Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t med en skrifvelse i detta ämne, och då det, enligt min tanka, är säkrast att göra det, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Armfelt: Den siste värde talarens anförande lemnar ett bevis på de lyckliga följderna af Utskits sätt att ingå i de aldra minsta detaljer. Han har nemi. visat, att det är nödvändigt att antaga detta morn., för att derigenom ådagalägga, att man önskar få denna föreskrift bibehållen, hvilken redan förekommer i den gamla författningen. Enligt min tanka hade 203 Den 13 Juni e. m. det varit bäst, om Utsk:t endast upptagit de föreskrifter, som skulle ändras, och utelemnat de öfriga, men sedan Frih. Cederström har sagt, att det var Utsk:ts mening att här skulle upptagas äfven hvad man ansåg böra bibehållas af den gamla författningen, är det kanske bäst att bifalla denna punkt, emedan eljest missförstånd skulle kunna uppstå. Jag vidblifver således mitt yrkande, att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts hemställan, med den förändring, att orden »som medföra vanfrejd» måtte utbytas mot orden »som medföra förlust af medborgerligt förtroende». Gr. Mörner: Att en vanfrejdad person icke kan ega rättighet att utöfva handel, då dertill fordras att ega god frejd, är en logisk konklusion, som hvar och kan leda sig till, men af denna föreskrift kan icke följa, att en person, som icke erlagt sina utskylder under 3 år, skall blifva förlustig rättigheten att drifva sitt yrke, så att den omständigheten, att man för det ena fallet anser det vara nödvändigt att införa en sådan föreskrift, bevisar alldeles icke att detta är nödigt för det andra fallet. Frih. Cederström har ansett detta stadgande vara af be hofvet påkalladt derföre, att Utsk:t ansett sig böra i de mom:r, som förekomma i detta Betänk., sammanföra allt hvad Utslct ansett böra stadgas i handelsoch näringsväg.
Majit till alla delar i Nåder gillat, och hvartill härigenom hänvisas, innehåller fullständig utredning öfver de särskilda behof för Landtförsvaret, hvilka, på sätt här nedan upptages, funnits dels erfordra nya anslageller tillökningar i de ständiga ulgifternes belopp, eller jemkningar i dessa, dels utgöra blott tillfälliga statsbidrag. 10 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Slativerket IS53. Departementets Cansli-Expedition. Då af de 10,000 R:dr, hvilka, ungefär motsvarande hvad tillförene i ljuspenningar årligen användts till extra ordinarie tjenstemän och betjening vid vissa Embetsverk, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 3 Maj i851, få från expensmedcls-anslagen utgå till gratifikationer åt lödöse tjenstemän samt extra ordinarie vaktbetjening, i den mån rättigheten till ljuspenningar upphörer, Kongl. Maj:t åt Landtförsvars-Departementets Cansli-Expedition bestämt ett årligt belopp af 300 R:dr B:ko, på sätt uti särskild Nådig skrifvelse, angående fördelningen Embetsverken emellan af ofvanberörde 10,000 R:dr, kommer att Rikets Ständer meddelas, föreslår Kongl. Maj:t öfverflyttande af nämnda belopp, 300 Ridr, ifrån Fjerde Hufvudtitelns till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Cansli-Expeditionen anvisade anslag, till Expeditionens aflönings-anslag, hvilket sednare sålunda skulle förhöjas från 15,805 R:dr 16 sk. till 16,105 R:dr 16 sk. Krigs-Kollegium. Af samma anledning, som i nästföregående punkt blifvit omförmäld, vill Kongl. Maj:t jemväl föreslå, att det för enahanda ändamål, i stället för ljuspenningar, Krigs-Kollegium i Nåder tilldelade belopp, 900 R:dr årligen, mätte från anslaget å Fjerde Hufvudtiteln till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigskollegium med flere
Jag höll mig för god att svara, utan tog af mig hatten och friskade upp mig med litet å-dö-kologn. Gustaf däremot rodnade af förtjusning, men var inte färdig med svaret än på en lång stund, det visste jag, och i ett hade jag min hämdplan färdig. Gustaf och hon skulle få samtala så mycket de behagade, utan att jag skulle lägga mig i en smul. Hon såg tillräckligt nyfiken ut för att göra frågor, och hjälpte inte jag Gustaf att spåra in – (ack, de järnvägstärmerna!) hvilket är den enklaste sak i världen – det är bara att upprepa samma fråga två gånger – så får vi väl se! Det gick mycket riktigt efter beräkning – hon var nyfiken. Det dröjde inte många sekunder mellan fråga n:o 1 och fråga n:o 2. »Det är kanske tråkigt att ha fått sällskap?» Nu lade hon hufvudet på sned och såg riktigt otäckt kokett ut! »Ja, det är det», svarade Gustaf med eftertryck, besvarande fråga n:o 1, om det var första gången vi for på järnväg. Rödlufvan såg litet förbluffad ut, men hon hörde tydligen till dem som inte ge tappt i första taget, utan återtog. »Får jag kanske be er vara så god (naturligtvis fortfarande vänd till Gustaf,) och ge mig den där resväskan? Hon pekade på ett litet utstofferadt ting, som låg i nätet öfver hennes hufvud. »Visst inte, visst inte», svarade Gustaf, den ängeln, med ännu större eftertryck än nyss, – besvarande fråga n:o 2, om han tyckte det var tråkigt att ha fått sällskap. I detsamma blef han eldröd i hela ansiktet – ty han märkte att något var på tok, och glömde i häpenheten att lyfta ned kappsäcken. Nu tyckte Rödlufvan, att det gick för vida; hon gaf Gustaf en förkrossande blick, tog åter upp sin bok och började att läsa. Men nu var också min hämdkänsla svalkad. Det gjorde mig riktigt ondt om gamla Ruffen, där han satt och såg olycklig ut, och snart satt lilla Rödlufvan, som tydligen var en liten godlynt och alls inte långsinnt unge, och jag och pratade i all gemytlighet om både ditt och datt. Hon var ganska söt och lik min Beda – fast den där röda tratten var faslig!
Redan året efter fru Lenngrens död präglade akademien öfver henne sin skådepenning — en ära, som akademien ej visat någon annan kvinna — och Franzén skref den dithörande minnesteckningen, 1853 reste akademien en minnesvärd på hennes graf å Klara kyrkogård i Stockholm, och slutligen ägnade Bottiger hennes minne den sköna sång, som på akademiens högtidsdag 1859 upplästes. R ä t t e l s e. I afdelning I I af denna uppsats har strax i början ett tryckfel insmugit sig; där står nämligen att Svenska akademien sedan sin stiftelse utdelat 19 mindre pris, hvilket härmed rättas till den verkliga summan, som är 192. Ett möte. Utkast af Cecilia f Bååth-Holmberg. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) ^, a g kände er genast, då ni mötte mig därnere » Unter den Linden », sade han, » men ni såg mig ej; jag stannade bredvid er framför blomsterfönstret, men ni blickade så främmande på mig — jag ville bli säker på min sak, och så följde jag efter er hela vägen hit — portiern sade mig namnet — det är ett annat nu, » och han fäste blicken på de båda släta ringarne på min hand, » men jag kände det dock, jag har mor och syster hemma i Sverige, och genom dem får jag ständigt underrättelse om er alla — jag var för öfrigt viss om, att jag ej misstagit mig, jag kunde ej göra det », tillade han lägre och med rörd röst, » och tack för det ni velat vänta på mig här! » Jag berättade leende den förnimmelse jag haft af att vara följd af någon eller något välbekant och dock främmande, och huru öfverraskad jag blifvit af hans kort: » ty hur skulle jag väl kunnat tänka — kunnat igenkänna » Jag afbröt mig hälft tvekande, medan min blick öfverfor den eleganta, manliga gestalten framför mig, hvilken så tydligt bar prägeln af världsvana och en mycket god samhällsställning. » den forne trädgårdsdrängen och seminaristen, » ifyllde han med ett glädtigt skratt och en skälmaktig min, som äfven kom mig att le. All förlägenhet var nu med ens liksom bortblåst.
Ifrågavarande, från gällande författning hemtade, stadgande är deremot af Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-stånden godkändt; och enär afgifts-friheten vid transport inom lagfarls-tiden tydligen endast eger tillämpning i de fäll, då någon vinst eller mellangift vid transporten icke blifvit betingad, samt förvecklingar vid ifrägakommande bördstvist i dylikt lall desto mindre torde kunna med skäl befaras, som anmärkningen härom just utgår frän förutsättning af ett annat förhållande, än det under stadgandet hänförliga, får Utskottet, i anledning af Preste-ståndets återremiss, endast anmäla, att Utskottet vidblifver sitt af - öfriga Stånden redan godkända förslag. Med godkännande af föreslagna rubriken för skuldebref, har Borgare-ståndet beslutat, att den omedelbart derefter uppställda larifen skulle förändras sålunda: till och med 100 R:dr fria, öfver 100 R:dr t. o. in. 200 R:dr 50 öre, 200 „ 300 R.dr 75 öre, „ 300 „ 400 R:dr 1 R:dr — och vidare för hvart 100:tal R:dr 25 öre, samt att återstoden af 6:te momentet skulle utgå, hvaremot uti § 7 borde införas, såsom ifrån stämpladt papper fria, skuldebref och öfrige uti momentet uppräknade handlingar, då de i konkurser företes. I sammanhang med §:n i sin helhet, har väl Preste-ståndet återremitterat äfven detta moment, dock ulan anmärkning; vid hvilket förhållande och enär Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet godkänt Utskottets förslag, Utskottet vidblifver detsamma och inbjuder Borgare-ståndet, att jemväl dermed sig förena. Mom. 7. Jemväl detta moment, rörande kartering af prima-vexlar i utländsk myntsort, har Preste-ståndet återremitterat, dock ulan anmärkning: och får Utskottet, dä de öfriga 3:ne Riks-stånden godkänt samma förslag, endast anmäla, att Utskottet detsamma vidblifver. Mom.
M. bade bort, vid octrojens utfärdande, meddela sladganden i afseende på de omständigheter jag nämnt, och huru förhållas borde om concurstillstånd inträffade vid någon privatbank. Delta tror jag likväl ej hafva kunnat blifva föremål för K. M:s sanction, ty dessa omständigheter äro sådana, att de måste i allmän civillag stadgas, och detta kunde väl ej ske på annat sätt, än att K. M. sanctionerar ett af R. St. afgifvet lagförslag. Anmärkningen torde således sakna grund. I afseende på creditsedlars lifgifvande, så är det redan nämndt, att då Skånska privatbanken uppkom, ansåg man ej lagligt alt utgifva credilsedlar, och derföre tillgrep man benämningen depositionsbevis. Hvilken lag har Den 18 Februari f. m. 4i5 viii sedermera kommit, som berättigat bankerna att ulgifva creditsedlar? och är den frågan, huruvida sådana af enskildta bolag få utgifvas, administrativ eller legislativ? Jag tror det sednare, och att lagstiftning i ämnet är af behofvet påkallad. För min del (inner jag visserligen föga anledning att förmoda, att vid denna riksdag i denna fråga elt lagförslag skall kunna upprättas sådant, att det kan vinna K. M:s sanction, och jag har för min del intet emot, att hela förslaget nu förkastas och tror nästan, att det vore bäst, att ingen lag nu kommer till stånd; ty då förfaller frågan, och man har sig öppet lemnadt, att framdeles vidtaga de lagbestämmelser, som man skulle finna vara nödvändiga, hvilken utväg man helt och kål le t stänger, om man antager delta förslag. Jag skall således ej motsätta mig ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. anser ingen lagstiftning i detta ämne för närvar. a( behofvet påkallad, men reserverar likväl mitt yttrande derom, att jag tror den hafva varit nödvändig för de nuvar. bankerna, och att den i sammanhang dermed bort blifva gällande, äfvensom för de hädanefter blifvande privatbanker. Hr Frih. o. Landtm, anförde, att, då Ulsktn i utlåt.
Fördelning på Districler, Näringar och Yrken, af de vid BancoDiscont-Verket i Stockholm, åren 1835 och i836, utgifne nya Lån, på namnsäkerhet med omsättningsrätt, enligt gjorde anteckningar. C. 1. Sammandrag af de till Götheborgs Låne-Contoir för Utlåning, dels under omsättningsrätt, dels på Publika Papper, upplåtne Fonder, hvardera rörelsens afkastning för åren i835 och i836, samt huru Låne-Contoiret densamma användt. — 36 — C. 2. Fördelning på Distrieter, Näringar och Yrken, af de vid Götheborgs Låne-Contoir åren i835 och i836 utgifne nja Lån på natnnsäker het nied omsättningsrätt, enligt gjorde anteckningar. Sammandrag öfver de till Malmö Låne-Contoir, för utlåning, dels under omsättningsrätt, dels på Publika Papper, upplåtne Fonder, hvardera rörelsens afkastning för åren i835 och i836, samt huru Låne-Contoiret densamma användt. Fördelning på Distrieter, Näringar och Yrken, af Malmö Låne Contoirs vid slutet af åren 1835 och i836 utestående Lånefordringar, på namnsäkerhet med omsätLningsrält, enligt gjorde anteckningar. B. Uppoch Utlåning för Handel och Näringar. •Uti Revisions-Berältelsen af 1835 Cpag. 36) är redovisadt lill den 26 Augusti berörde år, för de i Slockholm upplånade Fonder, samt till den 3i Augusti samma år, för hvad Handelsoch Närings-Disconterne, så väl i Stockholm, som i Götheborg och Malmh, vid olika tidpunkter, liafvit att för sin Låne-rörelse använda. De i Stockholm upplånade Fonder hafva sedermera utgjort: 3-Procents-Lån På 6 månader. 3-Proceqts-Lån Pä 3 månader. 1 Procents-Lån Pä 3 månader. Tabell Lill. E. Revisorernes Berättelse 1837. „ Junii 3o. År 1835. i Stockholm. i Götheborg. i Malmö. Summa.
Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utskottets, den 7 dennes, på bordet lagda memorial, af föregående dag, om tillökad betjening vid Utskottet. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet( Kongl. Maj:ts den 10 dennes på bordet lagda .Nådiga Skrifvelse, angående 63 och 72 af Regeringsformen; Stats-Utskottet. Kongl. Maj:ts den 10 dennes på bordet lagda Nådiga Propositioner och Skrifvelser: 1:0 om eftergift af ett Dana-arf till förmon för Piteå Stad, 2:0 angående frågan om Båtsmans-hållets jemnare fördelning Städerne emellan, 3:o angående lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf Rikets Trot.
Jag finner således ingen anledn. att frångå den tanke, jag förut yttrat och hvari jemväl Hrr Cederschjöld och v. Troil instämt, att R. o. Ad. hör låta Utsk:s förslag hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Frih. Cederström: Det är visserligen riktigt, hvad den siste talaren yttrade, att ansvaret i all sin stränghet uti Utsk:s förslag är bibehållet för den händelse, att åtal bör äga rum; men det finnes ett litet vilkor för möjligheten att anställa åtal, och det är, att man skall finna den, som skall anklagas, ty svårt blefve att tilltala och döma en person, som icke är känd. Om således boktryckarens namn eller tryckeriet och årtalet ej äro kända, så uppstår det förhållande, jag nyss nämnde, att man måste begagna inquisitoriska spionunderrättelser, för att få veta, hyar skriften blifvit tryckt, eller genom connivence med boktryckeriets betjening skaffa sig rapporter om husbönderna. Ått skriften aflemnas till llofcancelleren medför ingen säker controll; ty hvem kan veta, när en skrift blifvit utgifven, då årtalet ej är utsatt? Den kan vara utgifven för 5o år sedan eller för några dagar sedan. Det finnes således icke någon controll deröfver, att en sådan skrift blifvit till Hofcancelleren aflemnad, förrän Hofcancelleren eller dess ombud lemnäs underrättelse om, att en sådan skrift finnes i bokhandeln. Då blir bokhandlaren tilltalad, men straffet träffar icke direct den, som i första rummet förbrutit sig emot lagen. Jag tror för min del, att den af Hofcancelleren föreslagna förändring är nödig. Ilr Dalman: Jag hemställer till Frih.
Medan anstalterna till voteringen gjordeS, tillkännagaf Herr Erefwcn och Landt - Marskalken att twenne Electorer för z:dje Clatzen af Ridderffapet och Adeln komme i morgon kl. 9 att utwäljas, efter Herr l^errienkjelm, Larl, som blifwit wald till Ledamot i Banco - Utskottet, och efter Herr lerlmesten, I^urs som wore nödsakad att snart bortresa. Äfwenwäl anmodade Herr Landt - Marskalken Herrar Clectorcrne af första Claren att utwälja en Ledamot i Lag-Utskottet, samt i Riddarhus - Utskottet efter Friherre ^VeanZe!, Lar! Hstam I^uäviZ, som innan korrt nödgades resa borrt. Härefter företogs kl. ^ till Z ben beslutne voteringen, hwilkcn efter fulländad rösträkning befanns hafwa utfallit pä följande sätt. Ja — 142. Nes — 66. I anledning häraf kungjorde Grefwe 6e ls Qarciie, ^cob, som i Herr Landt»Marskalkens ställe cmottagit klubban, att Ja-propositionen blifwit af Högloft. Ridderffapet och Adeln i hela sin wid bifallen. Ridderffapet och Adeln ätffiljdes kl. s. ln siäem krotocojli 6. Lffverkojpe. Tors - Den 12 October. 4101 Torödagm den 12 October. plenum kl. IO förmiddagen. Uppbröts listan till wal af Elcclorcr för Högl. Ridderssapets och Adelns ^rdje Cka§ efter Herr I^rtmestsn, Oars Oukaf, och Herr l^ertxsnkjejm, O-erI, och befunnos i deras ställen lill Ekciorer wara walde N:o 18ZO. Herr von ZckoiinZ, justur Lkristopker, Lieutenant.
Utskotten hemställa dock tillika, att hvad i Staissamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N.o 1. il detta afseende beslutes, må blifva gällande endast tills vidare, enär, i öfverensstämmelse med hvad som utlofvades af Rikets Ständer, vid Riksdagen åren 1828—i83o, lindring uti service-kostnaden, eller möjligen äfven fullkomligt upphörande af skyldigheten att densamma utgöra, torde kunna åvägabringas, så snart sig visat, hvad tillgångar för sådant ändamål blifva disponible, till följd af den, på sätt här nedan närmare omförmäles, ifrågasatte reglering i afseende å stapel-städernas tolag. Vidare bar Kongl. Maj:t, uti högstberörde Nådiga Skrifvelse, täckts fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, då inkvarteringen för Flottans personal, efter serskildt bestämda grunder, hittills utgått af Flottans medel, utan att de städer, der Flottans stationer äro, dermed blifvit i ett eller annat afseende besvärade, syntes Carlskrona, i den händelse sLäderne, hvar för sig, skulle komma att utgifva sin andel i inqvarterings-kostnaden, böra, likasom hittills, vara befriad från all så beskaffad utgift, i och för den till flottans station derstädes börande personal, samt Inqvarterings-ordningen icke på denna stad, i hvad angår ständig inqvartering, tillämpas i annat fall, än om andra trupper än Flottans, framdeles skulle derstädes förläggas, helst Flottans personal icke är att anse såsom garnison i stad, utan tillhör stationen samt liar sina egna handtverkare, och derföre lemnar föga eller ingen arbetsförtjenst åt stadens Borgerskap, till ersättning för inqvarteringsutgiften, hvilken för Carlskrona, inskränkt till endast service-kostnaden, skulle, enligt calcul, uppgå till mer än 8,000 R:dr, hvilken nya, så betydliga utgift, Kongl. Maj:t ansåg lika litet kunna af berörde stad bäras, som det vore rättvist att den ålägga.
Derom heter det: Då Utskottet kommit i erfarenhetatt Hyrescontracler , ehuru ämnade att gälia för helt Air , och äfven på sådant sätt begagnade, likväl blifvit stälde på halft år eller stundom några månader j till undvikande af högre Chartce Sigillatceafgift; har detta förhållande j motverkande Författningens syftemål 3 föranledt det vid 3:dje &. 8:de mom. föreslagne tillägg. Den i April f. m. 53 Här synes mig en otydlighet äga rum. Jag tror, att de i nuvarande Författning förekommande ord: ett sålunda charteradt Contract &c., ej äro lämpliga. Utskottet borde, i stället för dessa ord, insätta: att den erlagde afgiften endast gällde för lika tid, som Contractet. Nu inträffa många missbruk. De skulle förekommas, om sistnämnde ord inrycktes i den nya förordningen. — I 4'de §. 2:dra morn. handlas om Arfskiften. Der säger Utskottet: Till den förändrade Progression uti beloppet af stämpla dt papper å Arf skif len _, hvilken blifvit föreslagen att grundas på Sterbhusets behållningj har Utskottet trott sig finna en mera än billig anledning deruti , att arktalet _, som erfordras för Arfskifte i ett Po af ringa vilkor , ofta kan af nödvändigheten uppdrifvas vida högre j än som erfordras för denna handlinguti ett mångdubbelt förmögnare Sterbhus, då i sådane fall den fattigare kom att högre beskattas än den rike. Hvarförutan Utskottet ansett Arfskiften i allmänhet icke böra betungas med hög chartering, enär en sådan i betydlig män redan blifvit erlagd för den föregångne Bouppteckningen ; samt i alla fall controllen vid Arf skiftens chartering är liten eller ingen.
Ännu fjettras vår Handel och allmänna Maring af Monopolier och Skrålagar, uppkomna under tider af andra Borgerliga Inrättningar, med andra begrepp om Samhälls - pligter och Sambälls-rättigheterj Lagar — kan hända go-j da för sin tid men icke öfverensstämmande med den sannare upplysning, de bestämdare begrepp, som genom Sekler banat sig väg till vår närvarande. Ännu fjettras Konst-fliten af exclusiva Privilegiers tillvaro, och hindras i sin utveckling att genom egen kraft framtränga till de Fält , hvarpå den kunde frodas och utgrenas till Samhällets trefnad. En värd Ledamot af detta Stånd har om Monopoliers och Skråinrättningars upphörande, nyligen gjort Motion. Jag har trott mig, i anledning häraf, icke böra förtiga, hvad jag i min mohn sökt förut Den 5 Januarn, 153 till detta ändamål medverka, och går i följd deraf, att för tredje gången til! Högloflige Ridderskapets och Adeins ompröfvande vördsamt hemställa : Samma grunder till förändrad riktning vid exclusiva Privilegiers utgifvande , som 2.'ne gånger tillförene blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln antagne, och som finnas i Höglofl* Riksens Ständers Allmänna Besvärsoch , OeconomieUtskotts ofvannätnnde Betänkande upptagna, nemligen : 1:0 Att de Privilegia Exclusiva, sorn Uppfinnare af någon Inrättning eller Förfärdigare af något arbete för mera än 20 år tillbaka undfått, och sedan tillgodonjutit, böra förlora deras exclusiva egenskap,. och andra Personer tillåtas, att med Production af samma slags ar-, bete sig sysselsätta. 2:0 Att icke något Privilegium Exclusivum hädanefter måtte beviljas för längre tid, än 10 år, eller, om uppfinningen fordrat särdeles möda och kostnad, högst 15 år , utan Prolongation, hvilken i sådant, fall aldrig bör meddelas , samt 3:0
Landtm, täcktes först inhemta R. o. Ad:s svar på den propos., huruvida icke Ståndets mening var den, då Ståndet fattade sitt beslut i anleda, af Utsk:s utlåt, efter återremissen, att anslaget skulle blifva 3o,qoo r:dr. Frih. Cederström, Jacob: Jag liar begärt ordet i anleda, af Frih. Sprengtportens sista yttrande, hvaraf synes att Hr Frih:n uppfattat R. o. Ad:s beslut så, som hade R. o. Ad. fastställt ifrågavar. anslag, icke till 3o,ooo r:dr, ulan till ett högre belopp. Att åtgången kunde öfverskrida 3o,qoo r:dr, förutsätter R. o Ad:s beslut, hvarigenom anslaget bestämdes såsom förslags-anslag; men det belopp, som R. o. Ad. såsom förslags-anslag fastställde, var hvarken mer eller mindre än 3<>,ooo r:dr. Derjemte hafva, såsom Hr Frih:n anmärkte, trenne Ständ beslutat att anslaget skulle vara fast, och R. o. Adis beslut i den delen är således af intet inflytande på saken. StatsUtsk. har således varit fullkomligen oberältigadt alt framkomma med några voter:s-propos:r i denna punkt, enär R. o. Ad. icke beslutat någon annan summa än 3o,ooo ridt. Jag har likväl ingenting emot att Hr Frih. o. Landtm, inhemtar Ståndets lanke huruvida det vidblifver sitt beslut anglde anslagets belopp, innan Hr Landtm, skrider lill hufvudsukliga propositionerna i denna punk l. Frih. Sprengtporten: Då Frih. Cederström nu talat för StutsUlsk:s framställning, hvarigenom Utsk. inbjudit R. o. Ad. alt förena sig med Presteoch BorgareStln i fråga 0111 delta anslags bestämmande lill ett fast anslag af 3o,ooo rldr, så behöfver jag derom icke vidare yttra mig. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke galt så långt Som StatsUtsk., alt jag velat anmoda R. o.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup, och Reuterskiöld. Departements-Chefen, Statsrådet Lagerstråle, uppläste härefter till justering följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut uppsatta, förslag till nådiga Skrifvelser till Rikets Ständer, nemligen a) om förordnande af en Stats-Rådsledamot, i afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 och 42 §§ omförmälda riksdagsärenden. I enlighet med Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, behagade Kongl. Majrt dessa förslag i nåder gilla samt befallde alt, i öfverensstämmelse dermed, nådiga Skrifvelser, sådana de finnas detta protokoll bilagde, skulle till Rikets Ständer a flå tas. Ex protocollo Otto W. Seippel. Kongl. Moj:ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 10 Nov. 1862, kl. 10 f. ni. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående hegardt anstånd med föreskrifne kapitalock ränle-inbelalningar å de till Norbergs jernvägsanläggmng af allmänna medel anvisade lån; Gifven Stockholms Slolt den 24- Oktober 1862.