finnes under Nionde HufvudTitul* StatsUtsi.
17 ”lockade och afvekne personen att återskaffa, hvarjemte den, som läster sig bortlocka, samma sitt brott, enär han ertappa, med ioco daler ”S:mt umgälla bör;” b~) Kongl. Majlis Nådiga Förordning den 18 Februari 1768 1 morn., ”att eho, som eger kunskap om bergverk eller dervid näring och uppehälle hafva, och drager utur Riket, utan alt vara försedd med BergsCollegii ”speciella tillstånd, skall böta första gången 200 daler S:mt, andra gången ”dubbelt och tredje gången straffas till lifvet. Förmår han ej fullgöra bö”terna, plikte förslå gången med 5 och andra gången med 7 hvarf gatulopp; ”och skall den vara lika straff underkastad, som söker alt locka eller tub”ba något bergs-folk utur Riket;” 2 mom. ”att Skeppare åligger att hafva med sig tillbaka det Sven”ska skeppsfolk, sorn han bortfört, vid 100 daler S:ml plikt för hvar och ”en, som borta blifver; alt sjömän, som på Coopvaeidie-skepp låtit sig städja och sedermera bortrymma, skola, om det sker hemma i landet, varda ”allmänneligen efterslagne, och i fall de ertappas, böra dessa så viii som de, ”hvilka utomlands rymma, då de fasttagne och åter i Riket införde varda, ”icke allenast återbära allt hvad de i städja, lego och hyra af Skepparen ”bekommit, ulan ock plikta med spö eller fängelse vid vatten och bröd ”elter omständigheterne. Skulle åter en sådan utomlands bortrymd der ”antaga tjenst och alldeles blifva borta, så anses han såsom menedare mot ”Kongl.
Friheten – våra naturligaste förmögenheters ohindrade verksamhet – förståndets för det Sanna, hjertats för det Goda, sinnenas för det Ljufva: hvad dess känsla är hög och upplyftande! Blott den gör Naturalismen till den sublimaste af religioner. Som på en skyddsguds vingar, uppfar själen på Frihetens, från jordstoftet till himlarne; ser derifrån menniskohopen hvimla, sanslös, bedragen; ser den med ett förakt, som i grunden är ett ljuft medlidande; ser dårar, hjeltar, kungar, – barn; ser omsider ock den Vise i en bergsklyfta, öfvergifven och glömd, men full af Guds ära. O, då begriper hon, att allting har sin fullkomlighet, sin sällhet; att allt är som det måste vara – Gradation, Mångfald, Lif outgrundligt! Då uppfylles hon af en seraphisk förundran; känner Gud; och dör bort i hans makts och godhets och skönhets omätlighet. Ni märker, att också min religion har sin heliga hemlighet. Men den är fattlig! ljusfull! öppen! Klockan är 2 på natten. Jag lägger mig, full af Er. I morgon ännu ett qvartblad! D. 15 Mars. Ert andra bref hade hunnit före mig hit. Ert första sökte mig i Lund och Göteborg; min Bror öfverskickade det. Han hade tagit sig friheten att bryta och läsa. Den som älskar mig, förtjusar honom. Han vet, att jag är Fritänkare; men vågar icke tvifla om min salighet. – Bägge dessa brefven hafva upptäckt för mig i er själ egenskaper, en styrka, en rarhet, som jag icke kände förr. Jag har afundats den snara och ädla flygt, med hvilken hon uppfar till den ätheriska, fria och saliga region af intellectuelt lif, der jag trodde mig ensam andas med några få utvalda varelser. Denna afund har upplöst sig i ömhet och högaktning. Jag har tackat er i det största, det herrligaste af tempel.