Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid köp af kläde liksom af andra varor ankommer det på köparen sjelf att pröfva varans godhet och värde, och af säljaren göra sig underrältad om dess beskaffenhet; och då till förekommande af bedrägeri vid handel försekrifter redan finnas i allmänna Lagen stadgade, såsom i Handelsbalkens 1 kap. 4 §: ”Nu säljer man "den vara, som sedan finnes hafva fel; varder säljaren lagliga tillvunnen att hafva det fel ”vetat och ej uppenbarat, tage sitt åter och gifve ut värdet; gälde ock allan skada och ”böte tio daler”; samt uti samma kap. 9 §: ”Förfalskar man något gods; gånge therom ”sorn om annan tjufnad. Gör det handtverkare; miste ock frihet att sitt handtverk idka. ”Säljer någon det han vet förfalskadt vara, eller der flärd i är, såsom ondt för godt, mängdt ”för omängdt; vare lag samma”; så och då dessa stadganden, efter Utskottets åsigt, redan innefatta tjenliga bestämmelser, till förekommande af sådant missbruk, som motionären öfverklagat, tillstyrker Utskottet vördsamt, att å motionen något afseende ej må fästas. Stockholm den 24 Januari 1854. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Ank. lill Exp. Utsk. d. 25 Jan. 1851, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af vackt motion om upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 21 April 1837, angående förbud att under viss tid af aret fiska och till salu hålla hummer. Uti en hos Hedervärda Bondeståndet väckt, till Utskottet remitterad motion, har Riksdagsfullmäktige!) Erik Christensson från Götheborgs och Bohus Län anfört hurusom Kongl. Kungörelsen den 21 April 1837, angående förbud mot fiskande och försäljande af hummer ifrån början af Juli till medlet af September månad hvarje år, högst ofördelaktigt inverkat på en del af den näringsgren, som idkades af fiskare i den för sina innebyggares armod bekanta Bohusländska Skärgården.
Upp - Den 32 Juni.' 1167 Uppläst hos samtliga Riks-StSnden den 22 Juni. jRiksens 'Högloft. Ständers StatsUtskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående Lönförbättring för Landshöfdingen i Christianstads Län. ICongl. Majit hat S Nåder täckts genom Remiss af den 24 sist!. Maj till Riksens Höglofl. Stan* ders Stats Utskotts öfvervägande hänskjuta en af ."Landshöfdingen i Christianstads Uän och Ridda» ren af Kongl. Svärds-Orden Högvälborne Herr Grefve Axel I)e la Gardie i underdånighet gjord ansökning om den förbättring uti dess Lön . förmoner, hvilka, utom i66| R:d hushyra, bestå uti 1200 R:d egentlig Lön, ijo R:d i Resepenningar och 150 R:d i så kallade Utskrifnings Gästnings-penningar, att Herr Grefven och Lands» höfdingen erhölle dem i Spannmål förvandlade och svarande mot JEmbeiets värdighet. I>e till Utskottet öfverlemnade handlingar, i afskrift bifogade, upplysa, att Kongl. Kamrnar-Collegium och Kongl. Stats Contoiret, sorn öfver ansökningen afgifvil infordradt underdåtiigt utlåtande, tillstyrkt bifall härtill i så måtto, att Landshöfdingen i Christianstads Läu kunde försättas i enahanda Löningsvilkor med dem »om åtnjutas af ii68 Den 22 Juni',. af Landshöfdingen i nast intill gränsande "Blekinge Län, der Landshöfdirige Lönen utgår i Spannmål med 500 Tunnor., beräknade å 36 sk.
Sobftanblare, lifa ntcb -ganbfanbe, §. 9. 23oöl;äl[are, ioib Stuf, äftattitfaehtrtet oel) Softrfcferter, fe ^anbetöserfebiter. Sobttycöare, lifa nteb 9??annfactnrtfter, §. 9, ^oöctycöeti'©\onftf6at>anörct 2; — 23yggiiiåftare, 23ytf5m<*fhu'e/ ©Pcpps-, t g-ent (Stater föörfta (Staben Slnbra b:o Sfrebje b:o bjerhe b:o fycutte b:o öfrige 23pggmäftare lifa tncb §>a 33:co9t:br 40: — 50: — // // // 20: — 15: — 10: — tbtmerfare, §. 10. £a£6i*er, leib Stuf, STfanufacturter ocf; S3oftrpcferter, fe <§>anbcfö Ctnrurgei:, tncb praftif, famt SSabare ocf> be, font Mita Otaffhtgor, t ftcm (Stafjer: ftörfia (Stajjen S:co 9t:br 30: — Stnbra Srcöjc 8'j'erbc fyentte b:o b:o b:o b:o // // /r // 20: — 10: — 5: — 3: — fe IkutbetsMSrpcbtter. >/ // 3: — i: 16. 25: — Commieftons^ontore Sövejt«nt>are odj Commteffonater, font tcfc äro borgare Conccrtgiftvare, Utfänbffa odj Snlänbffa, erlägga förffottSs t»»8 för fuuarje (koncert t ©tccf()otm
Man har här talat om år 1809 och de svåra olyckor oss då öfvergingo; men just dessa olyckor härledde sig, enl. min innerliga öfvertygelse, från samma i grunden felaktiga princip för vårt försvar, sorn ännu herr - 4-jS Den g Maj f. m. skar inom vår armee-organisation, och som jag derföre i dag funnit hiig hafva skäl att öfverklaga ; ty den tappra Finska krigshären, denna handfull af hjeltan, gjorde under evigt minnesvärda drabbningar det mest ihärdiga, envisa motstånd mot den våldsamt och förrädiskt inbrytande fienden. Så ädla bemödanden bade bort krönas af framgång; men den lilla heliga skaran — helig, ty den kämpade för sin foster^ jords försvar — den dukade slutligen linder för öfvermakten, och måste det, emedan den ej kunde hinna till att öfverallt möta oeh besegra; och ingen hjelp kom; så smälte den under ständiga strider småningom bort. Finlands hjeltemodiga folk reste sig som en man villigt att bjuda sin fulla kraft till sitt älskade lands beskydd; det ropade högljudt, men förgäfves, på vapen och anförare ; ingendera funnos beredda på förhand; dess starka vilja förlamades sålunda genom den ohjelpligt bristande förmågan. Hade då nationalkraft befunnits ordnad, tryggt hade densamma vägt ned på stridsJyckans vågskål. Nu bröt den sig i hundratals fåfänga, spridda, illa beräknade och illa beredda försök. Så slets Finland från Sveriges hjerta , och så tillfogades det ännu i denna dag öfver den smärtsamma förlusten djupt sörjande moderslandet det oläkliga sår, hvarur dess hjerteblod kanske ännu i sekler skall droppa. Jag hoppas väl, att om i denna stund ett krig utbruste, utgången deraf skulle blifva för oss olika; men jag är blott alltför litet säker derpå. Ty vi måste ännu vänta i månader, innan vi hinna få vår beväring så mycket bildad, att den möjligen kan föras i elden. Om vi hafva vapen fullt upp att gifva åt vårt folk, så långt bort belägna äro dock förråden deraf, att alltför lång lid åtgår innan de hinna fram dil der de skola användas.
Mera kan omöjligen åstadkommas. Man önskar, att Utsk. skall fortgå i den riktning motionen åsyftar: ja väl! fortgå — derom säger jag ingenting; men nu vill man att Utsk. skulle hafi 560 Den 17 Maj. va hoppat, — hoppat öfver det stadium af frågan, som Frih. Cederström rätteligen antydt. Jag röstar emot Frih. Tersmedeus motion. Frih. Hermelin, Ang. Söderling: Efter milt förme nande lärer ingen ledamot af detta Stånd neka dertill, alt representationsfrågan är en af de vigtigaste, och då förefaller det mig besynnerligt, att när en ledamot framställt en motion rörde behandlingen af densamma, en annan uppträder med den förklaring, att en sådan motion vöre öfverflödig. För min del kan jag ej godkänna en sådan åsigt, utan yrkar, instämmande med Frih. Raab, på remiss till Const.Utsk. af Frih. Tersmedens motion, och enär man i allmänhet ej nekar remisser å väckte förslager, skulle det förekomma märkeligt om en vägran följde på det ifrågavarande. Då nu öfverlaggningen ansågs vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. bifölle den af Frih. Tersmeden väckta nu ifrågavarande motion. Ropades ja och nej. H. Ex. hemställde sedermera, om R. o. Ad. afsloge ifrågavarande motion. Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna sednare propos. Justerades ett prot.uldr., angrde R. o. Ad:s denna dag i anleda, af StatsUtsk:s mern. N:o 310 fattade beslut. Lades på bordet nedanniimnde från Utsk:n iukomne mern., utlåt:n och betänkm, nemi. från Stats-Utskottet:
?Ötaj:t tillifa mebbetat föreffrift röranbe få mål benna pröfttingg omfatta ning font ocf be milfor, fmantnber Befrielfe från nåmttba e^antenö aftåg* ganbe, antingen felt od) fålfet eller till någon bet, tills mibare eger rum. dtp ntgiftgftat för ttpfafa unioerfitet far Btifmit faftftätb, att gåda för en tib af tio år, räfnabt. från ocf nteb år 1863. — Sörflag tilt reglemente för en penfionginråttning för Sttnbg itniOerfttetg emBetg* ocf tfenftemänö fuftrur ocf Barn år uitber ben 29 9Jtaj ttpfjnåmuba år af Äongl. 9Jtaj:t gtllabt. ©eban dtifetg ©tanber mib fiftförflntna rtföbag Bemiljat mebel tid itppförattbe af mäptfugBpggnab åfmenfom aftronontifft oBferOatorium mib Öttnbö unioerfitet, fafma ritningar tid befja Bpggttaber Btifmit uppgjorba ocf erfådit åfottgl. d)taj:tg ftabfåftelfe. ftprelfe fig tillbragit [eban [i[ta Stifsbag. 101 ©[ter bet fftifets ©tanber bemiljat anflag tilt löner åt åtta abjunfter mib ©arelinia 9Jtebico*cljirurgiffa Snftitutet, t;ar ett af befj Iärare 5dp ritning till ben bpggnab [or SnftitutetS patt;ologifft*anatomiffa inftitution, [[martill StifetS [enåft förfamtabe ©tanber anmifat mebel, år a[ åfongt. 9ftaj:t faftftälb.
De af Hr Statssecrettn godkända och föreslagna grunder för en sådan lag hafva nemi. synts mig så oriktiga och för allmänhetens säkerhet så äfventyrliga, att jag anser R, St, härigenom hafva erhållit en ökad anledn. att öppet uttala sina med Hr Statssecret:s stridiga åsigter äfven i de delar, som allenast äro af financiel eller reglementarisk beskaffenhet. Sedan nu Bancooch LagXJtsktn omkring 4 månader hufvudsakligen varit sysselsatta med uppgörandet af det nu till RiksStm inkomna fullständiga Jagförslag, skulle det i-sanning ådagalägga en nog knapphändig behandling deraf, om RiksStm, utan att ingå uti någon speciel granskning af detsamma, endast utplockade några hufvudgrunder derur och lade det öfriga opröfvadt under bordet. Olika begrepp om hvad som är rent juridiskt eller financielt uti en sådan lag som den nu i fråga var. torde 3Ö2 D e ti 16 Mars f. m. också söka att inom de särskilda RiksSt:n göra sig gällande. Härigenom skulle således äfven en ny svårighet uppstå, för att komma tiil något slutligt resultat på den af Hr Stråle föreslagna väg. För öfrigt anser jag Hr Stråles förslag vara af den beskaffenhet, att det icke kan förekomma till antagande, innan Utsk:n deröfver blifvit hörde, helst detta förslag går ut på en förändrad tolkning af 1824 års författning, hvarom frågan icke omedelbarligen kan af RiksSUn pröfvas och bifallas, utan bör såsom en särskild motion behandlas. Då Utskm nu uppgjort ett lagförslag, hvars fullständighet i de flesta afseenden icke kan förnekas, ehuru jag icke till alla delar gillar detsamma, synes det deremot med den vanliga behandlingen af lagfrågor öfverensstämma, att R. St., efter anställd omständlig granskning af förslaget, öfverlemna det till Konungen såsom en å R. St:s sida antagen lag. Till förekommande af mindre väsendtliga anmärkntr, hvilka dock möjligen kunde afhålla K. M. från denna lags sanctionerande, torde derjemte R.
Man säger, att den beskattning jag före-’ slår är obeyväm. Ja ja så är det med ali beskattning. Jag nödgas dock fråga, hvilkendera man här menar af de tvänne slag af obeqvämlighet sig vid beskattning förete, nemligen obeqvämiigheten för den, som utgör skatten, eller obeqvämligheten, för den sorn infordrar densamma. Det synes mig såsom skulle den sednare förtjena ganska litet afseende, jemförd med den förre. I alla fall blir det väl ändå aldrig så obeqvämt för en kortspelare, att anteckna sig, och betala sina par Riksdaler, som för Torparen, att betala för det han är till i verlden. Man hörer äfven sägas emot en eller annan öfverflöds-artikels beskattande, att den 570 Den 29 Maji. summa, till exempel 15 eller 20,000 Riksdaler dermed ästadkommes, är alltför obetydelig. Men då en dylik summa begäres till de nyttigaste ändamål, som till exempel till aflöning åt befälet vid det Landtvärn, som utan kostnad för Staten försvarar en i alla afseenden dyrbar besittning i eller till aflöning åt Kronbetjeningeo i de flere Rikets Provincer, der denna sä vigtiga Class Tjenstemän är öfverlemnad till en för Staten skadelig och vådelig torftighet, — då anses denna summa af 15» till 30,000 Riksdaler ganska betydelig. Jag vet, att ali storlek är relatif, men inom en och samma Stat, inom ett och samma Drätselverk kan väl en och samma summa ej på en gång vara stor och liten. Omöjligen får man fäga, att en summa är alltför betydlig, dåden begäres till ett Riks-gagneligt ändamål, och att samma summa är alltför obetydlig, då fråga är att uttaga den hos rike, som deraf hafva ingen känning. Men säger man, ”skall jag behöfva plikta, för det jag tili hvad öfverflöd som hälst använder min väl förvärfda Egendom?” "”Skall jag ej få fritt njuta frukterne af min eller mine Fäders industri, utan att af Författning gar pliktfällas?”
Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och då Svenska Slöjdföreningens här i staden inrättade skola, hvilken ingalunda är att jemföra med de i åtskilliga andra städer befintliga s. k. söndagsoch aftonskolor, enär i densamma en mycket vidsträcktare undervisning meddelas, icke allenast hittills utöfvat ett verksamt, jemväl af Rikets Ständer vid flera tillfällen erkändt och vitsordadt inflytande på den inhemska slöjd-skicklighetens utveckling och förkofran, utan äfven fortfarande på ett gagnande sätt inverkar på hela landets konstflit, anser Utskottet denna läro-anstalt, hvars utveckling och bestånd synes utgöra mindre en angelägenhet af vigt för hufvudstaden enskildt, än för hela landet, böra, då dess nuvarande tillgångar, efter hvad upplyst blifvit, äro otillräcklige till bestridande af kostnaden för en af behofvet högeligen påkallad, ytterligare utsträckt undervisning, fortfarande af staten understödjas samt erhålla den förhöjning i dess nuvarande anslag som Kongl Majit föreslagit; hvadan Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer, till understöd för ifrågavarande slöjdskola, må anvisa ett, till 15,000 R:dr R:mt ökadt, ärligt anslag, att utgå under den tid, för hvilken nu förestående statsreglering 72 Stat s-Utshnt tets Utlåtande M 122. blifver gällande, samt med enahanda förbehåll som hittills, nemligen att Stockholms stad tillhandahåller tjenlig lokal för skolan och att densamma fortfarande står under Kommerse-kollegii tillsyn.
Herr Hjerta har ansett den förbindelse, som genom tryckfriheten äger rum emellun de förenade Rikenas LagComitéer vara för det ifrågavarande ändamålet tillräckelig. I sådant fall skulle man icke önska någon närmare gemenskap mellan vår Lagstiftning och den i Norrige, än med Lag. stiftningen i Dannemark, Preussen och andra Länder, hvaräst tryckfrihet för skrifter i ämnen af dylik beskaffenhet, jemväl äger rum. LagComilén har ock begagnat sig deraf, såsom det synes af de vid LagBalkarne fogade Protocoll eller så kallade motiver. Men det är icke denna tillfälliga communication, hvartill intet uppdrag behöfves, som jag åsyftat mellan de förenade Rikenas LagCoinittéer, och förmodligen har det icke eller varit Herr Gyllenheims mening, emedan intet förslag derom behöft göras. Af de omnämnda motiven upplyses nogsamt, att Comitén gjort sig bekant nied främmande Länders Lag - verk , och att Comitéen utvecklat de grunder, hvilka Herr Hjerta önskat måtte för Allmänheten blifva utredda. Om emellertid, såsom här föreslås, en Comité skulle på förhand nedsättas, för att granska de nya Lagbalkarne, kunde sådant ändock icke verkställas fortare 6o2 Den oo April f m. eller i annan ordning an den, i hvilken LagConiitén hunne utarbeta det återstående Skulle nu hända, att Criminal Lagen först vid slutet af tiden emellan denna och nästa Riksdag, blefve färdig, så kunde naturligtvis den nödig ansedda granskningen ej fullbordas och förslaget ej heller af Riksens Ständer vid sist nämnde Riksdag, annorlunda än styckevis antagas, hvilket synes mig vara olämpligt Jag skulle för öfrigt tro, att detta arbete är af så mycken vigt och så vidsträckt omfattning, att det förmodligen ej vid första Riksdag, som det Ständerna underställes, kan godkännas, utan att dertill erfordras något längre betänke. tid Om, sedan en fullständig Lag för hela Riket blifvit antagen, man nedsatte en stadigvarande Comité, för att i öfverensstämmelse med denna Lagstiftning, redigera alla vidare utkommande Författningar, så skulle jag anse det vara ganska Jämpeligt, men tiden är ännu icke inne, att vidtaga en sådan åtgärd.
Har afliden person pä lieie orter efterlemnat egendom, hvaröfver särskilda bouppteckningar blifvit upprättade, skall sammanräknade behållningen, enligt dessa bouppteckningar, lagas till grund för beräkningen af stämpelbeloppet, hvilket bör för samtlige bouppteckningarna kontrolleras vid den Rätt, inom hvars domvärjo den aflidne vid dödsfallet varit mantalsoch skaltskriIven. Certeparlier eller Iraktslut om fartyg, ehvad de upprättas inom eller utom landel, skola, då de vid domstol eller hos exsekulor företes, förses med stämpel till 30 öre för hvarje fulla 100 R:dr af den betingade IVaktsumman. Fastebref för hvarje fulla 100 R:dr Folkpass eller Sjömansrulla för skeppare och besättning på resor till utrikes ort Frakts/ut; se Certepartier. Fribref för fartyg och bålar derom ulgifna förbindelser Fördelsoch Undan tat/s-kon (rakt, då de hos Domaren uppvisas Skrifvelse St:o ISl. R:dr öre. Förpantninpsbref; lika med Skuldebref. Försäkrinpsbref Förnyelsebevis, Premie-qvittens eller annan handling, af hvad namn som helst, hvilken hädanefter af utländskt bolag eller dess agent här i riket utfärdas eller utleinnas lill försäkring af läst eller lös egendom mot eld och brand eller sjöskada, äfvensom af menniskolif, skall, på försäkringsbolagets bekostnad, förses med stämpel lill följande belopp, nemligen: för försäkring af fast eller lös egendom en half procent af utbetald premie och för försäkring af lif en fjerdedels procent af premien ; dock icke i något fall under — 25. Gesällbref — 25. Gåfvobref å läst egendom och fartyg: se Köpebref. % resknntrakter; se Rontrakter. Kartor, geometriska, som ulgifvas från General-Landtmäteri-kontoret samt af Landtmätare i landsorterna: för hvarje helt hemman — 20. derunder lill och med trefjerdedels hemman — 15. derunder —.10. Kontrakter:
Hä ri hafva äfven nyss omförmälde reservanter vid mom. a) instämt. Stats-Utskottels Utlåtande M 66. 65 vid 14:de punkten (Lega för hästar till Artilleriets exercis) af Herr Sandels L. G., hvilken äfven vid denna punkt upptagit såsom sin reservation hvad Afdelningen yttrat: »Till lega m. m. för ytterligare behötliga exercishästar vid Ingeniör truppen har Kongl. Maj:t föreslagit, att på ofvannämnda anslag måtte uppföras ett tillök ni ngs-belopp af 3,064 R:dr 6 öre. Under åberopande af sin här ofvan i 12:te punkten gjorda framställning, hvarigenom Utskottet afslyrkt Kongl. Maj:ts nådiga förslag om uppsättning af ett nytt Sappör-kompani, får Utskottet hemställa, att icke heller denna af Kongl. Majit äskade förhöjning af ifrågavarande anslag må af Rikets Ständer bifallas.» Och med Herr Sandels hafva förenat sig alla de Utskottets Herrar Ledamöter, som omförmiilas såsom reservanter vid 12:te punkten. Hvarjemte Herr Friherre af Ugglas, Gust. anmält, att han icke närvarit i Utskottet då de i 12:te och 14:de punkterna omförmälda frågor af Utskottet afgjordes. vid 16:de punkten (angående mathållningen för manskapet vid Garnisonsregementena) af Herr Sandels, L.G.: »Jag har icke med min röst kunnat biträda det förslag Utskottets majoritet, genom votering i denna fråga fattat. Behofvet af tillökning i nu gällande utspisningsstat för värfvade garnisons-regementena kan icke förnekas utan framstår särdeles bjert, om berörde stat jemföres med hvad för en vanlig arbetare anses till ett tarfligt uppehälle nödvändigt.
Destilleringspannor, som af Apothekare fa lör pharmaceutiska behof använ das, böra angifvas och upptecknas vid mantalsoch skattskrifning, samt mätas och stämplas, i likhet med hvad om hränvinspannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar. § 23. Bränvinshrännings-redskap skall ej blott under de för bränvinsbränning, enligt § 1, icke tillåtna månader, utan ock under den öfriga tid af äret, för hvilken Kongl. Maj:t tilläfventyrs kan finna för godt att bränvinsbränningen förbjuda, alltid vara förseglad eller inlemmad i allmänt förvaringsrum, som på landet af församlingen i sockenstämma och i stad af magistraten utses; dock må i städerna endast de inmurade paunorne förblifva i enskildt förvar. Aflemnande af bränvinsbrännings-redskap bör ske sist å andra söcknedag efter den, då rättigheten att densamma begagna upphörer. Försegling verkställes af dem, på hvilka sådan ankommer, utan att panne-egaren är förpligtad att sig derom anmäla. § 24‘ Afven under den för bränvinsbränning lofgifna tid må bränvinshränningsredskap icke oförseglad af någon innehafvas den eller de terminer, för hvilken han till bränvinsbränning sig icke anmält, eller ej, på sätt §. 11 omförmäler, vederbörligt tillstånd dertill erhållit, utan gäfle härvid hvad i förestående §. i afseende å redskaps aflemnande eller försegling stadgadt är. Hvad Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 49 Hvad i denria och nästföregående § stadgas, må dock ej tillämpas på ny redskap, som är i tillverkarens vård eller på gammal redskap, som iir under arbete pä kopparslagares verkstad. §28- „
Länshäktena och Korrektions-inrättningarne förslå icke till deras inrymmande och afstängande från samhället, och då, å ena sidan, deras förbättrande och återförande till samhället borde faciliteras, men samhället, å andra sidan, har grundadt anspråk på att fredas från deras tiggeri och en dels djerfva, till brott benägna lynne, är det för polismyndigheterne svårt, om icke omöjligt, att finna lämpliga utvägar för behandlingen af alla sådana personer. Mycket har'man dock att hoppas af länshäktenas förestående utvidgning och konstruerande efter en förbättrad method, hvarigenom till Fcmcirs-Beråttehe för Westmanlands hän. 26 falle till arrestanternes afskiljande ifrån hvarandra och deras tjenliga sysselsättande beredes. Den moraliska smittan lärer ofelbart derigenom kunna i betydlig mån hämmas, och af peuitentiär-systemets menniskoälskande principer bör samhället med säker förtröstan kunna vänta hjelp och lindring i den tunga börda, som fattigförsörjningen medför. Emellertid förtjena sjelfva fattigvårdsanstalterne en synnerlig omtanka. Försök till deras förbättrande här i Länet äro gjorda i flere församlingar. Isynnerhet har dock Westerås Stadsförsamling bemödat sig att förbättra sin fattigvård. För sådant ändamål besökte, efter församlingens anmodan, en af dess ledamöter sommaren 1842 flere af de bästa fattigvårdsinrättningar i Riket, och inhemtade om dem speciella och noggranna uppgifter. I följd af dessa vunna upplysningar uppgjordes af församlingens ledamöter en plan till förändrad organisation af fattigvården. Ett fattigvårdshus och en flickskola inrättades i samma gård, der en Lancasterskola lör gossar och flickor förut var inrättad. Uti fattig värdshuset intogos äldre fattighjon till försörjning och till sysselsättning med passande arbete så för karlar sorn qvinnor, hvilka, bespisas vid fattigvårdshusels matinrättning. Lancasterskokin och flickskolan sattes i så måtto i kombination med fattigvårdshuset, som de fattige ibland skolbarnen undfå fri middagsspisning vid fattigvårdshusels matinrättning.