Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta betänk, redan är af 3 RiksStånd bifallet, och då Gr. Mörner i sitt nyss upplästa anförande icke fordrat återremiss, utan endast velat låta detsamma såsom reservation biläggas R. o. Ad:s beslut, kunde det visserligen vara öfverflödigt att yttra något vidare i ämnet; men dä Hr Grefven antydt, att StatsUtsk. i sitt betänk, velat förmena magistraten i Wexiö den rätt som varit stadens innevånare beviljad nemi. att i 5 år innehafva lånet räntefritt, så ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att då delta lån af 240,000 r:dr efter 1843 års eldsvåda af R. St. beviljades åt staden Wexiö, så skedde det med det uttryckliga vilkor, att dessa medel skulle vara räntefria till år 1850, att således magistraten i Wexiö delar samma öde med de innevånare, som förut kommit i åtnjutande af dylika lån. Ganska många tomtägare bland husägarne inom Wexiö, hafva icke förr än på de sednare åren kunnat bebygga sina tomter och hafva således lika litet som magistraten fått åtnjuta 5 års räntefrihet från den tid tomten till bebyggande varit ledig. Dessutom ber jag att få fästa uppmärksamheten på den omständigheten, att lånevilkoren, som först, enligt hvad jag nämnde, skulle utgöras af räntefrihet under 5 år, derefter 3 procents ränta, samt att slutligen, efter 1853 års slut, 6 procent årligen skulle erläggas, hvaraf 3 procent räknas såsom ränta å det oguldna kapitalet och de återstående 3 såsom kapitalafbetalning. Mig synes att då magistraten i Wexiö har alltsedan 1844 haft dessa medel om händer, samt, enl. hvad jag enskildt har mig bekant, haft tillfälle att desamma förränta, så torde deras nuvar. anhållan lindrigast sagdt (å anses obillig.
Förenande mig med Hr von Hartmansdorff, afstär jag från mitt förslag. Efter förnyad uppläsning af Hr von Hartmansdorffs förslag, hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad., med Ståndet förbehållen rättighet att efteråt pröfva det af Gr. Gyldenstolpe föreslagna tillägg, behagade bifalla Hr von Hartmansdorffs förslag. Ropades ja. Slutligen hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. bifölle Gr. Gyldenstolpes förslag, att i det nu fattade beslutet efter ordet ”penningebelopp” skulle tilläggas ”anskaffande af metallisk valuta”. Denna propos. besvarades med starka nej, blandade med ja, hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han funnit nej hafva öfverrösta! ja. Hr Rosenblad, Bernh.: Näst i ordningen på föredragmslistan förekommer BankoUlsk:s betänk. N:o 61; men då della betänk. omfattande vigtiga saker, ej ännu är utdeladt, så hemställer jag vördsamt, att R. o. Ad. måtte besluta, att det ej må företagas förr än det blifvit utdeladt. Hr Printzensköld, Carl: Det måtte ligga något misstag uti Hr Rosenblads uppgift, att detta betänk, ej blifvit utdeladt. Åtminstone har jag, och troligen de flesta af R. o. Ad:s ledamöter erhållit det i Riddarhus-cancelliet. Frih. Cederström, Claes Rud.: Att ett missförstånd ligger till grund för Ilr Rosenblads uppgift i detta hänseende, är redan upplyst. Sådant visar sig äfven till yttermera visso deraf, att de fleste af Ståndets ledamöter redan hafva betänk, i sina händer. Jag anhåller icke destomindre, att, med hänseende nemligen till den långt framskridna tiden, och luisets fåtalighet för tillfället, R. o. Ad. behagade uppskjuta behandlingen af detta betänk. Upplästes ett af Hr von Stockenström, Carl Reinh. Polhem, inlemnadt sålydande mern.: Hos H. R. o.
Denna sistnämnde fråga blef således öfverlemnad till afgörande utaf förstärkta Stats-Utskottet; men uti det förslag till volerings-proposition, som af samtlige RiksSlånden bifölls, och uli Stals-Utskottets Memorial N:o 36g finnes intaget, har den irring förelupit, alt, vid utsättande af namnen å de fartyg, om hvilka den åberopade olikheten i Contracts-exemplaren förefunnits, Tapperheten och af Chapman blifvit införde i stället för Försigtighetenj Camilla och Euridice; och har, i enlighet med denna felaktiga proposition, votering i förstärkta Stats-Utskottet för sig gatt, samt underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t af Expeditions-Utskottet blifvit uppsatt, och af Rikets Ständer godkänd, slutligen afgifven. Detta misstag har dock, efter Riksdagens slut, blifvit utaf fyra i Hufvudstaden qvarvarande Ledamöter af sistnämnde Utskott i underdånighet anmäldt hos Kongl. Maj:t, sorn, i anledning häraf, under den ii Dea iS3o i Nåder förklarat, alt ehuruväl det Beslut, som Rikets Ständer, enligt de vid berörde anmälan bilagde utdrag af Riks-Slåndens Protocoll, fattat, att hos Kongl. Maj:t anhålla om vidtagande af sådane åtgärder, genom hvilka Staten må kunna af vederbörande utbekomma de återstående köpeskillingarne för Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, icke blifvit hos Kongl. Maj:t i grundlagsenlig ordning, utan endast genom ofvanberörde, efter Riksdagens slut ankomna, skrifvelse af fyra Ledamöter af det vid Riksdagen varande Eypeditions-Utskott anmäldt; dock som den åtgärd, hvarom R. St. beslutat anhålla, vore af beskaffenhet att kunna, utan en sådan anhållan, af Kgl. Maj:t företagas, funne Kgl. Maj:t
Den bankrutterade slösaren har sjelf blifvit liggare, men lemnat tillfälle för manga alt använda sin arbetskraft eller afsätta producter, deraf flere kommit lill välstånd emot en i obestånd. Den sparande deremot har gagnat ingen utom sin blifvande arftagare. Den värde talaren bar således afbrutit sig för snart, då han endast uppmanat lill sparsamhet, ty han hade bort tillika uppmana till elt klokt användande af hopsparda medel. Metalliskt mynt, har den värde talaren vidare sagt, är mätare på alla varor. Det är visserligen sant att så allmänneligen är, men det finnes mänga andra medel, som äro lika goda mätare, nemi. de som vinnas genom förtroendet, d. v. s. vexlar, assignationer, sedlar, valutor m. m. och dessas medel gifva större capitaler till rörelsen, än något land kan uppvisa i sina banker. Hr von Hartmansdorff har uppgjort en räkning öfver hvad Banken har gifvil statsverket sedan 1S09 och uppgifvit beloppet till 19,700,000 r:dr. Om den värde talaren hade utsträckt sin calcul öfver hvad Banken gifvit statsverket sedan 1068, så hade han tilläfventyrs fått mänga gånger denna summa. Hade man, på sätt han föreslagit, låtit Banken förvaltas, så som en enskild man sköter sin cassa, och låtit Banken behålla alla sina vinstmedel, sä är det helt säkert, att Banken, sedan Joachim Potters tid, hade flera gånger accumulerat och skrinlagt alla Sveriges capitalvärden. Men sådana theoder skola vi ödmjukast undanbedja oss. Jag öfvergår nu lill BancoUtskis betänk., derom jag skall vara ganska kort, emedan största delen af dess hufvudpunkter hafva blifvit af andra talare före mig refleclerade. Jag vill endast inskränka mig till att bestrida öfverflyttningen af Bankens discontverk till Riksg.cont., såsom alldeles oförståndig, emedan discontering på namn, vexlar, som är detsamma, och effecter är en med Bankens tillvaro alldeles oskiljaktig inrättning.
Dock som räntan för penningelån i allmänhet, sedan sistberörde låne-understöd beviljades, fallit och Utskottet förmodar, att, i händelse Riksgälds-Contoret äfven hädanefter kommer i nödvändighet att upplåna medel, räntan derför borde, genom betalnings-vilkorens ändamålsenliga bestämmande, kunna nedsättas till 4 procent, så har Utskottet ansett, att räntan för det nu föreslagna låneunderstödet ej eller behöfde fastställas till högre belopp. Men deremot har Utskottet, för sin del, enär Söderhamns stad, enligt hvad. Kongl. Maj:t i Nåder tillkännagifvit, från 1837 års början och till denna Riksdag af allmänna medel åtnjutit ett årligt räntebidrag af 500 R:dr, funnit räntan å omförmälde lån böra beräknas och utgå från och med år 1842. I öfverensstämmelse med hvad Utskoltet nu yttrat, får Utskottet således äran underställa Rikets Ständers bepröfvande och fastställande nedannämnde föreskrifter och vilkor, i afseende på det för Söderhamns stad af Utskottet tillstyrkta låne-understöd, nemligen: l:o Ifrågavarande lånebelopp 12,000 R:dr får endast användas lill be - Stats-Vtsknttels Utlåtande, N.-o 8~j. 5 stridande af kostnader för stadens nya reglering efter 1835 års eldsvåda samt återuppförande af stadens nedbrunna allmänna byggnader; 2:o lånemedlen, som böra ställas under stadens Äldstes förvaltning, utbetalas af Riksgälds-Contoret efter deras req visitioner eller fullmagter, it vilka böra vara underskrifna af minst en utöfver halfva antalet af stadens Äldste; 3:o innan någon utbetalning från Riksgälds-Contoret verkställes, bör dit vara aflemnad en af stadens
Prop. om Statsverk. 1850. 31 regementet ej dertill är nog talrikt. De för öfningarne otillräckliga anslagenmedgifva endast ganska inskränkta sjö-expeditioner, hvadan blott ett ringa antal båtsmän dervid kunna kommenderas, och det blir alldeles omöjligt att spridå denna öfning till hela personalen. Icke heller finnes tillgång att, genom derefter afpassade större uppfordringar, under vistandet på stationerna låta arbetet skifta med de alldeles oumbärliga öfningarne i handvapnens och kanonernas handterande, samt, hvad kustförsvarets båtsmän vidkommer, uti landtkrigstjensten i allmänhet. Vore än detta möjligt, hvilket ej är fallet, så är den fullkomliga brist på militär-organisation, hvaraf denna trupp nu lider, ett tillräckligt hinder emot att af det anmärkta förhållandet draga fördel. Då båtsmännen äro på roten förlagde, är dem tilldeladt ett så otillräckligt befäl, då kompani-befälhafvaren icke till sitt biträde eger nödigt antal underofficerare, att icke ens någon allmän tillsyn kan dem lemnäs. De sakna der nästan helt och hållet den nyttiga inflytelsen af mililär-disciplin, utan alt någon ens är pligtig att tillse, om kompanichefen gör något eller intet, för att förminska olägenheterna deraf. Således ulan öfning, ulan tillsyn, utan samband med det befäl, som i farornas och mödans stund skall leda dem, vid tillfallen, då endast band af den innerligaste tillgifvenhet och förtroende eller den alfvarligaste disciplin, förmå att framkalla de oerhörda ansträngningar, med hvilka sjömannen ej sällan måste strida för sitt och kamraters lif, samt fäderneslandets ära, — utan sammanhang sinsemellan, eller med de öfriga flottans fasta korpser, med hvilka de äro ämnade att bilda kärnan af landets försvar lill sjös, — utgöra de spridda flockar af arbetsfolk, hvilka dock af staten måste underhållas, och som kunde, med ej synnerligt ökad kostnad, blifva ganska nyttiga för försvaret.
63 sätt bara en tjock krans kring öfra kanten, så att den blir fyllig och framstående. Trädgårdsmäst. (till arbetsfolket) . Då ska' magistern sitta der som en uppflugen höna. Jag trodde att det skulle vara något gudeligt då han ska' vara en Gud, och då hade det väl varit bäst passande att han stått liksom i en prediksstol. NITTONDE SCENEN. De Förra. W ILLNER (kommer från venster) . (Under hela denna scen fortfara Trädgårdsmästaren och folket att ställa i ordning piedestalen. De uppfästa ett rep mellan träden och hänga opp ett par gardiner gjorda så, att de kunna drasopa m . m.) gas åt sidan, men lemnas nu öppna; de Willner (Går till venster.)till venster om Kammarherren) . (För sig.) Hon har gifvit mig den aftalta vinken; jag måste tala vid honom. (högt) Jag önskade tala några ord vid Herr Kammarherren. Kammarherren (till höger om Willner) . Oändligt gerna; man kan inte för ofta tala 64 vid en god vän. Kan jag vara till någon tjenst? Willner. Det är i ett alfvarsamt ämne jag kommer att tala vid Er. Kammarh. Så mycke' bättre. (Till arbetsfolket.) Nubba fast den der guirlanden högre opp så, ja, så der ungefär. (Till Willner) Jag är helt och hållet öra, Herr Löjtnant. Willner (fattar Kammarherrens hand) . Jag tror Herr Kammarherren har ett godt hjerta, som inte kan se sorgen och eländet utan deltagande. Kammarh. Nej, gudbevars, det förstås. (Till arbetsfolket) Era åsnor, den der löfruskan sitter ju på sned. (Till Willner) Förlåt, hva' var det Ni sa'? Willner. Ni har en förbindelse Kammarh. Utelöpande? åh ja, ett hel hop. Willner. Gäckas inte, herre. Jag vill tala rent språk. Kammarherren har i dag fått ett bref. Kammarh. Åh ja, till och med tre. Willner. Och det kan Ni yttra med ett sådant lugn? Har Ni läst alla brefven? Ja, gudbevars, fyllest nog. Nåh vidare? Willner.
Vid nu anförda förhållande får Utskottet, som icke tror sig vara berättigadt eller förpligladt att, såsom yrkadt blifvit, inhemta Constitulions-Utskottets yttrande, angående ofvanåberopade Grundlagsstadgandes rätta förstånd och tillämpning, förklara, att Utskottet anser sig numera icke kunna efterkomma den inom Borgare-Ståndet ifi ågaslällde och af Bonde Ståndet beslutade uppmaning alt genom utsedde Deputerade söka förmå Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att jemväl godkänna den af Utskottet uti ifrågavarande hänseende föreslagna voler in gs-proposi lion. Men af Bonde-Ståndets här ofvan intagna förklarande och de inom Borgare-Ståndet i enahanda syftning afgifna yttranden, hemtar Utskottet en ytterligare anledning. alt härmedelst inbjuda Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet alt, med fästadt afseende derå, att förevarande fråga rörer Riksgälds-Conlorels inkomster, instämma i de 2:ne andra Riks-Ståndens beslut, angående densammas hänskjutande lill omröstning i Förstärkt Stats-Ulskott, enligt den i Utskottets Memorial N:o 447 i,llagna voterings-proposition. Slockholm den 25 Maj 184*• 4 Stats-Utskottets Memorialj JV:o 54%■ Reservationer: Af Herr Grefve Horn, som förklarade, alt Herr Grefven ansåg ej mindre den ålgård, Borgareoell Bonde-Slånden af Stals-Ulskotlet äskal, elielutseendet af Deputerade för den nu förevarande frågans utredande inför Ridderskapet ocii Adeln samt Preste-Slåtidel, än den af Utskottet nu beslulade inbjudning till bemälde Riks-Stånd vara stridande emot Grundlagen; hvadan Herr Grefven också endast, till följd af Utskottets uttryckliga yrkande, funnit sig förbunden att, i egenskap af detsammas Ordförande, härå framställa proposition.
Erkännande fördelarne af den förenkling af taxan, som uppkommer dels derigenom att taxan fördelas i två tariffer, den ena för inkommande och den andra för utgående varor, dels ock igenom uteslutande ur dessa tariffer af de artiklar, hvilka vid ineller utförsel äro frän tull befriade, med, i stället, upprättad serskild förteckning öfver de förra och anmärkning vid slutet af utförselstariffen, att tullfrihet eger rum för alla i densamma ej förekommande och med afgift belagda varor föreslår utskottet, att denna af Kongl. Maj:t godkända förändring i tulltaxans form äfven måtte af Rikets Ständer gillas. Då utskottet, på sätt ofvan förmäldt är, ansett tullvärdes-kolumnen böra i taxan bibehållas, har utskottet ock bemödat sig att åsätta hvarje upptagen artikel dess rätta värde, beräknadt på det sätt, som i allmänna grunderna för tull-lagstiltningen, eldigt Kongl. Majrts nådiga skrifvelse med förslag till tulltaxa, sidan 7 under littera C, finnes uppgifvet; och torde för de härutinnan, enligt utskottets bilagde förslag till tulltaxa, i nu gällande värdesbestämmelser gjorda serskilda rättelser, några vidare skäl icke behöfva anföras, lika litet som för de mindre väsendtliga ändringar i sjelfva redaktionen, som utskottet vid några få artiklar funnit lämpliga. Hvad härefter angår de speciella tullbestämmelserna; så och då utskottet i de liesta fall funnit sig böra instämma med hvad Kongl. Maj:ts förslag till tulltaxa, jemte motiverna till de i nu gällande tullbestämmelser föreslagna ändringar, innehålla, och det otvifvelaktigt skulle leda till onödig vidlyftighet, om utskottet i detta betänkande åter upprepade och till antagande föresloge hvad i afseende å hvarje Bih. lill B. SI. Prot. 5 Sami. 1 Afd. 7 Baft. 2 10 [} ev ilini» f/s - Utskottets Utlåtande N:o 13. Agat, Alabaster, m. fl.
Om den värde talaren, som motsätter sig inrättandet af en Ingeniörtrupp, någon gång varit närvar., som blott åskådare, vid försvaret eller anfallet af en bro, som mäste upföras eller iordningställas i ändamål, att kunna passera en flod eller en ström, synnerligen om detta bro-arbete måste verkställas under fiendens eld; så skulle han vid åsynen af de många lif, som då gått förlorade, säkerligen kommit till den öfvertygelse, att hvarje minut är dyrbar, innan öfvergången kan verkställas, och att ett tillräckligt antal skicklige och modige bro-arbetare mäste finnas, som hastigt och väl kunna fullborda arbetet, hvarigenom många lif och mycket blod blifvit besparadt. — Och jag tror, att den värde motståndaren skulle, vid åsynen af delta menskliga elände, återvändt med känslor och föresats, att allt hvad på honom berodde, söka befrämja och befordra ett så obetydligt anslag som några tusende riksdaler b:co, till inrättande af en Ingeniörtrupp, äfven inom svenska armeen. De stora fördelar, som erhållas derigenom, att snart kunna passera en flod eller en ström, vare sig efter vunnen seger eller förlorad strid, äro så många och allmänt kända, att de nu kunna af mig förbigås, hvarföre jag slutar med vördsam anhållan om återremiss af denna punkt i betänk. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Då jag förutsätter att den ifrågavar. punkten blifver lill Utsk. återremitterad, tager jag Den 22 April f. m. 31 mig friheten fästa Utsk:s upmärksamhet derpå, att den af K. M. föreslagna Irigeniör-triippen icke allenast skulle blifva af yttersta vigt och nytta i krigstid, utan äfven för landet vore af vigt och nytta i fredstid och det i synnerhet i våra tider. Det är allmänt erkändt och låter faktiskt ådagalägga sig, att Ingeniörkorpsen hos oss eger vackra och för vår tid dyrbara praktiska kunskaper; men den står icke i något omedelbart sammanhang nied den arbetande klassen af nationen. Ingeniörs-Officern har icke någon, till hvilken han kan vända sig, för att låta utföra hvad han vill.
Eän, för sådan försummelse, utsatt ett särskildt vite af Fem Riksdaler, genom hvilka åtgärder ett känbart lidande skall Eänens Innevånare tillskyndas; Och, ehuru ofta skulla hända att, då de Kungörelser i desse ämnen, sorn af Konungens Befallningshafvande utfärdas, varda utaf Under-Domstolarne tillämpade, vid deröfver hos Öfver-Rätt förd klagan, ändring ej mindre i berörde Domslut, än äfven uti Konungens Befallningshafvandes omförmäldte åtgärder vinnes, skall dock ibland inträffa, att hvad så väl Konungens Befallningshafvande som Domaren i dylike fall afgjordt, varder af Öfver-Rätt faststäldt. På sådan grund, och enär, enligt hvad Anders Danielsson trodt sig finna, Konungens Befallningshafvande icke äger magt, hvarken att skärpa det ansvar, som uti Allmänna Eagen blifvit bestämdt å sådane förbrytelser, som deruti nätnnas, och ej eller att vid andre händelser i Ekonomi och Politi mål utstaka vitén, *2 Lag-Utskottets Let link anden. ten, än då sådan rättighet blifvit genom Författningar Konungens Befallningshafvande tillerkänd, har Anders Danielsson, med afseende pä de olägenheter och de kostnader, som deraf uppkomma, att, vid hvarje händelse, då det nyss bemäldte icke iagttages, till erhållande af ändring och rättelse deruti, äfven Högsta Domaremagten stundom måste anlitas, hvarvid jemväl ibland nedsättning af åddmde böter blifver nödvändig, hemstält, det, genom serskild Författning, Konungens Befallningshafvande må förbjudas, att, på sätt först ornfönnäldt är, afvika från de i Lag gifne föreskrifter.
”Omkring åtta dagar högst, och vid min återkomst kunna vi se igenom hvad vi i dag icke medhinna; men jag önskar att få börja ju förr desto heldre. Derföre anhåller jag, såsom den största artighet, att herr kommerserådet icke täcktes besvära sig med sällskap, emedan detta hindrar allvarsammare göromål; och emedan min resa omöjligen kan uppskjutas längre, utber jag mig att klockan half 11 få besöka kommerserådet på dess enskilda rum.” ”Som herr Garben befaller. Jag hade visserligen tänkt hafva några vänner till middag; men vi kunna uppskjuta dermed till återkomsten; ty ’affärer först och nöjen sen,’ sade alltid min salig far, och deruti hade han rätt. Således klockan half 11! Mycket välkommen då; allt skall vara i ordning. Herr Garben tar väl en liten frukost först med min familj; sedan blifva vi ostörda.” Herr Garben ville undanbedja sig frukosten; men kommerserådet erhöll slutligen hans samtycke, bugade sig och tog afsked. Då den betryckte mannen kom hem, blinkade han med ögonen åt sin fru, att följa sig i nästa rum. Kommerserådinnan anade ingenting godt, ty hon såg att hans knän darrade, och sedan begge under djup tystnad satt sig, sade kommerserådet med dof ton: ”Tänk icke på någon middag; det blir ej af. Han kommer klockan half 11 på slaget, och invändningar, undanflykter, bjudningar, om vi än drogo tillsamman hela staden, tjena till intet. Allt detta för också ej närmare målet för vår sträfvan; han är bestämd, och jag tog derföre det bästa möjliga beslut, nemligen att så lugnt och stadigt jag förmådde bedja honom vara välkommen till våra göromål. Med högsta svårighet aftvang jag honom löftet att frukostera med oss, och på detta löfte bygger jag mitt sista hopp om uppskof intill hans återkomst.” ”Nå, men hvad, i Himlens namn, söta Widen, kan din plan vara?” frågade kommerserådinnan darrande, och smög sig oroligt intill den qvalde mannen. ”Tala, min gubbe, låt höra?
Cederström: Jag anhåller, alt slutet af ja-propos. måtte borttagas och alt helt simpelt min nakna propos. måtte qvarstå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, erinrade, att Frih. Cederström under discussionen om contraproposin begärt ett sådant tillägg, som uti den nu uppläste-voler.propos. blifvit infördt. Frih. Cederström: Jag ber att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm. mätte komma ihåg, det jag sednast anhöll, att contrapropos. 264 Den 14 Januari f. m. måtte blifva min enkla propos., sådan den af mig först framställdes. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den ifråga var. meningen visserligen kunde uteslutas, men att ej eller något hinder för Frih. Cederström mötte, att i ja-propos. få infördt sitt förslag om utbyte af orden ”slutet af är 1847”, jemte förbehåll om öppen rätt att särskildt besluta om Frih. Palmstjernas förslag. Gr. Frölich: Som nu frågan blott är att hafva hört rätt, så torde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillåta mig förklara, det jag uppfattat förhållandet lika med Frih. Cederström, nemi. att Hr Frih. första gången väl yrkade ett sådant tillägg, som det uti propos. intagna, men att han sedermera, då jag replikerat honom, med flit detsamma uteslöt. Såsom ytterligare bevis derå får jag anföra, att jag just efter delta uteslutande för mig sjelf uppfattade, huru jag skulle votera i dessa hegge frågor; att jag nemi. denna gång hade måst hålla med Frih. Cederström, alldenstund hans förslag till conlra-propos. endast handlade om en tidsbestämmelse, då åter ett medhåll till Frih. Palmstjernas hade nödsakat mig att frångå min princip och ingå på det reactionära. Sedan härefter, jemlikt Frih. Cederströms sednast gjorde begäran, orden: ”med R. o. Ad. förbehållen rätt att i öfrigt särskildt besluta om Frih.
Ordinarie lön 1,024: — Extra inkomster . 100: — Boställs-inkomster . 2,000: — 3,124: Gladhammars Socken, 2:dra klassens Pastorat, med en folkmängd af 1,063 menniskor. Komminister: Ordinarie lön . 318: 16. Bostället 200: — , 535. Allm. Beti'.- och Ekon.-Vlsk. Betänk., N;0 SO. Komministers-löner. Banko. Gladhammars Kapell eller Westrums Socken, bär egen kyrka, med en folkmängd af 1,296 menniskor. Pastor: Ordinarie lön 910: Extra inkomster . 54: — Bostället 1,333: 16. Locknevi Socken, 3:dre klassens Pastorat. med en folkmängd af 1.808 men ' O riiskor. Pastor: Ordinarie lön 866: 32. Extra inkomster 66: 32. Bostället 400: — Blackstad, hör tillsammans med Locknevi och har egen kyrka, med en folkmängd af 1,272 menniskor. Komminister: Ordinarie lön . 215: Extra d:o . 16: 32. Bostället 150: — . 331, 32. Odensvi, 3:dje klassens Pastorat, med en folkmängd af 1,536 menniskor. Pastor: Bostället 1,333: 16 — Hallingeborg, 2:dra klassens Pastorat, med 1,866 menniskor. Pastor: Ordinarie lön 912: 32. Extra d:o 33: 16. Bostället 1,333: 16. Törnsfalla Socken, 3:dje klassens Pa storat, med 1,170 menniskor, är ännu förenad med Westerviks Stadsförsamling. Pastor: Ordinarie lön 590: — Extra 33: 16. Bostället 500: — Pastors-löner. Komministers-löner. Banko. Komminister: Ordinarie lön . 200: