Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag yrkar, att, hvad vi äga, skola vi äga dugligt och användbart, och jag yrkar framför allt i afseende på vårt försvar, att vi skola egna erforderlig uppmärksamhet åt vårt kustförsvar och åt det krigssätt, Som redan våra förfäder, vikingarna, tillämpade och som redan då väckte den då kända verfdens beundran. Jag vill för öfrigt blott tillägga, att utan en tryggad yttre sjelfständighet kunna vi icke hoppas bevara dén inre sjelfständighet) för hvilken jag lifligt önskar verka, och att Den 3 Mars f. in. a43 det endast varit min varma ifver för mitt fäderneslands försvar, som vid detta tillfälle framkallat mitt yttrande. Jag är öfvertygad, att samma ädla motiv ledt min motståndare, fastän våra åsigter om medlen varit olika. Jag anhåller dessutom om tillgift, om jag yttrat mig i ett ämne, der jag icke äger rätt göra anspråk på min motståndares sakkunskap. Hr Riben, Carl Wilh.: Jag vill ej inlåta mig i frågan, huruvida det är nyttigast för flottan att hafva flera eller färre verkstäder, emedan jag anser sådant ligga utom min förmåga att hedonia; men då här år fråga oin ett statsanslag, vill jag endast begära, att StatsUtsk. må genom IlofCancelleren infordra från ÖfverPostDirectionen de handlingar, angående Motala verkstad, som i Direclionens archiver kunna förvaras. Jag tror, att dessa skola kunna upplysa, huru besynnerligt vid verkstaden tillgår med beställningar m. m* Frih. Roye, Ludv.: Det må synas vågadt, att en man, så aflägsen från den administrationsgren, som nu är i fråga, uppträder för att yttra sig deri. Men skulle ej andra tala i ämnet än de, inom hvilkas egentliga roetier detsamma ligger, så blefve det ej R. St:s opinion, sorn deruti lomme aft uttryckas; och jag tror mig således äga lika anledning att framställa mina tankar i saken, som någon inom de andra Stånden. Jag lofvar först att skofta från alla comJjlimenter, och skall ej ingå på något annat fält, än sunda förnuftets.
Landtm, icke framställa propos. till bifall å det af af Hr Palmcrantz gjorda förslag. Den härefter först till bifall å Utsk:s i denna punkt, gjorda förslag framställda propositionen besvarades med Nej. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att han, då det förslag som stod Utsk:s närmast var Hr Printzenskölds, nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla Hr Printzenskölds förslag; och utföllo svaren härvid med starka Nej, jemte ett eller annat Ja. Vidare framställdes propos. till bifall å Frih. Sprengtportens förslag, och ropades härvid starka Nej, jemte åtskilliga Ja; men då slutligen propos. till bifall å Frih. Sköldebrands förslag framställdes, ropades starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Utsk:s i denna punkt afgifne yttranden blefvo hvart för sig bifallne. 28:de punkten, Hr Printzensköld: Utsk:s skäl för afslag å Hr Stolpes motion synas mig alldeles icke tillfredsställande. Om man reflecterar öfver det omröstningssätt, som i allmänhet äger rum, finner man, att det af motionären framställda i verkligheten iakttages, så snart personer öro i fråga. Inom R. St:r'begagnss slutna sedlar vid alla valförrättningar. Man vet, att så äfven tillgår inom Utsk:n och inom R. St:rs Öfverstyi elser i Banken och Riksg:sKont. är sluten omröstning föreskrifven, då frågan angår personer, men deremot förbjuden, då frågan angår sakförhållanden. Hos Sta - Den 1 April f. in. 25 tens embetsverk, är det väl icke stadgadt, att slulen omröstning vid något tillfälle skall ske; men vid tjensters tillsättande är den likväl äfven der införd på det sätt, att embetsverkets dörrar stängas och de underordnade tjenstemännen förbjudas att inträda under öfverläggningen och medan beslut fattas. Nu må man väl svårligen kunna förneka angelägenheten deraf, att i frågor om personers beskattning, samma grundsats bör iakttagas.
St:r någon lagförklaring i denna fråga. Just.-Ombudsmannen har icke heller yttrat något om en sådan, utan endast fästat uppmärksamheten på den olika praxis, sora i ifrågavarande afseende gjort sig gällande, och åt representationen öfverlemnat frågans bedömande. Jag kan icke finna, att Lag-Utsle.t, som eldigt grundlagen har sig ålagdt, att utarbeta de från R. St:r remitterade lagförslag, skulle hafva varit förhindrad!, att, på grund af Just.-Ombudsmannens framställning till R. St:r, framlägga ett förslag till afhjelpande af den olikhet, som visat sig i tillämpningen af ifrågavarande lagstadganden. Då, efter Utsk:ts åsigt, lagstiftarens mening alldeles icke varit, att en svarande part skall iakttaga inställelse, utan att hafva blifvit kommunicerad ett af domstol derom gifvet föreläggande, och, ifall Utsk:t skulle hafva afgifvit förslag till en la g: lör k la ring, denna blifvit i en alldeles motsatt rigtning, var Utsk:t förbindradt att föreslå en sådan förklaring och ansåg Utsk:t derföre lämpligast, att en ny författning uppgjordes, som tydligen visade domaren, hvilket procedere han bör uti ifrågavarande afseende iakttaga. Hr von Gegerfelt: Till stöd för min åsigt angående svarande-parts skyldighet att iakttaga inställelse, får jag åberopa, att lagen stadgar böter för bans uteblilvande, hvilket säkerligen icke varit förhållandet, om lagens mening vore, att det skulle stå i svarandens skön att inställa sig eller icke. Vidare stadgas i 16 kap. 6 § R. B.: »Nu söker endera parten uppskof i saken, förty att han vill flera bevis skaffa eller för annan orsak; finnér domaren skäl till det uppskof; lagge honom viss tid före, antingen vid vite i penningar eller alt saken ändå afgöras skall, allt som omständigheterna det fordra, etc.» Enligt detta lagrum är således domaren berättigad att förelägga parterna vitén, utan att någon föreskrift finnes derom att sådana beslut skola särskildt kungöras.
Nro 84 med de såsom Ståndets gemensamma tankar förklarade anntärknrr, som uti Prosten Hallströms emot mentor, afgifna reservation innefattas, och från BondeSt.. innehållande, att samina mentor. blifvit till Utsk. återförvisadt på grund af den såsom Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkn., att det nya 2 mom. i 81 § Reg.F. borde erhålla följande förändrade lydelser ”Inkommer till RuksStm Constit.Utsk. med nå”got förslag till grundlagsförändring, skall detsamma, efter ”öfverläggning derom i Ståndens plena, först framställas tili ”gillande eller ogillande. Gillas det äf samtliga Stånden, ”hvile förslaget till antagande eller förkastande vid nästa ”riksdag. Ogillas det af 2 eller flera Stånd, förfalle frågan. ”Ogilius det blott af ett Stånd, ankomme det på Constit.Utsk., ”genom val i Ståndens plena förstärkt till antal af 20 per”soner af hvarje Stånd, att förslaget genom samfäld omröstning gilla eller förkasta. Göras åter vid förslaget anmärkn.T, ”blifva de, hvilka hvarje RiksSt. förklarat för dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade. Utsk. åligge ”då att samtliga RiksStrns tankar till ett förslag i möjligaste ”måtto sammanjemnka och, om oförenliga skiljaktigheter fin”nas, dem derjemte till samtliga RiksStrns behandlande an - Den ai Februari f. m. ”anmäla. Förena sig derefter samtliga RiksSttn om ett förslag, hvile det till slutligt antagande eller förkastande på ”tid och sätt, som ofvan föreskrifna äro. Blifva åter något ”Stånds tankar i någon eller några delar skiljaktiga från de ”öfrigas, och samma Stand sig icke efter de öfriga fogar, ”åge del på ofvanskrifna sätt förstärkta Constit.Utsk. att ”skiljaktigheterna genom omröstning förena, och det dymedelst fullständigt beredda förslaget hvile sedan till R. St:s ”afgörande, som ofvan sagdt är. Blifver å riksdag etc. etc.” Hr Hjärne:
Vingåker, deröfwer, at en gammal skräddare i Röstenskrog, en gubbe i Löskebol och 2 pojkar från Mauritstorp tigga i ofvan(nämn)de sochn. Desse förekallades nu och förhördes öfver klagomålet, men de nekade och påstodo sig icke hafva gådt der och tiggt. Emedlertid fingo de alfvarl(iga) tilsäjelser, att icke beswäre någon sochn utom Malm med tiggande. § 6. Påmintes, att gossar, som ännu icke blifvit admitterade til den h.(eliga) nattwardens begående, skola sittja i choret under gudstjensen och icke i bankerna, i anledning af förr tagit beslut. § 7. Sexmännen angafvo såsom lösdrifvare: Pehr Pehrsson i Gertru(d)-boda, Lars And(ersson) i Staftorp, Jonas Pehrsson i Hantorp, Eric Jönsson i Kalfshella, Lars Olsson i Espenäs, Carl Larss(on) i Strängvik och Lars Alenius i Harbacken. Jn fidem C. F. Maneck En och annan dag efter denna Sochnstämman blef hos undertecknad tillkännagifvit, att Lars i Staftorp nyl(ige)n antagit drängtjenst i Lilla Fräntorp och Eric Jönss(on) i Kalfshella drängtjenst i Tallsäter, att Jonas i Harstorp går sin fader til hända vid hemmansbruket, då hans hälsa tillåter, och att Lars i Espenäs nyl(igen) blifvit stadd til soldat af Gribecks rote. C. F. Maneck År 1802 d.(en) 5. Dec.(ember) blef allmän Sochnstemma hollen med St. Malms församl(ingen), då följande ärende före haddes: Uppå anmodan af Krono Befallningsmannen Herr Häradsh.(öfdingen) Johan Ramström hade, efter föregången 14 dagars Kungörelse, sochnemännen blifvit denna dag i sochnstug(a)n inkallade, för att undfå del af Kongl.
Direetiosen i 8äll8lea^t kor Vexel-uncl6rvi8ning6ll8 bekrämjanele gjord underdånig ansölean, att lVlarias k. cl. Kronobränneri-li^ggvader nratte äkven irädanekter seli allt framgent ak 8ä1l8ligjiet liilielrallg8 till begagnande kor en l)iorma1-8bola kor berörde undervisning, med villtor, att elerina 8bola, såsom bittills, körblikver ett 8eminarium kor 8bol!ärare. Dongl. Naj:t, 80m jemväl snsäg det vara ak allmän n^tta, att ifrågavarande byggnader 6nge kör omkörmälele 8Ieola kortkaranele begagnas, lilrväl encla8t sä länge lion 1lnne8 vara, i egenslraji ak 8bo1l8rare-86mingrium, beböllig, vill nämncle ansdban, enligt tillförordnade 8tat8-8eeret6rgr6N8 oelr 8tat8-lläclet8 underdäniga tillst^rbande, till bilrets 8tänders 8tat8-Dtsleott okverlemna, jemte l^ädig 8lerikvelse, sLdan elen linnea detta Drotoeoll bikogad. Dx Drotocollo, <7. F«c^mn/r. uTo,rZ/. 8edun del i Iiufvud8luden, lill följd us Lionel. Lresvel den duni 1820, inrullude volt den Oelober 1821 ö^^nude 0^mnu8iunt, lill en börjun velt i bri8l »5 8lvrre lillAun^ur blilvil indtrunlil till s^ru I^eelorer velt en Ndjunel, i 8lullel för den us 5. 8.
Gullers I:5on l^^cksrr. O. Valerius. Swea Rikes Ständers förening om Hans Durchlauchtighets prins Lums-riE H.v6vs^8 af Schleswig Hollstein Sonderburg Augustenburg förklarande för Hanö Rongl. Maj:tS wär nu Regerande LonungS Xlll.s Efterträdare pä den Longi. Swensta Thronen, upprättad och faststäld den Wi Den 12 October. 4127 Wi Eflerskrifne Swea Rikes Ständer, Gref, war, Frihcrrar, Biskoppar, Ridderskap och Adel, Presterskap, Borgerskap, och Menige Allmoge, som nu här i Stockholm till allmän Riksdag församlade äro, Göre wetterligt: att alldenstund den högste Guden ej behagat H ins Kongl. MajrtS Wär nu regerande Konungs Konung Xlll.s och Dest högt älskeliga Gemäls Hennes Kongl. M j:t Drottning ägtenskap med nägon nu lefwande bröstarfwinge wälsigna och WZ ansett Wär pligt likmätigt, att förekomma och afböja den wäda för Rikets sjelfständighet och lugn, samt betz inbyggares i Grundlagarna fbrwarade fri - och rättigheter, hwilken genom en Thronledighct och derpä följande Wal till Konung uppkomma kunde, likasom det ock öfwerensstämmer med Wär i RcgcringS - formen af den 6 Junii 1809 och dest 94 Z Oh tillhöriga rätt, att i sädant fall Oh en Konung gifwa; alltsä, och l betragtande sa wäl deraf, som ock att den Högborne Furste och Herre Prins LnnlsH/eN af Schles wig Hollstein Sonderburg Augustenburg bekänner stg till den rena Evangeliska Läran, samt är begäfwad med de egenskaper och dygder, hwilka gifwa Oh ett wäl grundadt hopp, att under Högbemälte Herres
Deremot då en Tabell följes, hvarefter alla erlägga afgift i proportion af deras mer eller mindre behållna inkomst att lefva af, så uppkommer en rättvis fördelning derigenom , att dessa Classer äro många, fällen emellan Classerna små, samt sådana föreskrifter meddelade, att tillämpningen lättligen kan verkställas. I samma mån man drager fördel a£ det Samhälle, hvari man är Medborgare, bör man genom nödiga tillskott bidraga tilt Samhällets upprätthållande. Detta är den enda och sanna grunden för all beskattning. Då hvarje person betalar af den inkomst" han äger att lefva af, likväl ganska lågt för alla smärre revenuer, och med starkare progressif förhöjning för de större, är principen rigtigt tillämpad. Den enkelhet i beskattningen, sorn derigenom vinnes, den högre rättvisa, som sålunda åstadkommes, äro förmåner, som ick# Ben 29 Mars'. finnäs utom detta system. Exempel torde här bäst kunna upplysa. Måhga äro utan lön, capitalcr, eller rö» feiser, t. ex. en del Doctorer, Afgiften för dessa måste nödvändigt, om den skall vara rättvis, grundas på någon mer eller mindre practik Och deraf följande inkomst* Med ett ord, alla inbyggare, ifrån och med den ringaste till och med millionären, skattas att för året hafva en viss bestämd inkomst ätt lefva af, hvarvid noga observeras, att den bör vara behållen, så att renta å skulder afräknas, och blott för öfverskottet erlägges bevisning. Skulle man väl kunna förestädå sig , att Statens och enskildtas Säkerhet vid KrönoUtskyldernas utgörande ligger bevarad endast under en mängd titlar? Skulle den orättvisa, den ofta utan någon grund af blotta slumpen uppkomna bevillning, som deraf härflyter, kunna anses föranleda till en jemnäre fördelning emellan Medborgare, än då Utskylderne påföras efter ert grundsats lika för älla? Missbiuk äro visserligen möjliga, äfven efter InkomstTabellen, men de äro mindre att förmoda . dä principen , hvarifrån man utgår, grundar Sig på billighet och rättvisa, än då den kan anSes i ett alldeles motsatt förhållande.
Jag skulle derföre helst hafva sett, att minimum blifvit höjdt till fi rdr; men då detta icke synes hafva utsigt för sig, önskar jag åtminstone, att de hittillsvarande beloppen må bibehållas. Hr Reutersvärd: De förebråelser, Utsk:t, för denna § fått här upbära, träffa icke R. o. Ad:s ledamöter derinom, emedan dessa icke tillhörde den åsigt, som der gjorde sig gällande. BondeStits ledamöter yrkade 3 och 6 Rdr, men en af dem höjde beloppen till 4 och 8, och med honom förenade sig då hans ståndsbröder. För egen del har jag ingenting emot att, såsom Gr. Liljencrants föreslagit, bibehålla de nuv:de beloppen. Hr Ribbing, Arvid: Om det af Utsk:t här föreslagna stadgande antages, så blir följden deraf en ny reglering af briinvinskontrollörernes arfvoden öfver hela riket, hvilken skulle komma att medföra ganska stora svårigheter. Det är också ej särdeles bra att alltför ofta göra ändringar i förordmne, isynnerhet då nu riksdagarne återkomma så ofta. Jag anhåller derföre, att Bet:det måtte i denna punkt återremitteras, på det Utsk:t må göra sitt förslag i öfverensstämmelse med det uuv:de stadgandet. Efter härmed slutad öfverläggning, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, att, i afseende å den nu förev:de 28:de §:n, yrkats dels bifall dertill och dels att, med godkännande af <§:n i öfrigt, den nu gällande bestämmelsen rörande kontrollörsarfvodet måtte bibehållas, eller att nämnde arfvode skulle utgå med minst 5 och högst 10 Rdr om dagen, hvarförutan en ledamot begärt att, med bibehållande af den nuv:de maximibestämmelsen, eller 10 Rdr, minimum skulle, på sätt Utsk:t föreslagit, sättas till 4 Rdr.
Denna hemställan har blifvit bifallen endast af Bonde-Ståndet, återremitterad af Borgare-Ståndet, men afslagen af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet; hvarjemte Ridderskapet och Adeln beslutat: “att afgift för bränvinstillverkning skall erläggas förskottsvis för en tillverkningstermin i sender mod det för terminen belöpande belopp.“ Då, enligt nu gällande författnings 2 §, hvilken, på sätt ofvan är omförmäldt, bibehållits oförändrad, terminen utgör en månad, samt enligt 20 § “afgift för bränvinstillverkning erlägges förskottsvis för half tillverkningstermin i sender med hälften af den för hel termin belöpande afgift", synes, vid det förhållande att Ridderskapet och Adeln för sin del bestämt terminen till en half månad, bemälda Riks-Stånds beslut, att afgiften skall erläggas förskottsvis för en (sådan) tillverkningstermin i sender, i sak innefatta ett bibehållande af nuvarande bestämmelse; och enär Utskottets ändringsförslag, genom tvänne Riks-Stånds förkastande deraf, förfallit, samt hvad 20 § i öfrigt innehåller, återfinnes i den föreslagna § 18, men sammanförandet af de frågor, som för närvarande innefattas i §§ 20 och 22, numera icke vore lämpligt, får Utskottet tillstyrka, att 18 § i den nya författningen måtte utgöras af nuvarande § 20 oförändrad. Vidare hade Utskottet föreslagit, att, med bibehållande af föreskriften derom, att öfverskottstillverkning, som med mera än en femtedel öfverstiger det anmälda beloppet,£skall vara förbjuden, nuvarande stadganden om förhöjd afgift för den del af öfverskottstillverkningen. som med mer än en tiondedel öfverstiger det belopp, hvarför anmälan skett, måtte ur författningen utgå samt att afgiften för öfverskottstillverkning skulle erläggas inom 30 dagar efter hvarje termins slut, 4 Sammans. Bevilln.-, Lags. Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskott.
Hon bröt av en liten lavendelkvist ur en kruka i fönstret, gnuggade den mellan händerna och luktade sedan på sina fingrar med välbehag. Sergeanten, för att inte vara sysslolös, bröt av ett blad geranium och gjorde därmed för sin del på samma sätt. Ett vackert och just ett nätt rum! utbröt hon. Ja, och se en så galant dragkista. Är det valnöt måtro, eller ek? nej, det är visst polerat päronträd kan det vara apel? Sergeanten, som aldrig varit hemmastadd i snickarverkstäder, kunde inte ge besked om det. Men i stället vände han sig till ett annat föremål och utbrast: Minsann! bred, förgylld ram kring spegeln! Men det är nu avlagt; bör vara mahognyram. Mahognyram? Å då! jag vet vad som är bättre: att göra själva ramen kring spegeln av glas med: av smalt, klart kronglas, strimlor, som blivit över sedan man skurit rutorna. Sådant sätter man ihop till hela ramar och lägger målat papper under: det blir vackra ramar. Se nu: då är det så, att man speglar sig i själva spegeln, men på ramen ser man för sitt nöjes skull, och man kan lägga vad slags papper man vill under; det kan bli riktigt vackert. Har har har inte sett det? Hon syntes härvid i litet bryderi vad hon skulle kalla honom. Men just nu kom det beställda in: en mjällvit, fast inte fin servett lades på bordet, och därovanpå sattes nytorkade tallrikar. Men tänk om de reser ifrån oss med ångbåten? Ånej, svarade sergeanten. Dessförinnan skall skjutas signal2; och sedan skottet brunnit av, hinner vi alltid ned till stranden. Hon, som burit in anrättningen, hade nu åter gått ut, och dörren var stängd. Sergeanten tog sitt glas körsbärsvin i hand och sade: Skål på resan! Sara Videbeck tog utan omständigheter det andra lilla glaset, klingade med sin värd, nickade fryntligt och sade: Tack! Ett ord, så gott som två, innan vi dricker, inföll sergeanten.
Riks-Archivet anställd såsom Extraordinarie Cancellist; snart derefter (1732) i Cancelli-Collegium; och skall, enligt Celsii vittsord, hafva ”flitigt infunnit sig vid de göromål, som Cancelli-betjeningen åtfölja”. Derunder skaffade han sig likafullt tid, att ur det ej långt derefter genom vådeld förstörda Rålambska Bibliotheket, rikt på ”allt rart och sällsynt af gamla Svenska Handlingar”, rikta de egna fosterländskt-historiska samlingar, hvilka han redan i Lund hade påbegynnt. I Lund hade ock redan den tanke hos Dalin upprunnit, att ”företaga sig något arbete, som uti vårt svenska språk vore oförsökt.” Ett utkast dertill, hvaraf sedan blef Argus, visade han der för några vänner; men ”de hisnade vid ynglingens dristiga föresats, och trodde sig böra råda honom derifrån.” Om Rydelius var en af dessa vänner, är obekant. Dalin lät dem hisna; men öfvergaf ej sin föresats. Dock uppsköt han dess utförande, ”tills han någon tid hade vistats i stora verlden, och funnit henne sådan, att hans förmåga väl kunde svara mot bördan.” Nu yppade han sin afsigt för ett litet antal förtrogna, som ej hisnade, utan gladde sig och uppmuntrade hans företag. De ville äfven sjelfve genom skriftliga bidrag medverka. Dalin bodde då i det välbelägna Rålambska huset på Kungsholmen, hvarifrån han ägde en fager och upplifvande utsigt. Han ”hörde der på ett lagom håll det stormande stadsbullret, för att fri och ostörd beskåda både den öfre och undre verlden, och låta sin ämnesrika föreställning leka efter eget behag”. Här, i hans boning, sammanträffade ock de till Argus-bedriften sammansvurne; bland hvilka hans kamrat i Cancelliet (sedermera Stats-Secreteraren) Carleson, utgifvaren af den äldsta Svenska Anthologi, stod honom närmast i både hufvud och förtrolighet. Man uppläste för hvarandra ”sina föreslagna ark”: men snart blef Dalin ensam om företagets utförande.
Innan en ledig tjenst af Fullmägtige återbesättes, skall sådant, jemte de med samma tjenst förenade löneförmoner, äfvensom tiden, inom hvilken sökande ega att sig anmäla, tillkännagifvas, medelst anslag å vanliga ställen inom Riksgälds Contoret. Ansökningstiden bestämmes till minst 14 dagar från anslagets utfärdande; dock beror af Fullmägtige att utsätta ny ansökningstid, derest, inom den först bestämda tiden, någon till tjenstens erhållande fullt skicklig och lämplig sökande sig icke anmält. § 42. (Lika lydande med 181 § i 1841 ärs Reglemente.) Före återbesättandet af de tjenster och beställningar, hvilkas innehafvare lyda under Commissariatet, böra af detsamma upprättas förslag, hvarå en af de sökande uppföres. Ofver dessa förslag kunna besvär hos Fullmägtige anföras, inom 8 dagar, efter det förslagen till Fullmägtiges Expedition inkommit; i hvilket afseende underrättelse om dagen, då ett dylikt förslag dit in - 16 Eör till Stats-V t iko Hett Memorial, N:o 313. gatt, bör,'genom utfärdande anslag, meddelas samt tjenstens tillsättande, i fall flere sökande sig anmält, uppskjutas, intilldess denna besvärstid tilländagått. § 43. (Lika lydande med 182 5 i 1841 års Reglemente.)
Jag anser således afsöndring likasom hemmansklyfning för en eommunal-angelägenbet. Kronans rutt kommer visserligen i fråga i afseende |>å skatten; men i det hänseendet är ingen fara livad de afsöndringar angår, som ske på bestämd tid, såvida afsöndringarna icke ske öfver måttan. Olämpligt anser jag det vara alt antaga TV:del såsom det belopp, hvilket får afsöndras, emedan denna T'ö:del i den ena orten kan vara för mycket och i den andra för litet, synnerligast sorn Utsk:n hafva tili sista mom. af 4 §:n stadgat att odalåker och äng icke dertill får användas. Jag skulle derför tro alt bestämmelsen om y^rdelen bör uteslutas, och i stället siadgas alt afsöndring får ske till så stor del, att den som sitter derpå kan der vara född. Hr Lagerhjelm, Pehr: Den erfarenhet man har om verkan af jordafsöndring under besuttenhetsnormen i bergslagsorterna gifver mig anledn. att understödja Piili. Boyes förslag i i §:n af i capitlet. Jag vill, för att icke vara vidlyftig, helt enkelt förena mig med honom i anhållan om propos. till hvad han i delta hänseende föreslagit. Hr von Hohenhausen: Hr von Rosen önskade att något stadgande icke mätte äga rum i afseende på storleken af den jordlott, som får afsöndras, utan att det måtte bero på communei na att derom efter jordens beskaffenhet och personens arbetsförmåga förordna, hvarigenom han trodde att större likhet skulle äga rum med hemmansklyfning. Skilnaden är likväl betydlig, ty i ena fallet har man domstolen att gå till, och i del andra står man under sockennämndens välbehag; ty om man skall äga någon tillflykt för att undgå grannars tyranni, så måste några bestämmelser gifvas, efter hvilka domstolen kan lemna skydd. Jag hörde Hr Lagerhjelm yrka bifall på Frih. Boyes förslag, enl. hvilket afsöndring icke skulle få äga rum utan besuttenhet. Motsatsen är likväl nu förhållandet öfver hela Sverige, emedan allt arbetsfolk har erhållit jord ulnn”jbesuttenhet.