Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett ädelt hjerta kan intet dölja sig, vare sig vid hvad tillfälle det vara må; det afmålar sig gerna sjelf i sina mått och utlåtelser; liksom ett gement och stinkande alltid röjer sig i sina ord och gerningar. Sanningen gifte sig med Kärleken och aflade en äkta dotter, som heter vänlig Rättelse. Men Sanningen blef ock röfvad och våldtagen af en gast, som kallas ondt Kynne; deraf föddes bitter Näpst, som sårar, men aldrig läker, oredar, men aldrig städar efter sig Mindre nödigt lärer nu vara att säga, huru vi böra mottaga de kritiker, som på oss göras. Hvar och en förnuftig finner det af sig sjelf. Ovett, pasquiller och smädelser tror den förnuftiga dygden sig intet behöfva vederlägga, och hon blygs, att försvara sig mot så orent slödder. Hon menar dem ha plåga nog af sig sjelfva, och att en smädare har skam och straff tillfyllest af sitt ömkeliga ämbete ... Hvad skall man mer röra vid honom? Visheten lämpar allting till sitt bästa bruk, och en tok gör sig mindre gagn af sina vänner, än en vis af sina ovänner. Han tar sina mått och steg efter deras utvisning, och speglar sig bäst i de harnesk de bära emot honom. Hinder och svårigheter äro dygdens hofmästarinnor; hot och motstånd äro oftast orsaker till vår lycka; när smickran och medgång insöfva oss på våra invärtes dunbäddar, uppägga oss afund och tadel att söka äran ... Visst kan det sticka och bekymra ett redeligt sinne, att höra sitt rykte sönderslitas, så, att ock mycket älskvärdigt folk blir derigenom förledt till vidriga omdömen. Men sanningen står alltid på sina egna fötter; en rätt sak uppklarnar alltid engång; oförtjenta skamfläckar bortfalla af sig sjelfva vid första soltorkan; och ett rent samvete är bättre, än en dödelig heder ...
, 6'2*o till Strömsholms Stuteri ,,,,, 63:0 tili Stohällningen i Riket Svar på ätrcrremiss 64:0 till hästculturens upphjelpande i Jemtland 65:0 tili understöd för nybyggare i norra Pro vinserne ,,,,,,,,,, 66*o GU indelningsbrist i Kopparbergs BorgareBondeStåndet. Va 3 CC re C/3 c n rf Ridd. 0. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Pag. Adeln. Ståndet, Ståndet. INI :o V Anslag till årliga behof: 69.0 tiil ersättning för jordförluster genom Ca70:0 nal-anläggningar för Städernas friheter, ,,,,,, 4 4 l 1 86 86 7 7 }a. > V 34 Y. Y 34 a. a. V 34 glio till licrviden om förskottet till f. <1. KonM. Famillens underhåll ,,,,,,, till utgifvandet af Svenskt Diplomatarium; se Indragnings-Staten. 4 I 89 1-2 å. i 34 ¥ 34 «• V 34 å. v 34 O fN 00 S3i° till indelnings-ersättning till f. d. Indelningshafvare vid afsutna Westgöthe Cavalleri-Regementc 5 se IndragningsStaten, 84:° till en brobyggnad i Carlskoga Härad , , , 4 9° I b. 1 34 b1 34 b. | 34 bY 34 85:o till en ny väg inora Calmare Län , , , , , 4 97 2 b. 1 34 b. ! 34 b1 34 b¥ 34 86:0 till upprensning af norra inloppet till Gefle 4 101 9 b. i 34 b. I 34 b1 34 bv 34 87:0 af 2,000 Tunnor Säd till de nödlidande i norra Länen ,,,,,,,,, 4.
Redan före 1828 års Riksdag hade Tripps arfvingar hos Regeringen anmält sig vara benägna att afstå hemmanen till Kronan emot den lösen och de vilkor, som i köpebrefvet vore bestämda; men Rikets Ständer hafva vid nämnde Riksdag, i anledning af Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga Proposition, förklarat sig hafva funnit statens tillgångar icke medgifva en så betydlig uppoffring, som med hemmanens återinlösen till Kronan vore förenad; hvarföre och då några särskilda skäl icke förekomme att nu verkställa denna inlösen, Rikets Ständer funnit frågan derom tills vidare böra hvila; och sedan Tripps arfvingar derefter till Kongl. Maj:t inkommit med en skrift, uti hvilken de på anförde skäl förment något hinder för sig icke möta att om sina frälsegods och räntor så föranstalta och afhandla, som med Sveriges lag och för - — 48 — fattningar vore öfverensstämmande, samt alltså trott sig böra i underdånighet anmäla, hurusom slägten, hvilken icke kunde låta bero vid det undvikande besked, Rikets Ständer gifvit, eller längre se aflägsnadt ett önskadt slut på dess lika långvariga som ofördelaktiga öde att, såsom hittills, innehafva och begagna egendomarna, beslutit att sina frälseräntor och sin frälsejord i Hallands län till åboarna å samma frälsegods eller andra inländska svenska medborgare försälja; i anledning af hvilken underdåniga anmälan Kongl. Majit genom nådig Skrifvelse den 27 April 1833 förklarat Sig hafva funnit något utlåtande icke erfordras; så har den af Arfyingarna härmed yttrade föresats att hemmanen och räntorna försälja till betydlig del gått i fullbordan, hvarigenom de flesta hemmanen och frälseräntorne nu mera befinna sig i förra åboars och skattemäns händer. Jag har öfver de af Tripps arfvingar ännu icke föryttrade hemman och räntor erhållit en förteckning, som visar, att intill deri 12 sistlidne September de sålunda ännu i arfvingarnes ägo varande hemmanen ej voro flera än 27(1 j mantal.
Till bostad åt hönsen använde jag en liten stuga af bräder, hvilka mina barn som små lekt uti. På golfvet lade jag ett tjockt lager af torr sågspån och rundt omkring väggarne sattes lösa, breda bänkar för hönsen att sitta på om nätterna. Nå- gra värplådor hafva där äfven sin plats om dagen, då dörren står öppen och hönsen äro vana att vistas ute, hurudan väderleken än må vara. I ena hörnet af gården har jag en liten bit, öfvertäckt med lösa, sluttande bräder, där lägges aska, kolstybb o. d. för hönsen att bada uti. Då jag af erfarenhet kommit till den åsikten, att våra vanliga s. k. » landthöns », då de skötas väl, äro de mest förnöjsamma, härdade, billiga att föda samt de flitigaste vintervärparne, så skaffade jag mig ett par vackra, starka exemplar af detta slag samt en kraftig hvit Leghornstupp. Genom ett omsorgsfullt urval har jag nu af den fått en vacker, härdad stam på 40 exemplar, hvilka under vintern värpt särdeles flitigt: nov. Detta tyckes mig vara ett godt resultat; ty till följd af felaktig skötsel värpa allmogens höns helt obetydligt under vintern, så äggen betinga då elt högt pris. Naturligtvis äro alla hönsen unga (ingen öfverstigande tre år), och äro kycklingarne uppfödda med den största omsorg, då därpå efter mitt förmenande ligger den största vikt. Hvad utfodringen beträffar, så består den om morgnarne af ungefär en kanna s. k. höfrö eller hösmöl samt två kannor hafremjö! och köksaffall, uppblandadt till tjock gröt med ljumt diskvatten, hvilket äfven om vintern gifves till dryck, där man ej har tillgång till skummjölk eller vassle. Sedan under dagens lopp omkring två kannor hafre (en dag i veckan korn). Äggskal, sönderkrossade ben, grof sand, fint sönderhackadt hö (under sommaren gräs) böra hönsen få så mycket de vilja förtära. Jag öfverlämnar aldrig åt någon tjänare att sköta hönsen; ty de sakna det omdöme, som fordras härtill, utan är det för mig ett nöje och en vederkvickelse att ägna en liten del af min tid däråt.
Nio 6. ang:de reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningens utöfning samt försäljningen af brännvin och beskattningen derå; Banco -Ut skottet: Nio 56. i anledn. af väckt fråga, huruvida de enligt K. förordn. ang:de myntfoten af den 25 Juni i83o preglade .y^dels r:dr-stycken må från Banken utvexlas; Nio 57. i anledn. af åtskilliga inom RiksSt:n väckta motioner, ang:de anstånd med inbetalningar och lagsökningar för Discoutverkets räkning för de orter, der cholerafarsoten härjat; Lagsamt Allm. Besv.- o. Oecon.-Utsktn! Nio ä8. öfver vackt motion om tillägg i K. kungör, d. a5 Juni i83o, anglde understöd af allm. medel till utflyttningar i följd af verkställda laga skiften; N:o 19. i anledn. af väckt fråga om förklaring och tillägg i K. förordn. d. 20 Jan. 1824, anglde ändring eller utöfning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord elier hindra dess odling; Nio 20. i anledn. af K. Mis nåd. propos., anglde det vid sista riksdag framställda förslag till en ny stängselför-v ordning; Den 16 Octo ber e. m. 63 Allm.
För egen efterrättelse hade jag önskat en närmare förklaring af ifrågavar. föreskrift; men om sådant ej kail ske, är jag glad att hafva erhållit den upplysning, Ridd secret. nu meddelat om ordalydelsen af R. o. Ad:s beslut, emedan jag i annat fall icke trott, att meningen varit sådan, den här i redactionen uttryckes. Ridd.Utsk:s nu föredragna memor. bifölls. Likaledes bifölls Ridd.Utsk:s d. 3r sistl. Jan. på bordet lagda memor. i anledn. af väckt fråga om tillåtelse för Ridd.- secret. att utlemna afskrifter af ojusterade prot. Upplästes och lades på bordet nedannämnda utlåttn från: C o 11- / Den 2 Februari e. m. 57 ConstitutionsUtskottet: Nio 77. ang.'de beslutna åtgärder vid memor. N:o 58 i anledn. af återremisserna på förslagen i memor. Nio 4°j Nio 78. ang:de tre Stånds återremisser på memor. N:o 68 med ändringsförslag vid 72 § Reg.F., jemte ett tillägg i 75 § Riksd.Ördn. BevillningsUts kottet: Nio 5t. i änledn. af anmärkn:r mot betänk. Nio 38, med förslag till förändringar i 3 och 4 al tma af bevillnisförordn. Lagsamt Allm. Besvärsoch Oecon.Utskotten: Nio 42. i anledn. af väckt motion om utfärdande af en allm. boställs-, byggnadsoch husesynsordning; N:o 43. i anledn. af återremiss å betänk. Nio 21, angide förändringar i K. M:s nåd. stadga om skiftesverket i Riket d. 4 Maj 1827 och K. kungör, d. g Juni i832; Nio 44- > anledn. af återremiss å betänk. N:o 24, ang:de lindring för allmogen i den s. k. byggnadshjelpens utgörande ; N:o 4-5. i anledn. af återremiss å betänk.
N:r 7, Antom elen 19 Mars 1823. 3betänkande, angående yrkad befrielse för en del af LindeBergslag ifrån skyldigheten att uteslutande afyttra dess Kohl tillverkning till fVedevågs JSLanufacturverk. I^iksdags Fullmägtigen för Lindes Bergs» lag, Eric Nilsson Cederborg, har genom ifrån Hederv. BondeStåndet, den 17 nästlidne Februari, till Utskottet remitteradt Memorial, å hemmansegarnes vägnar i den del af Lindes Bergslag, sorn kallas Bonde-Fjerding, bestående, liksom Edvalla och Näsby Socknar i Fellingsbro Härad, hufvudsakligen af sjelfegande Kronoskatte hemmansegare, hvilkas hufvudsakliga nä* ringsfång är Spannemåls produetion, men som ock å sina skogar idka kohlning, yrkat upphäfvandet af den skyldighet, bemälde Hemmansegare ålegat redan ifrån äldre tider tillbaka, då Wedevågs Manufacturverk var ett Kronans Bruk, att ovillkorligen till nämnde Manufacturverk emot betalning afyttra deras kohl-tillverkning; hvarvid Riksdagsmannen frluteligen tillägger, att, ehuru dessa hemmansegare icke bestrida Wedevågs Bruksegare, som nu mera skola helt och hållet nedlaggt den finare Mauufacturtillverkningen, hvarpå privilegierne lära vara Besv. och. Ekon. Utsk. Betankandtn. grundade, rättigheten att topa deras kohl» tillverkningar, anse de likväl den ovillkorliga skyldigheten, att endast dit få afyttra sina produeter, såsom ett icke rättvist eller i något afseende billigt intrång uti deras lagliga egande rätt. Utskottet har, i afseende på förevarande ämne, förskaffat sig de upplysningar, som Utskottet för pröfningen deraf ansett nödige, och dervid inhemtat, att redan vid 1809 års Riksdag fråga om den öfverklagade skyldigheten varit väckt, samt att Kongl. Maj;ts och Rikets Bergs-Collegium uti dess den 7 November nyssnämnde år meddeldte underdåniga Utlåtande anmält: Att, genom de för Wedevåg?
Det är ostridigt, att Hrr Fries och Sahlin i den grundlags-^, som nu är gällande i frå - Den aa December f. m. 4°9 fråga om bergsbrukens representation, hemtat en grundad anleda, att af Constit.Utsk. begära ett förslag till förändrad redaction af denna §; ty något otydligare och mera bristfälligt samt saknande föreskrifter i flera väsendtliga delar kan man knappast tänka sig, an nu gällande stadgande i 6 inom. af i4 § Riksd.Ordn. Jag instämmer således med dessa Hrr i den önskan, att en föreskrift måtte i detta afseende uti grundlagen införas, som är fattlig, klar och bestämd. Huruvida Constit.Utsk. fullgjort denna önskan, torde R. o. Ad. tillåta mig att nu närmare granska. Constit.Utsk. har uti ifrågavar. mom. tillagt följande ord: ”Valberättigad och valbar är hvarje ofrälse ägare af någon bland ofvannämnda inrättningar, som ej tillika innehafver beställning i Rikets tjenst eller burskap uti stad eller, med representationsrätt, bergsmanshemman.” Denna föreskrift är så till vida ofullständig, att derigenom är icke en prest, som äger bruk, utesluten från representationsrätt i BorgareSt., och icke heller en Vetenskapsacademiens ledamot, hvilka personer dock, enligt en annan § i grundlagen, hafva representationsrätt i PresteSt. Då Constit.Utsk. utgått från den åsigt, att den, som har representationsrätt i annat Stånd eller förut har sådan rätt i BorgareSt., ej må derjemte begagna representationsrätt såsom bruksägare, måste jag fästa mig vid denna ofullständighet och yrka en sådan redaction, att den försvinner. Samma ordställning utesluter deremot contingentborgare, som bo på landet, hvilket är orätt, emedan contingentborgare, som bo på landet, icke få deltaga i städernas val till representanter i BorgareSt., och således ej, i fall de äga bruk, böra vara uteslutna från deltagande i riksdagsmannavalen bland bruksägare.
Icke derföre att jag tror att fortfarandet af hittills gällande förbud och öfverdrifvit dryga skyddstullar skall lemna något verkligt skydd åt de respektive inhemska näringarne, aldrahelst om de dåliga konjuoklurerne ytterligare nedsätta prisen på utländska manufakturvaror och derigenom öka premierne för smuggling. Men jag tvekar att förorda nedsättningar i anseende till det nedstämmande intryck som nuvar. konjunkturförhåhs landen gjort på allmänna opinionen. Det vore nemi. mindre underligt om Svenska fabrikanten och hans arbetare som i alla fall icke lära kunna undgå att hafva känningar af den stagnation i bandel och rörelse hvaraf en stor del af Europa för närvar, lider, om desse inhemske producenter, säger jag icke skulle hysa farhåga för deras fabrikers existens i händelse af en nedsättning i tullbestämmelserna och om i sådan händelse de arbetande klasserne, visserligen utan skäl, skyllde deras minskade förtjenst, deras lidande, på de förändrade lullförfattningarne, och således lättligen, under närvar, politiska jäsning, kunde blifva föremål för illvilliga agitatorers uppvigling. Det är derföre, som jag i afseende på de tullstadganden som röra vår hnsflit och de fabriker, som sysselsätta större antal arbetare, som våra handiver'kerier i allmänhet nu anser all förändring betänklig, och dä jag i förmiddags försummade skaffa artikeln slöjdvaror, ej spcificerade, jemte några andra undantagna, så, om numera efter hvad jag befarar, sådant undantag icke låter sig göra, måste jag, ehuru ogerna vid förestående votering, votera med Hr von Hartmansdorff. Hr von Hartmansdorff: Sedan Hr Rosenblad förklarat alt kan i afseende på klumpen röstar för 1S45 års tulltaxa, har jag intet alt emot honom anföra; men anhåller i stället alt få upptaga något af hvad Frih. Raab yttrat. Han säger nemi. alt det skulle vara lill fördel för näringarna sjelfva, som nedsättning i tullafgifterna skulle äga rum. Näringsidkarne påstå dock motsatsen och säga att vi tåla icke vidare nedsättning, emedan den skulle leda till vår undergång. Jo, säger Frih. Raab.
Den som köpte en jordrymd, vore allisa försatt i den ställning , att på de forsta åren icke kunna af jorden påräkna det ringaste bidrag till sitt upphälle; och en jordägare skull® vara mindre hugad för odlingar af utmark, då han derigenom skulle betaga sig rättigheten, att densamma försälja, Någon inskränkning torde dock böra äga rum, för att försäkra Hemmanets beståud, och j detta afseende anser jag det vara tillräckligt, om ett Hemmans odala ägor alltid dervid skulle bibehållas. De Hemman, som endast hafva odalägor, äro vanligen högst irfskränkta, och, der utmark finnes, har den samma icke ingått i beräkning vid Skattläggningen. Från de förra bör således ingen afsöndring äga rum, och från dem , som hafva utmark, kan den afsöndras utan fara för utgörandet af ooera. Jag anhåller på grund häraf, om återremiss af Betänkandet, då Högloft. Utskottet korn-’ me i tillfälle, att tillse hvad afseende denna anmärkning kan förtjena; äfvensom till Utskottets bepröfvande hemställes, om icke frågor om afsöndring, tili större belopp, än tiondedelen af Hemmanets rymd, borde hos Kongl. Maj:t af Dess Befallningshafvande anmiilas, då större skyndsamhet skulle beredas, än om afgörandet skulle bero af KammarCollegium, hvars utlåtande i alla fall torde böra underkastas Konungens pröfning. De upplysningar, Born blefvo nödige kunde af Konungens Befallningshafvande åstadkomma». 28 Den i September e. m. NtO 2. Hörsamsfe Memorial! Sedan RiddarhusUtskottet under den 9 sist-' lidne Julii meddelt utlåtande öfver Friherre Henning Wrangels väckta, och till Utskottet remitterade motion , att introduetioner å Riddarhuset hädanefter icke må emellan Riksdagarne af RiddarhusDirectionen beviljas, utan ankomma på det beslut Ridderskapet och Adeln iu pler.o derom fattar; har Höglofl.
Åtskilligt kunde väl härförutan vara att anmärka, hufvudsakligen i afseende 3 många bland de åsigter, hvilka Justitie-ombudsmannen här och der i de temligen vidlyftiga embelsberättelserna uttalat, men, enär de, efter mitt omdöme, felaktige åsigterne icke synas haft något väsendtligt inflytande på Justitie-ombudsmannens embetsförvaltning och öfriga anmärkningar deremot äro af mindre betydenhet, tror jag mig kunna lemna detta å sido, och får jag, med åberopande af Utskottets betänkande, så vidt detsamma icke strider mot hvad jag i omförmälde måtto anfort, förklara, att jag anser Justitie-ombudsmannen hafva i utöfningen af sin befattning utvecklat en mer än vanlig verksamhet och att, om än han dervid i ett och annat hänseende felat, Justitie-ombudsmannen likväl i allmänhet med nit sökt all uppfylla sitt kall.” Af Herr JVeidenhielm yl.: ”Om man bedömmer nit efter mångfalden af dess yttringar, utan afseende å yttringarnes art och beskaffenhet, så kan man icke förneka, att Utskottet haft skäl att gillande framhålla Justilie-ombudsmannens embetsförvallning; men den, som mera ser på kärnan, än skalet — den, som blott godkänner det nit, hvilket i sina verkningar kan blifva välgörande och således ej utöfva ett störande inflytande på de punkter, ditåt nitet är riktadl, — han måste tveka alt instämma med Utskottet. Visserligen vittnar mängden af de anmärkningar och åtal, hvarför de granskade diarier och registraturer redovisa, derom, att Justitie-ombudsmannen icke latit sin tillsyningsoch åklagaremakt ligga neder; men betraktar man hans åtgöranden i öfrigt, framkallas ovillkorligen ett tvifvel, huruvida han rätt uppfattat idéen af sitt embete, sådant det varit af stiflarne tänkt; och denna hans uppfattning och deraf föranledda verksamhet påkallar ett närmare skärskådande i samma man, som Justitie-ombudsmannen i allmänhet sökt alt åt cmbetet gifva en större omfattning samt såmedelst åt sin embetsutöfning tagit en allmännare uppmärksamhet i anspråk.
Klemens rördes av denna plötsliga ödmjukhet, och även hans ögon tårades, på samma gång som han kände innerlig glädje över denna väckelse, vars medel han varit. Eusebia reste sig upp, men Klemens' hand, som hon fattat, höll hon ännu emellan sina, då hon återvände till soffan och överväldigad av sinnesrörelse nedsjönk där. - Min syster, sade Klemens, jag vill bedja, att denna din väckelse måtte bära varaktiga frukter och skapa en sinnesförändring, som övervinner ditt häftiga lynnes frestelser. - Gör det, älskade broder, viskade Eusebia. Hon lutade snyftande sitt riklockiga huvud helt nära intill hans barm och tryckte, i övermåttet av sin rörelse, hans hand till sitt hjärta. Klemens kände, huru Eusebias bröst höjde och sänkte sig för stormen därinom. Hans ömhet och deltagande förmäldes med en känsla, som han ej förstod. Också lät han utan motstånd sin hand kvarhållas, och då Eusebia ånyo viskade: Älskade broder! ljöd det som den ljuvaste musik i hans öra. När Eusebia hunnit dämpa sin känsla, förmådde hon honom med lindrigt våld att taga plats soffan vid hennes sida. Hon ville bikta för sin broder, för honom upptäcka all den hårdhet och orättvisa, vartill hon gjort sig skyldig mot sina tjänare och tjänarinnor, för att genom en uppriktig ånger vinna hans försäkran om förlåtelse. Och sedan Klemens åhört hennes bekännelse och tillförsäkrat henne syndaförlåtelsen, hade hon än en bön till den unge föreläsaren. Denna bön framställde hon djupt rodnande och med synbar förlägenhet. Hon önskade, att detta möte, detta uppträde skulle förbliva en hemlighet för biskopen. Han var ju i allmänhet så sträng, och hon ville för ingenting i världen, att de goda tankar han hyste om henne skulle minskas därigenom, att han finge kunskap om hennes häftiga lynne och hårdhet mot slavinnorna. Hon hade många gånger biktat för biskopen och bekänt för honom alla andra synder och svagheter, men icke denna. Uraktlåtenheten, det försäkrade hon, hade dock ingen annan grund än hennes svaga förstånd, som hitintills icke kunnat inse, att hårdhet emot människor, födda till slaveri och av försynen utsedda att lyda andra, kunde innebära något orätt och straffvärt.
Banko eller 1 R:dr 31 öre och andra arket med 75 öre, första arket af Resolution eller Protokolls-utdrag, som innefattade beslut, med 94 öre och andra arket med 56 öre. samt för Protokollsutdrag från Härads-rätt eriades 1 R:dr 42i öre för första arket, 56 öre för andra arket och 28 öre för det tredje; blef, i anseende till den dragna stil, som då nyttjades, det som nu, med tätare stil och ökadt antal skrifna rader på sidan, inrymmes på ett ark, hetaldt med högre belopp, än som enligt motionärens förslag skulle, utgå, enär, efter det äldre expeditionssältet, två ark, skrifna med s. k. dragstil, icke motsvara ett ark, skrifvet med tät stil; hvadan ett fullskrifvet ark af det sednare slaget innefattar så stor expedition, som efter den äldre taxan var belagd med 3 arks lösen. — För offentlig stämning var lösen tillförene vid Rådstufvu-rätt 4 R:dr 50 öre och vid Härads-rätt 4 R:dr Riksmynt. Jemför man härmed äfven i öfrigt nu gällande expeditions-taxa, så finner man, att lösen för Under-rätts protokoll och utslag icke blifvit synnerligen förhöjd, och i allt fall icke på långt när i samma förhållande som lefnadskostnaderna stigit. Att numera minska denna lösen, på sätt motionären föreslagit, skulle leda till att, tvärtemot den förnyade expeditions-taxans ändamål, nedsätta expeditionshafvandes inkomster långt under hvad de vid bättre förhållanden och billigare lefnadskostnader varit. Domare på landet hafva så godt som ingen lön på stat sig anslagen; ty i sådant hänseende kan man knapt taga i beräkning deras kontanta lön, som vanligen icke öfverstiger 4 00 R.dr; och en stor del af desse embetsman äro icke heller försedde med boställen.
Domkapitlet att luta den ifrågav:de examen i dess närvaro förrättas af någon bland lärarne vid läroverket i stiftsstaden. Som jag nämnt, anser jag en lagstiftning i denna fråga nödvändig, och förenar mig derföre med bifall på Betänk. Hr Carleson: Då alla talare som yttrat sig i denna fråga, fäst en synnerlig vigt vid att Domkapitlen omorganiseras vidienna Riksdag, så vill jag, ehuru jag för min del icke kan inse det trängande behofvet af denna åtgärd, afstå från mitt förra yrkande på afslag. Då jag likväl fortfarande anser Utsk:s förslag vara felaktigt, och då jag anser det vara af största vist att ett lagförslag, som förelägges K. SI., är utarbetadt med största möjliga omsorg, anhåller jag om återremiss, på det att det af mig anmärkta felet måtte rättas. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom i afside på förev:de Betänk, blifvit yrkadt dels bifall, dels af Hr Tersmeden afslag å Utsk:s förslag samt antagande af det i Domprosten Brings reservation afgifna förslag till förordning och dels af Hr Carleson återremiss, blefvo propos:r å dessa yrkanden framsta Ide och besvarade med blandade Ja och Nej; hvarpå propos:n lill bifall å Utslcs Betänk, förnyades samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Ånyo föredrogs LagUtsIcs den 10 och 12 dennes på bordet laga Betänk. N:o 67, i anledn. af väckt motion, ang:de de egenskaper, som böra innehafvas af den som antages till Konsistorii Notarie. Hr Cederschiöld, Gust.: För min del kan jag icke dela det beslut, hvartill Utsk. kommit i denna fråga; ty Domkapitlen hafva ofta att behandla mål, som fordra ren juridisk kunskap, och då jag vet af erfarenheten att konsistorierna Dro temligen klena i allmänna lagen, så hade det varit önskligt om de fått sig ett juridiskt biträde.