Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle gema cnnkrrmera mig med hwad Herr Oensral 1"o!I vswanföre tilsiyrkt; men will unona, om jag är ensam om min tanka i saken eller icke, och begär derföre voler in^. Grefwe kckamilron. Betydelsen i beslutet wid Gesle Riksdag war sadan, at Ridderskapet och Aoeln icke samtycka, men sedan tre Stand bifallit wille Rrdderskapet och Aseln för sill del derwid läka bero. Herr 8 le är erinrade, at han yrkat pa votering. Friherre ve 62 er likaledes. Hsrr^erlmeäsn, ^sscob i ciss, begärde, at om rilläggninaarna ej komma in i ^ropoluicmen, sä marte xro^gliiionsn rskcrero sig pä krorocollst. Hans LxcsIIsncs Herr G re swen och L an d k Marskal ken uprepade den af honom sidst gjorda Vmermge-kropoiiuonLN. Besmarades med Ja och nägra Nej. Herr Grefwe» och Landt Marskalken fragade, om Ridderskapet och Adeln behagade at i Hlomrs-prnpolikicwsn images hivad Friherre l^oll oswanföre föreslagit. Jag skulle gerna csn kariner» mig med de warda Ledamöter, som önska afgöra saken utan votering; men yrkar, at den samma ina företagas, pa det utrönas marte hwstkendera har orätt, Friherre vs Lesr eller jag. IO2S Flere af Ridderstapet och Adeln yttrade fig pä en gang. Friherre I) o 6sor. Ordet orätt tror jag rj borde wara i NidderstaottS och Adelns krucocuIl.D.n, som säger I a eiwr sin ö-wertygelse, har ratt, och den, som säger Nej etter si; öfwcnygelse, har ccksa rätt. Ordet orätt pasiar ej inom Ridderstapet och Adeln. Fri herre 7Lo II.
Majit och Kronan eller ock skola till staden, i följd af deras borgerliga näring, utgöras; af Johan Johansson från Örebro län, om ett stadgande i samma syftning sorn sednare delen af sist anförda motion; samt af Friherre Cederström Ii., och Ephraim Larsson från Elfsborgs län, att stadganderna i den nu gällande förordningen må i allmänhet lemnäs oförändrade. Utskotten, som dessa motioner noggrant öfvervägt, föreslå vördsamt, att stadganderna i nu gällande förordning, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, må, beträffande så väl beskattningen som i öfrigt, varda bibehållna, med de förändringar, som uti hilagda förslag till författning finnas med kursiv stil utmärkta och till hvilka skälen skola här nedan anföras. Då det för jordbrukaren är af vigt att kunna, medelst bränvinsbränning om hösten en kort tid, tillgodogöra sig sådana jordprodukter, som ej äro tjenliga att förvaras eller kunna med fördel föryttras, och, sedan fodertillgången blifvit knapp, genom bränvinsbränning om våren jemväl någon tid förskaffa sig drank till ladugdr - Bevilln.-, Lag-samt Allvi. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.-o 1. 5 den, utan att antingen behöfva belasta sig med pannerymds afgift för längre tid, än bränvinsbränningen utöfvas, eller anse sig nödsakad att, medelst fortsatt brän vinsbränning under en längre tid, än hvarunder han sålunda är deraf i behof, söka godtgörelse för den större afgiften, hafva utskotten ansett sig böra understödja det af flera motionärer framställda yrkande om flera men kortare bränvinsbränningstermincr, än dem som för närvarande finnas bestämda, och i sådant afseende tillstyrka att den årligen tillåtna tiden för brännvinsbränning må varda fördelad i sex terminer, med en månad i hvardera; och hafva i öfverensstämmelse härmed förslag till förändrade redaktioner af 1, 8 och 10 §§ blifvit uppgjorda.
På denna dag samlas i Einsiedeln vallfärdande från Schweiz, Frankrike och Italien. Man beräknar, att årligen etthundrafemtiotusen böja knä för den om en praktfullt utstyrd negerhustru erinrande gudsmodersbilden. Vid Wädensweil lämnade jag Zürichersjöns ångare och fortsatte med bantåget, som långsamt och pustande sträfvar uppför backarna mot Einsiedelns aflägsna, högt belägna alpdal. Hösten är inne, vinet är skördadt, och på afstånd glimmar bergens friska snö i den kalla, genomskinliga luften. I djupet blånar Zürichersjön, och längs vattnet synas husen och kyrkorna som punkter och streck. Stranden liknar en buktande, med slarfvig handstil skrifven rad. Ett stycke ut på vattenytan, på det blåhvita papperet har den slarfviga handen dragit ett snedt tankstreck. Det är den långsträckta ön Ufnau. Det var på denna ö von Hutten dolde sig för sina fiender, men redan fjorton dagar efter sin ankomst upphanns af allas vår fiende döden. Han blef jordad på öns oansenliga, lilla kyrkogård, men ingen känner närmare stället där han hvilar. Höga, barrskogsbevuxna kullar stänga snart utsikten, och inom en timme är jag i Einsiedeln. Min uppmärksamhet fängslas genast vid ankomsten af den väldiga klosterbyggnaden med dess huslängor, flyglar, murar och gårdar. Den nuvarande klosterkyrkan, från hvars två torn tretton klockor slunga sina klara malmtoner mot alpstuporna, är uppförd i förra seklets början i så kallad romersk stil. Framför den breda trappan, som leder upp till kyrkans tre portar, reser sig en präktig brunn i form af ett tempel. Det är af svart marmor och krönes öfverst af gyllne krona, sol och halfmåne. På båda sidor om platsen löpa arkader. De sträcka sig ned mot staden som två armar, som en öppen famn. Man tycker sig stå på en piazza i Rom, och man förvånas öfver att landskapets höjder bära granar i stället för pinier. Vid inträdet i kyrkan häpnar man. Hvilket virrvarr af glitter och färg, af bilder, lampor och ljuskronor! Det skiner af förgyllningar, guldkärl, pärlor och ädelstenar.
»Vi skola ej tvinga oss till underverk.» Men donna Elisa hade nödvändigt velat gå, och hon hade sagt, att bilden ej väntade på annat än att bli förd till de otrogna stackrarna i Corvaja. Efter allt hvad han gjort, kunde de väl hafva så mycken tillit till honom, att de trodde, att han skulle kunna vinna också dessa. Men nu stod hon där, donna Elisa, med karlen öfver sig, och hon visste ej hur hon skulle kunna hindra honom att rycka till sig bilden. »Ge mig den med godo, donna Elisa,» sade karlen, »annars, vid Gud, tar jag den ändå. Jag skall hacka den i små stycken, i små, små stycken. Ni skall se hur mycket det skall bli kvar af er trädocka. Ni skall få se, om den skall kunna stå sig emot den svarta madonnan.» Donna Elisa tryckte sig upp mot bergväggen, hon såg ingen undflykt. Inte kunde hon springa och inte kunde hon strida. »Micaela,» klagade hon, »Micaela!» Donna Micaela var mycket blek. Hon höll händerna mot hjärtat, såsom hon brukade, då något upprörde henne. Det var förfärligt för henne att stå som fiende gent emot dessa mörka karlar. Det var dessa i slokhattarna och de korta mantlarna, som hon alltid varit rädd för. Men nu, då donna Elisa vädjade till henne, vände hon sig snabbt, ryckte till sig bilden och sträckte den fram mot karlen. »Se här, tag den!» sade hon trotsigt. Och hon gick honom ett steg till mötes. »Tag den och gör mot den hvad du kan!» Hon höll bilden på sina framsträckta armar och kom allt närmare upp mot den mörke arbetaren. Han vände sig mot kamraterna. »Hon tror ej, att jag kan göra den dockan något,» sade han och hånade henne. Och hela klungan af arbetare slogo sig för knäna och skrattade. Men han tog ej bilden, utan grep i stället efter den stora jordhackan, som han höll i handen. Han vek undan ett par steg, lyfte hackan öfver hufvudet och spände hela kroppen till ett slag, som på en gång borde krossa hela den förhatade trädockan. Donna Micaela skakade varnande på hufvudet. »Du kan det ej,» sade hon, och hon drog ej tillbaka bilden.
Der fast Skola skall imätlas, ankommer på församlings-boerne sjelfve att dess läge bestämma. 3. Bifölls. $ • 4' Ståndet besöt, att 1, 2 och 3 mom. af denna §. skulle förenas till 2:ne och lyda, som följer: l:o Den, hvilken, efter godkände prof i de kunskaps-ämnen, sorn 3 §. 5 mom. bestämmer, till Lärare vid Folkskola blifvit antagen, skall i årlig Bih. till II. St, Prot. i8fy. Q Sami. a Band. *3 98 Fröt. Utdr. d. 13 Fehr, 1841- lön åtnjuta minst åtta tunnor spanmål, hälften råg och hälften af annat sädesslag, som, jemte råg, inom orten i kronotionde utgår; så ock i penningar 26 Riksdaler 32 sk. Banco. Dessutom hör Läraren af församlingen förses med tjenlig bostad och nödig vedbrand, samt, der loealen sådant medgifver, till honom upplåtas ett lämpligt jordland, dels till brukning för eget behof af jordfrugter och dels för att meddela undervisning uti trädplantering och trädgårdsskötsel. 2:o Skollärare ege ock att tillgodonjuta vinterfoder och sommarbete för ett ko-kreatur, eller, der församlingen hellre vill gifva ersättning i spanmål, i stället två tunnor af de i 1 mom. nämnde sädesslag. 4 mom. bifölls. 5 mom. Ståndet ville pröfva delta morn., i sammanhang med hvad Utskotten uti sitt Utlåtande slutligen hemställt, angående bidrag af Stats-medel till Skollärares aflöning. 5. Då bland de lagar, som, efter Regerings-FormeD, äro föremål för båda Stats-magternes pröfning, Kyrkolag äfven finnes upptagen, ansåg Ståndet Utskottens hemställan, i det skick, den här förekommer, vara olämplig och sålunda böra alldeles utgå. 5 mom. bifölls, med den redactions-förandring, att, i stället för orden: Kyrkoherden och Kyrko-Rådet eller SkolStyr elsen, bör införas: KyrkoRudet och Skol-Styrelsen. 6.
«Men säg då för böfveln i våld, hvad som felas dig? Jag trodde dig vara hos öfversten jag, ty Boldakoff sökte dig för minst två timmar sedan. Har du ej träffat honom?» «Nej,» svarade den andra tvärt. «Och här sitter jag och afundas er,» skämtade Schalinsky; «jag föreställde mig så lifligt huru tappert du svängde om med Hedda Smitt i dansen — af lutter tacksamhet det förstås — och på en gång står du framför mig som en «deus ex machina» med idel åskmoln på pannan.» «Hedda! hon är icke der,» svarade Feodor entonigt, utan att gifva akt på vännens skämt. «Jag såg henne likväl fara bort med fru Nordenskans.» «Misstag! det var fruns fröken svägerska,» svarade Feodor bittert, och blef stående, för att se hvad dessa ord gjorde för intryck på den andra. «Om det så var, då for Leonna icke på dansen, utan hem. Eller har någon sagt så?» frågade Schalinsky misstroget. «Jag vet det genom — mamsell Smitt.» «Då tror jag det ännu mindre. Jag ber dig, Feodor, för din egen och för Leonnas skull, underrätta mig om allt!» «Liksom du, förmodade jag med säkerhet, att det var Hedda som reste bort, och att det var Leonna, som gaf det öfverenskomna tecknet med löfqvisten, men det var tvärtom. Hedda kom till mötesplatsen.» «Hvarföre följde hon ej med de andra?» frågade Schalinsky. «Hon ville ej svika sitt gifna löfte — hon hade fått i uppdrag att lemna dig denna biljet från fröken; till mig har Leonna aldrig velat skrifva — jag åtog mig kommissionen, och här är den. — Han lade det hopkramade, men ännu förseglade pappret i den förvånade vännens hand. «Den tillhör säkert dig,» sade Schalinsky. «Adressen är din, den kom blott i orätt hand.» «Besitta mig tror jag ej att du är svartsjuk, och det har hvarken hon eller jag förtjent af dig. Låt så vara att utanskriften är till mig, men innehållet rör dig så säkert.» Han bröt förseglingen och räckte Feodor pappret.
D. till Betänkandet N:o 54. angående beräkningen af Stals-Verkets Inkomster, yttrande meddelat och genom hvilket Utskottet bos Rikets Ständer hemställt: ”att till Kongl. Maj:t må i underdånighet öfverlemnäs, att för så lång tid, som sådan sy år conjunclur för Alunafsättningen fortfar, och lindring uti den Alunverken åliggande liondeskatt in natura finnes för tillverkningens uppehållande nödig, i Nåder pröfva, om någon större eller mindre del af lorden må för ett eller flera år Alunverr ken i allmänhet eftergifvas;” så har Utskottet icke ansett sig böra samma skäl, såsom förut uppgifne, här å nyo upprepa; hvadan, och då detta ämne, såsom anfördt blifvit, redan beror på Rikets Ständers pröfning och afgörande, Utskottet endast hemställer: att det beslut, som i anledning af Herr Winbergs förrberörde motion meddelas, må hos Kongl. Maj:t, såsom svar å nu förevarande Kongl. Remiss, i underdånighet anmälas. Bihang till R. St. 4 Sami. 1 Afd. a Bandet. i5:de Häftet. Stat s-Ut skottets Uttömde N:o 2*4’ Vidkommande frågan om jemkning i Tullafgiften å Alun, så har Utskottet öfverlemnat densamma till Bevillnings-Utskottets handläggning. - Stockholm den 12 Augusti 1804. N:o 224* Ankom till Exp.-TJtsk. den l3 Augusti. Utlåtande 3 i frågan om upplåtande af jord utaf Wisingsborg Kungs-Ladugårds egor 3 till ökadt utrymme för Wisingsö Kyrkogård. CL A.) Till Stats-Utskottet har Preste-Slåndet remitterat ett af ContractsProsten J.
Då detta ämnes behandling, i likhet med lagfrågor, Slagt Riksens Ständer fötbindelsen, att i detail utarbeta de stadganden, för hvilka hufvudgrunderne nu blifvit föreslagne, erkänna Riksens Ständer med tacksamhet den ledning, som dervid erhållits af de utaf E. K. M. natiigst förordnade Comrnitterades Förslag,deraf, ej allenast uppställningen, utan ock i manga fall åsigterne och de deraf härledde föreskrifterne blifvit begagnade i de Förslag till Förordning om Handtverkerierne, till Författning om Gerningsmäns antagande på Randel och till Handels-ordning, sorn Riksens Ständer nu i underdånighet få till E. K. Mus visa och nådiga pröfning härjemte öfverlemna. Riksens Ständer framhärda etc. Förslag. d°7 Förslag till Förordning, angående Handtverkerierne i Riket. Om Handtverks-Societeters inrättning och befattningar. §. i. I stället för de särskild tför hvarje handtverk hittills varande Skrå-Embeten, skola hädanefter i alla Städer Handtverks-Societeier inrättas, för att yttra sig öfver deras skicklighet, som till inträde i Handtverkerierne sig anmäla, samt i öfrigt bevaka Handtverkeriernes rätt och söka befordra hvad till deras förkofran kan bidraga. I mindre Städer måga desse Societeter, efter Magistratens förslag och Konungens Befallningshafvandes godkännande, förenas med de HandelsSocieleter , hvarom i Handels-Ordningen förinäles. §. 2'. t Händtverks-Sociteten skall bestå, i mån af Städernes eller Districtemes storlek och antalet af deras näringsidkare, af minst 9 personer, hvilket antal i öfrigt, af handtverkande Borgarne sjelfve bestämmes. Societeten väljes af handtverkande Borgerskapet inför Magistraten, bland de mest' skicklige och ansedde, samt, så vida ske kan, af alla, eller olikt» Handtverks classer.
Detta var dock något som i grunden sårade Sonja. Hon begynte blifva svartsjuk på hans studier, då hon såg att dessa tycktes ersätta honom hennes sällskap. Vi reste några gånger med henne och besökte honom, och på mellanterminerna gjorde de båda resor tillsammans, hvilka alltid beredde Sonja stort nöje. Men hon kunde icke finna sig vid att för öfrigt lefva skild från honom och begynte nu oroa honom med oupphörliga fordringar. Hon kunde icke resa ensam, utan han skulle komma och hämta henne och följa henne, hvart hon ville fara, under det han var som mest upptagen af sina studier skulle han uträtta kommissioner för henne och hjälpa henne med alla dessa bagateller, som han alltid hittills frivilligt och på ett så älskvärdt sätt tagit på sig, men som nu tycktes störa honom, då han var så helt absorberad af sin vetenskap.» Då Sonja under senare år talade med mig om sitt förflutna lif var hennes bittraste klagan alltid denna: ingen har någonsin älskat mig verkligt – Och när jag invände: men din man älskade dig ju så mycket, sade hon alltid: han älskade mig blott då han var med mig, men han kunde så utmärkt bra finna sig vid att lefva skild från mig. Förklaringen till att han vid denna tid och såsom förhållandena då voro föredrog att ej alltid lefva i hennes närhet, synes mig dock tämligen enkel. Men Sonja betraktade det icke så, hon hade alltid från sin barndom till sina sista år en egendomlig förkärlek för onaturliga och tillspetsade förhållanden. Hon ville äga utan att ägas. Jag tror att häri ligger en stor del af hennes hela lifs tragedi. Jag vill tillåta mig att citera ännu några anmärkningar af hennes väninna och studiekamrat från denna tid, hvilka visa huru redan under de tidigaste ungdomsåren de egendomligheter i karakteren voro utvecklade hos henne, som utgjorde den djupaste grunden till alla de inre själsstrider och lidanden, hvilka sedan gnagde på hennes hela lif. »Hon älskade i hög grad framgången. Då hon en gång föresatt sig ett mål, kunde ingenting afhålla henne från att eftersträfva det med hvilka medel som helst, och hon erhöll därför alltid hvad hon ville utom på känslans område, där hon, egendomligt nog, alldeles förlorade sitt skarpa omdöme.
Det iir mitt hopp, att ett allt större antal man och qvinnor framdeles skola fatta sin politiska iippbift p5 detta sCtt. Ett litet sallskap stiftades i v5ras, som vill Wrstlka att verka för en god politisk uppfostran C5rinedelst föreliisningar, diskussioner, spridning af skrifter, som afhandlade de olika sidoma af ofintliga friigor, korteligen, som skulle söka att förrn9 röstegare att bilda sig sin egen dsigt i st5llet ftlr att blindt följa en viss ledares, denne m9 i öfrigt \ .ara hum framstående som helst. Vi kolla detta siillskq~ den politi~ka natioi~aIfortningen (National Political Union), och hoppas att det skall blifn till n9gon nytta. Vid valet 1885 fingo de olika partiernas förberedande valmöten niistan öf \ - erallt sin vilja fram, vid de senaste minademas val voro de röstberattigade mycket mera sjelfstiindiga. Hiir n8gm ord till svar p i er fraga, hvilka som nu iiro de förniimsta Wrkiimpame tör qvinnans röstriitt. Af beqviimlighetsoch sparsamhetnskiil indela vi landet i olika sektioner. SA har England fordclats i tre hufvuddistrikt: Manchester-röreningen iltager sig landets nordliga del, Bristol-ftlreningen den vestra, London-föreningen den sadm och östra. I Manchester iir miss Lydia Becker sekreterare, ocn 5 eller 6 parlamentsledamöter, jenite nigra andra, tillhöra styrelsen. Miss B. gifver ut siVoinen ' s Suffrage Journal. (Qvinnans röstriittstidning), den basta redogörelse för vart arbete vi egt sedan 1870. Tidningor tiIIsuwdcs huarji parlan~rr&gt;rsIcdanrot och huarji tidung i landet. Miss B. iir afven London-föreningens parlamentsagent och tillbringar nöd \ .ihdigh.is, under det parlamentet ar samladt, mycket af sin tid i Imidon för att \ .ara i underhusets niirhet.
M.f med tillkännagifvande, att den i Nåder tillförordnade Lag-Committée, i underdånigt Betänkande, blandannat, hemstält, att den Vaktkarl eller Fångförare, som har en fånge under sin vård, må ega att skjuta å honom, i den händelse han söker bereda sig tillfälle, att rymma och, efter erhållen anmaning, icke afstår ifrån försöket, i Nåder anföit, att, då erfarenheten skall visat, det rymningar ofta blifvit .verkställde, ej blott genom föröfvadt våld, utan merendels sålunda, att då Fångar varit på arbete, under bevakning af en man för tvänne, eller, vid fångtransporter, en person fört 435 Fångar samt en af dem begifvit sig på flykten , bevakningen ej kunnat lemna tillsynen å de öfrige, för att efterspana den flyende, och det vore af särdeles vigt, att den, som har en Fånge under sin vard, enär han är underkastad ett svårt 334 Undertlaniga Skrifvelser. ansvar , om fången rymmer, också måtte försattas i tillfälle, att i alla möjliga falt fullgöra sin bevak n i ngs sky hl i gil et, E. K. M. ansett ilen föreslagne utvägen så mycket heldre böra iakttagas, sorn det alltid skaile bero af Fången, att undvika oller blottställa sig för äfventyret , samt Jjagens stadgande i 99 Cap, 1 §.
anledningen till den förlust af kanske 40,000 tunnor som sannolikt drabbat inrättningen genom den Italienska expeditionenUtaf de genom Herrar Revisorer vid R - vision sförrä tningen i Magasins-Directionen granskade handlingar och protocolier, lärer befinnas att export af spannemål till Portugal äfven varit anbeialld, men hvilken likväl aldrig kommit till verkställighet, i anseende till den Italienska expeditionen; det synes som denna anstallt äfven bordt få en plats i Revisorernas berättelse, till vägledning för omdömet efter grunderne för detta sednare så förlustgifvande företag. Vid berättelsen om Eldfjvarnsköp^t, yttra Revisorerne, att Regeringen befallt detta inköp sedan MagazinsDirectionen uti affordradt utlåtande vitsordat nyttan och fördelen af inköpet. Riksens Ständer och hela Allmänheten skulle Den 17 Feiniar ii. 44 * lätteligen häraf kunna ledas tilLdet omdömet, att Regeringen genom någon ensidig framställning, af Directionen blifvit föranledd till köpet, hvadan det icke torde varit olämpligt, att i revisionsberättelsen meddelat den underrättelsen, att åtminstone en af Directioncns Ledamöter, Herr KamtnarRådet Levin i särskilt anförande upplyst Regeringen, det inköpet ej skulle för inrättningen vara af någon nytta och fördel ; hvadan Regeringen åtminstone synes ieks varit i saknad at upplysningar om förhållandet, vid en tidpunct, då inrättningen i brist af tillgångar, syntes försatt i den fullkomligaste overksamhet, och oförmögen att uppfylla någon af sina bestämmelser.
Det enda Utskottet i afseende sa wäl pa ämnets beskaffenhet och wigt som uppä allmänna rösten för desi ward trott siböra iakttaga är att omsorgen för Den 14 Julik. >647 allmänna Uppfostran och Fattigwarden femte Ecclesiastique-Werket alltid matte utgöra en serskilt persons befattning, och säledes icke med de öfriga ärender förblandas. Da fragan om ett förökt antal af StatsRadets Ledamöter uti etc serskildt Betänkande är upptagen och hwilar sedan de 2me föregående Riksdagar har Utskottet icke heller ansett sig böra uti närwarande förslag denna staga ytterligare »vidröra. PZid tillfälle af besia öftverläggningar om RiksÄrendernes förwallnmgs-satt har icke heller undfallit Utskottet att ehuru med den omfattning Konungen täckts giswa at sin framställning, och i afseende pa wisia i densamma förekommande benämningar, en Departemental Styrelse icke pa sadant sätt skulle kunna utan nu färestagne ändring i RegeringS - Formen införas, skulle likwäl densamma under ea något olika form men »ned en nära morswarande werkan kunna utan rubbning i närwarande Grundlags föreskrifter efter behag »verkställas. Utskottet som redan wid sistledne Urtima Riksdag uti sivar till enskild man, i anledning af i detta ämne wäckt staga yttrat samina tanka, grundar denna sin öfwerlygelse deruppä, att ehuru i Regerings - Formen ar utsatt den »värdighet Stats-Raden såsom soldane innehafwa, gifwes likwäl ingen föreskrift sorn hindrar Konungen att personligen benada hwar och en utaf dem »ned en högre sorn kunde satta den ban behagar öfwer alla andra Einbeksmän och säledes undanrödja swarigheterne wid det inseende öfwer någon förwaltnings - gren som Konungen skulle finna för godt at någon Stats-Rad uppdraga; Att enär gränsen för Stalö-Rådets Ledamöters befattning eller göromål icke är utstakad, äswcnsom icke heller den för Stats - Secreterarnes åtgärder wid deras