Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eu stundlig föränderlighet i majoritet, uppkommen genom ledamöternes täta ombyten och ej sällsynta frånvaro lill stort antal, har föranledt delta vacklande i åsigler, hvilket åter haft lill följd en mängd beslut, mot hvilka jag vördsamt får reservera mig. Bland dessa må såsom de hufvudsakligaste anföras: 1:0 Utskottet har föreslagit en förhöjning af tullen å Kaffe från tre till fyra sk. per skålp. Jag anser ett högst väsendtligt misstag härvid hafva blifvit begånget. De serskilda omständigheter, som vid all tullbestämmelse böra afses, och mellan hvilkas stridiga fordringar den relativa vigten af det ena eller andra vid hvarje fall måste afgöra, äro följande: skydd för inhemsk production; consumenternes intresse; Statens tullinkomst, — ochretelsen till oloflig införsel. När man nu hänför Utskottets beslut i denna del till dessa fyra moment, så befinnes detsamma uppenbarligen i strid med consumentens förde], samt ledande till ett ökadt antal lagbrott, utan att någon fördel å andra sidan blifvit vunnen, ty ingen inhemsk näring finnes härvid att skydda, och Statens inkomst blir säkerligen ej större, men väl måhända mindre, genom ytterligare smuggling af en så lätt transportabel vara. Erfarenheten har bekräftat delta mer än tillfyllest. 2:0 Utskottet har höjt tullen på all slags Ull, utom Jutsk och Isländsk, från 2 till 12 sk. skålpundet. Denna vara befinner sig i det egna förhållande, alt hon är den förädlade produeten af fårskötsel, på samma gång, som den utgör råämnet för alla slag af ylleväfnads-fabriker. Det förra intresset fordrar hög tull, till skydd för landets fårcultur, och det senare deremot en låg, eller ingen, till lättnad för sin täflan med ullänska fabricater. Mig synes, att Utskottet här gått allt för ensidigt till väga, och ej bort lemna fabrikernas anspråk utan allt afseende, helst i en tid, då genom förminskadt skydd deras förmåga till täflan kommer att pröfvas mera än någonsin.
Desiderias hofstat och betjening hörande personer, för tiden från och med den 1 Maj 1861 till 1863 års slut „ ersättning åt nedannämnda officersenkor för innehållen aflöning lör deras numera aflidne män under deras krigsfångenskap, nemligen: till Johanna Wilhelmina Standertskjöld, född Mellin R:mt 105: „ Jeannette Standertskjöld, född von Törne „ 112: 50. „ Louise Lindman, född Röper „ 288: — 3_ i „ understöd åt sådane, efter 1808—1809 års krig qvarlefvande Landtvärnsman, som kunna anses vara af dylikt understöd i behof För upprätthållande af Arméens pensionskassas pensionering, såsom kreditiv , „ fortsatt tillämpning af de nya pensions-staterna för Arméen och Gotlands Nationalbeväring; ett årligt kreditiv af „ betäckande af den brist, som för Arméens pensionskassa kan uppkomma i den kredltivsumma af 100,000 R:dr, som Rikets sednast församlade Ständer beviljat till utgående under år 1863, såsom fyllnadskreditiv r upprätthållande af den flottans gemenskap förunnade förbättrade pensionering, såsom kreditiv „ pensionering af Flottans embetsoch tjenstemän samt betjente, såsom kreditiv Summa Stats-Utskottets Memorial N:o 225. 25 Anslag, beviljade att utgå Anslag för gång. en Summa anslag. år 1864. år 1865. år 1866. B: dr. ! öre. K: dr. öre. B:dr. öre. B: dr. öre. St. Prot. 1862 $ 1863. 4 Sami. 1 A/d. 4 Band. 24 Höft. 4 •2(5 Stats-Utskottets Memorial N:o 225. § och mom. i det nya reglementet Lån. för Biksgäldskontoret. tt:dr. Ö. B) Lån. tinder Andra Ilnfvudtiteln. § 129.
St. i grundlagsfrågor, utan att hela Statsrådet höres, men hela Stats - t)en 12 September f. m. rådet finnes ej, ty Statsrådet är incomplett, oell till den grad incomplelt, att det numera utgör en villervalla, och att man icke vet hvad det är. Några consultativa Slatsråder finnas icke. Den ene deparl.chefen flyttas till att förvalta ett annat departement och nya depai t chefer tillsättas en och en, utan alt man vet, snart sagdt, hvarifrån de komma eller hvilka deras politiska tänkesätt äro. Fö'r att draga nationell ur dessa bekymmer fordras en minislere, som blifver på ett planmessig! sätt organiserad. Man gör mycket orätt, om man tillägger klandret någon personlig riktning, åtminstone från min sida. Jag respecterar personligheterna sA mycket som någon annan, äfven med åsidosättande af de största grundsatser. Jag har, för min del, ingenting emot bildandet af en rent stationär minislere, en ministere uti Hr von EJartmansdorlfs åsigter och anda. Jag har intet emot alt den understödjes af allt det tvedäckude politiska förstånd, som icke ens vill medgifva en enda aflastningsort på Sveriges kuster för något utländskt gods. Jag har intet emot att dessa äro ministerens principer, dess grundsatser; ty man vet då åtminstone hvarpå man har alt räkna. Jag har intet emot en sådan combination, såvida den hos K. M. finner de största sympalliierna, ty jag vill ej uti någon mån söka ingripa tili det K. prerogativet, då jag så väl sorn någon annan vet, att det är K. M:s enskilda lätt alt utse sina ministrar; men jag vet också, att tidsandan ar stark, alt det är tidens anda, att ministerer bilt)as efter något systeine, att de hildas efter ömsesidig öfverenskommelse, att de bildas af personer, som till förmåga och tänkesätt känna hvarandra, som tänka och handla efter samma grundsatser, som slå och falla med hvarandra. Striden blir då åtminstone öppen; den blir försatt på den constitulionella terrain, pä hvilken den bör föras
Och någre gudfruktige män skötte Stephanum, och hade stor gråt öfver honom. Men Saulus tog till att föröda församlingena; gick hit och dit i husen, och drog fram män och qvinnor, och lät sätta dem i fängelse. Men de som förströdde voro, foro omkring och predikade ordet. Och Philippus kom ned uti en stad i Samarien, och predikade för dem om Christo. Men folket gåfvo akt uppå hvad Philippus sade; hörandes endrägteliga, och seendes de tecken, som han gjorde; Ty de orene andar foro ut af mångom, som med dem besatte voro, ropande med höga röst; och månge borttagne och ofärdige vordo helbregda. Och i den staden vardt stor glädje. Så var der en man, benämnd Simon, som tillförene uti den staden plägade bruka trolldom, och hade förvillt det Samaritiska folket, sägandes sig vara mycket myndigan. Till honom höllo sig alle, både små och store, sägande: Denne är Guds kraft, hvilken stor är. Men de höllo sig derföre till honom, att han i lång tid hade förvillt dem med sin trolldom. När de nu trodde Philippo, som predikade om Guds rike, och om Jesu Christi Namn, vordo der både män och qvinnor döpte. Då trodde ock Simon med, och när han döpt var, höll han sig intill Philippum; och då han såg sådana tecken och krafter ske, förundrade han sig storliga. Då nu Apostlarna, som i Jerusalem voro, fingo höra att Samarien hade anammat Guds ord, sände de till dem Petrum och Johannem. När de kommo derned, bådo de för dem, att de skulle få den Helga Anda. Ty han var icke än då fallen på någondera; utan de voro allenast döpte i Herrans Jesu Namn. Då lade de händer på dem, och de fingo den Helga Anda. När Simon såg, att den Helge Ande gafs dermed, att Apostlarna lade händer på dem, böd han dem penningar, Sägandes: Gifver ock mig den magten, att hvem som helst jag lägger händer uppå, han får den Helga Anda.
Onsdag: Soppa pä köttextrakt; stekt sill i papper med stufvad potatis. T o r s d a g: Soppa på grönsaker, I; köttpudding med potatis. F r e d a g: Biffstek; äggöl med mjölk. L ö r d a g: Buljong med grönsaker; ugnstekt gädda med kapris; risgryn med äpple. Recept. Knäckpannkakor: Agg, grädde, litet socker, skirdt smör, vatten och något mjöl sammanvispas väl till en smet, och pannkakorna gräddas tämligen hårdt; upprullas på en tjock pinne och fyllas, innan de serveras, med grönsaker och sylt. Njurbiälqr: En kalfnjure med sitt fett och lika mycket kalfkött hackas fint, blandas med mjölk, rifvet bröd, persilja, peppar och salt och 3 ägg; häraf formas små kakor, som doppas i vispade ägg, rullas i rifvet bröd och stekas i smör. Serveras till grönsaker eller med äpplemos. Soppa på köttextrakt: Grönsaker kokas med så mycket vatten, som önskas till soppan, på samma sätt som till köttsoppa, frånsilas, hvarefter soppan saltas och tillsättas 1 till 2 teskedar Liebigs eller 2 till 3 teskedar Cibils köttextrakt på hvarje liter soppa samt Grefven läste genast den förvåning, som tändes i den unga flickans ögon, då hon steg in. ; Och han förekom frågan på hennes läppar. » Ja, du förvånas, kära barn, öfver dessa lustiga arrangement. Jag hade också tänkt vi skulle frukostera så trefligt och enkelt på tu man hand i orangerirummet, men Jakob har försäkrat mig, alt icke allt vore som sig borde, om du ej pä en så- dan här betydelsefull dag satte dina ostyriga små fötter till stor taffel under din farfars och farfarsfars bord — och så fick den gamle gossen sin vilja fram, när han gjort sig så mycket besvär med anordningarna. » Sonja log och räckte vänligt den gamle hofmästaren sin hand. Han bugade sig djupt o c h kysste den.
Jag tror att den första frågan, som bör komma i öfvervägande, är den, huruvida SlatsUtsk., sedan inkomst-betänk, är slutligen afgjordt, bar varit herättigadt alt föreslå en förändring i Kronans inkomster under tiden för den statsreglering, hvilken börjat med innevar. år. Jag befarar att Utsk;n i della hänseende begått en olaglighet; men Idiom oss antaga att åtgärden vore laglig; hurudant är då tillstyrkandet i sig sjelfl? Delser ut, efter min beräkning, som skulle Utsktn hafva tillstyrkt en årlig förlust för Kronan af 11,000 r:dr b:eo. Rika uro vi väl emot vanligheten, men det är dock aldrig skäl ali på delta sätt bortslösa Kronans tillgångar. — Bohusläns regttes södra bataljon lärer bestå af 400 nummer, de betala hvardera en vacance-afgift af 5 t:r, således 2,000 t:r, hvilka i medeltal uppgått till 13,700 r:dr enligt StatsUtsk:< beräkning. Dessa 2,000 t:r äro af SlatsUtsk. vid inkomstberäkningen upptagna till 6 r:dr per t:a, således till en årlig inkomst af 12,000 rtdr. Indelningseller s. k. augmenlsräntor, sorn kunna indragas och i Bohuslan utgå utan förvandling, utgöra, enligt StalsUtskrs beräkning, 7,668 rtdr Den 3o Januari f. m. 2; sk. g r:st., hvarifrån afgå de ifrågaställa 5 r:dr på hvardera af 4oo nummer eller 2,000 r:dr, då lill indragning å(erstå 5,6)8 r:dr 24 sk. g rist. När den veikl-ga åiliga inkomsten 1 3,700 ridr minskas med nyssnämnda summa, så blifver förlusten i statsinkomst i rundt lal 8000 rl-lr.
Den 1 april, he! Jag såg den kunglige aprilnarren leka med spiran, tills han tappade knoppen. På spiran, he! Det ansågs som ett dåligt omen. Och man tutade mig öronen fulla med skvaller om samkvämen i kungens enskilda våning, där det just var på högsta modet att slåss och leka afrättning. Majestätet låg med halsen öfver en dörrtröskel, och en af favoriterna, Brandt eller den unge Holck, fick tjänstgöra som bödel. – Också ett tecken på kunglig nåd! – Ja, på den tiden stod Brandt i jämnhöjd med Holcken, men sedan dess har den lille kammarjunkaren kommit på efterkälken. – Han hörde kanske aldrig till Stöflett-Katrines stab? Och var aldrig med om att prygla hennes konkurrenter? – Nej! – Rantzau rycker på axlarna och småler så beskt, som om gikten ännu anfäktat honom. – Gud vet, hvarför han egentligen höll sig tillbaka? Jag är öfvertygad om, att det icke kan ha berott på moraliska betänkligheter, he! – Min käre grefve – svarar Struensee, och hans ögon glittra gäckande, medan orden skifta mellan allvar och ironi. – Ni är för tillfället så stark i moralen, att ingen kan stå profvet för er granskning. Låt oss därför lämna Brandt utanför räkningen! Jag vill icke gärna vara med om, att kasta sten på en vän, till hvilken jag möjligen står i tacksamhetsskuld, och som i alla händelser icke glömde mig i medgången. – Nå, nå! medgifver den stränge moralisten, något spakare och med en glimt af själfironi. – Ni har fullkomligt rätt. Sådana vänner bör man icke kasta sten på! För resten var det icke min mening att förklena den lille kammarjunkaren. Det är utan tvifvel högst aktningsvärdt, att han aldrig burit Stöflett-Katrines färger! Men är det också klokt, att på så vis stänga alla utsikter för sig själf till utmärkelse och ära, he? – Å, det finns väl andra medel att komma fram! – Icke i denne kungens tid, he! Nu går vägen till stjärnorna genom rännstenen. Per aspera ad astra, he! Vår lille kammarjunkare har icke ens fått det hvita bandet.
I Genom nådig remiss af den 2 uti innevarande månad, har Eders Kongl Majit täckts infordra Bergs-kollegii underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers gjorda anmärkning dervid, att, uti Bergs-kollegii expensmedels-räkningar för åren 1852 och 1853 utgifterna till prenumeration å Postoch inrikes tidningarne hvarken det ena eller andra året blifvit verificerade. Sedan Kollegium, under den 7 dennes, häröfver infordrat förklaring från dess Aktuariekontor, så har nuvarande Aktuarien J. O. Myrberg, hvilken i tjensten efterträdt förre räkenskapsföraren, numera aflidne Aktuarien Wretforss, uti afgifvet memorial af förlidne gårdag, upplyst förhållandet härmed samt, under åberopande af Kollegii protokolls-utdrag af den 29 December 1851 och den 30 December 1852, med ett af vederbörande tidningsredaktion, den 12 dennes, utfärdadt betyg styrkt, att för hvartdera af de ifrågavarande åren Postoch inrikes tidningarne, till det af Kollegium bestämda antalet exemplar, blifvit för Bergs-kollegii räkning reqvirerade och betalta; och då Kollegium, vid återställande af den nådiga remissen, nu härjemte får berörde från Aktuarie-kontoret inkornna handlingar till - 333 - Eders Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, föreställer sig Kollegium, att den af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningen om bristande verifikationer vid 1852 och 1853 års expensmedels-räkningar såmedelst befinnes rara nöjaktigt förklarad. Bergs-kollegium-framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormaktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. ÅKERMAN. ADOLF HALLGREN. L. ÅKERBERG. Refit. Stockholm den 21 Februari 185G. Frans Ant. Craelius. Ödmjukt Memorial!
Om jag än skulle gå så långt, att jag ansåge 2 nya årgångar perikoper behöfliga, hvilket jag visst aldrig kommer att göra, men om jag sätter mig i deras läge, som anse sådan formutveckling behöflig, så måste väl äfven bland dem icke kunna förnekas, att det nya urvalet af predikotexter, allmänneligen kallade perikoper, bör O e u 8 Februari f. ui. sii inrättas att principen, som ligger till grund för ett sådant urval, icke är felaktig eller rent af förkastelig. Hvad denna princip beträffar, tror jag att man burt i möjligaste måtto halva sökt tillegna sig och efterfölja samma princip, som legat till grund för urvalet af de perikoper, som redan inom kyrkan blifvit antagna, och hvilka perikoper vittna om en mycket hög ålder inom kyrkan, stor sorgfällighet uti anordningen och en mycket vidsträckt termin för deras antagande, ty hvarhelst man kommer på jorden, der det finnes kristen kyrka, synnerligen protestantiskt-kristlig kyrka, återfinner man öfver allt dessa urgamla perikoper, hvilka vanligtvis utgöra det lörsta man förstår i alla de mänga främmande folkens gudstjenst. Att gå ifrån den princip, som ligger tilt grund för dessa urgamla peri kopers anordning, och söka inrätta 2:tie nya årgångar predikotexter etter ett splitter nytt systern, stridande emot det gamla, det kanicke annat än blifva synnerligen vådligt. Ått emellertid komiterade så gjort, ligger i öppen dag. I)e gamla perikoperna äro icke uteslutande hemtade uter N. Testamentets Skrifter, utan der finnes äfven ett fåtal: af predikotexter, 5 till antalet, hemtade utur Profeterna Esaias och Malachias i G. Testamentet. Komiterades förslag åter innehåller icke en enda predikotext uti begge årgångarna hemtad utur G. Testamentet, hvaraf således ovilkorligen följden blir, att enl. deras förslag skulle under 2:ne års tid af 3;ne, ingen enda gång predikotexterna öfver liela vårt land gifva atil. till en predikan öfver något Guds Ord i G. Testamentet. utan sammanhanget emellan G. och HT. Testamenten skulle under de 2 årens tid tvert afskäras.
Bevillningsförordningen samt föreskriften af en för hvarje Province bestämd bevillningssumma, i följd hvaraf det sällsamma nu i flere år i Beredningsoch Taxeringscomitéerinträffadt,att det till Protocollet blifvit bestämdt förklarat, det egendomar voro för högt värderade och borde nedsättas, men att den för hvarje Province bestämde bevillningssumman , som borde utgå, hindrade den nedsättning som taxeringsmännen, jemlikt deras edeliga förbindelse, ansett hafva bordt äga rum. Jag anhåller ödmjukeligen att detta anfö* rande må till Bevillningsutskottet remitteras. N:o 2. ®e« si Fttbruarii; m N:0 2. Grefve Härd, Carl Gustafi Utaf de i Ridderskapets och Adelns sena* re Plena förefallna Discussioner, i anledning af Herr Friherre Rudbecks föredragne och remitterade motion, har man inhämtat, att tänkesätten äro delade, så väl om tillvarelsen äfen nog allmänt ötvcrklagad förlägenhet och dess utsträckning derhän, att den skulle kunna benämnas för nöd, som ock om orsakerne dertill och botemedlen deremot. Om jag medgifver, hvad här blifvit yttradt, att förslaget till allmän förändring af det financiella och Stats* economiska systemet borde med mästa nytta utgå frän högsta Styrelsemagten , såsom ensamt försatt på den ståndpunct, hvarifrån det hela kan öfverses, är det likväl med den anmärk* ning att något sådant förslag icke ännu blifvit Riksens Ständer meddeladt och icke heller lärer vara ait förvänta, enär Kongl. Maid, vid Riksdagens öppnande, förklarat sig, i afseende på Finance-väsendet, vilja inskränka sig till den önskan, att Riksens Ständers åtgärder måtte blifva sådane, att de kunde freda oss för de omständigheter, under hvilka så många andra Stater hafva suckat.
Raab, Adam Christian: Const.Utsk. har här fö reslagit, ali till 72 § Reg.F. skulle läggas dessa ord: ”dessa sedlar skola vid anfordran, efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas”. Efter nu gällande banklag åligger just R. St:s Bank en sådan skyldighet. Men händelser kunna inträffa, då denna skyldighet icke lill fullo kan fullgöras. Det. är i allmänhet orätt att i en lag, och i synnerhet i en grundlag, föreskrifva hvad som förulsätles möjligen icke kunna verkställas. I detta afseende anser jag hvad R. St. vid förra riksdagen i denna fråga beslutade vara vida bättre. Det dåvarande ConstUlsk. föreslog, alt tili 72 § Reg.F., skulle läggas den bestämmelse, alt Bankens sedlar skulle såsom mynt gälla, ”så länge de, efter deras lydelse, af Banken med silfver inlösas”. Jag vågar derföre hemställa, om det icke, så väl med afseende pä bancoscdlarnes credit, sorn på möjligheten att kunna uppfylla eli dylikt stadgande i grundlagen, vore vida lämpligare, att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anloge det tillägg, sorn vid sislförflulne riksdag af dåvarande Ständer beslutades. Och anhåller jag vördsamt, om Hr Gr. o. Landtm:s propos. derå lill Ståndet. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Utsk:s afsigt med detta förslag har ingalunda varit alt stärka Bankens credit, ulan egentligen blott alt söka förmå dem, som hafva Bankens förvaltning om händer, alt vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom dess sedlar alltid kunna med silfver inlösas. R. Sl:s Bank är en anstalt, som innehar det privilegium ali utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännass. Dä man ensam äger ett sådant privilegium, bör man också kunna till för bi n das att vidtaga sådane åtgärder, alt Bankens sedlar alltid kunna med silfver inlösas. Af denna orsak har Utsk. l:o ansett, att Banken borde genom ett grundlagssladgande lillförbindas, att alltid med silfver inlösa sina sedlar, och 2:o tillstyrkt det ytterligare tillägg, som Gr.
Afgår: indragning af Fjerdingsmänslöner 7 » 22 » äT^iTTir^kij^ å 6% R:dr Oindelt Spanmål: 1852 års anslag 12 T:r å 6% R:dr .. Bland ofvanstående tillkomne kontånia anslag upptagas ej sådane, som blifvit föreslagne till Pensioner Hör till Slals-Utshollels Utlåtande. 1834, JV? 74, visse Embetsoch Tjenstemän m. 11., enär dessas afskedsansökuingar bero på framdeles skeende pröfning. I S a iib iis a ib (1 r a s; <• - iiiuj Hå. i >«» n af Stats-Utskottets Förslag till Ordinarie Stats-Regleringen för år 1855 och följande åren. ! ” I. I I r. • T ') '•' ■ . OJrtj , nii-iin - ■ u i. Ijjj ■ • ' : Inkomsterne. Ut gift er ne. Ordinarie, enligt Utskottets Utlåtande M 64 4,765,000 Å l:sta Hufvud-Titeln 780,840 Extra Ordinarie, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition 6,962,000 » 2:dra dito 1,183,350 — !
För jemnande af alla dessa förhållanden till likhet med hvad som eger rum för andra dylika verk skulle således, enligt Kommitterades tanka, erfordras: att Dylta kronobruk med hvad dertill rätteligen hörer ölverleinnades åt bruksegaren under ovilkorlig äganderätt i stället för den vilkorliga, hvarunder det nu innehafves; att Ostra och Hålahults krono-allmänningar såsom för bruksdriften erforderliga, efter undergången behörig skattläggning, genom skatteköp i vanlig ordning med bruket förenades; att tjenstbarhelerna från frisocknarne upphörde; alt bruksegarne befriades från skyldigheten att svafveloch \ i t riol t ill verk n i ngen ständigt forldrifva och likaledes från skyldigheten att till Kronan lefverera svafvel,- att med upphörande af bruksegarnes lösningsrätt till Kronans tionde, denna afgift bestämdes lill likhet med hvad i Kongl. Förordningen den 21 Juni 1831 angående grunden för afgift till Kronan af bruk och bergverk föreskrifves; att bruksegarnes rätt till konskriplionsli ihet för 5 bruksdrängar upphörde; samt all den särskilda bevillning för tillverkade varor, som nu egde rum, försvunne. Då denna reglering omfattade för bruksegarne dels förlust af förmåner, hvaraf de nu vore i åtnjutande, dels befrielse från dem nu åliggande skyldigheter, dels ock förändring i eganderätlsoch skalteskyldighets-förhållanden, hade Kommitterade först uppskattat värdet af de förmåner, bruksegarne skulle komma ali förlora, och derefter värdet af de lörbindelser, hvarifrån de komme att befrias, samt af de förmåner i öfrigt, som borde dem erbjudas, då slutligen, under det förändringen i skattskyldighet jemväl toges i betraktande, visade sig om och till hvad belopp ytterligare ersättning lill bruksegarnes skadeslöshållande erfordrades; och ansåge Kommitterade den kapitalersättning, som för mislningen af tjenstbarheter och öfriga förmåner borde Dylta 68 ExpeditionsUtskottets Förslog till underd.
Krigs-Collegii Fortifications-Afdelnings-stat inom Ridderskapet och Adeln den anmärkning blifvit gjord, att som Topografiska Corpsen, genom Kongl. Majrts beslut af den 19 Februari 1831, blifvit alldeles skiljd från Ingenieur-corpsen, som icke vidare har någon gemenskap med den förstnämnde Corpsens arbeten och redogörelse, så att Topografiska Corpsens redogörelse-räkningar numera directe till Kammar-Rätten ingå, det synes vara olämpligt, att Ingeniéurs-corpsen hibehålles vid förvaltningen af medel, med hvilka dess befattning ar inskränkt till blotta utassigneringen, i följd hvaraf blifvit yrkadt, att Utskottet, med frångående af dess i detta afseende gifna Utlåtande, måtte, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts på General-Adjutantens, efter Krigs-Collegii hörande, gjorde tillstyrkan, aflåtne Proposition, uppföra detta anslag å den Stat, lill hvilken detsamma rättligen hörer; men, enär Utskottets åsigt i detta afseende kan Stats-Utskoltets Utlåtanclej N.o 202. 2 5 de kan anses vara biträdd af de öfrige Irenne Riks-Stånden, som dels bifallit, dels lemnat utan anmärkning, hvad Utskottet tillstyrkt, finnér Utskottet icke skäl att frånträda sitt afgifna yttrande. Hvad åter angår det inom Bonde-Ståndet väckte yrkande, att Utskottet måtte utreda, huru de under denna punkt inbegripne anslag skola användas; så, ehuru Utskottet icke anser lämpligt att nu, i sammanhang med besvarandet af återremisserne, uppgöra en fördelning af de under Kong].