Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man dessutom efter den slags billighetsprincip, sorn StatsUtr skottet antagit, skulle handla conseqvent, borde jemförelse uppgöras emellan Advocaifiska* lens i Götha HofRätt bötesandel, den tid Herr Lagman Hedenstjerna å denna tjenst erhöll Fullmagt, och nu, Som Riksens Ständers beslut,' ehvad det än kan i detta ämne blifva, icke bör stödjas på origtiga grunder, hemställer jag att äfven denna del af Utlåtandet måtta till Statsutskott tet återremitteras. pen 2 3 Maji. Gräfve von Schwerin, Fredric Bogislaus; Höglofl, Lagutskottet tillkännager uti sitf betänkande, att det anser 5 Gap. I §• MissgcningsBalken böra oförändradt bibehållas* intill dess att MissgerningsBalken i hela dess vidd hunnit öfverses Och förbättras: LagUt skottets förslag till svar å Kongl. Majus nådiga proposition är: att betänkligheter finnas för Rikets Ständer, att till följe af den gifna upprtianingén inkomma med underdånigt förslag till en förändring af t $. uti 5 Cap. Miss» gerningsBalkeri, hvarigenom jemte vissa bestraffningsgraders uppställande, det nu stadgade dödsstraffet i detta fall må aldeles upphäfvas» t>å fråga uppstod öm Remiss af denna, Kongl. Majus Nådiga proposition, anförde jag att jag i RiksdsgsOrdningens 33 som begränsar LagOtskottets åtgärder till blott utarbetning, af remitterade förslag, samt i Riksdagsordningens 56 §. som bestämmer viss tid för Riksdagsmannen^ rätt éft väcka frågor eller framställa förslag, såg hinder för Rikets Ständer att gå Kongl. Majits nådigst yttrade önskan till mötes-. Dl Grundlagen ovilkorligen föreskrifver, att Konungens propositioner ej få omedelbarligen i Stånden afgöras, tillstyrkte jag remiss till Lagutskottet, förväntandes, jsg bekänper det, att de skäl, sorn jäg anfort för frågans behandlingssätt, jemväl skulle synas det Högloft. Lagutskottet vigtiga.
Men jag har nyss åberopat det lagrum, som stadgar, huru gällande lagförklaringar af detina art uppkomma, och öfverläggningen derom hör ej hit för närvar. Samma anmärkn. har jag att göra vid Gr. Björnstjernas anförande, att det nemi. afhandlar frågor, som icke höra hit. Han har velat, att R. o. Ad. måtte ålägga Utsk. inkomma med förslag, rör:de juryinrättningens förbättrande. Så vidt jag fattat grundlagarna, är det hvarje riksdagsmans rätt och således äfven pligt att väcka sådana grundlagsändringsförslag, hvilka han anser nyttiga och möjliga att verkställa; men jag beklagar, om Utsk. icke skulle äga rätt att, för sin del, söka hedern af en egen tanke och ett eget förslag, hvilket Utsk., i händelse det icke finner något annat vara bättre, ej heller behöfver frångå, Frih. Cederström, Jac.: Utaf min reservation kan inhemtas, att jag instämt med Hr Hallström i ogillande deraf, att Constit.Utsk. sammanblandat de 2:ne frågorna om juryns och indfagningsmagtens afskaffande. Men sedan Utsk. aflemnat ett så beskaffadt förslag, har det icke lagligen kunnat af samma Utsk. ändras. Detta gäller för alla Constit. Utskts förslag. Jag skall nu upptaga några af Gr. Björnstjernas satser. Jag får då först förklara, att jag deri uppfattat mera ett uttryck af hans enskilda åsigt om hvad han i allmänhet anser vara rätt, än ett resultat af hans erfarenhet från andra länder eller hans tro på citerade auctoriteter, om lämpligheten af hvilkas principer för oss jag lemnar till Ilr Gr. sjelf att vid en lugnare besinning bestämma. Man har tillvitat Utsk. att hafva velat tillskansa sig en dictatorisk magt. Tilläfventyrs kan denna beskyllning återstudsa jpå dem, hvilka, på sidan om lagen, vilja tillvägabringa ändringar, de der hafva otvetydiga vägar för sin tillkomst utstakade. År 1812 hade vi ett medgörligt Constit.- Utsk., som tillstyrkte antagande, till gällande vid första riksdagen, af en uppgjord grundlagsförändring.
» Och jag vill sammanfoga minne och hopp till visshet om en lycka, som alltid blir ny. » Ingrid drog icke undan sin hand, som han ännu behöll, men hon sade sakta: » Nu måste jag gå och tackar er för en angenäm förmiddag. » » Jag vill inte hindra er längre, lilla snödroppe. » Hans röst hade med ens blifvit smekande öm. » Blott en enda fråga ännu: om jag besöker ert hem, skall ni då vara fullt uppriktig mot mig och icke som nu slingra er undan och förderfva en kort stund af lycka? Om ni ej då vill vara verkligt sann, så ber jag er — uttala inte ett välkommen, som i sådant fall blott blefve ett skärande missljud, en skiljemur mellan er och mig. Ingrid såg på honom med en vacker bönfallande blick och hviskade blygt: » Jag kan säga er ett riktigt ärligt menadt välkommen. » » Men dröj inte för länge, » tillade hon. Sedan lösgjorde hon hastigt sin hand och öppnade skyndsamt dörren. Det talas ännu i dag om det glädjestrålande ansigte, med hvilket doktor Weiss den dagen lyssnade till kinkiga patienters klagovisor, under det han oupphörligt upprepade för sig sjelf dessa samma orden: » dröj inte för länge — dröj inte för länge. » K a l l a bad. M Ha veta och inse, att badning är nyttig, men det oaktadt försummar man, när tillfälle gifves, att begagna sig af den läkedom, som ligger i friskt vatten och frisk luft. Hela den långa vintern igenom har man försummat att bada, och nu, då sommaren är kommen med värme i vatten och luft, tänker man ej heller synnerligen derpå. V i ha ty värr hunnit långt bort från den tid, då det ansågs för elt straff att ej få bada, och löpa just icke någon fara att göra oss skyldiga till öfverdrifter i badningsväg, liksom exempelvis den romerske kejsaren Commodus, hvilken badade sju gånger om dagen. Bada vi sju gånger om året, är det för mången mycket nog, och låta vi endast vattnet komma i beröring med händer och ansigte, finna vi det tillräckligt. Man borde väl dock besinna, att all afsöndring genom huden lägger sig som ett lager af fernissa på dess yta och hindrar dess normala verksamhet.
Fogdarne behörigen redovisat densamma medelst qvittencer af dem, som egde att henne mottaga vare sig vederbör, städer elier Landlränterier. Långtifrån således att det här framlagda förslaget blir af någon nytta, skulle det tverlom utan förminskning i sjelfva upbörds-bestyret förorsaka en icke ringa tillökning i den mängd göromål, hvarmed Landskontoren ändå äro tillräckligen öfverhopade. Dessutom säger ju K. M. i Sin nåd. propos., att dessa Gerningsören, hvilka i sednare tider betydligen förminskats, sannolikt skola, i följd af förändrade författningarom näringarne i landet ytterligare aftaga och omsider alldeles försvinna. Hvartill gagnar det då, när man har en sådan förhoppning, att i förväg ur räkenskapen utesluta en titel, hvilken af sig sjelf kommer att uphöra, helst dess bibehållande 310 Den 10 Mars. tinder tiden ingalunda medför ett sådant besvär för vederbönde redogörare, att deruti ligger ringaste skäl för bifall till den föreslagna åtgärden. II. o. Ad. lärer häraf finna klart, att saken, från hvilken synpunkt den än må betraktas, ingalunda leder hvarken till lättnad i vederbönde tjenstemäns göromål eller till någon den ringaste förenkling i räkenskapen, hvarföre jag vördsamt anhåller att denna punkt måtte af R. o. Ad. varda afslagen. Till härefter af Hr Rosenblad begärd uplysning om BorgareStis i afseende på denna punkt fattade beslut, tilkännagaf underl. Ridd.Sekret., att densamma blifvit af nämnfle Stånd återremitterad. Ilr Rosenblad: I sådant fall vill jag visserligen icke motsätta mig en ålerremiss, emedan jag anser frågan pä sitt sätt vidröra Borgerskapets rättigheter; men eljest skulle jag för min del icke hafva något emot att bifalla förslaget, såsom framstäldt af Konungen och rörande en statsinkomst, som icke utan Hans medgifvande kan uphöra. Saken rör en obetydlighet, endast en förändring i räkenskapsform och då vill jag visst icke vara envis, utan alltför gerna instämma med BorgareSt., och för min del medgifva en återremiss.
Jag föreställer mig Den rg December e. tn. alt orri ock remissen ej tydligen skulle antyda, hvad dermed åsyftades, Utskottet icke hade med något annat af detta mål alt skaffa, än det som rörde Ridderskapet och Adeln enskildt, och alt Utskottet skulle yttra sig angående den skada eller nytta, som genom verkställandet af det uppkastade förslaget till bebyggande af Riddarhusets hela tomt kunde tillskyndas Riddarhusets ägare, hvilka utan tvifvel äro de, som först böra hafva ett odeladt gagn af deras egendom. Flera förslag till byggnader hafva här blifvit gjorda, det torde derföre vara nödvändigt att afgöra preliminärfrågan: huruvida sådane byggnader slå tillsammans med Riddarhusets förmåner, och derefter sättet. Jag tillstyrker således remiss till RiddarhusUtskottet. Herr von Hartmansdorff': Hvarföre jag tillstyrkte, att Motionen först skulle remitteras till RiddarhusUtskottet var, att jag ansåg Ridderskapet och Adeln ej böra taga någon närmare del i denna fråga, som endast rör de trenne öfrige Stånden. De göra ändock hvad de behaga uti ett ämne, sorn detta, hvilket beror på tre Stånds beslut. Det mest öppna och beredvilliga sätt alt handtera denna fråga synes mig vara att vi yttra oss, huruvida vi vilja lemna vår tomt, och på hvad villkor. I sådant fall bo rde remissen först ske till RiddarhusUtskottet. Men skulle Ridderskapet och 374 Den ig December e. m. Adelil vilja, utan detta Utskotts hörande, afgöra frågan om tomten, då kunde remissen genast derefter ske till SlatsUtskottet. Friherre Boije: Hufvudsakligen förekommen af Herr Printzenskjöld, vill jag blott tillägga, att RiddarhusUtskottet bör inkomma med ett resouneradt tilleller afstyrkande angående Friherre Cederströms och Herr Hjertås förslag. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Frågan är redan hos SlatsUtskottet.
Detta är ungefär det nuvar. kopparmyntets halt, och hlefve så att en styfver komme att innehålla ett halft hundradedels skålpund, och sä de öfriga i proportion, så att del blefve lika mycket koppar i proportion i hvarje kopparmynt, och att det största kopparmynt skulle vara jemnt en tiondedel af enheten. Jag vågar vördsamt begära denna framställning till contra-propos. emot afslag å Ulsk:s betänk. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan, om R. o. Ad. ausäge nödigt, att Utsk:s utlät, upplästes, svarades nej. Den 23 November f. m. 413 Ilr von Troil, Samuel Guslaf: I fullkomlig öfverensstämmelse med det yttrande, som sednast af Hr Lefren blifvit framsläldt, anhåller äfven jag att la förklara, att jag, lika med så många andra medlemmar af detta Stånd, med särdeles tillfredsställelse emotlog det betänk. BancoUtsk. första gången i ämnet afgaf. Jag anhåller likväl att få tillägga, att dessa känslor blifvit fullkomligt utbytta emot andra, då jag hunnit taga kännedom af det utlåt., som nu inkommit. Visserligen tillhörde icke jag dem, som lill alla delar biträdde det först afgifna betänk. N:o 15, emedan jag för min del instämde i dea åsigt, som Ilr Gripenstedt, på grund af Frih. Wredes vid förra riksdagen gjorda motion, bade i sin reservation pä ett så förtjenstfull! sätt utvecklat; men jag säg likväl, att detta betänk, var hufvudsakligen fotadt pä den stora vigtiga hufvudgrundsatsen af decimalsystemets införande i vårt mynt, och jag ansåg denna enda sak vara af sä omätlig vigt, att jag för dess antagande gerna skulle hafva förbisett de möjliga brister, hvarmed betänk, i öfrigt varit behäftad!. Ulsk. liar frångått denna åsigt och, som det synes, mindre på grund af viglen af de anmärkmr, som deremot blifvit gjorda, än kanske snarare på grund af mängden af de anmärkare, som deremot uppträdt.
Det skulle tvärtom, en - 6 Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ehon.-Ulslcollens Betänkande, JYl 49. ligt Utskottens omdöme, vara obilligt, om skifte eller fördelning af det förut samfälda byalagets mark, skulle föranleda tillökning af den stängselskyldighet, som derförinnan lagligen tillkommit ett samma by angränsande och deraf oberoende enstaka hemman, helst om, på sätt motionärens förslag synes åsyfta, vidden af denna tillökning skulle blifva beroende deraf, om flere eller färre af de till byalaget hörande hemman erhållit egor invid den enstaka gårdens egogräns; och för den händelse, att endast ett mindre af de till byalaget hörande hemman blifvit lagdt invid rågången emot det enstaka hemmanet, skulle detta sistnämndas deltagande uti hägnadsbesväret kunna genom den föreslagna förändringen blifva för dess egare högst betungande. Utskotten tillstyrka derföre, att Carl Tholssons förslag icke må vinna Rikets Ständers bifall. Förslag derom, att, på sätt Per Erik Andersson yrkat, med ändring af sista momentet uti 2 § af 5 Kap. Byggninga-balken, egare af skog och utmark, som möta inegor, må förpligtas att med inegornes innehafvare deltaga i stängsels upprättande, innefattades redan uti ett genom Kongl. Maj:ts nådiga proposition den 28 December 1828 till Rikets Ständers pröfning öfverlemnadt förslag till ny stängselförordning, hvilket förslag jemväl vid flere påföljande riksdagar blifvit af Rikets Ständer granskadt, men icke blifvit af Rikets Ständer antaget.
Som förhållandet nu är, befattar sig national-representationen icke blott med alla egentliga statsangelägenheterna, utan äfven med aila kommunala, och då kommunerna se staten bevilja anslag till arbeten, som borde vara kommunernas ensak, så lägga de armarne i kors och vänta tills deras tur att få anslag kommer. Vårt land är tillfölje af klimatiska och kultur-förhållanden af så olika beskaffenhet, att man svårligen kan utfinna en ekonomisk lagstiftning, som passar så väl för den ena landsorten som för den andra. Genom införande af kommunal styrelser skulle man icke allenast befordra landets ekonomiska välstånd, utan hela nationen skulle derigenom få en intellektuel lyftning. Hvar och en kommun skulle vänjas att tänka för sig sjelf, och dess sjelfkänsla skulle stegras, då den såg de arbeten, som den utfört med egna händer. Ett väl ordnadt kommunalväsende bidrar dessutom i högsta grad att sammanbinda den enskilde medborgaren med staten. Iian lär sig inse huru som hans egna-intressen äro beroende af statens bestånd, och huru som lagarne äro nödvändiga för att skydda hans rättigheter. Jag hembär Utsk. min tacksamhet för den möda det nedlagt på denna sak, och hvarigenom jag hoppas att mera lif och verksamhet skall upstå inom våra kommuner än som hittills varit fallet. Frih. Åkerhjelm, Joh. Carl: Jag kan icke undgå att till besvarande uptaga en anmärkn. af Frih. Cederström, som den siste värde Den 18 Januari. 81 värde talaren förbigått. Frih. Cederström yttrade, att den beskattning dessa kommunal-styrelser skulle blifva berättigade att ålägga möjligen skulle komma i strid med den beskattning R. St:r sjellva beslutade. Dervid får jag fästa upmärksamlieten på att några stridigheter aldrig kunna upkomma deraf, att ett särskildt län för ett särskildt ändamål åtager sig en särskild beskattning utöfver den beskattning E. St:r ålagt. Jag anser det vara af särdeles vigt att beskattningsrätt medgifves de s. k. lands-tingen; ty derigenom skulle dessa institutioner blifva i tillfälle att utföra en mängd för de särskilda orterna gagneliga företag. Jag förenar mig med de Hrr, som yrkat bifall till Betänk. Hr Prytz, Lars Adolf:
Prat 1862 ät 1863. 9 Sami. 53 418 Prot.-Utdrag den 13 Juni 1863. i 12:te punkten gjorda hemställan jemte förslaget litt. e, samt för sin del beslutat, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t behagade, på sätt Kongl. Moj:t pröfvade lämpligast och efter att hafva hört Ofver-styrelsen för Medicinal-verket, låta utreda, huruvida nu gällande föreskrifter rörande undervisningen vid elementarläroverken menligt inverka på lärjurigarnes helsotillstånd och, om så är händelsen, hvilka orsaker derför ligga till grund; så beslöt Ridderskapet och Adeln nu vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att ofvanberörda beslut biträda. Frän Vdllofl. B or g are-Ståndet. S. 1). Vid förnyad föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, M 3, angående afgiften för bränvinstillverkningen, blef den förra punkten, innefattande inbjudning till de andra Riks-Stånden, tagd till handlingarne; hvaremot den i sednare punkten framställda voteringsproposition godkändes. Från Hedera. Bonde-Ståndet. S. D. Vid nu skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 119, i anledning af motioner om ändring i författningarne angående handelsoch näringsrätt, beslöt Ståndet, att, med godkännande af betänkandet i öfrigt, uti detsamma endast vidtaga den ändring, att uti 13:de punkten af Utskottets hemställan i fråga om vil koren för idkande af fabrikseller handt verksrörelse orden: »Konungens Befallningshafvande» utbytes mot ordet; »Kommunalnämnd». S. D. Föredrogos och godkändes Stats-Utskottets Utlåtanden:
Jag förmodar att Hr Printzensköld icke menar anslaget 3,500 R:dr, hvarom beslut redan är fattadt, ulan de 1,826 R:dr 32 sk., hvilka utgöra anslag till ljuspenningar åt HofR:nes ordinarie tjenstemän, och i sådant fall torde, såsom Hr Printzensköld yrkat, den delen af punkten återremitteras. Hr Printzensköld: Såvida icke dessa 1,826 R:dr .32 sk. äro inbegripne i den summa, hvarom SlatsUtsk:s Ordförale häromförmält, torde det kanske icke vara riktigt, att f. n. bifalla ifrågavar:de punkt, i hvad den angår de 1,826 R:dr 32 sk., enär, så vidt jag kan inhemta, detta belopp utgör ljuspenningar för HofRmas tjenstemän; men jag öfverlemna!' till de Hrr och Män, som bättre än jag känna förhållandet, att derom yttra sig. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hvad angår de i 10:de punkten först omnämnde 3,500 Rulr, så *är den frågan redan afgjord; men beträffande åter de 1,826 R:dr 32 sk., utgöra de icke något förslag af StatsUtsk., utan måste betraktas såsom ett korollarium af det beslut StatsUtsk. underställt R. St., eller med andra ord, en tillämpning af ett beslut, som R. St. komma att fatta. Hufvudfrågan om HofRmas och Revisions-sekretmes aflöning, hvilket innehålles i sista raden der följande ord förekomma: ”hvilket belopp likväl, för jemnande af hufvudtitelns slutsumma, torde böra ökas med 1 R:dr 42 sk. 7 rst.” Naturligtvis kan denna siffra icke bestämmas förr, än alla andra anslag under hufvudtiteln äro af R. St. definitivt beviljade.
M. af landsfaderlig ömhet för trogne undersåtare tvekar att af R. St. äska ökade anslag, vågar dock Hofrätten förhoppas, att der, såsom härstädes, fråga endast är att bringa till likhet aflöningen emellan civile embetsman af lika grader, och derigenom med detsamma ur ekonomisk förlägenhet för utkomst förhjelpa en hel dornarecorps, E. K. M:s beslut i förevar, fall ej skall kunna af R. St. annorlunda än såsom billigt och af behofvet påkailadt, anses. Med djupaste undergifvenhet framhärda Stormäktigste, Allernådigste Konung! E. K. M:s. Stockholm den 23 Januari 1834- (In pleno). Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är icke utan den största förundran, jag här hört en Hofr.president fordra tillökning och löneförhöjning åt Hofrätterna, när Konungen icke funnit lämpligt att derom göra framställning till folkombuden. Man borde väl kunna fordra af Chefer för embetsverk att, när de framställt behofvet för Konungen, och Han icke ansett sig dertill böra gifva sitt tillstyrkande, desse Chefer icke heller borde besvära Representationen med dylika förslag; och jag är Öfvertygad, att StatsUtsk. icke derpå skall fästa afseende. Hr Gyllenhaal: Om jag fattade Frih. Tersmedens mening, så var den, att Konungen icke skulle hafva föreslagit något för Hofrätterna. I sådant fall har Frill, misstagit sig, ty vid 18 i4 års riksdag föreslogs tvänne nya Hofr.rådslöner och tillökning deri för de äldre, och åt Assessorerne lön Den i5 Februari c. m. från 12 till i,5oo rtdr. Således liar Konungen fästat nåd. afseende på Hofrätts-personalen, och min framställning är också icke något eget påfund. Jag har ansett för min pligt att redovisa för min motion; jag har gjort det, och del tillkommer II. StatsUtsk. i första rummet, och sedan II. St., alt pröfva och besluta.
Bönde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdags-fullmägtigen Carl Fredric Buss från Wester-Norrlands Län föreslagit, att Rikets Ständer måtte i önskningsväg hos Kongl. Majit göra_ underdånig framställning, syftande derhän, 8 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Vt A otte ris Utlåtande, N:o 13. att Kongl. Maj:t måtte, när Han blefve i tillfälle att vända sina omsorger åt Styrelsens organisation, egna serskild uppmärksamhet åt behofvet af en icke blott" förvaltande, utan derjemte vetenskaplig Central-Styrelse öfver Kyrkan och Läroverken, under hvilken styrelse, så väl Biskoparne, Consis tori erne och Presterskapet i allmänhet, som ock samtlige vid Läroverken anställde Lärare borde lyda, och att således, antingen i öfverensstämmelse med den af Korning Gustaf IS Adolf för en sådan styrelse uppgjorda och till Rikets Ständer öfverlemnade plan, för nämnde ändamål bildades ett serskildt styrelseverk, eller ock åt Ecclesiastik-Departementet gåfvcs en efter nutidens fordringar och angelägenheten af samma
”Det kail väl hafva handt, sade han, med en eller annan; men jag kan icke påminna mig del, och kan icke heller tro, att det skulle hafva för någon lyckats; ty hvarifrån skulle han i en hast fått kredit och kunder, då ingen kände honom? Det tillgår så i Frankrike med delta handtverk, likasom med många andra, att elei bedrifves genom bolag. Dä hnfvudmannen börjar blifva gammal, vill han, efter vanligheten der i landet, blifva rentier och säljer sin andel, sedan han bos kunderne infört den yngre bolagsman, sorn är köpare, och så hela vägen igenom. Sjelfva vattenbäraren, t. o. m. läkaren gör på samma sätt. Sådan är kapitalets makt, när man lemnar henne ohejdad. I afseende på storleken af sådane företag, att sälja färdiggjorda kläder, hvilka Hr Hjerta nyss omnämnt, får jag erinra honom om en försäljningsbod i London, hvilken han lika väl som jag förmodligen sett och hvilken, om jag rätt minnes, tillhörde en jude, vid namn Moses. Denna försäljning nptager ett helt hus, så stort, att det utgör ett serskildt qvarter. Då kunnen J föreställa Eder, Mine Hrr, lill hvilken grad kapitalet kan utveckla sin magt äfven i handtverken, och huru svårt det är för den fattige arbetaren alt tälla dermed! Då nu öfverläggningen ansågs fulländad och propos. till bifall å Ulsk:s förevaride hemställan framställdes, ropades starka Nej, blandade med Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade afslå hvad Utsk. i ämnet hemställt, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voteris-propos.: Den som bifaller Allm. Besv. o. Ekon.Ulskis hemställan i fråga om morn. b. uti 3:dje §:n af Kongl.