Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bank icke bör stå efter i kunskapen om en sådan färdighet, och det är derföre jag önskar, att R. o. Ad. ville medgifva Bancofullm. retlighet att kunna uppoffra medel för detta ändamål, icke för att, till vinnande deraf, lemnäs åt någon utom Banken, emedan jag tror, att Banken vid sig förut äger en man fästad, af den stora skicklighet, att, om han får medel att kunna göra resor i främmande länder, så skall Banken genom honom kunna göra all den vinst, som i detta häseende är behöflig och kan ernås. Jag tillstyrker således, att åt Fullmäktige matte uppdragas att genom omkostnaders användande söka förskaffa sig kännedom om alla de upptäckter, som redan äro eller framdeles komma att göras i denna väg. Hr von Hartmansdorff: Första frågan är den, om Ban kens sedelmynt behöfver förbättras. Hon kan betraktas från Bankens sida, eller från allmänhetens. För Banken är egentligen ingen fara, ty nog lära hans tjenstemän se om en sedel är falsk eller icke; men faran är för allmänheten, som lätteligen bedrages på sedlar, särdeles under en lid, då vi hafva en sådan mängd privatbankssedlar af olika utseende, att det är svårt för något hvar att känna alla de särskilda slagen. Ja, det har gått så långt, att t. o. m. tullstämplar, om icke kortstämplar, varit ulgifna för sedlar. Det är således blott för allmänhetens skull, som man i della fall bör vara vaksam; men jag anser dock Bancostyrelsen böra göra allt havd hon kan, på det allmänheten icke må bli bedragen, likasom det vore rådligt alt privatbanksdirectionerne gjorde likaså. I det fallet är det icke Riksbanken allena, utan äfven de öfrige bankerne, som hafva förbindelser alt uppfylla. Bancofullm. hafva i berörde hänsende ingalunda varit likgilltige eller utan uppmärksamhet på förhållandet. Jemförer man vära Bancosedlar med ålskillige andre länders, så finnér man dem dels vara bättre dels underlägsna i godhet.
Jag bekänner också, att jag icke förstår, hvarifrån mari har anledning till den skuggrädsla, att sedernes. renhet skulle lida derigenom , att syskonebarn finge gifta sig, utan att gå till Kungs, ty förmodelig gen måtte så väl i afseende på dem, som på andra gälla den satts, Paulus yttrat, att det är bättre gifta sig, än brinna. Hvad äter angår, att slägtet derigenom skulle försämras, så tror jag, att Historien motsäger det, då man vet att hos vissa nationer, och till och med de sorn halva, längst bibehållit den bestämdaste nationalitet , genom Lag varit stadgadt att slag* fingar skulle gifta sig med hvarandra. Beträffande sluteiigen dszt skäl , att visse Embets man derigenom1 skulle mista sin inkomst, så är detta en consideration , sorn det ej passar Jfied Riksens Ständers värdighet att göra af - 43S Den 14 Augusti f, m. seende på. och jag vill derföre önska att ett sådant skäl ej blifvit yttradt på detta rum. Af alla dessa anledningar, yrkar jag, med Grefve Spens, bifall till Betänkandet, så vidt det rörer syskonebarns rätt, att med hvarandra ingå Giftermål. Men deremot bekänner jag, att jag finner besynnerligt, att Utskottet gjort ett tillägg, i anledning af återremissen, och föreslagit ett förändradt stadgande uti MissgerningsBalken. Jag vet ej att det är påkalladt af hehofvet; ty då man yrkar, att det är för bibehållande af sedernes renhet, som man ej vill, att förbudet mot syskonebarns giftermål upphäfves, så tycker jag att det är mera skäl att bibehålla stadgandet i MissgerningsBalken, såsom band på brottet och ej införa något , som försvagar detta band. Dst osedliga bör Lagen strängt motverka, och han gör det så mycket säkrare, om han ej söker hindra en sak, hvaruti ej är något ondtj ty visserligen leder det snarare till renhet uti seder, än tili deras förskämmande, att personer gifta sig.
I följe af 77 Z. Regerings - Formen , stä Krono - Skogarne under Riksens Ständers disposition. Det wore af sädan anledning som Herr Grefwen ansäge mäst enligt med sakens natur, att detta mäl hänskötes till Siats-Utskottets pröfning, sedan Ekonomie - Utskottet sig nu derbfwer yttrat. Herr ^ o t k !! eb, Earl fredric, anmärkte att enligt Regerings-Formens klara lydelse, borde när anmärkningar wid ett Betänkande göras, det samma till det Utskott hwarifrän det kommit äterremitteras. Grefwe Norner, Aäolxb Göran: säg ej att det wore stridande mot Regerings - Formen, att oagtadt detta ämne warit till handläggning hos ekk annat Utskott detsamma nu kunde till Stats-Utskottek remitteras. Herr ko t lili ed, förklarade sig ej bestrida en sädan remiss till Stats - Utskottet, mm ansäg ordentligast att sedan anmärkningar wore gjorda, Be, täns 678 Den 19 September. tänkandet först tick allmänna Besvärs, och Sconomke Utskottet äterremittcrahes.. Herr Grefwe» och Landt - Mar« skal k en gjorde proposition, att detta Betänkande skulle till allmänna Beswärs - och Economie - Utskottet äterremittcras, och de gjorde anmärkningar hit incdföl» ja, hwarefter berörde Utffott hade att sitt uMtandp Med Stats - Utffottet kommunicera^ Frihe r re kl u sid t' c k-, ^iexansier, ut? bad sig fä nämna, i sammanhang med hivad han fö» rit hade föreslagit, rörande disposition af Leckö Kongs» görd, att Arrendet deraf renderade knapt 2000 R:dr. När det sista gängen pä Arrende-Auction upkäts, fläck» des Contractet pä isz Tunnor Spannemäl och 1400 Rrdr. i pengar, men detza wilker hade warit sä drpga^ Stt Arrendatorn sökt och »vunnit befrielse der sfr än.
Wid en noga granskning af bemäld te yttranden, har Utskottet trott sig deraf kunna draga följande bestämda anmärkningar emot sjelfva saken, nemligen: 1:0 Att §:s nu varande redaction redan är fullkomligt tydlig; och att således intet tillägg deruti behöfves, utan skulle tvärtom vara skadligt, och följaktligen ej bör ega rum. 2:0 Att Riksens Ständer blott borde genom underdånig skrifvelse förklara deras erkänsla för Kongl. Majrfcs Nådiga beslut att till Bonde-Ståndet öfverlemna rättigheten att framgent tillsätta dess Notarier;-—• jemte tillkännagifvande, att de icke funno någon ändring nödig i 24 §• Riksdags-Ordningen. 3:o Att med samma skäl, som man nu kunde anse någon otydlighet finnas i afse - 'Bil. t. Conslitutions Utsk. Betänk. liro 5. ip ende på Bonde-Ståndets rätt att utse sina Notarier, skulle det också vara obestämdt, huruvida Ridderskapet och Adeln har rätt att utse sin Riddarhus-Secreterare, och 4:o Att det föreslagna tillägget ej blifvit insatt på rigtigt ställe i §., emedan Ståndens rättighet att tillsätta sin betjening derigenom skulle inskränkas endast till det i §. bestämda antal; och fråga möjligen kunna väckas, huruvida Stånden ega rätt att tillsätta den betjening, sorn derutöfver kunde erfordras. De två första af dessa anmärkningar ihnefatta ett förkastande af Kongl. Majrts Nådiga Proposition. Och då ett sådant förkastande icke kan, enligt 56 och 81 ^.Regeringsformen, nu ega rum, sedan förslaget blifvit af Constitutions-Utskottet tillstyrkt, så finner Utskottet sig icke kunna på dessa anmärkningar göra något afseende. Men som änmärkningarne under N:ris 3. och 4 möjligen skulle kunna samrnanjemkas med deli idée, som ligger till grund för Kongl.
Sörfta Slafen 50; _ Slnbra bito . _ 25: — §rebje Slafen gjerbe bito gemte bito ©jette bito ©junbe bito ftttonbe bito görfla Slafen Slnbra bito $rebje bito gjerbe bito genne bito ©jette bito J be åfrtga ©tåbertte t ©ep Staf er: 3v.br — 12 — 8 — 6 — 4 — 3 — 15 — 10 — 7 — 5 — 3 — 2 32. £)dj fall ben, font antingen efter §apering**Sommittéen* fdnnebom fig meb Sommifion*4)anbel befattar, eller ocf feif uppgifter ftg »ilja blif»a för fd befaffab fjanbel befattab, omilforligen tapera* fdfotn Sorn» mifionair, utan att £apering*-Sommitteen md ega ingå i pröfning, om bett fattffplbige dr till Sommifion**f)anbel* ibfanbe berättigad /•>aubtxverfare, bronan* »ib Slmiralitetet, Slrtillcriet odj fortificationen nt. fl. ©tater, betata efter bera* löne»tlfor ifrån 2 <S,anbtwertare af aUa jlag »ib £of»et od) be Äongl. ©pectaclerne tapera* för 2ön, liba meb Sjenjlemän. Silla förendmnbe dpcmbt»erfare, f>»ilfa brif»a ferjtilb rör elfe, (fola befutottt berföre tapera*, liba meb borgare.
När vi nu kommit så långt uti underrättelserna ifrån en för oss aflägsen tid om händelser, hvilka likväl under vår lifstid inträffat både i America och i Europa, talande till förmån för det nya straffsystemet emot det gamla, och dä sjelfva Den 2ö April e. m. 155 England, der man hängde förbrytaren oell ljufven äfven för cn stöld af 8 sk., dä man äfven der har kommit ifrän dessa straffanstalter och i stället insätter brottslingen uti ett straff-fängelse, hvarföre skall då Sverige, som vanligen i lagstiftningsväg gått framför det öfriga Europa, stå tillhaka härutinnan? Det vore verkligen en högst märkvärdig händelse för år 1845, om Sveriges representanter genom sitt beslut i denna fråga, stannade så långt efter Europas öfriga bildade länder. Jag kan för min del icke annat än anhålla alt vi nu måtte komma till propos. för att få bifalla Utsk:s betänk., pä det att Utsk. måtte, enligt hvad på sista sidan i detta betänk, förekommer, blifva i tillfälle att till R. St. under loppet af denna riksdag inkomma med det sednare utlåt., som Utsk. löfval. Jag förmodar, att om R. o. Ad. bifaller della betänk., så skulle K. M. linna skäl alt låta riksdagen ytterligare några veckor fortfara, för att få saken vidare utvecklad och icke afklippa möjligheten alt sedermera få ett förslag antagligt lill efterföljd. Efter Ulsk:s egen uppgift har Utsk. redan en längre tid varit sysselsatt med ett sådant förslag, och det är således allt hopp, att i händelse R. St. hafva bifallit grunderne uti detta betänk. Utsk. skulle med all fart arbeta, för att kunna fullborda det högst vigtiga förslaget. Jag tillstyrker således bifall till detta betänk. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag bade önskat kunna und gå att offentligen yttra mig i detta ämne. Dess omfattning är för stor och ämnets vigt för hög, för att behandlas af andra än dem, som gjort ämnet till sitt yrke. Ingen har derföre större skäl än jag att förena sin öfvertygelse med någon af de talares, som deltagit i ämnets behandling.
M:s nåd. propos. i ämnet. Slutligen förekom och bifölls den underd. anmälan och anhållan hos K. M., hvarom Utsk. i slutet af förevaride utlåt, gjord framställning. Föredrogos och biföllos StatsUtskis nedannämnde d. 2 dennes på bordet lagde utlåtm: Nio 181, i anledn. af väckt motion om anslag till upköp af passande djur för 2:ne stamschäferier; Nio 182, i anledn. af väckt motion om Statsbidrag för sänkning af sjöarne Hjelmaren och Qvismaren; Nio 183, i anledn. af väckt motion, angide löneförbättring för Kommjnistrarne i hufvudstaden ; Nio 184, i anledn. af väckt motion, angide inlösen för Statens räkning af 200 exemplar af en geografisk statistik karla öfver Sverige jemte beskrifning öfver riket; Nio 185, i anledn. af väckt motion, angide inköp af tidskriften ”Läsning för Folket;” Nio 186, i anledn. af väckt fråga om anslag till understöd för ingifvande af läroböcker för folkskolorne och läseböcker för allmogen ; samt Nio 187, i anledn. af väckte frågor om förändring i hittills gällande sladganden, angide influtne bevillms-medels leverering. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gustaf, och Hr von Troil, Sam. Gust., Statsoch LagUlskms d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. Nio 13, angide regleringen af de under RiksStatens 2idra hufvudtitel till rikets Hofrätter uplagne utgifter. Föredrogs och bifölls Stalsoch LagUlskms d. 2 dennes på bordet lagda utlåt. Nio 14, i anledn. af väckt motion, om serskildt anslag för fångars vård. Föredrogos men lades på begäran af Gr. L ager bjelke, Gust., och Hr von Troil, Sam. Gust., ånyo på bordet Stats-och LagUtskmsd. 2 dennes första gången bordlagde utlåtm:
Man behöfver icke leta mycket i protokollen för att se, huru våra junkrar behjerta visdomen af en högtalares föredöme att i sina ord först och sist ge gudi äran för alt och strängt hålla på statskyrkan. Den Sparreska patosen var verkligen, for att begagna ett uttryck från » Zigenarbaronen », » utmärkt », när den kunde fa slippa lös, och det fins åtskilliga praktbitar i det hänseendet förvarade i protokollen. Ett exempel för långt att anföra är hans tal vid 1868 års riksdag mot dödsstraffets afskaffande. I detta var han äfven^ rättsfilosof. Hans patos var hälst samhällsbevarande eller oegennyttig. Det förra var den t ex. vid 1873 års riksdag på ett mycket eklatant sätt, då den uppträdde mot parlamentarismen och för kröningen. Ännu i dag far man ju då och då bevittna i våra konservativa tidningar utfall mot parlamentarismen och skadeglädje, att försöken att införa parlamentarism här i landet enligt deras åsigt totalt misslyckats. Ofvannämda år var fasan ännu värre. Ett förslag likartadt det som 1876 blef grundlag, nämligen om skiljande af statsministersbefattningen från att ovilkorligt tillkomma chefen för justitiedepartementet,. framstod då för många i hemska proportioner, som vi ha litet svårt att föreställa oss, invanda som vi äro med saken. När konstitionsutskottets tillstyrkande och hvilande utlåtande förekom till afgörande, talade hä-radshöfding Carlén varmt för förslaget. Bland annat klandrade han skarpt Karl Johans personliga regemente, be-tviflade juridikens lämplighet att utbilda statsmän etc. Kanske bidrog detta att ytterligare upphetsa Sparre. Äfven i sitt » justerade » skick innefattar det på 11 sidor tätt tryckta anförandet den 8 febr. så många för Sparre karakteristiska stycken, att det lilla besväret med dess uppsökande i Andra kammarens protokoll för den 8 febr. väl lönar sig.
R;dr borde utgöras bevillning; att alla embetsman borde få tillgodonjuta afdrag för skrifvare-biträden och skrifmaterialier; att i 2:dra momentet af denna 5. borde bestämdt stadgas, att embetsmäns inkomster skola taxeras, der den stående lönen uppbäres; att de, sorn på flera ställen uppbära lön, borde derför å hvarje serskild ort påföras bevillning ; samt att berörde moment borde erhålla en förändrad redaction, så lydande : *’den, som på flera ställen eller olika orter åtnjuter löne-inkomster, skall på det ställe, der den skattskyldige mantalsskrifven är, löne-inkomsternessammanlagda belopp å in dupplo aflemnad uppgift tillkännagifva och på detta ställe derför taxeras.” Hå det för närvarande icke kan bestämmas, om och i hvad nion någon nedsättning eller lindring i löne-bevillningen må ega rum, och de föreslagne progressiva afgifterne äro afpassade i ett lämpligt förhållande till hvarje löne-belopp, af hvilka endast det minsta, hvarmed en tjensteman anses möjligen kunna hafva sin bergning, blifvit från bevillning undantaget, samt ifrågavarande §., jemförd med stadgandet i 46 §•> att embetsoch tjenstemän skattskrifvas och taxeras för sina egna personer, der de hafva tjenst, innehåller i öfrigt nödige bestämmelser till rättelse vid taxeningen ; så hemställer Utskottet, att ofvannämnde anmärkningar må lemnäs utan afseende.
Härigenom komma en mängd kapitaler i vårt kapital-fattiga land att nedläggas på denna industri, hvilka eljest kanske hade blifvit använde till en förbättrad ladugårdsskötsel o. s. v. Det är också gifvet att om Utsk. verkligen haft den afsigt att öfverföra bränvinsbränningen till fabriksindustrien, så vinnes delta ändamål ingalunda genom alt inskränka bränningsliden till 2 månader, ty det är icke troligt att i städerna eller på andra ställen der denna näring skulle drifvas, skiljd ifrån jordbruket, Dågon skulle vilja nedlägga élt större kapital på en industri, der detta kapital endast under 2 månader vore fruktbärande. Jag tycker således icke, såsom en värd talare före mig yttrat att v Ulsk:s förslag är det första steget på en rationell lagstiftnings bana, åtminstone icke i detta hänseende, och jag förenar mig således med dem sora yrkat bränningstidens utsträckning till 6 månader. Frih. Raab, Adara Christian: Jag ber att få tillägga en dast ett par ord. Man har här talat om öfvergångsförslag, men jag ber att fä fästa upraärksamhelen derpå, att detta s. k. öfvergångsförslag äfven innefattar ett annat förslag, hvartill, såsom jag hoppas, vi snart skola komma, hvilket går derpå ut alt kronan skulle inlösa all den redskap sora efter införandet af den nya författningen icke korume alt begagnas. Om nu öfvergångsförslaget är af den art att det alstrar en mängd nya apparater så blir deraf följden att Staten får för några milhr inlösa den gamla redskapen, utan annat resultat än att bränvinsbränningen kommer alt under den ytterst korta tiden likasom under ett febertillstånd updrifvas till den möjligaste högsta grad, hvarigenom vi till nästa Riksdag få ett ökadt antal bränvinsbräunare, som komma att strida för bränvinsbränningens bibehållande vid jorden. Detta vore således alt vräka bort penningar utan något ändamål, och hela förslaget skulle aflägsna oss ifrån målet i st, f. att leda lill detsamma. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Herr Ribbing begärde ordet och uppläste ett så lydande anf »rande: ”Jag ans^r det icke förenligt med den försigtighet, som vid öfvergång från en allmän ordning tid en annan alltid bör iakttagas, att man borttager allt inseende af LandsContoiren och Rikets Kammarverk öfver de särdeles betydlige Kyrkoräkenskaperne, inom Skåne, Halland, Blekinge, Götheborgs och BohusLän, och för hvilkas upprättande ända intill igu särskilde tjenstemän, eller så kallads KyrkoInspectorer voro anstälde. Jag vill derföre icke betaga Församlingarne det ringaste af all den granskningsrätt som de kunna önska, men i anseende till deras ovana att den utöfva och kanske äfven någon gång beroende af en enda person inom Församlingen, tror jag att Utskotten, utan att sträcka sitt förslag utöfver hvad Motionären begärt, nu till en början bort föreslå; Att Kyrkoräkeuskaperne IagUcskottets Betiiiiknnden. g3 trenne veckor förr än de tili LandsContoiren böra ingå, skola öfverlemnas till Församlingen, som det tillkommer, att genom valde Revisorer, inom sistnämnde tid, desamma granska, dervid göra anmärkningar, och i den ordning Kongl. Förordningen om Socknestämmor och Kyrkoråd, af den 26 Febr. 1817» utstakar, utföra de besvär, hvartill de kunna finna sig befogade; dock bör alltid den allmänna granskning af Räkenskaperne, som LandsContoiret, enligt Kongl. Insfruction af den 12 April 18'5 åligger, föregå det Konungens Befallningshafvandes Beslut i amner, som kan varda påkalladt. För att rätt bedomina detta ämne torde local kännedom af de Provinser vara nödig, om hvilka här är fråga, deras olika inrättningar samt folkets seder och lynne.
Micke var till börden jude och hade på sin tid vandrat omkring med lådan på rygg; först i äldre år hade han af någon nitisk prestman blifvit omvänd och döpt, hvarefter han från vandrande krämare hade slagit öfver till bofast daglönare. Af alla de församlingsbor, hvilka någon gång besökte kyrkan, var han väl känd, ty aldrig försummade han någon messa, och ingen kunde undgå att lägga märke till honom, der han kutryggig och med inåtvänd blick stod eller knäböjde på kyrkogången invid klockarestolen, med händerna sammanknäppta kring sin stora psalmbok, uttryckande sin andakt genom de besynnerligaste bugningar och krumbugter. Micke ansåg sig icke värdig att sitta i en kyrkobänk; hans plats var utanför. Ty enligt sin nya tro hade han varit en af dem, hvilka förföljt och korsfäst den gudasände, och denna föreställning uppfylde honom med en sådan känsla af ovärdighet, att han aldrig djerfdes räkna sig i rang med födelsekristna. Och drifven af ett ingrodt begär att genom åthäfvor och ceremonier få bekänna sin tro, hade han lagat i ordning åt sig en egen ritual, enligt hvilken han skötte sin gudstjenst. Att menniskor skrattade åt de otympliga bugningar och knäfall, som till hela församlingens förlustelse utfördes solo på kyrkogången, vållade honom intet obehag, snarare en njutning. Till den pregel af förtryckthet, han som polsk jude tagit med sig då han utvandrade, hade han ytterligare lagt den ödmjukhet, hvilken kristendomen predikar, och som han accepterat i all troskyldighet, utan att fästa något afseende vid hur föga de nya trosbröderna lade sig vinn om denna sin läras kardinaldygd. Micke hade tättklippt, gråblandadt hår, ett kort, glest skägg, som lopp samman i en liten spets på hakan; en insjunken, smalaxlad figur, hvilken stod alldeles krum, samt slutligen ett par långa fötter, eller rättare ett par stöflar, hvars nosar voro uppåtvända och tomma, medan hälarne tycktes sitta halfvägs upp i skaften.
VID YLLETVÄTT BÖRA SÅVÄL LÖSNINGEN SOM SKÖLJVATTNET HAFVA 36 Å 38 GRADER. » FINNAS HOS DE FLESTA SPECERIHANDLARE SAMT I MINA BUTIKER. Silfvermedalj I KÖPENHAMN 1888. Guldmedalj I STOCKHOLM 1897. — N:r 29 S:t Paulsgatan. Fredsgatan 32, öppet 10 f. m. — 8 e. m. (G. ömmar o. Vinterkurorten Kneippbaden, STORARTADE NYANLÄGGNINGAR. STARKASTE JÄRNKÄLLOR. UTMÄRKTA GYTTJEMASSAGEBAD. STÅLBAD OCH HAFSBAD. Saison I juni — 31 augusti. HÄRLIGT LÄGE, GOD OCH REN LUFT. STOR KOMFORT INOM ALLA RESTAURANTER, BOSTÄDER OCH BADANSTALLENS ETABLISSEMENTER. Sjukdomsbehandling MED l u f t, sol, vatten, sjukgymnastik, cftoc&amp;TVol / m / X-ujWSkotito *: SJUKDOMAR: Neurasteni, NERVOSITET, BLEKSOT, BLODFATTIGDOM, innuensiS V i t e r, MUSKELOCH LEDGÅNGSREUMATISM, gikt, ÄGGHVITEOCH sockersjuka, astma, SKROFLER, BJÄRTOCH NJURSJUKDOMAR, KATARRER I STRUPE, MAGE, TARMAR O. S. V. Härdningskurer. BILLIGT. BEGÄR PROSPEKT, SOM SÄNDES GRATIS. OBS.! BROSCHYREN: LUFTOCH SOLBAD SAMT KALLVATTENKUR SÅSOM HÄISOMEDEL, AF D:R J. BERGQVIST. FINNES I ALLA BOKLÅDOR. PRIS 50 ÖRE. ALLM. NYA ELEVER MOTTAGAS ALLA TIDER PÅ ÅRET.
Majit, med anledning af hvad sålunda blifvit upplyst och yttrad t, samt enär laboratoriernas äfven ifrågasatta förläggande uti en tillbygd öfre våning å utbyggnaden till Teknologiska Institutets södra llygel, hvarigenom någon minskning i byggnadskoslnaden kunde vinnas, förklarats icke vara lämpligt, i nåder föreslagit Rdiets Ständer att för omförmäkla byggnad å Teknologiska Institutets nya tomt bevilja ett anslag af 58,000 R:dr, samt derjemte till laboratoriernas förseende med nödiga inventarier utom dem, som det kunde linnas ändamålsenligt att flytta från Bergsskolan i Fahlun, eli belopp af 5,000 R:dr, i hvilket fall Bergsskolans i Fahlun befintliga fastigheter och för den nya lokalen ej lämpliga eller eljest icke dugliga inventarier borde, när Bergsskolans flyttning egt rum, å offentlig auktion försäljas och den inflytande köpeskillingen till Riksgäldskontoret ingå; men då Bergsskolans flyttning i alla händelser icke löre början af nästa riksdag kunde försiggå, har E. K. Majit ansett någon framställning lill Rikets Ständer angående den tillökning i Teknologiska institutets årliga anslag, som af Bergsskolans förening med Institutet kan föranledas, för närvarande ej böra ega rum. 120 Expedilions-Ulskoltets Förslug till underd. Skrifvelse J\'