Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den där utmärkelsen, hvarigenom Ni att jag började fatta misstankar med anledning af på sätt och vis upphöjde mig till rangen af förmin goda väns stora intresse. Tänk om j a g brände fattarinna, har ej lämnat min ärelystnad någon mina skepp! Kanske hon tänkte fuska mig i yrro. Önskan att vinna flere lagrar på samma o m - ket! Jag beslöt därför yttra mig försiktigare o c h råde har med hvar dag vuxit i styrka, o c h nu sade kort o c h godt: » Den egentliga uppsatsen har ni mig här igen. skrifver sig j u nästan själf, när man har ordentligt reda på sig. Jag redogör för min mening o m Till min något » blåstrumpsfientlige » herre o c h man har jag ej sagt ett ord o m detta mitt tilltag; saken o c h förklarar andra åsikter i samma fråga för mer eller mindre oriktiga — ty så göra de det torde Ni förstå af det epitet, jag med smärta vana författarinnorna. Så skall jag förstås citera nödgats använda om h o n o m. A andra sidan har en vers här o c h där o c h helst också afsluta artijag, såsom en sann Evas dotter, naturligtvis inte kunnat behålla mina högt flygande planer alldekeln med en sådan. Ser du, det är ett godt stilistiskt grepp att flitigt citera de mest lästa skalles för mig själf. Häromdagen beslöt jag därför derna. Sådant tar folk. Om de så själfva kunna att i mitt förtroende inviga mina barns guvernant, den anförna versen utantill, känna de sig alltid som tillika är min goda vän. Och det är egentligen med anledning af ett samtal oss emellan — för öfvertygade o m, att den är anbringad på rätt ställe. hvilket jag här skall redogöra — som jag nu vänder mig till Er. 1 den sista afdelningen af skrifveriet bör man Till en början kunde jag inte alls få henne att för att understödja läsarens minne göra en repebegripa, hvad jag egentligen åsyftade. Men när tition af allt, hvad man sagt förut, o c h den skall hon äudtligen fått saken klar, gaf hon sin förvå- man inleda med » kort sagdt », » med ett ord » eller ning luft på ett i mitt tycke ganska oartigt sätt. något dylikt uttryck.
De öfriga punkterne af förev:de Betänk, bi föl 1 os utan discussion, och Utslc.s slutligen gjorda tillkännagifvande, att vissa punkter af Hrr Arnells och Hammars motioner komma att behan-dlas i sammanhang med andra förslag, som åsyfta reglering af postskjutsen, lades till bandlingarne. Gr. af Ugglas: Enär åtskilliga till Bevilln.Utsk. remitterade motioner, rörande postskjutsen, icke kunnat företagas förr än frågan om regleringen af hålloch gäslgifveriskjutsen blifvit afgjord, så, till förekommande af olika beslut, hemställer jag, att de öfriga Stånden måtte inbjudas att förena sig i R. o. Ad:ns nu fattade beslut, hvarom jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, måtte framställa propos. Uppå af flr Gr. o. Landtm, i anledn. häraf framställd propos. beslöts, att de öfriga RiksSt:n skulle genom utdrag af prot. vänligen inbjudas att i R. o. Ad:ns nu i afseende på Allm. Besv.- o. Ekon.Utslcs Betänk. N:o 110 fattade beslut sig förena. Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flera ledamöter, StatsUtsk:s nedannämnde d. 12 dennes på bordet lagda Utlåt.n : N:o 122, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjette HufvudTitel; N:o 123, i ani. af väckt motion om förhöjning i lösningspriset för inom Riket tillverkad salpeter; och 256 Den 14 September. N.o 124, i ani. af erhållne återremisser å Betänkma Niis 42, 43, 71 och 72, angide reglering af utgifterna under RiksStatens Andra, Tredje, Fjerde och Femte HufvudTillar. Vid föredragning af Bevilln.Utskis d. 12 dennes på bordet lagda Betänk.
General-post-styrelsen egde, der sådant utan väsendtliga olägenheter eller ökade kostnader för Post-verket kunde ske, begagna dessa utvägar för posternas fortskaffande, hvarvid borde iakttagas, synnerligast beträffande jernvägarne, att, såvidt möjligt vore, postanstalterne på dessa linier ordnades på det sätt, att hela postbefordringen kunde öfverflyttas på jernvägarne, och de posthemmans-innehafvare, hvilka i följd deraf blefve befriade från postföringsskyldiglieten och icke behöfde på andra postlinier indelas, skulle afstå från de i vedergällning derför dem förunnade friheter och förmåner. Uti den underdåniga berättelsen har Kongl. General-post-styrelsen derjemte förmält, att ehuru ordnandet af posters försändande med ångbåtar och jernvägar på mindre vägsträckor, så att andra poster derigenom gjordes öfverflödige och posthemman kunde in - — 51 — dragas, mött stora svårigheter, detta sätt för postbefordringen likväl hittills begagnats i allt mer och mer vidsträckt skala, oaktadt detsamma nästan alltid och oundgängligen förorsakat ökade, icke obetydlige utgifter; att, af dessa skäl, posthemman visserligen icke kunnat indragas till följd af de färdiga delarne af vestra eller södra stambanorna eller till följd af Orebro-Arboga-banan, men att deremot betydligt utvidgade dagliga postförbindelser derigenom vunnits; att först nyligen indragning kunnat ske af 3 posthemman å vägen emellan Fahlun och Gefle; att till följd icke af jernvägsförbindelse, utan af en daglig postdiligens emellan Ystad och Malmö, posthemman på denna väg med det snaraste komme att indragas, och att åtskilliga af de svårigheter, som mött i fråga om tillvägabringande af reguliera postförbindelser med enskildes ångfartyg, förmodats kunna afhjelpas genom antagande af den lag härom, hvartill Kongl. General-post-styrelsen, på nådig befallning, afgifvit underdånigt förslag. § 9. Enär tid efter annan i allmänna tidningar förekommit anmärkningar mot befintlige postförbindelser, dervid behofvet af nya sådana inom den ena eller andra provinsen framhållits, utan att hos Kongl.
19 dersåtare för dylika fordringar under enahanda villkor och förbehåll, som for dessas godtgörande blifvit föreskrifne, Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 19 Februari 1817, efter det nämnde Svenska arfvingars fordran blifvit bestämd till 9,419 Ridr 22 sk. 6 rst., hvaraf ?:deiar skulle arfvingarne tillkomma, anbefallt Riksgälds-Contorels Fullmägtige att till Landtbruks-Aeademien utbetala återstående iidelcn, eller 3,139 R:dr 39 sk. 6 rst. i Contorets obligationer på 10 år med 5 procents årlig ränta; att, sedan Directeuren för Landtbruks-Academien hos Kongl. Maj;t gjort underdånig framställning om anslag till uppförande af ålskiliige nödige tillbyggnader vid och reparationer å Academiens hus, förslagsvis upptagne till en summa af 24,200 R:dr, Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 31 Mars 1819, tillåtit, att de medel, som för ändamålet erfordrades, finge i moa af behofvet förskjutas af den under Landtbruks-Academien ställde fond uti Riksgälds-Contorels obligationer, för att sedermera efter hand ”af Nionde IIufvud-Titeln” ersättas; äfvensom Kongl. Majit förordna!, att de lån från samma Hufvud-Titel, som innehades af Ryttmästaren A. Adlersparre med 10,000 R:dr, af Presidenten Friherre Edelcrantz med 12,000 Ridr, samt af Bruksegarne P. Wikström oell P. Wiklund, med 4000 Ridr skulle, i den mon ränteoch capital-afbetalningarne derå fullgjordes, användas till ersättning åt Landtbruks-Academien, intilldess fondens förskotter blifvit till fullo liquiderade, tillika med ränta derå efter 5 för hundrade om året; och enär vid sistlidne Riksdag af Academiens förskotter vore oguldne 10,036 Ridr 8 sk. 8 rst.
Sedan Fångvårdsstyrelsen häröfver blifvit hörd, har ärendet den 10 Februari 1849 remitterats till Justiliäkanslerens utlåtande, som dock ännu ej inkommit. 32:o af den 26 September 1848, i anledning af Kongl. Maj:ts Pro position angående författning om förlagsinteckning (207). 1848 den 10 Oktober i Statsrådet anmäld. Skrifvelsen lagd lill handlingarne. 33:o af den 26 September 1848, angående skyldighet att låta intekna vid köp om fast egendom gjordt förbehåll att, emot bestämd summa, få densamma återlösa (210). Förslaget blef den 6 Februari 1849 i Statsrådet antaget, och Förordning samma dag i ämnet utfärdad. 34:0 af den 27 September 1848, angående förslag till lag mot upp ror och olofliga folksamlingar (209). Nämnde förslag blef i Statsrådet den 6 Februari 1849 af Kongl. Majit gilladt och Förordning i ämnet utfärdad. 35:o af den 26 September 1848, angående rättighet för Judar alt vittna (208). Nämnde förslag blef i Statsrådet den 6 Februari 1849 af Kongl. Majit gilladt och Förordning i ämnet utfärdad. 36:o af den 26 Juni 1848, rörande uppläsande af kungörelser från predikstolarne (120). Uti SlatsRudet den 8 Maj 1849 bifölls i Nåder hvad, i afseende på sättet för kungörelsers uppläsande uti kyrkorna, af Rikets Ständer blifvit föreslaget; hvarom Förordning utfärdades samma dag; men den tillika väckta frågan om stadgande af förbud mot uppbärande af betalning för vederbörandes befattning med dylika kungörelser blef till Ecclesiastik-Departementets föredragning öfverlemnad. 3f:o af den 5 Oktober 1848, med förslag lill Lag för utrikes vexlar (213). Kongl.
N:o 90. t N:o 90. Ankom till Exp. Utsk. d. } Nov. 1829. Betänkande, i anledning af åtskilliga Motioner om förändring i sättet för Grundräntornas eller Krono-Tiondens utgörande. H ögloflige Ridderskapet oell Adeln har till Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten remitterat ett Memorial af Friherre Palmstjerna, Carl Otto, deruti yttras, att egare af sådana Frälse-, Skatteeller Krono-Hemman, hvilkas Grundräntor förnämligast bestå uti Spannmål, hafva en bedröflig erfarenhet deraf, att den utaf Hemmanen utgående skatt är högre under missväxtår, än vid vanliga skördar, och beräknas allt högre, ju kännbarare missväxten är. Detta synes Friherren omvändt, emot hvad det borde vara, då, i dess ställe, nedsättande af skatterne under missväxtår vore mera enligt med Statens ändamål. Men då vinnandet af denria fördel icke lärer vara förenligt med sjelfva den i nuvarande grunden för skatternes utgörande, inskränker sig Motionairen till det ändamål , att den Hemmanen åtföljande Grundskatt och Krono-Tionde matte framgent komma att utgöras på ett mindre tryckande sätt. Bih. till R. St. G:te Haft. 1 i StatsBevsamt Oec.- ZJtsh. Bet. N:o ge.
På 7:de sidan innehåller betänk, derom följande: ”Sedan näringsfrågan åter blifvit väckt vid sistförflutna liksdag, afgåfvo "R. St. den 28 Mars 1835 en und. skrifvelse, deruti, efter 3 ii Den 17 Juni f, m. ''upptagande af livad sorn sig tilldragit under 1823 Ars ''riksdag, R. St. anhålla, att de då i lind. öfverlemnade för”slag till förordning 0111 handtverkerien, lill författning om "gertiingsmä ns antagande på landet och till handelsordning "matte, efter föregången nåd. pröfning, och sedan de rättelser och förändringar, sorn lili berörde förslag kunna anses ’’nödiga, blifvit verkställda, varda, löre nästa riksdag, såsom ''allmän lag till efterrättelse utfärdade.” Genom della lind. yttrande hafva Ständerne i min tanke en gång för alla undanbedt sig all reglementarisk befattning nied näringsfrågan och i und. öfvei leninat tlen till K. M, som också på det sättet betraktat saken; ty genom skrifvelse den 19 Juni 1835 har K M., jemte öfverlemnande af de till näringsfrihetsfrågan hörande handlingar, i nåder anbefallt K. C0111 merce-c<dl:in ali, efter pröfning af de förändringar och jemkningar, som sednare tiders erfarenhet och ombytta förhållanden kunde påkalla i det af särskild comité utarbetade och vid i8a5 Ars riksdag til! R. Sits granskning öfverlemnade förslag till författningar rörtde utöfning af handel och handtverk, afgifva und. förslag till förnyade författningar i dessa ämnen och dermed sA tidigt inkomma, alt K. M. mätte blifva i tillfälle att före slutet af i8>5 i nyssnämnda af ekonomisk beskaffenhet varande frågor nådigt beslut fatta. Jag hemställer till R. o. Ad., om icke Utsk. tydligen uttryckt den önskan, att näringsfriheten en gång måtte blifva etablerad.
Den siste värde talaren har hemtal skäl af den bestämmelse, som finnes i 2 mom , hvilket han synes gilla, för borttagande af ifrågavar. mellanmening i 1 morn.; men gillar man 2 moms innehåll, så är det också oskadligt, att samma mening är uttryckt i det 1, och då ser jag ej, hvarföre man skulle sönderplocka delta moment. För min del hyser jag den öfvertygelsen, alt mom. bör oförändradt qvarstå, emedan jag anser det vara ett ganska riktigt stadgande, att det understöd, som fattighjonet får, ej bör anses annorlunda än såsom ett förskott. Hr von Hohenhausen har anmärkt, att då fattighjonet kan anställas till arbete, så bör man ej derefter fordra någon ersättning för det understöd, som kan lemnäs åt hjonet; men jag får fästa uppmärksamheten derpå, att hjonet, som anslälles till ai lieie, sällan kan aftjena kvad arbetet kostar, och dessutom är det många fatiighjon, hvilka ej kunna anställas till arbete och således alldeles icke kunna bidraga till sitt underhåll. Gr. Taube har anmärkt, att i t mom. af 15 §:n är hjonet stlildt under faltigstyrelsens husbondevälde, hvaraf Grefven velat hemta anledn. till den förmodan, alt intet anspråk pä ersättning för lemnadt understöd borde kunna göras. Jag hemställer till Grefven, 0111 man ej på de grunder, som här blifvit anförda, bör kunna återfå ett förskott af eli fattighjon, äfven örn man ej skulle kunna återtaga det af ett 43i Den i3 Mars e. m. tjenstehjon. — Hvad beträffar den sista meningen, röi :de barn under i5 år, så anser jag det vara ganska rätt, att barnen ej stanna i skuld för hvad på deni intill denna ålder kan påkostas, och då måste väl fattigvårdsstyrelsen, för att kunna få någon ersättning, bålla sig till föräldrarna, ifall det blir deni möjligt alt återgälda understödet. Jag yrkar således, att detta inom. måtte bibehållas. Frih. Boye, Ludv.: Mig synes att i mom. behöfver ett förtydligande.
Och afvert blifva ägare af de confiscerade varorne» så snart han hade betalt tullafgiften för desamma. 14 §• Den Tullbetjent, som kunde bevisas hafva gynnat lurendrägeri, borde skiljas från Rensten, och dertill betala en ansenlig pl'gt, men om han ej hade att betala med, skulle hatt genom arbete ersätta dea. 15 §• Uti allmänna Tidningarna, skulle införas Lur«ndrägarens namn och hemvist, och för att ett starkt ansvar skulle hvila på den enskilta kustbevakningen , borde den i händelse af lagbrott, straffas med fästningsarbete. För öfrigt förenar jag mig till alla delar uti den af Grefve Carl Posse föreslagne organisation utaf Tullverkets Styrelse och Förvaltning. Dessa äro de förslag, som här framläggas, till bepröfvande af de personer, som äga en vidsträcktare och mera upplyst erfarenhet än jag. Efter att hafva i början af denna motion, uppehållit mig en stund vid de allmänna åsigter, som alltid böra vara den punct hvarifrån man utgår vid våra afhandlingar, så har lien 17 April f. m. jag öfvergått till detailler, hvilka äro mindre angenäma att sysselsätta sig med, men äro dock vigtige, emedan endast genom dem, de allmänna grundssttserne nedstiga ifrån theoriens höjd, till nyttan af den practiska tillämpningen. Ifrig älskare och försvarare af vilt Censtitutionelt, men genom den naturliga tendenceo af mina idéer, i synnerhet fästad vid 'de frågor, sorn röra Statshushållningen, har jag försökt att betrakta dem med den anda, som constitutionella principer ingifva och befästa.
Ordförande, svarade StatsSecretcra - Den 4 Julli, 53 ren, att Revisorerne enligt Regeringsformen ej kunde communicera sig med Hans Majrt Konungen, utan att StatsSecreteraren ägde att vända sig till BancoFullmägtige, och var det deras skrifvelse som samma dag om eftermiddagen uti Cantzli-afdelningen föredrogs, i anledning hvaraf Revisorerne sedermera vidtogo den åtgärd, som blifvit omnämnd, och jag tror, att denna Revisorernes åtgärd kan försvaras, så att den ej behöfver hållas hemlig. Herr Strussenfelt, Michael: Nyss uppköra» men då Herr Berghman slutade, har jag icke hört hvad han anfört j men i anledning af hvad Herr Påhlman yttrat, vill jag endast nämna, att hvar och en sak, den må vara huru klar som helst, kan bestridas. Jag förblifver ock vid min tanka, att om Revisorerna anhållit hos Kongl. Maj:t att Malmö Disconts ställning förleden höst ej måtte yppas, så hade mycken olägenhet, som nu inträffat, undvikits. Revisorerne må hafva huru stark öfvertygelse sora hälst om lämpligheten af deras åtgärd, behåller jag och flere med mig vår, att de hemmavarande icke äro Revisorerne derföre synnerligen förbundne. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Gärna hade jag afbidat Herr Strussenfelts ankomst, men då jag af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken uppropades , måste jag yttra mig, Jag får nu tillika erinra, att det ingalunda var Revisorerne tillständigt, att hos Kongl. Maj:t göra underdåniga föreställningar 54 Den 4 Jutii. emot de steg Kongl. Ma|:t i omFörmälde afseende fann för godt att vidtaga. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 27 sistledne Junii afgifne, samt den 2 dennes förmiddagen på bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 15 sistledne Junii meddelte Betänkande, angående lån från Banken till Götheborgs Stad. Herr Påhlman, Otto Fredric:
Hvad beträffar de angående Skeppshandeln uti Memorialets andra och tredje punkter gjorde anmärkningar, tager jag mig friheten erindra, att den Konungens Bådgifvare till last förde omständighet, att hafva uppdragit åt Grefve Cederström ensamt, att afsluta Skeppshandeln, förfaller, då Utskottet sjelf upplyser, att Grefve Cederström icke varit ensam i uppgörandet häraf, utan haft Konungens befallning att sammanträda till 358 Den 18 Julli e. m. rådslag härom med Chefen för Förvaltningen af SjöÄrenderne och GeneralAdjutanten för flottan. Jemte det en sådan fråga, som den närvarande, icke bör bedömas ensamt efter utgången, enär ändamålet varit att tillskynda Riket en fördel, hvilket jag ej hört bestridas, och de, som tillstyrkt åtgärder för ett godt ändamåls vinnande, icke böra straffas för sakens olyckliga utgång, torde man äfven icke böra finna den moraliska anledningen, att genom den ifrågakomne expeditionen medverka till medmenniskors befrielse från träldom, vara klandervärd. Per-? till kommer äfven den afsedda fördelen med. Svenska Sjömäns öfning. Afsigten mäste således i allo varit god, och då utgången med, företaget synes legat utom gränsen af mensklig omtanka, afstyrka jag bifall till Utlåtandets andra punkt. Beträffande serskildt Grefve Cederströms åtgärder, så har jag aldrig godkänt dem, och ämnar aldrig försvara, hvad jag icke kan gilla, men jag hem-, ställer lill Ridderskapet och Adeln, om icke Rikets Ständer skulle nedsätta sin egen värdighet, örn de hos Konungen anmälte till afsked en redan afskedad Embetsman. Mon om att bibehålla Ridderskapets och Adelns, värdighet, tillstyrker jag alltså, att frågan må läggas till handlingarne, jemte, om man så vill, det förklarande, att, derest icke Grefve Cederström redan haft afsked, hade, enligt Utskottets förslag, 107 §. Rege-, ringsFormen bordt tillämpas. Den 18 Julii c. ra. 35g
1,00 Haasum, Adéle, Ave Maria m. p. o,7S Henneberg, Skeppsgossedans °,75 eller orgel_ 0,50 Sedström, Elégie 1,00 Dahl, Adrian, Tvenne sånger m. p. 1,00 Lange, Rhenvinets lof. Fant 1,00 Fahlstedt, Jenny, Tvenne sånger Fexer, Valse de Salon 1,00 m. p 1,00 I ka, En Provence. Karaktersstycke Sauret, Emile, Aubade, MorgonBeaumont, Album pour 1889. Six sång m. p 1,00 poésies mignonnes 2,00 FOCk, Gerda, Det var en dröm.Romancc o, 75 Scharwenka, Album for piano 1,50 Jacobsson, John. af Oskar LoeSChhOrn, 24 lätta melodiösaEtuFredrik: N:r 1, Italiensk serenad 0,50 der i alla tonarter. Vak upp 0,75 Suppé, Potp. ur Op. Jagten efter lyckan 1,50 N:r 3. Vallflickan i Mora 0,50 Fahrbach, Ein flotter Studio. Piano å Pugh, » Hulda lilla ». Sång-vals 0,75 4 mains Sångprogrammet. Valda sånger af Cramer, Potp. Konung for en dag d:o o, 2.00 75 de förnämste tonsättare. Flöjt. G u i t a r r. Danser. Orgel. [7001 Ericsen, Minne frän Konstnärskarnev. Ny uppl. Kr. 2,00 Vals 1,00 Fah r bach, Ein flotter Studio. Violin o. p. 0,75 Holtz, Pä begäran. Hambopolska Fexer, Romans för violin och piano ... 1,00 0,50 » i:sta Extra. Polka » Potp. ur op. Den bergtagna o,75 Marscher. Musik af Hallström, för viol. eller flöjt » » Cascarinette ».
Se tre Btanb beöfa, forn bå fått bet ftörfta antal röjter emot fig, ftältaå Ifwar efter annan unber itp omröftnittg, pwarwib twå trebjebetar af röfterna forbraS emot ben elter bein, font ffota aitfeS wara från Siiföbagcttu förtroenbe nteflutne; cd) förpålteö bcrefter fåfoitt i fRegeringöforutens 103 § wibarc föreffrtfweö. § 70. Sagtinta Stiföbag ffatt Ijwart trcbjc år förorbna fcp för funffaper od) lärbom fäitbe män att, jemte Suftitie SmBnbSiitattneit, font Btanb bent förer orbet, utöfwa wårb öfwer trpeffripeten. Scjje fommiterabe, af Ifwitfa twå, utom Suftitie DmBubö* mannen, (fola wara lagfarue, wäljaS mebclft omröftnittg genom tjugofyra walman, beraf Bwarbcra hammaren inom fig utfer tolf. Slfgår meitan Dtiföbagarna någon Btanb fommiterabe, wäija be öfrige tilt bet tcbiga rummet ett Behörig man. 3iif8bagö Sagtitna 9tif8bag [fall genom fyratio åtta malmån, af tntulfa Omarbeta hammaren inom fig utfer tjugofyra, malja Sultmäftige att, jcmtift färffitba regtemem ten, 9iiföBanfenö od; SRifégälböIontoretS mebel odj tittt;örigt;eter förmatta. tDefje ffytlt
Han i-nåste besjiilas af samina ansvarskänsla, soip den rattvise lagstiftaren miste känna inför de omyndiga, för livilka lian ar satt att stifta lagar. Hyad ett barn laser för sitt nöjes sk1111 iitöfvar ett ej obetydligt iiiflytande på dess utveckling. Vi .upprepa diirföre den gaiiila satsen, att åt barnen är endast » det bästa godt nog, och detta både hvad iniiehill. och form betraffas. Fredrika-Bremer-Förbiiiidet har åter genom en frikostig gåfva blifvit satt i stånd att utlysa en 1 2 2 ~ prist&amp;laiz. FSrbiindet utfäster tvenne pris, det ena å 300 kr., det andra k 106 kr., för de bästa nöjesböcker på svenska spraket, skrifna för basneller ungdoin. Vi hänvisa för öfrigt till annonsen å oinslagets sista sida. Bok-koiiiitén hoppas att vid denna nya pristaflan få gliidjeii att kunna utdela sitt första pris. Den vid den förra pristiifliiii tillmätta tiden har måhända af iikgra författare ansetts alltför knapp. Vi hoppas, att den nu ' iindligare tilli-natta tiden - 6 manader - skall vara tillräcklig för vara hugade författare att åt våra svenska barn skänka en verkligt god och rolig bok. P. Fröken Mathildn Silow, sekreterare i koinitén för PredrikaBremer-Förbundets stipendiefond, liar under Iiösten besökt Vestergötland och Värmland och i åtskilliga städes, inför kretsar af inbjudna personer, liimnat ineddelandeii om Fredrika-Bremer-Förbundet och dess stipendiefond. Eli iniianesvkrd öfver C. Svensh. Till Förbiindet liar iiikommit en hemstallan oin att deltaga i resandet af en ininnesvård öfver riksdagsinalinen C. J. Svensén. Under sin mångkriga riksdagsverksamhet h a r.
Deremot och då proportionen af belånings summan emot Eandt-egendomars uppskattade värde, då blef föreslagen till f:del, egentligen för att i anseende till den påräknade Utlånings fondens otillräcklighet, ändamålet af dess allmännare kringspridande ej skulle förfelas; och under förmodan derjemte af Riksens Höglofl Ständers bifall till en af Banco-Utskottet föreslagen executiv åtgärd vid inbetalningarnes indrifvande(; anser Banco-Utskottet sig vid nu förändrade omständigheter kunna äfven för dess del hemställa, att -f;del af det värde, hvartill en pantbuden Egendom å Landet blifvit af 1814 års Pröfnings.Committée uppskattad, må såsom Den 5 Juli. 693 såsom lån derå erhållas; äfvensom att jLåne-beloppet, vare sig för Fastighets-ägare eller Egendom å Landet, må i stället för 3Q00 R:dr högst kunna uppgå till 6000 R:dr. I sistnämnde afseende hafva UedamÖterne af Vällofl. Eorgare-Siåndet reserverat för StadsEgendomar en proportionerad rätt, på sätt hosfogade Protocolls-Utdrag innefattar. I öfrigt får Banco-Utskottet vördsamt förbehålla, att Banken framgent varder bibehållen vid dess genom äldre Författningar stadgade rätt, att erhålla första inteckningen uti de Fastigheter som derstädes pantsättas ; och att således ägare af intecknad Fastighet, som åstundar att densamma i Banken beläna, ovilkorligen bör vara förpligtad , att så begå med öfriga Inteckningshafvare, att de låta förflytta sina inrtehafvande inteckningar efter den som åt Banicen beviljas. Höglofl. Särskildta Utskottet har vidare föreslagit: att utgifvaren af den Stats ■ Oeconomiska Journal, som välbemäldte