Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gillades och lades utan vidare åtgärd till handlingar ne; 3:o, angående sporlel-ersättning till Post-inspectoren i Carlstad, Majoren Flach: Med gillande af Utskottets härom yttrade åsigt, blef memorialet i denna del lagdt till handlingarne; 4:o, angående Herr Justitke-Rådet af Rolens underdåniga klagan öfver Stats-Contorels beslut att indraga bans lön såsom Secreterare hos f. d, Directionen öfver Numer-lotteri-inrättningen: Godkändes; 5:o a.), angående skatteköp å hospitals-hemmanet Järla: Prot.-Utdrag, den 5 December 1844- Slåndet gillade Utskottets anmärkning; men, då Föredraganden af iiVågavarande ärende redan blifvit endtledigad, ansåg Stårtdet vidare åtgärd härutinnan icke ega rum, utan lade memorialet i denna punkt till handlingarne. b.J, angående Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om åtgärders vidtagande, i afseende på de Halländske kyrk ohem ma nen: Godkändes; Efter föredragning al hvad Consliiution s-Ut.s kottetj vid läsning af Stals-Rådets protocoli, i öfrigt antecknat och till Ständernes kännedom meddelat, ansåg Ståndet någcm annan åtgärd icke vara i desse delar erforderlig, än att lägga Utskottets härom aflåtne memorial tdl handlinganne, S. D.
Man bör alltid iakttaga att icke sticka för tätt, hvilket blott gör täcket styft och otrefligt. Se här ett lätt mönster: endast raka ränder till bård, mötas i hörnen, afmätas med ett spelkort, inuti ränder på snedden med små blad emellan. Kaka ränder erhållas genom att en med krita ingniden snodd af 2 personer sträckes öfver täcket samt, nedtryckt, på midten af täcket hastigt lyftes upp och slappes igen, då en kritrand aftecknar sig. De små bladen stickar man efter mönster, fastsatta med nålar. Då täcket stofferas (fållas), bör man hafva tillhands mindre kardor att lägga in der det behöfs, på det att kanten må blifva jemn. Frida N. N. Trasmattor m. m. I ett hem kan man, om allt tillvaratages, erhålla ganska många nyttiga saker t. ex. trasmattor, raffeltyg, strumpgarn m. m. Nu kan väl hända mången tänker härvid: » Det som användes till sådant, gifver jag till de fattige! » Men månne allt är lämpligt att gifva bort; kläder som egentligen ej äro att slita på eller ock utstyrda med krus och bjefs? Ändra hellre lämpligt en aflagd klädning, klipp bort det slitna samt alla garneringar och förfärdiga ett passande plagg åt ett litet fattigt barn, och en god gerning är gjord. Man har i alla fall något qvar, som, rätt användt, blir till nytta för mig, men hade blifvit till I r v I I KI I VJ \ J IN till billigaste pris och på bästa sätt utför alla möjliga uppdrag tllltjens för Iduns ärade läsarinnor. kar, ty i det samma trummade ett par starka barnahänder revelj på heunes dörr, och Vidans klara stämma bad derute ifrån, att » Vivan skulle få komma in ». Tillåtelsen var knappast gifven, förr än Ruth hade den lilla rustibussen uppe i sitt knä; och » rustibussen » hade tungan i full gång. » Det var rysligt, hvad tant hade sofvit länge. Biukade taut alltid sofva så der länge? Mamma och hon hade redan badat. Oh, hvad det var skönt i vattnet. Hur varmt trodde taDt, att det var i vattnet? Gissa!
Kammar-colhm har, oansedt den särskilda ledamotens yttrande i anledntn af besigtningen på stället, afstyrkt skattens borttagande, emedan intet enda på verkliga förhållandet grundadt skäl finnes för eftergift deraf, då man jernför Öländningarna med andra Svenska innebyggare, sorn med dem äro i samma calhegori. Skulle Öländningarne befrias från den dem ålagda ränta, så borde ock alla andra Svenska hemmansägare, som för tilldelning af mark undergått skattläggning, från de sålunda pålagda räntorna befrias. Dessutom skulle, derest räntan borttages, marken åter utläggas till Kronan med rättighet för hemmansegarne till extra betesrätt derå, hvilken rättighet blefve så inskränkt, att de med glädje skulle åtaga sig skatten för att återfå utmarken. Jag kan icke frångå mili anhållan om återremiss. Hr von Hartmansdorff, Aug.t Då ålskillige värde ledamöter, hvilka måhända aldrig sett, ännu mindre varit på Öland, yttrat sig derom, huruvida Utsk:s tillstyrkande uti förevar, betänk, är riktigt eller ej, så torde det tillåtas den, som varit nästan i hvarenda socken på Öland, att äfven nämna några ord i ämnet. Jag önskar Öländningarne allt godt; men jag anser Ständernes, liksom hvarje enskild menniskas pligt vara att göra rätt , innan de företaga sig att göra godt. I afseende på rättvisan åberopar jag Hr af Geijerslams och Prosten Stenhammars betänk, vidfogade reservationer, hvilka någon af Ridd.cancellisterna torde få uppläsa, på det de af R. o. Adts Hrr ledamöter, som bort hvad som blifvit sagdt i motsatt syftning, äfven må höra skälen för den åsigt, som icke gjorde sig gällande i Utsk. Derefter torde det tillåtas mig att vidare fortfara. Hr af Geijerslams samt Prosten Stenhammars reservationer upplästes. Hr von Hartmansdorff: Jag önskar Öländningarna allt godt ; men ännu mera att R. St. måtte först och främst göra rätt. Om R.
Sedan erfarenheten visat, att de calcyler, som år 1818 uppgjordes, i afseende på slitningstiden för beklädnaden vid Indeldta Infanteriet, kunna tåla någon utsträckning utöfver hvad man då förmodade, har Kongl. Majrt nu föreslagit, att denna tid må förlängas från 3 till 4 år, och UtskoLtet har i sitt senare Utlåtande sagt, att möjligheten att ännu ytterligare förlänga beräkningen af slitningstid väl af Utskottet förmodas; men som Utskottet saknat tillräckliga upplysningar för att med säkerhet kunna bestämma beräkningen till 5 eller 6 år, hvartill i synnerhet hörer erfarenhetens ledning, rörande den verkan, som den nu föreslagna utsträckningen kan medföra, alltså har Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer att hos Konungen begära, det vid nästa Riksdag fullständiga utredningar öfver det då varande förhållandet må meddelas, för alt vid då skeende Statsreglering läggas till grund för Beklädnadsanslagets bestämmande. För min del är jag öfvertygad, att en längre utsträckt beräkning af slitningstiden, än den nu föreslagae, skulle återföra samma olägeuhe - Den 8 O c to b er f. m. ter, sorn man genom inrättningen af Be* klädnadsCassor sökt förekomma, nemligen att Soldatens beklädnad skulle komma i samma dåliga skick, hvaraf vi icke så länge sedan bade erfarenhet. Jag tror, att det egenteligen är de betydliga behållningarne i BeklädnadsCassorne, som gifvit anledning till den tankan, att slitningstiden ännu ytterligare skulle kunna utsträckas. Men beloppet af dessa behållningar uppgår inalles till endast något öfver 3oo,ooo R:dr, hvilka fördelade per nummer utgöra en besparing af 16 R:dr på hvarje; och om dessa 16 R:dr åter fördelas på de io år, hvarunder dessa besparingar blifvit samlade, så finner man att i R:dr 32 sk. utgör det årliga öfverskottet per nummer, eller ungefär § af Beklädnadsafgiften, som är vid pass 9 R:dr, och då denna afgift beräknas på 3 års slitningstid, finner man att £ deraf motsvararår, hvilket således, att sluta från behållningarne, vore den högsta utsträckning, som kunde gifvas åt den förra beräkningen. Men nu har Konungen likväl föreslagit
Ridderskapet och Adeln uppkommit, af Ordet: ”Fredstid” sorn vid slutet blifvit anföidt, torde säkrast upplösas af den för sjelfva afgiften bestämde grund , att den endast erlägges så länge den åtnjutes , och således något förtydligande af detta Mim., betraktadt i dess sammanhang, icke vara af nöden. 3 §. Vid den i detta Mom. föreslagne Redaction i afseende på Inspectorer m. fl. till Landtegendomar hörande Betjente , att de böra anses efter beskaffenheten af deras göromål, utan, binder af den benämning, som de i uppgiften BevillninssVtsh. Betänkanclen. 34g erhållit, äro af en värd Ledamot inom Högloft. Bidderskapet och Adeln flere Anmärkningar framställde; men af den beskaffenhet, att de icke i Utskottets tanka förtjena serskildt afseende, enär den tillämpning, sorn deraf velat göras till Trägårdsmästare, och att de, sorn allenast sköta en Trägård, endast böra i MantalsLängden benämnas såsom Trägårds Drängar , just bevisr nödvändigheten af den urskilning, som Utskottet i detta fall föreskrifvit ; Likasom den af samma varda Ledamot föreslagne ändring i Beskattningen för Arbetsfolk å Landet desto mindre lärer böra äga rum, som den re 'an i lindrigaste måtto är beräknad, 4 §. Mom. I. Ben erinran , som blifvit framställd inom Vällofl. Borga’ eStå odet angående Stångjerns Verks införande ihlard de här uppräknade Verk och Manufacturier, är så grundad, att i följe derutaf Stångjerns Bruk. näst efter; StählUgnar, komma att «i detta Morn. innefattas.
StatsUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 436. i anledning af Herr Bagges motion om anslag till ett mudderverk oell rivierets upprensning vid Uddevalla. XXI. B. 224. XXIII. A. 118. — N:o 437. > anledning af väckt fråga om bankovinstens utdelning till Rikets samtliga län. XXI. B. 224. XXIII. — N:o 439- i anledning af erhållna återremisser å utlåtandet N:o 400. XXI. B. 224. XXIII. A. 118. E. 357. rrK:o 44°- i anledning af Herr Professor Geijers motion, att Amanuenserne vid Kongl. Bihliotheket mätte få retroactivt beräkna den dem vid denna Riksdag beviljade löneförhöjning. XXI. B. 224. XXIII. :— N:o 44'- ■ anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående de för befästningsarbetenas fortsättande behöfJiga medel. XXI. B. 224. XXIII. A. 120. -— N:o 442. i anledning af Herr Stjerngranats, G., motion, angående beviljande af ett extra-anslag till fyllnad i kostnaderna för armedens öfningar, XXI. B, 224. XXIII. A. 120. — N:o 443- > anledning af vackt motion om aflöning för Secreteraren vid BondeStåndets Cancelli-direction, XXI. B. 225. XXIII. A. 120. *— N:o 444- ' anledning af väckta motioner, angående ersättning åt visse Commendanter för sportlar, förlorade till följd af Kongl. Maj:ts nådiga förordning af den 3 Juli i84o, om prejning från Rikets fästningar af örlogsoch andra fartyg. XXI. B. 225. XXIII. 121. Å. 247. XXVI. U. 29.
•— i anledning af väckta frågor örn andrin* gar i 26 Cap. ByggningaBalken, angående. skyldigheten att deltaga i Allmänna Byggnaders uppförande och underhållande. XXII. B. 198. XXIV. A. 4. — i anledning af väckt fråga om upphörande i vissa fall af den, genom KongL Reglementét den 12 Februari 1817, bestämda Utsökningsprovision ocli öfverrän ta för Skuldsedlar, som pantsättas i ManufacturDisconten. XXII. B. iq8. XXIV. Ä. 8. XXXI. U. 248. XXXII. A. 257. — öfver väckte frågor, rörande den såkallade Gårdfarihandel. XXVI. B. 4°7- XXVII. 1. 182, 2q5. XXXVII. U. 159. XXXVIII. 246. XXXIX. A. 77. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande väckt fråga, dels om föreskrift för Konungens Be 210 - 324 fallningshafvande, att till JustitiseCanzIeren och Justitieombudsmannen insända exemplar af Kungörelser, som Konungens Befallningshafvande utfärda, dels om inskränkning i Konungens Befallningbafvandes obestämda rättighet, att kalla Länens innevånare till sammankomster och mundtliga förhör m. m. XXVI. B. 407. XXVII. A. 64. XXXII. Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottens Beta ilka uden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående väckt fråga om bestämmande af rättigheten till upphämtning å stränderne af hafstång. XXVI. B. 407. XXVII. A. 65. — i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande rörande Magistraternes i Landshöfdinge-ResidenceStäderne rättighet att utfärda pass för desse Städers Borgare. XXVI. B. 407. XXVII.
Ar nemi. rättigheten till tångtägt ostridig, och är det afgjordt, efter hvilken grund denna rättighet skall utöfvas, d. v. s. i hvad mån den ene jordegaren får hemta tång i förhållande till den andre, kan den, som förhindras i utöfvandet af sin rätt, icke, enligt min tanke, ega annan utväg än att hos Konungens Beflude söka handräckning att komma i åtnjutande af sin rätt eller och att stämma till domstol om ersättning för intrånget. Att detta deremot skulle kunna afgöras, på sätt Utsk:t föreslagit, genom frågans behandlande såsom hushållningsmål, tror jag icke. Att såsom grund för det föreslagna stadgandet åberopa bestämmelserna i Fiskeristadgan, är, enligt mitt förmenande, ej riktigt, ty Fiskeristadgan afser i de, såsom tillämpliga ansedde delarne, endast sättet för tillvägabringande af överenskommelser rörande redskap, hvarmed fisket skall idkas, rörande åtgärder att förekomma uppgrundning i vattendrag, och ett särskildt fall rörande laxfiske, eller fall, hvilka alla endast äro rena ordningsmål. Här åter är fråga om något helt annat; och då jag anser det ändamål, man åsyftar, icke kunna vinnas genom den af Utsk:t föreslagna utväg, anhåller jag att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. om afslag å Utsk:t Betänk. Frih. Cederström, Rudolf: Frih. Alströmer har redan omförmält de egendomliga förhållanden, som med denna sak äro förenade, och Hrrme torde deraf hafva funnit, huru angeläget det är, att åtgärder med anledning deraf företagas. Särskildt vill det synas mig förtjenstfull af Frih. Alströmer, såsom sjelf landshöfding i Halland, att vilja åtaga sig det icke ringa besvär, som skulle förorsakas honom, om Ekon.-Utsk:ts framställning vunne R. St:rs bifall och K. M:t bekräftade det ifrågavarande förslaget. Den 10 Februari.
Raab föreslagit, de i sista meningen af 2:dra mom. i 33 § förekommande orden: ”Befinnes någon nyttja bränvinspanna, som innehåller öfver” skulle utbytas emot orden: ”Befinnes någon nyttja en eller flere bränvinspannor, som hvardera eller gemensamt innehålla öfver”. §§ 34, 35, 36, 37 och 38. Lemnades utan anmärkning. Frih. Raab: 39 § är ny och innehåller den föreskrift, att om domaren äger anledn. till den förmodan, att någon anmält sig lill bränvinsbränning för en eller annan termin, men af misstag begagnat origtig termin, domaren äger honom från böter befria. Jag tror, att detta stadgande är allt för liberalt, och att, då R. o. Ad. tillåtit, alt man får utöfva bränvinsbränningen för så kort tid som en månad i sender, kan det blifva en ganska god industri, att sedermera misstaga sig om den termin, för hvilken man anmält sig. Detta stadgande kan hafva den följd, att man skaffar sig vänner, hvilka, vid inträffande åtal mot dessa missbruk, intyga, att den tilltalade icke förstod det, då han vid mantalsskrifningen anmält sig. Jag skulle derföre tro, att §:n bör ur förfatlningen utgå, helst det måste vara serdeles svårt för domaren, att skilja den uppsåtligt felaktiga från den, som af verkligt misstag öfverskrida föreskrifterne. Häruti instämde Gr. Sparre, Erik, Hr von Hartmansdorff, m. fl. ledamöter. Uppå härefter framställd propos. beslöts att den ifrågavar:de 39:de § borde ur förordningen utgå. § 40. Lemnades utan anmärkning. § 41. Frih. Raab: Rrånvinsbränningen anses visserligen icke såsom någon näring, den man vill skydda, men så länge denna näring njuter lagligt skydd, kan jag sannerligen icke inse, hvarföre den, utöfvad å söneller helgedagar, skall hårdare bestraffas än alla andra näringar, hvilka idkas å dessa dagar.
Som präst i Bohuslän studerade Holmberg landskapets fornminnen och historia och utgav 1842–45 Bohusläns historia och beskrifning. Hans mest betydande vetenskapliga verk blev emellertid Skandinaviens hällristningar, arkeologisk avh. 1848. – Sven Nilsson blev professor i naturalhistoria i Lund 1832. Hans viktigaste zoologiska arbete, Skandinavisk fauna, i fyra band, kom ut 1820–55. Ingen bok har sedan Linnés dagar betytt så mycket för den svenska faunans utforskande. Nilssons arkeologiska intressen visade sig i att han samlade fornsaker, framför allt jaktoch fiskredskap. 1838–43 gav han ut Skandinaviska Nordens ur-invånare. Hörbyflickan Anna Olsson f. Palm är hustru till Axel Olsson. Jmf ovan not 14. Om Palms och Ljungbergs se ovan s. 24 och not 19. Det är i artikeln ”Literaturprat” i Fyris som Ernst Ahlgren, den 16.5, kritiserar Herman Bang: Hans råhet [dvs Zolas] har ännu något kraftfullt och sundt, men tänk då på Herman Bangs halft beslöjade och vämjeliga miniatyrmålning ”Elsket og savnet”. Oscar Levertin (1862–1906), författare och senare inflytelserik kritiker. – Gustaf af Geijerstams (1858–1909) novellsamling Fattigt folk var nyss utkommen, recenserad i Fyris den 9.6. (Mer om G. af G. i I, s. 145 och not I, 101.) I artiklarna ”Literaturprat” i Fyris den 12.5 och 16.5 gav VB sin syn på Zola. Från början av april har hon medarbetat i Fyris med två noveller och fyra långa litteraturartiklar. Från Skåne, Studier af Ernst Ahlgren, har äntligen kommit ut på C.E. Fritze’s K. Hofbokhandels förlag. Fil. kand. Frans von Schéele (1853–1931), litteraturredaktör på Fyris. – Rörande brevväxlingen mellan Schéele och VB se not I, 159. – VBs långa brev till Axel Lundegård var daterat den 17.5 1884.
Memorial till Magistraten anfört, det Herr Öfversten, som hade sig bekant, det Kammarherren Friherre von Roxendorff vöre befalld att såsom Courier afgå till Norrige, ansåg sig böra göra Magistraten uppmärksam uppå nödvändigheten , att icke genom tillförordnad bysättnings verkställande hindra utförandet af Friherrens uppdrag, eller föreskrifva en åtgärd, som, med afseende på ändamålet af Friherrens resa , kunde hafva lika ansvarsfulla, som eflertänkliga följder, och. hvilken åtgärd först syntes böra ega rum . när Friherre von Roxendorff fullgjort hvad honom blifvit anbefaldt—- Efter det fordringsegaren Dahlberg, deröfver hörd , bestridt Commendantens nyssnämnde framställning, resolverades deröfver af Magistraten , med åberopande af Kongl. Förordningen den 19 Maj 175b, att Magistraten ej fann sig tillständigt innehålla med verkställigheten af beslutet rörande Herr Kammarherren och Ryttmästaren Friherre von Roxendorffs by. sättning. Då vid dessa handlingar Fabrikören Antonsson bifogat ett af Herr Cabinetts Secreteraren Friherre Elias Lagerheim den 20 November 1826 utgifvet betyg, att Kammarherren Friherr evon Roxendorff, vid dess afresa ifrån Stockholm i November månad 1825, icke varit försedd med pass af Hans Excel; R. St. Just. Ornb.
Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet för handläggning af ofvanberörde motion och anföranden med Stats-Utskollet sammanträdt, hafva Utskotten ärendet till öfvervägande förehaft; och hvad först beträffar frågorne, dels om upphörande af Kammar-Collegii rätt att ändra markegångstaxorne, dels om bestämmandet af forum för ändringssökande i depulerades för markegångssältningen beslut, så enär Rikets Ständer i anledning af Ståls-Utskottets utlåtanden, N:s lil och 237, för sin del beslutat att, utan rubbning i öfrigt af hvad nu gällande Författningar stadga, i afseende på sättet för sökande och erhållande af ändring uti deputerades beslut, angående markegångsprisens bestämmande, besvär öfver dessa beslut må af Kammar-Collegium och Stats-Contoret gemensamt pröfvas och af - 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-UtskotUns Utlåtande, IV:o 125. göras; att förhöjning af en utaf deputerade vidtagen prisbeslämmelse der densamma kan ifrågakomma, grundas på verkställd jemnförelse mellan prisen så väl inom länet som uti nästgränsande Län, samt alt de förändringar uti den af deputerade upprättade markegångstaxa, hvilka slutligen varda fastställda, skola gälla för så väl kronan som samtliga ränte-tagare och räntegifvare inom samma markegångsdislrict; alltså och då omfönnäldte tvenne frågor redan blifvit af Rikets Ständer behandlade och afgjorde, hemställa Utskotten, att desamma måtte förfalla.
BorgareSiåndet bifallit Utskottets ifrågavarande Betänkande, och att Utskottet således anser sig icke tillhöra, att någon vidare åtgärd i afseende derå vidtaga. Utskottets Ledamöter af Hederv. BondeStåndet åberopa deras i denna fråga förut yttrade särkilda mening. Stockholm den 4 Junii 1823. N:o 88- « Ankom d. 18 Junii 1823* Utlåtande, i anledning af Ät er-r emis s af' Utskottets Betänkande N:o 6, angående ändring uti 25 Cap. 5 §. Råttegångs Balken. Sedan i anledning af vackt motion af Herr J. H. von Strokirch, Lagutskottet genom Betänkande, den 4 nästlidne Martii, till Riksens Höglofl. Ständers bifall hemstäldt deu ändring uti 25 Cap. 5 RättegångsBalken, att mål, rörande Fångspilining, 396 Lagutskottets Betänkanden, och hustjufnad hädanefter icke b ira under» ställas Ofeer Domaren s vidare pröfning innan UaderRätfcernas Utslag få gå i verkställigheti så har vid föredragning hos Höglo!!. Ridderskapet och Adeln, den anmärkning deremot, af Herr Casper Ehrenborg, blifvit gjord, att ehuru , emot de grunder Lagutskottet till stöd för dess förslag antagit, egentligen icke vora annat att erinra, än att det ofta är grannlaga nog att bestämma hvad som är hustjufnad eller icke, syntes likväl, enär alia partiele Lag-föräadringar borde undvikas, då ec allmän Lagförändring eller helt ny Lag förestår, den ifrågavarande jemkningen af Lagens föreskrift i 25 Cap. 5 §. Rättegångsbalken icke för närvarande böra vidtagas, åtminstone ej förr än en granskning af och jemförelse emellan alla underställningsmål föregått; i anledning af hvilken anmärkning Betänkandet blifvit tili Utskottet åter-remmitieradt.
Huru vill man då förklara denna nu föredragna voter.-propos.? För min del kan jag 170 Den 13 September f. m. icke finna att den rörer Riksg.Kont:s inkomster och utgifter annorlunda än för så vidt det för amorteringen utgående anslaget skall på längre eller kortare tid till Riksg.Kont. blifva återbetaladt. Det är väl icke någon fråga, som kan hänföras till Riksg.Kontts inkomster eller utgifter, utan blott anses såsom en förändring i ett förut gifvet stadgande. K. M. Ilar icke framställt någon Propos. om anslag för amortering af landshöfdingeackorden, utan endast föreslagit en förändring för dess utgående; hvadan denna fråga efter min åsigt måste vara af beskaffenhet att förfalla, då 2 Stånd stanna mot 2, och således allt förblifva vid hvad förut stadgadt är. Jag tror således att Utsk:t i detta alside gått öfver sin befogenhet, då det föreslagit voter.-propos. öfver ett stadgande, som har egenskap af civil-lag. Jag anhåller derföre att denna voter.-propos. måtte ogillas. Frih. Åkerhjelm; Den siste värde talaren tyckes förutsätta att denna fråga, som här skall afgöras af förstärkt endast skulle röra en förändring i ett lagstadgande. Det är visserligen förut bestämdt på hvad sätt degamla landshöfdingeackorderna skola amorteras; och delta stadgande föreskrifva]- att de skola amorteras med så och så stort belopp. Nu har K. M. föreslagit att dessa belopp skola förminskas; hvarigenom, om denna K. M:s framställning vinner R. Strrs bifall, Riksg.Kontrs inkomster komma att förminskas med skillnaden emellan di n gamla och nya amorteringen. Således berör denna fråga ett förslag, som angår Riksg.- Kont:s inkomster, hvaraf måste följa att, då 2 Stånd stadna i olika beslut, frågan måste afgöras i förstärkt StatsUtsk. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. täcktes bifalla denna föreslagna voter.- propos. Hr Printzensköld; Skulle man följa de grunder, Frih.
Årets räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten granskats utan anmärkning, upptager inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från år 1859: Tillgångar Statsanslag Arrenden och hyror. Diverse inkomster Credit. Utgifter: Aflöning, pension m. m Inköp af inventarier och materialier. Diverse verkställda arbeten Diverse omkostnader Balans till år 1861: Af en vid denna räkenskap fogad, utaf vederbörande Öfverjägare afgifven redogörelse för de skogseffekter, som blifvit å offentlig auktion försålda efter 1859 års trakthuggning å den till detta Kongl, slott hörande skogen, Kungshagen, inhemtas, att auktionsförrättaren tillgodofört sig ej allenast 4 procent å hela försäljningssumman,^ 1,696 R:dr 87 öre, med 67 R:dr 87 öre, utan ock, för sitt »ökade besvär och göromål med anordning af och tillsyn vid trakthuggningen», 16| procent uppå den, efter afdrag af — 185 — huggningskostnaden, uppkomna kontanta behållningen, 1,248 R:dr 16 öre, med 207 R:dr 94 öre, eller tillhopa 275 R:dr 81 öre R:mt. Det emellan Stathållåre-embetet å berörda Kongl, slott saint bemälde Skogs och Jägeritjenstemau under den 2 September 1851 afslutade och på flera ställen i re visionsårets räkenskap, såsom ännu gällande, åberopade kontrakt, angående vilkoren för vård och tillsyn öfver slottets skogar, innehåller i andra punkten, att Ofverjägaren äger för denna särskilda befattning begagna 2:ne rum med möbler i slottets kavaljersflygel samt erhålla årligen 300 lispund hö och fem tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, fyra famnar ved samt 13 R:dr 16 skiilingar banko i liyresersättning för stall och vagnshus, då sådana ej pä stället erhållas.