Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JVs 271. 509 Öfverrätten och en svarandepart, till hvilken vid Underrätt icke utan särskild anhållan expedition utskrifves, mången gång icke förr än efter vadetidens slut kunnat få nogare kän-nedom om domslutets innehåll, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del måtte besluta, att, med ändriug af 25 kap. 1 och 15 §§ Rättegångsbalken samt Kongl. Förordningen den 18 April 1849, tiden för vädjande emot Underrätts dom eller utslag bestämmes till 14 dagar eller ock, i enlighet med hvad af Lagkommittéen och Lagberedningen föreslagits, till tjugo dagar, hvilket sednare dock, så länge andra tidsbestämmelser uti nämnda kapitel förblifva oförändrade, torde kunna anses mindre lämpligt. Stockholm den 30 November 1862. 4. M. Lundberg. JW 211. Af Herr Limdberg: Angående upphäfvande af Kongl. Brefvet den‘Hl November 4759 och förklaring eller ändring af 16 kap. 4 § Ratti - gångs-balken, i fråga om anmälan af missnöje mot de i samma lagrum omförmälda beslut. Då anmälan af missnöje i anledning af ett under rättegången gifvet beslut, som icke får öfverklagas annorledes än i sammanhang med sökande af ändring uti hufvudsaken, synes vara utan egentligt ändamål eller icke böra erfordras såsom vilkor för rättigheten att samma beslut öfverklaga, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer för sin del måtte, under meddelande af härmed öfverensstämmande förklaring eller ändring af 16 kap. ! § Rättegångs-balken, besluta upphäfvande af Kongl. Brefvet den 2 November 1759, som innehåller, att, sedan gifvits utslag öfver någon sådan invändning i rättegången, som ej emot berörda lagrum får genom besvärs anförande från hufvudsaken skiljas, domaren, jemte vidare fortfarande med saken, åligger underrätta den part, hvilken medelst samma utslag tappat, att missnöje deröfver bör inom den i 1 och 2 §§ af nämnda kapitel utsatta tid anmälas, såframt han sin talan deremot vill förvara, ifall hufvudsaken nnder högre rätts bepröfvande kommer.
Detta Nådiga Tal skulle till Constitutionsoch Expeditions-Utskotten remitteras, med anmodan till det sednare alt i det Riksdags-beslut, som kommer att utfärdas, upptaga innehållet af besagde Nådiga Tal. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens betänkande, N:o 5, i anledning af så väl Kongl. Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående ändring af 4, 5 och 0 §§ 24 Cap. Byggninga-Balken, som ock serskildt i detta ämne väckta mot ioner : Betänkandet återremitterades, med det förklarande, att de i början af Utskottets förslag förekommande ord: ”att med ändring af 4, 5 och 6 §§ m. 111.”, böra utbytas mot dessa: att med förklaring af eller tillägg till 4j 5 och 6 mm S. D. Föredrogos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkanden: N:o 6, i anledning af väckt fråga om skyldighet för Häradsskrifvare och Kronofogdar all debitera, uppbära och redovisa brandstods-medel; Bifölls; N:o 8, i anledning af väckt fråga örn ändring i Kongl. Brefvet den 5 Februari 1808, samt Kammar-Collegii derpå grundade Kungörelse, den 29 i samma månad, rörande besiltnings-rätt till kronohemman: Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Ståts-Utskottets utlåtanden: N:o 43, i anledning af väckt motion, rörande restitution åt Sergeanten E. Rasks enka, Catharina Henriksdotter, af henne tillagd, men ej uttagen, pension för åren 1838—1841; Bifölls; 312 Prot.-Udrag, deri g November i8f4- N:o 45, i anledning af väckt motion, angående upphörande af Invalid-inrättningen å Ulriksdal: Återremitterades; N:o 48, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående Ka melera ren E. M.
Bergsmäns dito - 1784 Fjerdepart behållning Bergsmäns förlust - 1785 Fjerdepart behållning Bergsmäns förlust - 1786 Bergsmäns förlust - IFjerdepart behållning Samfält be, hällning. 19,900 ^,^224 27,400 10,217 26,1 50 4,4^7 25,5 5° ^ 29,018 l Sam> fält förlust. 211,z;2 55,604 512 Den 9 Mars. e« m. IK. c. ladeli, som wisar huru manga Tunnor Storgrufwe-Malm ärligen blifwit upfordrade, hwad Bergsmännen derföre betalt pä HuÄionerne, och huru mycket Storgrufwe-Koppar ärligen blifwit tilwerkad nedannamde är. Malmutfordring Luaions-pris Tilwcrkad Koppar Tunnor. R:d. Skeppund. At sa wal förestäende 1>un8umt utur ofrvanbemalte Herrar LommitterLlZes berättelse, som ock de derwid fogade 2:ne ^udeller dir. XLe äro med de uti Högloftige Kongl. Bergs-LolleZio förwarade Ori^walc-r lika lydande, intygar Lustaf kinman, /lÄuarie i Kongl. Bergs-Lollegio. Likalydande med Or-iZmalet intyga I^nä. Lvcäelius ?oIkeimer. Lii, Dm 9 Mars. e. m. Imt. L. 2. 5iz Sammandrag och Uträkning i anledning af förestående Isbeller lut. /r och L hörande til 1789 ars Lommi^ionsFörrättning wid Stora Kopparberget. Är Bergsmans behållning. Bergsmans förlust. Hela Koppar-rilwerkningen. göp per Bergsmans behållning Skeppund. Bergsmans förlust ^R-dT^ R:d. Skpd. R:d. tz. rst. Stigaren Geschworner Assessor Adolf Hinr. N:o zz.
Allt detta förefaller ju oss ganska underligt, men låt oss gå vidare! Som sagdt, dessa människor visste icke att kemien, att upptäckten af Hvita matpulvret skulle bli deras mest genomgripande revolution – deras antibestium. Man förstod alltså icke ännu att tillverka födan kemiskt af kol, väte, syre och kväfve. I stället hade man fångna djur, hvilka man drog i spenarna eller slog ihjäl och stekte öfver eld, när man blef hungrig, och landskapet genomkorsades allestädes af de beryktade »åkrarna», hvilka nu bilda våra vackraste gräsmattor. De sköna kvinnorna i kejsarpalatset Tuilerierna voro likäterskor och en af oss skulle icke kunnat förmås att kyssa dem. Vi, som på ett helt dygn icke förtära annat än ett glas destilleradt vatten och fem skedar af Hvita matpulvret och därmed äro befriade från alla djuriska tankar på kroppens vidmakthållande, skulle kväljas, om vi plötsligt förflyttades till en af den tidens måltidsorgier: Blodigt likkött, slemmigt kokta växter, fett, sött och surt ... allt skulle tvingas in under gommen på de beklagansvärda gästerna. Under tiden blefvo deras ansikten rödglödgade och de försatte sig i extatiskt tillstånd genom att ymnigt förtära en sinnrikt beredd dryck – de gamla romarnes »vinum». Till och med snillen som Darwin och Beethoven deltogo i dylika utsväfningar. Endast påfven förtärde sina födoämnen i enrum liksom af blygsel. Till en början väckte också Hvita matpulvret en gränslös förtrytelse, ty man ville icke hafva något antibestium utan ansåg tvärtom att en viss bredd af bestialitet var tecken på hälsa och styrka. Vi se af allt detta att sederna voro råa och lastfulla. Äfven bruket att jaga djur fortlefde ännu och man kunde få se en kejsare, hvilken befallde öfver arméer, timvis stå på lur bakom en grindstolpe för att besegra en hare. Lusten att döda var dock redan i aftagande och ersattes mer och mer af spelarens lust att träffa. Dödandet af djur måste sedermera slutligen beläggas med hårda straff.
Jag förenar mig således med Frih. Ugglas. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag finner visserligen att, inom den nu pågående Statsregleringen, det kan komma att blifva ganska likgiltigt, huruvida detta anslag för de särskilda Flottornas exercis blifver deladt eller icke, men jag kan icke se någon olägenhet af det förslag som StatsUtsk:s Betänk, innebär, och vi torde nödgas komma öfverens derom att ännu icke blifvit definitivt afgjordt, huruvida anslaget för en Linieflotta kan anses vara fullt ändamålsenligt. Jag för min del är af motsatt tanke och anser att allt hvad man kan använda på Skärgårdsvapnet vore det mest ändamålsenliga i försvarsväg. Jag yrkar således bifall till hvad StatsUtsk. i denna del föreslagit. Frih. Tersmeden: Motivet för Utsk:s tillstyrkande i denna punkt ligger temligen öppet. Det är gifvet att det härledt sig af fruktan att, med de antecedentia som SjöförsvarsDep:tet ådagalagt, den mindre Flottan eller SkärgårdsFlottan möjligen icke skulle få 184 Den 8 Juli f. m. den öfning som ansetts behöflig. Det är visserligen sannt att Dep:tsChefen i sitt förslag antydt att meningen vore att använda nngefärligen de summor som Utsk. afsett, för hvardera Flottans öfning. För att nu denna Dep:tsChefens mening skulle blifva en verklighet har StatsUtsk. tillstyrkt denna punkt. Att det låter sig göra, då Dep:tsChefen så sjelf ansett, lider intet tvifvel. Då så är förhållandet hemställer jag om icke, med den fruktan man i allmänhet hyser att icke SkärgårdsFlottan skall få tillräcklig öfning, det är skäl att bifalla Utsk:s förslag i denna del. Jag kan icke finna att det trassel som Frih. Ugglas i afseende på redovisning påpekat, kan blifva så särdeles stort; vi veta att dessa Flottor i fordna tider varit åtskiljda, och dessutom har opinionen i den vägen uttryckt sig bestämdt i detta fall.
9Jiaj:td åftgt ©fogs @tij< relfe. beront, att, fåtniba någon mäfenbtltg förbättring t ffogdhudhåttningend tittftånb inom (aitbet [lutte funna rnotfed, lebningeit af benna angela* genhet måfte öftoerlemnad åt en färflilb, för änbamålet inrättab ftprelfe, hnulfen flitlle hafina fitt fäte i fjufronbftaben, f)flr Äongl. 9Raj:t i få* bänt affeenbe beit 21 näftlibne 3anuari beflutat inrättanbet af ett nptt, imber $inand Spröt. 1859—1860. l:a ©ami. 2:a Siffi. 13 98 SSerättelfe om ^mab i O?ifet ocb befö it^vfigt jiåenbe ffogar od) flpgfanbdfält, att I)afma allmän tittan öfwer tillämpningen af be ftabgar, font röra jagt ocb bjurfångft, att utöfwa befäl od) öfwerinfeettbe öfwer be wib @fogö IDireftören ^ar, enligt kongl. SJlajdd nåbiga beflut, öfwertagit be befattningar, font förut tillhört ©befett för ©fogd Snftitutet od) ©tprelfen öfwer ©fplattteringarna. ©fogdftprelfeit l)ar febermera, på ttåbtg befallning, afgifwit nttber
Under dessa myndigheter eller Läns-nämnder skulle äfven brandstodsbolagen kunna ställas, jemte mångfaldiga gemensamma arbetsföretag, såsom underhåll af vägar, ulgräfving af sjöar o. d. Slängselskyldigheten, för hvilken, enl. äsigterne vid flere landtbruksmöten, olika föreskrifter fordras för olika landskap, torde äfven kunna vara föremål för Läns-nämdernas underdåniga framställningar. Utöfver dessa och dylika ärenden tror jag icke att desse Läns-nämnders verksamhet bör sträckas. Jag kan icke dela den siste värde talarens farhågor, hvilka, då motionen först väcktes, äfven framställdes af andre talare. Man har nemi. sagt, att dessa Läns-nämnder skulle förlama Laudshmes verksamhet inom länen. Lika med Frih. von Kraemer tror jag, att faran häraf icke är stor, utan jag tror tvertom alt, såsom Frilen yttrade, ”skicklige och nitiske” Landsbo' skulle uti dessa Läns-nämnder erhålla ett godt biträde, och om man äfven skulle antaga, att alla Landsbo' för närvar, äro skicklige och uiliske, skulle man kunna 106 Den 21 December. tänka sig, att i framtiden något undantag kunde ega rum, och alt ett eller annat län kunde straffas med en Landsli., som egnade sin omtanke mera åt egen ekonomi än ål länets angelägenheter; sorn ansåge sig hafva gjort nog, om han aktade sig för begåendet af lagöfverträdelser, — som underlät all positiv verksamhet för länets förkofran, och då synes det mig rätt nyttigt, att äga en Länsnämnd, som kunde något stimulera en sådan höfding, eller i någon män afhjelpa den demoraliserande försoffning, som en sådan länsstyrelse åstadkommer. Den siste värde talaren yttrade derjemte, att dessa Läns-nätnnder skulle vara vådliga i så måtto, som den, hvilken hade den mest talande tungan, skulle fä inflytande, och att de klokare skulle hålla sig tillbaka. Liksom det icke skulle kunna låta tänka sig, alt de klokare äfven hafva en talande tunga. Jag anser den värde talaren i sill flytande föredrag hafva på det mest eclatanta sätt vederlagt sin egen satts.
Sedan flere sakkunnige män voro i ämnet rådfrågade, och allmänna grunder för Eldsläckningsoch Förvarings-Sytemet i hela dess vidd blifvit, med biträde af Mechanicus Herr L. J, Ehinger , genom fen serskildt tillsatt Commitée, uppgjorde, samt af Banco-Fullmägtige fastställde, har samma Comrnittée fått sig uppdragit att rnot behörig redovisning ombesörja allt hvad till verkställigheten hörde. Coinmittéen har i öfverensstämmelse härmed föranstaltat och fulländat: 1:0 Gräfning å Jerntorget af en brunn, hvilken, enligt hittills vunnen erfarenhet, lemnar en ständig och ymnig vattentillgång, och blifvit försedd med en städse qvarstående, af Tackjern gjuten , Tryckverks-Pump , som genom påskrufvade Slangar kan, efter hvad omständigheterne fordra, begagnas, både såsom Forcei Spruta åt närmast kringliggande hus, och såsom ledningsanstalt eller tillbringare för vattens anskaffande till vissa trängre och -oti 11- gängligare delar af Staden ; utom det att samma brunn, medelst derå anbragt vanlig Pumpanstalt, dagligen förser en ansenlig del af Stadens Innevånare med ett ej blott för hushållsbehof tjenligt, utan äfven godt och drickbart vatten. 2:0 Nya rymliga Vatten - Reservoirer af koppar, på vindarne, samt Eedningsrör derifrån, likaledes af koppar, med kranar, hvarmedelst Corridorerne i alla våningar af båda husen , inom några ögonblick, kunna förses med vatten, som genom påskrufvande af en Slang låter M Berättelse later leila sig, eller ock med force appliceras pä hvad punct man åstundar. 3:0 Borttagande utaf de i vindsvåningen af sä kallade Archivi-huset förut befintliga Brädbeklädnader, Panelningar oell iniedda Burn med Cloissonsvaggar, så att denna våning nu är alldeles ren och öppen, samt dess Taklag invändigt befriadt från all beklädning, för att på hvad punct som helst kunna efter behof använda nödige Skyddsoch Släcknings - Bedskap; och 4:0
Härefter uppläste Stats-rådet och Departements-chefen, Grefve Gyldenstolpe, till justering ett, i öfverensstämmelse med nu fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga proposition till Rikets Ständer, ifråga om erforderligt stats-bidrag till upprätthållande af den Arméens pensions-kassa åliggande pensionering; Och täcktes Kongl. Maj:t uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i Nåder gilla samt förordna, att, i enlighet dermed Nådig proposition, sådan den finnes detta protokoll bilagd, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo C. G. Arman. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1854. Kongl. Slajds Nådiga Proposition, N:o SO. 1 ]\T:o SO. Ank. till Exp. Utsk. d. 9 Juni 1854, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stunder, i fråga om afsöndring af jord frän f. d. Korporals-bostullet vid Skånska Hussar-Regementet Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus Län; Gifven Stockholms Slott den 27 April 1854.
Detta unde-ställa Riksens Stander Eders Kongl. Mestis widare Nådiga omprofwaude, och framhärda, med undersättig möre nåd och trohet m. m. 1445 !!ppä Rong!. fsrajcks ^ro^luwn angående ä-ldring af hwad XVI. Cav. 15 §. sIorda Balken stadgar, ar kZp briter.Legostämma . är detta Riksens Ständers rmberdaniga stvar aflernnadt wrd Riksdagen i d^orrröping den 15. Iunii iZvo. W!d chswerlaggniugen öm denna Kongl. Majus Nöd! a ?ro^<chkion, har det icke undfallit Riksens Släuder hwad wige och inflytelse densamma nä Rikets Jordbruk och allmänna Laudthushäilning innebär. Riksens Ständer erkänna derföre med underdånig tacksamhet den Nådiga omsorg Kong!. Mahr aLagalaggt för beredandet assadana grunder, uxpö. hwit. ka dek Allmännas wäl i denna del ka 11 1: ed klygghrt befrämjas; och hofwa således med glädje omfattat. det »ädigst lemnade tilfälle, ar för doras underdånig, de! til er sa storr ändamål bidraga, samt utiKougl. Majus Nådiga assigter instämma.
Om, i fall af nästkommande Ständer de af Utskottet nu gjorda Förslag skulle gillas, några andra §§ af Grundlagarne till enstämmighet med de beslutna förändringarne skulle kunna behöfva att jemkas, förbehåller sig Utskottet, att frågorna derom måtte anses såsom nu vid denna Riksdag väckta, för att, på samma gång, kunna afgöras. Några Ledamöters enskildta tanka i anledning af hosföljande Förslag, får Utskottet på deras egen begäran härjemte bifoga. Örebro den 12 October 1810. På Constitutions-Utskottets vägnar A. G. Mörner. J. A. Tingstadius. H. A. Falkman. And. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. (Härmed följa 12 bilagor (A—L). Bilaga A till Mein. Anmärkningar: Vid Regerings-Formen. 5 §. Härvid har Constitutions-Utskottet vid sistlidne Riksdag öfverlemnat till Riksens Ständers pröfning 96 Riksdagen 1810. frågan om Constitueringen af Extra Stats-Råd eller förökandet af Stats-Rådet med en eller tvänne verkelige Ledamöter. 20 §. Förra Constitutions-Utskottet har föreslagit den förändrade ordalydelsen af 2 Mom: Uti fredstider skola de Mål, som ifrån Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning, uti Högste Domstolen företagas och af göras. Tvänne Militaire-personer af högre grad, dem Konungen härtill utser och förordnar, höra med Domare-jäf och ansvar och utan särskilt arfvode sådane mål i Högste Domstolen öfvervara och deröfver rösta, dock må Domarenas antal icke öfverstiga Atta. Under krig förhålles härmed efter Krigs-Artiklarne. 28 §. Härvid har Constitutions-Utskottet vid förra Riksdagen föreslagit, att i stället för orden »Vare likväl Konungen obetagit» ända till »Fästningar» insättes orden.- Vare likväl Konungen obetaget att, efter Stats-Rådets hörande, uti Militaira Embeten nyttja en eller annan Utländsk Man af sällsynt skicklighet, dock icke till Commendanter å Fästningar.
Beträdande frågan huruvida ofvannämnde utgift skulle anses fortfarande böra af Statsverket bestridas, så förekomme att, elter hvad af de hos Kollegium tillgängliga handlingar kunnat inhemtas, allöningen för Eskiltuna fristads tjenstemän varit anvisad å extra licentmedlen ända tilldess fristaden och den s. k. ganda staden år 1855 lades under gemensam styrelse, men alt, genom den af Kongl. Majit den 2 Mars nämnda år, efter invånarnes i det förenade samhället hörande, fastställ da aflöningsoch utgifts—stat, det belopp, sorn af fristaden derefter borde bestridas för aflöning af stadens tjenstemän samt till åtskilliga allmänna utgifter, blifvit bestämdt till Slats-Utskottets Utlåtande N:o 37. 7 4,128 R:dr 16 sk., deraf i lön för Borgmästaren 416 R:dr 32 sk. och till Stadsläkaren 100 ll:dr; och skulle härtill användas påräknad inkomst af källar-rörelse, arrenden af krogar och spisqvarter samt af de till staden donerade hemman m. m., till ett beräknadt belopp af 1,403 R:dr 16 sk., hvarefter återstoden borde genom uttaxering af stadens invånare erhållas. Då således Eskilstuna fristad vid dess ofvannämnde förening med såkallade gamla staden åtagit sig vida högre bidrag än förut till tjenstemäns aflöning och åtskilliga andra utgifters bestridande; då, enligt de upplysningar
Da en wist korrt tid af älta dagar föreffrifweS, torde icke med fog öfwer nägot uppehåll kunna klagas, och skulle Justitia:-Cancellercn wid mäletS simliga pröfning icke anse detsamma förtjena någon ytterligare desi Embets upmärkfamhcr, ware altid Justitiao-Ombudsmannen i händelfe af motsatt omdöme, berättigad, att wid wälet foaa den åtgärd, hwartill han kan anse sig befogad. Med anledning af hwad salunda anfördt bltfwit, torde den första para - »480 Den 24 November. paragraphsn i den föresiagne instructionen böra lyda säkmda: Ti. Riksens Ständers IustikiW-Ombudsman skall haswa tillsyn öfwer Lagars, Författningars och Instrmtisuers efterlefnad af Domare, Embetsoch Tienstc Män samt om ds i sine Embetens utöfning af welb, mannanian eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta, att sina Embetspligker behörigen fullgöra, sadant Konungens Instilis Cancelicr wid handen gifwa, utan att dock sikt tillkännagifwande med något påstående beledsaga. Skulle JnstitiD-Cancelleren underlåta, att inom ätta dagar derefter, wid en salunda anmäld förbrytelse foga någon åtgärd, ware dä Justities Ombudsmannen pligtig, att samma förbrytelse wid wederböcliga Domstolar i laglig ordning äkala eller atala läka, äfwensom, och derest Justitiso-Cancelleren wid mä» lers siureliga pröfning, Mille finna detsamma icke förtjena någon desi Embersupmärkfamhet, Justilia Ombudsmannen, i händelse af motsatt omdöme, är berättigad, akt wid samma mål foga den handläggning, hwarrill han kan anse sig befogad. Konungens JustiuL-Cancellcrs göromål och förhållande ma JufritiD-Ombudsmannen bock icke i något fall atala. Likasom ock Justilim-Ombudsmannen göromål och förhållande ej aro af egenskap, att kunna Justitia Eancclleren atalas. Km .
Skrifvelse IS:o 47Q. svar, sedermera genom ilera lid efter annan ulkomna iorfaftningar blifvit i väsendtlig mån förändrad till sin karakter, hvars allmännaste drag, sådana desamma på spridda ställen inom lagstiftningen förekomma, äro: alt för vexel samt för s. k. löpande skuldförbindelse, som ej förlorat sin ursprungliga exsekuliva kraft, besättning må ådöma? omedelbart eller utan föregående utmätning; — alt deremot för annan skuld utmätning först bör ske bos gäldenären, men alt, om tillgång (ill gäldens fulla betalande dervid icke finnes, bysättning kan gäldenären åläggas; — att det skuldbelopp, hvarför bysättning ådömes, kan vara huru ringa sorn helst; och att någon gräns för fängelsetidens längd icke finnes, ulan att del beror pä borgenären att hälla gäldenären i bysättningshäkte qvar för lifstiden, så vida gäldenären icke betalar skulden eller gör konkurs och med ed intygar riktigheten af sin bouppteckning; hvarjemte rörande bysättning af gäldenär, som viker undan, särskilda föreskrifter äro meddelade. Bysättningstvånget har således, enligt hvad de om detsamma här ofvan anförda bestämmelser nogsamt utvisa, allt mer antagit beskaffenheten af ett straff, om det än icke så betraktas, och detta straff är till och med understundom vida strängare än det, som drabbar flera af de grofsta brottslingar, hvilkas strafftid är till vissa år beslämd och hvilka dessutom alla ega alt söka nåd, en utväg som ensamt är bysätlningsfåhge betagen. Om än således, å ena sidan, ändamålet med bysättningen, som har lill syfte att förmå gäldenär att yppa möjligen undangömda tillgångar, måste gillas, kan, å den andra, medle! härför icke annat än ogillas, enär Staten ej eger rätt att beröfva en lör brott icke ens skäligen misstänkt person hans frihet. Bysättningstvånget ingär icke eller i beräkningen vid sådana aftal, som utgöra den redbara affärsrörelsens grund, och hafva anspråk att skyddas af kreditlagarna. Men viii utgör detsamma ett bufvudsakligt stöd för del slag af penningerörelse som lagen bestraffar såsom ocker.
Cederströms insigter om grundlagens rätta mening, får jag likväl bekänna, att den tolkning, som Frih:n i detta fall så bestämdt uttryckt, saknar stöd i grundlagens bokstaf. Grundlagen är illa gjord — jag medgifver det — den kan gifva anledning lill en dubbel mening; och skulle jag derföre anse ganska billigt, om Ståndet beslutade för sin del, att alla de ökade kostnader, som genom strider om grundlagens rätta tydning uppstå, borde af de personer ersättas, hvilka deltagit i en sådan lagstiftning; men då meningen emedlertid är tvetydig, anser jag att man bör hålla sig till hvad som är ändamålsenligast, och då tror jag, att en misslyckad lag icke bidrager till landets väl, utan att frågan ganska väl kan förfalla. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Det är visserligen sant, att alla4RiksSt:n hafva beslutat, att en lag för privatbanker skall finnas; men det är icke mindre sant, att vi på sätt och vis redan hafva en sådan lag, nemi. den af 1824, som också finnes uti bancoregleraentet införd. Hufvudfrågan är det som här blifvit af Stånden olika behandlad, i det att 2 Stånd hafva beslutat, att privatbanker skola finnas, som röra sig med egna sedlar, och 2 Stånd åter, att privatbanker skola finnas, som skola röra sig med riksmynt. Jag instämmer i deras åsigt, som anse det vara alldeles omöjligt att stifta en lag, om hvars hufvudprinciper man är af helt och hållet motsatt mening. Men delta är icke allt; här kommer ännu en annan fråga, som är den, huru det skall voteras. För att komma ifrån så väl den ena svårigheten som den andra, tillstyrker jag, att hela förslaget måtte få förfalla. Frih. Cederström: De värde ledamöter, hvilka tala om möjligheten att frågan om en lag för enskilde banker, med rättighet att utgifva egna sedlar, kan förfalla derföre, att 2