Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverfallen en fattigan faderlösan, och rycken edar nästa upp med rötter. Dock, medan I hafven begynt, ser uppå mig, om jag varder beslagen med någon lögn för eder. Svarer hvad som rätt är; min svar skola väl blifva rätt. Hvad gäller, min tunga hafver icke orätt, och min mun föregifver icke ondt. Måste icke menniskan alltid vara i strid på jordene; och hennes dagar äro såsom en dagakarls? Såsom en dräng åstundar skuggan, och en dagakarl, att hans arbete må vara ute; Så hafver jag väl arbetat hela månaden fåfängt, och bedröfvada nätter äro mig många vordna. När jag lägger mig, säger jag: När månn jag skola uppstå? Och sedan räknar jag, när afton skall varda; ty jag var hvarjom manne en styggelse intill mörkret. Mitt kött är fullt med matk och mull allt omkring; min hud är sammanskrynkt och till intet vorden. Mine dagar äro snarare bortflogne än en väfspole; och äro förledne utan all förtöfvan. Tänk uppå, att mitt lif är ett väder, och min ögon komma icke igen till att se det goda; Och intet lefvandes öga varder mig mera seendes; din ögon se på mig, deröfver förgås jag. Molnet varder allt, och går bort; så ock den som far neder i helvetet, han kommer icke upp igen; Och besitter icke sitt hus igen, och hans rum blifver öde. Derföre vill jag ock icke förmena minom mun; jag vill tala i mins hjertas ångest, och vill utsäga min själs bedröfvelse. Är jag ett haf, eller en hvalfisk, att du så förvarar mig? Ty jag tänkte: Min säng skall trösta mig; mitt lägre skall lisa mig. När jag talar med mig sjelf, så förskräcker du mig med drömmar, och gör mig förfärelse; Att min själ önskar sig vara hängd, och min ben döden. Jag begärar intet mer lefva; håll upp af mig; ty mine dagar äro fåfängelige. Hvad är en menniska, att du aktar henne högt, och bekymrar dig med henne? Du hemsöker henne dagliga, och försöker henne alltid.
» Kom in till mig en stund, Ella. Jag bjuder på brasa och småprat, » sade hon och förde sin svägerska dit in. » Sätt dig här — dynan bakom ryggen! Så der ja! Nu ha vi det godt! — Nå hvad tycker du, Ella, om din början här i hufvudstaden, om det förslag, som vi fått höra i dag? » Bra. » » Åhja! Det är nog mycket bra. Jag för min del vet ej, huruledes jag skulle kunna genomföra fru Haraldsons idé. Gustafs namn och ställning fordra, att vi om vintrarne vistas i hufvudstaden och » lefva med » som det heter. — Om så stadens allra värste Don Juan kommer och bjuder upp mig på en bal, kan jag ej säga nej, ty mig har han ej gjort något ondt. Jag roar mig blott en stund med honom och har sedan ingen gemenskap mera med honom. — Och ofta, äro » Don Juanerna » just de angenämaste sä / Zs / copsmenniskorna. » Ella sänkte ögonlocken och täckte efter. — Huru länge hade hon ej önskat att få tillbringa en vinter i Stockholm hos sin bror och sin svägerska, och nu i är hade hon ändtligen fått lof dertill. Det var bra eget, att hon, andra dagen af sin vistelse i hufvudstaden, utaf en händelse kommit med till detta kafferep och der genast fått höra talas om det, som hon sjelf så mycket grubblat öfver. Händelse! — V.ar det ej Guds mening, att brytningen nu skulle komma för henne? — — Ella hade lefvat stilla och ensam hemma hos sina gamla föräldrar, och då hon någon gång gått bort på en bal eller andra större tillställningar, hade hon för det mesta kommit hem trött och nedstämd. Herrarne hade visserligen varit mycket artiga emot henne, men deras nog ej illa menade artigheter hade mången gång bittert sårat henne, och deras sätt och blickar hade pinat henne. Hon kände sig förnedrad. Allt sedan hon känt sig fullt öfvertygad om, att hon verkligen älskade honom, som hon alltid tyckt om, blef hon lugnare och lugnare och drog sig, liksom snigeln, allt mer till baka i sitt skal.
Hufwudändamälet beror pä inbördes enighet, uplysande förtroende Lil Negenten, bibehållande af urgammal kansta för ärlighet och en lagbunden frihet, och at ej af fruktande swaghet utsträcka uppoffringarne för ögnablicket dit hän, at wid ett lyckligare tillfälle wi ej äga förmåga at kraftigt medwerka til en mera lysande epistence. Om desta mina tankar winna Högloflige Ridderffapets och Adelns bifall, anhaller jag ödmjukeligen at detta Memorial kunde fä remitteras til Stats-Mffottet. Remitterades til Stats - Utjkottet. Friherre gjerts, upropades och och upläste följande skrifteliga Anförande r Wördsammasie Memorial! Dä Riksens Ständer äro bade berättigade och skyldige at fordra redo för alla Statsmedel, som ätgatt, men Stats-ULskottct omöjeligen kan medhinna at rewidcra alla sorter Statsräkenffaper, sä fär jag ödmjukast hemställa - ,Z4 §)»u <! Hjutil. ställa , om icke ännu en ytterligare Comité kunde sattas för att igenomgä Statsmedlens anwändande allt ifrän är 1800 och dcröfwer aflemna sina anmärkningar till Stats-Utstottct, samt at debutom, och för tidens minnande, nägra ännu flere Ledamöter kunde utses at genast börja med New chon en öfwer Förwaltningen af de sorter wedel, som til krigets utförande endast ätgatt, pä det at dä Riksens Högloft. Ständer mätte fa uplysning huru sa manga mrllioner blifwit förwaltade och den redlige befrias frän alla misttankar: men reds skall här afgtfwas. Det synes aldeles otroligt, at f, d. Rsulingen kunnat rvidtaga sä mänga för
I anledning af denna anmärkning må här anföras, att, såsom kändt är, någon särskild räkenskap för detta embetsverks rörelse icke finnes, utan att, i enlighet med hvad å ett annat ställe i Revisorernes berättelse jemväl förmäles, den speciella redovisningen sker genom verkets protokoll, registratur, specialstater och memorialböcker, Ränte-kammarens hufvudbok jemte rikshufvudboken; att Ränte-kammarens hufvudbok visserligen icke åtföljes af ifrågavarande resekostnadsräkningar, utan blott af reversalen å dit influtna medel och Stats-kontorets utgifts-anordningar å Ränte-kammaren med vederbörandes qvittenser, men att deremot, ej mindre nämnda räkningar, än äfven alla öfriga handlingar, hvilka ligga till grund för Stats-kontorets anordningar, för hvarje år särskildt sammanbindas och hällas Kammarrätten, vid behof deraf, tillhanda. Dessa handlingar äro således icke, såsom Revisorerne ansett, undandragne Kammar-rättens granskning; och dä en del af dem. för upplysningars inhemtande. tidt och ofta behöfver af tjenstemännen härstädes anlitas, hemställer Stats-kontoret, att vid den hittills följda ordningen må få förblifva. För öfrigt är af Revisorerne uti berättelsen om Avesta Krono-inspektion anfördt, hurusom Kronans behållning af koppar vid vågen år från år ökats, så att, då denna behållning vid 1860 års slut utgjorde 234 centner, densamma uppgått vid 1861 års utgång till 254 och vid 1862 års till 391 centner; och då lerereringarne till vågen vanligen egde rum för hvar månad, borde, enligt lfevisorernes tanka, hinder ej möta för ett skyndsammare realiserande af afraden än hittills varit fallet, så att medlen, till fördel för statsverket, måtte tidigare i dess kassa inflyta, en erinran, hvartill Revisorerne ansåge sig äga desto giltigare anledning, som den vid 1862 års slut befintliga, till ett värde af omkring 27,000 Riksdaler uppgående, behållningen af koppar ej förr än följande höst till försäljning utbjudits. \
Härförutan hafva tvänne Stånd beslutat en tillökning af i?,ooo R;Jr, hvaruti de tvänne öfriga Riks-Ståuden icke deltagit; hvarföre följande votering anställes: Den, sorn vill, att Stats-Utskottets af trenne Stånd bifallna hemställan om 4°,000 R:drs anslag till Riddarholmskyrkans iståndsättande icke må med något ytterligare anslag till detta ändamål förökas, voterar Ja ; den, det ej vill, Nej. Vinner Nej, kommer delta af trenne Stånd beviljade anslag att ännu ytterligare tillökas med 12,000 R:Jr och sålunda tillsammans utgöra 52,ooo R:Jr. Punkten 6. Som af det i Stats-Utskottets Betänkande, JNT:o 435 föreslagna anslag till dockbyggnaden i Carlscrona, 33,333: 16. årligen, trenne Riksstånd beviljat endast 16,666; 32. årligen, så utgör detta Rikets Ständers beslut. Härförutan hafva tvänne Riks-Stånd äfven beviljat de af Utskottet föreslagna återstående 16,666: 3a, hvaruti de tvänne öfriga Riks-Stånden icke deltagit; hval före följande votering anställes: Den, som vill, att det af Irenne Riks-Stånd godkända anslag till dockbvggnaden i Carlscrona 66,666: 32. icke ytterligare skall förhöjas med 66,666: 32 årligen, voterar Ja den, det ej vill, voterar nej. Vinner Nej, kommer ett anslag af 16,666: 3a. årligen alt ytterliga - 16 Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 5 22. re tilläggas, så alt hela anslaget uppgår till den af Stats-Utskotlet föreslagna summa 33,333; 16. årligen. På samina sätt behandlas alla de öfriga punkterna med undantag af 8-.de som synes böra på följande sätt besvaras ; Till det ifrågasatte Embels-Verket hafva 3:ne Riks-Stånd anslagit 8,000 R:dr årligen, hvilket sålunda utgör Rikets Ständers beslut.
Vick säclant svrliZIlancle ock 65 6et tillkör Longi. lVlaj:ts köga kall, att vaka olver allmänt ock enskildt val, oek tillse, att Statens tillgängar icke lorspillas Iiva>ken genom illa keräknacl kuskällning eller pä annat sätt, samt att ingenting uncleriätes, som kan kiöraga till clerus val, k vilka egnat sig at säcierneslanclets försvar, linner Longi. Llapt Sig söranläten an^o öfverlemna cle!la ären6e till Likets nu köisamlaäe 8lan6er, i förväntan, att Likets 8tän6er, ester ölvervägancle af Kva6 kä, vi6 förekommer, ieke lära unclamlraga sig keviljanclet, uncler föiut söreskiisna vilkor, af isrägavarsncle ^tte, ligare meclels anslag, 23,4oo Ii:clr, till fulIKoi6an6e af ett företag, zl/-,/.-/» Z', /V.» /A. 5 Iiv^rs n^tt» vell nöctviin li^liet 810 sä »Ilwänt erllänöe, veil 8vw leilun io>- or.iulist -Ii^L».-, i gunnt full fruktlös ul^ifter. Xon»I. Outuw nt 8Ujiir,. e^/rL 6. 6. 6///Z. »/ /'/'otoeo/Zet ö/ve/' Xr/^-^^ezrl/e»^ /rl?//et r/r/^v/' //. XozrrzzrAezr r -2 ^oc^/ro/m^ L/ott c/ezr Vttznlu/z l^ärvargnäe: lx lrotoeollo, M 6. vo/r ^o/razrrs. ^ 6 T^.o /A.
Sivertssonska stipendii-stiftelsen, hvars tillgångar i frälseräntor och utlånt kapital uppgå till omkring 6,000 R:dr Bauko, användes afkastningen till understöd åt lärjungarne vid stadens pedagogi, enligt stiftarinnans föreskrift. Af det årliga arrendet för Bohus fästnings tomter, 80 R:dr 32 sk. Banko, är öfverskottet utöfver den till kronan med 3 Ralr utgående tomtöre-afgift äfven bestämdt till fattiga barns uppfostran, och öfverlåtet för sådant ändamål till Folkskola-styrelsens förfogande. Helsovården besörjes af en särskildt antagen Stadsläkare. Något allmänt sjukhus finnes icke. Fattigvården handhafves efter å allmän sockenstämma i öfverensstämmelse med gällande fattigvårdsstadga fastställda grunder. De fattiges antal Berättelse öfver Götheborgs och Bohus län för åren 1851—1855. ^ 58 liar efler niedelberäkning ulgjort 43, deraf 21 njutit helförsörjning oell 22 bidrag dertill. För allmänna rörelsens befrämjande har staden visat berömlig sorgfällighet medelst torgs och gators planering, förbättrad stensättning, hamnbyggnadens utvidgning m. m. Marstrand. Folkmängden, som år 1846 utgjorde 638 och 1850 nedgått till 553, hade år 1855 åter ökat sig till 647, deraf 281 manoch 366 qvinkön, oberäknad den till Carlstens församling hörande personal, som sistnämnde år utgjorde 147, deraf 52 manoch 95 qvinkön, förutan garnisonen och arbetskommenderingarne. Staden har förlorat och icke kunnat återvinna någon betydenhet såsom handelsplats alltsedan den tid, då den var privilegierad frihamn och sillfisket jemväl upphört. Läget lämpar sig icke för bedrifvande af någon vidsträcktare inrikes handel, och det enda här tjenliga föremål för industri i större skala sjmes numera vara storfiske, men spekulalionsandan har icke blifvit riktad häråt. Handtverkerierna befinnas jemväl fortfarande i lägervall.
Ingen underrättelse kan anses mer erforderlig, än den, att en efter Förfilttningarne confiscabel vara erhållit särskildt tillstånd, att i Riket införas; inga Handlingar angående la~ sten mer angelägna, än de, som bevisa att Ncderlags-frihet blifvit beviljad för förbjudet gods, samt att sådant gods, som, enligt Documenterne, var destineradt till Stocldiolm, och således confiscabelt, verkeligen var destineradt till utländsk ort; men erhållit tillstånd att i Riket fritt inoch sedan utföras. Dessa erforderliga underrättelser och handlingar, angående lasten hade bordt., redan vid inlastningen af det förbjudna godset, af Godsegaren meddelas Skepparen, för att, enligt Revisorers Berättelse. ioi 3 Seglations-Ordningens tydelig» föreskrift, sedan kunna meddelas Jagt-Lieutenanten elier Bevaknings-Cliefen, som då icke sannolikt låtit infora Fartyget. Detta har likväl icke skett; de hafva icke blifvit meddelte förrän vid Sjötulls-Rätten i närmaste Stapelstad, sedan Fartyget blifvit dit infördi. Skepparen och Godsegaren hafva följakteligen, genom fördöljandet eller försummadt meddelande af dessa upplysningar, sjelfve vållat och befrämjat -den skada, som handt, och äro, till följe deraf, i min tanka, äfven skyldige att den samma ersätta, om fråga derom ännu kan uppkomma.” ”På grund af nu anförde skäl oell då Konungens Rådgifvare i Commando-mål endast efter io5 §. i Regeringsformens ordalydelse kan för Riks-Rätt till ansvar ställas, anser jag min pligt vara förklara, att jag icke finnér Friherre Cederström hafva, genom utfärdandet af Instructionén för Kustbe vaknings-Chefcrne den 8 April 1817, uppenbarligen handlat emot Regeringsformens tydeliga föreskrift, icke hafva tillstyrkt öfverträdelse!’ af Rikets gällande Lagar, och således icke vara efter Regeringsformens 106 §. till ansvar skyldig.
Nu yrkar CanalDirectionens Chef åter ersätt., ning till Actieågarne, och denna ersättning, som skulle utgå af Banken och således voro det samjj ma som en ny Bevillning, blef, i min tanka, den svåraste af all beskattning laggd, på hela Svenska Allmänheten; men utan att någon rättsgrund iakttages för utgörandet eller fördelningen deraf. Hvarje ågare af en Svensk BancoSedeJ skulle ju på sådant sått komma att ersätta Götha CanalBolag, för det dess Direction ej frågat efter stadgade föreskrifter, och detta skulle ske på en tid, då högste Styresmannen för CanalVerket säger sig ämna jämväl framdeles förfara på samma »ätt, som det man nu öfver* Den 2 Junit, 55 klagat. Sådant ger mig anledning att tro, det Iian anser sig vara öfver Lagen, och icke behöfver densamma efterlefva. Men då jag en*e dast aflagt Trooch HuldhetsEd åt mitt Konun-: gaHus, Rån jag icke eller erkänna någon individa berättigad, att efter godty eko hushålla med Allmänna Medel, och får alltså förnya min anhållan om ogillande af Directionens förfarande. Om det ej annorlunda kan ske, så må genom votering utrönas, huruvida de fleste bland Högloflige Ridderskapet och Adeln anse Götha Canal Direction vara öfver Lagen eller icke. Mången yttrade härtill deras bifall. Friherre Boije, Ludvig: Friherre Wirsén har så fullständigt besvarat frågan , att jag icke tror den mera äga qvar någon ting tvetydigt. Om CanalDirectionen felat deri, att den låtit arbetet fortgå, utöfver sjelfva penningetiilgångarne; om den felat deri, att den nu begagnat samma utväg till Credit, som lfiiå års Ständer sågo då redan vara begagnad, utan att Stånderne då anmärkte något fel derigenom vara begångit; så lärer väl annat namn deråt ej kunna gifvas, ån att det, på sin högd, varit en öfverdrift i nit. Oklanderligt blir det alltid, att ej hafva läst Svenska på samma sätt sora Herr Påhlman.
Jag får tillägga, att detta yttrande är så mycket förunderligare af Hr Gr:n, som sjelf förklarat, att förslaget vore likgiltigt. Jag fortfar att anhålla om bifall. Frih. Cederström, Thure: Frih. Sprengtporten har yttrat, att det icke vore af undseende för Norige, utan för statsrätten, som han yrkat afslag å detta förslag. Jag för min del finnér mig icke kunna så uppfatta statsrätten som Frih. Sprengtporten gjort; ty han säger, att då det icke finnes något förbud i Norska grundlagen för Konungen i Norige att blifva regerande furste Dan C December f. m. 353 furste af utländsk stat, så skulle Sverige icke kunna hindra Norges Konung att blifva det. Jag får förklara, att då Konungen af Sverige är Svensk Konung och måste rätta sig efter Sveriges grundlag, hvilken han, likasom hvarje annan Svensk medborgare, svurit att hålla, så, ifall Svenska grundlagen stadgar att Konungen af Sverige icke får utan R. St:rs samtycke blifva regerande furste af utländsk stat, kan icke den omständigheten, att han tillika är Konung i Norge, berättiga honom att blifva regerande furste af utländsk stat, så vida icke Konungen i Sverige, det Gud förbjude, vill abdikera och enda t blifva Konung i Norge. Jag tror således, att om man betraktar saken sådan den är, kan aldrig det skälet, att vi äro förenade med Norge, åberopas såsom skäl till afslag å Betänk:t, så framt vi ej vilja förklara Sverige som lydrike under Norge. Frih. Hamilton har trott att 1809 års grundlagstiftare icke af förbiseende utelemnat detta stadgande, emedan de i Success.-Ordn. infört ett dylikt i afseende på prinsarne, samt att man således af vördnad för grundlagens stiftare icke borde antaga förslaget. Jag tror dock icke att man bör drifva venerationen för 1809 års män så långt, som Frih. Hamilton. Eljest måste vi på samma grund förkasta alla förändringar i våra grundlagar. Jag vet visserligen att man i Grekland yttrade om Solon, att hans lagar voro så visa, att om Athenienserne bibehöllo desamma, skulle de städse bibehålla herraväldet öfver Grekland.
Godkändes. 24 eller numera 25 §; Rättades ett tryckfel i första momentet, der det heter: ”tillverkningar af länder,” men bör beta: ”tillverkningar från länder”, och i öfrigt godkändes denna §, endast med uteslutande af sista momentet, så att §:n bör slutas med orden: ''komma tills vidare att fortfara.” 25 eller numera 26 §. Godkändes. För Prot.-utdrag den 29 Maj '1848. För den händelse, att förbuden för serskilda slag af jern och malm komma att försvinna, antog Ståndet eventuela tull-bestämmelser, i enlighet med Bevillit in gs-ut skottets förslag, sålunda: Jern: gjutet: tack och ballast, införseltull 1 skeppund tackjernsvigt om 26 l:gf bergsvigt * - 2 r:dr 12 sk. utförselstull dito 3 r:dr 16 sk. samt utförselstull för kanoner, stycken, nickhakar och mörsare, ostämplade och oborrade, ett skeppund stapelstads-vigt 3 r:dr 24 sk. Hällar öfver en och en half tums tjocklek samt lod och lödjor öfver ett skeppunds vigt stycket, ett skeppund stapelstads-vigt 3 r:dr 16 sk. Malm, rå och osmält, uti införsels-tariffen eller den dervid fogade serskilda varuförteckning, ej specificerad, 100 r:drs värde 33 r:dr 16 sk. Äfvensom Ståndet, för ofvannämnde händelse att förbudet emot utförsel af malm kommer att försvinna, ansåg en §, lika lydande med den 16:de uti tulltaxe-underrättelserna, enligt Bevillnings-utskottets förslag, böra införas. Slutligen beslöt Ståndet, för sin del, det skulle uti underdånig skrifvelse af Rikets Ständer anhållas, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla alla erforderliga kontroller, till förhindrande af oloflig införsel af varor. Från Hederv. Bonde-ståndet.
Jag förordar det äfven derföre att det är ett vilkor för möjligheten att antaga det påföljande om testaments-friketen, ty E. o. Ad. kan ieke gerna godkänna en lag som gifvet mig rättighet att till en viss grad bestämma om min jord, och på samma gång bibehålla en institution som gifver slägtingarne rättighet att nedrifva den byggnad jag upfört. F. n. kan, äfven om egendomen öfverlåtes till en'slägting, en annan dylik fråntaga honom hälften deraf: således, om jag lemnar min egendom till det ena barnet, så kan det andra komma och börda hälften. Detta förekommes genom Utsk:s Betänk., som föreslår det stadgande, att börd må äga rum endast då jord öfverlåtes till någon utom bördeledet Jag anhåller således att enhvar, som anser det påföljande förslaget innehålla något önskvärdt eller för landet båtande, ville äfven bifalla detta. Hr Adlercreutz, xkxel: Att döma efter de talare, som förordat ifrågavande förslag, synes det vara svårt att afgöra, huruvida detta förslags antagande skall leda till bördsrättens bibehållande eller dess afskaffande. Gr. Sparre anser nemi. detta förslag såsom den enda räddningsplankan för bördsrätten, under det andra talare godkänna förslaget såsom väsendtligen bidragande till bördsrättens utplånande. I afseende på det sannolika resultatet af förslagets antagande såsom lag, biträder jag den sednare meningen, helst säkerligen man framdeles icke skulle anse det löna mödan försvara en lag som väl talade om en rätt att börda, men förnekade dess tillämpning, äfven i de fall, der den syntes som mest påkallad. Gr. Sparre har åberopat den historiska utvecklingen af frågan. Jag anhåller att dervid få göra ett tillägg med hänseende dertill, att Utsk. ifrågasatt tillvaron i vår lagstiftning af den grundsats, att närmare till arf äfven är närmare att lösa i börd.
Herr 8i!5>vsrf^3rrs » Ofwersse, N. S. O. Herr a5 dioräin, ^okau iVIsZnur, Landöhöfdinge, Oom. N. O. Af Tredje Classen: Herr I-Ismmarberg, KIsnric, Ofwersse Lieukenanc» Herr von 8elb, kebr, Landshöfvinge. Herr Ksurcrlkolä, /^6zm Oieäricb, Major. Herr von Lögeström, ^sonäs, Lazmais. Herr Kalkenileär, ^j-Man Keinhoiär, lagman. Herr Ljörniljsrna, Magnus, Ofverste. Herr I^gnZsnticälZ, Fuilmägriq Herr Grefwe von 8cb>ve> rin, Werner OecloK, Kammarherre. Herr 8etzerksim, ^oban Daviel ^miraliksls Kammar-Räv. I Oeconomie - Utffottet. Af Lörsta Classen: Grefwe körner, Larl 8reIIsn, Landöhöfdinge, L. S« 0. Grefwe von bäsrmLmton, Larl, Major. Friherre Kurck, Knur. Friherre VVreäs, Kabian, Ofwersse Kammar-Junkare, Ridd. Loin. af K. M. O. Friherre kalbnrki, ^äam. Friherre Lraet von ^olliiein, Lorin? Friherre von l-annnZsbaulsn, Albreckt, Ofwersse, dom. W. O. St. K. Friherre Knäbeck, ?ekr ^lexanäsr, Ofwersse. Äf - 4» Af Andra Llasten: Herr Carpelan, Fullmägtig Herr ^älertpArrs, ^xel, Ryttmästare. Herr Märner, Cliristcr, 6a^i»ine.
Jag hyser i öfrigt med den siste talaren den öfvertygelsen, alt det kan vara likgiltigt om punkten bifalles med eller utan förändring af motiverne. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad samt H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, började framställa de yttrade meningarne, och dervid omnämnde Hr Rosenblads yrkande, förklarade Hr Rosenblad sig vilja derifrån afstå. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde vidare, att Frih. Cederström begärt bifall till Utsk:s utlåt, med uteslutande af orden ”och med hänsigt dertill, alt lika åligganden fordra lika aflöning”, samt att Hr von Hartmansdorff yrkat bifall till Utsk:s utlåt, med förbigående af hela motiveringen; hvarjemte H. Ex. hemställde om R. o. Ad. bifölle utlåt, i denna punkt med uteslutande af orden ”och med hänsigt härtill, alt lika åligganden fordra lika aflöning”. Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. 12:te punkten, ang-.de Vönetillökning för tjenstemännen vid Lunds Universi/ets-bibliothek. Hr Rosenblad: Denna punkt innehåller 2:ne mom. Det första angår löneförhöjning för Bibliothekarien vid Lunds Universi 10* - 148 Den 26 April f. m. tet, och till Utsk:s förslag i denna del anhåller jag om bifall. Det andra mom. angår löneförhöjning för öfrige tjenstemän vid samma Bibliolhek såsom ersättning för den förlust, de lidit genom mistningen af förhöjda tjensteårs-beräkningeu. Jag anser denna, af Professor Agardh väckta motion destohcldre böra bifallas, som, sedan tjenstemännen vid Bibliotheket förlorat den högre tjensteårs-beräkningen, de böra vid Bibliotheket kunna påräkna en inkomst, hvaraf de hafva sin bergning, och på dessa skäl anhåller jag om äterremiss af denna punkt. Frih. Palmstjerna: