Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har redan begärt votering, och jag anhåller, att den må företagas. Upplästes till justering följande voter:spropos:n : Den, som godkänner den af Constit.Utsk. uti memor. N:o 54 föreslagna voter:spropos., voterar ia; den det ej vill, voterar nei; Vinner nej, blifver ofvannämnda voter:spvopos. icke af R, o. Ad. godkänd. Frih. Cederström: Jag upprepar, att det är memor. N:o 75, som är föredraget, och icke memor. Pi:o 5/J, Hr Cederschjöld: Jag får på förhand anhålla att af Hr Gr. o. Landtm, förvissas derom, att det förslag, jag framställt, må, sedan denna votering för sig gått, kunna blifva föremål för proposm. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han förmodade, alt II. o. Ad. af den utaf H. Ex. redan en gång framställda propos. torde hafva funnit, att H. Ex. ej ansåg sig kunna vägra propos. till godkännande af den af Hr Cederschjöld föreslagna voter:spropos:n. Den nyss upplästa voter:spropos:n blef derefter af R. o. Ad. godkänd. Frih. Cederström: Jag protesterar emot en propos. å ett memor., som icke var föredraget. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 14. Nej — 18. Hr Cederschjöld: Sedan R. o. Ad. nu förkastat Utsk:s förslag till voter:spropos, anhåller jag, att Utsk. af detta beslut må undfå del, på det ny voter:spropos. må upp - 23/f Deri iC Februari f. m. göras; och torde menior. N:o 75 böra hvila, till dess ytterJigare svar från Utsk. ankommer, helst BorgareSt. redan lär hafva återremitterat förstnämnde menior. Hr Dalman:
Da m tzens kungörande i Swensta Post-Tidningen, anäfwen fadant icke star att förenas med de förbin Wilas hoS Justitie-Canblcren, wid enahanda andclier en hwar Undersate äger i afseende pä siWvar som den drabbar,' hwilken utan Konungens Regering och kan leda till wadliga följder för dei allmänna; förestår Kongl. Maju i Näder 1:0 M i 6 §. af ofwanberörde Capitel och Balk ett tillag ma göras, som innefattar i fraga warande sörbry teifer och akt san,ma §. således ma komma att lyd pa sätt som följer, nemligen: Täger någon gaswa eller förläning af främ mande Herrssap att främja dest fördel emot K! nungens och Rikets bästa, hafwe förwerkat lifwc vch det han njutit. Täger eljest Koungens Em hetsman gafwo eller förläning af främmande Herr stäp och hafwer ej förut eller strart derefter gifw» bet tillkänna och fatt Konungens lof dertill, miss ara och Embetete vch hafwe förbrutet det han D hafwer. Söker eller täger någon Swensk under sal - illstand sökt eller antagit tjenst under främmande Nrrstap." Öfwer hwilket FSrflag Kongl. Mast den rj enna Manad i Nader befallt, att Högste Bomglen borde underdånigt utlåtande afgifwa. Som Kongl. Förordningen af ben 18 Febr. r?6z, angående dem s'M olostigen och hemligen beMfwa sig utur Riket, äfwen stad-ar answar i detta afseende för Arbetare wid Bruken och Bergwerken samt Handtwecksfolk, trodde Högste Domstolen sig i underdånighet böra hemställa, om icke Kongl. Majus Nådiga Proposition matte till Riksens Ständer afgä, med en sadan tilläggning wid slutet af « sta Momentet, att det samma komme att lyda pa följande sätt:
Jag anser visserligen att hypoteksbanken bör konferera med hypotheksföreningarne, men detta bör ske tyst och obemärkt, och som Gr. Sparres förslag just afser ett sådant förhållande, anhåller jag om propos. på bifall till detsamma. Hr De Maré, Baltzar: Jag instämmer med de siste värde talarne i fråga om obligationer och kapitalrabatt, men att hypotheksbankens direktion med tillkallande af de särskilda ombuden skulle få afgöra de vigtiga ärenden, som innefattas i denna §, dertill kan jag icke lemna min röst. Jag anser det alldeles nödvändigt att hafva två sammankomster, vare sig extra eller ordinarie, och med denna förändring anhåller jag om bifall till Gr. Sparres förslag. Frih. von Schwerin, Jules: Det är glädjande för de personer, som haft denna angelägenhet om hand, att se densamma så väl uppfattad af R. o. Ad. Hvad Gr. Sparres förslag angår, så vill jag icke motsätta mig detsamma, så mycket mera som det öfverensstämmer med mina egna åsigter, och får således förena Den 26 Maj f. m. 469 mig med honom i anhållan om propos. på bifall till detsamma. Hr Bennich: Jag anhåller få nämna att jag förenar mig med Gr. Sparre, och detta så mycket heldre som hypotheksbankens direktion alltid bör vara i tillfälle att uppgöra lånetransaktioner under gynnsammare vilkor än om frågorna förut skola behandlas på två bolagsstämmor Gr. Sparre: I anledning af Hr De Maré’s framställning vill jag tillägga några ord. Jag respekterar den betänksamhet, som framkallat hans förslag, men jag vågar hemställa till honom, om detsamma är rätt praktiskt. En »extra eller ordinarie bolagsstämma», sade han; meu jag vågar påstå, att då dessa utlysas, blir hela historien om de beslut, som skola fattas, allmänt bekant, och jag hemställer till Hr De Maré, om det är skäl att man, vid uppgörandet af en låneoperation, sätter in en annons i tidningarne och säger huru hög ränta man vill gifva. Likartad blir följden, om man sammankallar extra bolagsstämma. Skilnaden är endast den att, enligt 18 §:n, ett ombud från hvarje förening kommer till den extra, men tre till den ordinarie bolagsstämman.
Om lysning till sådant äktenskap, äfvensom till äktenskap emellan mosaisk trosbekännare och medlem af annat främmande religionssamfund, som i riket tillåtet är, gälle hvad i Kongl. Kungörelsen den 19 Januari 1847 och i 9 § af Kongl. Förordningen angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning af den 23 Oktober 1860 stadgadt finnes. § 3. Äktenskap, hvarom nu sagdt är, skall i slägtingars eller andra vittnens närvaro ingås inför Magistrat i stad eller inför Kronofogde å landet. Magistrat eller Kronofogde åligge dervid i afseende å mannens och qvinnans ledighet till äktenskap den tillsyn, som enligt lag tillkommer prest, den der vigsel förrätta skall: sedan alfordras såväl mannen som qvinnan deras frivilliga ja och samtycke till giftermålet, och vardén de derpå för äkta makar förklarade. Hvad sålunda förekommit skall i protokoll upptagas; och varde det, om äktenskapet är inför Kronofogde ingånget, jemväl af vittnen bestyrkt. Det giftermål vare lika gildt, som vore äktenskapet med vigsel fullkomnadt. Magistrat och Kronofogde åligger, att inför dem afslutade äktenskap hos vederbörande presterskap anmäla, på sätt om anmälan af vigsel för vigselförrättare stadgadt är. § 1 fråga om den religion, hvari barn bör uppfostras, vare lag, sorn i 10 § af Kongl. Förordningen den 23 Oktober 1860, angående främmande trosbekännare och deras religionsöfning, sagdt är.” Rikets Ständer hafva, efter noggrannl öfvervägande af hvad i E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga Proposition och dervid fogade handlingar finnes anfördt, samt sorgfällig pröfning af det framställda förslaget till författning i ämnet, funnit sig böra till högstberörda nådiga Proposition lemna bifall. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 17 Januari 1863. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den io Jan. 1863.
Min vördsamma anhållan är, att StatsUtskottets Betänkande om Statsverkets inkomster måtte återremitteras, samt StatsUtskottet ingå i förening med Bevillningsutskottet, för att, till högst 400,00a R:dr, nedsätta brännvins bevillningen, Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig'. I sista Pleno begärde Friherre Wirsén återremiss af StatsUtskottets Betänkande, af det skäl, att deruti befinnes upptagen en ny InkomstTitel, Dödsfallsoch Avancements besparingsmedel kallad. Anledningen till denna Friherre Wirséns begäran grundar sig derpå, att dessa medel skulle, efter hans förmenande, vara en sådan besparing, hvilken af Riksens Ständer är åt Konungens disposition öfverletnnad , inom hvarje HufvudTitelStatsUtskottet lärer nog visa den grundade anledning det haft , att upptaga denna InkomstTitel såsom en Sta - Den 19 Juni. 411 tens tillgång. Likväl då flera af Ridderskapets och Adelns närvarande Ledamöter icke torde hafva b i v i st a t 1810 och 18 12 års Riksdagar, torde det tillåtas mig få uppläsa, ur Riksdagsbeslutet den 2 Maj 1810, samt Bihanget för 1812 års Riksdag, Riksens Ständers vid dessa Riksdagar i detta ämne fattade beslut, sorn upplyser sakens rätta förhållande. io:de §:n i 18to års Riksdagsbeslut lyder sålunda : ”Vid Statsregleringens företagande ”bafve Vi, under jemnförandet af tillgångar och ”behof och under den sorgfälligaste granskning ”sökt utröna sättet huru Statsverkets inkom”ster måtte kunna, utan det Allmännas allt”iör stora betungande, förökas, och utgifter”na mindskas genom sådana indragningar och ”besparingar, sorn stöde att förena med Riks”styrelsens tillbörliga handhafvande , Rikets "försvar och hvarje dess inbyggares i lagen ”grundade säkerhet. Biträdde af Vårt Statsutskott, som härom emottagit Kongl. Maj.ts ”Nådig'.
R:dr kunde fordras för arbetenas utförande, emot det förberörde afgift ovilkorligen efter a5 års förlopp skulle erläggas; alt Bolaget sist inom nästföljande Maj månads slut i Stats-Contoret skulle deponera actierna i gamla Bolaget för att i Stats-Contoret förvaras Lill dess ombyggnaden blifvit fullbordad, och, om några adier fattades, i Banken nedsätta en motsvarande summa; att det beviljade anslaget för då innevarande år då genast måtte få på en gång utbetalas, mot säkerhet aLt en motsvarande summa det året blefve på arbetena användt, samt för år 183p och följande år på fyra terminer årligen, nemligen den 1 Februari, 1 Maj, 1 Augusti och 1 November med i5,ooo R:dr hvarje gång, och med rätt för Bolaget att genom sin Direction å nämnde belopp utfärda anvisningar, som af Convoy-Commissariatet skulle accepteras till betalning på bestämda terminer utan ränta. Föredraganden hade slutligen anfört, alt Bolagets skyldighet i afseende på den gamla slussledens underhåll då icke kunde eller behöfde genom en bestämd föreskrift utsträckas längre, än till liden för den nya cana lens öppnande till genomfart, enär ett sådant vilkor icke uti Kongl. Resolutionen den 5 Augusti 1837 blifvit fästadt vid anbudets antagande, samt fördelarne af den gamla slussledens fortsatta bibehållande om den, jemte nya canalen, blefve behöflig, voro gemensamma för Bolaget och de trafikerande. Sedan Stals-Rådets närvarande Ledamöter utom en, v') hvilken, då Kongl. M.aj:.ts Resolution blifvit meddelad och Privilegium komme att utfärdas, på anförde skäl, ansåg någon ytterligare afhandling hvarken vara nödig eller lämplig, instämt med Föredraganden, gaf Kongl. Maj:t Sitt Nå* diga bifall lill allt hvad sålunda blifvit an förd t och tillstyrkt. v) Tit. Hård. 44 Bilagor till Constitutions-Vtskoliets Memorial, N.-o i3.
Folkljmnet är lugnt och ordningsälskande, och under goda år, då brist och fattigdom icke föranleda till afvikelser och laster, är brottens antal vida mindre än under svåra missväxtår. De flere nykterhets-föreningar, som under sednare åren uppstått inom länet, hafva förmånligt inverkat på sedligheten och minskat hågen for dryckenskap samt deraf härrörande våldsamheter och öfverträdelse!-. Man bör hoppas, att de nya folkskolorna äfven komma att medföra stor nytta i afseende på folkbildningen; och hafva inom de fleste af länets församlingar dessa bildningsanstalter för folket kommit till stånd inom 1847 års utgång. Näringar. Åkerbrukets, uti sednaste Femårs-berätlelse omnämnde förbättring och tillväxt fortgår genom så väl ändamålsenlig redskaps användande, som vexelbrukets vidsträcktare införande. 6 Vissa trakter af länet hemsöktes af missväxt åren 1845 och 1846, isynnerhet sistnämnde år, men Eders Kongl. Maj:t täcktes afhjelpa förlägenheten genom de allmänna understöd, som i nåder beviljades de behöfvande socknarne, hvilket understöd utgjorde, 1845, 6000 R:dr och efter 1846 års missväxt, 20,000 R:dr, hvilken sistnämnde summa dock icke lill fullo behöfde anlitas. Länets Hushållnings-Sällskap har fortsatt sin verksamhet, utdelat årligen belöningar, äfven för trädplantering och husslöjder, och genom sommartiden anställda möten i afsigt att utdela offentliga belöningar för plogens rätta och ändamålsenliga begagnande, har sällskapet sökt uppmuntra härtill, hvarjemte agronomen Johnson på sällskapets begäran och till en de! på dess bekostnad gått länets invånare tillhanda med råd och upplysningar. För att ytterligare bereda framgång åt jordbruket, har här varande Hushållnings-sällskap uppgjort förslag till en lägre landtbruksskola vid Sjöby egendom i Skatlöfs socken af Allbo härad, hvilket förslag, i afseende äfven på stadgar för denna skola, Eders Kongl. Maj:t täcktes gilla.
Om Konsistorium academicum dervid först tillser, huruvida Rikets Ständers, vid anslagets beviljande, fästade vilkor blifvit uppfyldt genom det sätt, hvarpå statsrätten sedan den 26 November 1842, då Kongl. Maj:t i nåder beslöt upprättandet af en profession inom Juridiska fakulteten med detta läroämne, blifvit vid härvarande Universitet upprätthållen, så inhemtas, att på de åtta år, som sedan den tiden förflutit, blott en enda gång, nemligen under läsaret 1846—1847, det af Stäriderne yrkade läroämnet, Sveriges grundlagar och konstitutionella institutioner, blifvit i föreläsningar behandladt. Under tiden har det af Ständerna för sådant ändamål beviljade anslag, med tillhopa öfver 14,000 R-.dr banko, ingått till Universitetets reservfond. Konsistorium har så mycket mindre haft anledning att med dessa undersökningar gå längre tillbaka, som ifall af den Docens, hvilken förestod ekonomiska professionen före ofvannämnde tid, föreläsningar en gång hållits öfver grupdlagarne, detta icke kan betraktas såsom något nytt, tillkommet på grund af 1842 års då ännu icke utfärdade nådiga bref, utan fastmer såsom en fortsättning af det äldre förhållande, att undervisningen i grundlagarne, enligt Kongl, brefvet deri 16 November 1839, vilkorligen alåg Professorn i ekonomisk lagfarenhet; hvilket Rikets Ständer icke funno tillfyllestgörande. Det är uppenbart, att Rikets Ständer, i deras underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit af den 23 December 1840, ingalunda såsom vilkor vid anslagets beviljande framställt den begäran, att ensamt, rikets grundlagar och konstitutionella institutioner matte blifva föremål för den nya professionen. Detta har icke heller någonsin blifvit påstådt.
Majit skulle finna densamma höra indragas, att, till förekommande af de stora olägenheter, som användandet af civil betjening, i tneranämnde kommenderings ställe, sannolikt komme att medföra, erforderligt handräckningsmanskap ur Arméen då måtte till Akademien varda beordradt. Stockholm den 22 Januari 1866. Efter nådigste förordnande: D. SILFVERSTOLPE. A. Becker. Guvernörs-embetets vid Kongl. Krigs-aKademien underdåniga utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af den vid Akademien kommenderade båtsmansBtyrka. Underdånigste memorial. Genom nådig remiss af den 16 dennes har Eders Kongl. Majit behagat infordra Guvernörs-embetets vid Kongl. Krigs-akademien underdåniga utlåtande, i fråga om indragning för framtiden af do vid Karlberg kommenderade 25 båtsmän, hvilket Rikets Ständers Revisorer, vid granskning af statsverkets styrelse och förvaltning under år 1863, ansett sig böra förorda och hvaruti jemväl Flottans stations Befälhafvare i Stockholm och Kongl. Förvaltningen af sjöärendena instämt. På grund häraf får jag underdånigst anföra följande: Skulle Eders Kongl. Majit, i enlighet med ofvanstående auktoritetens hemställan, besluta, att båtsmanskommenderingen vid Krigs-akademien skall upphöra, så måste uppassningen i slottet och logementerna samt den öfriga tjenstgöring, hvartill denna kom - — 316 - mendering är afsedd, hädanefter bestridas af dertill beordradt manskap från Arméen eller af civil betjening. Hvad det första sättet för den nuvarande kommenderingens ersättande beträffar, så, ehuru jag anser många skäl tala för båtsmännens större lämplighet vid en tjenstgöring sådan som den ifrågavarande, är jag dock fullt öfvertygad, att indelta soldater, med sin erkända pålitlighet och goda krigstukt samt vana vid hvarjehanda här förekommande arbeten, väl skola fylla sina åligganden, och emot ett sådant utbyte har jag derföre ingenting att egentligen anmärka.
Det berättas nog mycket och har mycket skrifvits om dessa fjerran tider, ty man har alltid hyst en rätt innerlig åstundan att bortjaga de töcken, som hölja folkets liksom den enskildes barndomsdagar, men detta är dock till allra största delen alster af senare åldrars åsigter, vanor och inbillningar, och om det i dessa yngre berättelser verkligen finnes äkta forntida minnen, äro de vanligen missförstådda och vrängda. Det är dock af vigt att komma till klarhet i denna fråga, det är af vigt likaväl att utforska, hvad vi verkligen veta om dessa tider, som att använda alla upptänkliga medel för att lära känna dem så grundligt som möjligt. Det är ju i väsentlig mon just det gemensamma historiska medvetandet, som knyter oss, som här äro, och dem vi lemnat i hemmen och alla andra, som i våra bygder bo, de må vara af hvilka stånd, åldrar och anlag som helst, till en nationel enhet, hvars charakter vi finna utpräglad i våra häfder och hvilken vi äro skyldige att bevara åt kommande slägten. Mot slutet af hedendomens tid i våra bygder drog sig en del af nordlandens, isynnerhet Norges yppersta män till en aflägsen ö i de trakter, der den Atlantiska oceanen och Ishafvet blanda tillsammans sina böljor. Dit förde de med sig, dessa tidiga nybyggare, sin tro och sina minnen och dessa bevarades derborta under tidernas lopp, ty Island låg fjerran från den Europeiska bildningens brännpunkter; det upptog visserligen denna bildnings hufvudresultater, men beröringen var icke så nära, att det nationelt egendomliga kunde der omskapas i lika hög grad som annorstädes. Af vida vattenmassor instängde, trots de första tidernas täta utflygter till andra länder, sammanslutne till ett helt för sig och derigenom drifne att fästa sina blickar på sig sjelfva och sina angelägenheter, började Isländarne tidigt att i sägen och skrift bevara minnet af tiden efter utvandringen från moderlandet, dess hugstora hjeltar och skiftande tilldragelser. Af de så uppkomna Isländska sagorna äro rätt många intill våra dagar förvarade och med ledning af dem vill jag framställa det forntida lifvet på Island.
I sådant fall lärer, ehvad försvarsplan som för öfrigt må komma att af K. M. fastställas och hvartill R. St. komme att bevilja medel, dock intet misstag vara begånget derutinnan, ali anslag till de ifrågavarande byggnaderne på förhand blifvit af R. St. beviljade. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. måtte återremittera jemväl denna punkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I delta utlåt, är egentligen fråga om ett anslag för uppbyggande af åtskilliga hus i Landskrona för den händelse alt 2:ne sqvadroner af Kronprinsens hussarregemenle blefve dit förlagde. Denna sistnämnde fråga uppstod vid sisth riksdag och vann då R. St:s bifall. K. M. har icke meddelat 11. Sl. Sitt beslut i afseende pä denna förläggning lill Landskrona, utan endast omtalat hvad kostnaderne skulle uppgå lill i och för uppbyggande af ett ridhus och ett stall, samt för iståndsältande af Kronans inom staden ägande byggnader, hvadan Flsk., då K. M. sålunda icke bestämdt äskat berörde anslag, icke eller ansett någon särdeles vigt ligga på fullföljandet af det förslag, som vid sisla riksdagen af R. St. framställdes. Jag tillstyrker bifall lill Utsk:s betänk. Då öfverläggningen härmed förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot förevar, punkt af SlalsUtsk:s utlät. INT:o221 gjorde anmärkmr Den 17 Mars f. m. 409 föranleda till äterremiss, men besvarades denna propos. med nej, hvarefter propos. till bifall å ifrågavar. punkt framställdes och af R. o. Ad. bifölls. 2alra punkten: ang:de inqvarteringsersättningen till garnisonen i Götheborg. Bifölls. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s d. 10 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 222, i anledn. af väckt förslag ang:de läns meddelande å magasinerad ritorr spanmål.
DA en allmän författning sålunda är gifven, hvarigenom Piäntetagares och Räntegifvares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, afven hvad dagsverken angår, blifvit bestämde samt Tufve Larsson uti dess nu väckta motion icke närmare utredt förhållandet med den öfvert lagade dagsverksskyldigheten under Sandby Kungsgård, 0111 densamma utgöres af hemman som äro belägna på mer än en mils afstånd från Kungsgården, eller om frågan endast rör dem som ligga närmare derintill, m. m. har Utskottet, i betraktande jemväl deraf att vidtagandet af en ändring i dylika fall bör föregås af en noggran och behörig undersökning om förhållandet och af samtlige vederböran - 3o4 StatsUtskottets des hörande, men hvaraf icke något vid detta tillfälle skedt, ansett Tufve Larssons ifrågavarande motion icke kunna föranleda till någon serskild framställning å R. St:rs sida utan för närvarande komma att förfalla. Ytterligare Utlåtande, i frågan ang.-de af Marstrands Stad sökt ersättning för utgjord Inqvartering. (U.-A.) Efter det Utskottet i berörde ämne, under d. 3 Jan. innevarande år, afgifvit Betänkande, N:o i4, hvilket, på sätt Utskottets under d. 17 sisth Junii, Isto 166, rneddelte Utlåtande innehåller, blifvit af Ilöglofl. R. o. A. j Ilögv. PresteStåndet och Hederv. BondcStandct bifallit; har Vallöf!. BorgarcStändet, genom ProtocollsUtdrag af d. i5 nasti. Julii till Utskottet remitterat ett anförande af Hr Meijerj af innehåll, att, då Utskottet icke ingått uti någon hufvudsaklig pröfning af äinnet, utan förklarat sig icke kunna för bristande upplysningar meddela antingen afeller tillstyrkande, syntes deraf följa, att oagtadt den sanclion R. St:r lemnat Betänkandet, sjelfva saken likväl ännu stode-på samma löt, som dä K. M:ts Nåd.
För hvar och en, som lager något närmare kännedom om förhållandena, är det klart, att delta långt ifrån att blifva för slapelstäderne en förmån, tverlom skulle förorsaka en obestämdhet i hvad de hade alt förvänta, med en i följd deraf uppkommande osäkerhet i alla deras företag. Ar afsiglen ali åstadkomma detta, dä må StalsUlsk:s förslag afslås och K. M:s nåd. propos. antagas. Låtom oss slutligen tillse huru och i hvad män hela denna anstalt skulle vara till Rikets allmänna fördel ländande. Hvad är dä Rikets allmänna fördel? För min del räknar jag icke dit den fördel, att genom en lätt division låta se hvad siffran utgör pä det eller det stället, utan anser jag såsom en fördel, om någon ökad besparing eller någon större ordning genom den föreslagna förändringen för Riket uppkommer. Förslaget är, att den summa, som hittills utgått i tolag, skulle äfven hädanefter utgå. Visserligen kunna R. St. i en framtid, om K. M:s nåd. propos. antages, reducera detta och förminska anslagen efter behag; men R. St. kunna äfven nu förminska tullarne, och således bereda samma nytta, om en dylik åtgärd verkligen skall såsom nyttig betraktas. Någon besparing kan för Rikets innevånare icke uppkomma, enär den K. propos. afser, alt precist samma antal riksdaler skola hädanefter som hittills i tolagsafgifter utgå. Här är sagdt, att tolagen i olaglig väg tillkommit. Måhända har så skett; men detta kan dock icke nu utgöra föremål för öfverläggning. Den värde talare, som gjorde denna anmärkn., torde förr haft tillfälle alt förmedelst en liten rulle göra densamma vida verksammare, än Den 2 April e. m. 53 den nu kan blifva. Dä dessutom R. M:s nåd. propos. icke innetallar något förslag lill minskning i denna afgift, utan fastmera dess fortfarande, sä torde å den framställda anmärkn. icke något afseende böra göras. Här är visserligen sagdt, att K.