Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan han talat en stund med Ingrid och Ellen och sökt ingjuta ny förtröstan i deras hjertan, lemnade han dem med löfte att snart återkomma. Det lyckades snart Erik att omstämma fångpredikanten till deras förmån och att på dennes förbön utverka, att Ingrid och Ellen blefvo förflyttade från det för qvinnorna gemensamma fängelserummet till en egen kammare, der de fingo vara ensamma med hvarandra. Han lyckades äfven öfvertala fångvaktmästaren att mot kontant erkänsla förskaffa dem bättre föda, än den vanliga usla fångkosten. Detta och den tröst, hans besök gåfvo de stackars fångarne, var allt, som han till deras båtnad kunde uträtta. De dagar, som förflöto, innan Adolf Skytte tillfrisknat, skredo för honom med pinsam tröghet. Erik och läkaren voro de ende, som besökte honom i hans ensamhet. För att förströ sig, började han åter fördjupa sig i läsningen af de skrifter, som han lyckats rädda undan sin fars antifilosofiska förstörelsenit och medtagit från Signildsborg. Men dessa studier voro honom icke helsosamma i hans nuvarande själsstämning: de nedtyngde och fördystrade honom ännu mer. Allteftersom han tillfrisknade ur sårfebern, kände han sig hemsökt af en vida farligare sjukdom än denna: en sjukdom, för hvilken de, som utan att unna sig nödig själshvila forska i tingens gåtor, ofta falla offer. För sådane grubblare blir nämligen naturens stora tempel endast en massa af slumpen eller nödvändigheten ordnade atomer. Lifvet är för dem en kemisk företeelse och jorden en kyrkogård, full af förruttnelse, i hvars jäsande ämnen ödet låter nya lifsfrön utveckla sig. Lefnadslusten försvinner, fantasien förstenas och man söker hänföra allt, tillochmed känslan och tanken, under lagar, uttryckta i matematiska formler. Adolf erfor ett allt starkare behof att komma ut ur kammarens tvång, för att inandas de friska vårvindarne och blandad i det brokiga menniskohvimlet kunna afskaka dessa dystra, sjukliga tankar. Med glädje helsade han derför den stund, då läkaren slutligen tillät honom lemna sitt rum. Han skyndade ut och vandrade en hel dag i hufvudstadens sköna omgifningar, som nu börjat smyckas af vårens friska grönska.
Utskottet har visserligen insett billigheten deraf, att då Civile Staterne nu genom egne tillskott af deras löner skola, likasom för de Militaire faststäldes, bidraga till en Pensions-Cassa af enahanda egenskap, Civile Staternes berörde afgifter borde komma denna nya inrättning till godo. Men, sorn en sådan minskning i Arméens Pensions-Cassas inkomster, likväl synes skäligen icke böra ega rum, utan motsvarande ersättning af Staten, sedan denne Cassa, från början af dess Stiftelse och vidare, genom Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Förordning och Reglemente för densamma, af den 20 Maji 1817 V, Art. 74 §•» ji)q Stats-iUtskottets Betänkande tu blifvit om åtnjutandet af denne intrad försäkrad; så och enär det jemväl inStämmer med desse afgifters första ändamål, att desamma, såsom en allmän gärd, fortfarande böra tillfalla de inrättningar, hvarutaf de till det gemensamma Försvars-Verket hörande Personer skola efter tjenstetidens slut understödjas, har Utskottet sorn, efter hvad här nedan förmäles, funnit sig icke kunna tillstyrka den utväg till ersättande af hvad sålunda skulle frångå Arméens PensionsCassa , som Committerade uppgifvit, ansett förhållandet härmed lämpligast böra blifva orubbadt; hvaremot Utskottet föreslår, det den Summa, i5ooo R:dr om året, hvartill §:delar utaf Centonalen och Krigsmanshus-afgiften, utaf Civile Ämbets-och Tjenstemänslöner, uppgår, anslås deras Pensions-Inrättning å. Stat under y:de Hufvud-Titteln, • Angående vidare Committerades Förslag, att Civile Statens Pensions-Inrättning, i likhet med hvad som varit beviljadt Arméens Pensions-Cassa allt ifrån dess första inrättning, måtte få uppbära inkomsten af Yacante löner, under Förslags och Ligge-tiden, har Utskottet inhemtat, att enligt sistnämnde Cassas.
Heldre än att inrymma denna bestämmelse i en skrifselse, som skulle fördröja saken, genom begäran om utredning och ny pröfning, bör man, efter min tanke, påskynda det åsyftade ändamålet, genom att bifalla Utsk:ts förslag; hvarför jag ånyo anhåller om propos. derå. Gr. Hamilton: Sedan jag sist hade ordet, har min uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att Hr Gr. o. Landtm, möjligen icke skulle kunna vid lista punkten framställa propos. på mitt förslag. Jag återtager det derföre nu, men skall vid nästa punkt ånyo upptaga det. Frih. af Ugglas: Då jag hörde Gr. Mörner förorda bifall till Gr. Sparres skrifvelselörslag, likväl med det villkor att bestämmelsen om burskaps försvinnande skulle i nämnde skrifvelse intagas, ber jag, då jag icke bestämdt hörde om Gr. Mörner yrkade propos. på detta sitt förslag, få fråga honom om han icke ville att en eller annan af de allmänna satser, Utsk:t i fortsättningen af sitt Betänk, föreslår, jemväl skulle i berörda skrifvelse-förslag intagas. Jag tror mig känna Gr. Mörner tillräckligt för att veta att hans mening är sådan, och hemställer vid sådant förhållande, huruvida det icke vore mera skäl af honom att icke ingå på Gr. Sparres förslag. Gr. Sparre: Efter de upplysningar, Gr. Mörner lemnat, hoppas jag att sådana obehöriga insinuationer, som här blifvit med afseende å mitt handlingssätt vid föreg:de riksdag gjorda, icke vidare må komma i fråga. För öfrigt har jag icke något emot att det af Gr. Mörner föreslagna tillägg införes i det af mig framställda skrifvelseförslag. Hr von Koch: Om jag sagt att ärendet undanskjutits genom de hinder, som vid förra riksdagens början lades mot detsamma, var detta af mig ett misstag. Ty detta undanskjutande skedde vid början af ärendets handläggning, sedan det kom från Den 13 Juni f. m. 191 Utsk:t, till följd af ett förslag, förordadt af Gr. Sparre, hvilket förslag då bifölls. Hvad för öfrigt angår den insinuation, Gr.
Virke, oarbetadt etc. först företoges till öfverläggning och beslut, samt de öfrige rubrikerne, eller: furuoch grantimmer, otillhugget etc.; täkter, huggne eller täljde etc.; samt årträd eller ämnen till åror, sedermera gjordes till föremål för gemensam öfverläggning och afgörande; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. bifölle hvad sålunda föreslagits. Ropades ja. Virke, oarbetadt etc. Frih. Raab: Jag hemställer om bifall till första momentet. Gr. Liljencrants: För min del får jag tillstyrka bifall till den förut gällande tulltaxan, med den förändring i redaktionen, som nu blifvit föreslagen. Det heter nemi. »Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget, alm, ask, björk, ek och andra, ej sj>eci - Den 20 Maj e. m. 023 ficerade sådana trädslag, som växa inom landet.» Nu är deremot föreslaget att det skulle heta: »Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget, af annat trädslag än furu och gran». Jag an håller således om bifall till den här föreslagna redaktions-förändringen, men med bibehållande af de gamla tullsatserna. Frih. Raab: Jag är öfvertygad om att Gr. Liljencrants icke skulle framställt detta förslag, om han gjort sig reda för hvad detta förslag åsyftade. Detta förslag omfattar nemi. bland annat t. ex. sågade björkplankor, och om dem kan man väl härvidlag icke hysa mer än en tanke, ty man kan ju icke sätta i fråga att björken kan blifva utrotad, hvadan vi således icke heller behöfva tullbelägga björkspakar etc. Vi hafva ju stora skogar af alm och asp m. fl. dylika trädslag, både i Halland och Blekinge, och då kan det väl icke vara af behofvet påkalladt att tullbe lägga dessa artiklar.
Icke eller bör glömmas, att EiksBanken årligen lemnat en behållen inkomst af soo Dea 29 November e. m. en mill. R:dr b:ko, som varit ganska god för R. St:r att få vidkännas vid statsregleringens upgörande. Yill man fortfarande påräkna denna säkerhet och dessa förmåner, så måste man akta sig att rubba Bankens grundfonder eller borttaga dess inkomstkällor. Såsom grundfond, hvilken icke behöfver vara rörlig, men dock innefatta full säkerhet under alla föränderliga förhållanden, finnes icke något lämpligare, än de 6 l/2 milhr R:dr b:ko, som Banken f. n. eger utestående emot inteckningar uti fastigheter inom halfva taxeringsvärdet, och på hvilka fordringar Banken årligen upbär en inkomst af 260,000 R:dr. Några verkliga skäl, hvarföre Banken skulle uphöra med denna snart sekelgamla lånerörelse och afhända sig denna dess enda realsäkerhet, kan jag svårligen uptäuka. Kostnaderna för rörelsens bedrifvande kunna ej vara, stora och än mindre afskräckande, då de ske i samband med Bankens öfriga åtgärder samt ersättas mångfaldigt af inkomsterna. Skulle Hypoteksföreningarne i stället lemna deras egna obligationer, löpande förmodligen med en lägre ränta, så blefve resultatet för Banken säkerligen förlutt, men ingalunda vinst. Dessutom innehar Banken redan förut dylika obligationer till så betydliga belopp, att det kunde vara mindre redligt att ytterligare öka dem med en sådan summa. Icke eller föreställer jag mig, att Hypoteksföreningarne kunna och vilja öfvertaga andra lån, än hvar och en för sitt distrikt, då alltid en mängd lån blifva qvar för de län, som icke ega Hypotheksföreningar, såsom exempelvis alla de norra landsorterna.
Hr Landtm, ansåg således, attden motion, som Hr Cederschjöld väckt, om den äfven skulle anses vara omedelbarligen föranledd af något beslut, hvilket Hr Landtm, icke kunde anse vara förhållandet, likväl äfven vore stridande emot R. St:s beslut, då detta redan innehölle, att författningen vore sedan 28 år gällande. Att remittera motionen, vore att upptaga och remittera till Utsk. en fråga, som redan blifvit pröfvad och afgjord, hvilket Hr Landtm, icke ansåg kunna grundlagsenlig! äga rum. Hr Cederschjöld hade likväl yrkat, att propos. å remiss till LagUtsk. af denna motion skulle äga rum, och finge Hr Landtm, således nu till R. o. Ad. hemställa, örn R. o. Ad. yrkade en sådan propos:s framställande. Ropades starka nej, blandade med många ja. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, 5a Den 16 November f. tn. att nej öfverröstat ja, höides åtskillige ledamöter begära votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposilion: Den, sorn yrkar propos. å remiss till LagUtsk. af Hr Cederschjölds motion, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, yrkar R. o. Ad. icke denna proposition. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 18. Nej — 21. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ± lill 4 e In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den iG November i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades io prot.utdr. för denna dag f. m.
Januari 1813, beräkningen sker efter högsta lönen inom graden, anLingen högre, lägre eller ingen lön erhålles; men hvarefter alla transporter eller förändringar af löner inom samma grad och regimente skola expedieras genom resolutioner, som beläggas med slämpladt papper för kansli-geb. och sig.pgar till y r:dr. Om någon beställning med lön på stat tillsältes genom general-ordres, anses dessa lika med konstitutorial. Då Wi utnämne någon tillbeställning af den beskaffenhet, att lön på stat dervid ej åtföljer, eller först framdeles kommer att åtnjutas, hvarunder förstås tjenstegrader i armeen, samt vid Stockholms borgerskaps militär-korpser, belägges derom utfärdad fullmakt eller öppet bref, utom 1 r:dr för sig.pgar, med stämpladt papper till 12* procent (inbegr. kansligeb. ii yi proc.') af den lön, som åtföljer dylika eller med dem jemförlig» beställningar; hvarvid iakttages att för fullmakter i armeen, utan afseende på vid hvilket regemente den till högre grad i arméen befordrade tjenar, äfvensom för fullmakter vid Vili. till Ii. St. irot. 4347 och /S4S. 3 Samt. i Afet. 5 Haft. 5 Devilhiings-Utskollets Betänkande, N:o il. R:iir sk Stockholms boigerskaps militär-korpser, beräkningen alltid sker elter staten för kronprinsens bussar-regemente. När någon, som förut varit eller är i kronans eller annan offentlig tjenst, tillägges högre namn, heder och värdighet af embete eller tjenst, karteras de derom utfärdade öppna bref och fullmakter, utom för sig.pgar 1 r'.dr, till tjt procent (fansligeb - a 7g proc. derunder inbegripen.') af den lön, som åtföljer dylika, elier med den jemförlige, tjensler; hvarvid iakttages, hvad serskildt beträffar militär-staterne, att beräkningen, i likhet med livad för fullmakter pä tjenstegrader i armeen är stadgadt, alltid sker efter kronprinsens bussar-regementes stat.
Föredrogos ånyo och bifölles Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 4, i anledning af väckta motioner om ordnandet af pensions-väsendet; N:o 5, i anledning af väckt motion om ändring i stadgandet, angående ar rendators och hans löftesmäns ansvarighet för skillnad i arrende-summa, då indraget eller annat boställs-hemman, i följd af arrendatorens bristande fullgörande af arrendevilkoren, å ny auktion utarrenderas; och N:o 6, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande, i stället för nu brukliga kautioner för vissa tjenster och arrenden. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 41. i anledning af väckt motion, angående förklaring af 16 kap. 1 § Ärfda-Balken. Bifölls. N:o 12, i anledning af väckta förslag till dels upphäfvande eller inskränk ning af börds-rätten, dels annan förändring af lagarne, angående börd, dels ock upphörande af nabos och frälserätts-egares lösnings-rätt. Återremitterades; och N:o 13, i anledning af motioner om förändring af lagstiftningen, angående dels testaments-rätten, dels ock gåfva af fast egendom. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Memorialer och Betänkanden: N:o 42, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 20. Lades till handlingarne. N:o 43, i anledning al återremiss af Betänkandet N:o 26. Lades till handlingarne. N:o 44, i anledning af åtenemisser af Betänkandet N:o 21, om ändring al Rese-reglementet den 31 Oktober 1851. Lades till handlingarne. N:o 45, i anledning af väckt motion om permission för hälften af Arméen emellan mötes-tiderna och då annan aktiv tjenstgöring icke ifrågakommer, m. m.
Vt dr. d. 2 5 samt/, m. d. 28 Sept. >829. jg' Utskottets yttrande, pag. 84, • anledning af frågor, väckta af Herr Cronius och RiksdagsFullmägtigen Insulin, — gillades, S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets Betänkande, N:o 93, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Proposition, angående ordningen och sättet för öfverklagande af Under-Rätts beslut 1 tvister om husesyn och fardag å Kronohemman, blef detsamma af Preste-Ståndet åter*, remitteradt, S. D. Föredrogos i ett sammanhang Con* stitutions-Utskottets, den 17 dennes, bordlagda Memorial, Nu> 48, med anmälan af oförenliga skiljaktigheter i fråga om ett föreslaget tillägg vid 14 §.5 mom. Riksdags-Ordningen, samt samma Utskotts Memorial, N:o 4g, med Voterings-Proposition i en till förstärkt Constitutions - Utskotts afgörande öfverlemnad fråga; och beslöt Preste-Ståndet, att, med förblifvande vid sitt, den 9 sistlidne Junii, i anledning af Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 31, vidtagna beslut, godkänna den af Utskottet, utiMemorialetN:o 49, föreslagna Voterings-Proposition; kommande de Ledamöter, som af Ståndet väljas till Constitutions-Utskottets förstärkande för denna frågas afgörande, att jemväl såsom Ledamöter deraf deltaga i behandling af andra mål, som vid denna Riksdag af förstärkta Con - Bik. till R.-St. Utdr. d. samt f. m. å. ag Sept, 182g. stitutions-Utskottet kunna komma att handlägga». S. D. Vid a nyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 94, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 2 , öfver Herr A. Landegrens motion om anstalt till beredande af noggrann efterlefnad af Kongl.
„'Under inom Utskottet förekommen öfverläggning om förhöjande af tidningsslämplings-afgiften, har jag ansett någon sådan ej böra ifrågasättas annorlunda, än såsom ett medel att återgälda staten de ökade uppoffringar, den förr eller sednare måste ikläda sig för att åt de postskjuts-skyldige bereda den rättvisa, att ej kunna förbindas att efter en häst befordra större tyngd än ett skeppunds vigt eller lika med hvad för gästgifvarskjuts stadgadt är. Till ett sådant omdöme har jag blifvit föranledd af uppgift, Iemnad inom Utskottet från ledamöter af hedervärda Bonde-ståndet, att inom Östergöthland poststationer finnas, hvarest postväskor förekomma, och måste befordras emot skjutslega endast för 2:ue hästar, af sådan tyngd, att åtta personer erfordras för att välta väskorna från den ena på den andra postskjutsvagnen. I betraktande deraf, att nuvarande tidnings-bevillnings-stämpel-afgift erlägges, ehvad tidningsblad med posten befordras eller ej, måste antagas, att en sådan afgift afser äfven beskattning å sjelfva tidnings-utgifvandet i allmänhet; och då, efter hvad inom Utskottet äfven blifvit upplyst, åtminstone i hufvudstaden tidningsskrifvares allmänna bevillning efter 2 art. i Bevillnings-stadgan, ofta icke kunnat utfås, har jag trott stämpelafgiften böra bibehållas till dess nuvarande belopp; men deremot fördubblas endast, då tidningarne med posten försändas. Verkställigheten har jag föreställt mig ganska enkel. Om stämpeln, utmärkande den högre afgiften och berättigande till portofrihet, blott aftrycktes uti serskilt couleur, vore fullkomlig kontroll vunnen, utan att förorsaka hvarken nya omvägar eller besvär. Skillnaden i utgift utgjorde då ett lindrigt, men verkligt porto, som endast erlades, då posten anlitades.
— Under denna undersökning vill jag ej uppehålla mig vid den underordnade frågan om de till presterskapet indelade räutorne, icke eller om den af en annan talare vidrörda, om rubbning uti det sä kallade indelningsverket för rote-och rusttjenst; ty dessa frågar synas vara af natur att kunna tåla jemkning, då man cu gäng kommer så långt, ali hufvudgrundsalserne ernätt deras tillämpning, åtminstone vid en class af grundskatterne t. ex. den första beträffande ordinarie räntan, afrads-spanmålen och kronobonden. Att förenkling i debitering, upphörd och redogörelse och slutligen i kammarverkets bokföring skall uppslå, derest nyss - Den 14 Augusti f. ra. 103 nämnde grundskatter utgöras i penningar, derom kan icke vara mer än en mening; äfvensom det redan är ådagalagdt, under förra Ständers fruktlösa bemödanden för delta ändamål, att räntegifvarne skulle anse sådan förenkling äfven innefatta en lindring, om icke i skatlernes belopp, dock likväl uti det sätt alt utgöra dem, hvarunder de hittills så ofta kännas än mera hårda. Man har derföre äfven villigt gått in på att lägga beräknadt medium af 10 års markegång till grund, såsom den genasle utväg vid förvandlingen, man kunde påhitta. Mert fråga torde uppslå, huruvida man äfven nu i fråga om en prisbestämmclse för 28 år, ja för hela framtiden, skulle åtnöjas med de sista 10 årens markegång, hvilken varit betydligt högre än den kan förmodas hädanefter blifva. Man skall troligen besinna, att om denna beräkningsgrund också på det licia borde anses likgi 11 tig, i fall det i det efterföljande visade sig, att man pä billiga villkor ämnade verkställa skatternas afskaffande; så torde det dock vara oförsigtigt alt utan förbehåll ingå pä en sådan beräkningsgrund, hvilken egentligen blott garanterar en oförminskad penningeinkomst, icke allenast för Staten i 28 år, utan synnerligen för lönlagarne, och detta troligen evärdeligen.
Jemte det jag in stämmer i de yttranden, som äro afgifne af Frih. Stael von Holstein i sin helhet, af Hr Gunther, med undantag af några få mindre omständigheter, och det som nu sednast blifvit framstäldt af Hr von Troil, anbåller jag att få upptaga några få anmärkn:r, som blifvit gjorda emot förslaget, och skall dervid söka att i möjligaste måtto undvika att upptaga dem, som förut af andra talare blifvit bestridda. Jag anser mig då först höra fästa mig vid det förslag, som inom ett annat Stånd blifvit antaget och här af en talare blifvit framstäldt med begäran att det skall antagas såsom Ståndets beslut. Detta förslag har i åtskilliga punkter redan af andra talare blifvit bestridt, men några punkter återstå likväl obesvarade. 1 första punkten slår, ”att tiden under innevarande riksdag icke tillåtit R. St. att ingå i fullständig granskning af det i nåder meddelade lagförslaget, hvarken till dess hufvudgruuder eller deras tillämpning.” Det som först bör ligga till grund för de framställningar, som hvar och en gör, den ena menniskan lill den andra, och framför allt för dem, som RiksStin göra till sin Regering, bör, enligt min öfvertygelse, vara sanning. Detta tror jag icke öfverensslämmer med yttrandet i denna punkt. Den härvarande öfverläggningen om hufvudgrunderna för straffsystemet bevisar just motsatsen. Vidare är här framstäldt ett förslag, att ”R. St. skulle anhålla, att personer, som blifvit dömde till fästningsarbete, på längre eller kortare tid, måtte, när K. M. så finnér för godt, och i den män tillfälle dertill gifves för undergående af sådant straff, varda insatte i ensamhetsfängelse, att der behandlas efter de för sådane straff i allmänhet föreslagna grunder etc.” Denna punkt är det enda uti det framställda förslaget, som på visst sätt kan afse sak.
Det har blifvit yttradt, att afvittringsverket fordrar uppmärksamhet af Landsböfdingarne ; men deras åtgärd dervid är ej annan än den sora sker på Cantzliet, och det kommer på ett ut, om Resolutionen utfärdas på län gre eller kortare afstånd på 20 eller 30 mil. Det är ej Landshöfdingarnes skyldighet att sjelfve resa till stället och bese de Traeter som skola afvittras. Jag instämmer således med Herrar Montgominerie och af Uhr. Detta mål behandlas bäst , om Riksens Ständer till Kongl. Maj:t underdånigst framställa: att Staten icke har utvägar att löna tvänne Länestyrelser där man ej behöfver mer än en; och derföre anhålla, att vid skeende ledigheter , Kongl. Majit måtte sammirsslå de delade Länen. Herr af Schmidt , Georg Lars : Med ali akt ning för de Herrar som talat emot delningen af Wästerbottens Län. får jag åberopa de skäl jag tillförene haft äran anföra, och anhåller att Ridderskapet och Adoln täckes granska och fästa afseende på dem; hälst jag vågar tro, att de nu här anförde skola redan i förhand af dem vara vederlagde; och synnerligast derföre, att Norrbottens Län nu mera utgör gränsen emellan Sverige och Finland , hvarigenom göromålen derstädes redan i fredstider äro till betydligt antal förökade, och skola vid ett möjligen inträffande Krig, ännu mera mångfalldigt förökas; hvarföre min öfvertygelse Den IS Augusti*, nti 1001 Sr, att Norrbotten, såsom varande ett gränseLän , snarare borde vara ännu mindre än det nu är, Jag anhåller således att Utskottens Betänkande måtte bifallas. Herr von Hartmansdorff, August: Jag vå gar underställa Ridderskapet och Adeln om man icke bör skilja frågan och betänkandet rörande Vesteroch Norrbottens Län ifrån det andra betänkandet, om Herjeådalen och jemtlands Län. I förra afseendet hafva Utskotten alstyrkt motionen om sammanslåendet al Vesteroch Norrbottens
Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon-Etsk. Bet. 29. ton till Landtmätaren ofta vore förenadt med svårighet, kostnader och tidspillan, emedan Landtrnätarne. upptagne af förrättningar ä skiljda håll, sällan träffades i sina hem. Motionären har, till afhjelpande af dessa olägenheter, föreslagit en förändrad ordalydelse af 18 kap. 11 och 20 §§. Skiftes-stadgan, samt ett tillägg till 19 § i nämnda kapitel Utskottet har tagit denna fråga i öfvervägande, och finner sig, på de af motionären anförda skäl, hvilkas giltighet vitsordas genom två i enahanda syfte gjorda underdåniga framställningar af Öfver-Direktören lör Landtmäteriet; samt enär allt sorn kan befrämja skyndsamhet vid handläggningen af laga skiften, utan att på samma gång medföra någon kännbarare olägenhet, väl är värdt att tagas i betraktande, föranlåtet hemställa, det må Rikets Ständer, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad motionären föreslagit, i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, dels att. i 18 kap. Skiftes-stadgan, 11 §. mätte erhålla följande förändrade lydelse: ”Varda ej, inom föreskrifven tid, besvär mot Egodelningsrättens utslag i de uti 9 Somnämnda frågor anmälde; dä skall Ordföranden skyndsamligen och sist inom åtta dagar efter den tilländalupna fatnlietiden derom Skiftesmannen underrätta samt, sjelf eller genom närmaste Kronobetjent eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, mot behörigt qvitto af Skiftesmannen, tillställa honom mottagna skif teshandling ar och bestyrkt afskrift af Rättens utslag ;n dels att vid 19 §. måtte fogas följande tillägg: ”Dä Kongl.