Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparre torde finna alt jag icke lager i betraktande hvad Utsk:n inom sig framställt, utan hvad som Utskm nu sist i Betänk, gifvit tillkänna. Det är detta, som jag åsyftade. ' R. o. Ad. biföll Utskms, i afseende på dessa punkter afgifne yttranden. 22:o 13 kap. 7 §. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det tillägg till förändring, som Utskm hafva föreslagit i denna punkt, är ganska nyttigt, men dock icke fullt tillfyllestgörande, enär den af Utskm bestämda afverkningstid synes mig vara alldeles för kort. Den som har en vacker andel i en skog och får en sämre, hinner icke att på 5 är så förbättra denna sednare, att han af densamma kan erhålla sitt behöfliga skogsbehof. Dertill fordras mera än 5 år. Skillnaden i godhet emellan den ena och den andra lotten är så betydlig, att en afverkningstid af 5 år är alltför inskränkt. Denna tid bör åtminstone tredubblas, samt derjemte stadgas alt afbrukningen försiggår uti en viss ordning. Det är billigt, att den, som tillträder en skogslott, icke blifver, än här än der, oroad af den förra egaren, utan alt afbrukningen sker i en viss ordning, så att den nye egaren efter hvarje års förbrukning blifver befriad från den gamle egarens intrång på den delen af skogen, der afverkning egt rum; jag öfverlemnar likväl åt dem, som hafva mer erfarenhet i detaljerna af denna fråga, att vidare utveckla och utreda ämnet. Jag ser att Frih. Raab har ett förslag till hands. Frih. Raab: Instämmande med Frih. Palmstjerna, tror jag det icke vara rätt, alt, då ersättningen utgår i penningar, utsätta en alltför kort tid; men det synes mig icke heller vara bra, att bestämma en viss längre tid, utan torde man böra, så vidt möjligt är, låta det bero på delegarne sjelfva, att sinsemellan derom öfverenskomma och, ifall det icke kan ske, öfverlemna frågan till gode mäns och landtmätarens bedömande, (y på det ena stället kan det vara lämpligare att liden inskränkes lill 2 å 3 år, då den deremot Den 13 November.
I afseende på Polis-Inrättningens organisation har den väsendtlig» förbättring i förut gällande föreskrifter ägt rum, att sedan Öfver-Ståthållare-Embetet, efter anställd, af Eder Kongl. Maj:t i nåder anbefalld, granskning af hufvudstadens Polisväsende, uti underdåniga skrifvelser den 24 Maj 1849 och den 27 Februari 1850 afgifvit förslag till reorganisation af hufvudstadens Polisoch Nattbevakning, dervid, i afseende prå nattbevakningen, Öfver-Ståthållare-Embetet ansett, att, efter upplösning af den derför afsedda del af Stadens Militärcorps, samma bevakning borde, under Öfver-Ståthållare-Embetets för Polisärender omedelbara uppsigt, genom Stadens Polis ombesörjas; så har Eder Kongl. Maj:t, enligt skrifvelse till Öfver-Ståthållare-Embetet den 9 Mars sistnämnde år, funnit godt i nåder fastställa samma förslag för en tid af 3:ne år eller från och med den 1 September 1850 intill den 1 September 1853. Jemlikt högstberörde nådiga Skrifvelse utgöres för närvarande den under 23 Öfver-Ståthållare-Embetet ställda Polisoch Nattbevaknings-personal af 10 Poliskommissarier, 20 Polis-Öfverkonstaplar, 160 ordinarie Poliskonstaplar, samt 200 extra Poliskonstaplar, hvilka äro lill tjenstgöring anställda inom hufvudstadens 80 bevaknings-distrikter, utgörande 16 för sjelfva inre Staden med Norrbro, 24 för Södermalm och 40 för Norrmalm med Kungsholmen, Ladugårdslandet och Djurgårdsstaden. Hvarje distrikt äger till bevakning 2 ordinarie och 2 extra Konstaplar, och ständig tillsyn öfver bevakningen och allmänna säkerheten utöfvas af Kommissarierne, hvar i sin trakt, nemligen 2 i sjelfva Staden, 3 på Söderoch 5 på Norrmalm, hvarjemte Öfverkonstaplarne begagnas såsom biträdande befäl och kontrollanter öfver den egentliga bevakningspersonalen.
Utskottet sig böra erinra, att, då amortering af militär-ackorderna under den 30 Juni 1793 först i nåder anbefalldes, sådant stadgades böra ske på det sätt, att de ackords-summor, som för hvarje grad serskildt, enligt nådigst fastställd tariff, blifvit föreskrifua, hvarje år nedsattes med 2 procent, uträk - Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande•, N:o iOS. 13 nade efter l:sta årets ackordssumma, hvilken nådiga föreskrift jemväl vid flere regementen oeh korpser blef iakttagen. Utskottet har funnit hvad af hr general-direktören Ekströmer blifvit anfördt om förhållandet med apotheks-privilegierna, samt fördelarne af upphörandet utaf den nu brukliga handeln dermed, äfvensom af honom föreslaget rörande sättet för tillvä gabringande deraf, vara väl grundadt, och anser det vara otvifvelaktigt, att apotheksprivilegii-handeln medför stora olägenhéter för apothekare-yrkets behöriga utöfvande, äfvensom att en sådan handel ej blifvit möjlig utan genom bristerna uti gällande stadganden. Derföre synes det Utskottet nödigt, att denna handel upphörer, samt att bestämda föreskrifter utfärdas derom, på det sätt likväl, att någon uppoffring för staten derigenom icke ifrågasättes och att någon förhöjning af medicinal-taxan ej heller af sådan anledning kommer att ega rum; och får Utskottet alltså vördsamt hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, med anledning af de olägenheter, som genom den så kallade apotheks-privilegii-handcln uppkommit, i nåder tillse, huruvida ej, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af hr general-direktören m. m. Ekströmer i sådant afseende uppgifna grunder, afskaffandet af denna privilegii-handel genom årlig amortering må kunna ega rum. Stockholm den 30 Maj 1851. Hr P. E. Winge anmälde härvid följande reservation:
S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets memorial: N:o 374, i anledning af återremiss å 52 punkten af memorialet N:o 301. Lades till handlingarne. 856 Pro t. Utdr. d. 2 Dec. 1840. och N:o 376, i anledning af Riks-Slåndens skiljagtiga beslut, angående inhemsk ulls belåning. Den föreslagna voterings-proposilionen godkändes. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stalsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 68, i anledning af Bengt Gudmundssons från Hallands Län motion om pension för aflidne Banco-Fuilmägtigen Anders Danielssons efterlemnade enka och oförsörjda barn. S. D. Föredrogos ånyo följande Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens bordlagda Utlåtanden: N:o 81, i anledning af af återremiss å Utlåtandet N:o 1, angående sättet för utgörandet af städernas, utom Stockholm, inqvarterings-besvär. Ståndet, som bifallit Utlåtandet N:o 1, godkände nu, hvad tillagdt blifvit pag. 2 och 3 i Utlåtandet N:o 81, men afslog tillstyrkandet pag. 4 af sistnämnde Utlåtande, i afseende på inqvarteringen i Götheborg. N:o 82, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 2. Lades till handlingarne. N:o 83, i anledning af anmärkningar, som föranledt återremiss af Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 13, öfver väckta motioner om vidtagande af åtskilliga förändringar till lindring uti båtsmans-roteringens utgörande å landet.
Kungörelsen den 24 Februari 1860 finnes stadgadt, anser Utskottet, till hvars behandling detta ämne blifvit öfverlemnadt, sig icke böra föreslå någon annan afvikelse från Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, än att, då det, jemlikt Kongl. Förord* ningen om Landsting den 21 Mars 1862, tillkommer Landstinget att rådslå och besluta om för länet gemensamma angelägenheter, hvilka afse, bland annat, helsovården, det lämpligen torde böra öfverlemnas till Landstinget, att, vid dess årliga sammanträde, så väl inom de af Rikets Ständer bestämda maximioch minimibelopp fastställa den för ifrågavarande behof under det nästföljande året erforderliga afgift, sorn äfven granska kurhusanstalternas räkenskaper och förvaltning, äfvensom bestämma det bidrag, hvilket af uppkommande öfverskott å den influtna kurhusafgiften kan lasaretten meddelas. Utom det att dessa befattningars öfverlemnande till Landstinget egentligen endast är en tillämpning af hvad redan finnes stadgadt i omförmälda Kongl, Förordning den 21 Mars 1862, skulle genom denna förändring besparas mycken kostnad och besvär, dels för de deputerade, hvilka hit* intills efter hvarje riksdag måst sammanträda för val af den kommitté, hvilken nämnda befattningar ålegat, dels ock för ledamöterna af denna kommitté, Som hitintills måst årligen sammanträda i de fall, då deputerade ej öfverlemnat meranämnda befattningar åt länets Pröfnings-kommitté, med hvars egentliga uppdrag Bevillnings-Utskottets Betänkande N:o 5. 3 samma befattningar åter icke stå i samband. I Stockholm och Götheborgs hvilka städer hitintills utgjort särskilda kurhusdistrikt och, såsom egande mer än 25,000, innevånare, icke äro representerade å landsting, kunde ifrågavarande befattningar öfverlemnas åt stadsfullmägtige.
Slutligen wägar.jag ödmjukast hemställa, om icke, med afseende sä wäl uppä föregående mina anmärkningar, som de flere af mycken wigt, hwilka utaf de Ståndets warda Ledamöter, som förut talat, blifwit anförde, saken matte till Höglofl. Oeconomie-Utstottet warda äterreimtterad. Friherre Wrangel, clari ^clam, hade inlemnadt ett Memorial, som upplästes sä lydande: Det Oeconomie-Utstottets tillstyrkande wi afhört, för att hjelpa Kongl. Waj:t wid päkommande krig, kan jag för mm del ej ingä uti. Min ödmjuka hemställan blir i desi ställe, att Kongl. Mant i nödens tid, för defensive krig mätte fa rättighet akt antaga en National-Arnwe till ett bestämdt antal efter säkra förmer. Detta medgifwit, öppnar tillika mänga utwägar till indragningar och säsehes afwen till mindre krosiande skatter. Lätom alla ograverade hemman wid päkommande krig erbjuda sig till beklädande af ett wisit antal af desto Trouppcr, men att castera Wargeringen för att taga en »exercerad skara, att finna mindre heligt att upplösa Frälse-jords rätt, och med detsamma allmänna säkerheten, dä denna jord betalas oftast öfwer fyradubbelt dyrare mot den roterade, för den lofwade frihet, är en tillstyrkan hwars tyngd ensamt faller pä den, som köpt Frälscsord, i hopp om säkerhet. Det är att tilläta att andra taga wära eftcrlätande händer, för att med dem drag^ den glöd ur brasan, de ej sjelfwe wilja rora. Nar alla Ständ undergä att uppsätta en NationalAnnee af folk frän 25 till Z; ärs älder, är tyngden lika Lslad, dä märt dyrt köpke hemman i fyrwäntan af uttofwad säkerhet, ätaga sig en beklädnings-ffyldighet af desse National-Troupper, öfwcrffrider redan denne tyngd, som Den 13 April.
Vördsamt får jag anmäla, att till Ridd.cancelliet blifvit ifrån Exped.LHsk. aflemnnde de till riksdagsbeslutet börande pergamentsark, hvilka aro egnade för R. o. Ad:s ledamöter att derå teckna sina namn, samt att dessa pergamentsark i cancelliet äro tillgänglige, när R. o. Ad:s Hrr ledamöter behaga verkställa undertecknandet. Upplästes och lades på bordet nedannämnda från Ulsktn inkomna mern. och utlåtm, nemi. från ConstitutionsUtskottet: N:o 123, ang:de rättelse af en i mern. N:o 92 oriktigt uppgifven paragrafnummer; Förstärkta StatsUtskottet: N:o 570, angtde verkställd omröstning öfver åtskilliga uti StalsUtskts utlåt. N:o 522 omförmäldä voterts-propostr i afseende å RiksSltns beslut rörtde extra-statsregleringen; N:o 571, angtde verkställd omröstning i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut rörtde anslag lill aflöning för adjuugerade ledamöter i K. Svea och Götha Hofrätter; Nto 572, angtde verkställd omröstning i följd af RiksSt:ns olika beslut, rörtde det s. k. mindre creditivet; Nto 573, angtde verkställd omröstning öfver den uti Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns mern. Nto 200 upptagna proposition; Nto 574, angtde verkställd omröstning öfver den uti D c u 8 Juni. Statssamt Allin. Besvärsoch Ekon.TJtsktns meni.
Eric Svensson har såsom exempel framställt, att flere så kallade byar skulle i hans hemort finnas, hvilka, från hvarannan afskilaa, hade sine ägor intill hvarandra, och alla ägde samma namn, samt blott åtskiljdes genom benämning af Norrgården, Södergården, Wästergården o, s, v.; Och hat lian ansett, att vid uppstående fråga om hägnads upprättande emellan desse serskilte byars och andra till dem angränsande Hemmans eller Byars ägor, icke nog tydligen Vöre stadgadt, huruvida alla de förstnämnde , efter deras sammantagne förmedlade Hemmantal, borde i berörde hägnad deltaga, eller hvar och en af dem serskilt, hvar efter sitt Hemmantal, t skyldigheten emot de till de* samma angränsande ingå. Henna förmente otydlighet hafva Utskotten ansett icke böra förefinna!, Utskotten tio, j 44 °c7i Besvärs-Utszottens Betänkanden. att när flere Hemman, enligt Jordebok, bevisligen varit eller äro innom ett Byalag, ehuru de i anseende till byggnads-platser blifvit fran hvarannan åtskilljde, och således icke kunna hänföras till enstaka gårdar, stridige tänkesätt vid bedömandet, huruvidt desse Hemmans innehafvares åliggande vid Stängsels upprättande mot andre angränsande skall sig sträcka, icke skäligen kan uppstå, då det destomera är af omformälte Forfattnings lydelse att inhämta, det nämnde åliggande bör beräknas efter samrnanlagde Hemmantalet af besagde Hemman, som sådant jemväl utmärkes genom det i 3 §. af Forfattningen gifne stadgande, att grannar, som ligga i Byalag med hvarannan,; böra stänga om de inoch utägor , som till Byens område höra. Widare har Eric Svensson förment förtydligande af 2 §. i nämnde Förordning vara nödig, i afseende å föreskriften af skyldighet för den By , som begagnar enskilt gångeller körväg öfver den andra Byens inägor, eller väg till vattuställe, sorn icke umbäras kan, att underhålla den grind,] hvilken för sådan väg kan vara nödig.
— Samtliga de här ofvan åberopade eller för öfrigt med statsregleringen sammanhang egande handlingar skola Rikets Ständers Statsutskott tillhandahållas; och Kongl. O £!* O V Maj:t förblifva Statsutskottet med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL J. A. Gripenstedt. P. A. NORSTEDT & SÖNER. Bil. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Prop. gm Statsverket 1865, 9 Hufvudtiteln. 1 Utdragaf Protokollet öfver Justitie-Departements ärenden, hållet inför Hans Majd Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott Onsdagen den 13 September 1865, * i närvaro af: Hans Excellens Herr Justitie Stats Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Hans Excellens Herr Justitie-Stals-Ministern anmälde i underdånighet: En af de vid Göta Hof-rätt anställde ordinarie och extra ordinarie Notarier den 20 Maj innevarande år framställd underdånig ansökning, sorn, jemte afgifna yttranden af Hof-rättens Sekreterare, Aktuarie och Kanslister, blifvit af Hof rätten tillika med underdånig skrifvelse af den 12 sistlidne Juni insänd.
Efter mitt inskränkta begrepp, hade deÉ ej varit vådligt att stadga, det alla Banco-och Riksgälds-Sedlar, genom kungörelser i landet och utländska Tidningar, infordrades till presentation inom en viss tid inför en StatsliqvidationsCommission, bestående af fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, efter hvilken tid de ej skulle gälla: Hvarje innehafvare finge en tredjedel af den presenterade bokförda summan reducerad till Bancovärde, i klingande mynt Ridd. o. Ad. Prat. VII B, I Afd. 34- 5& Den io Junii e. m. eller i bevis öfver depcneiradt Silfver: å de andra två tredjedelarna af representstiverne (Riksi gäldsSedlarne förvandlade till Banco efter 1800 års realisation) utgåfve RikagäldsContoiret skuldbevis, utan afdrag i numerairen, med Nationens directa garantie och på säkerhet af Bankens ägande inteckningar och hypotheker: Dessa sedlar skulle som Myntfurrogater tills vidare bibehållas , men ställas på indragning. RiksgälclsContoiret skulle ensamlt besörja alla anslag, alla Discontoch Publika Läne-operationer, med ett ord, hela Creditväsendet; Om det ej kunde undvika, att utreda FilialDisconternes affairer, skulle det endast åläggas göra laglig utdelning, i mohn af tillgångarne, pro rata parte. I alla före den 1 Januarii 1808 uppgjorda penniogetransactioser, skulle ziffran anses beteckna fullt Silfvervärde, men alla öfriga eedejmera ingångne penninge-aftal skulle verkställas efter nu föreslagna method, eller en tredjedel i Silfver och tvr, tredjedelar i Myntsurrogater: alla efter detta års slut ingående penninge-afhandlingar, utgående skatter, Löner och så vidare, skulle utsättas och beräknas ov ilkorligen i Silfver, reduceradt till Silfrets då varande värde eller Säd efter årligt åsatt markegångspris.
Då det torde vara obestridligt, att det ur bättre att gifva något mera för att hafva en god läkare, än att betala äfven mindre för en dålig, så får jag anhålla om återremiss och att Utsk. ville ånyo företaga frågan till pröfning. Hr Rosenblad tilläde derefter muntligen: Det toide vara öfverflödigt att tillägga något i anledn. af hvad Frih. Cederström anförde, ty de villkor, som läkarne förut haft, hafva varit betydligare än de skulle blifva, då den särskilda ersättningen skulle komma att försvinna. Jag får i öfrigt upplysa, att den sist afgångne läkarens begge på hvarandra följande företrädare hafva, för att uttala ordet, varit fyllhundar, och att den nuvar. läkaren, hvarmed man har fullt skäl att vara belåten, redan til 1— kännagifvit sin tanke att till fullmäktige inkomma med sitt memorial om entledigande från befattningen vid Tumba, i händelse ej det arfvode af 4oo r:dr la I i f ver laevi I jad t, som han kände vara af fullmäktige föreslaget, då han anmälde sig såsom sökande lill tjensten. BancoUtsk:s mern. JM:o 171 blef af R. o. Ad. återremitterad!. Vidare föredrogs BancoUtsk-.s den 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 172, öfver Hr Rosenblads, Bernh., motion, om understöd och ersättning för de fabriksanläggningar, som till följd af införselförbuds upphörande eller tullneösältningar kunna anses lidande. Hr Rosenblad, Bernh.: Under närvar, förhållande är det ganska bestämdt, att denna motion icke kan annat än förfalla; men motionens öde har i sanning varit märkvärdigt i sitt slag.
Ständer att redan vid 1823 års riksdag tillägga honom en pension på allmänna Indragnings-staten af 600 R:dr B:ko; hvarjemte Westbeck år 1855 af Kongl. Majit, vid afskedstagandet från karantänsbefälhafvareoch karantänsmästare-befattningarne i Marstrand, hugnades med karantänsmästarelönen 125 R:dr B:ko såsom pension. Yid förrättad bouppteckning efter den aflidne hade boets tillgångar upptagits i värde till 121 Ridr 66 öro och skulderna till 1,041 R:dr 59 öre Runt. Denne gamle förtjente man hade ofterlemnat en 76 års gammal enka och en 44- årig oförsörjd dotter, båda sjukliga och oförmögna att med arbete förvärfva sitt uppehälle och utan andra medel dertill än ofvannämnde 125 R:dr Banko, som Kongl. Majit, på Karantäns-kommissionens uti Göteborg hemställan, förunnat Enkefru Westbeck att under sin återstående lifstid årligen uppbära. Då detta understöd likväl vore alltför otillräckligt, och Westbecks förtjenster vore af det slag, att Rikets Ständer ansett sig böra belöna dem med en årlig pension, har motionären föreslagit att hälften af denna pensions belopp, eller 450 Ridr Runt årligen, måtte åt Westbecks efterlemnade enka och oförsörjda dotter på allmänna Indragnings-staten uppföras.
Antalet af krogar och andra näringsställen är under sednare tid sålunda minskadt, att det år 1850 utgjorde å landet, inberäknadt Götheborgs å landets grund belägne förstäder, men utom gästgifverierne 37 i Götheborg 63 i Länets öfriga städer 21 Tillsammans i 21. Hvad angår anstalterna till odjurs utrotande, så har i detta Län, såsom allmännast är fallet, icke kunnat till vägabringas någon för hela Länet gemensam förening. Synnerligast hafva skärgårds-invånarne i allmänhet undandragit sig deltagandet i kostnaderne för ändamålet, enär öarne svårligen äro åtkomliga för de mest förödande rofdjuren, och, då något sådant der förmärkes, det är lätt, att genom skallgång derifrån befria sig. Genom öfverenskommelse, träffad inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den 15 April 1842 och al Kongl. Maj:t den 13 Oktober samma år i nåder fastställd, hafva 5 härader samt 13 socknar af de öfriga häraderne tillförbundit sig att årligen erlägga 8 sk. banko för helt mantal och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar, hvilken afgift häradsvis, der hela häradet deri deltager, men eljest socknevis uppbäres och samlas till fond för gemensam jagtkassa, hvarifrån såsom premier betalas för nedannämnde rofdjur, då de dödats utom skallgång: fullväxt björn 8 R:dr, björnunge 4 R:dr, fullväxt varg 6 R:dr, vargunge 4 R:dr, fullväxt lo 4 R:dr, lo-unge 2 R:dr, räf 32 sk. 27
Men dessa förskott kan Stats-kont. icke betacka genom öfverskott på inkomst-titlarne när dessa högt beräknas. Om nu tullmedlen beräknas lill det fulla belopp de hittills utgjort, men denna inkomst i anseende till krig i Östersjön blir ringare än man beräknat, hvad blir då följden? Jo den att Stats-Kont. icke har några överskjutande tillgångar, och som utgifterna icke kunna lemnäs derhän, hvar skola medlen tagas? Skall Konungen, för att få medel, begära utbetalningar på lilla krediti vet, så är det afsedf. för helt andra ändamål. Eller skall urtima Riksdag af sådan anledn. sammankallas? Jag anser det vara äfvenlyrligt äfvensom oriktigt att på detta sätt förfara. Vore fråga blott om dessa 20,000 R:dr, så ginge det väl an; men Utsk. har förfarit likaledes med flere andra anslag, hvilka jag framdeles skall omnämna. På grund af hvad jag nu anfört anhåller jag att R. o. Ad. måtte återremittera denna punkt af Betänk. O Frih. Åkerhjelm: Det är ganska sant att pluraliteten inom StatsUlsk. icke velat förhöja några förslags-anslag, och skälet hvarföre man icke ansett sådant medföra någon våda ligger uppenbart, om Hr von Hartmansdorff vill tillse huru stora öfverskott, som under den sista Stats-reglerings-perioden kommit Statsverket till godo. De upgå nemi. till något öfver 800,000 R:dr årligen, och man har vid sådant förhållande icke ansett det vara vådligt om ett eller annat förslags-anslag blefve öfverskridet. Hr von Hartmansdorff har yttrat alt beräkningen af spanmålen lill 6 R:dr 32 sk. per T:a skulle komma att betydligt inverka på detta öfverskott, men jag ber att få uplysa, att vid den uträkning, som inom Utsk. blifvit gjord, befanns förminskningen skola komma att upgå till omkring 45,000 R:dr; ty på bestämd siffra kan man icke upgifva densamma. Om man nu subtraherar denna summa frän öfverskottet af 138 Den 19 April f. m. 800.000
Nog visste hon förut, att hon var gammal, men åldern trädde så pinsamt tydligt fram för henne, sedan hon måst bekänna den för hela sällskapet, och ett ögonblick härmades hon smått på barnet, som förmått henne därtill. Men hon var en snäll gammal tant, som icke ville låta sådana känslor bygga bo hos sig, och därför började hon fundera på den ömtåliga åldersfrågan så, som hon aldrig gjort det förr, och hennes tankar gingo ungefär i denna riktning. Det har funnits en tid, som lyckligtvis nu är förbi, då det ansågs nästan opassande för en kvinna att söka sig arbete och verksamhet på andra områden än inom hemmets värld. Modern gaf sin dotter en huslig uppfostran med tanken fästad på, att hon skulle blifva gift och som sådan kunna förestå sitt hem såsom en duglig husmoder. Giftermålet ansågs såsom det enda målet för kvinnans lif, och ofta nog förflöt flicktiden för den unga under väntan och längtan, att » den rätte » skulle infinna sig. Men nu kunde det hända som i visan: » Aldrig kom den friar ' n fram ». Hon var med och dansade både krona och krans af sina jämnåriga, men för hennes hjässa plundrades ingen myrten, ingen redde ett bo, där hon kunde göra sin duglighet gällande. I sitt fädernehem behöfdes hon ej, omkring henne växte unga skaror upp, färdiga att taga hennes plats. Med en tröstlös känsla af att vara öfverflödig började hon märka, att hon ej längre var ung. Dagarne gledo ifrån henne, hon skulle blifva gammal, utan att hafva lämnat en insats af allvarligt arbete efter sig i lifvet. Hon kunde ej hålla dagarne tillbaka, men hon behöfde ej för hela världen berätta deras antal. Haren gömmer hufvudet och tror ingen upptäcker honom, därför att han själf ingenting kan se. Det ligger något liknande i fruntimmernas skygghet för att ej säga sin ålder. Ingen blir yngre, därför att hon ej vill säga sitt födelseår, och med denna manöver riskerar hon lika ofta att anses ett par år äldre som tvärtom. Tänkesätten hafva emellertid under årens lopp förändrats, och numera anses intet arbete nedsättande för kvinnan.