Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 130, Angående understöd för Hamnbyggnaden i Lidköping. Om öfverlåtelse till Götheborgs Fattigförsörjning af de vid Auctioner å contisqverade varor utgående fattigprocent. Trot. Utdr. d. 7 Maj 1825. 2217 N:o 133, Om rättighet för Bergsmän, att lösa Kronans persedel och tionde Tackjern. N;o 134, Angående öfverlemnande till särskilda Utskottet af någre motioner, rörande dels indragning, dels tillökning af Ämbeten och Tjenster. N:o 135, Angående indragning af VederlagsSpanneroålen. BancoUtskottets N:o 8, Om Norrskt mynts gångbarhet i Sverige, Bevillnings-Utskottets N:o 7, Angående ytterligare Fribrefsrättighet för Städernes Magistrater. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets N:o 73, Om upphäfvande af böter för Rusthållares underlåtenhet, att erlägga de till Vadstena KrigsmanshusCassa faststälda afgifterj , N:o 74, Angående skyldighet för Lappska Nybyggares Söner, att ingå i Allmänna Beväringen} N:o 75, Angående ny delning, efter hemmantalet, af Myror, hvaraf gödningsämnen kunna hemtas. Vtdr. d. y N:o 76, Angående upprättande af ny Landfcmäteri-Taxaj N:o 77. Om inrättande af Gästgifverier pä Vermdön; N:o 78, Angående återupprättande af en Trivial.Schola i Kongelf. N:o 79, Rörande yrkad inskränkning i Pastorers rättighet vid val till Kyrkobetjening. S. D. Vid ytterligare föredragning af Statsoch Banco Utskottens utlåtande N:o 137» angående erindran till Utskotten, att till RiksStånden inkomma med förslag till grunderne (ör den blifvande financeplanen, ansåg Bonde-Ståndet nämnde Utlåtande icke fordra någon åtgärd, häldst Ståndet ju förr dess heldre införväntar
Jag har åtminstone stöd härför uti andra likartade förhållanden. Jag tror t. ex. ej, att Institutet för Döfstumma medfört någon särdeles nytta. Dessutom föreställer jag mig, alt denna vetenskap säkerligen skulle lifvas, om den blef ett föremål för flere enskildes täflan, sorn ej ansågos bundne af nödvändigheten att hafva inhemtat sin kunskap från ett visst håll, och der fått videtur öfver sin skicklighet. Jag får således anhålla, att Stats - Den 29 December e. m. Utskottet måtte taga i noga betraktande, huruvida det är nyttigt att formera ett serskildt institut, eller om det ej må vara tillräckligt att anslå löner för Lärare i denna vetenskap vid allmänna Undervisningsverken. Gymnastiken såsom vetenskap torde tillhöra de Medicinske Faculteterne vid Universiteten, och centralisation lärer i så måtto icke saknas till utbildning af densamma såsom en branche af Läkare-vetenskapen. Hit måste ovilkorligen den såkallade SjukGymnastiken böra; och dess studerande och practiserande särskilt, utan sammanhang med Physiologiska och Anatomiska forskningar, har jag svårt att tänka mig såsom något för det allmänna nyttigt. Hvad åter Frisk-Gymnastik beträffar, tror jag alt Staten derföre gjort nog, då den anslår löner för Lärare vid alla de större Läroverken. Täflan emellan desse Lärare tror jag skall bäst utbilda vetenskapen, hvilken för öfrigt får fritt utöfvas af en hvar, såsom konst utan att behöfva stå under något Centralinstituts Öfverstyrelse, under det SjukGymnastiken, såsom både vetenskap och konst, tillhör antingen SundhetsCollegium eller Medicinska Faculteterne vid Academierna. Här är således blott fråga om Central-Institut för Frisk-Gymnastik, och jag måste i den delen afstyrka motionen. Jag vill dock tillägga, att det icke är min afsigt hvarken att förringa värdet af Gymnastik eller att 216 Den 39 December e. m. på något sätt hindra, att den person, sorn så utmärkt sig inom Fäderneslandet, i annan väg må belönas för sina förtjenster. Men jag anser det vara stor skillnad emellan att belöna en upptäckt, och att göra anslag till befordrande af allman nytta.
4 KonglMaj.ts Nådiga Skrifvelse N.-o ^.8. Till Kongl. Maj:ts kännedom har sedermera kommit, alt hos Ridderskapet och Adeln en Motion blifvit gjord, om anslående af en Faddergåfva åt Hans Kongl. Höghet Hertigen af Östergöthland. Kongl. Majit gör den fullkomligaste rättvisa åt de tänkesätt, som föranledt denna framställning; men trogen sin första redan förut fattade föresats, skyndar Kongl. Majit nu, att för Rikets Ständer tillkännagifva sin önskan, att den ifrågavarande Motionen ej må få någon vidare påföljd. De bevis af kärlek och underdånig tillgifvenhet, som Kongl. Majit så ofta emottagit af Rikets Ständer och af Nationen, äro djupt förvarade i Kongl. Majits hjerta, och Kongl. Majit skattar högt den allmänna glädjen, som yttrat sig vid närvarande tillfälle. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse Välbevågen. Datum ut Supra. CARL JOHAN. D. v. Schulzenheim. Biltill K. M. Nådiga Skricfvelse N.o 4$- $ Prolocoll, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet pä Stockholms Slott den 2 Februarii 182g. N ä i’ v a i’ a n d e: Justitiae Stats-Ministern II. E. Hr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Pir Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Undertecknad PIof-Ganceller. Undertecknad Hof-Canceller uppläste i underdånighet ett, på Nådigste befallning, uppsatt Förslag till Kongl.
Eders Kongl. Maj:t har, genom nådig Remiss af den 19 sistlidne December, behagat anbefalla Dess och Rikets Krigs-Kollegium att inkomma med underdånigt Utlåtande, i anledning af de anmärkningar och hemställande]!, som af Rikets Ständers Revisorer blifvit gjorda efter verkställd granskning af Krigs-Kollegii räkenskaper för åren 1842 och 1843. Det är denna nådiga befallning, som Kollegium, i hvad särskilt rörer dess Fortifikations-Af delnings räkenskaper, nu går att i underdånighet fullgöra. Revisorerne hafva i 2 §., efter anförande af innehållet af Kongl. Brefvet den 11 Mars 1843, som uppå de under Fortifikations-Afdelningens vård ställda arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medel anvisat årliga arfvoden tili Sekreteraren, Kanslisten och Vaktmästaren vid Chefens för Ingeniör-Gorpsen Kansli, bifogat det förklarande, att då ”stän”diga arfvoden, utöfver hvad staten består, icke synas kunna utgå al ”medel, afsedda för helt andra ändamål, än personella löneförbättringar, ”Revisorerne trott sig böra om detta förhållande göra anmälan.” Då Revisorerne icke, och det med skäl, framställt någon erinran mot de ifrågavarande arfvodenas billighet och behöflighet för att jemna de dertill uppförda personers löneförmåner till likhet med deras vederlikars inom Embetsverken; då arrende-, jordskyldsoch tomtöremedlen, inflytande för sådana Rikets fästningar tillhörande områden, hvilka, för obestämd tid och intilldess de för militära ändamål erfordras, kunna, under villkor att vid påfordran afrödjas och afträdas, åt enskilda personer mot årlig afgäld till begagnande upplåtas, allt sedan den tid då fästningsverken anlades, varit af Kongl.
Domaren skall så fort han läst namnsedeln inkalla den rätta parten. 9: o Varje skrift är författarens egendom. Den som trycker en skrift utan författarens tillstånd mister upplagan eller bötar för dess fulla värde. Detsamma gäller översatta arbeten, dock kan ingen hindra att en annan översätter samma skrift. Dagblad har rätt att trycka insända anonyma skrifter eller skrifter med diktat namn om författarens namnsedel är inlämnad. 10: o På varje skrift skall finnas boktryckarens namn, tryckningsort och årtal utsatta. Försummas det blir böterna 300 riksdaler för första gången, 600 riksdaler för andra gången och tredje gången blir boktryckaren av med sitt tryckeri. Är uppgifterna falska straffas efter Missgärningsbalken. Undantag gäller för notifikationer, sorgbrev, formulär och betingningssedlar. 11: o Av allt som trycks skall boktryckaren undanta så många exemplar att hovkanslern kan lämna ett till varje Universitet, Kongl Biblioteket, Riksarkivet och Vetenskapsakademierna. Verk med dyrbara planscher behöver bara lämnas till Kongl Biblioteket. 12: o Det är fritt för var och en att försälja böcker och öppna bokhandel efter anmälan till Hovkanslern. § 2 1: o Enligt detta stadgande har varje författare frihet att kungöra sina tankar för mänsklig kunskap i tryck. 2: o Skrivarten är författarens eget val. 3: o Det är varje författares och utgivares rätt att allmänt utge skrifter, dock med helgd för andras äganderätt. 4: o Det är var och en tillåtet att utge rättegångar och andra allmänna ärenden rörande handlingar, protokoll och beslut som genom lösen utlämnas åt vem som så önskar, antingen han har med saken att göra eller inte. Tjänsteman får inte förhindra eller fördröja sådant utlämnande och det är tillåtet att från arkiv avskriva alla slags handlingar. Följande undantag finns: Protokoll hållet hos kungen i ministeriella ärenden, statsrådsprotokoll, hemliga utskottets protokoll, bankooch riksgäldsverken rörande hemliga ärenden. Den som har sådana handlingar om hand och lämnar ut dem straffas efter allmän lag och särskilda stadgar. Gör någon annan det bötar han 100 riksdaler eller mer. Ministeriella handlingar och diplomaters personliga anteckningar yngre än 50 år får inte tryckas utan regeringens tillstånd. Inte heller enskilda brev, om de inte behövs för rättegångsmål.
Hvarföre efter Bruket ännu behåller i dessa mål samma rättighet, som tillförene; ty uppdrages ock Participanterne till Verkets åter upp - 378 Den » Juli. upptagande och fortsättande alla dessa ofvanberörde förmoner, varandes Hans Kongl. Maj:ts Nådigste vilja och befallning, att de så hädanefter, som tillförene till Brukets vidmagthållande utgöras skola. Och såsom Högst!. jmälte Kongl. Majit häfver Dess Nådigste Ordres till Högvälborne Herr .Landshöfdingen Gustaf Duvall utgå låtit örn slike extra-ordinarie hjelpers utgörande efter förra vanligheten med ofvanbenämde Socknars Allmoge att afhandla; alltså tviflar man intet det lärer Allmogen godvilligt finna sig uti det, som deras skyldighet af dem i detta mål fordrar och kräfver, och således
Nej, ser du! det är just för att jag vet att jag aldrig kan begå något orätt i qväll, som jag ber dig att få tala med dig, få tala med dig en enda gång till, innan jag reser bort, ty till dig, men dig allena kan jag säga det, att kanske kommer jag intet igen så snart åtminstone. Elin såg på honom helt noga, och såg hvad qvinnan så väl kan se och urskilja, såg att Gunnars själ och icke den unga mannens sinnen voro i stark svallning, och att nu vore för henne ingen fara vid Gunnars sida. Hon hade dessutom denna skyhöga tanka om sin Gunnar, som hvarje qvinna har om den man hon verkligen älskar, antingen han förtjenar det eller icke, och hon satte ett oinskränkt förtroende till hans ord och fullt lit till hans löften, helst han aldrig slösat med dylika, utan tvärtom, ofta sagt till Elin: «Gå du Elin! Du som har makt dertill! Jag ansvarar intet för oss för mig längre!» – Elin visste derföre att hon kunde förlita sig på hans blotta ord, och tryggad för all fara för sig, men intagen af en dödlig oro för denna Gunnars besynnerliga bortresa, sade hon med stadig ton, fast att hjertat slog våldsamt: – Nå ja, Gunnar! Jag kommer, jag väntar dig här, men ve öfver den osaliga stund du sveke, hvad du nu lofvat mig! Nu kom lille Gustaf med alla blommorne, och Gunnar tog gossen, lyftade honom högt upp, tryckte honom hårdt intill sig och kysste honom med liflig värma, sedan sägande till Elin: – O Elin! honom skall du hylla och mana till allt godt! Men när Gustaf började jollra och småprata, släppte han ned honom och sade vänligt till honom: – Spring nu före upp till mamma, och bed henne värma kål åt falle. Gossen lydde genast och Gunnar vände sig nu åter till Elin: – Farväl nu, käraste Elin – sade han och räckte henne handen. – Låt se att du ej sviker ditt löfte i qväll. Gör du det så tro mig att du ångrar dig. Ja Elin! du får aldrig mer någon ro, om du ej vill höra hvad jag har att säga dig i qväll.
55 att dylikt papper hvarken medelst försäljning eller på annat sätt må tillåtas komma i Allmänhetens händer, derigenom frestelse till hvarjehanda försök af missbruk lätteligen kunde uppstå; och tveka af samma skäl äfven att tillstyrka dess begagnande såsom rudimaterie för pappers-tillverkning, hvartill en längre tid troligen åtginge, då papper icke kan utan betydlig tillblandning af lumpor med fördel härtill nyttjas, och Bruket redan-förut äger för slikt behof betydligt förråd, både af pappersspån och från Kongl. Kammar-Collegium lemnade maculerade Lysnings-sedlar; men Fullmägtige tro deremot för deras del, att nu mera efter så lång tids förlopp ej skulle kunna anses vådligt, att härutaf efter hand inom Verket förbruka till de flere slags tryckta Blanketter och Formulairer, som för Banken äro behöflige, till ex. Anmanings-Bref, Reversaler, Banco-Attester, Pantsedlar, o. m. d. §. 11. I början af år 1826 förevar hos BancoFullmägtige en Nådig Remiss från Kongl. Maj:t, angående Herr Landshöfdingen J. af Wingårds hos Kongl. Maj:t gjorde anhållan, dels om afskrifning, dels om betalningsanstånd till närvarande Riksdag för de Allmänna Medel, som förre Lands - Secreteraren , Lagmannen G. B. Kl eman tillgripit, och Herr Landshöfdingen, genom Kongl. Majus, den 12 Augusti 1825, gifne Dom, blifvit ålagd ersätta ; och hvaribland befunnos dels 3:ne från Banken afsände OdlingsLån till sammanlagdt belopp af R:dr 2,107: 24 s., dels 56 Berättelse dels förskingrade Medel för Banco-Discont-V< ket, utgörande, med Räntor, omkring R: 2 l,ooo Bico.
Utdrag den g Februarii 1829. 43 Från Högvördige PresteStåndet* S. D. Biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets följande Betänkandea vid deras nu skedde förnyade föredragning ; N:o 31, i anledning af väckta frågor om Arbetscommenderingars upphörande m. m. N:o 37, i anledning af väckta Motioner om upphörande af National-Beväringen på Gottland, samt N:o 39, i anledning af vackt fråga om upphäfvandet af en inom Upsala Uan fastställd Byordning. S, D. Stats-Utskottets Betänkande, Njo 48, angående aflöningen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Caricellier samt Vaktbetjening, blef, i anledning af dervid inom Preste-Ståndet gjorda anmärkningar, återremitteradt. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskotter, en af Siats-Utskottet under den 5 innevarande Februarii, uti Memorial N:o 57 anmäld anledning till anmärkning emot Föredraganden för Krigs-Ärendena. 44 Prot. Upplästes till justering och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till un» derdåniga skrifvelser; N;o z5, angående Fänricken Munthes besvär öfver vä g rädt utbekommande af Skogs» åverkane-böter; N:o a6, angående Marknaders aflägsnan<de från Kyrkors grannskap, och N:o 27, angående bestämmande af förhöjde premier för rofdjurs fångande och dödande, S, D.
Så Schack, s. o. s. 45. Jfr vidare Alt, ”Theater u. Kirche.” s. 348. Mone, ”Schauspiele d. Mittelalters.” I. s. 7. Mone, s. o. I. s. 10. Schack, s. o. s. 45. Jfr Ulrici, ”Shakspeares dramatische Kunst.” I. s. 14. Jfr Mone, s. o. II. s. 164–168. Mone, s. o. I. s. 99. Mone, s. o. I. s. 55. Gervinus Geschichte d. deutschen Dichtung. II. s. 325—7 Hos Monmerqué et Michel ”Théâtre français au moyen âge” förekommer ett dylikt stycke under titel: La Résurrection du Sauveur.” Jfr vidare Mone, s. o. II. s. 29—31. Ebert, s. o. s. 19. Mone meddelar i ”Altteusche Schauspiele” ett sådant, hvilket börjar med att apostlarna taga afsked med Maria för att gå ut att lära och döpa, behandlar sedan Marias död, hennes begrafning och himmelsfärd samt slutar med Jerusalems förstöring. Mone, Schauspiele d. M. I. s. 27—30 samt s. 201 och 204. Kristi lekamens fest stiftades 1264 till minne deraf, att en otrogen prest i Bolsano genom blodsdroppar, som nedföllo från hostian, öfvertygades om Kristi närvaro i altarets sakrament. Festen, som utbredde sig öfver nästan alla länder i Europa, hörde till de mest betydande i kristenheten och firades ej blott med glänsande processioner, utan äfven med dramatiska spel. Mone har i ”Altteutsche Schauspiele” s. 143 meddelat ett ”Frohnleichnamns”-spel, hvilket dock hufvudsakligen är ett dramatiskt samtal. Ett dylikt finnes i Mones Schauspiele d. M. I. s. 273.
När solidarisk bolagsman från bolaget afgått eller ny sådan deri vunnit inträde, skall uppgift härom, genom styrelsens försorg, efter hvarje ordinarie bolagsstämma, såväl aflemnas till vederbörande Rådstufvurätt, för att i dess intecknings-protokoll intagas, som ock i allmänna tidningarne kungöras. § 7. Mom. 1. I banken skall finnas en förteckning öfver samtlige såväl solidariske bolagsmän som kommandit-delegare, hvilken förteckning tillika skall innehålla uppgift om det antal lotter, en hvar innehar. Mom. 2. I denna förteckning skola alla behörigen skedda förändringar i egan derätten till lotter genast antecknas. En hvar, som sådant önskar, stånde fritt att, å de tider banken hålles för allmänheten öppen, af denna förteckning taga kännedom, äfvensom att, emot afgift, erhålla till rigtigheten af vederbörande tjensteman bestyrkt utdrag derutur. § 8. Bolagsreglorna böra innefatta bestämmelser i följande hufvudsakliga ämnen: a) om beloppet af grundfonden; b) huruvida kommandit-delegare må inrymmas och på hvilka vilkor, deribland särskildt om den andel i vinsten, som skall dem tillkomma; c) om grunderna för rösträttighets utöfvande vid bolagsstämma; d) om antalet af styrelsens ledamöter, hvilka vid hufvudkontoret böra vara minst fem; e) om antalet af revisorer och om tiden för revisionen, som årligen bör för rättas; fl om bankens rörelsegrenar; börande uttryckligen stadgas, att egna eller andra enskilda bankers lottbref ej få såsom säkerhet för försträckning emottagas; g) om sättet för vinnande af ändring i bolagsreglorna; h) om tiden för ordinarie bolagsstämma, som minst en gång årligen bör hållas, och om vilkoren för sammankallande af extra bolagsstämma; r) om bildandet af en reservfond och om den andel af årliga vinsten, som till densamma skall öfverföras; samt k) om de grunder, efter hvilka, med iakttagande af hvad § 13 här nedan före - Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o i.
Hofman Bang, emot ett årligt arfvode af 1000 R:dr, numera innehade, enligt det med honom för en tid af tre år, att räkna från 1843 års början, afslutade contract, kunde, vid utgången af samma contract, utan olägenhet indragas, och såmedelst en betydlig och för gamla Ull-Discont-fondens bestånd af behofvet påkallad nedsättning ide från fonden utgående kostnader beredas. På sätt Kongl. Commerce-Collegii underd. ntlåtande och dervid fogade handlingar ådagalägga, hade, innan ifrågavarande uppdrag meddelades sebäferiegarne, vid dem beredt tillfälle att sig häröfver yttra, tillkännagifvit, det de önskade, att cn skicklig person fortfarande funnes att tillgå för upplysningars erhållande uti schäferihandteringen rörande frågor; hvarförutan Kongl. Collegium yttrat, det Kongl. Collegium ansåg, att schäferiegarne då ej kunde umbära ett dylikt biträde, samt att följaktligen den förut i så - Stats-Utskoltets Utlåtande j N-o 23. 7 dant afseende vidtagna och till ullcultureos förkofran ledande åtgärd borde fortsättas. Då tiden ännu icke synes vara inne att bestämdt afgöra, huruvida den. befattning, hvarom nu är fråga, kan, utan att motverka den inhemska fårskötselns och ullculturens vidare framsteg, indragas, helst beslutet härom torde böra grunda sig på den ytterligare erfarenhet, angående samma befattnings nytta och ändamålsenlighet, som inom contracts-tidens utgång kan vinnas, äfvensom på dåvarande förhållanden, hvilka naturligtvis komma att bestämma vederbörande Embetsmyndigheters tillstyrkanden i berörde hänseende, så anser sig Utskottet för närvarande hvarken kunna eller böra instämma uti Revisorernes yttrande, utan hemställer, att frågan om meranämnde befattnings indragande må tills vidare förfalla. 8:0. Angående belåningen af inhemsk ull, som blifvit uppköpt, för att dermed drifva handel. (1843 års Revisorers Berättelse sid. 18, 19).
Tillökning, genom öfverflyttning från 5:te Hufvud-Titeln af Armoch Lastpenningar 3,000: - — 539,840: Förslag till blifvande Riks-Stat. Penningar. Allmänna ln dr a gnings-S tat en. Af de under denna Titel enligt 1849 års Riks-Stat gjorde anslag upptagas här hvad som för närvarande utgår Tillökning: Statsrådet Ehrenstams Enka 800: Kontre-Amiralen von Sydows d:o 500: Biskopen Franzéns d:o • 500: — Landshöfdingen von Hedenbergs d:o • • 400: Dito von Nauckhoff* Dito Virgins Professoren Thorilds d:o ._ 500: Dito Cronstrands 300: Öfverste-Lieutenanten Nordencreutz^ Döttrar 200: Regements-Läkaren Freses Enka 200: Provincial-Läkaren Hartmans d:o 250: — Professoren Palmstedt ' • Dito Limnell S:a - 363,563:47. 9 Dito Sandberg Dito Pasch ®00 Majoren Gjertz 1,000 Öfversten Liljestolpe 500 F. d. Länsnotarien Förberg 200 Landskanslisten Isberg 108 Revisoren Nyström, förhöjning i Expektans-arfvode 270 Kapellpredikanten i Ramsjö 133 Ersättning till åtskillige Länsoch Fjerdingsman, Färjekarlar m. fl. i Kopparbergs S:a Afgår} det för närvaiande utgående anslaget: Spanmålsförhöjning under lönerne 386,447: 16. — 24,047: — - S:a 362,400: i hvilken summa inbegripas Reservations-anslagen: för Blesserade Öfveroch Under-Officerare ■• .«••• 5,000:
I Mern. af d. 25 Febr. 1851, ang:de af Major Bennich sökt enahanda förmån, utlät sig StatsUtsk. sålunda: ”Då Major Bennich ”egt ostridig rättighet att för åren 1822—1846 tillgodonjuta ersättning för ifrågavar:de af honom innehafda hästhemmansräntor, ”så vida han till utbekommande deraf inom föreskrifven tid sig ”anmält, och, enl. Utsk:s tanke, det icke är med Statens värdighet förenligt att besparingar tillskyndas Stats-Verket på enskildes ”bekostnad, finner Utsk. sig ega giltig anledn. tillstyrka R. St:r ”att bifalla, etc.”, hvilket utlåt, blef godkändt och Major Bennichs anhållan bifallen; men derjemte finnas åtskillige andra prejudicater, som kunna åberopas, såsom t. ex. Regementsskrifvaren Enells ansökning, bifallen äfven vid sistl. Riksdag. Med åberopande af dessa prejudicater vågar jag hemställa det R. H. St:r ville täckas förklara, att försutne ansedde fatalieliden icke måtte utgöra hinder för utanordnande af omförmälde innestående ena hälft af belöpande aktorats-arfvodet utaf anmärkte och lefvererade 9,492 R:dr 44 sk. charta-sigillata-medel, hvilken arfvodeshälft utgör 2,373 R:dr 11 sk. A denna min motion anhålles om remiss lill StatsUtsk., dit erforderliga uplysningar och uträkningar skola blifva inlemnade. Remitterades till StatsUtsk. Uplästes 8 af Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, inlemnade motioner af följande innehåll: l:o. Ifrån Ystad till Haparanda torde svårligen någon sansad person finnas, som icke anser det hos oss inrotade bränvinssupandet för en af våra svåraste nationella dödssynder.
Med föranledande af 1815 års Riks-Tabell, upptages antalet Stånds-perSoner af Mankön till 64,696, hvaraf f-.delar eiler 25,878 torde kunna förmodas beta'a , a 2 R:dr , 51,756: Åf Bonde-Ståndet och alle andre, till ett antal af 698,499 personer Mankön, torde högst ,£5:del eiler 6,985 kunna antagas att betala, å 1 R.d. R:dr Banco. 6,985: Afgift får Caffe och The, Ståndspersoner af Mankön . 64,696: af Qvinkön . 62,7411 Tillsammans 127,437: deraf torde fidelar eller 76,462 kunna upptagas till afgift, a 32 sk Allmogen och alla andra, utgörande tillsammans 1 5»6,ig6 personer, torde högst geidel eller 25,602 deltaga i denna afgifts erläggande, a 16 sk. » , * 58*74!: 50,9?4: 3» 8,534: Afgift får Siden Och dyrbara Måbler. Med anledning af uppgifna förhållandet 1813 * anses antalet rum med Siden Tapeter vara no, å 10 R:dr . 600: l ikaledes ruin med Siden-Möbier, 1,900 å 5 R dr . 9,500; Rum med äkta förgyllning 250, hvartill nu komma Ruin med Möbler af utländska Trädsorter, torde tillsammans utgöra 21500 å 5 R:ör » . 12,500: R;dr 22*600: Ständs-personers Fruar, Hustrur och Döttrar, som år 1813 erlade afgift för Sidenbruk, gjorde circa 52,000: hvilka förmodas alla bruka Siden-klädningar elier Siden-öfverplagg. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL 1 Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 184? och 1848.