Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Prisom oss lyckliga, min unge vän, fortfor riksrådet, – derför att vi besegrat denna hetsande, förskräckliga jagtlust! O, ni känner lika väl som jag, hvilken oemotståndligt förtrollande makt ligger i dessa nattliga studier, då tanken fördjupar sig i kabbalas afgrund och från sfinxerna, som dväljas i dess labyrinter, söker locka de vises sten; då man lutad öfver degeln betraktar metallernas skiftande glans och darrande väntar undergång eller herravälde öfver verlden ... – Och ni har kunnat öfvervinna denna passion! utbrast Drake med ett tvifvel, som han ej kunde dölja. – Än ni? – Jag ... jag har egentligen aldrig erfarit den. Ryktet ljuger, som påstår, att jag befattar mig med alkemi. – Desto bättre för er! I förtroende sagdt: vet ni, huru mycket krut jag sistlidna år fruktlöst spillde på jagten efter Lejonet? Två års ränta af mitt friherreskap i Ingermanland, det vill säga omkring 36,000 daler silfvermynt! Endast tanken på mitt älskade barn, min Maria, och hennes framtid har förmått mig att afstå från dessa förföriska studier. Och likväl är jag ännu icke säker på mig sjelf. Det är en farlig frestelse att fortsätta, då man för sina ögon ser exempel på andras framgång ... – Ers excellens, hvad menar ni dermed? inföll Drake, i hvars ansigte hvarje muskel spändes vid denna antydan. – Ni känner naturligtvis Vanloo ... – Det namnet har jag aldrig förr hört. – Hvad? Dock, det är sannt: ni har sedan er hemkomst föga varit i hufvudstaden. Der, må ni veta, hör man i dessa dagar knappt annat än detta namn. – Hvem är då denne Vanloo? – Hvem han är? En enkel fråga, men ändock svår att besvara, ty Vanloos egenskaper äro så många, att jag ej vet, hvilken jag skall framhålla såsom den mest betecknande. Att han, efter hvad namnet tillkännagifver, är Holländare, det är i våra ögon hans sämsta egenskap; ungefär samtidigt med er återkomst hitkom han med holländska beskickningen och har sannolikt sjelf något hemligt uppdrag från sitt lands regering.
eller ett sådant frånträdande ej kunnat äga rum, och i annat läll, förbehållet måste anses gällande; en mellankommande verkställighetsåtgärd, sådan den i remissen påyrkades, i strid med de två Riksståndens vägran, då icke skulle varit en verkställighet af Rikets Ständers beslut, hvilket aldrig annorlunda, än såsom fattadt genom förstärkt utskott, kunde vara stridande mot två Stånds mening; att om det nu finge antagas, att den ifrågasatta verkställigheten skulle inneburit åsidosättande af två Riksstånds, om än blott tillfälligtvis kända, gällande beslut, i hvilket innefattades vägran tiil denna mellankommande verkställighet; dennas tillstyrkande då skulle varit stridande mot en uppenbar pligt, hvars iakttagande jag förmodade icke kunna läggas Konungens Rådgifvare tiil last; men att huruvida två Riksstånds beslut, hvilka icke kunna ändras vid samma riksdag, då de blifvit fattade, skulle i förevarande läll kunnat .anses kraftlösa och tillintetgjorda derigenom, att de uti samtliga Riksståndens underdåniga skrifvelse icke omförmältes, det vore den vigtiga grundlagsfråga, om hvars bejakande jag destoheldre tvekade, som jag ej ens vågade taga för afgjordt, att ett i den underdåniga skrifvelsen uttryckligen gjordt återkallande af samma särskilda beslut kunnat anses gällande, emot de bestämda stadganden, som finnas i Riksdagsordningens 58 och 75 §§; men slutligen att om Konungens Rådgifvare, utan hinder af denna betänklighet, såsom de sjelfve i förklaringen syntes hafva föreställt sig, och utan att fela emot föreskriften i Regeringsfomens 75 §, om Riksståndens rätt att stadga sättet för deputerades utväljande till markegångssättning, kunnat tillstyrka Kongl.
På grund häraf har Kongl. Maj:t nu föreslagit Rikets Ständer: att, med undantag af Jemtlands Häst-Jägare-Corps och Bohus läns regementes södra bataljon, med hvilka serskilda förhållanden egde rum, rusthållarue vid öfriga rusthålis-regementen och corpser i riket må, vid nya sammankomster, erbjudas att, lill vinnande af den åsyftade lindringen i rustningsbesväret under krig, ingå gemensamma öfverenskommelse!', samtlige rusthållarne vid de beridne regementena och corpserna serskildt, och samtlige rusthållarne vid de afsutna serskildt, att, efter den andel, som på hvarje rusthåll kunde belöpa, icke allenast ersätta alla förluster i hästar eller persedlar, som under krigstjenstgöring kunde för de i öfvorenskommelsen deltagande rusthållen inträffa, utan ock under tiden lör persedlarnes underhåll ansvara ; kommande hvarje rusthållare sålunda i tillfälle att, utan hinder af det beslut, hvaruti de öfriga rusthållarne kunde stanna, härutinnan handla, såsom han för sig fönnonligast ansåge; dock att, der flere delegare funnes i samma rusthåll, alla dessa borde om beslutet sig förena, så framt den föreslagna öfverenskommelsen skulle anses halva blifvit för rusthållet antagen; och skulle för öfrigt de rusthållare, som till en början möjligen kunde hysa betänkligheter vid detta på deras gemensamma fördel beräknade förslags antagande, icke utestängas från möjligheten alt sedermera derpå ingå, hvadan Kongl. Maj:t ansåge en praescriptionstid för rättigheten att i öfverenskommelserna deltaga först framdeles lämpligen kunna af Kongl. Majrt i Nåder bestämmas. Då likväl ersättningen för under krig inträffade förluster eller underliålls-kostnader icke skulle ifrågakomma att af rusthållarne utbetalas, förr än densammas belopp blifvit tillförlitligen utredt, ville Kongl Maj:t fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten, att de utgifter, som i omförmälde afseenden kunde uppkomma, förskottsvis bestriddes af den blifvande krigsfonden, för att sedermera, lill Statsverkets godtgörande, fördelas på vederbörande rusthållare, hvilka i stället blefve berättigade att återfå så väl hästar som persedlar i tjenstbart skick.
Han tvekade att taga den, ty han trodde att jag sjelf längtade att läsa igenom den. Jag hade rätt mycket besvär att öfvertyga honom om motsatsen; han är således icke så egoistisk som han vill låta påskina! Hvad är det han säger om ”Bobbe Stenson”: ”Han föreföll mig i detta ögonblick så hjertlös, att jag ville hata honom. Och dock visste jag, att denna hårdhet och denna köld, hvarmed han omgaf sig i lifvet, blott var en mask, som han anlagt till skydd mot lifvets köld. Under den dolde sig alla yttringar af ett varmt hjerta och en glödande själ.”54 Jag frågade om han helst ville taga ”Från Skåne” med sig eller läsa den högt tillsamman med mig och flickorna. Han svarade att han ville hellre det förra, ty han är ”icke lifvad för att läsa högt”. I förrgår (d. v. s. den 5te) kom A. L. igen. Jag hade då läst hans skizzer och sade honom min mening derom. Han sade sig tycka mycket om En realist. Vill skrifva en recension öfver boken i Göteborgs handels och sjöfartstidn.55 Jag frågade honom om han ämnar antaga platsen i Göteborg. Nej det ämnar han icke, så vida han kan få någon annan i sitt ställe. Genast hade han afsagt sig att undervisa i religion. Men nu hörde han att det är meningen att han skulle göra bön med pojkarne, och icke heller det faller honom i smaken. Olsson hade sagt att han behöfde ju icke låta någon veta om att han skrifver i tidningarna. Detta tycktes icke falla honom i smaken. ”Du tycks tro att det icke är min mening att fortfara med mitt skriftställeri,” sade han, ”men det skall jag säga dig, att den tanken är en kolossal villfarelse, ty jag vill ha platsen just för att kunna skrifva; och jag vill bara säga dig att jag alltid sätter ut mitt eget namn, så att det icke står till att dölja.”56 – ”Nej det gör ni inte, ty ännu har ni inte studerat mig tillräckligt,” sade han och såg mig rakt i ansigtet med en viss skadeglädje. Jag spratt till dervid. ”Hur menar ni?” sade jag hastigt. Orden hade träffat mig så oförberedt, som ett slag i ansigtet.
Revisorers Berdttelser. i6y att det i:ste Contoiret den i f December Ig 14 med ofvannämnde arbetsstyrka kommit i verksamhet, hvarförutan vid medlet af påföljde Martil en Revisor funnits nödig och blifvit förordnad: att 2idra RevisionsContoiret, som då endast blifvit inrättadt för Flottornes Räki)ingar , icke kunnat sättasi arbete förr än den 1 Februarii 1815 och då icke eller med flere än Commissarie!! samt 2:ne Revisorer och en Kammarskrifvare, meri att vid medlet af påföljande Mars den andre Kammarskrifvaren* äfven ingått i tjenstgöring: samt slutligen att ditintills af 18IO och sednare årens KrigsRäkenskaper inkommit så mycket, sorn ansetts svara emot 81 4 Revisions Månaders arbete, efter de grunder sorn vid Räkenskapernes uppskattning i allmänhet följts, att påföra hvarje Revisor IOOO Foliers Revision i månaden, dock roed de jemkningar antingen öfver eller under detta folietal, sorn i anseende till Räkenskapernes svårare eller lättare egenskap blifvit erforderlig.; vid hvilket tillfälle, efter Inspecteurernes förmälan, det Kongl. Majit till Dess och Rikets KammarRätt icke ännu aflat it någon underrättelse om Deputerades deltagande i Nya KrigsRevisionen , Deputerade funnit nödigt att uti bestyrkt afskrift meddela Kongl. KammarRätten den för dem utfärdade ofvanberörde Instruction, hvarå dock Kongl, KammarRätten velat afvakta Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift till sin efterrättelse. Af sådan anledning, och intill dess Kongl. Maj:ts Nådiga beslut om Deputerades deltagande uti Nya KrigsRevisionen genom Kongl, Brefvet den 28 November 1815 ankommit, 1^8 Rikt. St. Revisorers BerålteUtr. hafva Deputerade i följd af Instructjonens i® samt vid betraktande deraf, att i och för gamla KrigsRevisionen återstått det i afseende på Generella tillsynen å Krigsfondsmedlens uppbörd och disposition
» Gertrud, Gertrud! » Då får jag se en flik af hennes klädning sticka upp ur vattnet o c h, alltjämt liggande framstupa, med utsträckta armar för att ej k o m m a för nära den svaga iskanten, lyckades jag att få ett fast grepp i den o c h försökte att draga h e n n e till mig. Under tiden uppgaf jag ångestfulla r o p efter hjälp i förhoppning, att det skulle höras u p p till byggningen, s o m ligger strax ofvanför backen. Att få henne u p p öfver iskanten var omöjligt för m i g, m e n då hennes hufvud d ö k upp, fick jag äfven tag i hennes tjocka fläta, så att jag kunde hålla det öfver vattnet. Jag kände, att mina krafter ej skulle stå bi många minuter till. Mina händer v o r o stela s o m is, o c h det var endast ett slags kramp i dem, s o m hindrade mig från att släppa sitt tag. Då h ö r jag ljudet af röster, hvilka redan på afstånd uppmana oss att hålla m o d e t uppe, o c h o m ett par minuter, hvilka föreföllo mig s o m lika många timmar, rusade kaptenen, åtföljd af gårdsdrängen, ner på isen. Huru de sedan fingo Gertrud upp ur vaken o c h oss båda i land är ännu en gåta för mig, ty jag var s o m bedöfvad och vaknade först riktigt till lif i min varma bädd, där husjungfrun trugade mig att dricka varmt te samt bredde öfver mig m e d filtar. Jag har fått bära in stora baljor m e d snö, s o m de gnida henne med. » » M e n lefver h o n? I förra veckan afV led å Furusund änkefru A n n a Christina Skjöldarm, född Wiberg, omkring 89 år gammal. Ä n k a sedan 1839 efter skepparen Otto Henrik Skjöldarm, var h o n den sista s o m bar detta namn.
Af Akademiernas lill Kongl. KammarRätten ingående räkenskaper inhämtas, att, sedan de årliga lönerne till Ordinarie Professorerne och Adjuncterne med flere Tjenstemän utgått, ingen behållning för året finnes, > Med anledning af hvad jag nu haft äran andraga, hemställer jag till IIöglofL Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Respective MedStånden, att löner på Stat af Ro tunnor spannmål hvardera mätte anslås till 3:ne Docenter i Theologiska Faculteten, lika mångå i Juridiska och Medicinska, samt 8 i Philosophiska Faculteterne, vid båda Akademierna Om Remiss häraf till StatsUtskottet anhålles vördsammast. Lades på bordet. Grefve Gyllenborg , Joli. Henning, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Den i5 December e. m. 2'i7 Då det är en allmän rätt, lika för de jjjpjlt' ifrån Domaresäten aflägse boende, som de ■ närboende, att, så vidt ske kan, med lika kostnader deltaga i rättegångar, som öfverlemnas till Domstolarnes pröfning; anser jag det vara en pligt för de lagstiftande, att undanrödja så väl de kostnader för rättsökande vid rättegångars utförande, som möjligen kunna undvikas, som ock de svårigheter och hinder, hvilka för desammas behöriga fullföljande skola uppstå; och tror jag mig icke sakna anledning att, i grund deraf, föreslå några ändringar uti elen nu x allmänna Lagen stadgade rättegångsordning, åsyftande hufvudsakligen att, med inskränkning i behof af fullmägtige vid rättegångars utförande, inskränka de icke obetydliga utgifter för aflägse boende, som deraf föranledas, äfvensom att meddela dem större säkerhet att icke, inom korta fatalier för ändrings sökande, förlora utvägen, att draga deras rättegångar till pröfning af en högre instans.
Executionsstadga: om utarbetandet af en sådan , , Svar pa återremiss , ,,,,,, jJäcercfce-Sqvadronernes underhållsmedel; se Anmälan 77; Anslag 43; Hufvud-Titel, 3;dje. , Compagnier vid Infanteriet; se Anslag 43; Hufvud-Titel, 3:dje. Expeditions-V* ronofogde-t jenster: dels om upphö rande deraf, dels om de för dylika tjenslers tillsättande gällande författningar ,,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, SL P* c/i 7E - N:o 8 — fö <“f cz. 5 2L s Preste Ståndet. BorgareBondeStåndet. Expeditionslösen ; se Taxa. Erpeditions-X)tskoltet; dess befattning; se Riksdagsordningen §. 36. i mom. och §§• ^9» 72> i;sta perioden. if i anledning af infordrad upp gift å till handläggning äterstående ärenden , , , , , „ se Cancellie Betjening 6. Export-prcemier; se Norra Provinserna. Extra anslag, Extra Stals-regleringen; se Anslag för en gäng; Försvarsverket. „ om deras granskning i Rammar-Rät ten och af Rikets Ständer samt deras Revisorer ; se Anslag för en gang, pag. 11. » beviljade vid sista Riksdag; se Försvars-Verket. Extra Länsmän; se Länsmän. medel och uppbörder under Stats-Verkets ordinarie inkomster; se Stats-Verket, dess Inkomster, pag. 8. „ rotering; se Rotering. F. Fabriker'; se Sigtuna. Falkenbergs stad; om stapelrätt för densamma , , , , , lån till densamma; se Lane-un derstöd. Fantj Eric, Banco-Commissarie; se Pension# Farsoter; se Anslag 21 a. Fast egendom; se Inteckning.
En uppseendeväckande händelse timade å Norrström, o c h naturligtvis skulle han, som pojke, m e d de andra, som garnerade bron, äfven stanna o c h titta. M e n nu bar det sig inte bättre, än att korken därunder gick ur flaskan o c h det blef Dusseldorfsfärg af hela härligheten. » Jaså, » sade en hederligborgare, som fick syn på saken, har du burit dig illa åt, så skall du också visa det. » Och därvid drog han u p p p o j k e n s händer ur fickorna o c h visade d e m uppspärrade till förnöjelse för de kringstående. På gamla dagar blef A. s o m frimurare bekant m e d den allmänt kände, bornerade guldsmeden Larsson. Och när A. en gång hade mött denne, roade han sig m e d att m e d skalken i ögat berätta för sin afgudade Charlotte, s o m inte tålde parvenyer, o m detta sammanträffande. Sålunda utspann sig d e m emellan följande dialog. » Jag skall hälsa dig från guldsme ' n Larsson, » sade A. » Jaså. H v a d sa ' han d å? » » G o d dag, Almlöf, sa ' han, o c h gjorde så här. » (En nonchalant gest.) » inföll h o n genast, helt indignerad. » Jag, jag svarade naturligtvis: ' g o d dag, Larss o n '! » genmälde A. humoristiskt leende. Därvid gjorde han en af sina kungliga gester från scen, gata o c h torg. Den timmen var Charlotte inte g o d; äfven h o n växte. D e förde sig städse m e d kungliga låter å såväl scenen s o m ute i lifvet. Särskildt har Fredrika Bremer i en af sina ögonblicksbilder ur Stockholmslifvet skildrat d e m så, när hon, låter d e m jämsides m e d kung Oscar den förste, i trycksvärtans typer passera revy i Carl den X I I L s torg. Där sä- ger hon, att h o n midt bland alla andra mötte ett kungligt par, detta var konstnärsparet Nils W i l h e l m Almlöf o c h hans hustru.
Denne förklarar växlen vara ställd på två månaders sicht, hvarföre Acol., för att få penningar genast, måste gifva två styfver på hvar gyllen samt taga ”Courantegäldt” i stället för blanka riksdaler, så att köpmannen vinner 200 gyllen på hvart 1000. — Sc. 2. Nisse och Jösse, som se huru deras herre ”fixerats” af köpmannen, liksom förr af skepparen, spå det värsta samt besluta draga sig undan i tide. — Sc. 3. Acolast. piskar upp sina tjenare af sökta anledningar. — Sc. 4. Acol. skall ”lära exercitier”, som höfvas hans adeliga stånd. Jösse sändes att hämta en fäktmästare och dansmästare, Pelle en beridare och Nisse en språkmästare och en jurist. — Sc. 5. Jösse beder fäktmästaren, mäster Jockum, komma till hans herre, och under tiden blir denne otålig öfver dröjsmålet och hotar att ”fresta uppå Jösses lösa tänder.” Jockum kommer och skryter öfver sin utomordentliga skicklighet, begär 4 rdr i månaden och tager hälften på förskott för 8 månader. — Sc. 6. Jösse hämtar monsieur Jacques, dansmästaren, och under Jösses frånvaro uttalar Acol. sin belåtenhet med sin utmärkte och billige lärare i fäktning och lofvar att vid hemkomsten tukta ”alla Glödehööker, som uppå alla vilja leggia Lööker”471. Msr. Jacques kommer och berättar vidlyftigt, hvilken förträfflig man han är, hvilka danssteg han kan m. m. Han begär 3 rdr i månaden, och tager hälften i förskott. Sedan han gått, förklarar sig Acolast lika förnöjd med denna lärare och hoppas att, då man hemma får se honom dansa, man skall säga: ”Hey, der dansar een Cavaleer.” — Sc. 7. Pelle hämtar stallmästaren, monsieur Benion, och på vägen till Acolastus möter denne språkmästaren, monsieur Baranger; de stanna och tala om nyheterna för dagen.
Nåden tillstyrka, att samina beräkning må i detta hänseende äfven hädanefter få äga rum, enär hvad i högstberörde Kongl. Bref är för Åbo Stift medgifvet, med lika mycket skäl, synes böra gälla för de öfriga Stiften i Riket, och den hittills beräknade provision står i ett, efter Konsistorii tanke, billigt och jeml förhållande till besväret med uppbörden och redovisningen af nämde medel. Hvad dernäst angår de under Konsistorii vård stående kassor, får Konsistorium i underdånighet förklara, alt förvaltningen deraf, genom årliga förökandet af deras behållningar, blifvit allt mer och mer mödosam; i anledning hvaraf, och då det ej synes billigt att KonsistorieNotarien, hvilkens ordinarie lön är 3o T:r spanmål, och hvilkens Ijensleåligganden, åtminstone vid detta Dom-Kapitel, äro mångfaldiga ocharbetsdryga, skulle, utan särskilt arfvode, belastas med en så mödosam och derjemte ansvarsfull befattning, som förvaltningen af nämde kassor är, Konsistorium fördenskull i underdånighet föreslår,att Eders Kongl. Maj;t täcktes — 360 i Nåder stadga, att Konsistor ie-Notarien må, af årligen upplupna intressemedel på de af honom, under Konsislorii tillsyn, förvaltade kassor, tå sig till godo beräkna en piovision af 6 procent. SärskiltJår Konsistorium i underdånighet tillkännagifva, ali Gymnasium härstädes har en eg» 11 byggnadskassa, hvilkens medel, under Konsistor ii tillsyn, förvaltas af Rictor Gymnasii, för hvilkens möda dervid Konsistorium i underdånighet föreslår, såsom ersättning, en dylik provision, sorn Konsistorium i delta hänseende för Konsistorie-Nolarien haft Nåden föreslå.
Fan marba ftabgab. §. 41. 97feb anlebning af Äongt. 9ftaj:tS till SDfj aflåtna nåbtga framställning i fråga om föränbrab organifation af -jpt;potf)eF3 Söf, i äreuben röranbe S3«n!en, Söåre tid Äottgl. 9Jlaj:t aflåtite unberbåniga ffrtfmelfer: l:o af ben 8 februari tnnemaranbe år, attgåenbe grunber ne för mai af Rebtforer tid granffntng af 23anFo @om 291 funnit nu gädanbe tagftabganben röranbe äftenfFapöfFidnab, få mibt befatnma angå bet fad, bå Ijat odj bitterhet emedan äfta tttaFar uppfommit, 0tt'f3bag§s23cftut 1860. SI och be för betta fatt föreflrifna martttngSgraber t ttjifj mån fåfalla förättbrtng, hafme S33t för Söår bet Beflutat en författning af fötjanbe innehåll: "$tcb n^t;äfmanbe af ej mtnbre 16 Äap. il. § ÄyrMagen, t fimab ben innehåller föreflrift ont tanfafntng och förhör inför ©omlapitlet meb afta mafar, ån äfroeit l och 2 §§ i 14 $ap. ©tftcrmål3
Jag yrkar afslag på betänk. Frih. Raab, Adam Christian: Utgången af denna fråga synes icke vara tvifvelaktig. Obehöflig;! kan det således anses att förorda den utgång deraf, som af de tvenne föreg:de talarne blifvit yrkad. Del är den, som äfven jag kommer att yrka; men det gifves vissa vitalfrågor, som ådraga sig uppmärksamheten framför andra, och bland dem räknar jag äfven denna. Det torde således tillgifvas en representant, som ännu icke ställt sig hvarken på den ena eller andra ultra-sidan, om han i en sådan fråga vill uttala sin opinion. All denna fråga är en verklig vi talfråga, derom vittna onekligen de mänga strider, som under fem föreg:de och denna den sjette riksdagen derom ägt rum. Jag har gjort mig möda att genom noggrann granskning af föreg:de prot. skaffa mig kännedom af detta ärende och det har icke slått i min förmåga att uppleta några grundade anledmr, hvarföre representationen skulle söka tillvälla sig den skyldighet och den rättighet, som här är ifrågasatt. Man har uppgifvit, ali sådant skulle vara för att vinna mera ordning, mera reda, mera enhet. Jag vill icke upplaga detta till vederläggning. Förhållandet dermed är redan så fullständigt utredt af en föregide talare, hvilken lika med mig icke ansåg ett sådant ändamål med den föreslagna förändringen kunna vinnas, att jag endast skulle onödigtvis upptaga R. o. Ad:s tid, om jag åter upprepade hvad derom redan är sagdt. — Man har sagt, att en besparing derigenom skulle åstadkommas. Äfven delta påstående är vederlagdt. Dertill vill jag lägga hvad reservanterna anfört, att emellan 10 ä 12,000 r:dr säkert vore den minsta summa, som skulle åtgå till aflöning af en ökad tjenstemannapersonal vid Riksg.cont., i händelse denna förändring blef beslutad. Slutligen har man sagt, såsom den siste värde talaren jemväl anmärkt, att det vore orätt att samma verk är både bokhållare och casseur. Om man ansett ändring i delta afseende behöflig, så hade man bort fästa sig vid det förslag, som Doctor Thomander uti sin reservation uppgifvit.
I öfrigt och då på sätt ofvan berördt är, den uppgifna meningen icke väl lämpar sig till ordet efterträda , har Utskottet, då anmärkning deremot blifvit gjord, uti det förnyade förslag till förordnande för Häradshöfdingen Bergström att vara Justitias-Ombudsmannens Suppleant, hvilket härjemte öfverlemnas, uteslutit berörde mening, hvilket desto hellre utan afsaknad kunnat ske, som densamma innefattas i 25 § af Justitiae-Ombudsmannens Instruction, hvilken tillika är uti förordnandet åberopad, och genom hvilken uteslutning Grundlagens ord bibehålles uti förslaget, utan vidlogadt tillägg liemtadt från nämnde Instruction. Af sådan orsak får Expeditions-Utskottet vördsamt hemställa till Ilögvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, hvilka redan gillat Utskottets förut afgifna förslag, om icke nämnde Riks-Stånd skulle behaga, alt det sålunda förändrade förslag till förordnande för Häradshöfdingen Bergström antaga. Reservation af Per Jonsson ifrån Calmar Län: ”Jag kan icke biträda ExpeditionsUtskottets åsigt, att utsträcka rättigheten och skyldigheten för Justitias-Ombudsmannens Suppleant, till inträde i Justitiae-Ombudsmanna befattningen, utöfver hvad Grundlagen derom bestämdt stadgar, och med afvikelse jemväl ifrån den åsigt, som Rikets Ständer, sjelfve uttalade, då Ständerne beslöto utfärdandet af förordnande för Suppleanten, i följd utaf det af deras Electorer den 19 sistlidne September hällne 'val. Grundlagen, i 98 § Regerings-Formen och 63 § Riksdags-Ordningen, innehåller med klara ord, att Suppleant utses, endast och allenast, för det Expeditions-Utshotlets Meni. N.-o fj. n ali lian skall efterträda Justitias-Ombudsmannen, i fall denne, innan nästa Riksdag, aflider.