Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj t af den 17 Augusti 18x2, har det likvisst blifvit Riksens Ständers Justitieombudsman uppdraget att jemka MarkegångsTaxorna inom Länen , som tillgår på det sätt, att sedan dessa Taxor merändels i början af December månad blifvit satte, skall Landshöfdingen till Riksens Ständers Justitieombudsman, efter förrättningens slut, genast uppsända de dervid hållna Protocoll. Finner då Riksens Ständers Justitieombudsman af nöden , att föränaringar böra ske, inlemngr han anmärknings • memorial deröfver till Höglofl. Kongl. KammarCollegium, hvarifrån målet remitteras till vederbörande Taxeringsmäns förklaring. Landshöfdingen i orten åligger derefter, att sammankalla dessa Ledamöter, för att af dem infordra den äskade förklaringen3 och på Kongl. KammarCollegii pröfning ankommer sedermera, huruvida anmärkningarne skola godkännas eller ej. Emedlertid och under denna brefväxling, upptager Kongl. Maj:t och Kronan, Löntagaren, Rusthållare och Skatte-frälseägare , sina rentor af vederbörande Tiondegifvare; men ingen säkerhet åtföljer denna uppbörd; tydå först, när Höglofl. Kongl. KammarCollegium kunnat stadga sina beslut, bestämmas de verkliga Markegångsprisen. Förändringarne uti de inom orten upprättade Taxor må än vara af ett aldrig så ringa vä?de, blifver följden ändå den, att nya liqvider öfver hela Den 29 Mars. 213 Länet måste uppgöras , Tiondetagare och Tiondegifvare emellan , samt återbäringen af de redan uppburna Rentorna falla tung och mindre behaglig för dem, hvilka lotten drabba. Olägenheterne härutaf äro ej obetydlige, icke blott för oredan som tillskyndas Uppbördsverket, utan kanske än mer genom det misstroende och den osäkerhet, en så beskaffad anstalt, i synnerhet hos Allmogen, medförer; hvilket sanna förhållande Riksens Ständers JustitiasOmbudsmans Berättelse för år 1814 utförligare omförmäier.
Majrt skulle i Nåder behaga bifalla GarriizonsSjukhusDirectionens underdåniga anhållan om inredande af sjuksalar och rum uti nya GarnizonsSjukhuset, byggnadens vestra flyglar dertill mätte blifva utsedde; men att då, enligt de uppgjorde kostnadsförslag, skulle erfordras, till det utväiuliga arbetet för nämnde flyglar 9,892 R:dr 20 sk. och till 74 Den i September f. m. inredningens verkställande 19,876 R:dr 3a sk., men Commilterade endast ägde 20,000 af 1828 års anslag att disponera, af hvilka likväl minst 10,000 det kommande året borde användas lill den utvändiga afrappningen af byggnadens a vantcorps och dess östra flyglar; inredningen af ifrågavarande vestra flyglar ej skulle kunna verkställas, utan att byggnadsplanen i det hela dymedelst på ett för byggnadens fullbordande menligt sätt rubbades, om icke Committerade kunde till deras disposition erhålla, utöfver 1828 års anslag, ytterligare minst 20,000 R:dr, för att efter behof användas, så väl det löpande, som det kommande, året. Efter Nådigt öfvervägande häraf, och då på GarnizonsSjukhuset tillräckligt utrymme saknades, dels för smittosamma feberpatienters frånskiljande från de öfriga sjuka, dels för convalescenters beqvämligare inrymmande, samt de till
Det säkra är, att Sta* ten eller Banque» förlora på beggeDiscotlterna , och om i förhållande en större h ist uppstår i Malmö än uti Götha CanalDiscont, så har, på sätt förut är nämndt, Barquen haft någon fördel af den förra, då den på den sednare deremot endast haft och får förluster ate påräkna. Ibland de Anmärkningar, som jag i öfrigt erindrar mig, är den, att 4 Millioner och efter några Talares uppgifter, ännu större Summa Skulle utur Rörelsen indragas genom Disconternes försvinnande Denus beräkning torde härleda sig hos somliga ifrån förblandning af Disconternes Fordringars belopp med deras Papper, och hos andra deraf, att de beräknat Disconternes alla Skulder s åsom läpande MyntRepresentativer. Ätt inbetalning af Skulder ej är minskning i RörelsrCapitalet, lärer icke fordra^bevis, och Summan af de utelöpande TreprocentsSediarne uppgår icke till 3 Millioner, så att en betydlig missräkning äfven i detta fall inträffat. Den förlägenhet i allmänna Rörelsen, sorn nu inträffat, bör visserligen afhjelpa.*, men för mindel tror jag att att helt andra utvägar böra dertill vidtagas, ätl att utvidga Discontrörelsen Ds medgl , som kunna komma i fråga, utgöra föremål för den allmänna FinanceRegleringen, och jag vill der - 208 Den 17* Martil, e. m. före icke nu upptaga med något yttrande derom. I afseende på svårighet för Disconternes Gäldenärer att innom 5 år inbetala sina Län, utbeder jag mig likväl dels få erinra, att den är mindre, än för Gäldenärer i allmänhet och för dem, som äro skyldige åt Riks* BancoDiscorsien j dels iå nämna, att jag i den» na omständighet i Utskotten föreslagit en utväg till afhjelpande af Gäldenärernes förlägenhet och till lättande af deras Liqvider i FilialDiscOrit&rne, nemligen:
Således anser jag detta stadgande obehölligt och endast föranleda besynnerliga förhållanden, som åstadkomma missförstånd och gifva anledn. till missbruk och möjligen eli sådant bruk af makt, som kan bafva ganska obehagliga följder. R. o. Ad. beslöt med afslag å Utsk:s förslag, att 102 §:n i nu gällande Bevillnrs-förordn. borde oförändrad bibehållas. §§ 103 och 105. Lades till handlingarne. § 108. Bifölls. v §§121 och 125. Lades till handlingarne. §§ 144 och 145. Utslcs i fråga om dessa §§ afgifne yttranden förelogos hvar för sig till pröfning, nemi. l:o ang:de befrielse frun bevillning för Polis-konstaplar i Slockholm vell likartade betjente i andra släder. Hr Printzensköld: Jag hade sannerligen önskat, att Bevilln. Utsk. hade mera än som skett fästat afseende på de skäl, som blifvit anförda för poliskonstaplars befrielse från personlig bevilln. Jag tror, alt Utslcs fleste ledamöter haft tillfälle att personligen se och göra sig underrättade om det stora besvär och äfventyr, som desse tjenstemän äro underkastade emot åtnjutande af högst ringa vedergällning, enär såsom jag tror Stockholms stad icke är i tillfälle att aflöna dem som sig bör, och R. St. icke heller lära i detta fall Den 19 Juli f. m. 489 vilja fylla brislen. Då nu så är förhållandet, är det väl billigt, att nian ställer desse tjenstemän i parité med gemenskapen af arméen, och det så mycket mer, 'sorn polis-konstaplarnes tjenstgöring är lika om icke ännu mera besvärlig och tröttande. Jag anhåller således, alt R. o. Ad. ville befria desse tjenstemän från bevilln. i likhet med hvad för gemenskapen af arméen eger rum. Gr. Gyldenstolpe: I denna punkt förekommer befrielse för poliskonstaplar i Stockholm och likartade tjenstemän i andra städer.
Jag påtrugar ingen min öfvertygelse, men det är min rätt att yttra den till prot. En ledamot har sagt, att vi borde hjelpa oss ifrån Utsk.; men jag vågar tro, att från den stund vi gifva Nationen bevis på, att vi kunna umbära Constit.- Utsk., så bevisa vi dermed, att vi också kunna umbära Reg.- formen, för hvarje gång passionerna det fordra. Hr Cederschjöld: Den siste talaren har förra gången, han yttrade sig, försökt uppställa sin argumentation i en logisk form. Jagskall bjuda till att upptaga den i samma form. Han sade, att icke något förslag kan till Stånden inkomma, utan alt det är gilladt af Constit Utsk. Detta är ganska riktigt. Och, sade han, följaktligen kan intet annat förslag hvila, än ett sådant, hvarmed Utsk. är nöjdt. Men häri gjorde han en saltus in demonstrando, ty han hoppade öfver RiksStms rätt till anmärkntr och Utsk:s skyldighet att göra afseende derpå, hvarigenom ett inkomstförslag kan helt och hållet förändras. Vidare sade Frih.: då Utsk. äger afgöra qvoestio an, måste det äga lika rätt i afseende a q vaest i o qvo modo. Men äfven här är slutsatsen oriktig, ty det senare afgörandet beror på Stånden, enligt den ofta citerade perioden i 56 § Reg.F., hvarest just alhandlas, huru från Utsk. inkomna frågor kunna af RiksStm förändras; och icke kunna RiksStm förlora sin rätt derföre, att Utsk. efterlåten sina skyldigheter. En värd talare, min vän och utsk:skamrat, har sagt, alt icke någon kan ålägga Utsk., huru det skall tänka. Detta ar ganska sannt, och ingen kan hafva mera fördragsamhet med olika begrepp om grundlagarna än jag; men Utsk. må tänka, hvad det vill, så äger det dock icke rätt att göra sin tanke gällande emot RiksStms anmärkntr.
Slutligen, och då Grundlagen för öfrigt utstakar de få fall, i hvilka en votering per Capita är tillåten och må verkställas, så kan jag ej annat än just derigenom anse Ståndsvotering i allt annat efter sjelfva Constitutionens hufvud-esprit anbefald och att ett deremot stridande förhållande till den grad rörer sjelfva denna Constitution, att ej en gång mera än blott fråga om en sådan förändring kan vid denna Riksdag vara tillåten att väckas, och således, i min tanka, så mycket mindre vara riktigt att nu genast deremot fatta ett deciderande beslut. Det är långt ifrån mig att af ett etableradt voteringssätt per Capita i Utskotten utan afseende på Stånd hänföras till tankan af Stånds upplösning, sammanslående Bilaga C till Mern. N:o 8. 109 och votering per Capita öfverallt, såsom kullkastande hela Constitutionen; men jag vill ej en gång att, genom någon likhet härtill, medelst antagande af ett voteringssätt, motsägande Stånds-Representationen, någon sådan tanke hos någon enda enskild någonsin ens skulle kunna uppstiga. Ex Protocollo. G. A. Silverstolpe. Bilaga C till Mern. N:o 8. ■Utdrag af Protocollet hållet hos Piksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 31 Auq. 1810. Upplästes och lades på Bordet ett af Herr Borgmästaren Victorin inlemnaat Memorial rörande förklaring af 14 § i Riksdags-Ordningen: Ödmjukaste Memorial! Sedan uti 14 § af Riksdags-Ordningen blifvit föreskrifvit, att Städerne af l:sta och 2:dra Classerne äga att till Riksdagar sända 2:ne samt alla öfrige Städerne hvardera En Fullmägtig, förekommer följande Stadgande: »Alla Städer af de 2:ne högsta Classerne vare förbundne att sända minst En Fullmägtig; men af de öfrige kunna Två, högst Tre, der dem så godt synes, förena sig om En Person».
Derföre har Utskottet ock funnit lämpligt, att i förevarande ingress jemte de särskildt uppräknade studgandena bibehålla det af Kongl. Maj:t föreslagna omfattande uttrycket »alla öfriga stadganden, som andra eller förklara berörde lagrum och författning eller dervid något tillägga eller innefatta bestämmelse om straffbarheten af brott och handlingar, som i denna Förordning omförmälas.» Härunder innefattas naturligen äfven de delar af 18 Kap. 8 och 9 §§ Missgernings-Balken, som afse våld å en betsoch tjenstemän, hvaremot samma §§:s stadganden om injurier fortfarande qvarstå. DA, såsom det är alt hoppas, en fullständig ny strafflag i en icke alliigsen framtid blifver ltikets Ständer förelagd, är det väl äfven alt antaga, det de ännu icke upphäfda delarne af Missgernings-Balken blifva särskilt angifna, såsom till kraft och verkan undanröjda. Vidhållande, således förslaget i denna del, får Utskottet hemställa, del matte Presteoell Borgare-Stånden, lika med de öfrige begge RiksSt(inden, godkänna den af Utskottet föreslagna jörfatlnings-ingressen. Alla öfriga, här ofvan icke särskildt angifna delar af Utskottets lörslag hafva blifvit al Rikets Ständer godkände. Antaga således Riks-Slånden hvad Utskottet genom delta Utlåtande tillstyrkt och hemställt, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat en författning angående mord, dråp och annan misshandel, lika lydande med den af Utskottet i dess förra Betänkande föreslagna, utom i afseende å §§ 11, 15, 24, 25, 26, 57, 51, 52, 53 och 54, hvilka i stället erhålla den lydelse, som utskottet genom detta Utlåtande tillstyrkt. Stockholm den 29 Juni 1860.
Kommer denna § att gälla, sä kan det inträffa, aft, om jag af en Grosshandlare härstädes köper 100 kannor bränvin för mjn egendoms behof, vederbör.de tjensteman vid uttranspov" 168 Den 9 Augusti e. m. teringen deraf lägger beslag pä detsamma och afhänder mig varan, blott derföre, att jag icke kan förete annat bevis än från den person, af hvilken bränvinet till mig blifvit försåldt. Eller skall denne vara försedd med tusentals tillverkningsbevis, för att kunna lemna ett sådant åt hvar och en, som köper 60 kannor? Jag vet icke huru denna sak skall kunna afhjelpas med mindre, än att redaktionen i någon mån förändras. Frih. Raab: Samma olägenheter, som den siste värde talaren upgifvit kunna upkomma för en jordegare, som bor på andra sidan en saltsjövik här vid Stockholm, upstå äfven för Ölandsboer, sorn köpa sitt bränvin på Småländska kusten och föra bränvinet öfver det halfmils breda sundet. Ehuru Utsk. tagit dessa omständigheter i betraktande, har det dock sannerligen icke kunnat komma till något annat resultat, än det som finnes här framstäldt; ty om icke alla transporter saltsjöledes voro med skarpa kontroller förknippade, skulle lurendrejeriet af bränvin, som hittills icke uteblifvit och säkerligen hädanefter kommer att i ännu högre grad försökas, blifva i betydlig män underiättadt. Dessutom vill jag lemna den uplysning, alt innan Utsk. nedskref detta förslag, kommunicerade Utsk. sig med Kongl. GeneralTullStyrelsen och fick af denna myndighet koncept, om jag så får säga, till det förslag, som Utsk. nu framlagt. Jag medgifver visserligen att del kan upstå svårighet att skaffa bevis på de små qvanliteter, Hr Printzensköld omtalat, men det måste dock vara en köpares skyldighet, att af sin fångesman förskaffa sig sådana. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Sjunker åter nummer-styrkan under sistnämnda siffra, hvilket den med närvarande organisation inom kort måste göra, drabba olägenheterna den svagare sqvadronen, enär troppar af 12 rotar erfordras för ledig manöver. För freds-öfningarna åter, gifver den föreslagna organisationen möjlighet att under regements-mötena fortfarande sammanhålla exercis-sqvadronen, hvilket icke nu kan ske, emedan sqvadronerna då blefve för svaga. Detta skulle för rekrytens fullbildning vara af största nytta och gynnade älven lugn öfning af de gamla sqvadronerna. Exercis-sqvadronen bör då, dels för att uppbringas till lagom manöverstyrka, dels för ledning af led och troppar, förstärkas med gammalt manskap, hvarefter de andra sqvadronernas styrka blefve föga större än den för närvarande är. Huruvida bevakningstjensten blifver mera tröttande, till följd af ett färre antal sqvadroner, beror i väsendtlig mån på den omtanke, hvarmed kavalleriet användes. Der en eller två troppar göra tillfyllest, bör icke hela sqvadronen utkommenderas. Skedde dock detta, kan åt en tropp i sender gifvas hvila och skötsel, hvarigenom dessa kommenderingar, ehuru oftare påkommande, likväl göras mindre tröttande, samt folk och hästar hastigare blifva i stånd att åter göra tjenst. Slutligen kunde anmärkas, att den föreslagna organisationen inskränker cadrernas antal, ehuru en god organisation bör afse att, hvad möjligt är, öka dessa, hvilka sedan under pågående krig kunna fyllas och vidgas. Att kommitterade icke förbisett denna sanning, bevisar deras förslag till infanteri-organisation. Men nyttan af ett större antal cadrer är beroende af möjligheten att kunna fylla dem. I det föregående är visadt, att kavalleriet icke i allmänhet kan påräkna en förstärkning, utan måste åtnöja sig med att kunna hålla sqvadronerne fulltaliga.
Först år 1856, sedan vissa allmänna grunder för ordnandet af ifrågavarande inrättningar blifvit af Kongl. Maj:t fastställda, hafva pensions-anstalter kommit till stånd inom Linköpings och Hernösands stift, hvilka ock erhållit en efter lärarnes dåvarande antal inom hela riket afpassad andel af ofvannämnde anslag, nemligen det förra 7,540 R:dr Banko och det sednare 4,500 R:dr samma mynt. Då emellertid folkskole-lärarnes antal, som vid den tidpunkt, då anslaget 80,000 R:dr Banko beviljades, utgjorde såsom redan är nämndt, 2,288, nu mera, efter oafbrutet stigande, uppgår till närmare 3,000, och utan tvifvel ännu en tid kommer att betydligt ökas, har pensionsanslaget blifvit allt mera otillräckligt, —- och möjligen har detta varit en af orsakerna, hvarför under de sednaste 6 åren blott inom ytterligare 2:ne stift någon pensions-inrättning ens blifvit ifrågaställd. Man har likväl vida allmännare nu än tillförene börjat inse billigheten ej mindre dei'af, att folkskole-lärare, som sin tjenst oförvitligen förestått, ej må för sin nödtorftiga bergning på ålderdomen vara beroende af godtycket eller af fattigvårdens tillgångar, än ock deraf att läraren ej tvingas att qvarstanna i tjensten, då han ej längre eger förmåga att behörigen sköta densamma. Det är derföre högst sannolikt att, om statsanslaget ökades till sådant belopp, att pensions-inrättuingarnes framtid blefve fullt betryggad, redan inom några fä år hvarje stift skulle ega en sådan anstalt.
Bet :ink> svedjande, bestämdt förklaras hädanefter vara inskränkt till Allmänningar, Boställssamt Kronohemman och annan Kronojord. Detta allt har hos Utskotten ander pröfning Icommii; Och finna val Utskotten, att då Kongl. Förordningen den 21 Februarii 1789 samt 28 och 32 §. §. uti Kongl Förordningen om Skolarne i Riket af den i:sta Augusti 1805 lemna Skatteman en fri och obehindrad dispositionsrätt af deras hemmansskogar, utom hvad angår Ek och Masteträd, samt deremot 53 §. uti sistbemälte Förordning allmänneligen förbjuder svedjande å sandmo, bergaktig och stenbunden mark, så har ock, genom berörde förbud, hvilket Utskotten anse icke vara inskränkt blott till Allmänningar, Boställsoch Kronohemman samt annan Kronojord, jordägarnes förenämnde fria dispositionsrätt i allmänhet blifvit förminskad; men,1 emedan de händelser icke äro sällsynta, då det enskilta intresset måste vika för det allmänna, samt detta sednare otvifvelaktigt för Lagstiftningen varit till föremål vid bestämmandet af ifrågavarande förbud; ty och enär, efter Utskottets tanka, en ovilkorlig och obegränsad rätt till svedjande å hemmanens skog destomera skulle påskynda desse skogars förstöring och utödande, sorn erfarenheten nogsamt bevittnar en allmänt rådande större liknöjdhet att vidtaga försigtig hushållning och våld om skogarne, saint att, genom aterplantering eller andra åtgärder, befordra deras återväxt, finna Utskotten sådana vådliga följder Stockholm, iSiSTryckt i Ccderborgska Boktryckeriet, frän och med N;r 65, 66- £j&g~, Besvärs-odi Oeconom.-Utskottens Betänti. 657 följder vara att befara af omförmäldte så beskaffade rättighet, det Utskotten tror sig icke böra tillstyrka den sammas meddelande.
Mot att uti Borgholms Krono-Magazin få leverera jemväl den span mål, som är anordnad till löntagare samt serskilda Verk och Inrättningar, hvilka borde förpligtas att spanmålen å nämnde ställe emottaga, har af Borgareoch Bonde-Stånden blifvit godkändt, men af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndel återremitteradt, såsom egande sammanhang med det uti Utlåtandet N:o 170 behandlade ämne. Enär Utskottet, uti nu aflemnadt Utlåtande, i anledning af återremissen å sistnämnde nummer, vidhållit der framställda förslag i de delar, som uti nu ifrågavarande Utlåtande N:o 178 åberopas, linner Utskottet sig äfvenledes böra vidblifva sistnämnde Utlåtande. Stockholm den a5 September 1840. Ani», till Exp.-Utsli. d. 26 Sept., kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af ålerremiss ä Utlåtandet N:o 185. (I. A.) Vid föredragning af det Utlåtande, Slals-Utskotlet, under N:o i85, afgifvit, i anledning af väckt motion om nedsättning af den ifrån sju socknar i Helsingland lill Upsala Academi utgående Kronotionde, till det belopp, hvarmed den år 1789 blifvit utgjord, hafva Borgareoch BondeStånden nämnde Utlåtande bifallit, hvaremot detsamma af Ridderskapet och Adeln samt Presle-Slåndet blifvit återremitteradt, för att ytterligare handläggas, i sammanhang med återremissen å Betänkandet N:o 170. — Sedan Utskottet numera besvarat sistnämnde återremiss och vidhållit det förslag om anordnad Kronotiondes indragning lill Statsverket, emot anvisandet af Bih, lill R.
Riksdag i öfverslaget till den lönförhöjning, som då beviljades Civile penninge-Jjöntagande Embetsoch Tjenstemän, blifvit till en sådan förhöjnings erhällan - Underdåniga Skrifvelser. isg de upptaget liela elef antal af 14 Lagman, som, i saknad af Koställen, endast njuter p tu ingelön å Stat och salunda äfven Lagmännen i Skäne och Blekinge hvar för sin Lagsaga, lärer dervid likväl hafva undfallit uppmärksamheten, alf, dä desse förut blott åtnjutit hvardera hälften af en enda Lagtnanslöu lör den tillförene gemensamma, men sedermera fördelade Lagsagan, äfven bort upptagas fyilnaden i Jönerne för dem begge eller tillsamman primitiva beloppet af en Lngmanslön 200 R:dr. Och, emedan, efter hvad af öfverslaget kan slutas, Riksens Ständer vid nämnde Riksdag funnit billigt, att Lagmännen i Skäne och Blekinge mätte erhålla förbättring i sina Lönvilkor till likhet med de öfrige, hafva Riksens nu församlade Ständer, till verkställighet af denne de förre Ständernes utmärkte afsigt, beslutit att vid nu blifvande Statsreglering uppföra hvad som brister i full Lagmanslön för de 2:ne ifrågavarande Lagmännen; Hvilket Riksens Ständer bort hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd bos Samt]. Riks-St. d. 2 Mars 1818. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om förhöjning i Tullen å Papper från Utrikes ort. Under omsorgen för inhemska Näringarnes förkofran, hafva Riksens Ständer lastat sin upp - 110 Underdåniga. Skrifvelser. märksamhet, bland annat, äfven pä papperstillverkningen. Det är upplyst , att Pappersbruken inom Riket för närvarande uppgå till ett antal af 70. Deraf synes böra följa, att den samrnanslagne summan af dessa Brukens tillverkningar är tillräcklig för Bandets behof. Riksens
Ut, Den 17 April. 743 Utdrag af Protocollen, hällne uti 8orgare»Ständets Plcni wid Riksdagen i Stockholm den 2 och 3 Marti! i«io. S. D. Till slutligt afgörande förebadeS, i samman» hang med Stats» Utskottets förra Betac kande af ren 23 sistlidne Nowember, rörande Finance - planen , Utfiottets förnyade Förflag af den 2 Februarii innewarande är, jemte Banco-Utffottets yttrande under den 13 i samm» mänad, samt öfrige detta ämne beträffande Handlingar, Bilagor och Calculer; och stadnade Borgare - L tändet, ef» ter fulländad granskning st)äraf, i följande beslut: i:o Att, i likhet med hwad Stats-Utstottct ansett kämpligt, de i Bilagan Litt. U. uptagne poster af Rikets skuld genast komma att asstrifwas. 2:0 Att, enligt Utffottets Förflag, hwilkct Banco-Utffottet iemwäl tillstyrkt, Riksens Ständers Banque mä i fyra terminer utbetala de ä Bilagan Litt. e. upförde skuldsummor till ett sammanräknadt belopp af 2,245,905 Rd. 6 si. 9 rst. 3:0 Att pä det satt Stats«Utskottet i desi förra be^ tänkande upgifwit, men med de förändringar Banco »Ut* stöttets utlätande innehäller, Lefweranteurernes fordringar till en summa af 1,971,040 Rd. 34 si. 2 rst. Litt. v.) li" qvideras med Obligationer; hwarwid Borstare - Ständet dock pröfwade nödigt det tillägg, att den faststalda A pro cents räntan mä godrgöras Lcfwerantcurerne frän den dag, dä de enligt Csntract bordt erbälla betalning.
Nro 333. i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet Nro 273, angående dels Kongl. Majrts Nådiga Proposition i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, dels väckta motioner rörande sättet för dylika anläggningars åstadkommande. XIV. B. 48, 168, 200, 210. A. 241.' — Nro 334. i anledning af återremisser å Utlåtandet Nro 274, angående väckta motioner om statsbidrag för jernvägsanläggnin gar. XIV. B. 48, 168. A. 259. XV. U. 112. — Nro 335. med förslag till sammanjemkning och volerings-propositioner, i auledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga ( 195 ) om understöd af allmänna medel till Tull-statens enskilda pen* sions-inrältning. XIV. B. 169. A. 310. XV. U. 207. E. 208. Stats-Utskottets Memorialer, Belänkanden qch Utlåtanden. — N:o 336. med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande ifrägasläldt anslag till bildande af en teknisk skola i Borås. XIV. B. 170. A. 311. XV. U. 207. E. 208. — N:o 337. i fråga om pension för t. f. Chefen vid Skogs-Insti tutet, Hofjägmåstaren m. na.. I. A. af Ström. XIV. B. 170. A. 311. — N:o -338. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 323. XIV. B. 170. A. 311.