Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. Leijonhufvud, Carl Knutsson. — 572. Rennerfält, Fullm. Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold; — 1102. Freidenfelt, Carl Petter; — 1233. v: von Strokirch, Johan Paul Fredrik Otto; — 1318. i: Stjerneld, Fullm. Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik; — 1959. von Kraemer, Anders Robert. Frih. Bonde , Knut Philip: Med den rätt 23 § Ridd.- Ordn. lemnar, att icke emottaga Hrr Elektorers val till ledamot i Ulsk.. får jag afsäga mig updraget, att vara Ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk., och med detsamma afsäger jag mig äfven förtroendet att vara Bänkman. Hr af Geijerstam, Carl: Hindrad af enskilda angelägenheter, att egna oafbruten tid åt ett trägnare Utskottsarbete, nödgas jag afsäga mig den plats i SlatsUtsk., hvartill jag i dag blifvit utsedd. Justerades ett prot.-uldr. för d. 26 dennes, samt börjades justeringen al B. o. Ad:s prot. för d. 20 i denna månad, hvarvid, sedan ett detta prot. tillhörande yttrande af Frih. Bennet blifvit upläst. Frih. Raab, Adam Christian anmälde sig och yttrade: Hr Ridd-Sekret. har nu vid prot.-justenn upläst ett anförande af Frih. Bennet. Bet har varit vanligt vid föregående Riksdagar att, då Ståndet derom beslutat, icke några anföranden blifvit vid justeringen uplästa. Jag får derföre hemställa lill Hr Frih. o. Landtm, och R. o. Ad., om icke nu må beslutas att, på sätt vid föregående riksdagar egt rum, ledamöternes yttranden icke upläsas, såvida icke sådant särskildt af någon begäies.
Denvin det sista wilkoret. Ikorrthet fär jag endast nämna, at den ffu!le leda lil et beslut, ftin bunde händerna för cn gansta obestämd tid, wid mänga företag, hwilka sä .wal fär Ridderstapet och Adeln som för det allmänna kunna wara af yttersta wigt. Såsom ny och i fall Herr Baron ^cl^lsv.uä fordrar, at propositionen om et sädant beslut stall göras, tror jag, at ofwannämnde Regeringsformens föreskrift bör wara ost en regel för sättet, at afgöra denna fräga, hwarifrän wr omöjligen kunna wika. Om detta är rätt äterstär allenast at afgöra til bwad Utstött denna fräga bör remitteras. Jag för ruin del tror, at den bör komma under ConstitutionsUtffottets pröfning, sä wida den leder til stadgande af en Lag, som ehuru bindande allenast detta Ständ, dock genom sin natur under en längd af är stolle blifwa werksam, ty wilkoret, jordens refning, kan ej pä korrt tid werkställas. Genom en sädan remisi blefwe dä äfwen i sin lagliga ordning uplyst, huruwida et beslut, som gillade den förestagna meningen, icke stulle inskränka Riksens Ständers allmänna och wär egen enskilda rätt, säfom Riksdags, män, at enligt förestrifna formaliteter, til pröfning och afgörande wäcka alla frägor. Det är just derföre, at följderna af det föreslagna Lestutet stulle blifwa sä wigtiga och stä sä birett i gemenskap med Grundlagen, som jagtilfiprker, at mäler til Constitutions-Utffottet mätte - Den 8 Juiri. 101 te remitteras; och anhäller ödmjukast at pro. position derom mätte göras. k. KölUA. Härefter ropades starka Nej. Widare uplästes följande anförande til Protoeollet af Herr 8l1ver8tolpe, kreäric Lamuel, Dä jag uti Högloft.
» Ja, Sofie lilla, » svarade den gamla ödmjukt, » och j a g har väntat och ängslat mig, Sofie lofvade så säkert att komma i tid. » » Jag trodde inte det skulle sluta före tio, för det sade vaktmästaren, » svarade Sofie med en vresig knyck på hufvudet. » Men jag bad Sofie komma half tio. » » Fröken är ju alltid så otålig, och det är minsann inte så lätt att komma ifrån. » » Friherrinnan tyckte väl inte illa vara? » » Hon säger ju ingenting — men baron och fröknarna. » D e t kom ett förskrämdt uttryck i det gamla ansiktet. » Jaså! J a h a! D e tyckte jag skulle stannat hemma, forstås, och det är också sant, men. Och nu har jag varit fruntimret till besvär också. » » Det har varit mig ett nöje. » » Jag kan inte tacka som jag ville; men den som älskar musik, förstår mig, och jag 329 tar gärna emot ledsamheter, när j a g kommer hem, för jag har ändå hört Eroican, och på det skall j a g lefva länge. » » Skynda sig nu, fröken, j a g står som på nålar, » af bröt Sofie. » Jag kommer, j a g kommer. » » Det var lite, som skulle ändras på balkläduiugarua tills i morgon. » » För all del, det skulle Sofie sagt förr. » D e n gamla tog ett steg, som vore hon färdig att springa. » Adjö och tack, » sade hon brådskande och tryckte det främmande fruntimrets hand. » Marche funebre är ändå vackrast, » ropade hon och vände sig till hälften om, medan hon stapplade fram, stödd mot en vresig pigas arm, till ett hem som ej var hennes, där hon visste sig vara en börda, och där hon var tacksam att få invänta slutet på ett arbetsamt, glädjefattigt lif, som — i likhet med de flestas — blifvit så annorlunda än hvad hon tänkt sig. F r å n Iduns läsekrets. En bild ur den tjänande systerns lif.
En vård talare har äfven sagt, att ifrågavar. mark vore ganska aflägsen ifrån den plats, der den egentliga rörelsen i staden skulle kunna ega rum, och att den således icke kunde för staden vara af någon egentlig nytta. Om så är, hvarföre är då staden så angelägen alt af marken komma i besittning. Må då Kronan behålla sin mark, äfven om den, såsom nu jemväl upgifvits, är stenbunden, ty dess värde minskas derigenom ingalunda då läget är sådant, att jorden styckevis kan försäljas till byggnadstomter, för hvilka hård mark alltid plägar vara t jeni igast. Samma talare har erkänt, alt den ifrågavar. marken har ett större värde, än den som skulle afstås i ersättning. När så år, hvarföre skall då Kronan göra upoffring och det till förmån för en stad, som relativt lill sin storlek kanske är rikare än Stockholm. Jag skulle tro att staden, likaväl, som andra korporationer, bör inköpa den jord, den behöfver till utvidgande af sitt område; men icke är det Statens pligt att göra någon present för detta ändamål. Slutligen har den värde talaren erinrat huruledes R. o. Ad. eller rättare R. St. öfverlemnat jord till andra släder och såsom exempel derpå anfört att Jönköpings stad begärt och för intet erhållit plats för en ny skolhusbyggnads npförande. Men dervid bör ingalunda förbises både platsens obetydlighet och ändamålet med dess uplålande. Ilade för samma ändamål Götheborgs stad begärt ett slycke Kronan tillhörig jord, sä tviflar jag på, att någon inom detta hus skulle hafva höjt sin röst deremot. Med afseende på den rikedom, som finnes i Götheborg, med afseende på lättheten för staden att gifva full betalning för jordens värde, med afseende på den stora nytta, som staden kommer att hämta af denna jord, med afseende på det höga värde jordrymden eger och med afseende å den köpeskilling, som Staten i följd af allt detta skulle för jorden kunna erhålla, anser jag, för min del, del vara högst oklokt af R.
Väl är jag öfvertygad, att LagUtsk., hvars behandling motionen kommer att undergå, ej skall förbise dessa sanningar, men jag har trott, att ett så betänkligt förslag, som det ifrägavar:de, icke borde passera genom R. o. Ad., utan att väcka dess ledamöters upmärksamhet. Jag har derföre vid remissen, framställt denna anmälan, men gör tillika med nöje fullkomlig rättvisa åt motionären för den känsla af oegennyttigt och fosterländskt nit, hvilket otvifvelaktig! framkallat hans förslag och deruti jemväl framlyser såsom uttryck af hans individuella benägenhet att för det allmänna afstå egna egodelar, och hvilket alltid tillerkännas ett högt värde, när det yttrar sig i frivillig handling vid dertill sig erbjudande serskilda tillfällen. Deremot synes detta nit, i den form det nu framträdt, icke fördelaktigt ens för jernvägarne, dem det skulle kunna äfventyra att depopularisera, om här blefve antaget såsom tvångslag, alt de enskilde skulle för jernvägars skuld åläggas en uppoffring, hvars moraliska värde eljest just bestode i dess natur att vara frivillig. Och om äfven en jernväg, i närheten af en egendom, i allmänhet medför gagn åt densamma, kan den också i åtskilliga hänseenden, (i vissa och många serskilda undantagsfall åtminstone), göra obehag och skada genom jernvägens sneda sträckning öfver egoine o. s. v. Då vore det ju alltför hardt alt ej få ens full ersättning för sin jord. Vördsamt anhålles, alt dessa mina anmärknumatte få åtfölja motionen till LagUtsk. Remitterades till Lagutskottet. Föredrogs Frih. Hjertås, Fredr. Philip, d. 29 sistl. Dec. på bordet lagda motion om antagande af den i Norrige gällande lag för bränvinsförsäljning med de få förändringar, som i anseende till egendomligt Svenska förhållanden äro nödvändiga. Remitterades til! det för behandling af frågor ronde bränvinstillverkning och försäljning tillsatta serskildta Utskott, hvarjemte, enl. motionärens begäran, denna motion kommunicerades de resp. MedStrn. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk., Frih.
Betänkande, i anledning af åtskilige Motioner om indragning af Lagmansoch Kämners - Rätter samt serskilda Domstolar, så ock om förändring i vissa Domstolars organisation och i rättegångsordningen , m. m. I dessa ämnen hafva, hos Högloflige Ridder skåpet och Adeln, Herr C. af Stenhoff; hos F alloff ge Borgare-Siandet, l6 LagFtsioltets Betiinkande No 8/j. Riksdags-Fullmägtige Herrar P. Winbladh , J, Cronius, A. landegren och J, Wallström, samt hos Hedervärda Bonde-Ståndet, Riksdags-Full rnägtige Nils Insulin frit? Stockholms Län , Eric Svensson från Bolins Län, Petter Andersson från Hallands Län,’ Eils Pehrsson från Malmöhus Län , och Chri Gustaf Fahlander från Stora Kopparbergs Län , väckt nedan omförmälde, till Lag-Utskottets handläggning hänvisade Motioner. 1:0 Herr Landegren har anfört, att, i den moa folkmängdens tillväxt, nya näringars uppkomst och de förut varande® förkofran förändrat förhållandet emellan samhällets medlemmar och satt dern i närmare beröring med hvarandra, hafva ock de olägenheter af tidsutdrägt och kostnad, som både för Staten och för enskilde uppkomma dels genom de, tid efter annan, utan fullkomligt samband emelian sig eller med allmänna lagen , inrättade serskilda Domstolar, och dels genom Rättegångs-instantiernes öfverflöd diga antal , i betydlig måtto tilltagit samt i följd deraf ökat Nationens grundade klagan öfver nämnde olägenheter och dess anspråk på deras afhjelpande. Fran det af Lag-Co^ HH - LagUtskottets
N:o 225, om förändring och tillägg uti banklagen d. 1 Mars 1830; N:o 226, ang:de ny ansvarighetslag för R. St:s Fullmäktige i Banken. Äfvenledes upplästes till justering samt godkändes följande af Exp.Utsk. afgifna förslag till §§ i riksdagsbeslutet: N:o 47, ang:de de s. k. stora och lilla creditiven; N:o 48, ang:de ändring af 4 § i K. förorda, d. 10 Juni 1841 , ronde bysältning; N:o 49, ang:de antagande af hufvudgrunderne för ny brott må Islag; N:o 50, om förändring och tillägg uti banklagen d. I Mars 1830; N:o 51, ang:de förändrad ansvarighetslag för R. St.-s Fullmäktige i Banken; N:o 52, ang:de förtydligande af K. br. d. 25 Sept. 1777; N:o 53, ang:de upphäfvaude af 3 § i 2 cap.
Men under detta ovisshetstillstånd fann mången fader det oklokt, att låta sin son uppfostras till ett embete, som skulle göra hans framtid beroende af ena eller andra partiets seger, under det andra af rena samvetsbetänkligheter afhöllos från att skaffa tjenare åt en kyrka, hvars lära de sjelfve ej rätt kände eller till och med ogillade. Dertill kom, att äfven utkomsten syntes oviss, ty allmogen började undandraga presten hans tiondeoffer och andra presterliga rättigheter. Under sådana omständigheter förmanade konungen gång på gång menige man att sätta sina barn i skola, så att det ej måtte blifva brist på ”prester och annat förståndigt och lärdt folk, som land och rike så väl i det verldsliga regemente som de andliga saker förestå och tjena kunna. Hvad lärare angick, så måste man väl i början nöja sig med hvad som förefanns, och då flera af de andliga krafter, hvilka föregående tiden lemnat i arf, af religionsskäl ej kunde användas, så är det ej underligt, om hos många af dessa lärare både förmåga och vilja saknades. Här kunde endast tiden hjelpa. Man gjorde dock hvad man kunde, och till utlandet, företrädesvis till Wittenberg, sändes lofvande ynglingar, med understöd af konungen eller biskoparna, för att der vinna bildning samt sedan genom den gagna i hemlandet. Endast i Wittenberg inskrefvos åren 1527—39 omkring fyratio svenskar, åren 1540—73 öfver sjuttio, samt under sistnämnde tid i Rostock mer än hundrade. De utländska universiteten förblefvo nemligen äfven under reformationstiden de högsta bildningsanstalterna liksom de förut varit, och endast en högst ofullkomlig bildning kunde uti de inhemska skolorna meddelas. Det var derföre så mycket mera att beklaga, att Sverige icke sjelft egde någon högskola. Väl hade stiftandet af en sådan varit länge påtänkt, men först för erkebiskopen Jakob Ulfsson lyckades det att 1476 utverka påfvens tillstånd dertill. Universitetet, som skulle hafva samma frioch rättigheter som det i Paris, blef invigdt d. 7 Okt. 1477.
Riksd.Ordn. står, att StatsUtsk. skall uppgifva, huru mycket genom bevillning bör utgöras; men der står icke, på sätt Hr v. Hartmansdorff uppläste, att Utsk. skall uppgifva, huru mycket genom bevillning kan beräknas. Olikheten af dessa båda uttryck torde jag ej behöfva deducera. Jag skulle icke hafva väckt denna fråga, om jag haft samma öfvertygelse som Hr v. Holienhiusen, att nemi. Ståndet icke på grund af inkomstbetänk. hvarken nu eller efter återremissen, skulle pröfva och bestämma de särskilda extra inkomstsummorna. Men då jag, med erfarenhet från förra riksdagen, icke kunde tro, att bevillningssummorna endast blifvit ad notitiam utförda, ansåg jag det vara min pligt att fästa uppmärksamheten på D e ii a Maj f. m. i3 ifrågavar. förhållande, helst jag förmodade, att något ändamål måste vara afsedt med utförandet af dessa extra inhomstmedel, och måhända, om betänk, utan anmärkning i detta afseende återremitterades, det nu ad notitiam anförda nästa gång företoges till afgörande och sålunda R. St. skulle komma i samma predicament, eller att nödgas fatta beslut öfver extrainkomstbeloppen. Detta har jag velat afböja, och jag har trott, att det endast på sätt, som skett, kunnat verkställas* Hvad den medelberäkning beträffar, som synes af de StatsUtskrs betänk, vidfogade tabeller, får jag nämna, att tullintraderna icke lära vara rätta normen för denna beräkning, som synes mig snarare böra uppgöras efter varuimporten, emedan 2:ne olika tulltaxor varit gällande under den tid, för hvilken medelsumman blifvit calculerad, och förhållandet måste blifva annorlunda, då beräkningen uppgöres efter en eller tvenne väsendtligen olika taxor. Jag har ej framställt detta för att klandra StatsUtsk., utan endast för att visa, att svårligen något annat Utsk. än det, som har tillgång till erforderliga handligar, kan uppgöra någon tillförlitlig approximativ beräkning öfver extrainkomstbeloppen.
— Om på landet en färgares eller garfvares bostad och verk uppbrinner, njuter han icke längre någon frihet för afgift för sin rörelse, än intill dess verket å nyo blifvit uppfördt och kommit, i full gång, hvilket sedan länge lärer vara förhållandet med de fleste Borgares i Borås handtering. — Herr Hal/ing ansåg den i nu gällande Bevillnings-Förordning staden Borås medgifne lindring i bevillning för handel och rörelse böra oförändrad fortfara intill nästa Riksdag; deruti Herr Arnberg instämde. Rättelser: Sid. 4 råd. 10 står.- då — 7 — 26 — Ulskottet — 8 — 10 — enkel lås: neli då — Utskollen — enkelt STOCKHOLM, Ecks te irska Tryckeriet, 1834- Bevillning»-Ulskollets Memorial N-0 a G. N:o 26. 1 Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Julii. Memorial med anmälan , att, sedan Högvördige P reste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet förklarat, att Herr Grefve Cronhjelm! motion, angående den till Stapel-Städerne Utgående Tolag, borde af Oeconomie-Utskottet till behandling upptagas, handlingarne i målet blifvit till - ConstitutionsUIskottet å nyo -öfvert emnade, för att af göra hvarthän frågan bör förvisas.
Ridr, att under innevarande statsregleringsperiod utgå af tillgängliga besparingar å anslaget till jordbruket, handeln och näringarne, hvarigenom hans årliga aflöning utginge med 3,000 Ridr, eller samma belopp, som efter vitsordad tioårig 12 ExpeditionsU(skottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, N:o 76. berömlig tjenstgöring hittills tilldelats Statens äldre landtbruks-ingeniörer; men då Uddman, enligt den af Rikets Ständer i nästföregående punkt antagna grund för landtbruks-ingeniörernes uppflyttning i högre lönegrad, icke skulle blifva berättigad till högre lönetillökning än 1,000 R:dr, anse Rikets Ständer sig icke böra medgifva att större belopp än detta varder å ordinarie stat till löneförhöjning åt Uddman uppfördt, helst Eders Kongl. Maj:t är oförhindrad att af tillgängliga medel tilldela honom fyllnaden i den lönetillökning, han hittills åtnjutit; I följd hvaraf Rikets Ständer, till förhöjning uti den för Landtbruksingeniören Uddman å stat uppförda lön, 1,500 R:dr, anvisat ett belopp af 1,000 R:dr, att äfvenledes å stat uppföras. 27:o. Till aflöning åt ytterligare två landtbruks-ingeniörer har Eders Kongl. Maj:t, äskat 3,000 R:dr, jemte vanligt belopp till reseoch traktaments-ersättning åt dem, sammanlagdt för båda 2,000 R:dr, hvarförutom Eders Kongl. Maj:t begärt att för anställande inom Westerbottens län af en kringresande undervisare i landthushållning ens särskilda delar ett anslag å extra stat till belopp af 2,500 R:dr måtte anvisas, för att på de vilkor, Landtbruks-akademiens förvaltnings-koinité föreslagit, till länet utgå, med skyldighet för hushållningssällskap, landsting eller annan förening inom länet att tillskjuta det ytterligare belopp, som, för anställande af fullt lämplig person vid befattningen, må, finnas erforderligt.
En Revision af de lägre eller rättare sagt elementaira Läroverken, år i den nya Skolordningen redan befalld. Etet tyckes dä vara skäl att dessa Revisioner sammanfattas till en gemensam, sorn' har att sträcka sig öfver hela Läroverket, till Universitet sorn till LancasterSkolor och[; så till den practiska som till den rent af lärda undervingsansfalten, då tiden allt mer och mer synes vilja sträfva ut från de fordna ensidiga banden till en allsidigare bildning. En sådan Revision bör naturligtvis icke blott inskränka sig dertill, att upptäcka 'partiella brister och att föreslå partiella förbättringar, att tillse om den nya Skol-Lgen öfver allt stricte kan efterlefvas, om en Lärobok må utbytas mot en annan o. s. v, utan dess syftemål torde vål förnämligast böra vara att undersöka, huruvida det ej blott år nyttigt, utan äfven möjligt, icke blott att samnianbilda Fäderneslandets alla Undervisningsverk till en hel organism, der ltian lärer att omsätta andra tiders och andra Länders production af sanning och skönhet på Svensk botten, utan äfven att förekomma det icke någorstädes afseende på Lår - Deri 'Xl JS'»f ernber f. ml n jungens rang må öfverväga det på hans kunskaper oell att hindra det icke det unga sinnet må för tidigt få låra, att det gifves andra vågar, sorn leda till beröm, ån skicklighet. Denna Revision bör också naturligtvis icke utföras blott af SkolRarlar och Universitets-Lärare, utan vid sidan af desse, äfven af sådana, som sett 1 ifver, Staten och veltenskaperna i andra förhållanden än dem som visa sig inom Stu. derkammaren; förnämligast, likväl af sådana, som uppoffrat sin egoism åt sitt kall att bilda klart seemle män, af sådane, som för det de åro lärde, ej i brådskan glömt bort att tillika vara medborgare. Aldraminst åro sådana tjenliga, som ensidigt hetragta vettenskaper och undervisningen med ett uteslutande antingen statistikt eller hierarchiskt interesse. Jag tror dock att denna Revision icke genast borde skrida till utförandet af några förändringar.
Må det vara sagdt i förbigående, alt England derigenom icke är annat än en republik, en krönt republik, med skillnaden likväl, att den styres af optime, och icke af ultime, som man här sökt tillvägabringa för den tillämnade Svenska republiken. Kunna våra Ministrar som de Engelska disponera om millioner & St., kunna de skicka flottor lill de aflägsnaste haf, kunna de utnämna vice Konungar i Indien, i Irland, i Canada, i Jamaica m. m.? Nej, intet af allt detta. De hafva mycket ansvar och ringa makt, myckel arbete och ringa belöning; de äro dessutom underkastade en serie af controller, sorn man fåfängt skall söka i något annat land. De äro först underkastade controllen af ett Const Utsk., som genomläser hvarje rad de föra lill prot. under loppet af 5 år. En namnkunnig policeminister sade lill sin regent: gif mig två rader skriftligen, de må innehålla hvad som helst, så svarar jag för, att jag skaLl falla den som skrifvil dem. Men skulle ett Const.Utsk. i dessa luntor af prot. icke finna tillfälle ali fälla hvilken rådgifvare som helst? De äro underkastade en Just.ombudsm., som kan speja hvarje deras steg, som kan göra sig populär genom alt anklaga dem och bibehålla sitt embete genom att beröfva deras.
Enär desse Hemmans-Räntor, Krono Tiondeoch Afrads-Spanmål samt derutaf samlade Kapital icke annorlunda kunna anses än såsom af Staten bestådda , ehuruväl desamma blifvit till detta serskilda ändamål af framfarne Regenter upplåtlie , hafva Riksens Ständer, i följd af den enligt 68 §;n Riksdags-Ordningen dem förbehållne rätt att granska Stats-Verkets tillstånd, Styrelse och [Förvaltning, trott sig äfven ega sjelfve och genom sine Revisorer öfverse och revidera den del af Stats-Inkomsterne, som sålunda finnes till Hospitals-Inrättningarnes underhållande anordnad, samt ansett den Revision, som Redogörelsen häröfver i Kongl. Kammar-Rätten undergår till siffran, icke utgöra skäl till dess uteslutande från Riksens Ständers eller deras Revisorers granskning, dea Stats-Verkets Räkenskaper och förvaltning till dess Ordinarie Inkomster och Utgifter ära underkastade, ehuru de för öfrigt jemväl revidera» uti Kammar-Räften. Riksens Ständer hafva tillika härvid funnit 438 Underdåniga Skrif feiser. att, då, enligt den vid 18og-och 18io årens Riksdag antagne grund för Stats-Verkets förvaltning, alla dess Inkomster böra ingå och blifva synliga uti Puks-Staten samt derifrån utgå, men någre serskilda fonder icke samlas och afskilde disponeras , instämmer ock med denne grund, att ofvanberörde för Hospitalen anstagne Inkomster sålunda böra upptagas och ingå uti Stats-Verkets .Räkenskaper samt der till Inkomst och Utgift redo. visas. Och, emedan sådant är destomera nödigt, som i annat fall tillgångarne, såsom hittills för Hospitalsoch Uazaretts-Inräftningarne , icke beräknas i sammanhang , utan igenfinnas till obetydlig del uppå Riks-Staten samt disponeras till en vida större utom Stat eller Riksens Ständers kännedom , men mäste , i händelse af brister eller ökade behof, från Staten fyllas , få Riksens Ständer hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla: att ifrågavarande Stats-Verkets
Jag är likväl icke ibland dem som anse någon fara för banken vara för handen, så vida man tillåter, att den handlar efter egen fördel; ej eller kan jag finna, att det allmänna rörelsens lidande, som nu öfverklagas, har sin hufvudsakliga orsak i bankens indragningar; tverlom måste erkännas, alt nationen i tillgänglige credilanstalter funnit kanske större understöd än en sträng försigtighet bjudit, under en tid då förnämsta exportvarans fall på verldsmarknaden blifvit en illa förstådd varning emot ökad consumtion. Om till verkligen utelöpande riksmynt lägges privatbankernas circulation, men afräknas de sednares cassa och sedelcirculationen i Finland, så finnes att rörelsemedlet utgjorde 1834 27,000,000: och d. -jr1844 24,200,000: således en minskning på 10 år af endast 2,800,000 r:dr b:co. Under realisationsären hafva bankens utlåningar ökat sig 1841 1843 25,600,000: 24,600,000: 30 på fastigheter med jern och vågförda metaller discont och crediliver 326,551: 1,891,338: 5,056,197: Summa r:dr 7,274,086: — Den 24 Augusti e. m. 423 Privatbankerne hafva utlånat circa 6,000,000; Bruksoch Skånska hy pollieksföreningarne hafva lemnat circa 14,000,000. Således genom dessa kända inrättningar circa 27,000,000 ökade länetillgångar. Sådane, mine Hrr, visa sig de närvar, förhållandena, oell del synes nu tillhöra 1844 års Ständer alt hota det sår, som statskroppen lidit, och det är såsom ett ringa bidrag till ämnets utredning, som jag till de särskilda Utsk., som frågan tillhörer, vägar hemställa mina åsigler.