Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tre månaders förlopp. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denne dag ankomna Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 23 sistl. September, rörande anslag till inköp af boställe åt en Capell-predikant i Undenäs församling inom Skaraborgs Län. S. D. Återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 5 dennes på bordet lagda betänkande, N:o 28, i anledning af väckt motion om sättet för lumpsamlingen. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 2 och 5 dennes på bordet lagda betänkande, N:o 18, i anledning af väckt motion om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för regements-officerare förevisa recryter, innan de antagas, samt om vidtagande af åtgärder emot befälets olagliga inblandning vid uppgörande af contract emellan rotehållare och knektar, blef detta betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Grefve Lagerbjelkes, Gustafa den 5 dennes på bordet lagda motion om förstärkning af Lag-Utskottet, Bih. till R. St, Prof. 1844. 9 Sami. 27 210 Prot.-Utdrag, dea g October 1844- lör granskning af det nya crimin al-lag-förslaget, i händelse Nådig Proposi* lion till delsammas antagande af Kongl. Maj:l till Rikets Ständer vid innevarande Riksdag öfverlemnas. S. D. Föredroeos och hiföllos Lag-Utskottets nedannämnde den 5 O O dennes på bordet lagda belänkanden: v N:o 10, i anledning af väckta motioner, angående dels förändrad lydelse af 19 Gap. Ärfda-Balken, dels ock förklaring öfver 4 § i samina capitel; oell N:o 12, i anledning af Kongl.
B:ko R:dr 2,580,000: hvilken summa borde utgå vid följande terminer, nemligen: den 1 Maj, för vestra stambanan B:ko R:dr 500,000: „ södra . ., ,. 400,000: 900,000: — deu 1 Juli, „ vestra . ,. „ 600,000: , södra 55 .. .. „ 400.000: 1.000.000: — den 1 September, för vestra stambanan . ,/ „ 300 000: södra „ . 200,000: 500,000: — den 1 November, „ vestra , „ „ 150.000: W södra „ . „ „ 30,000: 1.80.000: — Summa B:ko R:dr 2,580,000: — —• Derjemte hade Öfverste Ericson, under anmälan alt högst betydliga utgifter nu förestode, enär redan 2,300 man private arbetare inställt sig vid vestra och 600 man vid södra stambanan, samt. auktioner blifvit ullvsta för uppförandet på entreprnnd af sex stationshus och ett stort antal banvaktare-slugor m. m., hvarförutan uppköp a! ett större parti inaterialier och inslrumental-effekter påginge, i underdånighet anhållit, att, till förekommande af ett skadligt, afbrott i arbetena å dessa håda stambanor, åtminstone det anslag af 900,000 R:dr B:ko, sorn, enligt det af honom uppgjorda förslag, borde utgå den l instundande Maj, måtte med säkerhet vara alf vid denna tid till Arhets-chefcns disposition påräkna. Efter omförinälandet af Chefens för Statens jernvägs-bvggnader sålunda i underdånighet gjorda anmälan om behofvet af ytterligare medel till de redan påbörjade jernvägsarbetenas fullföljande, har E. Ii.
Ijcnster förses med en för deras anständiga bergning erforderlig inkomst, samt det belopp af 2000 r:dr, hvar och en af Bankens kassörer, genom beviljande af nu sökta förhöjning i missräkniägs-penningarne, skulle komma att årligen åtnjuta, äfven om förlust något år kan undvikas, likväl med afseende icke allenast å befattningarnes synnerliga vigt och ansvarsfullhet, utan ock å lefnads-kostuadens dyrhet inom hufvudstadens ej torde få anses vara för högt beräknadt, har Utskottet desto heldre insett billigheten af kassörernes, utaf både understyrelsen och Banko-fullmäktige tillstyrkta ofvanberörda begäran, som ifrågavarande tjenstemän, före Banko-verkets sednaste organisation, åtnjöto 200 r:dr i missräknings-penningar, ehuru den genom kassorne i vexling förekommande högsta sedelvalören då inskränkte sig till 3 r:dr, hvarigenom någon betydligare missräkning icke gerna kunde ega ruin; och Utskottet hemställer alltså' vördsamt, att det såsom ersättning ej mindre för förluster, i följd af möjligen förefallande missräkningar, än äfven för mistade sportler på aflöuings staten till Bankens 7 kassörer utgående anslag, 500r:dr, måtte för hvar dera af dem förhöjas med 200 r:dr banko, efter år räknadt. Stockholm den 28 Februari 1851. Reservation af herr doktor Sandberg: „Jag vill icke bestrida att den föreslagna löneiill ökningen kan vara behöflig för en embetsman med familj här i Stockholm. Det beror dock ganska mycket på de lefnads-vanor man följer. De ifrågavarande sju Banko-kassörerne åtnjuta för närvarande hvardera 1,200 r:dr i lön, 100 r:dr i arfvode, samt 500 r:dr för sportler och missräknings-penningar, eller tillsammans 1,800 r:dr banko årligen. Nu är en förhöjning föreslagen, så att missräknings-penningarne skulle utgöra 700 r:dr banko årligen och hela årliga lönen uppgå till 2000 r:dr banko.
”År 1789 flyttade vi till Stockholm”; så är nog troligt, att den närmaste anledningen, ehuru här icke angifven, var hennes slägtingars ovilja. Henne till evärdlig berömmelse må nämnas, att hennes försäkran var, icke orda-sätt, utan tänkesätt; och att hon deri stod orubbligen fast, under hela sitt äktenskap, under sin enko-tid, intill sin sista andedrägt. Det band, som hon visserligen något lättsinnigt knutit, bar hon sedan så, som hade det, alltigenom, varit ett rosenband utan törnen. Hon blef för Lidner den trognaste, huldaste, omsorgsfullaste maka: för hans skull färdig att försaka slägt, ungdomsvänner, födelsebygd, och – hvad mera var – ståndaktig att tåligt uthärda, jemte den yttersta brist och nöd, allt det bittra, som åtföljer timlig ofärd, då den härleder sig från egna, i allmänna omdömet oförlåtliga förvillelser. Öfverskylande med kärlekens mantel hvad hon ej kunde rätta, fann hon sig för alla sina uppoffringar fullt återgäldad af äran, att bära Lidners odödliga namn. En verkligare belöning var dock, att han kände och erkände, hvad han i henne ägde. Derom vittna de åtskilliga smärre dikter och verser, i hvilka han, – äfven se’n hon redan länge varit hans maka, – betygade henne sin ömma tillgifvenhet med yttringar, der just uttryckets hejd, eljest af honom icke sällan åsidolemnad, bevisar känslans sanning. Så är t. ex. hans Oratorium ”Messias i Gethsemane” henne tillegnadt med dessa så rent hjertliga stropher: Kom, att lyran åt mig räcka; Hvifta uppå den ditt namn! Och, att himlar hos mig väcka, Tag din dotter i din famn! Dufvan, fastän stormar skaka Nästet, der hon hvilat glad, Söker opp ett myrtenblad, Till att räcka åt sin maka. Så ser man äfven den sednare, efter hans död utgifna delen af hans Samlade Arbeten öppnas med ett invigande tacksamhets-qväde ”Till min Hustru”; börjande med dessa rader:
Om dessa fordringar ökas utöfver hvad de voro då rustningsoch roteringsbesväret fästades vid jordbruket, så anser jag Staten sä mycket snarare böra mellankomma, som ändamålet, långt ifrån att uteslutande afse jordbrukets enskifta intressen, deremot afser alla dem, sorn bero af fäderneslandets sjelfständighet och Statens eget bestånd. Öfvertygad, att ej mindre II. St. än deras StalsUtsk. erkänna det vigtiga ändamålet med passevolance-inrättningen, och vid en närmare pröfning finna, att det förfelas utan nödiga medel; hemställer jag vördsamt, att om R. St. vid denna riksdag besluta om grunderna för mötes-passevolancens utgörande vid tilländalöpande af nu gällande contract, R. St., med bibehållande af nu var. belopp för passevolancens nuvar. utgifts föremål, i hvad de röra manskapets underhåll, för framtiden må antaga den grundsats, att halfva afgiften utgöres af rustoch rotehållare, och den andra hälften af statsverket, samt att den närvar, afgiften på sådana grunder fastställes för i5 år. Jag anhåller vördsamt, att detta anförande remitteras till det Utsk., som behandlar Hr Reutersvärds motion. Remitterades till StatsUtsk., i sammanhang med Hr Reutersvärds tillsamma Utsk. remitterade motion, rör:de mötespassevolancen. Hr af Dalström, Gustaf Jacob: I sista plenum beviljades remiss å Gr. Anckarsvärds motion, rörtde upphäfvande af K. förordn. den 7 Oct. i8o5. Hr Grefven ansåg denna författning numera icke vara lämplig, samt grundade sin tanke derpå, att straffbestämmelserna för de i denna författning omnämnda förbrytelser skulle vara alldeles för hårda, i jemförelse med de för dylika förbrytelser i allmänhet stadgade straff.
» Inte kunde mau nu undra på, att pappa Rebolledo fann det en smula hårdt att lemna teatern och ta till det blåa kryddbodsförklädet; men det blef dock för ledsamt till slut att se hans evigt sura ansigte »; och hur det var började en och annan dra sig undan, försvinna och söka upp andra ställen far sina inköp. Nej, inte kunde man undra! I sina tankar var pappa Rebolledo beständigt bland de gamla » konstnärskamraterna » nere på » inrättningen »; han intalade sig sjelf med ruelse, att han svikit sin » höga uppgift », och han kände rodnaden bränna under den pergamentstyfva, af smink förstörda huden i sitt skrumpna gamla ansigte, när han ideligen frågade sig sjelf, hvad månne » de andra skulle säga om förräderiet ». Han var också fasligt ensam, pappa Rebolledo, och hade god tid för allt sitt grubbel. Ruth, det enda hans hjerta var bundet vid numera här i verlden, var borta hela dagarne på sin fabrik. Vägen var for lång, att hon skulle hinna hem till middagsmålet, som derför gemenligen fick bestå af matsäcksmat. Men om qvällarne, när hon vände hem, skyndade hon allt ifrigare på sina steg, ju närmare hon nalkades. När hon kom till slussen, der det elektriska ljuset kastade sitt skarpa sken öfver den frosthvita ryttarstatyn, riktigt sprang hon, sprang upp för backarne och den länga, långa gatan utan att fråga efter, utan att tänka på någon trötthet. Hon kände förebråelsen svida i sitt blod, förebråelsen att hon försummade den stackars, gamle pappa, som så godt behöfde henne. Men hon kunde väl dock ej föra dagdrifvarlif, och hennes små bidrag till hushållskassan voro godt af nöden. Blossande röd och med andan högt i tryck stormar hon in, och kyssar och vänliga frågor regna ned öfver pappa Rebolledo. Hans ansigte klarnar till ett leende, men hon kan ändock icke undgå att se, hvilket trött stackars leende. » A r du sjuk, säg; du är bestämdt sjuk, kära pappa; svara mig! » » Nej, min flicka, » bedyrar lian och stryker hennes hår.
Af Herr Grape, E. D., som, yrkat, dels alt, enär 6 §. uti underrättelserna till tull-taxan gifvit General-Tullstyrelsen anledning till anmärkning emot de tullkammare, som ej för inkommande barlastade fartyg beräknat lastpenningar, men med billighet ej syntes vara förenadt, att afgift för last affordrades fartyg, som endast innehade barlast, rättelse härutinnan måtte meddelas, och dels att, då lastpenningars erläggande blifvit påyrkadt för de barlastade fartyg, hvilka, enligt den sednare perioden af berörde paragraf, påtagligen öro derifrån befriade, såvida de medfört någon den ringaste artikel till förtullning, eller om endast fartygets provision ansetts öfverstiga den tillåtna mängden och Skepparen blifvit ålagd förtulla öfverskoltet, bestämmas måtte när ett fartyg bör anses innehafva last; och har i berörda afseenden blifvit föreslaget, att den ifrågavarande 6 §. måtte blifva på det sätt förtydligad, att efter orden; "vid inkommande och utgående,” tillägges: ”du fartyget innehar last”; samt att, för erläggande af lastpenningar, den beräkning må tagas till grund, som förekommer uti 16 §. 6 mom. af Kongl. Förordningen och Reglementet angående Lotsoch Båk-inrättningen i Riket den 16 Maj 1827, att nemligen såsom barlastade skola anses fartyg af till och med 5o lästers drägtighet, som innehar gods icke öfversligånde 4 läster; fartyg af öfver 5o till och med 100 lästers drägtighet, som innehar gods till icke öfver 6 läster, samt fartyg af öfver 100 lästers drägtighet, som innehar gods icke öfver 8 läster. Bilt. till R. St.
Man har åberopat tryckfr:slagen; men jag hemställer, hvad denna lag har att göra med detta mål. Detta vädjande till tryckfrtslagen synes mig vara nog för att ådagalägga, att majoriteten, otn den också gjort sig mera besvär än minoriteten, åtminstone byggt sina satser på en lös grund. Jag anhåller att nu få yttra min åsigt i sjelfva saken. Jag tror, att om denna fråga betraktas ur den enkla synpunkt, Den 14 Maj. 12g punkt, dess beskaffenhet påkallar, oell icke förvillas genom inblandning af politiska utflygter eller advoöatoriska försvarsgrunder, den kunde sannast och riktigast bedömas och alt mart derigenom lättast kunde komma till dess afgörande utan vidare tidsutdrägt. Följden biir i alla fall enahanda; ty genom sädana inblandningar kan man endast förlänga discussionen några timmar, och man mäste slutligen återkomma till hufvudsaken, som, efter mitt förmenande, innefattas i några få och enkla frågor, nemi.: har Hr Crusenstolpe genom sitt yttrande förnärmat Ståndöts värdighet eller icke? Idar han fästat ringaste afseende på det allm. ogillande, sorn. hans yttrande inom detta hus mött, derigenom att han erkänt, att det var förhastadt? Jag tror, att man skall komma till den slutsats, att ordet skälmstycken, som af Hr Crusenstolpe yttrades, idet sammanhang, hvari det står med det ämne, sorti då Var föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, icke kan ursägtas, och jag tror, att man af Hr Crusenstolpes sednare anförande kan dragä den slutföljd, att långt ifrån att han velat påstå, att detta ord varit ett honom i brådskan undfallet, förhastadt uttryck, han ådagalagt, att det varit ett välbetänkt uttryck för att såra och skymfa den Corporation, som var föremål för en annan talares tillmäle och R. o. Ad:s dåvar-. öfverläggning. Jag frågar den majoritet af R. o. Ad., som ogillade Hr Crusenstolpes uttryck, hvad känsla det var, som Föranledde detta ogillande, om det icke var den, att han genom detta sitt uttryck hade förnärmat
Inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva åtskillige Ledamöter afgifvit anmärkningar mot Utskottets afstyrkande i fråga om ökade anslag till Universiteten, samt såsom skäl dertill anfört, huruleledes inrättandet af nya Lärare-beställningar så väl vid Upsala, som vid Lunds Universitet vore i vetenskapligt hänseende af högsta behof påkallad!, och hvartill å förra stället erfordrades 6,870 R:dr och å det senare <5,060 4 Stat s-\Ji slottets Utlåtande Nio 211* Hulr? att den för Lärarne ifrågaställde löneförbättring vöre så mycket mera billig, som aflöningén derigenom icke komme att bestämmas högre än lill i,8oo R:dr för de äldre och till i,5oo R:dr för de yngre Professorerne, eller det minsta belopp,-sorn troligtvis i något land gifves åt de personer, hvilka egna sig åt ett så mödosamt kall, samt att anslag för Academiernes materiela behof vöre. desto nödvändigare, sorn, om icke medel finnas anvisade till practiska öfningar och försök vid Astronomiska Observatorium, AnatomieSalen, Cliemiska Laboratorium m. m., föreläsningarne i dessa ämnen komma att blifva utan serdeles nyttaOch har Preste-Ständet enhälligt yttrat den önskan, alt Stats-Utskottet måtte, när extra anslagen komma i fråga, i främsta rummet afse de vetenskapliga institutionernas, behof; _ hvarjemte inom Eorgare-Slåndet Herr Hemberg, J. P.j yrkat, att Stats-Utskottet skall uppgöra en rättvis, fördelning af det för Universiteten å Stat uppförde anslag, så att det må blifva till dess rätta ändamål användt, och till hvilken ^framställning Herr Hemberg hemtat anledning af den ojemnhet, som skal! egt rum vid fördelningen Academierne emellan, då, enligt Herr Hembergs förmenande, Lunds Universitet skall blifvit lidande.
Af dessa anledningar har Kongl. Maj:t ock från den, under 8 April 1834, kungjorde Ansvarighets-Lagen för Directeurerne i LåneContoiren uteslutit den af Rikets Ständer, för deras del, beslutade 6 §., så lydande: "Öf”ver Hof-Rättens Utslag i dessa mål kurtina väl underdåniga besvär hos Kongl. ”Maj:t anföras; dock må den Directeur, ”sorn genom Hof-Rättens beslut blifvit för"klarad förlustig Dirccteurs-befaltningen , ”ehvad Hof-Rättens beslut ändras eller icke, ”eller den klagande benådas, icke i sin förr ”nämnde befattning kunna insättas, utom "af Rikets Ständer”; äfvensom Kongl. Maj:t nu i Nåder föreslagit, att 10 §. uti Ansvarighets-Lagen för Fullmäktige i Banken, och 11 §. uti den för Fullmäktige i RiksgäldsContoiret, samt Ansvarighets-Lagen för Directeurerne vid LåneContoiren i Gölheborg och Malmö, kunde få en sålunda förändrad och lydande redaction: ”Är den ”tilltalade eller åklagaren missnöjd med Hof”Rättens Dom i dessa mål, åge han att der”öfver, i den ordning i allmänhet för brott”mål är stadgadt, anföra underdåniga be”svär, hvilka hos Konungen, uti Dess Högesta Domstol, upptagas och pröfvas. Är ”Fullmäktig (Directeur) genom Hof-Rät”tens Dom förklarad förlustig den honom ”an - Den 21 April e. m. 97 ”anförtrodda befattning , vare lian från ut"öfningen deraf skilj d., intill dess Högsta ’Domstolen sig slutligen utlåtit. Blifver ”sådan Dom af Högsta Domstolen upphäfoch den tilltalade befriad, återtage ”han genast sin tjenste-utöfning. Varder ”slik
Om jag efter de medelvärden, som å ifrågavarule artiklar egde rum under nämnda år, beräknar en tuuna hvete till 22T/2 rdr, en tunna råg till 14 rdr, en tunna hafre till 8’/2 rdr, en tunna vicker till 20 rdr och en tunna ärter lill 18 rdr, så upgår sammanlagda värdet å öfverskottet af spanmål, som exporterats, till 17,903,269 rdr rmt, då deremot med antagande af ett medelvärde: för ett lisp. fläsk till 8 rdr, ett iisp. kött till 3'/2 rdr, ett lisp. ost till 6 rdr, ett lisp. smör till 11 rdr, ett lisp. talg till 8 rdr, ett skålp. Ijna till 50 öre, ett skålp. metwurst till 60 öre, ett skfilp. hudar och skinn till 75 öre, ett skålp. ull till 1 rdr, ett lisp. lin till 5 rdr och ett lisp. humla till 10 rdr. Importens varde öfverstiger exportens med icke mindre än 30,795,424 rdr. Afrirager jag härifrån vårt tillgodohafvande å spanmålshandeln, 17,903,269 rdr, så visar det sig såsom slutresultat, att vår handel med utlandet, hvad angår jordbruksoch ladugårds-produkter, bedrifvits under trenne ofvannämnde år så, att vi importerat för 12,892,155 Rdr mera än vi exporterat, hvartill ytterligare bör läggas 2,000,580^ Rdr, sorn vi till utlandet betalt för importerad guano utöfver hvad som erhållits för 90,577 lisp. ben och benmjöl, sora exporterats. Det var vid slutet af dessa år, som Ständerna under sisth riksdag förklarade sig icke vidare behöfva skyddet af införselstull för jordbrukets alster. För dem utströk man ur tulltaxan dittills existerande tullsatser och satte 0 i stället. Man kunde icke då känna de sifferförhållanden, jag nu meddelat.
At Borgare-Standet gifwit ost tilkänna det de ingalunda inga i nagvn Oonscription, förrän den i rigtig ordning konrme ifrän Regeringen. r:o At dä wär personal emot twänne af do andra Ständen är sä obetydlig skulle afven det antal inskrifne wi lemnade i samma män blifwa det. F:o Dä wi känna at brist af folk gör nästan til omöjlighet eomplelterandet af indelta Armeen, lärer upsättning af nya corner blifwa det än mera, och endast öka swärigheter för de förre. 4 0 Allmogen, mistnöjd med det forledit är upsatte Landtwärnet, mistbruket derwid och wattffötseln deraf, lärer ej utan den största motwil ja - Den rz Juni». 695 ja ä nyo utlemna sine sömr til et lika öde och fåfänga. Föga öfwertygande frrrktar jag de löften blifwa, som för at bertil förmä dem, nu härwid lemnades af bättre behandlande, af ömmare omwärdnad, af klokare anförande: allmänheten skatt i hwad som hwad åtminstone kan ffe, och jag förutser det misinöje häraf wätiat, som stall upkomma bos en medborgare-d3,38, hwad afund, hwad Hat mot en annan, och fluteligen ytterligheter och brott, som antingen fordra beifrande, hwilket dä stulle benämnas öfwerdrifwen stränghet eller eftergifwenhet och öfwcrseende, som til sina följder ännu farligare stall urarta til swaghet: och om, det jag tror, ej en möjlighet wore/atinärwarande stund wcrkställa en utstrifning, hwarest stall för detta folk föda, kläder och öewärinq ernäs? stola de lemnäs utan alt detta, stöka förra fel förnyas, stall et ökadt antal af folk an mera öka de olägenheter, de brister, den öfriga Armeen redan häraf kändt, och dä alt saknas utom Befäl, hwilket enligt numera StatsRädet
Det torde tillåtas mig alt få framställa af hvilken halt dessa motiver äro, då Utsk. säger, att bland de undantagne handlverks-yrkena finnas flere, hvilka erfordra lika, om ej högre, grad af färdighet som de, för hvilka mästerskaps förvärfvande är föreskrifvet; att nödig kontroll å skicklighet i yrket för alla handtverks ulöfvande må förefinnas, är af serdeles vigt, ej allenast för allmänhetens fördel utan ock förnämligast på det de lärlingar, som egna sig åt handtverkerierne, icke må sakna den ledning och undervisning, hvarförutan skicklighet icke kan förvärfvas, och att något skäl hvarföre dessa yrken blifvit från vilkor undantagne icke vore i författningen antydt 110 Den 18 Juni e. m. eller upgifvet: det är ganska sannt att något skäl dertill icke är i författningen antydt, men jag tror man icke skall hafva svårt att kunna få reda på orsaken hvarföre Regeringen, i min tanka, ganska riktigt, behandlat denna fråga och fritagit somliga handtverksyrken från mästare-profs afläggande, nemi. alt enl. förra författningen åtskilliga yrken icke vore underkastade denna skyldighet samt att man ej velat ålägga densamma sådane, som förut hört till Fabriker, ej heller dem, i hvilka icke en och samma person fullbordade hela arbetet, utan till hvilkets förfärdigande flere yrken erfordrades. För att visa detta med ett exempel, har man från profs afläggande fritagit vagnmakare, emedan dessa icke ensamne förfärdiga vagnar, utan dertill bidraga såväl smeder som sadelmakare. Slutligen säger Utsk. att på grund af dessa motiver och i närmaste öfverensstämmelse med BorgareSt:s vid föreg:de riksdagar uttryckta önskan, föreslås etc. Det enda skäl som vore talande är nlIryckel: ’7 närmaste öfverensstämmelse med BorgareSl:s vid föregide riksdagar uttryckte önskan”: dä torde det vara skäl att efterse huru hela författningen tillkommit; delta har tillgått sä att icke allenast BorgareSt. begärt densamma såsom Stånd, utan serskildt genom deputerade.
Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59. någon eller någre delar deraf äro afsöndrade och till enskilde personer försålde eller förpantade.44 442:o Att i samma skrifvelse i underdånighet anhålla ££a) att den föreslagna komilén måtte undfå nådig befallning att påskynda sitt arbete, så att det må kunna föreläggas Rikets näst sammanträdande Ständer, för att sätta dem i tillfälle att vidtaga de åtgärder, hvartill ämnet i dess då mera utredda skick möjligen kan föraideda, eller att, om komité i icke före nästkommande riksdag skulle medhinna utredningen af samtlige städernas här nämnde förhållanden, den måtte åläggas att inkomma med fullständig berättelse rörande de släder, hvilkas privilegier, förmåner, frioch i ätligheter, på sätt här ofvan är sagdl, blifvit granskade samt att, till vinnande af ordning och lättare öfversigt, utredning oell granskning af stapelstädernes förhållanden först må företagas och arbetet allt framgent sålunda fortgå, att alltid någon viss fullständig del må kunna föreläggas