Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till stöd härför är vordet anfördt, att, sedan Rikets Ständer år 1855 till Bankofullmägtige öfverlemnat reglerandet och fastställandet af förändrad aflöningsstat för Lånekontorets tjenstemän, så afslogs härom väckt förslag genom Fullmägtiges beslut 24 Banko-Utskottets Memorial Jtä 61. af den 2 Augusti 1856; att det missförhållande emelian lånerörelsens utsträckning sedan Lånekontorets öppnande och göromålens i följd deraf ökade mängd, samt tjenstemännens obetydliga ersättning, hvilket genom detta beslut framkallades, visserligen i någon mån sedermera lättats, då Utskottet vid 1857 års riksdag meddelade Fullmägtige uppdrag att åt Banko-ombudet och tjenstemännen vid Lånekontoret, till förhöjande af aflönmgen med 33]f proc., låta under åren 1857, 1858 och 1859 använda hvad å de i och för förvaltningen anvisade medel kunde utöfver kostnaderna under hvardera året besparas, och detta medgifvande äfven för följande åren genom Fullmägtige utsträckts; att denna, i sig sjelf alltför obetydliga och af billighet samt göromålens gång högst påkallade tillökning, hvilken endast utgått på så sätt, att ersättning för uppoch afskrifningssamt postremiss-rörelsen deruti inberäknats, likväl vore oviss och otillräcklig, samt att, sedan den ersättning af 750 R:dr, som af Statslånefonden för dess förvaltning utgått, med 1862 års slut upphört, Lånekontorets tjenstemän följaktligen skulle återgå till de ursprungliga ringa arfvoden, som vid Kontorets öppnande bestämdes, nemligen för Banko-ombudet 600 R:dr, för Kamereraren 500 R.dr, för Bokhållaren och Registratorn 450 R:dr, för Ombudsmannen 200 R:dr och för Vaktbetjenten 75 R:dr, allt Riksmynt att ännu under andra året af Kontorets verksamhet detsamma var öppet endast en dag i veckan, då lånerörelsen, omfattande å de särskilda fonderna endast 487 nummer, var, motsvarande aflöningen, obetydlig, hvaremot lånenummern under år 1861 utgjorde å allmänna fonden 594, å vexlar och handelslån 324 och å kreditiv 108, eller tillsammans 1,020, till följd hvaraf och då göromålen sålunda blifvit dubbelt ökade, Kontoret nu måste hållas för allmänheten öppet 4 dagar i veckan; att fondernas ringhet, ehuru beloppen å desamma under sista åren ökats, äfven förorsakat lånerörelsens utvidgning medelst utlemnande till största delen af små lån, hvilkas behandling vore underkastad alldeles enahanda bestyr, somför de större lånen; att ofvan ifrågavarande arfvoden derföre, vid jemförelse af fondernas ökande emot hvad de ursprungligen varit och lånerörelsens utsträckning under de tio sistförflutna åren,
Schweitz är omgifvet af många länder, derifrån det förskaffar sig mynt, och i de trakter, sorn gränsa till Frankrike, går t. ex. Fransyskt mynt i rörelsen. Likväl slås äfven mynt i Schweitz. En jemförelse emellan dessa städer eller denna lilla stat och våra förhållanden är derföre icke riklig. Något mynt måste i alla händelser finnas, emedan man Icke kan vara det, förutan, och om Banken skulle brista i sina förbindelser, så är det Ständernas pligt att återställa Banken i det skick, att den återigen kan inlösa sina sedlar. Ehuru jag skulle önskat en annan ordställning, anser jag således ändå Ulsk:s närvar, förslag vida bättre, än det vid förra riksdagen af B. St. antagna, och ett ytterligare skäl för denna åsigt liar nyss af Hr Lagerhjelm blifvit antydt. Gr. Horn: Då en bancolag är stiftad gemensamt af Konung och Ständer, med den garanti, som delta innebär, så tillåter jag mig tro, alt del nu föreslagna tillägget icke är bland dem, sorn kunna anses högst nödiga och nyttiga; men dä fråga en gång derom blifvit väckt, så vill jag likväl äfven med min röst bidraga till dess antagande. Deremot afstyrker jag B. o. Ad. att antaga det andra framställda alternativet. Man skulle nemi. kunna tänka sig, och Ständerna hafva redan förutsatt möjligheten deraf, alt Banken med full tillgång af silfver, dock kan sättas ur tillfälle att verkställa sin silfverutvexling för dagen. 1 händelse, t. ex., Stockholm anfalles af en fiende, så är det Fullmäktiges ovillkorliga pligt alt genast söka undanskaffa Bankens redbarheter, och vexliugen mäste då för någon tid afbrytas. Skulle nu grundlagens bokstaf innehålla, ali dä vexlingen upphör, de gångbara sedlarne icke mera komma att gälla, så skulle deraf den största villervalla uppkomma. Jag har bort en ledamot säga, alt om vexlingen genom en tillfällighet blefve inställd, så skulle också Banken derigenom vara för alltid förmenad alt åter börja sin silfverutvexling. Jag tror icke, att man så skall lyda bokstafven, ty om det möjligen skulle kunna hända för en kort tid, att
Majits nådiga disposition, från Riksgälds-kontoret utgå. Bih. lill R. St. 9 Haft. 7 r,o Stais-Utskottets Utlåtande M 99. Beträffande derefter öfriga af Styrelsen för Alnarps Landtbruks—institut hos Kongl Majit i underdånighet anmälda anslagsbehof, hvilka förenämnde motionär till Rikets Ständers behjertande förordat, har Utskottet funnit det vara af molionären ådagalagdt, att Institutet, derest detsamma skall kunna på ett tillfredsställande sätt uppehållas och genom sin verksamhet till spridande af grundliga insig ter i landtliushåIlningen återgälda de derpå redan nedlagde kostnader, oundgängligen kräfver förhöjd t anslag, men, vid granskning af det utaf Styrelsen uppgjorda förslag till årsstat, har Utskottet ansett inskränkningar så väl i några aflönings belopp, som i åtskilliga andra utgiftsposter, kunna, utan mehn för Institutets verk samhet, ega rum; och Utskottet får, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrka, d) att, utom den årliga anslagssumma af 18,000 Ridr, som för närvarande finnes å Riks-staten för Alnarps Landtbruks-institut uppförd, Rikets Ständer måtte, för nämnda Instituts behof, anvisa ett extra anslag af 18,000 Ririr, att under nästa stats regleringsperiod, med en tredjedel årligen eller 6,000 Ridr, från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Det bestrides ingalunda, att Ulsk:s betänk, är ganska fullkomligt och bra, i så måtto det endast omfattar liandtverkerier och handel i städerna; men jag skulle tro, att Sländerne i det fället ej behöfva yttra annat, än att Regeringen tiicktes lägga 182J års betänk, till grund, men att Utsk. derjemte mätte blott som generel grundsats öfvertyga derom, att näringsfrihetsgrund-alsen måste tillämpas äfven på andra näringar, eller på rättigheten alt försörja sig på annat sätt, än som blott angår egna händers användande. Frih. Cederström, Thure: Då jag uppstiger för att yttra mig i denna fråga, får jag anhålla om R. o. Ad:s öfverseende, alt äfven jag vågar upptaga tiden med ordande i ett så grannlaga ämne som det, hvilket innefattas i Ekon.- Utsk:s betänk. N:o 3g; och får jag tillkännagifva, att jag icke tillåter mig något omdöme derom, huruvida det vore rättast att antingen bifalla eller återremittera detta betänk. Men då många talare yttrat, alt man yrkat näringsfrihet allt sedan 1809, utber jag mig R. o. Ad:s öfverseende, att jag till den framställningen vågar lägga, alt Sländerne icke blott efter nyssnämnda år önskat en allmän näringsfrihet, utan att frågan är så gammal, att den blifvit afsedd och tillstyrkt af Sveriges störste statsman, Axel Oxenstjerna, för 200 år sedan i hans ryktbara memorial, daleradt Frankfurt arn Mayn d. 8 October 1633, om hvars uppläsande jag anhåller om R. o. Ad:s tillåtelse.
Votering blef deröfver anställd, då Ja-propositionen, hvilken »egrade , icke innehöll något villkor. Detta är emellertid icke något hinder , det ju, ett sådant tillägg nu kan göras. Herr H]erta: Afven jag skulle, fika med den siste Talaren, hälst hafva önskat, att det vax;åC möjligt först reglera penningeverket, innan man behöfc tänka på arbetsföretag, sorn af föregående Riksens Ständer blifvit beslutade , och hvilka fordra understöd; men då detta ej skett, tror jag mig ej vidare pligtig , att fortsätta roleri af Concursutredningsman, utan anser det vara bättre, att tänka på det stora hell, än på Bankens enskilda financex. Det är derföre jag röstat för denna punkt, sådan den befinnes, och går nu, att derföre framlägga mina skäl. Vid ett så stort arbetsföretag är det ej nog med kostnaderna för. dagsverkarne; en betydlig del af dem åtgår till uppsigten och ledningen af det hela, och dessa måste kastas på dagsverks-sumiiian, hvadan tvenne serskilda slags dags verks-kostnadsberäkningar uppslå. Det är gifvit, att hvarje år ett sådant arbete drager ut på tiden, blifva kostnatfexpe således större för de effectift åtgåen - joen 15" Oclobtr f. m. de dagsverken. Jag tillstyrker i följd deraf att sådana mått och steg må vidtagas, att arbetet kan vara fullbordadt Sommaren år 1828- Jag ber, att få fästa uppmärksamheten derå, att skilnaden mellan den summa, som härtill åtgår, och det anslag, som förut ägt rum, gör per medium 35,000 R-'dr. Genom sättet att använda dem, uppstår en stor besparing på effectiva dagsverken, och Utskotten kunna väl icke bestämt säga, men äga dock grundad anledning förmoda, att en besparing af innemot 120,000 R:dr uppkommer derigenom, alt Canalen göres färdig på fem år. Herr Stråle har yttrat, att det vilkor Utskottet fästat vid anslagets beviljande icke gör tillfyllest.
Till swar ä Herrar Revisorers Skrifwelse under d. g dennes, innefattande Reflexioner öfwer de ären isoz och 1806 af Riksgälds - Conkoiret werkstalde wexel-upköp m. m., fä Fullmagtige följande manligen meddelar Wid Urhandlingen af de betpdeliga summor utk Wexlar, som utgöra Contoirets ärliga behof, hafwa Fullmagtige fästat afseende, ej mindre pä RiksgaldsContvirets egen fördel, an pä den inflytelse, Coursell förhällande aga pä Näringarne i allmänhet och §jerde Bandr2g, rs4.. i fyn« ?78 Den 18 November i synnerhet pä Rikets Ständers Banque, i anseende titt desi Silswerförräd och Realisationens gäng. Detta har warit orsaken titt den af Fullmagst. ge wid Wexel - uphandlingen faststälde grundsats, att aldrig genom erbjudande as en högre Cours söka att erhålla Wex'ar, som warit nödige till upfyttandet af de prioaie Nemittenternes behof, ehuru en sädan Cours-förhöjning för ögnablicket kunna wara Mindre känbar för Conloiret. Om Fullmägtige hwarje postdag stulle require. ra en wik ester behofwet lämpad summa ilti Wexlar, fä hade Trasieruerne, hwilkas upmärksamhet altid är rigtad pä Riksgälds-Contoiret, säkre akt der Åtminstone efter förra postdagens högsta Cours, finna en afnämare till fikt Wexel-förräd, af de private Remittenterne allid fordrat Z si. derutöfwer, och pä sädant sätt ifcän postdag litt postdag i det ytterst möjliga updrifwa Csursen. Fullmägtige hafwa utaf en mangärig erfarenhet funnit med ContoirekS och det allmännas fördel mäst öfwerensstammande, ait tili en ester omständigheterna lämpad Cours emottaga all hwad Boursen astmer utan a-t lockas genom utsigten af en större winning.
St:rs Hrr Revisorer hafva, under den långa tid han förestått Utredningsförrådet i Stockholm, haft tillfälle på nära håll kontrollera hans tjensteutöfning och varsna den ordning, han städse ådagalagt i denna ansvarsfulla, vidlyftiga befattning och som nu a,f KrigsColl.-ii anbefallda inventering nogsamt blifvit bekräftad. Fadren född i Finland, detta Sverige trogna och tillgifna land, som det med kärlek och saknad ihågkommer, har, såsom sjelf fattig, icke kunnat lemna sonen annat arf än kärlek och trohet till det gamla älskade moderlandet. Att jag, som är född i samma sorgligt förlorade land och i 16 år varit den nu aflidne sonens förman, upträder bönfallande för den aflidnes enka och barn, hoppas jag Höglofl. R. St:r skola med deltagande och välvilja uptaga. Få af Finlands barn äro qvar af dem, som bärgades undan stormen, men alla äro vi lifvade af djup tacksamhet för det skydd och den välvilja, vi fortfarande njutit i det gamla moderlandets hägn och sköte. Den 28 April. 427 Jag anhåller vördsamt om remiss af denna motion till Högl. StatsUtsk-.t. Remitterades till StatsUtskit. Uplästes Exped.Utsk:ts under N:ris 11 och 12 afgifna förslag till riksdagsbeslut, ang:de B. St:rs sorgbetygelse hos H. M. Enkedrottning Josefina samt ang:de Sveriges och Noriges ömsesidiga förhållanden; och blef det förstnämnda förslaget godkiindt samt det sednare bordlagdt.. Vidare uplåstes och godkändes samma Utsk:s nedannämnde förslag till B. St:rs underd. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 57, ang:de anslag till förberedande arbeten å Statens jernvägsbyggnader; N:o 58, ora uphnfvande af den enskilde skådespelare och konstidkare m. fl. ålagde skyldighet att för sina representationer erlägga afgifter till K.
&gt;Rör ej vid ordets frihet! » har man svarat angriparne. Hvarje den minsta förföljelse har af journalister ur de mest skilda läger bekämpats ur solidaritetens och pressfrihetens synpunkt. Jag vill blott erinra om ett enda fall. I höstas blef redaktör Terrail-Mermeix en vacker dag inspärrad i Mazas, jag erinrar mig inte riktigt för hvilken förseelse. Men arresteringen befans olaglig. Le syndicat de la jyresse sammankallades genast. Nu var hr Mermeix redaktör för boulangistbladet La Cocarde och f. ö. en allt annat än populär person. Och hvad syndikatet beträffar, äro där de mest skilda, politiska meningar representerade; så t. ex. är presidenten — Le Temps ' redaktör, Hébrard, — republikan, medan vicepresidenten är en reaktionär af renaste vatten. Men icke desto mindre, hvad gör syndikatet? Jo, det beslutar eu skrifvelse, som genast afsändes till justitieministern, och i hvilken anhålles, att Mermeix ofördröjligen måtte frigifvas. Dagen derpå frigafs Mermeix. Med makten har också anseendet inom den sociala rangskalan följt — anseendet för pressen i sin helhet liksom för den enskilde pressmannen. Vt Daqens Krönika. 28I Tyskland skynda kapaciteterna till * militären, i Frankrike till journalismen. Der talangen kan göra sig gällande, der finnas trappstegen till alla höga platser i samhället. De främste författare täfla om äran att skrifva i den dagliga pressen, och en mängd för att ej suga de flesta af Frankrikes största statsmän ha alltid under någon period af sitt lif arbetat i tidningarne. Gambetta var, utom advokat, äfven journalist. Simon är journalist, Clémenceau är journalist, Jules Ferry är journalist — o. s. v., o. s. v. Rouvier började sin bana som reporter åt Havas ’ |tele~ grambyrå. Och Camille Pelletan — en af de talangfullaste i kammaren och hufvudredaktör för Justice — gjorde sina lärospån som riksdagsreferent i Rappel. Claretie intogä förlidet år i akademien i egenskap af journalist.
Angående först anmärkningen, att Kyrkorådet icke lemnat afseende åt den i ingifven skrift hos Kyrkorådet framstälda invändning, att kallelse icke i rätt tid före sammanträdet ägt rum, så och då i berörda skrift, sådan den uti bestyrkt afskrift, i anledning af den rörande samma sak förda klagan, till Domkapitlet förut inkommit, väl omnämndes, att kallelsen till Kyrkorådets sammanträde den 22 December 4 860 blifvit vederbörande tillstäld först den 17 i samma månad, men ingen invändning rörande den kallades skyldighet att sig infinna blifvit på sådan grund i samma skrift inför Kyrkorådet framstäld, något som icke heller påstådt än mindre styrkt blifvit i Egendomsägarens under den 7 Januari 1861 till Justitie-Ombudsmannen ingifna anklagelseskrift, deruti berörda invändning först då och endast såsom ett ytterligare skäl för uteblifvandet vore hos Justitie Ombudsmannen andragen, har Domkapitlet ansett, i sakens så beskaffade skick, laga anledning icke vara för handen att med afseende på berörda anmärkning vid Kyrkorådets förfarande, någon åtgärd vidtaga; finnande Domkapitlet imedlertid, oberoende häraf, Kyrkorådet hafva derutinnan felaktigt förfarit, att Kyrkorådet icke i alla händelser, före pröfning af frågan om ansvar för uteblifvande, tillsett, huruvida kallelse i rätt tid blifvit vederbörande tillstäld. 35 Hvad åter beträffade klagandernes bötfällande, så har Domkapitlet åberopat sitt ofvanomförmälda under den 27 Februari 1861 gifna och af Kongl Maj:t faststälda utslag, deruti Domkapitlet rörande delta ämne förklarat, att ehuru Domkapitlet visserligen funne Kyrkorådet fullt befogadt att med föreläggande af böter söka förmå klaganderne till inställelse inför Kyrkorådet uti ett till dess handläggning hörande ärende och att dessa bordt kallelsen till inställelse hörsamma. Domkapitlet likväl, då klaganderne, enligt hvad handlingarne utvisade, redan före Kyrkorådets sammanträde uttagit flyttningsbetyg till annan ort, vid sådant förhållande, så mycket heldre, som
Resultatet af omröstningen har varit 72 ja och 47 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-proposilionens innehåll. 4 1: s t a voteringen (enligt 125 punkten). Den, som bifaller Utskottets, af två stånd gillade, förslag, att ved, alla slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar j»; SlataLis kottet* Memorial, .\:o 302. \% den, del ej vill, röstar nej; vinner nej, bihålles nu stadgade införselstull å ved, för björk 24 sk., för bok och ek 36 sk. och för andra slag 10 sk. per famn. Resultatet af omröstningen har varit 46 ja och 73 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionens innehåll. 42:dra voteringen (enligt 127 punkten) Den, som bifaller Utskottets förslag, att nedsätta införselstullen å delar af ur, ej specificerade, från 2 till 1 r:dr skålpundet, röstar ia> den, det ej vill, röstar neji vinner nej, bibehålies denna tull vid 2 r:dr skålpundet. Resultatet af omröstningen har varit 53 ja och 65 nej, samt en sedel kasserad; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionens innehåll. 43:dje voteringen (enligt 129 punkten).
Skara Dom-kapitel den 28 December 1859. A. Lindberger. Direktionens i Sällskapet för vexei-nndervisningens befrämjande underdåniga förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Sällskapets Normal-skolas räkenskaper för år 1857. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Tijl åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning uti remissen af härhos återgående utdrag af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse, i hvad den rörer vexel-undervisningens Normal-skolas räkenskaper, får Direktionen i Sällskapet för vexel-undervisningens befrämjande öfver de gjorda anmärkningarne afgifva följande underdåniga förklaring: Hvad först angår Revisorernes anmärkning, att i hufvudräkningen skulle saknas fullständiga inoch utgående balanser, så torde uppmärksamheten fästas dervid, att så - — 273 — dana balanser verkligen finnas utförda, nemligen den ingående till 28,347 R:dr 30 sk. 3 rst. och den utgående till 28,776 R;dr 43 sk. Att tvenne poster, nemligen Casparsonska pensions-fonden och en fordran uti aflidne Bokhandlaren Bagges konkurs, icke deruti blifvit intagne, utan särskildt redovisade, härleder sig derifrån, att den förra, med ett kapitalbelopp af 1,165 R:dr 40 sk., är gifven till ett bestämdt ändamål och endast ställd under Vexel-undervisnings-sällskapets förvaltning, hvarföre den ock med kapital och ränta är särskildt upptagen i Debet och äfvenledes till samina belopp i Credit, med uppgift hvartill räntan, enligt den aflidna gifvarinnans förordnande, blifvit använd.
Utskottet hemställer alltså vördsamt, (let måtte Rikets Ständer, — Preste-, Borgareoch Bunde-Stånden med frångående af sina redan fattade beslut, så vidt de afse Igdelsen af ifrå gakomne I — för sin del besluta en författning af detta innehåll: »Med upphäfvande af ej mindre 16 Kap. II § Kyrkolagen, i hvad den innefattar föreskrift om ransakning och förhör inför Domkapitlet med äkta makar, än äfven 1 och 2 i 14 Kap. Giftermåls-Balken, förordnas att sistnämnde begge lagrum hädanefter lyda sorn följer: 1 %■ Der hal och bitterhet emellan man och hustru uppkommit, och endera derom hos Presterskapet gör anmälan eller det eljest kunnigt varder; då skola makarna af Kyrkoherden i församlingen varnas, efter ihy i Kyrkolagen säges. Sämjas de ej ändå; vardén inför Kyrkorådet ytterligare varnade. Låta de sig ej heller deraf rätta; döme då Rätten till skilnad på ett år till säng och säte: åge ock, der sä nödigt pröfvas, förbjuda makarna, vid vite af fängelse, att hvarandra under den tid besöka. * %■ Sk, Iger mannen sig sjelf ifrån hustrun, eller hustrun ifrån mannen, till säng och säte, af hal eller illvilja, och hålter sig i landet uppe, fran hem och hustru, eller drifver man hustrun, eller hustru mannen ur hus och bo, och nyttjar iler begges gods och egendom: för jares sorn i förra § sagd t är, och fylle den brottsliga skadan.» Stockholm den 19 Juli 1860. 6 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 40, Reservationer; af FJerr Olivecrona, K.: »Då Utskottet, allena meri en obetydlig förändring, vidhållit sitt i Betänkandet N:o 19 framställda förslag till ny redaktion af !4 Kap. t § Giftermåls-Balken, måste jag tnig deremot reservera.
Prot. l83f. 8 Sami. 1 to:de Häftet. * Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N.-o <£8. van är uppgifvet, eger rum jemväl pä andra ställen, och att det vore af lika vigt för Arméens rörlighet, som ländande till besparing och lindring uti Rustoch Rotebållarnes utgifter, om vidt kringspridda Compagnier och Regementen blefro mera concentrerade, har Motionairen förklarat, att han icke ville föreslå en rubbning uti Indelningsverket, utan allenast anhölle, det Rikets Ständer mätte fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på detta ämne, så att detsamma, till rättelses vinnande, mätte i Nåder tagas i betraktande. Hvad sålunda förekommit har Utskottet öfverväga!; och ehuru Utskottet inser och Srkänner de stora olägenheter i omförmälde afseende, som ega rum i Elfsborgs Län och andra orter, der olika Corpser äro indelte; likväl och sorn, efter Utskottets tanka, ändring derutinnan icke kan till vägabringas utan rubbning i Indelningsverketx hvilket åter är ett ämne af den vidtomfattande och ingripande egenskap, att, för vinnande af sådana parliela fördelar, hvarom nu är fråga, någon till en dylik rubbning ledande åtgärd ieke lärer böra vidtagas;: alltså anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka hvad Riksdägsfullmägtigen Anders Danielsson i ofvanberörde måtto föreslagit, utan hemställer vördsamt, att motionen mätte förfalla. Dock varder detta till Rikets Höglofi. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 22 April 1854- N:o 48V Ankom tiH Exp’.-Utsk. den 23- April kl. 'J e. m.- Ut låt ande j i anledning af väckta motioner derome att spridda Rote-andelar måtte i möjligaste mon sammandragas:
I anledning af Statsutskottets nu upplåsta Memorial, rörande ett tillökt antal CanzliBetjening, anhåller jag att få framställa densamma, då den tillika med Utskottets Memorial kan blifva hvilande på bordet. Härefter upplåste Herr von Hartmansdorff, följande; (Se Bilagan N:o i.) Lades på bordet. Sedan 43, 44, 45 och 46 §. §. i RiddarhusOrdningen blifvit upplåste, företogs val till Bårikmån, för nedannåmnde BånkmansAfdelningar, hvaröfver särskilt Protocoll författades, som efter förrättningens slut upplåstes, och hvaraf inhämtades, att följande Herrar blifvit till Bånk3 män utvalde; Får 3:dje BankmansAjdelningen: Efter Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: - 22o Z>cn i Februarii, N:o 8g. Grefve von Höpken, Fullm. Grefv® Posse, Arfvid, vice Landshöfding. För 4 :de Bankmans Afdelningen: Elter Grefve af Ugglas, Gustaf: !f;o ii o. Grefve von Lantingshausen, Albrect, Capitaine. För 9 \de Bankmans Afdelningen: Efter Friherre Ridderstolpe, Gustaf: Friherre von Otter, Casten Fredric, Major, genom lottning, men N:o 119 Friherre Lybecker, Fullm. Herr Bergenstråle, Claes Gabriel, öfversteLieutenant. Får io -.de Bankmans Af delningen'. Efter Friherre YVrangel af Adinal, Henning Gust.f: N:o 155. Friherre Stael von Holstein, Jacob SalomonLieutenant. Får Efter Herr Liljehök af Gällared, David Vilhelm: Herr Stråle af Oknaholm, Nils VH~ Jiehn, Revision-Secreterare. Får 22 ;dra Bankmans Af delningen: Efter Herr Danckvardt Liljeström, Jacob Malcolm? Den l Fehruarii, 221 N:o 470.