Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af hvad jag nu redan anfört synes, att Arvika både för närvarande och för framtiden är en af de vigtigaste punkter, sorn nordvestra stambanan under alia förhållanden bör beröra, och som detta genom kommitterades betänkande är så tydligen ådagalagdt, att ingen giltig vederläggning derå är möjlig, och jag dessutom hoppas och förmodar att under riksdagens lopp en Kongl. Maj-.ts nådiga Proposition i denna vigtiga fråga är att förvänta, anser jag öfverflödigt att vidlyftigt härom vidare orda, utan inskränker mig till den vördsamma anhållan, det Höglofliga Slats-Utskottet, som kommer alt behandla frågan, ville ur jernvägsbetänkandet benäget inhemta de vigtiga skäl, som tala för behofvet samt nyttan och gagnet af denna del af nordvestra stambanan ; och får jag alltså, med ledning af kommitterades förslag och på grund af hvad jag anfört, vördsamt föreslå: att Piikets Höglofliga Ständer täcktes bevilja den af Jernvägs-1 kommittéen beräknade summa, 5,895,998 R:dr, för anläggande af jernväg från Arvika till riksgränsen. Om remiss af denna min motion till Stats-Utskottet anbålles. Stockholm den 26 November 1862. Per Persson, från Wermlands lån. I denna motion förena sig till alla delar: 1 Olof Olsson, från Olebyn af Wermlands län. A. Jonsson och P. Eriksson. från Wermlands lån. Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Af P. östman från Wester-Norrlands län, om förändring i 8 Kap. 7 $ Ärfda-Balken, i fråga om arfsrätt ät oäkta barn. En inom lagstiftningens område vigtig fråga har vid flere föregående riksdagar varit föremål för Högioflige Ständernas ompröfvande och som allt mer och mer ådrager sig den af rättskänsla glädjande opinionens uppmärksamhet, och denna fråga gäller lagstiftningen om oäkta barns arfsrätt.
Säledes wlsste jag, att dä mg wäaade understödja den wäckta frägan, att Ridderikopet och Adelns Ledamöters antal i Utskotten skulle blifwa lika mcd de andra Ständens, hade Grefwe Do !» 62,610, såsom cn np uppoffnng af ägande rättigheter, ansett sig böra vestnda denna motion i att äfwen wtd ett annat ttllfätle den'8 Julli, hade Grefwe Dela 62,610 förklarat, att han skulle cwfe sig förtjena fördmmciser af samriö och efrerwerld, om han bstöll? nya upppffringar; att det war Greiwé De »2 62,-lis , som ändteligen dr6 sistt Oct, efter att hajma yttrar sin sölllNdran öfwer Bondk-SraudetS dä för, iryade önskningar, och öfwer äderopander af löften, som säkerr ej kunde wara grfne, förilarade, arr, ehuru länge Rtddei skåpet och Adeln kunde gä r hshjercande af med Undersarares mindre förmonliga wrUkor, vorve allc hafwa cn gräns, och åke wi es kunna ingä i bifall till ^Bonde,Gränders örrmliga önskningar, somt confsrmngde sig i hwad Herr Uo-bHeb, elter Herr Gretwens yttrande, sä grundligt i detta ämne anfört. Dttka Herr Kochimbs anförande iunehöl? »bland 792 Den !5 Januarit. ibland annat följande: "Alt Säteriers förmoner igenom tiden och alla lagliga formaliteter wuonst en helgd, en rätlwisa > äknjukandet, som endast genom Statens fullkomliga vmstörtnmg, endast genom ingrep i den heligaste ägande rätt kunna Lem och deras ägare ftänkännas."
Då det uti alla andra konstitutionela länder kan så tillgå, att diskussionerna följande dag finnas fullständigt införda uti allmänna tidningarne, kan jag icke inse, hvarföre icke samma förfaringssätt skulle kunna äfven hos oss införas; — och kostnaden tor den, till åstadkommande häraf, erforderliga tillökningen i Kansli-personalen skulle måhända ersättas genom den besparing, som skulle vinnas om man, genom vidtagande af ifrågavarande åtgärd, kunde undgå att framdeles trycka de digra diskussions-protokollen, hvilka sällan läsas af någon. Ett skrifvet protokoll, upptagande ordagrannt diskussionen, borde likväl alltid finnas och vara för Stånden tillgängligt. Genom ifrågavarande förändring tror jag att Riks-Stånden skulle undgå mycket Bih. till R, St. N:o 2. af det klander, sorn tidningarnes nuvarande sätt att återgifva förhandlingarne plägar ådraga dem. På dessa skäl får jag hemställa, att Stånden måtte så öka sina Kanslier att diskussionerna måtte genast kunna uppsättas, för att dagen efter hvarje plenum kunna i tidningarne inflyta, samt att, såsom ett vilkor för tidningarnes rättighet att upptaga desamma, fastställes att de icke må vara berättigade att göra några egenmägtiga uteslutningar. Stockholm den 21 Oktober 1862. A. C. Raal. IV:o %. Af Friherre Stjernstedt; Johan Willielm, angående särskild tryckning af de inom Riks-Stånden väckta motioner. Jag ber att få hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln väcka ett förslag, som vid sista riksdagen af en numera afliden aktad ledamot af detta Stånd framstäldt och af dåvarande Expeditions-Utskott hufvudsakligen understödt, likväl då förföll på grund af tvänne Stånds, Högvördiga Preste-Ståndets och Hedervärda Bonde-Ståndets, afslag.
Grundskatterne äro visserligen tunga, det är dock en sak sorn icke kan ändras , utan att träda andras ägande rätt för nära. Bil, till Ridd, o. Ad. Pr, i Band 17. 258 Den iö Februarii, Men de tid efter annan ökade kostnader, sora väl kunna komma under namn af vexationer, borde likväl upphöra Jag vill bland dessa nämna de utvidgningar, som Soldat-torpen i min ort, under tidens lopp erhållit, på hemmansägarens bekostnad Bördor af dylik art finnas många; och borde man i möjligaste måtto återföra deu skattdragandes skyldigheter till deras ursprungliga förhållande. I financielt afseende har äfven jordbrukaren skäl att klaga. Denna näring har i alla tider varit Administrationens stjufbarn och dess nu varande ställning lemnar tydeliga bevis derpå. Som exempel vill jag endast nämna, att Bergverken och Manufacturerne, som utgör circa |:del i värde mot jordegendom, har eventuella lånerättigheter i Banken för 4 procent till 2 å 3 millioner, då jordbruket relatift deremot bordt kunna påräkna 10 å 15 millioner, på samma vilkor (jag förbigår fastighetslånen, hvartill all fast egendom är lika b-rättigad) I behofvets stund öppnades likväl de ädelmodiga Disconterna för jordbrukets räkning, mot minst 7 med provision eller 12 procents ränta; uti detta oerhörda åkrandet på jordbrukets bekostnad, ligger orsaken till dess jämt stigande behof af lånebiträden, och den näring som minst kan betala hög ränta, är just den som fått bära den högsta, några obetydliga Odiingslän undantagne. En stor Författare Lord Bacon Pager sä - t Den 10 Februarii. 259 ger i sine memoirer, att det är emot sakens natur att penningar kunna frambringa penningar* Min uppmärksamhet fästes synnerligast härvid, när jag betänker arten och beskaffenheten af de penningar, som, från Bunken utlånade och der tillverkade af papper och trycksvärta, förmå frambringa både penningar, penningars värde och fastigheter.
Maj t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i detta afseende matte i Nåder täckas låta anställa vederbörlig undersökning, Samt, efter densammas fullbordande, låta vid nästblifvande Riksdag meddela Riksens Ständer en fullständig plan för denna Rotering? framgena utgörande, då ärendet, fullkomligen utredtj kunde af Riksens Höglofl. Ständer till pröfning företagas. Hvad angår den af Riksdagsmannen gjorda hemställan \jm det dervarande Cavallen-Cornpagniets indragning och reducerande till Fotfolk saint införlifvande med Infanteri-Regementet; så är detta ett ämne, som är utom gränsen för Stats Utskottets bedömande. Att Officerarnes och Under - Officerarnes Boställen måtte få säljas till Skatte, kan StatsUtskottet icke tillstyrka, emedan sådant skulle föranleda till rubbning uti Indelnings - Verket. Hvilket allt vördsamt understalles Riksens Höglofl. ' Ständers Egen pröfning. Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskotts Berättelse och Utlåtande om RiksgäldsVerkets tillstånd och förvaltning, E„l 'gt 53 §• ufi 1809 års Regerings - Form, tillhörer det äfven Stats-Utskottets befattning, att granska Riksgälds-Verket samt ^los Rikets Stats-Vtskottens Betänk anden' Höglofl. Ständer uppgifva dess tillstånd och1 behof. Då denna granskning nu mera blifvit fullbordad, skyndar Strit? Utskottet, att, i anledning häraf, Berättelse och Utlåtande till Rikets Höglofl. S änder vördsamligen afgifva. Sedan Stats - Utskottet så väl utaf Reglementet för Riksgälds Contoiret med dertill hörande, af Rikets Hög ofl.
För alla under hans vård lemnade medel vare han underkastad ansvar, äfvensom ersättning för de utgifter, hvilka ej, enligt föreskrift, äro verificerade, samt förpligtad att, till förvarande af de hans tjenst tillhörande handlingar, begagna det uti Riddarhuset för honom bestämda arbetsrum; men pantkistan bör insättas uti något säkert hvalf å Riddarhuset, försedt med behörigt jernstängsel. § 39. Då contante medel till Directionen insändas, ställe sig Kamereraren till noga efterlefnad hvad i § 19 stadgadt är. § 40. Riddarhus-Kamereraren verkställer revisionen af inkommande Capitationsoch andre redogörelser, samt ansvarar för alla Cassa-handlingars förvarande, och, der så erfordras, för deras ordentlige registrerande och inbindning. »Till hvarje Adelsmöte åligger det Riddarhus-Kamereraren att uppgöra förteckning öfver de ledamöter af Ridderskapet och Adeln, som, enligt inkomna redogörelser, erlagt capitationsafgiften för de i § 8 Riddarhus-Ordningen bestämda år, hvilken förteckning bör vara att tillgå vid den i 12 § Riddarhus-Ordningen omförmälda anteckning. Vid denna anteckning, derunder Riddarhus-Kamereraren bör vara å Riddarhuset tillstädes, har lian, likasom före och under Adelsmöte, att utaf de ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka enligt författningarne böra erlägga capitations-afgift och hvilka, enligt nyss åberopade § 8 i Riddarhus-Ordningen, med det deri stadgade vilkor, rätt att i Adelsmöte taga del följaktligen tillkommer, vid gjordt erbjudande emottaga samma afgift för det eller de år, angående hvilka bevis öfver verkstäld inbetalning icke kan företes.» § 41. TT„r Uriim ovli reon innan den sista Mars 22 Riddarbus-Utskoltets Betänkande N:o 12. det påföljande året, vara afslutada och inlemnade till Directionen, att revideras enligt § 29. § 42. Vid medlet af Januari månad hvarje år skall Kamereraren till
Utskottet anser likväl de undantag, hvilka ka sålunda till ett iinga antal kunde äga rum , ojemförligt mindje betvdlige , än de påföljder, som skulle inträffa , om en annan beskattnings» grund för denne , än öfrige förbrukningar skulle äga rum , eller om den i detta fall före-/ slagne, i allmänhet skulle tillämpas; då i begge desse händelser , icke ens de mest inskränkta afgifter med säkerhet kunde påräknas ; Och Utskottet förmodar der således vara bäirre, att uppgöra denna beräkning efter Consurnenternes antal, i synnerhet då de afgifter, som af dem, nu komma att utgöras , på intet vis äro tryckande. Af flere värde Ledamöter inom Höglofl. Kidderskapet och Adeln, samt Vällofl. BorgaleStåndet, är beskattning å Meubler ansedd mindre lämpelig och deribland jemväl anmärkt , ait Chiffonierer af Utländska trädslag blifvit uteslutne. Utskottet medgifver gerna att förstnämnde beskattning, for sig sjelf betraktad» både kan BevitlningsTJtsk. Betänkanden, 393 med något utseende af billighet motsägas och i allt fall, i synnerhet hvad rum med Sidentapeter angar, är för Staten föga indrägtig; men Utskottet förmodar, att en allmännare öfversigt af detta ämne skall rättfärdiga Utskottets åtgärd. Bik eller prydlig Meublering af turn, e< huru stundom af nödvän tigheten , mången gång 'af fåfängan, och ofta af den goda smaken påkallad, utmärker ändå alltid en viss prakt eller välmåga , som på allmänhetens ögon gör intryck; och for den torftige Medborgaren, som måste skatta för en njutning , hvilken vanan för honom gjort oumbärlig, för den i knappa vilkor stadde Jordbrukaren, eller Arbetaren, som är undeikastad afgift för det dess Hustru eller Döttrar bruka en Mössa , några Band eller en Halsduk af Siden, skall det alltid falla tungt och klandervärdt, att hela rum, med Sidenbeklädnad eller SidenMeubler, äro från skattskyldighet frltagne.
October anhöll att innevarande års 5 proCents Utdelning måtte såsom förskott af Kongl. StatsContoiret få utbetalas, och hvilken underdåniga Anhållan under den 29 derpå följande Beviljades , hvarigenom Bolagets bekymmer för dessa Månaders Utgifters bestridande undanröjdes, men för de kostnaders bestridande hvilka nästa Års Arbete kräfver, förete sig inga andra utvägar, än antingen infordra tillskott af Actie Ägarena eiler biträden af allmänna Medel, Huru villige Bolagets Actie-Ägare alltid varit och ännu äro, att göra de kännbaraste bidrag till Arbetets fullbordande, så fruktar jag, att af flestes oförmögenhet dertill, skulle följ - Den 30 December. den blifva, att de enligt Piivilegiernes föreskrift och med anledning af uteblifne tillskott, frånkändes deltagandet uti detta Bolag, sedan de likväl utom förenämnde 24S4;dels R:dr Contant tillskott per Actie, samfält häfta för Bolagets Skuld till Banquen af 100,COO R:dr, och genom alltid användande af hela Stats-bidraget till Canal Byggnaden , saknat mångårig Ränta på deras tillskott, hvilken motgång, om icke obillighet skulle just träffa dem, då, af deras med öfrige Actie-Ägares ihärdiga bemödanden, säkerhet, om alla Naturhinderns besegrande vunnits , och tillförlitelig anledning om Canalens snara fullbordan är bestyrkt. Af dessa sammanlagde skäl, af öfvertygelse om ifrågavarande Canals blifvande nytta för det Allmännna, och af pligt mot ett Bolag, som från företagets början och ännu anförtrott mig att deltaga uti Verkets Styrelse, vågar jag vördsammast föreslå och till Riksens Ständers behjertande hemställa: i:o Riksens Ständers medgifvande, att intill nästinstundande Lagtima Riksdag , Bolaget måtte få uppbära de det förut tillerkände 5 proCent för skedde och skeende tillskott, samt 2:0
Den föreslagna införsels-tullen å Salpeter, oraffinerad och raffinerad, förhöjdes till 2 R:dr per LU, men Chilisk Salpeter eller salpetersyradt natron ansågs böra, utan någon föregående pröfning af Kommers-kollegium, få införas mot en till 3 sk. per LU. nedsatt tull, dock endast till städerna Stockholm, Götheborg och Malmö. 17:o Införsels-tullen å Smör nedsattes till 32 sk. per LU 18:o Införsels-tullen å Stearin nedsattes till 4 sk. per U 19:o I fråga om artikeln Väfnader nedsattes införsels-tullen å Halfsiden: Felb och Peluche till 1 R:dr, men förhöjdes införsels-tullen å såväl tryckte eller pressade Bomullsväfnader under rubriken andra slag, ej specificerade, som å Bomulls-schavlar, Schavletter och andra Bukar, äfvensom genom faconering till förkläden utmärkta tyger, till 1 R:dr per U 20:o Införsels-tullen å Angmächiner och Ångpannor bestämdes till 10 procent af värdet. 21:o För artikeln Ben, oarbetade, krossade samt förmalde eller s. k. benmjöl ansågos nu stadgade tullvärde af 12 sk. och utförsels-tull af 3 sk. per LU. böra bibehållas. 22:o Artikeln Jern, smidt eller valsadt, ansågs böra vara tullfritt vid utförsel. 23:o Utförsels-tullen för Jernskrot, smidt eller valsadt, äfvensom afhuggna stångjernsändar bestämdes till 24 sk., men för jernskrot, gjutet, till 1 R:dr 24 sk, per SkU stäp. vigt. 24:o
Du dränkte dig inte, sir du, sir du! Jag är mycket glad, att du dementerade Thammen, sir du. Mycket glad, mycket glad! Privat correspondance. Fru Hall doppade gåspennan i bläckhuset och började skrifva: Götheborg den 27 juli 1796. »Bäste Herr Professor! Fru Hall skref till den berömde professor Elias Martin i Stockholm: »Morgonen är töcknig och mulen, men Personen till hvilken jag har det nöjet att skrifva, är så mycket gladare! Gud vare lof det ni lefver, återvunnit hälsan och det glada humeuret. Eder tafla hade jag svårt att lämna, då jag den 23 första gången fick admirera henne. Det blifver alltid med lika stor admiration, jag ser henne och dess pendant Haga, och med fördubbladt nöje sker det, ty jag känner dess Mästare, och denne Mästare är tillika min vän. Måtte jag ännu en gång få komma till Stockholm, se Eder och flera mina vänner, då professor Sergell alltid ihågkommes. Det gör mig hjärtligen ondt höra att han mått illa, hur är det med dess humeur? Han är ju för närvarande på Finspång. Jag tager så mycket mera del uti hans lidande, som jag ofta haft mjältsjuka och inte längre än sedan förliden vinter, då jag plågades uti sällskapen och hade sömnlösa nätter och fick en ledsnad till allt. Det försvann småningom. I slutet af Mars månad blef jag frisk, vill nu intet byta hälsan med någon. Gud vare därför evig tack! Ännu felas mig en vue utaf Norrbro, som herr Professorn lofvat sända mig. Jag får då se huset, där jag bodde. I min lefnads tid har jag aldrig haft så roligt som i Stockholm. Det fägnar mig höra, att ni älskar måla så mycket. Till landshöfding Ugglas beder jag mycket hälsa, och säg att jag beklagar att vi skickade oss så illa mot honom, när han sist var i Götheborg, att han intet vill denna sommar komma till oss. Gud gifve, att vi hade honom till vår Landshöfding, men jag unnar honom bättre. Jag har nu hunnit upplefva den dagen, då vi första gången ätit uti stora huset på Gunnebo.
Silverllolpe. nan förledit ärs utgäng enhälligt afgjordt, haf. wa Riksens Ständer funnit det wara uti sin ordning, att beräknandet af ifrägawarande re. mist. lage mä taga sin början med innewarande är, och att Landt'Räntmästarne i följe häraf mä sig tillgodo fä beräkna och afföra ludevekProcents remist. lage ä alla ifrän och med den 1 nästlidne Januari! ifrän Landt. Ränterierne expedierade kemister af Riksgälds. Contoiretö Riksens Ständer framhärda rc. UxpIZK o«r> xoä^lir! kb, »II» Set, »4 VNob. tglid. Stormägtigste Allernädigste Konung. ^oS Riksens Ständer hafwa ätskrllige Förslag förekommit rörande förändringar i 1802 ärS Bihang, lll. B. N:o LA, 26. Kongl. 194 Den 14 October. Kongl. Förordning om Stängsel skyldigheten, af hwilka Riksens Ständer nu till Eders Maj.ts Nädiga pröfning och stadfästelse fa framställa ett, som af Riksens Ständer blifwit giiladt och bifallit. När en by, hwars utmark till odling icke är tjenlig,' nödsakas med en annan By, hwarS mark till äfwentyrs rtkellgen kunde er. sätta bäde odlings, och inhägnads kostnaden, deltaga i stilje-hägnader deras Ägor emellan, sy. neS wäl den förres kostnad och arbete helt och häl. let blifwa anwändt till den andras gagn och winst, utan all nytta för den förstnämde, hwil. ken obillighet, som aldramäst faller i ögonen dä den träffar en mindre förmögen, endast kan i följe af 4. §. af nämde Kongl. Förordning i någor mätto lindras i den mera sällsynta händelse dä skillnads linien utgör en sträcka af Looo famnar och derutöfwer.
95 borde i och för sin befattning njuta det hägn och vitsord, som enligt lag eller särs kilda författningar tillkomma dem, hvilka Konungens, dess embetsmäns eller rättens ärenden gå. I öfrigt funno bemälde ledamöter, i afseende å de uti ifrågavarande Kapitel föreslagna bestämmelser, anledning till anmärkning förekomma i följande hänseendeu, nemligen: att, då 49 § syntes kunna gifvas den tydning, att det der för uteblifvando från skogseld stadgade ansvar ej borde tillämpas, så vida den försumlige ej en hel dag från skogselden uteblifvit, ansvars-bestämmelsen i 4 mom. af nämnda § måtte, till undvikande af sådan misstydning, erhålla denna lydelse: »bote tre riksdaler. Uteblifver han mer än en hel dag, bote lika mycket för hvar dag;» att i 3 mom. af 56 <§ synes böra tydligen utmärkas, att det der förekommande stadgandet, för det fall, alt endast en del af böterne utgått, afsåge endast sådane böter, som, enligt föregående moment, borde till fängelse med arbete förvandlas och orden: »har någon del af böterne utgått, förvandlas återstoden» således böra utbytas emot »de böter, som, enligt föregående moment, i brist af tillgång, till fängelse med tjenligt arbete förvandlas, skola utgå af den pliktfälldes egendom så långt den räcker. Varder blott en del af dessa böter gulden, förvandlas återstoden;» och att i 57 § syntes 20 § hafva af misstag blifvit åberopad, i stället för deu 22 §. Justitie-Rådet Alexanderson yttrade särskildt: »Äfven jag delar den mening, att straffet emot åverkan behöfver skärpas, om det skall blifva verksamt för sitt ändamål, meri anser likväl'både onödigt och allt för betänkligt, att, så oinskränkt som hvad vexande träd angår här skett, stämpla ifrågavarande brott såsom tjufnad. Hederskänslan är, näst gudsfruktan, den svaga menniskans dyrbaraste stöd, hvilket det således måste vara pligt, lika mycket som statsklokhet, att i det längsta skona och bevara.
Punden har den anmärkning blifvit gjord inom Borgare - 54 o Stats-U tskottets Ståndet,- att livar och en sorn lemnnde säkerhet, i fdreskrifven ordning, borde, utan skillnad af Län, vara till lån berättigad, hälst en tillförlitlig kännedom om inteckningssumroorne för hvart och ett Län, i det af” seende som nu komme i fråga, destomindre kunde vinnas, som Bergsbruk icke hade beläningsrätt, och i flere orter sådane egendomar funnos, hvilkas urskiljande härvid skulle vara svårighet underkastadt. Motivet för Utskottets förslag i denna del är i den anmärkta föreskriften anfördt; men som, vid närmare öfvervägande af berörde föreskrift, Utskottet funnit densamma möjeligen kunna föranleda till en emot verkliga behofvet inom otterne skeende fördelning af lånetillgångarne, så har, med godkännande af den gjorda anmärkningen, Utskottet ansett det i förevarande Punct tillstyrkta stadgande böra helt och hållet utgå, g.-dc Funden. Anmärkningarna vid densamma, framställda dels inom Ridd■ och Adeln dels inom BorgarcStåndet och dels inom BondeStåndetj innehålla väsendtligast; att då Ränteoch Capital-afbelalningen icke skedde inom en månad efter förfallo-tiden, Gapitalet skulle anses för uppsagdt: att det syntes tillräckligt föreskrifva; att om försummelsen sträcktes derhän, att 3 års ränta icke betaltes, densamma skulle genom lagsökning affordras och hela Capitalet anses till betalning uppsagdt: att 2 månaders tid borde lemnäs dem som uteblefvo med Ränteoch Gapital-afbetalning på förfal - Betänkanpen, N:o 54i Jotiden, oell de, som efter nämnde tid icke fullgjorde deras betalningsskyldighet, första gången lagsökas blott för afbetalningsbeloppet, men andra gången äfven för -T^:del af Primitiva Capitalet samt 3:e gången vara skyldige betala hela återstående låne-summan.
Detta är likväl icke meningen utan endast att upskjuta detta studium till en sednare period af skoltiden. Skulle Hr Tersmedens åsigt om Latinets behöflighet i allmänhet vara riktig, så skulle man deraf konseqvent kunna draga den slutsats, att alla som genomgått KrigsAkademien vid Carlberg, hvarest Latinet icke läses, hafva mindre rediga begrepp än de hvilka genomgått något af universiteterna, något, som väl ingen lärer vilja påstå. Olämpligt är dessutom, att icke företrädesvis använda den tidigare aldren till bibringande af begrepp, som lättare hemtas från åskådningen och göra lifligare intryck på de unga och böjliga sinnena än den torra formalismen i Latinet, Vi minnas alla det gamla ordspråket: Grarnatica latina, tvingar alla pojkar att grina. Häri ligger en stor sanning. Många lärare som lefde på den tiden, då Latinet var ett bland de första läroämnen, hvarmed undervisningen börjades, lära nogsamt minnas, huru obehaglig denna gramatika var, och att hvarje annat läroämne var långt angenämare att studera En ledamot, som hyser de motsatta åsigterne, har erinrat mig, hurusom man sagt: hvartill skall det tjena, att inhemta satsläran i afs:de på sitt modersmål, och att det vore mera gagneligt att lära sig deklinera mensa. Jag kan icke fatta detta, och säkert är, att detta deklinerande kan upskjutas till en sednare ålder, då man på några månader inhemtar mera än under åratal i en spädare ålder. Till försvar för Utsk:s tillstyrkande har Frih. Alströmer sagt, att Betänk, icke inefattar något godkännande af nuv:de Skol-stadgan, utan orsaken till Utsk:s sätt, att affärda de väckta motionerne, är endast, att man icke kunnat komma till annat resultat, emedan man borde intill nästa Riksdag förvärfva erfarenhet om olägenheterna af författningen. Då nu enl. Frih:s upgift Utsk. icke skall hafva godkänt den nya Skol-ordn., hemställer jag huru detta står tillsammans med Utsk:s yttrande: »då Utsk. hyser den förmodan och förhoppning, att K.