Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på artiklarne Jernoch Ståltråd samt Messingstråd, hvilka enligt 1854 års tulltaxa drogo tull, de förra slagen af 4 sk. 6 rst. banko i allmänhet, och då de efter Kommers-kollegii tillstånd för vissa ändamål fingo införas, af 2 sk. banko per skålpund stapelstadsvigt, samt »andra slag kopparoch messingstråd» af 8 sk. banko skålpundet, hafva Rikets Ständer, med afseende å den betydliga tillvexten de sednare åren uti införseln af dessa artiklar, för hvilka all tull vid 1857 års taxereglering borttogs, men för tillverkning hvaraf anspråket på lämpligt tullskydd icke ansetts mindre befogadt än för åstadkommandet af andra med dessa jemförliga förädlingsarbeten, hvilka af sådant skydd äro i åtnjutande, å nämnda varor beslutat tullsatser till följande belopp, nemligen: å jernoch ståltråd 6 öre per skålpund samt å kopparoch annan ej specificerad metalltråd, andra slag, 8 öre skålpundet. Underrättelserna vid Tulltaxan. I likhet med hvad Tullkomiterade föreslagit, hafva Rikets Ständer ansett det i nuvarande rubrik förekommande ordet »verkställighet» böra utbytas mot det mer egentliga uttrycket »tillämpning».
Kammar-Collegii Arrende-Conrraet afdenio September sistnämnde är, klef Gripsholms KongsLadugärd under arrende pä Zo ärs tid, räknadt frän midfastan ,7^9 till samma tid är 1799 upläten aflidne Borgmästaren 6ustak Herrman emot en ärlig Arrende-Summa af 507 Daler 20 r:st. S:Mt, som ärligen borde pränumereras, samt förbindelse, att inom 2:ne är hafwa Kongs-Ladugärden i fullt godt ständ, och der anlägga ett Schäfferie af 200 goda Spanska får. Detta Contract blef sedermera iransporteradt och öfwerlätit pä desi Mäg, nu mera framledne Herr General-Lieutenanlen m. m. Friherre Duvall, som, uppä ansökning och Riksens Ständers rvid 1762 ärs Riksdag gjorde underdåniga tillstyrkande, erhöll, genom Kongl. Brefwet af den r z Justi samma är, i sä mätto ett perpemelt arrende af Gripsholms Kongs.Ladugärd, att han och desi efterkommande sedan dä warande arrende-tid till ända gätt, skulle ärligen betala räntan efter markegängen, hwaraf inga afskrifningar borde ske, utan tvid infallande pest och fiendtlig invasion och sköfling; Men i fall, ester förloppet af de för honom äterstäende är af Arrende-Conrractet, den i Heyraths-Conkractek med Hennes Kongl. Maj:t Drottningen supponerade bedröfliga händelse skulle rima; Sä borde Friherre Duvall dä sjelfwilligt afstä ifrän desi förwärfwade rättighet till denne Egendoms disponerande, under hela den tiden, som Hennes Maj:t densamma såsom Enke-Drottning skulle komma akt befittja, och det emot hwad skags ersättning, som Riksens Stander ZZ8 Den rr Zebruarir. kunde finna för godt, alt honom eller hans efterkommande Magga.
Under periodens sista år antages, att från Helsingland afyttrats omkring 48,000 lispund lin, 45,000 härfvor garn och 1,611,000 alnar väfnader, bestående af tältoch segelduk, gröfre lärft, foder och tapetväf samt mest buldan, allt tillverkadt såsom husslöjd. Städernas jiskeidkande innevånare hafva vintertiden tillfälliga sysselsättningar med båtbyggnad och arbeten å skeppsvarf. 4. Komiiiimikations-anstalter och varubyten. N:o 8. a) Landkommunikationer. N:o 8 återfinnas åtskilliga upplysningar i denna del. De allmänna vägarne äro i allmänhet försvarliga, men brist på tjenligt grus förhindrar deras försättande i fullgodt skick. Vägpenningar förekomma icke för begagnandet af de allmänna vägarne inom länet. Vid periodens slut funnos fem större broar, uti hvilkas underhåll kommunerna deltaga. Af dessa broar har under perioden en ny blifvit uppförd, nemligen öfver Ljusne eif i Ljusdals socken i stället för derstädes förut begagnad färja. Kostnaden för uppförandet af denna bro, hvartill något bidrag från Statsverket icke erhållits, har utgjort 14,850 R:dr R:mt. För öfverfarten å dessa broar uppbäras bropenningar enligt fastställde taxor. Antalet färjor vid periodens slut utgjorde trenne, för hvilkas begagnande färjepenningar erläggas. Grindarne å allmänna landsvägarne vid samma tid voro 87 till antalet. Postskjutsen verkställes dels medelst reservskjuts och dels genom dertill särskildt anslagne posthemman; och kronobr ef bäring en bestrides i allmänhet af vissa af kommunerne derför aflönade personer eller ock genom hållskjuts, som för hvarje års slut af kommunen betalas efter räkning. Vid periodens slut funnos till allmänt begagnande upplåtne Gefle-Dala samt Hudiksvalls jernvägar, äfvensom jernvägen till Sandarnes lastageplats en mil från Söderhamn, hvarförutom Söderhamns jernväg var under anläggning och fullbordan. Gefleborgs län. Jernvägar.
Herr von Lcbult^^nbeim, Oa vick, det är icke underligt, at man wid wärt betrykta tilsiänd efterforskar orsakerna, och söker nägon redogörelse för upburna publique medel; men någon Riksens Ständers Comnutzion eller särsta ldt Utskott i sädant afseende lärer icke komma i skägg. Det af Riksens Högloflige Ständer tilförordnade Stats-Utskott har redan börjat och lärer ej mindre fortfara at af alla publique werk, sa wäl som af enskilte personer, som haft nägon befattning med Kongl. Majus och Kronans medel, affordra en behörig redogörelse, samt at deröfwer til respective Plena afgifwä berättelse. Friherre kleming,cla.8.- Jag wägar ej gä sä laugt, som Herr Profetzor 8c!iul^nlleim, tp jag känner ej med fullkomlig wi§bet huruwida nägon redogörelse för Rikets medel kommer - Den 8 Julik. 121 m.cr at ske inför Stats-Utffottet, eller icke, men jag hemställer til Nidderffapet och Adeln om icke den första staga man bör göra sig sjelf i afseende pä alla stna gerningar är sadan: hwilket är föremålet, är det godt, är det gagnande? Jag tror, at i förevarande ämne kan denna staga ej med tilfredsställelse beswaras. Kunna deste Ämbetsmän, i stöd af tilförene gällande Lagar, ställas til answar i annat än hwad som rörer forwaltningen af de penningesummor, hwilka blifwit dem anförtrodde? Kan Nidderffapet och Adeln framträda som deras anklagare? Jag wägar hysa den tanka, at r närvarande omständigheter wore det Ridderffapet och Adeln wärdigt at glömma det framfarna, i synnerhet som det wisierligen icke kan undfalla oftanämnde Ämbetsmän, at de haft den olyckan at ädraga sig Högloft, Ridderffaxets och Adelns mitznöje.
Herr af Billbergh, Herr Grefve Horn, Herr Silfverhjelm och Herr Dalman hafva alla lika med Herr Grefve Pesse yrkat, att Utskottet måtte frångå dess tillstyrkande i detta fall och föreslå tillåtelse till införsel af alla varor emot tull. Herr Halling har förklarat, det han icke kunde deltaga i någon underdånig önskan om inskränkning i en allmän frihet att emot bestämd tull få lill Riket införa eller derifrån utföra alla varor, som kunna vara eller blifva föremål för handel och consumtion; i hvilken mening Herr Norman instämt. Herr Helleday har för sin del ieke kunnat gilla den åsigt, att considerationer för serskilda caster, skola ega rum på öfrige medborgares bekostnad, och att utvecklingen af vår industri hämmas genom beredande af temporaira fördelar åt enskilde; hvarföre han yrkat, att Utskottet, vid besvarandet af återremissen, må, på sätt Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag uttryckte, bannlysa ordet förbud utur Tull-Taxan. Herr Forssberg hac ansett förbud icke kunna tillskynda Fabriker och Näringar någon sannskyldig nytta, utan följden deraf fastmera blifva skada för bägge dessa yrken och moraliteten , samt förminskning i Statens inkomster, hvadan han jemväl föreslagit, alt alla förbud må upphäfvas. — Herr Hessle har likaledes betviflat, att förbud gjort något till skydd för Näringarne, samt således önskat deras upphäfvande. — Daniel Danielsson från Örebro Län har äfven ogillat Utskottets beslut, att bibehålla det förhatliga, till lagbrott lockande och folkets moralitet förstörande prohibitiv-systemet. Deremot hafva Herr Friherre Boije, Herr af Ekenstam, Herr Poppius, Herr Ekerman, Herr Arnberg, Herr Leffler samt Olof Olofsson hån Westerbottens Län gillat Utskottets princip, att vissa varor må vara till införsel förbudne. Då frågan, huruvida Rikets Höglofl.
Och då vid sådant förhållande afseende bör hafvas jemväl derpå, att en ökad utgift af icke mindre än 56oo R:dr årligen kan undvikas, liar Utskottet ansett sig böra tillstyrka; att för ett större antal Ledamöter i Götha HofRätt än dess nuvarande Stat upptager, några nya löner icke måga beviljas, och, då således personalen derstädes blir mindre än i Svea HofRätt, ej eller HofRättsRådernes antal förändras, utan förblifva vid livad de nu äro, nemligen 4> ,nen att a Stat för samma HofRätt 2 nya Fiscals-löner må uppföras Dock finnér Utskottet, att Gotha' HofRätt, i anseende härtill, bör fortfarande få bibehålla dess nuvarande, till Adjunctions-medel bestämda, årliga anslag af boo R:dr. Betänkande», N:o ia8. yi Enligt den speciella reglering af Personalen oell 16'nernes belopp i hvarje tjenstegrad inora HofRälterne, som från K. M:t blifvit Utskottet öfverlemnad, och hvilken, likasom för Högsta Domstoiens Ledamöter och JustitiseRevisionen, är uppgjord i Silfver Specie, med förvandling i BancoSedlar efter 128 sk. Cours, bestämmas Anslagen i K. M:ts Nåd. Proposition: för Svea HofRätt till 50,826: 02. - — Götha HofRätt 4fb >4& ~ — Christianstads D:o 20,786: 32. - hvilket medför en tillökning för Svea HofRätt af 4>'44: 4r-6. — Götha HofRätt i5,Ö)2: 1.6. — Christianstads D:o 6ar5: 35.2. tillsammans R:co Rd:r 36,012.00.2.
Jerntillverkaren, som med Införskrifvaren af Öfverflödsvaror icke står i någon collision, och i hvars magt det icke är, att förhindra en öfverdrifven Import, verkande en högre Cours, måste emellertid, i samma proportion, som Coursen höjer sig, till Slaten erlägga en högre afgift, och då ali obestämdhet vid beräkningen af tillverknings-kostnaderne för Näringarne medförer de menligaste följder, anser jag mig böra vördsamt föreslå , att Rikets Ständer hos Kongh Maj:t i underdånighet anhålla, det den sednast bestämda ExportTullen ä Stångjern måtte upphöra, och Tullen nedsättas till hvad den var innan denna Författning utkom, så att dessa Näringsidkare, i likhet med öfrige Producenter, må med bestämdhet kunna beräkna de Afgifter dem åligga, och befrias ifrån högre obestämda utskylder, 5560 Ven 5 Januarii. hvilkas belopp bero af Importeurers mer eller mindre öfverdrifna Speculationer. Slutligen får jag anhålla, att detta mitt Memorial måtte till vederbörande Utskott remitteras. Lades på Bordet. Herr GripensvärdFredric„ hade inlemnat följande, som upplästes: Till öfverläggning hos Högloft. Ridderskapet och Adeln samt remitterande tili behörigt Utskott, får jag vördsamt anmäla ett Ärende af den vigt, att det från äldre tider väckt Regeringens uppmäx-ksamhet. Den vaidiga Segelleden emellan Östersjön och Stockholm förbi Waxholm utomkring Wermdön och dess vidlyftiga Skärgård, medförer mångå hinder och svårigheter för Sjöfarande, i anseende till de flera olika Vindar, som dervid fordras. Om deremot Ganalen genom så kallade BaggensSundet och Södra Stäket, med.sprängning och gräfning gjordes farbar för mera djupgående Fartyg, skulle vägen förkortas 7 a 8 mil, och de Seglande ej behöfva så många serskilda Vindar till deras framfart. Också har, genom Kongl.
Flertalet af de i länet valde deputerade hade yttrat, alt de väl ansågo med det allmänna bästa mest förenligt, att alla räntepersedlar till kontanta penningar förvandlades, men att, då sådant emot Konungs och Ständers beslut ej kunde vinnas eller egentligen utgjorde föremål för deputerades yttrande, de ingingo på berörda, af Kongl. Majit framställda, förslag; hvarjemte deputerade ansett, att den mindre betydliga qvarnränta, som nu utgirige i råg, borde lill korn förvandlas; och hade Kongl. Majlis Befallningshafvande icke haft något att emot den före slagna förenklingen erinra. Med anledning häraf och i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit nu föreslagit, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer besluta, alt: Slais-Utskotlits Utlåtande, M 92. 43 l:o Såsom hufvudränte-perscdlar inom Norrbottens lån bestämmas: sjianmåt och smör; 2:o Alla uti dessa persedlar nu fastställde räntor bibehållas' med blott den förändring, alt spanmålen utgöres öfver allt uti korn, hvartill de mindre betydliga, uti annat sädesslag nu utgående, räntor förvandlas; 3:o Alla öfrige nuvarande, uti ordinarie räntan inbegripne, persedlar förvandlas till bestämd penningeränta att, jemte vid spanmålens förvandling till korn möjligen uppkommande bråktal samt nuvarande skaltetiteln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Kongl. Majit, sorn ansett förenklingen uti grundskatterna vara en angelägen-, bet, hvars snara tillvägabringande voro af synnerlig vigt, har, i aidedning deraf, fästat Rikets
Det enda försvaret mot dessa anmärkir.r som skulle kunna framställas och äfven blifvit framställdt, är, att förslaget så sent blifvit färdigt, att någon förändring af saken icke kunnat till innevar:de Riksdag medhinnas; men denna ursäkt kan bemötas med invändningen, dels att de borde väl hafva låtit sig göra att något tidigare anskaffa det märkvärdiga Scholanderska förslaget, dels ock att om någon sådan förändring icke före Riksdagens början kunnat bringas till verkställighet, hade det likväl varit ganska nyttigt, om man åtminstone nu hade haft ett godt och ändamålsenligt förslag färdigt, i stället för att endast antaga det icke något annat förslag än det Scholanderska kan upgöras. Sedan jag sålunda tror mig hafva visat att Direkt, icke uppfyllt allt hvad man af densamma haft rätt att vänta i denna sak, vill jag äfven söka visa att Riddarh.-Ulsk. lika ofullständigt fullgjort sitt updrag. Riddarh.-Utsk. säger nemi, äfven, för att motivera det Direktm handlat riktigt, »alt Utsk. har, på de här ofvan af Direktm upgifna grunder, och då i öfrigt en så betydlig reparation å Riddarhuset håde inoch utvändigt förestår, att den måhända icke kan bekostas af disponibla tillgångar, för sin del funnit etc.» Vi se här, huruledes hvarje gång det är något kallt ute, kan man knappast hålla sig varm härinne, hvadan det således är gifvet att någonting i den saken bordt älgöras; och att det kan göras något, måtte vara faktiskt bevisädl, då man kan upelda Storkyrkan, hvilket likväl måtte vara något svårare än att spelda Riddarh.-salen. Den ouvar:de eldapparaten är alldeles ohjelpiig, den är icke byggd efter någon ny eller bättre method, utan värmen utströmmar endast från 4 ställen in i salen, i hvilkas grannskap ledamöterne kunna siekas, under det de kunna frysa lill is på andra ställen. Om man deremot, på samma sätt som i kyrkorna, sökte leda värmen genom rör under golfvet, om man lade en tunn träbetäckning öfver taflan i taket, så är det ganska troligt, alt varmén skulle bättre qvarstanna än förut.
Della stadgande, måhända ändamålsenligt i det afseende och för den punkt der det finnes införd!,är dock alldeles icke tillfyllestgörande såsom säkerhet i afseende på den nu under handläggning varande punkten, ty det kan icke nekas att ända lill dess att t. ex. skenorne äro fullkomligt utslitne, så är banan ehuru med mycket slitna skenor dock i ändamålsenligt skick. Del vore till och med alldeles icke ändamålsenligt att utbyta dessa skenor förr än de blefvo utslitne. Om emedlertid så ställes till att Slaten får emottaga banan med nära utslitna skenor, men likväl så hjelpligt duglige att banan ännu för momenten då den lill Staten afträde» vore i ändamålsenligt skick, så blefve Staten litet belåten, som inom ganska kort lid derefter finge företaga en dyr reparation. Men icke nog dermed, man skulle kunna föreställa sig ali på t, ex. 39:de året, högst kostsamma reparationer vore för jernvägen erforderliga men hvilka reparationer af bolaget icke företogos. Se vi efter i föregående punkt hvad som för en slik uraktlåtenhet skulle’ hända bolaget, så finne vi följden blifva ingen annan än att bolaget icke finge någon utdelning på aktierne. Det kunde emedlertid hända att förlusten af utdelningen af aktierne för det 38:de eller de återstående åren vore en obetydlighet mot kostnaden för den reparation som banan oundgängligen kräfde och att bolaget, långt heldre än att verkställa samma reparation, afstod den förfallna utdelningen. Del är derföre, så vida Staten skall hafva någon egentlig nytta af hela den slipulationen, att blifva egare af banan efter 40 år, nödvändigt att stadga, det banan vid öfverlemnande! till Staten skall vara * fullt godt skick, och icke nog dermed, det måste äfven föreskrifvas att säkerhet af bolaget skall ställas för upfyllandet af denna dess förbindelse, ty om det 50 i Den 28 A ugusti f. m. endast bestämmer att banan skall vata i fullgodl skick vid öfverlemnande! lill
Kämnersrätternas afskaffande i de två femtedelar af Rikets städer, det Kämnersrätter finnas, må kunna, med något sken a£ skäl , sägas innebära ingrepp i städernas privilegier eller strida mot ii‘± §• i Regeringsformen , har Utskottet ej mägtat inse. Uf. skottet har sig nemligen icke bekant , att städernas invånare i allmänhet, eller Borgare-Ståndet i synnerhet, eger, såsom Ridderskapet och Adela, något privilegieradt forum. Lika litet finner Utskottet något hinder för Stockholms Stads Kämnersrätters upphörande, eller rättare förändrande, ligga i Tryck^ frihetsförordnjngen , enär Tryckfrihetsmål i Stockholm komme att, hädanefter som hitr tills, af förste Domstolen upptagas ; — men skulle Tryckfrihetsförordningens grundlagar helgd anses erfordra bibehållandet af benämningen Kämnersrätt, intill dess nämnde förordnings ordalydelse kan varda i detta afseende ändrad; så är det lätt att undanrödja omförmälde hinder genom följande tillägg vid LagUiskottets Utlåtande N:o i54, 17 vid slutet af första momentet uti den af Utskottet i denna punkt föreslagna Författning: ”— Rådstufvurätt i Stochholm shall, tills vidare, i Trychfrihetsmdl benämnas Kämnersrätt." Det har blifvit sagdt, att Kämnersrätternas indragning skall göra antingen nya Rådstufvurätter eller tillökning i de nuvarande Rådstuf vurätternas personal nödvändige, samt att de lönebesparingar, som genom den förra vinnas, skola blifvä mindre än de kostnader, som den senare förorsakar. — Härå svaras, att Utskottets förslag icke egentligen åsyftar lönebesparing eller minskning af de allmänna domstolarnes personal, utan endast minskning af instantierne. — Emedlertid anser Utskottet för otvifvelaktigt, att minskning af både kostnader och personal skulle blifva en följd af denvförändring Utskottet tillstyrkt. _ I många städer, der Kämnersrätt nu är, skall ingen tillökning af Ledamöter i Rådstufvurätt blifva behöflig.
Nådiga proposition i förevarande ämne eller någon inom RiksStånden väckt och till Utskottet remitterad Motion, samt Utakottet dessutom, enär frågan rört ett stats - Eesri. och Ekon. Utsk. Bctankanden. 1331 bidrag, icke kunnat vara behörig att dermed kunna taga befattning, Utskottets förslag således på ett med Grundlagen ej öfverensstämmande sätt tillkommit, dels* att den, af Utskottet projecierade förvandling från ex* tra till ordinarie rotering, vöre alldeles stridande frän mot RiksStåndens Beslut, an* gående extra roteringen, sorn innehåller att Uti densamma borde ingå ali dittills oroterad jord af hvad nartin och beskaffenhet den vara mätte. Efter noggrann profning af hvad härom omständligen blifvit anfördt, har oc-k Utskottet funnit sig nu mera frångå det af Utskottet meddeldte tillstyrkande* att Riksens Höglofl. Ständer måtte besluta, och derefter till Kongl, Majit öfverlemna, att med ordinarie rotering låta belägga all, i i det ständiga kneckieeller båtsmanshållet hittills ej intagne jord af kronoskatte och frälse-natur, jemte alla utjordar och sådana torp, sorn icke äro Under andra hemmansräntor begripne, samt odlingar å recognilionsskogar, kronoparkef och andra allmänningar, derest de anses kunna svara minst emot ett sextondedels mantal; men då Utskottet fortfarande anser dylika hemman och lägenheter icke kunna tillhöra extra roteringen, hvilken, enligt det begrepp Utskottet fattat om Riksens Ständers, angående denna rotering år 1810 tagne beslut, endast bör träffa privilegierad jord, samt Ut - IJ32 Beil*, och Ekon. Uuk.
Borgare-Srandet astundade rättelse i roclEicwen af denna §. pa följande sätt: at om afgiften har, likasom a de stek e ställen r förordningen, hwarcst den stall utgöras efter brocent-beräkning, stukar sig pa fulla 6 r:st., anses desamma för hel stilling, men at hwad ej upgac ti! 6r:st», förfwrnner ur all beräkning. 22. §. Hederwärda Bonde-Ständer har enhälligt omfattat den anmärkning, at Allmogen mätte bibehållas wid den förut dem förunnade lindring, at fa bruka a deras handlingar i Beswärsoch Nattegängsmäl, hälften ringare stämpladt papper an Ståndspersoner, samt lil grund härföre egentligen andragir, at Allmogen i alla tider en sadan förmän tilkvmmit, at största delen af Vem stola wara fattige, 842 Den 17 Mar-s och at deras Lagsökningar och twister hos Domstos larne, hwilka ofta handla om ringa wärdén, liks wäl utgöra mängden af Nättegangarne; och jemte det Ständers härwarande Ledamöter uppå desse och de flere ffäl fortsatt detta påstående, haswa de ock anhällit, at i händelse detsamma icke i hela dest widd kunde winna bifall, den jemnkning åtminstone mars te aga rum, at Bönder och Allmoge, da de sjelfme sig emellan gä til Rätta, icke ma betungas med högre stämpladt papper än förut, men widallarikfällen, da de twista med någon Ståndsperson, widkännas lika (.'barra; 8iZ!l!ara;. afgift som deras wer derparr, emot der Mtryckeliga wilkor, at enär Rärregängs-kostnad bör dem tilläggas, njura den sä stor och ril enahanda belopp som Ståndsperson Efter noga öfwerläggning af denna fräga, finna dock Höglvfl. Ridderjkapets och Adelns, Högwördige Präste-Ständels och Wällofl. Borgare-Standets
Föredrogs å nyo Allmänna BesvärsOch OeconomiceUtskottets den ig sistledne Februarii afgifne samt den 2 dennes, eftermiddagen, på bordet lagde Betänkande , i anledning af väckte Frågor, så väl om upphörande af Frikallelsen för Höglofl. Ridderskapet och Adeln frän deltagande med Borgerskapet uti kostna» # Deli 7 Martil 2 50 derne för clefas Hus och Tomter i Staderne lill Kyrko-, Prest-, Scholae joch RectorsBoställs* Byggnader samt öfrige StadsEgendomar ålagde skyldigheter, som ock derom, att de.Onera, hvilka tillhöra Gårdsägare bland Städernee Borgerskap, måtte Utsträckas till alla Fastighetsägare i Städerne , utan undantag* Herr Silverstolpe, Gustaf Abraham: Det ämne, som nu blifvit föredragit, innehållande en inbjudning ifrån det Vällofl. BorgareStändet till Riddefskapet och Adeln samt PresteStåndet, att göra Concession af en rättighet, som genom deras Privilegier är sanctionerad* För min egen del, tror jag val, att den begärda Concessionen af många skäl latt kunde be* Viljas3 men jag tror tillika, att då sådant beror af de bägge concederande Ståndens välvilja, frågan är så vigtig och eftertänklig,-att den ej i ögonblicket kan besvaras. Ett bifall dertill kan sannolikt komma att bero al de bevekande skäl till eftergift , sOm möjligen framdeles under Riksdagens lopp kun le utvecklas, om en inbördes villighet skulle komma att motivera en sådan välvilja: Och af denna grund anhåller jag, att detta Allmänna Besvärs* och OeconomiseUtskottets Betänkande lills vidare måtte få hvila på bordet. Hvilken hemställan, uppå af Herr Grefven och LandtMarskalkeri gjord Proposition, *f Ridderskapet och Adeln bifölls. 209 Den 7 Martill Upplästes följande från de andre Respective RiksStånden ankomne protocollsUtdrag: Fran Högvordige PresteStåndet: