Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kördagsverkena förvandlades till karldagsverken efter den proportion, att ett af do förra motsvarade tre af de sednare. Värdet af forslingen uppgick sålunda till 41 karldagsverken och för hela vedprestationen från allmänningarne till 6 dagsverken och 8 sk. B:ko per stafrum. Äfven vid 1830 års undersökning bibehöllos dessa beräkningar, men värdet af vedens huggning och hopläggning i stafrum vid bruket förvandlades ock till dagsverken och beräknades motsvara för ett stafrum 1 dagsverke, hvarigenom hvarje stafrum ved från allmänningarne antogs till ett värde af 6» dagsverken. Detta af bruksegaren år 1830 godkända sätt, att till karldagsverken uppskatta vedprestationen, hade Kollegierna icke funnit skäl att frångå, utan i underdånighet tillstyrkt, att samma grund jemväl nu måtte tillämpas och att i följd deraf 1 stafrum, motsvarande 65 dagsverken å 32 sk. B:ko för hvarje dagsverke, måtte bestämmas till 4 R:dr 14 sk. 2f rst. B:ko, eller, efter afdrag af 8 sk., som bruksegaren betalade för hvarje levereradt stafrum, till 4 R:dr 6 sk. 21 rst. och således för 6061 stafrum till en summa af 2,505 R:dr 14 sk. 95 rst, B:ko, ett belopp, hvilket icke kunde anses för lågt, då dessa dagsverken upptagits till samma pris sorn grufvedagsverken, hvilka i allmänhet egde högre värde. Kapitalvärdet å sistnämnde belopp, efter 5 procent, utgjorde en summa af 50,106 R:dr 8 sk. 31 rst, B:ko. 3;o. Hernbuds-skyldigheten.
Utsk. anser (pag. 8) valbarhetens inskränkning inom stånd eller dass icke vara genom omröstningen i förstärkt Gunst.Utsk. (N:o 71 sid. cj) uttryckligen förkastad. Utgår man från denna sats, så emotser man helt säkert, i kraft af k:ne RiksStånds sammanstämmande beslut, rörtde ståndsval, att Utsk. ställt sig 56 §:n Reg.Ftn till efterrättelse oell lämpat valrätten efter förstärkta Utsk:s och valbarheten efter de 3:ne Ståndens beslut om dassval (las N:<> 71 pag. q). Det måste förefalla ovänludt, atL Utsk. deremot ger en egen - Den 17 April f, m, mäktig utsträckning ål en af Utsk, företrädesvis hyllad grund* sali, i stallet ali liimpa sig efter grundlagens föreskrift uti samma §, sorn Utsk, sjelft åberopat. Dessutom harUt>k., på sätt en af reservanlerne, Dr. Spens, ådagalagt, saknat allt initiativ till grundlagsbudet anglde proportionen emellan dessa stads-valdisti icts samfällda representanlantal, oell liela Rikets; oell man frågar sig således förgäfves: huru en så beskaffad sats, som saknar initiativ, kau uppställas uti en jemkningsacl. Men sedan genom votering i förstärkt Gonst,- Utsk. blifvit beslutadt, alt Svenska folkets representanter borde utses genom samfällda val, anser jag, lika med flera bland reservanterna (Prostarne Ödman, Hallström m. fl.), vara oförenligt med principen för sådana val ali indela Svenska folket i två classer, stadsboer och landtboer, samt efter denna classfördelning bestämma så väl särskildta valdistricter för stad och land, som ock antalet af de ledamöter, dem hvardera classen skulle till Riksförsamlingen insända. Detta Utskis förslag anser jag vara grundlagsvidrigt både till form och innehåll. Till form, emedan den bestämmelse, som Utsk. nedlagt i N;o Hä, innebär en sådan afvikelse från förslaget i iN:o 38, sorn icke blifvit inledd af något RiksStänds gemensamma tanke.
“Ja, nu kilar jag allt och får igen uret i rykande rappet, men vill ni möta mig i Kungsträdgården om en halftimme, så bjuder jag på kaffe och punsch i Berns.“ Jo, det ville man. Sven och Prisse promenerade af och an i Kungsträdgården, med stora steg, ty det var kallt, och blodet måste vara i omlopp, så vida man skulle kunna hålla stånd mot den bitande blåsten. “Hvad säger du om dagen?“ frågade Prisse. “Tycker du den varit glad?“ “Ja ’vars det är alltid roligt att vara så där tillsammans. Det är en smula kåranda ändå.“ “Åhja i miniatyr!“ Samtalet afstannade på en stund. Det gick anmärkningsvärdt trögt i afton. “Henning dröjer“, anmärkte Sven slutligen. “Om han inte kommer?“ framkastade Prisse. “Nej, så tarfligt kan han inte bära sig åt.“ “Åhnej — kanske!“ Det blef åter en stunds tystnad. “Det är en karl som slår sig fram i lifvet“, sade Sven sakta. “Henning? Jo, det vill jag lofva!“ “Det göra aldrig vi.“ — Sven kramade hårdt Prisses arm. “Tror du det?“ “Ja. — Jag vill nu inte tala om mig själf, för jag duger ju inte alls till något utom att måla ostar“, tillade han med bitter själfironi — “men det är en dålig uppgift för ett lif“. Bättre vore att vara mäjerist — göra riktiga ostar — ty hvad är konsten ändå mot naturen!“ Prisse kände något underligt i halsen, liksom hade strupen med ens torkat ihop. Tonen i Svens ord var så gripande undergifven. “Men hvad dig beträffar, Prisse, så skulle det kunna blifva något af dig“ här bröt bitterheten oemotståndligt fram — “om du blott vore utrustad med mindre hjärta och mera oförskämdhet. Det är med den man sparkar sig en väg i lifvet!“ Prisse hade aldrig hört Sven tala så som i afton. Det var, som om han i ett ögonblick ville gifva luft åt all den harm, som samlats inom honom af tusentals bäska erfarenheter under ett lif i onyttiga försakelser.
Då, på sätt i det föregående är vordet ådagalagdt, Banken, i och för godtgörande af en Riksgälds-Kontorets skuld till Allmänheten, förskjutit ett belopp, enligt gäldenärens upgift, jemnt motsvarande skulden; så vill det synas, som skulle fordringsegaren närmast vara berättigad till utbekommande af den del utaf de förskjutne medlen, hvilken, antingen till följd deraf, att gäldenärens uppgift varit oriktig, eller att Allmänheten icke inom behörig tid företett förbindelserne till inlösen, eller, af andre orsaker, ej behöft att för det afsedde ändamålet begagnas. Och Fullmägtige, hvilke, dels genom 150 § undfått förständigande, huru förfaras bör med de i afräkning på Bankens osäkre fordringar ingående medel; och dels genom 229 § erhållit föreskrift om sättet för användande af de behållne vinstmedel, som intill nästa Riksdag tillflyta Banken, egde således uti gällande stadganden stöd för den af dem vidtagne, här ofvan omförmälde, åtgärd. Emedlertid hafva Herrar Fullmäktige i Riksgälds-Kontoret, hvilka synas hafva betraktat den uppkomna behållningen på enahanda sätt, som en räkningshafvare, hvilken sjelf bildat fonden på räkningen i Banken, anser den derå varande behållning, eller såsom sin egendom, den der Banken oförryckt bör honom tillhandahålla, uti skrifvelse af d. 8 Februari detta år, bland annat, yrkat, att det från Riksgälds-Kontorets räkning afförde belopp måtte åter utassigneras och insättas på samma räkning; hvarå Fullmäktige dock icke fästat något afseende i vidsträcktare mån, än att Fullmäktige förständigat vederbörande att till insättning å meranämnde räkning anordna, af de derifrån afförde 275,245 Rdr 46 sk. B:ko, ett belopp af 26 Rdr 32 sk. samma mynt, hvilket, till följd af ofullständigheten uti en af Kommissarierne i Riksgälds-Kontoret meddelad uppgift öfver beloppet af utelöpande Kopparskiljemvnts-pollctter, blifvit för mycket afförde. (1 'Ulli iii ■ niel■ 29.) Ivapital.
(Chargé d’affaires) hos N. N., i kraft af af de mellan de båda Monarkerna träffade öfverenskommelse!1, erhållit sin Konungs befallning alt bringa till N. N. Ministéres kännedom de allmänna grunder, hvilka Hans Majit Konungen af Sverige och Norrige ansett sig höra fastställa till bestämmande af de förenade Rikenas ställning för den beklagansvärda händelse, att fiendtligheler skulle utbryta mellan med Kongl. Majit allierade och i vänskapligt förhållande befintliga makter. Det system, som Hans Majit Konungen af Sverige och Norrige har för afsigt att oförändradt följa och tillämpa, är det af en sträng neutralitet, grundad på öppenhet, opartiskhet och en fullkomligt lika aktning för alla makters rätt. Denna neutralitet skulle, enligt de håda hofvens gemensamma uppfattning, ålägga Hans Majit Konungens af Sverige och Norrige Regering följande förbindelser, samt tillförsäkra denna Regering följande fördelar: l:o Att vid de stridigheter, hvilka möjligen kunna uppstå, afhålla sig från allt deltagande i desamma, vare sig medelbart eller omedelbart, lill förmån för den ena af de krigförande makterna, och till skada för den andra; 2:o Alt tillåta de krigförande makternas krigsoch handelsfartygs inlöpande uti svenska och norrska hamnar, under förbehåll likväl för Kongl. Majits Regering alt utesluta förstnämnde fartyg från tillträde lill följande krigshamnar, nämligen: Stockholms innanför Waxholms fästning; Christiania hamn innanför befästningarne vid Ka - 38 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. holmen; inredden af norrska miiitärstationen vid Horten; Carlstens och Carlskrona hamnar innanför befästnirtgarne, och Slitö hamn vid ön Gottland innanför batterierna vid Eneholmen. De Sundhetsoch Polis-stadgandeh, som omständigheterne kunde hafva gjort eller göra af nöden, skola naturligtvis iakttagas och hållas i helgd.
Bj), skulle tilläggas följande: dock med undantag för de Län, i hvilka Curhus-afgiften utgår tili maximibeloppet och för Curlmsets underhåll ensamt erfordras;. 2:0 att de 3.000.- Rdr, sorn förr varit uppförda för medico-legala fbesigtningar, skulle uppföras på Stat såsom ett förslagsanslag;, samt 3-.0 att den föreslagne underdåniga anhållan, till Kongl. Majit, angående öfverseende af föreskri fterne för medico-legala besigtningars hållande, af Ridderskapet och Adeln afslogs; # i2:te punkten af Utlåtandet W:o go, i3:de punkten af Utlåtandet N:o 214, samt i4-‘de punkten af Utlåtandet Nro 80 biföllos; i5de punkten undergick den förändring, att ett anslag af 266 Rdr 3a sk. beviljades till aflönande af en. Canceliist vid Tabell-Commissionen;; - Prot. Vtdrs d. n -dug. 1834. i6:de punkten af Utlåtandet N:o go, samt 1 y:de punkten af Utlå» itandet N:o a 14 biföllos:; i8:de punkten af Utlåtandet TvT:o 80 bifölls, med iakttagande af den nti Utlåtandet N:o 214 nämnde öfverföring till allmänna Indragnings» Staten af aflöningen för en Tjäruskurare på Gottland; rprde, 2o:de, alesta, 22:dra, 23:dje, 24:de, 25;te, 2fJ:te, 2y:de och 28:de punkterne af Utlåtandet N:o 80, ap:de punkten af Utlåtandet N:o 214, samt slutmeningen i Utlåtandet JNT:o 80 biföllos, S. D.
Reservationer älfölja. Ven Oecemker 182g. Reservationer: ^f Or voll /far<mcrlls^or^, Augusr.' Okekaget att vara sträng, clä ansvaret trallar kekanla personer, känner jag, i lietta kall, kanske närmare än cle Heste kland pluraliteten. Nen pligten att för clet allmännas anspräk, Zsiclosätta enskilclta kärkällanclen, skall jag 6ock söka uppkalla, äfven clenna gäng. Rör att krän tillgrepp eller förskingring ak Oppkörösmän betrygga allmänna meclel, kafva väl vära älclre strängare lagstiftare staclgat lifvets förlust. Nen ansvaret kar befunnits för karclt, ock är förmilclraclt. Oet enöa säkerketsmatt, som nu i verkligketen äger rum, 6ä korgen vors otillräcklig, Sr mecllens ställancls uncler gemensam väl cl ak liera personer, kvilka en för alla ock alla för en, mäste betala cle krister, som ^ppas. — 8ä6ant är ock mäste förkallanöet vara i Lanken, i RrgsLontoiret, vicl OanäskökclingeRmketena ock allestädes, kvarest allmänna cassör keknnas. — Oä 8etta säkerketsmatt är clet enöa, som äterstär, mäste clet oektergikligen iakttagas, om icke allmän osäkerket skall uppkomma.
Delta hans uppdrag har fortfarit ända till innevarande tid. Det som i den vägen blifvit honom anförtrodt, har med mycken sakkännedom och utmärkt väl blifvit utfördt. Det är dessa upplysningar jag velat lemna vid banden; och i händelse de vid betänk, i öfrigt gjorda anmärkntna föranleda återremiss , hvilken jag dock för min del visserligen icke påyrkar, så hoppas jag, att Utsk. vill ånyo taga denna fråga i öfvervägande, och lemna uppmärksamhet åt de förhållanden jag ådagalagt. Efter jag har ordet, anhåller jag äfven att få fästa uppmärksamheten vid ett annat utlåt, i samma betänk. Uti 26 §:n, vid fråga örn de utgifter, som blifvit gjorda för reparationer vid Marieberg och Haga lustslott, yttras i sednare punkten röride Haga: ”Enär deremot kostnaden för reparationsarbetena vid Haga lustslott synes vara för Forti”fications-verke. t fullkomligt främmande, bar Utsk. funnit skäl ”tillstyrka, att R. St. hos K. M. i und. anhålla, det beloppet af sistnämnda kostnader må af de lill Haga lustslott ”anslagna medel Fortificalions-afdelningen godtgöras.” Man torde så mycket mindre lämpligen kunna fordra, att de anslag, som för Haga slolt blifvit beviljade, skulle ersätta denna kostnad, sorn dessa reparationer icke blifvit verkställda för slottets räkning, utan för ett alldeles främmande ämne. Jag har ansett det vara min skyldighet att fästa uppmärk - Dell 27 Maj f. m. samlielen derpå, alt såsom orden h/ir äro stal ida, skall det ovillkorligen se ut, som dessa medel blifvit utgifna, för att ersätta kostnader, livilka blifvit gjorda för slottets räkning. Detta är likväl ej förhållandet; de ifrågavar. medlen hafva, såsom Hr Peyron upplyst, blifvit använda för de oundgängligen nödvändiga reparationer i och för Aggei luis’ Hästjägare-detacheroents inqvartering vid Haga. Delta detachement skall ovillkorligen hafva inqvartering, hvarhelst elei blifvit förlagdl.
På lika satt tror Kammar-Gollegiiim att salttunnan bör bibehållas vid 5g§ kanna, emedan saltet är en tung vara, hvilket bland annat skall finnas af åkaretaxörne här i staden , der tvänne tunnor salt upptagas såsom utgörande ett lass för en häst, då deremot på ett sådant lass gå 4 tunnor råg, hvadan Collegium befarar, att en tunna salt af 63 kannor skulle 1 allmänna rörelsen blifva mindre handterlig. Emot dessa af Kammar-Collegium sålunda anförda skäl till bibehållande af 56 kannors tunna, med olika rågeberäkning för malt, spannemål och salt, torde följande kunna erinras. Beträffande först att den till 63 kannor utvidgade cuben af tunnan icke skall medföra någon vigare mätning, utan vid många tillfällen fordra flera mätnitlgar än på gamla sättet, förefaller, att, om hvad Kammar-Collegium i det underdåniga betänkandet anfört, ”att vid utgörande och emottagande af ränteoch ktonotionde-spannemål, beloppet nästan för alla hemman slutar sig med ojemt tal och ofta består af en ringare, ojemn del af en tunna,” får antagas för afgjordt, så måste bland dessa otaligt olika fall lika tnårtgä ungefär kunna företrädesvis lättare mätas med det nya målet, som med det gamla, och mätningen på bada sätten blifva alldeles lika operös. Kostnaden af nya målkärls anskaffande är ett vida vigtigare inkast; men den enskildta landtmannen behöfver ej bortlägga sina rnålkätl , så länge de icke blifvit förnötte, emedan han , för sitt enskilta behof, med särskildt tillmätning af rågen, hädanefter som hittills, kan mäta sin tun - ags' Betänkande om Matt] Mai och Vigil na. Det nya målets anskaffande drabbar såledeå endast Kronans magaziner och enskildta handlande med spannemål, som dessutom ofta måste förnya sina målkärl och deras justering, hvarigenom således den uppoffring, det redigare och enklare målets införande kommer att kräfva, blir alltför ringa för Staten och nästan alldeles icke känbar för den 'enskildte.
Och då fråga uppstår, hvilkendera af dessa två bör vidkännas följderna af gerningen, kan Utskottet ej finna annat än att desamma böra drabba den förre eller gerningsmannen heldre än den alldeles oskyldige, och någon dispache af skadan icke ifrågakomma. Det är derföre som Utskottet ur sitt förslag uteslutit omförmälda restriktioner. 7 KAP. Om religionsbrott. De här upptagna förbrytelser voro visserligen af Lag-komitéen rubricerade såsom fridsbrott; men då Utskottet icke funnit skäl att frångå den af Lag-beredningen för desamma antagna och i Kongl. Maj:ts förslag jemväl bibehållna benämningen religionsbrott, är det dock af vigt att inse rätta karakteren af dessa brott och grunden för Statens straffrätt i afseende å desamma. Smädliga yttranden om Gud, Dess heliga ord och sakramenten voro, såsom Lag-komitéen anmärker, i äldre lagar betraktade såsom brott, omedelbart eller medelbart riktade emot det Högsta Väsendet, och förekomma således i en del författningar under benämningen af erintina leesee Majestatis Divince. Då lagstiftningen utgick från denna synpunkt, skulle ock naturligtvis straffens stränghet derefter lämpas. Men man har alltmer i alla länders lagstiftningar frångått denna uppfattning af dessa brotts karakter. Man har funnit att de, betraktade endast såsom synder, icke hemfalla under mensklig straffrätt. Brottet blir föremål för den borgerliga lagstiftningen, icke på grund af det immoraliska i handlingen, utan endast för den förargelse, det i samhället uppväcker genom religionskänslans sårande och vanhelgandet af föremålet för allmän dyrkan, äfvensom genom den moraliska skada, som kan följa af den religiösa känslans förslappande. Som brottet likväl medför vida ringare våda för samhället än många andra omedelbara angrepp på allmän eller enskild rätt och säkerhet, har Utskottet icke allenast gillat den straffnedsättning, som i det Kongl, förslaget egt rum emot hvad nu är stadgadt i afseende å hädelse emot Gud, utan jemväl ansett den ytterligare straffnedsättning, som 1 § i Utskottets förslag utvisar, böra och kunna medgifvas. Ur enahanda synpunkt böra öfriga i detta Kap. upptagna förbrytelser bedömas.
Då, enligt nu gällande Författningar, angrde lefverering af Kronans berörde Tionde, Tiondegifvare, som inom viss tid ej anmäla sig att afbörda denna skatt in natura, sedermera ovilkorligen måste erlägga den i Penningar, med hvilket betalningssätt många olägenheter och kostnader voro förknippade, och då den skatt - Betänkande»!, N:o 224* 499 skattdragandes godtyckliga behandlande och tilläfventyrs prejande i framtiden borde, så vidt möjligt är, förekommas, har, i ett från H. BondeStåndet till Utskottet remitteradt anförande, PiikdagsFulImägtigen G. G. Fahlander föreslagit: att Tiondegifvare inom viss tid, till exempel September eller October månader, må äga anmäla sig hos BergsFogden i Orten, om han vill med Penningar betala Tionde-Tackjernet, men, i händelse sådant uraktlåtes, det då vara Tiondegifvarens skyldighet, att lefverera samma skatt in natura, på sätt förr vanligt varit, i Februarii månad hvarje år; uti hvilken motion Lars Persson från Westmanland instämt; hvarjemte Jan Eric Jansson från Wermlands Län förmält, att inom den Bergslag han tillhörde, redan tillginge såsom Fahlander föreslagit. I öfverensstämmelse med R. Sttrs i underd. Skrifvelse den 20 Augusti 1823 K. Mits Nådiga profning understäldle heslut, har K. M:t den 2 Mars 1825 i Nåder förordnat: att å Kronans Tiondeoch PersedelTackjern, som dittils på årliga Auctioner blifvit försåldt, en årlig Taxa, i likhet med hvad för Hammarskattsjernet ölligt är, borde utsättas, hvarefter hvar och en skaile äga rätt, att sin Skattedel lösa, samt att, om något sådant jern, i följd af den de Skattande tillerkände Optionsrätt, in natura lefvererades, detsamma då, likasom hiltiis, holde genom Auction försäljas; hvarjemte K. M:t, i anledning af åtskilliga härvid förekomne och hos I\.
Sandbergs samlingar och anteckningar rörande Svenska Ka meral-väsendet 1858 och 1859 års anslag till nämnde samlingars förökande samt ordnande och vårdande Anslaget till förre Laudskamereraren, Kammarrättsrådet S. Lindberg för den händelse, han kommer att ersätta arrendemedel, som af Stats-rådet J. D. af Wingårds sterbhus blifvit inbetaide Utaf dito, 76,650 R:dr, till inköp af landsbofdingeresidenshuset i Hernösand och uppförande af en embetsbyggnad för landsstaten derstädes (Afskrifvet i 1859 års hufvudbok). Anslaget för Wadstena slotts yttre iståndsättande Utaf dito, 37,500 R:dr, för vidmakthållande af Kalmar slott och åtskillige dervarande rums restaurerande Anslaget till inköp af egendomen N;o 1 på Riddarholmen i Stockholm eller det s. k. Geijer ska huset Utaf dito, 1,000 R:dr, till gratifikation åt Kamereraren i Kongl. Stats-kontorets Kammar-kontor Anslagen till en kapellbyggnad vid Mouonionalusta och ett bönehus med begrafningsplats vid Turtola by samt inköp af ett boställe för kapellpredikanten inom Pajala socken af Norrbottens län Anslaget till boställe åt kapellpredikanten inom Tyngsjö kapellag af Malungs pastorat i Stora Kopparbergs län Utaf dito, 30,000 R:dr, till fullbordande af lärohus byggnaden i Wexiö Anslaget till nya skolhusoch gymnastikbyggnaden i Götheborg Dito till ny skolhusbyggnads uppförande i Uddevalla Transport: 7,614.060: 10 Anslaget till inköp af en refraktor för astronomiska observatorium i Upsala 15,000: — Utaf dito, 450,000 B:dr, för tillbyggande af Vetenskapsakademiens hus 225,000: — (Utaf hela anslaget, 450,000
För att, om jag så må säga, komplettera mkt yttrande ifråga om tiden, inom hvilken det Utsk.^ till hvilken motionen kommer att remitteras, bör afgifva utlåt., vågar 88 Den 4 Januari e. m. jag föreslå, att denna tid måtte bestämmas lill 14 dagar ifrån den då Utsk. fått emottaga handlingarna i målet, äfvensom jag anhåller, att detta mitt förslag må blifva kommuniceradt MedSt:n, på det att de må blifva i tillfälle att yttra sig i ämnet. Remitterades lill det för behandling af frågor ronde bränvinstillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utsk., hvarjemte R. o. Ad., uppå serskildt framstäld propos., beslöt anbefalla detta Utsk., att afgifva sitt betänkande i ämnet inom 14 dagar efter det remissliandlingarne komma Utsk. tillhanda, samt genom utdrag af prot. vänligen inbjuda de öfriga RiksSt:n att i denna lids bestämmelse för remissens besvarande sig med R. o. Ad. förena. Föredrogs Hr Dalmans, Willi. Fredr. Achates, d. 31 sistl. Dec. e. m. på bordet lagda motion, angule utvidgad testamentsfrihet. Frih. Cederström, Rudolf: Den till remitterande nu föredragna motion berör en utomordentligt vigtig del af lagstiftningen. Motionärens förslag skulle eill. mitt omdöme vara oändligen vådligt, derest det egde någon utsigt att blifva Svensk lag. Jag hyser visserligen i det hänseendet icke någon synnerlig fruktan, men kan dock icke heller frisäga mig från all farhåga.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 1, angående arvode åt Utskottets Sekreterare: B. II. 621; lil. 127, 377, A. 377. — N:0 2, i anledning af väckta motioner, innefattande förslag till lättnad uti rustninss-skyldigheten: B. II. 621; III. 127, 377, A. 386. — N:o 3, i anledning af väckta motioner, angående förändring i sättet för båtsmans-roteringens och båtsmanshållets utgörande, lindring deruti, med mera, äfvensom utarbetande af förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll: B. III. 93, 475, 479, A. 479, 483; E. IV. 192. — N:o 4, i anledning af väckt motion om utredning och ett närmare bestämmande af den rustnings-skyldighet, som må åligga mjöloch såg-qvarnar, hvilka, i förening med jordegendom, en sådan skyldighet utgjort, men blifvit derifrån befriade: B. lil. 93, 475, 485, A. 485. — N:o 5, i anledning af väckta motioner om skjuts-besvärets — s — 191 ordnande och öfvertagande af Staten m. m.: B. III. 519,542; IV. 333, A. 351, 357, 358, 359, 360; U. V. 76,130, A. 130. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 6, i anledning af väckt motion om bibehållande af det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande: B. III. 519, 542; IV. 360, 545, A. 608.