Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt en ordagrann tillämpning af berörde Författningar , hvilka dock, med anledning af stadgandet i lo da Cap. 1 »ue Rättegångs-Balken , att ej någon sak md upptagas, utan i rätt Domstol, ända att parterna sjelfve om annan Rätt åsämjas, utan Konungen finnér skäl att gifva der lof till, icke alltid blifvit af Domstoiatne lika tolkade och förstådde, syntes iagUtskottets Betänkande N:o 162, 5 det åligga vederbörande Domhafvande att, £ alla Concurser, der Banken någon fordran bevakat , öfverlemna till Svea Hofrätt att pröfva hvad rum Banken för sin fordran , i förhållande till öfrige borgenärer, ega bör, så vida icke Banken anmält sig vara forsin fordran godt gjord , innan concurst visten hunnit i öfrigt af göras vid deri Domstol, der saken är anhängig. Men då en sådan åtgärd , nödvändigt ledande till hinder och uppskof för Concursmåls bringande till ändtligt slut, ingalunda kunde anses för Banken behöflig vid de oftast inträffande fall , då dess anspråk att, i följd af inteckningsoch förmonsrätt , njuta full betalning, icke af någon medborgenär blifvit bestridda, föresloge Banco-Utskottet , det måtte , på det sätt och i den ordning Regerings • Formens 87:de p. stadgar, den närmare förklaring Öfver de förut nämnda Kongl. Brefven af den pril 1776 varda meddelad: att prof ningen af Bankens fordringar i Concursmål, som göras anhängige vid någon annan Domstol, än Svea Hofrätt, kommer att till bemälde Hofrätt öf ver lemnäs endast i de händelser, dd någon med Bankens fordringsanspråk gemenskap egande anmärkning eller invändning före - 4 ZiagUtskoitets Betänkande N.'o l62. hommer', men i annat fall målet i dess helhet behandlas af den Domstol, der bevakningen skett; för hvilken förklarings beredande Banco-Utskottet tillstyrkte , att Memorialet måtte till Lag • Utskottet öfverlemnas.
Mera säkert i beräkning anser jag att på nu gällande grunder uppgöra och granska de ingående årliga förteckningarne från Verken på Ljusmedel och det hela häraf utgör en så obetydlig biomständighet vid en StatsReglering, att man dervid icke bör fästa sig. Jag bör ock anmärka, att de Embetsman, för hvilka Lö - Betänkanden, N:o 128. i^3 neförbältring af Utskottet blifvit föreslagen, icke komina till helt åtnjutande deraf, enär ljuspenningarne indragas och att i fall frågan om stadgandet af förhöjda löner blifvit tagen i sammanhang med den om ljuspenningarnes indragning, vid löneförhöjningen, man säkert Iemnat afseende åt den förminskning uti förra inkomster som blir en följd af en sådan indragning. Löneförhöjningarne äro i allmänhet så knappa, att någon minskning uti redan stadgade Löneförmoner icke bör ega rum, och hvarje nedsättning är'känbar för dem, hvars lönevilkor icke lemna något öfrigt, sedan de mäst oundgänglige behof äro uppfyllde. Utskottets Utlåtande innefattar äfven det allmänna stadgande, att då Embetsman, sora uppbär ljuspenningar men nu ej undfått lönepåökning, ifrån tjensten afgår, desamma böra upphöra och för efterträdaren icke ega rum. Detta kan icke annat än anses såsom en förminskning uti de lönevilkor som hitintills varit stadgade, och denna kan jag icke finna förenlig med rättvisa och billighet. Uti en tid då man erkänner att EmbetsmannaCorpsens aflöning är alltför knapp, böra väl alla löneförmåner, så mycket heldre orubbade bibehållas , som embetsgöromålen snarare utvidgas än förminskas.
Af dessa förslag har Utskottet gifvit företräde ät det af mig omnämnda första alternativet i min motion, nemligen att räntan för alla slags kapitaler af lagen lemnäs fri. såsom varande stödt på en riktigare grundsats och för vissa yrken äfven mindre skadligt, och ehuru väl jag icke kan neka. att jag tior, att om man förutsätter, att räntans frigörande möjligen kan åstadkomma någon rubbning i kreditförhållandena inom landet, det må vara klokast, att till en början endast frigöra den för korta papper, hyser jag dock den fullkomliga öfvertygelse, att man redan nu, utan ringaste fara, kan taga steget fullt ut, och frigöra den för alla slags kapitaler, På grund af hvad jag nu anfört, får jag vördsamt föreslå: att Rikets Ständer, med upphäfvande af det i allmänna lagen 9 kap. 6 § fiandels-balken stadgade förbud emot beräkning af ränta högre, än sex för 38 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JS/P 19. hundradet om äret, måtte besluta, att det må vara en hvar tillåtet, att taga den ränta för penningar, hvarom han kan blifva ense med låntagaren, eller i fäll denna lagförändring skulle anses vara för mycket genomgripande, att Rikets Ständer då, såsom en öfvergång, mätte antaga det förslag till förordning, angående ränta vid försträckning pä viss kort tid, som Kongl. Majit i sin nådiga Proposition til! Ständerna vid sistlidne riksdag afgifvit, lydande som följer: Hvad i 9 kap. <> § Handels-balken finnes stadgadt om förbud att taga eller låta förskrifva sig större ränta, än sex för hundra om året, ege ej tillämpning vid försträckning på viss tid, ej öfverstigande sex månader. Aftal om större ränta vare likväl ej gällande, der det ej med gäldenärens skriftlig^ förbindelse styrkes. Underlåter borgenär, som betingat sig större ränta att inom en månad från förfällodagen medelst gäldenären delgifven lagsökning eller stämning, gälden kräfva, njute, för den tid han efter förfallodagen är till ränta berättigad, ej mer än sex för hundra om året, Ej må till högre belopp ränta i fast egendom intecknas.
Uti de mål &c., utbytes emot: »Är åklagad skrift efter åklagarens påstående af så brottslig beskaffenhet att urbota bestraffning derå följa bör, och skriftens författare hörer till det Stånd, att, efter lag’ och Författningar, han endast i HofRätt för dylikt brott dömas kan, förvise då UnderRätt, der namnsedeln blifvit öpnad, saken till HofRättens handläggning, hvarefter med densamma vidare förf ares såsom denna Tryckfrihets lag föreskrifver.» Kommer han ej &c. till styckets slut, utgår. Angripes uti af Trycket &e. bibehålles hela momentet, med uteslutande af orden der tillmälet är af högre och hårdare beskaffenhet. I frågor om quar stad &c. bibehålles den föreslagna redactionen hela stycket igenom; men efter orden med quarstad belagd tillägges eller i det fall att skriften ej blifvit enligt 4 § 2 Morn. till HofCanzleren eller dess Ombud inlemnad. Stycket, som börjas: Varder någon af Trycket &c. bibehålles intill orden I de fall då, hvilka, med den öfriga meningen, utgå. De 3 derefter följande stycken bibehållas, men de 2 sista af den föreslagne redactionen skulle gå ut. Herr Lagmannen Sandberg anförde: Som jag, hvad inrättningen af en Jury beträffar redan yttrat mina tankar i Borgare Ståndets Pleno, och ej kan gå derifrån, så har jag ej heller kunnat ingå i pröfning af de modificationer och 206 Den 18 Juni 1812 stadganden, som af denna inrättning blifvit en följd; hvilket jag för min del önskar få i Protocollet antecknadt. Beredningens öfrige Ledamöter, hvilka ej förenat sig med pluraliteten om inrättningen af en Jury hade redan vid början af detta sammanträde yttrat lika tanka med hvad Herr Lagman Sandberg nu anfört. Beredningen åtskildes Kl. 1. In fidem Aug. von Hartmansdorff. Den 19 Juni 1812 f. m. Mörner.
Men ehvar hälst man hortlager medlen, där de erfordras måste brist uppstå, hvilken åter skall fyllas, derföre; och då Riks-Staten redan är afslutad, samt vi åtagit oss allt hvad vi för ögonblicket synas kunna bära, och dessutom en Stats skuld för efterkommande, får jag afstyrka alla vidare bidrag, följagteligen äfven detta. Herr Grefven och Landtmarsk a Ike 11 tillkennagaf att Plenum lomme kl. 5 i Eftermiddag att fortsättas.j Grefve Löfvenhjelm: Tillen början får jag förklara , att jag ej kan biträda den sista talarens tanka om det starka be gär, som den arbetande Classen skulle hafva, att låta binda sig uti Corrections-hus. Om man läser Comileens Betänkande, skall man finna, att den lotten icke är afundsvärd alt der vistas. Der finnes ingen luxe i spis, icke utrymme, inga nöjen eller något, som gör lifvet angenämt. Correctionshjonen äro tvungne till lystnad, tvungne till arbetsamhet, och det plär ej locka sådant fblk. Hvad angår användande af Saltpetter-Fonden , så minskas den ej genom ett. lån , på hvilket Ständerne kunna göra afbetalning'. Skulle Ständerne tillåta Saltpeler-Fonden attförsträcka den erforderliga summan, och anslå årlig ränta till densamma, så kan jag ej se, huru Foaden deraf skulle kunna minskas. Herr Hjerta bar äfven genomgått Comiteens arbeten i den i68 Den ig Nomber f, m‘ Theoretiska delen eeh tyckt attComiteen missta gitsig om inrättningen, i afseende på första Classen. Deruti torde ligga något missförstånd* Jag har menat med första classen de fångar, som nyss inkommit. Det är Pfestens skyldighet att då besöka dem , och söka bibringa dem religionskunskap. Arbetet bör då ej vara tvunget, utan, hegardt af fången sjelf, begagnas såsom en belöning för honom. Arbetsamheten blifver först då en dygd, när den är frivillig. Man har saLt ett särdeles värde, och mera än jag kunnat hoppas, på det philantropiska sällskapet, som jag omtalat.
Gustaf Lagerbjelke en utförlig motion om en alldeles förändrad Tryckfr.förordn., stödd hufvudsakligen på de principer, att indragningsmakten skulle afskaffas, men i dess ställe en betydlig borgen för böter ställas af tidningsutgifvare, och tryckfrihetsmål afgöras icke af Jury, ulan af de allmänna domstolarne. Denna motion blef af Const.Utsk. tillstyrkt i mern. Detta förslag blef af ett Ständ godkändt; men af dc öfriga återremitterad! Den 5 April f. m. 95 med sädana anmärkn:r, såsom deras gemensamma tankar, att, efter flera skriftvexlingar emellan Stånden och Utsk., all anleda, var lill den förmodan, att af hela förslaget intet mer skulle blifva hvilande, än det om indragningsmaktens afskaffande. Men riksdagens slutade innan denna märkvärdiga sak hann utageras. Emedlertid förföll hela Utsk:s förslag, så att deraf ingenting blef hvilande till afgörande vid påföljande riksdag. (Se Const.Utsk:s meni. Vid samma 1S28—1830 årens riksdag gjorde K. M. en nåd. propos. om ändringar i 19, 21 och 88 §§ af Reg.F., om lagförklaringars afgifvande af Högsta Domstolen, hvilken propos. Const.- Utsk. tillstyrkte R. St. att antaga i mern. Denna propos. blef af ett Stånd godkänd; men af de 3 öfriga blefvo anmärkn. -r dervid gjorda, hvilka hvart Stånd för sig återremitterade såsom dess gemensamma tankar. Deröfver utlät sig Utsk. i mern. Och i öfverensstämmelse med dessa anmärkmr, isynnerhet från R. o. Ad., täcktes K. M. genom en ny propos. göra ett tilllägg till den förra. När detta fullständiga förslag, upptaget i Utsk:s mern.
. i3o: -—•— tillhopa 7,660: —- — under hvilka nya löner, i enlighet med Rikets Ständers vid sista Riksdagen fattade beslut, någon spanmålsberäkning icke synes böra ega rum; hemställande dock Utskottet, att, så framt Rikets Ständer bifalla Utskottets uti Utlåtandet N:o 92 gjorda förslag, att, på det vid alla löner spanmålsberäkning må kunna upphöra, en ersättning i medeltal af Stat» Utskottets Utlåtande, N:o r Q 3. 5 i R:dr för hvarje tunna spanmål under lönerne måtte för hädanefter blifvande tjenstemän uppföras, lönerne för här förut föresl3gne nya tjenster bora utgå till det förhöjda belopp i contant, deras vederlikar derigenom komma att åtnjuta. Hrad åter beträffar den ifrågaställde löne-tillökningen för Hof-Rätternes Presidenter, vice Presidenter och Ledamöter, så anser Utskottet sig, vid betragtande jemväl af angelägenheten, att Stats-utgiftcrne i möjligaste måtto inskränkas, böra vidblifva hvad i detta afseende i förra Utlåtandet är vordet y ttradt. Liksom Utskottet i öfverensstämmelse dermed finner sig icke kunna tillstyrka afseende å Herrar Hallströms och Hjorts motioner om löneförbättring för Bof-Rättens betjening. 4:o. Justitice-Staterne i Orter lie. Då Utskottets Utlåtande i denna del är af Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet lemnadt utan anmärkning och bifallet af Borgare och Bonde-Stånden, erfordrar denna punkt icke vidare yttrande å Utskottets sida. 5:o Kongl. Maj.ts Canzti. a) Riks-Archivet.
putsare », d. v. s. han skulle hålla alla Jag minnes ej nu innehållet af denna, blott kommo dem att ljuda än kraftigare och lampor o. d. i kajutor och hytter putsade med hänförelse emottagna dagorder, men mera mångfaldigade också från dem, som antingen af brist på skicklighet i gymnastioch i ordning, så blef han vittne till flere nog var grundtonen däri amiral Nelsons beska öfningar eller af andra omständigheter drag ur prinsens enskilda lif ombord, som kanta signal vid Trafalgar: » Fäderneslanännu befunno sig vid prinsens sida, men visserligen äro af obetydligt intresse, men det väntar, att hvar man gör sin plikt! » af gammalt visste, att de ej därför stodo som kanske dock äga något sådant, om ej om det skulle behöfvas — och nog uppfattautom löftet om den kärkomna extra förannat, så det att visa huru prinsen uppdes den så. Om prinsen önskade, att den fattades af folket » för om masten ». förenade eskadern skulle uppträda aktivt i plägningen. Till allt detta var jag visserligen, såsom Skulle åter dessa, min pappas små anförening med danska flottan, är ej bekant, ej hörande till barnhusbarnen, en utomstå- teckningar ej anses förtjänte af annat än men det berättades, att på hans skrifbord ende, men därför ej mindre hänförd åskå- en expressbiljett till papperskorgen, så har ständigt låg ett försegladt större bref med dare. Men då som oftast hände, att det jag dock fått visa, att äfven jag, i min unpåskrift: » Öppnas när engelska eskadern förunnades min far att fatta prinsens dangömda vrå, lifligt intresserar mig för visar sig i Kattegat. » Emellertid syntes till ett vänligt afsked framräckta hand, anIduns vackra hyllningstanke, och nu får aldrig någon engelsk eskader till och vår expedition hade städse karaktären af en såg jag mig, som min faders dotter, ha del min pappa berätta: vanlig öfningsexpedition.
Ad. 392 Den 12 Juli. nu bifaller Utsk:s hemställan, saken komma i en mera invecklad ställning än den nu är; hvarföre jag hemställer örn icke R. o. Ad. skulle vilja förena sig uti att låta detta betänk, hvila intill dess man får veta huru de öfriga RiksSt:n afgjort detsamma samt derefter lämpa sitt beslut, så att icke något förstärkt BankoUtsk. måtte behöfva bildas. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den siste värde talarens fruktan tror jag vara fullkomligt ogrundad. De tvenne Stånd, som hafva bifallit Utsk:s förslag äro nemi. icke på något sätt inbjudna att frångå sitt beslut. Dessa tvenne Stånd kunna således, äfven om R. o. Ad. icke antager inbjudningen, ej, med anledn. af detta betänk. fatta något annat beslut, än de förut fattat. Om således R. o. Ad. antager inbjudningen, så upkommer alltid 3 Stånds sammanstämmande beslut. Antager BorgareSt. samma inbjudning, så blir det alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut, men mindre än 3, kan det icke blifva. Hr Printzensköld: Jag vet sannerligen icke hvar det står i grundlagen förbjudet för ett RiksStånd att, när 2 Stånd med detta Stånd varit af olika tanka, utan inbjudning af Utsk. frånträda sitt beslut och biträda det, som andra Stånd fattat. Någon inbjudning eller begäran från ett Utsk. för ett sådant ändamål, är icke af behofvet påkallad. Således kan jag ingalunda medgifva, det Gr. Lagerbjelke har rätt derutinnan, att de öfriga Stånden, som bifallit Utsk:s betänk., skola vidblifva sitt beslut, derföre alt icke någon inbjudning lill dem har skett.
Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äger icke anledning att rörande religionsundervisningens samt Elementar-läroverkens och Folkskolornas allmänna inverkan inom länet omförmäla något annat, än hvad förut i 2:dra afdelningen blifvit yttradt. Någon annan tillämpning sskola finnes icke inom länet än Landtbruksskolan, som öppnades den 1 Maj 1843, först var förlagd vid Hägervallen i Skultuna, men sedan flyttades till Julpa i Romfartuna socken. Den stod först under en för ändamålet särskildt vald Direktion, men från och med den 1 November 1849 är tillsynen öfver densamma och vården af dess angelägenheter öfverlemnad åt Hushållnings-Sällskapets Förvaltnings-Utskott. Undervisningen besörjes i allmänhet af 2:ne ständiga Lärare, samt särskildt af en Lärare i veterinärkunskapen samt hofbeslaget, och en i skogshushållningen, af hvilka båda sistnämnda den förre vistas vid skolan och lemnar undervisning under 2 månader, och den senare under 1 månad årligen. Derjemte äro vid skolan anställde en slöjdare och en smed, hvilka under föreståndarens ledning lemna undervisning i slöjd och redskapstillverkning. Den speciela tillsynen öfver skolan utöfvas af tvenne särskildt för hvarje år utsedda Ledamöter af Förvaltnings-Utskottet. Lärlingarnes antal har varit: Westmanlands län. Andra skolor. Bank. Hypoteksförening. Skolans, af statsmedel utgående, anslag utgör 4,000 R:dr|R:mt. För att bereda egen lokal åt skolan, som nu är förlagd på enskild mans egendom, började år 1860 att af Hushållnings-Sällskapets medel afsättas ett visst belopp, under dessa år utgörande 1,500 R:dr R:mt årligen, som särskildt förräntas och kapitaliseras. Denna fond utgjorde vid 1860 års slut 8,662 R:dr 11 öre Runt. Om denna skolas inflytelse på orten är redan ordadt i tredje afdelningen. Utom Elementar-läroverken och Folkskolorna finnas här i länet endast högst få uppfostringsoch bildningsanstalter.
Utlåtande, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 5j, angående Sjette Hufvud-Titeln. (U. A.) Till besvarande får Utskottet härmed upptaga de anmärkningar, som vid nämnde Utlåtande, angående reglering af Riks-Statens Sjette HufvudTitel, blifvit vid nedannämnde punkter framställde: st:dra punkten. Invalid-Inrättningen. Utskottets förslag, att ifråga varande Inrättning måtte upplösas, har blifvit bestridt af åtskillige ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt en ledamot af Preste-Ståndet, under erinran alt, då det vöre hvarje Stats heliga pligt, att egna nödig omvårdnad åt de krigare, som, för dess försvar uppoffrat helsa och krafter, vore det icke lämpligt, att upphäfva nu ifrågavarande, för ett så vackert ändamål bildade Inrättning, som, ehuru den nu är inskränkt, eger det utrymme, att, om behofvet så fordrar, densamma, utan ökade administrations-kostnader, kan betydligt utvidgas; att då Utskottet förmenat, att de fleste af å Inrättningen för närvarande intagne Invalider icke deltagit uti fälttåg, vore likväl förhållandet sådant, att af de 82 Invaliderne, j5 bevistat krig och s5 af dera derunder blifvit blesserade; samt alt i öfrigt, nödig omvårdnad äfven måste lemnäs dem, som genom långvarig tjenstgöring under fred blifvit till vidare krigstjenst oduglige, hvarvid ej borde förbises, att ganska många soldater sakna anhöriga, sorn skulle kunna om dem taga vård, och att det, hvad den värfvade soldaten angår, i allmänhet mötte svårighet att, på sätt Utskottet yltradt, blifva inackorderad pålandet, enär sådant icke med hans vanliga lefnadssätt instämde.
Till andra slaget hör byg - D e n 22 Mars f. m. gande af caserner och skjul till förvarande af Kronans effecler. Till det tredje slaget kan man hänföra kyrkor och skolbyggnader, och lill det fjerde canalanläggningar och hamnbyggnader. Men för all räll ordna emellan dessa 4 casus, är det nödigt alt framställningen derom kommer från en makt, som äger en allmän öfversigt af det hela, på det man icke må bygga för manga hamnar eller upptaga för många canaler, under det man å andra sidan försummar att tänka på försvaret, eller tvertom. Konungen är den, som kan bedomina delta från den högsta synpunkten, och Han har Statsrådet, som kan lemna Honom upplysningar, och när Han har fattat sitt beslut, sker framställning derom till Ständerna, som discutera saken och i vissa full lemna afslag, i andra bifall, allt mycket lagligt och lätt. Mili tanke är således, att i fråga om hvarje utgift bör propos, derom komma från Konungen, och min anhållan är derföre, alt, då vi punktvis afgöra detta betänk., de herrar, som deltaga i discussionen, ville lemna uppmärksamhet deråt, om K. M. begärt liela den summa, som StatsUtsk. föreslagit, eller någon del deraf, eller ingen del deraf. I första fallet voterar jag ja, men i det sista ovillkorligen nej. Jag har velat säga detta på förhand, på det discussionen må taga den vändning, alt jag må få plats för mitt sätt alt votera. Gr. Frölich: Den. värde talaren, Hr von Hohenhausen, liar erinrat Ståndet om dess fattade beslut att afgöra detta betänk, punktvis. Detta beslut minnes jag ganska väl: men jag har omöjligen kunnat förstå det annorlunda, än att man derigenom bestämt, alt man icke skulle kasta om frågorna, utan. afgöra dem i den ordning, som uppställningen föranleder. Gm man nu möjligtvis kan företaga flera punkter på en gång, så vet jag icke, att något hinder derför möter i det fattade beslutet. Då jag undantager 3:ne speciella anslag inom de punkter jag ansett böra afslås, så har min mening icke kunnat vara, att R. o. Ad. skulle på en gäng godkänna dessa 3:ne speciella anslagsfrågor.
I fråga åter, huruvida densamma må gifva anledning till en sådan tillämpning, som skulle Revisorer it\ 4 Stats-Utskottets äga rättighet att sträcka deras granskning af förvalt™ nings-åtgärderne utöfver de för Revision af Räkenskaperne bestämda fe år, förekommer det, att, jemnlikt 2 §. i berörde Tnstruction, Revisorerne, "likmätigt 4^ ”§. i Riksdagsordningen, äga rätt att af StatsContoiret "undfå de upplysningar och handlingar, som de i öfrigt "finna nödige, för att efterse och granska, huruvida ul"gifterne äro icke Allenast öfverensstämmande med de "fastställde Statefné och grundade på så väl dem, som "K. M:ts serskildta Nådiga Förordnanden, der sådane "legat till grund för utbetalningarne, utan ock med "behöriga qvittencer velificerade af dem, som egt de "anordnade medlen uttaga och disponera.” Och enär de här uppräknade handlingar, nemi. de fastställde Sikter hej, K. M:ts serskildta IVådiga Förordnanden och qvittencen pä de. anordnade medlenj icke kunna äga afseende på åtgärder eller förhållanden under någon annan tid, än den, som föregått och framflutit till slutet af de år, hvilkas redogörelser utgöra föremålvför sjelfva granskningen; så vida desse upplysningar och handlingar skola, efter hvad ofvanberörde §. antyder, innefatta en ledning för controllen på behörigheten af och redovisningen för de verkställde utbetalningarne; har det synts Utskottet, som det hinder, hvilket mött Revisorernes begäran om del af handlingar för den efter de 2 Revisionsåren förflutna tiden, ligger uti de för R. Slas Revisorer nu gällande föreskrifter. Hvad likväl, för ett närmare bestämmande af Revisorernes befattning så i detta, som andre fall, för Betänkande n. a45 framtiden ina anses lämpligt och nödigt; derom kommer Utskottet att serskilt sig utlåta, till följd så väl af K. M:ts Nådiga Skrifvelse med förslag till förnyad instruction för II.