Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till bestämmande af de ägor, för hvilka en extra Roterings karl borde presteras, anse i underdånighet Riksens Ständer säkrast skola bidraga, om Eders Kongl. Majit skulle täckas i nåder utnämna några Comiterade, att af de insända Roterings-Längderna samt allmänna Indelnings-Verket i Riket, äfvensom de upplysningar, hvartill de underdåniga anförda besvä m - Den 8 Augusti ren kunna föranleda, om detta Roterings-Verk taga. fullständig kännedom, och, sedan ifrån. Landshöfdingarna tillräckliga uppgifter angå-i ende förhållandet inom hvarje Län blifvit infordrade och inkommit, i anledning "af sådant allt föreslå, och till Eders Xongl, Majus Nådiga pröfning i underdånighet hemställa , sådana föreskrifter, som hämtade af de mest allmänna grunder för Roteringen i hela Riket, likväl inom hvarje Län' särskildt kunde lämpas efter d«n method och de grunder, som med dea förut i hvarje provins redan verkställda ordinaira regleringen och den oroterade jordens kända förhållande ernot den roterade, närmast stöde art förena; och hvilka föreskrifter I.andshölidingarne med vederbörånde Roterings - Comiierade kunde, vid anställande ytterligare Roterings-jemkningar följa. Vid denna jemkning anse Riksens Ständer Hemmantalet i $$ måtto böra blifva grunden för extra Roteringsskyldigheten, att det högsta Hemmantalet för gamla Roterings-Verket inom I.änet icke må ofverskridas oftare, än i det fall, att några Hemman skulle finnas af så dålig beskaffenhet att de, utan en tillökning i Hemmantalet, icke kunde bära Roterings-skyldigheten: lärande* dénna jemkning böra uppdragas Landsliöfdingarna, med inom Länen å nyo utvalde extra. Roterings-Comiterade, samt dem anbefallas,1 att, sadan regleringen deraf för något Län blifä vit fulländad, den samma till Eders K.ongl. Majus Nådiga Stadfästelse i underdånighet insända.
Hvad sjelfva inrättningens början beträffar, föranledes den icke af Svenska Folkets behof, att årligen erhålla spannmål utrikes ifrån, och att minska denna import; utan deii grundlädes egenteligen för de dåvarande Regala Brännerierna, en inrättning, som på intet vis ledde till Folkets fördel eller fromma. Minnet deraf borde icke ännu vara utplånadt; men jag har blott velat hänvisa till 212 Den 4 December, f. m. dessa verkliga facta, som våra Protocoller vitsorda, på det att icke Utskottet måtte förbise dem. Friherre Fock„ Berndt Willielm: Hänförd af en förlåtlig, och må hända billig förtrytelse öfver de anmärkningar emot f. d. Allmänna MagazinsDirectionens förvaltning, som bär blifvit gjorde, har jag begärt ordet, dervid öfvertygad om Ridderskapets och Adelns rättskänsla att endast se på saken, och derefter bedömma följderna. Hå 5 år nära äro förflutne, sedan f. d. Allmänna Magazins-Inrättningen upplöstes, bade jag hoppats och förmodat, alt tillvitelser för felaktig Administration och missbruk så mycket häldre bordt uteblifva, som Kongl. Maj:t, efter att hafva, i anledning af Rikets Ständers emot Allmänna Magasins* Directionen framstälde anmärkningar, infordrat bemälde Directions underdåniga Förklaring, i Nåder gillat Directionens åtgärder. Men då något afseende härå icke blifvit fäsladt, eller må hända undfallit de värde Talarnes uppmärksamhet, nödgas jag till Ridderskapets och Adelns eget rättvisa omdöme hemställa, om icke orsaken Lill de misslyckade' resultaterne igenfinnes icke uti en felaktig Administration, utan uti de af Rikets Ständer åren 1815 och 1818 under Riksdagarne nästan påtrugade anslag af flere Millioner R:dr till upphandling af Span - Den 4 December f. ro. 2l3 nemål; i deras föreskrift för Magazins-Directionen, att ovillkorligt och obegränsadt upphandla spannemål och lemna undsättning, och uti deras, om jag så vågar yttra mig, liknöjdhet att lemna denna inrättning utan instruction. Allt detta är orsaken till hvad man kallar fel i Administration.
Ridderffapets och Adelns Plenum den 8 Augusti 1809. S. D. Sedan det af Constitutions-Utstöttet aflemnade Förstag til Riksdags-Ordning blifwit upläst, beflöt Ridderffapet och Adeln, pä det hwarje Ledamot mätte, innan beslutet öfwer denna til görande wigtiga Grundlag stadgas, 828 Den 9 Augusti. stadgas, äga tillfälle at af Förslaget bertil inhämta en noggran och fullständig kännedom, at genast och ffpndesamt leita af trycket utgå sä wäl o swan be ror de Förslag som Constitutions-' Utskottets Betänkande deröfwer jämte detsamma ätföljaudc Bilagor, äswensom af samma skäl, et dplikt beslut fattades i afseende pä det likaledes denne dag föredragne Project til Jnstruction för Ilistitiä -Ombudsmannen och det deröfwer af Constitutions - Utskottet ingifne Betänkande: Anseendes sig Nidderstapet och Adeln härutinnan hafwa gjordt hwad äfwcn de öfrige respective Ståndens Ledamöter angenämt och tjenligt wara kan. Ut supra. Uplästes följande Memorial af Grefwe iklöriiLi-, (llLsl dltellun. Wördsamt Memorial! I anledning af Friherre Kmlbscks sista ?Ieni - dag, inlemnade Memorial, som prkar at flpttningstiden för tjenstehjon, skulle förändras srän Michaeli til Midsommarstiden, utbeder jag mig säsom Ordförande uti Oeconnomiä-och Beswärs-Utskottet wid 1800 ärs Riksdag, fä lemna den uplpsning, at äfwen detta ämne dä förekom til öfwerlaggning, och hurusom Allmänna tankan äfwen war at en werkelig förmon skulle ätfölja för Landet, om Kongl. Mast nti en förändrad Tjenstebjons-Stadga i Näder täcktes tilläta at tiden för ifräga warande ändamäl blefwo ombptt.
Majit har nemligen, på sätt den nådiga Propositionen (pag. 55) innehåller, endast alternativt föreslagit alt, derest icke vederbörande inom 1863 års utgång i behörig ordning afslutat kontrakt om utförande af arbetet för segelleden emellan Hattefura och sjön Stora Lee, 500 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N;o 320. den för delta arbete under denna statsregleringsperiod afsedda lånesumma af 450,000 R:dr skulle få användas såsom län för utförande af Kinda kanal, derför arbetskostnaden syntes påkalla statsbidragets fördelande på 2:ne statsregleringsperioder. Granskar man närmare innehållet af Kongl. Majrts ifrågavarande nådiga Proposition, så kan man dervid icke undgå alt finna, att de på Sjette Hufvudliteln föreslagna statsbidrag tili produktiva arbeten äro ytterst knappt tilltagna. Väl är det lätt att inse att, då Staten i så många andra riglningar tarfvar stora anslagssummor, lillgångarne måste blifva bardt anlitade; men då man af ifrågavarande nådiga Proposition derjemte iuhemtar, att Rikets Ständers Dank eger ett behållet öfverskott af icke mindre än 6 millioner R:dr. hvilket icke tagits i beräkning för de uti den nådiga Propositionen föreslagna statsutgifter, torde man kunna hysa den säkra förhoppning, att tillgångar skola kunna beredas äfven för andra produktiva arbeten, än anläggningen af Statens jernvägar, hvilka, enligt hvad föregående Rikets Ständer antagit, förnämligast böra byggas med uppiånta medel, så att icke ensamt samtiden får vidkännas kostnaden för deras utförande. Jag vågar oek föreställa mig alt, så vida jernvägarne skola erhålla tillräcklig trafik, måste landet samtidigt upparbetas äfven i andra orter än dem, der jernvägarne blifva förlagde. Ty ett ensidigt bearbetande af endast jernvägar genom de delar af landet, som dermed kunna gynnas, kan icke annat än blifva skadligt för rådane af naturen mindre väl lottade trakter, som icke ega tillräckliga medel att sjelfva utföra stora kommunikations-anläggningar, men som med bidrag af Staten kunna tillvägabringa nödiga förbättringar i de af naturen anvisade farlederna.
Grefwe kulörn er, (larl Labrisl, Da ds fleste af Ridderjkapct och AdclnS Ledamöter uti Expeditions-Utskottet afsagt sig sine rum derstädes, och Riksdagens stut nalkas, wore det af största angelägenhet att detta Utskott, i anseende till alla ännu förestående Expeditioners upsättande, äfwen mätte blifwa fulltaligt, hwarföre Electorerne torde böra anmodas att wäija nya Ledamöter, och önskade Herr Greswen att sedan de förre bli-'wik ra ett sä hardt sätt behand, lade, Electorerne mätte sinna dem, som nu mera wilja ett sädanr förtroende emottaga. Herr Grefwen och Landt-Marskalken MkLunagas att ledighet i Expeditions-Utskotter wore i i:a Clasien efter Friherre O'HllisZ)-t>I1, Lusrsf, i 2:dra Elatzen ester Herr Stael von kkolstein, delarrdiss Lustaf, och Herr Silverstolpe, Larl Luömunö, Den r December» 51 samt i Ztdje Clasten efter Herr LKrsnborA, Ossier ^iikoim, och Herr ^älsrbsrk, sfokan Och killstideg Herrar Electorerne akt skyndsamt wälja Ledamöter i deras ställen. Uppå anmälan as Grefwe Osia 6arä!s, att ett ruin i Bewillnings-Utlkotttt wore ledigt efter Fullmägtigen för Friherre kirure. Herr Iliam, kolar, som frän NiksdaqeN afrest, proponeradc Herr Gref» wen och Landt-Marskalken Electorerne af i:sta Claren alt wäija en Ledamot esler honom kill samma Utskott» UplästeS ett ifrån Cönstitmions-Utskottet ingis» wit sä lydandel Wördfamt Memorial! Till Riksens Högloft.
Direktioner af de, i sednaste Banko-Reglemente intagna, dct atl^ga' dessa Verk rörande föreskrifter, förordnade Fullmägtige i fråga om belåningsvärdet å de obligationer, som i 160 § 1 mom. punkten l:o) omförmälas, att nedannämnde obligationer må, i intet fall, vid Diskon t-Verken belånas till högre belopp, än som den 17 December 1857 blifvit af Fullmägtige bestämdt, eller Svenska Hypotheks-Föreningars å Hamburger Banko ställda Obligationer, löpande med 4 procent ränta, till högst 80 procent af kapital-beloppet, med beräkning att 3 mark Hamburger Banko motsvara En Riksdaler Svenskt Silfver Specie; Elfsborgs med Dahlsland samt Götheborgs och Bohus Läns Hypotheks-Förenings å .2? Sterling utfärdade Obligationer med 4 procent ränta likaledes till högst 80 procent af kapital-beloppet, med beräkning att Ett Sterling motsvarar 17 R:dr 25 öre R:mt, och samteliga nuvarande Hypotheks-Föreningars i Svenskt mynt ställda och alla öfriga, enligt Reglementet, belånbara Obligationer, löpande med 4 procent ränta eller derutöfver och efter utlottning betalbara, till högst 85 procént af kapitaleller nominal-värdet. § 00. Sparbankerne i Stockholm, Westervik, Södertelje, Hudiksvall, Xasea-kreditiv Götheborg, Skara, Wenersborg, Malmö, Christianstad och Ystad uu ':paibankcrhafva nästlidne år begagnat sig af den kreditiv-rätt, som, jemlikt 167 § i Banko-Reglementet, är Sparbanker i riket medgifven. § 61. Följande sammandrag öfver uppoch afskrifningssamt depouPPoch afsit-rörelsen vid de särskilda Disk ont-Verken under år 1860 få Revisorerne meddela: rörelsen. Itevisorornea Bträtt. ang. Banlcoverket. 8 58 A. Uppoch Afskrifning s-räkningen. Innestående vid årets början Insatta I Stockholm. Deposit-rälcningm. I Malmö. 1 Wisby.
StraffBalken stadgas som följer: ”Fängelse vid vatten och bröd räknas således, att emot böter från En Daler till och med Tolf Daler, svara fyra dygn; från Tolf till och med Sexton Daler, fem dygn; från Sexton till och med Tjugu Daler, sex dygn, och så vidare Fyra Daler emot hvart dygns fängelse vid vatten och bröd. Går talet af djrgn ej jernnt upp emot böterne, efter denna räkning, utan stiga böterne något deröfver, då ökes straffet med ett dygns fängelse vid vatten och bröd. När böter för I? Den i Mars f, ra. sådan stöld, som enligt Lag ligger i tveböte, skola till fängelse vid vatten och bröd förvandlas, då fördubblas det stulnas enkla värde, och det dubbla beloppet tjenar till grund för fängelsetidens bestämmande, efter den beräkning, sorn nu stadgad är. Ej bör någor dömas till fängelse vid valteu och bröd på längre lid än en månad, beräknad till tjuguåtta dygn;, och ej på mindre tid än fyra dygn.” Då Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, företagit detta Edert Lagförslag till granskning, har Jag väl, lika med Eder, funnit den hittills i Lag stadgade grund för förvandling af böter till fängelse vid vatten och bröd vara i vissa fall mindre rigtig och särdeles deruti, alt tiden för dylikt fängelse är i allmänhet bestämd till ett antal af endast 4> 8, 12, 16, 20, 24, och 28 dagar, hvarigenom vid den minsta tillökning utöfver det bötesbelopp sorn högst svarar emot hvarje fängelsegradation, en olämplig förökning uti fängelsetiden uppkommer; men deremot bar Jag ansett den af Eder uttryckte mening, angående fängelsetidens förlängning i lika jemnt arithmetiskt förhållande med bötesbeloppet, icke kunna godkännas, enär afseende dervid icke blifvit fäsladt på det uti slrafFets natur grundade förhållande, att, särdeles då fängelsetiden uppgått till en viss längre tid, hvarje dags tillökning måste i allt större mån medföra ökad svårig - De n i Mars f. m. het att straffet uthärda, ett förbållannde, som synes våra af <734 3rs Lagstiftare erkändt, då ett belopp af Trettio
Vårsäden ligger ännu obär - Den 23 September f. m. ny gad på åkrarne, och liar skjulit upp nya skölt;, så alt intet mera hopp är alt få något gsgn deraf; och potatesskörden, som skulle utgöra ett surrogat, är äfven i fara att förstöras, der den ligger och flyter i lervällingen. Landtmannen behöfver således nedsättning; och jag förenar mig derföre i allo med Herr Hjerta. Herr von Hartmansdorff: Jag förbigår hvad som blifvit yttradt emot mig personligen, emedan del ingenting bevisar i saken; öch vill således blott upptaga de anmärkningar, som vid densamma blifvit gjorda. Deribland förekommer först påståendet, att min uppgift om cursen år 1809 icke vore vigtig. Till bevis på motsatsen får jag åberopa Grefve von Scliwerins år 1817 uppgifne skrift till utredande af medborgerliga kunskaper, der det sid. 45 säges, att cuusen 1809 var högst 65 och lägst 58 .sk., hvilket i medelcurs gör 61 ± sk.; men jag har för jemn räknings skull upptagit den sämre än han var, eller till 64 sk. Hade jag gjort beräkningarne efter rätta förhållandet af 6i-j, så hade 5ooo R:dr den tiden motsvarat mera än dubbelt, eller utöfver 10,000 R:dr 1111 för tiden. Hvad 1810 års curs beträffar, har jag icke nämnt derom, emedan de ifrågavarande lönerne bestämdes redan 1809, och följagteligen efter de förhållanden, som då förefunnos och kändes. Att lönerne verkligen bestämdes år 1809, in - Den a3 September f, m. hemtas af Ridderskapets och Adelns protocoll för den 8 Julii samma år, hvari omförmäles, ntt till Ståndet då inkommit StalsUtskottets Betänkande af den 5 i samma månad, rörande dessa löner. Hvad 1810 års curs beträdar, så uppgifver Grefve von Schwerins åberopade skrift, att lian lägst var 65, och högst, g3 sk.
Frihin har tagit till exempel Mälare-provinsernes hank och uplyst derom, att dess sedelstock upstigit till 2,000,000 Ridr och riksmynts-kassan till 1,000,000 Ridr. Till följe häraf visade Frihin, att om Utskins förslag varit gällande, hade sedel-emissionen icke fått stiga öfver 1,600,000 Ridr, samt följaktligen varit 400,000 Ridr mindre än nu. Ganska riktigt; nien hvad hade vidare i sådant fall inträffat? Jo, att i st. f. att nu dessa 400,000 Ridr Riksbanks-sedlar legat inlästa i bankens kassa och ett motsvarande belopp privatbanksedlar i rörelsen cirkulerat, så hade de samma Riksbanksedlarne sjelfva fått gå ut och promenera bland allmänheten, och att delta hade varit någon olägenhet hvarken för banken eller rörelsen lärer väl ingen vilja påslå. Likaså tror jag att det är ett missförstånd att påstå alt, om det nu föreslagna stadgandet antages, penningar icke skulle blifva insatte på uppoch afskrifnings-räkning. Hvad vill sådant säga? Om del vore privatbankens egna sedlar som insattes, så ökades naturligtvis ej sedelstocken genom att åter låna ut dem, och om det deremot vore Riksbankens sedlar som insattes, så är det ju lika litet någonting som hindrar att äfven utlåna dem. Något hinder för denna nyttiga rörelse ligger således alldeles icke i förslaget, och väckelsen att idka densamma ligger i skillnaden mellan den ränta, som gifves och som fås, ty om man gifver 2 å 3 proc. i ränta, men kan erhålla 5 proc., måste det väl vara eli intresse uti att bedrifva en sådan rörelse. Jag ber om ursägt alt jag, måhända onödigtvis, under några minuter uptagit R. o. Adis tiel, men jag har ansett mig böra visa, att jag åtminstone vet hvad jag yrkar och hvad de förslag innebära, som jag tagit mig friheten förorda. Gr. Lagerbjelke:
Han teg litet mörkt och hon utkämpade en strid, om hon skulle erbjuda honom att köpa en ny dräkt eller ej. Men så blef det för svårt att skiljas vid den stora summan, det vore oklokt. – Åhja, det är ju bara en liten stund och ingen känner oss – sade hon hvardagligt och Tore lade märke till den ojämna hyn och de skarpa vecken vid ögonvrårna, hvilket allt i det bjärta ljus, som föll in öfver kofferten på kontoret, framträdde starkt nu då hennes ansikte förlorat sitt spända, lifliga uttryck. Hon såg i alla fall väl så gammal ut som hon var – nära trettiotalet. Klockan sex stod fru Smith iklädd ljus sidendräkt med »diamanter» och ropade upp till Louise att skynda sig, annars blefve det för sent för denna dag. Irriterad, blossande och nervös, ovan att kläda sig festligt utan hjälp, slängde Louise regnkappan öfver sin hvita klädning, uppgaf försöket att fästa några nyss köpta rosor vid sin barm och skyndade ned. Fru Smith svassade ut på gatan, där de båda männen väntade i samspråk om skeppsfart och dåliga tider. Vädret var småregnigt och ytterligt kvaft, de gingo framåt brådskande i skenet af illalysande gaslyktor och stötte oupphörligt mot dåligt klädda personer med stirrande, kuriösa fysionomier. Promenaden blef dock kort, i ett hus ungefär likt Smithska familjehotellet, endast med blankare fönster och renare trappor, ringde de på och trädde in i en upplyst korridor. Som dörren till den larmande gatan slog igen, försattes de ögonblickligen i en tystnad, hvars intensitet var nästan plågsam. Icke ett ljud hördes, man kunde ana sig till lätta smygande steg öfver och bredvid, steg som öfver allt kommo från tunna sulor och dämpades af ogenomträngliga brysselmattor.
Ekonomiutskottet måtte taga saken i öfvervägande, samt föreslå en underdånig Skrifvelse lill Kongl. Majrt, med anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes anbefalla, att nödige underrättelser örn dylika Inrättningar i Nederländerna måtte anskaffas; att förslag till inrättande af en sådan i Sodra och en i Medlersta delen af Sverige malte uppgöras och för Rikets Ständer vid nästkommande Riksdag framläggas, för att i händelse Hans Maj:t så nödigt anser, blifva med erforderligt Anslag till första anläggningen försedde. Lades på bordet. t 1:0 Af Herr Rosenqvist af Åkershult, Fredrik Leonhard: Att en Församlings alla Ledamöter skola åtnöjas med den Själasörjare, som en enda Församlingens Ledamot utsett, tyckes vara obilligt. Sannt är väl, alt i åtskilige Paslorater, der Jus Patronatus äger rum, har Patronus gjort någon uppoffring åt Kyrkan eller Prästebordet; men då sådant kan hafva hunnit blifva beta Idt genom den länge tillgodonjutne Påtronfö rmånen, tyckes tiden vara inne, att det 36 Den 17 December f. m. gamla privilegium exclusivum åtminstone till hälften clelas med Församlingen. Jag föreslår altså, att Jus Patronatus den ena gången utöfvas af Patronus j och den andra af Församlingen j hälst denne senare har sig ålagd den skyldighet, alt löna Pastor, och uppbygga Prestgården; hvarmed Patronus således icke ensam är besvärad. Om remiss till vederbörligt Utskott, samt communication med öfrige Stånden anhålles vördsamt. Lades på bordet. 12:0 Af Herr Rosenqvist af Åkershult, Fredrik Leonhard: Jag föreslår att Rikets Ständers Bank må lemna lån mot säkerhet af fast Egendom och Assecurence på Lif, mot låg ränta j så snart Låntagaren derjemte ställer borgen derföre att AssecurencePremierne ordentligen blifva inbetalte. I anseende till tidens korthet anhåller jag alt med skälen för denna min Motion framdeles få inkomma, samt att då först remiss och communication må blifva tillåten.
Hvarifrån skulle då Utsk. få anledn. till sammanjemkning? En sådan anledn. fanns icke i hela diskussions-prot. Således återstod för Utsk. ingen annan utväg än den som Utsk. här begagnat. Att nu besluta en återremiss är rakt stridande emot grundlagens uttryckliga ordalydelse, och en dylik åtgärd lärer således icke, huru Gr. Lagerbjelke än må tolka grundlagen, vidare kunna ega rum, utan antingen är det R. o. Ad:s rätt att bifalla eller afslä mern., eller också inträffar, alt då två Ständ stannat emot två, så förfaller förslaget, så att ingen skrifvelse blifver^ af. Alt klandia Exp.Utsk., för det att Utsk. icke fullgjort sin skyldighet, det går nog lätt för sig, men det är icke lika lätt att bevisa klandrets befogenhet. Frih. Cederström: Gr. Lagerbjelke har gifvit en oväntad tolkning af mina sista ord, då Gr:n har ansett dem gifva ett stöd för hans åsigt. Jag har yttrat att alla fyra Stånden syntes vara ense derom att ansvarigheten för Konungens rådgifvare uphört, och jag har tillagt att Stånden icke syntes egentligen hafva något serskilt att anmärka emot de af Utsk. begagnade ordalag. Jag har nu för mera säkerhets skull skaffat mig utdrag af prot. såväl frän Borgaresom BondeStm. Jag ser vid genomläsning af dem, att BorgareSt. vät har, ”med ogillande af de tvenne förslagen, förklarat i dem böra intagas BorgareSt:s beslut, i hvad det med BondeSt:s öfverenssfämmer” etc.; •— men om jag går till BondeStrs prot:s-utdr., sä finner jag att BoudeSt. beslutat ”det skulle uti ifrågavar:de skrifvelse-förslag jemte § i Riksdagsbeslutet uttryckligen omförmälas BondeSl:s beslut vid deeharge-frågans behandling”'. Skulle man nu få resonera så, som Gr. Lagerbjelke, så skulle man alltså säga att som irenne Stånd med hvarandra till förslagens hufvudsakliga del instämt, så vore frågan följaktligen på nöjaktigt sätt afgjord.
Möller, ä Direktionens öfver Westmanlands landtbruksskola vägnar, af 4,674 R:dr, för utdikning af myrer vid Julpa gård i Romfertuna socken 3,178: 31. » deltagarne i utdikningen af Bredmossen samt sänkningen af Laggarbooch Ilarmsjöarne inom Kolbäcks och Bergs socknar, å 5,010 R:dr 3,406: 78. » dito i utdikningen af kärroch myrängar, tillhörande byarne Nesselsta, Hohn, Myrkarbo, Kättbo och Nickbo inom Hvittinge socken, å 1,565 R:dr 1,064: 21. » dito i aftappningen af Mursjön i Wester-Wåhla socken, å 3,670 R:dr 50 öre 2,495: 95. » dito i upprensningen af Altuna å, till förekommande af öfversvämningar inom Simtuna, Frösthults, Thorstuna och Hernevi socknar, å 3,000 R:dr 3 485: 94. » Sergeanten G. Ekström och Jan Jansson i Djupmyra, å 1,500 R:dr, för utdikningen och aftappningen af Kolbäcks-sjön samt kringliggande mossar å Arboga stads södra skog 1,059: 55. inom Westerås och Upsala län: till deltagarne i utdikningen af sanka ängar, tillhörande byarne Rönna, Rotbrunna.
Då mäste del nemligen visa sig, på hvad grund dess opinionsförlroende hvilat, huru litet det dittills i sjelfva verket var kändt. Början dertill hade skett med Strafflagsförslagets framläggande vid 1844 års riksdag. De officiella granskningar, detsamma lika med förslaget lill civillag hade undergått, innan det kom under Lagberedningens behandling, hade föranledi en mängd af anmärkningar, hvilka, ehuru från trycket ulgifna, troligen voro för den stora allmänheten ännu mera okända, än sjelfva förslaget. Af Lagberedningen hade blifvit tillstyrkta talrika ändringar, som likväl förnämligast gällde endast redaktionen; och alla anmärkningar, som gått mera på djupet eller åsyftat rubbning af arbetets så kallade 64 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelsc för år 1848. ”grundvalar”, voro med tystnad förbigångna, under en äfven öppet utsagd förutsättning, att dessa grundvalar redan ägde lagstiftande maktens tysta bifall. För den sålunda förberedda utgången bade imedlertid redan inom Lagberedningen farhåga uppstått, och ett förslag blifvit väckt, hvarmed åsyftades, att äfven i fall af det å bane varande förslagets ogillande, ändock en icke likgiltig fördel för det angelägna ändamålet möjligen måtte stå alL förvänta. I egenskap af Lagberedningens ledamot hade nemligen jag redan vid den tid, då bearbetningen af Straffbalken börjades, bragt i fråga ett sådant förfaringssätt, att jemle fortsättande af lagförslagets granskning, den gällande lagen äfven måtte företagas till så beskaffad behandling, soin i Lagkommitteens instruktion var föreskrifven, och dervid det af Lagberedningen redan tillstyrkta philadelphiska straffsystemet tillämpas på nu gällande, sålunda reviderade brottmålslag.