Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu maste många utan någon sarskild kallelse söka sig arbete utomhus, icke alltid för uppehalle, utan ofta för att f&amp; ett " Zifsiiznehbll ". " Tout se tientn, säger fransmannen - tobaken och punschen st&amp; i nära sammanhang med den af er s&amp; hjärtligt afskydda emancipationen, det skulle ni aldrig ha trott, hrr konservative! Herrarne phstå, att om man p&amp; gatan ghr bakom två konverserande damer, hör man ständigt literkomma det lilla ordet " han? Det vore sannare, om man påstod, att i damers samtal heter det jamt %ann och nhonn, i herrarnes) ' det ", Kvinnans hufvudsakliga både intresse och beggfning viinder sig kring personer. Med hvilken skicklighet kan hon icke afläsa en hel historia från ett ansigte, der " karlar och barnn endast se ögon, näsa och mun. Mannen g&amp;r ofta som en blind mellan sina närmastes förtviflade eller lyckliga ansigten, hon är aldrig blind, men ibland ser hon orätt, ty hon ser för mycket. - Detta grunddrag khnner man igen i kvinnans verksamhet p&amp; alla områden. v Hvar är människan? n frågar hon öfverallt. Har den kvinliga eleven fått veta d g o t om sin lärare, som i hennes ögon nedsätter hans personlighetl genast är det slut med intresset för hans lektioner. Pngliugen deremot har lättare att halla de bada sakorna skilda. När kvinnan intresserar sig för en viss idé, är det ofta - naturligtvis inte alltid - derför att hon hyser sympati för någon person, som representerar idén. Denna olikhet visar sig ocksil, om man jämför de diktverk som skrifvits af män med dem som kvinnor författat. Låt oss ta mästerverk på bada sidor, t. ex. Victor Hugo ' s Les misérables och George Sand ' s Oonsuelo. Xail marker genast att i den manliga intelligensen afspeglar sig yttervärlden på ett mycket kraf tigare, rikare och fullstiindigare sätt, skildringarne äro hamtade frkn lifvets alla möjliga omrkden och utförda med en detaljrikedom, som visar en oeï- hörd observationsförmåga, icke minst af ting. Och dessa
Focks pensionsrättighet; Och hade Utskottet uti Betänkandet N:o 89 tillstyrkt Rikets Ständer ”att öfver deras den 10 Junii 1818 aflåtne underdåniga skrifvelse, angående indelta Civile löntagares pensionsrätt, i underdånighet meddela den förklaring, att beloppet af de, pen - Stats-Ut,slottets Memorial N:o n5o. sioner,; Sorn å Allmänna Indragnings-Staten tilläggas dessa Embetsoch Tjenstemän, bör fortfarande och intill dess annorlunda förordnas, utan afseende på redan tillkomne eller ytterligare tillkommande löneförbättringar, bestämmas efter 1818 års Aflönings-Stater; ”hvarjemte Utskottet, rörande Friherre Fock, tillstyrkt, ”att pensionen för honom må förklaras böra utgå endast efter den x 1818 års Stat uppförde Stats-Secreterare-lönen.” Med fäsladt afseende å de vid berörde tillstyrkanden gjorde anmärkningar, afgaf Utskottet i Betänkandet N:o 22 ett förändradt så lydande förslag:
Då blir det äfven tid för mig att bortkasta paletten och rycka svärdet från väggen. Men tilldess ... Hans ögons blixtar mötte tvänne andra blixtar. – Tilldess, o min Gaetano, skall Annunciada hjelpa dig att rifva och blanda dina färger. Hon skall vara lika säll och stolt att med egen hand laga konstnärens torftiga middag som hon en dag skall vara att som värdinna representera vid det bord, dit krigaren Montefiori bjuder sina vapenkamrater att prata om de stora händelserna, under hvilka de tillsammans stridt som hjeltar. Men som dessa händelser ännu icke varsnas, ens vid horisonten, så låtom oss skynda att fatta den stilla lyckan. – Tack, tack! Detta svar var oss båda värdigt och värdigt det land, hvars högsinnade dotter du är. Men ännu måste vi vänta litet, tills fransmannen spelat ut sin rol och min Cecco lyckats sälja några taflor, som han just nu underhandlar med ett par tyskar om. – Godt, du må bestämma tiden. Ack, hvad jag skall älska dina taflor! – Ännu anser jag mig ej kunna frambringa sådana verk att jag törs utsätta det namn, som är och skall blifva Annunciadas. Men då du – som, tack vare din stora själ, icke försmår det lif jag bjuder dig – med din helgade närvaro inspirerar mig, då vet jag hvad det kan bli, och redan tjenar jag mitt fulla lifsuppehälle. – Tst ... jag hör steg ... Farväl, min Gaetano! Nu kan jag vara lycklig för flera veckor, om vi ej förr skulle mötas. Den heliga jungfrun beskydde dig! – Och hennes son och alla helgon beskydde dig, Gaetanos enda lycka! Så lätt och ohörbart som en dimfigur gled den unge romaren undan mellan pelarne och försvann vid en vinkel. Emellertid var det icke prinsessan som kom. Det var den täcka Marietta, som uppsökt Annunciada för att tillhviska henne en underrättelse, den Cecco gifvit henne på morgonen. Men nu hördes verkligen den gamla prinsessans steg, och då försvann äfven Marietta. – Du har fått vänta länge, mitt barn, men jag blef hindrad på vägen. Låt oss hastigt förrätta vår andakt, min dotter!
Skrifvelse, N:o i 31. ningar med tillsammans 1,202 R:dr 26 sk. upptagna, men till förstnämnde summa rätteligen belöpande, ersättningar till Söderköpings och Norrköpings indragna hospitaler måtte från sistnämnda anslag försvinna; dels att till Åttonde Hufyudtitelns anslag af oindeld spanmål för Klereci-staten finge öfverflytlas de för prestgårdarne i Lyrestads och Fägreds socknar af Skaraborgs län fastställda ersättningar, tillsammans 55 tunnor spanmål, att årligen utgå efter hvarje års markegångs-pris med tillagd forsel-lön; dels ock att å Fjerde Hufvudtitelns anslag måtte uppföras de Skaraborgs regemente tillkommande 30 kappar spanmål, hvilka varit anslagne till f. d. korporalsboställe! Riddarhagen Nohlgården, men vid Götha kanals anläggning gått förlorade, samt att den till regementet utgående ersättning af 193 tunnor 12^ kappar indeld spanmål, hvars uppskattnings-värde 1,197 R:dr 43 sk. 2 rst. redan vid 1844 och 1845 årens riksdag blef uti regementets kontanta anslag inberäknadt, finge omföras från Sjette till Fjerde Hufvudtitelns tionde-spanmåls anslag, emot det att 1,197 R:dr 43 sk. 2 rst. uteslötes från sistnämnda Hufvudtitels kontanta anslag för de indelda kavallerioch infanteri-regemenlerna. Reträffande öfriga ifrågavarande ersättningar, är, med afseende å hvad vederbörande érsättnings-tagare anfört och i öfrigt förekommit, någon förändring icke af E. K. M:t föreslagen i sättet för samma ersättningars utgående. Derjemte har E. K.
Byggninga-balken eller genom en enda särskild författning fullständigare utveckla de i nämnde kap. stadgade grunder och sålunda åstadkomma en på rättvisa och billighet stödd lag i detta ämne; af Riksdags-fullmägtigen Carl Guslaf Cederskog från Östergötlands län: att i afseende pä rätt till begagnande af vinterväg, der sådan af ålder varit häfver, måtte meddelas den förklaring, att, om än en skälig ersättning icke må frånkännas jordegaren, något hinder i följd af odling eller annorledes likväl icke af honom får läggas emot fortsatt nyttjande af en förut allmänneligen begagnad körled, äfven om denna icke annorledes, än såsom vinterväg, varit för trafiken upplåten; samt af Riksdags-fullmägtigen Per Persson från Wermlands län, med hvilken Jin ders sindersson från samma län, Anders Eriksson från Elfsborgs och Anders 1 raisson från Blekinge län instämt: att, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 25 November 1802 och Kammar-kollegii Cirkulär den 4 Mars 1825. mätte stadgas: »Till vägbyggnad får sand, ler och ris tagas såväl uti inegor och hagar som å skogsoch utmark, emot ersättning till den eller dem, sorn marken och skogen ega: och skall sand och lertag till vägbyggnad på tjenliga Sammanfalla Lagsami Allm. Lcsv.- och Elcon.-UlskUs lleldnliande A:o 7. 5 ställen, der minsta skada vållas, utsynas af kronobetjentc med 2:nc nämndemän, hvilka jemväl bestämma ersättningen, om icke godvillig öfverenskommelse emellan jordegare och väglottsegarc vid utsyningen träffas kan, hvarvid afseende bör fästas pä markens mer eller mindre tjenlighet till odling m. m. Den som ej ätnöjes med kronobetjentes och nu sagde nämndemäns värdering, eger att deremot anmäla missnöje hos ortens domare, som då genom vanlig häradssyn pä stället domer i saken, hvaremot besvär ej må anföras.
Fiskestadgan, dragas någon slutföljd till förminskande af byemännens rättighet att idka fiske vid deras skättemannastrand, blefve på dessa och de af Häradsrätten åberopade skäl Underrätternes domslut af Hofrätten gillade; och är denna Hofrätlens dom fastställd genom Kongl. Maj:ts den 6 April 1841 gifna nådiga Dom; att uppå käromål af ägarne till ett i Vester-Norrland beläget hemman om skattemannaräll till allt slags fiske, så af lax som andra fisksorter, efter deras vid Ångermannaelfven / varande land och strand, först Häradsrätten förklarat, alt som med 1606 års jordrefningsverk vore styrkt, det byemännen för fiskevatten skattade, samt med ett af Konungens Befallningshafvande år 1769 gifvet utslag, det då sökt tillåtelse att anlägga kronofiske efter hemmanets strand blifvit afslagen på den grund, alt af jordeböckerna ej funnes, det i fråga varande fiskelägenheter någon tid varit för Krono ansedda, utan fast mera från uråldriga tider såsom en skattskyldig egendom hemmanet tillydige, men deremot ej kunnat visas, huruledes Kronan kommit i ägo och besittning af omtvistade fiske, hvilket vore vid Ångermahnaelfvens utlopp samt tillika för öppen hafssjö liggande, alltså och med tillämpning af Fiskestadgans 3 kap. 1 och 4 §§. R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1869. berättigades byemännen att i fråga varande så väl laxfiske sorn annat fiske utanför deras land och strand under skattemannarält begagna och innehafva; derefter Lagmansrätten dömt annorlunda, men Hofrätten, ulan afseende derå, att jordeböckerne efter år 1784 upptoge vissa af de omtvistade lägenheterna såsom kronofiske]], samt att Konungens Befallningshafvande den 29 Mars 1784 förordnat, det 3:ne särskilda så kallade laxstakagårdar inom hemmanets område skulle inrätttas, för att på auktion å arrende utbjudas, och byemännen deremot den 19
Ett sådant gynsamt resultat kan endast tillskrifvas den goda födan och skötseln. A n n o n s e r. LEDIGA PLATSER. J 2 En bättre, anspråkslös flieka önskas i ett mindre hushåll på landet att gå frun tillhanda. Sökanden skall vara kunnig i matlagning samt sömnad och finare handarbeten. Ingen må anmäla sig, som ej är fullt kompetent till platsen. Svar jemte fotografi kan sändas till » X » Qvistrum, pöste restante. Ett bildadt fruntimmer önskar plats såsom behjelpJig i hushållet, att gifva musiklektioner eller som skrifbiträde. Skicklig i handarbeten. Goda referenser. Små löneanspråk. Svar till » H. K. », här. [161] Ett yngre fruntimmer önskar i sommar vistas på landet i angenäm familj att undervisa i sång och musik. Herr Richard Andersson, Stockholm, Brunnsgatan 28, har benäget lofvat lemna närmare upplysningar. D o k t o r A. Företrädesvis magoch hudsjukdomar. Behandlar Barnsjuk[34] företrädesvis domar. Doktor C D. som att t. ex. » om morgonen gifva dem litet poAllm. telef. tatis eller andra rester från köket » (i artikeln: Att anlägga en hönsgård », n:r 7 af Idun). Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. Bor » honsmadamen » i närhet af stad, der [133] bryggeri finnes, köp då mäsk och använd det till morgonfoder, dock alltid uppblandadt med Tandläkaren med något hafremjöl samt kokt potatis, kålrötter eller morötter. Pä vå- ren och sommaren få hönsen tre mål om daHumlegårdsgatan 8, 2 tr. gen. [120] djur, kastas omkring i gården eller skjulet. Vintern, då dagarne äro kortare, blott 2 mål om dagen, middagen utlemnas. Någon mat I en vacker och liflig trakt strax fär aldrig qvarligga i foderträgen från mål till mål, utan borttages all öfverblifven mat en invid Eksjö emottagas ianckorderingar qvart efter sedan fodringen skett. öfver sommarmånaderna. Goda referenser lemnas. Vidare meddelar fru majorskan Emilia Engström, adr. Eksjö, Åkerslund.
Stat aro öfverflyttade, eller varda bibehållne eller hädan» efter antagne vid något af de Kongl, eller Fursteliga Hofven, icke maga åtnjuta ifrågavaran» de pension till större del, ari densamma kan öfverstiga hvad de förut innehafva eller hädanefter erhålla i lön eiler pension. 3:0 Att beträffande Betjeningen i allmän-, het, så, enär ålder och tjenstetid för dem ut» göra grunden till det understöd eller den pension, som dem må bestås, kommer härvid att iagttagas: att den, som tjent 20 år, må utan afseende på lefnadsåren uppföras till åtnjutande af fulla lönen och den samma som pension upbära, så framt han ej å Kronans eller Publikt Verks eller ock ä någondera af de Konglig© eller Furstelige Hofveus Stater innehafver eller undfår lön, i livi ket fall han, lika med hvad rörande Embetsoch Tjenstemän här ofvan är föreslagit, uteslutes ifrån eller frånträder ifrågavarande pension till större eiler mindre del: att den, sorn uppnått en ålder af 55 år, må, oansedt han blott 15 år varit i Hoftjensten , tillgodonjuta enahanda förmån 'med de nästförutnämnde: att alia af denne betjening, som tjent 15 år och ej uppnått nyssnämnde ålder, undfå i pension blott hälften af ”deras injiehafde lön; men de af ilen lägre Betjeningen, hvilka till Tjenstehjon eller Handtlangare kunna räknas och icke uppnått nämnde ålder eller 35 år varit i tjenst samt altså efter det deras StatsUtskottet sFetänkanderi! oeij tjenster vid Kongl. Hof-Staten upphöra, kunna taga andra tjenster eller utvägar för sin bergning, böra tilldelas en Graiification af |:dc-ls års lön, räknadt från och med den 1 nästkommande October till den 1 Juli nästkommande är 1819 .
Vid öfvervägande af alla dessa förhållanden vågar jag tro, att, inom detta RiksStånd, hvilket i aila tider utmärkt sig för en sann pfiiriotisme och upprätthållande af allmänt väl, äfven med uppoffring af enskildte fördelar, man icke kan önska återkasta nationen under utländska luxens ok; och då hvar och en lärer inse nödvändigheten af att med all möjlig varsamhet företaga de förändringar, som kunna prötVa3 nödvändige, torde vid en sådan öfverläggning böra komma i beräkning, att den utländske, ofta så högt beprisade, varan icke alltid äger den förträfflighet, som ytan utlofVar; och torde man erinra sig, attfjelfva demländfke Kläden, hvarmed en del af arméen varit beklädd, stundom både i afseende på färgen och styrkan bevittnat svekfull sammansättning, och då tillfällen torde hafva inträffat när den Svenske Fabrikörens anbud till stora lefverancer blifvit förkastade, och ett icke alltid förtjent företräde blifvit gifvet åt den utländske varan, bör man väl icke förundra sig, om detta föranledt den förmodan, man natron gång hört yttras, att den mfkildta vinninge forn af användandet kunnat tillfalla dm ellar dem, forn infärfkaffa fådane varur, Varit den hemligen mera verkande driffjedern, än den uppgijne brijien eller odugligheten af den inhämfke, samt att en sådan brist troligen snart skulle upphöra, om säkerheten för en varagtig afsättning letnnade hopp åt Fabri - syo Den 20 Junti f. mi körerne att vinna ersättning för de, i annat fall äfventyrlige stora förlager, de till anskaffande af grof Ull måste vidkännas, och denna säkerhet skulle äfven försätta dem i belägenhet att bättre kuima betala den inhämske Ullen. Utskottets afsigt har visserligen varit god, ur den åsigten betugiad, att man, till lättande af andra bördor, önskat förskaffa Staten en större Tullinkomst.
BancoUtskottet: Af Riksens Ständers Revisorers år i8soafgifne Berättelse om Revisionen af BancoVerkets Räkenskaper m. m ; af Biskopen Doctor Wallenbergs motion, om nedsättning af räntan, och Prosten Doctor Palms Memorial, angående inrättande i Landsorterne af Depositions - Contoir för Banco-Discontens räkning; af Biskopen Doctor Faxes Memorial, angående kostprolongerad betalnings-tid för Discont-lån5 af naden för reparation och byggnad af Bankens Archivihus; af Doctorerne Fornanders och Wahlboms gemensamma anhållan om ytterligare Låne-understöd för åter-uppbyggandet af Gymnasiioch Skolehuset i Calmar; af Professoren Doctor Knös’s Memoria], angående lane-understöd för Gymnasiihusets uppbyggande i Skara; af Prosten Sundii motion om 6000 Riksdalers Banco lån till förestående Kyrkobyggnad i Tving; af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående låne-understöd för Städerne Norrköping och Borås; samt af Professoren Doctor Franzéns Memoria], om erhållande af Bancolån till förestående byggnad af Kumla oell Halsbergs Kyrka i Nerike. Lagutskottet:
Det misstroende till sjelfva myntet och Bankens säkerhet, som otvifvelaktig! skulle uppstå af en vägran, att i Banken emottaga till förvexling det kopparmynt, hvilket i sådant afseende erbjudes, vore, efter Fullmägtiges öfvertygelse, af vådligare egenskap, än den följd för Banken, afsigten varit att förebygga, medelst omförmälde föreskrift. I bestämmandet af grunden för Kopparutmyntningen, kan det bästa korrektiv emot rörelsens öfverhopande med ifrågavarande mynt vinnas; men utan afseende härå, lärer väl samma mynt böra, utan någon inskränkning till beloppet, uti Banken, fortfarande såsom hitintills utgifvas och emottagas såsom bytesmedel för silfver eller sedlar; Och 141 g erfordrar en härmed öfverensstämmande förändrad uppställning. Angående Bankens Metalliska Kassa, samt de utvägar sorn till förstärkning äf densamma blifvit begagnade. 3l:o. För de förändringar, nämnde Kassa undergått efter den 50 Juni 1844 är redovisning meddelad uti Revisorernes Berättelser af åren 1845 och 1847. Fullmäktige inskränka sig således till en sammandragen redogörelse härutinnan, och upptaga till en början förändringarne med Bankens tillgång i Guld.
Rikets Ständer vilja visserligen ej bestrida, att ifrågavarande jernvägs-anläggning, derest densamma blifvit inom den utsatta tiden utförd och fulländad, skulle hafva för landet medfört väsendtliga fördelar, motsvarande de uppoffringar, som staten för åstadkommandet af denna anläggning sig åtagit; meri då detta förhållande ej inträffat; då staten redan en gång förnyat det med bolaget ingångna aftal, utan att förbindelserna å dettas sida kunnat uppfyllas, måste deu naturliga följden häraf blifva, att, i samma mån, som de af delta företag lör det allmänna beräknade fördelar uteblifvit eller kommit alt lör en längre tid undanskjutas, i samma mån måste betänkligheter uppstå för staten att allt för långt utsträcka sin ansvarighet för samma förelag. Dessutom hafva Rikets Ständer icke fått sig meddelade sådana fullständiga upplysningar om jernvägs-bolagets nuvarande ställning och de öfriga förhållanden, som 220 Expeditions-Utskottets Förslag till lindard. Skrifvelse, ]S:n 248. kunna inverka på möjligheten af arbetets fullbordande (öre utgången af år 1860, att på grund deraf med visshet kan antagas, det jernvägen inom nämnde tid skall vara till bela sin längd färdig och för allmänna trafiken upplåten — en omständighet, som dock, innan staten ikläder sig lörnyad ansvarighet för detta företag, borde vara fullständigt undersökt och utredd. De nu anförda betänkligheterna hafva Rikets Ständer funnit vara af den vigt, att Bolagsdirektioncns framställningar om utsträckt ränlegaranti blifvit af Rikets Ständer lemuade utan afseende.
det var fjerran behöfde hon obemärkt säga, midt i skogen — samlade så byns omkring alla kände så väl, som hon kände sig sjelf, — sitt fyrtionde efter våg, den ena den andra lik; barn än mindre kände hon någon följa. liksom stenarne, fjärden, hon icke kring slottet M o n r e p o s — ett jagtslott, beläget, såsom sitt ideal att mot den blåa himmelen, enformig oändlig följd hade vältrat sig fram lifsandar kunde k o m m a utom grindarna strimmor s o m i ungdomens dagar, vänhade dock nyss passerat öfversvallande och ofta nog lagade hon så, att prinsessor, rynkor blickade ännu ett par blåa ögon lika klara Hennes grönska, såg röken bolma oeh draga sig i långa Oeh att hade tid öfrig för lekar o c h rörelse i det fria. omkring sig o c h meddela dem något, som hon veko ned. ligt lysande af förnöjsamhet o c h sinnesro. ett plats. förlorat sin glans, slätt struket öfver lära sig sköta synålen lika o c h kokslefven lika väl som rinna, der att Den M e n m e d allt detta var hon icke så de smidiga liniernas ungdomlighet, förgula fick som pennan håll. af lektioner o c h arbete, förkrympt under hvardagssysslornas släp. Det väl staden; skrumpnad väder o c h vind, gestalten unga prinsessan leddes icke så, åt detta ålder svärmade hon för att låg utom Kulla uppfostran utvecklades gingo ångare oeh fartyg till o c h från den stora heller en tanke voro gångna många o c h hennes ensidigt upptagen länge vattnet g i c k öppet, k o m m o o c h otaliga * Men så att så till ritstiftet. lemna sin brusade utomordentligsäd eller O c h så gåfvo kyrkslätten språkkunskap, Likgiltigibland o c h tubbade att till sina sena sysslor för kreaturens b l e f h o n o m öfvermägtigt, sade man. De henne Nedanför lågo o c h lyfte sin arm. med med. försöken. » eller jag kastar dig ut m e d D e n gamle b l e f hvit som snö, reste sig osä- afyttring, hon var omöjlig.
Nu tar jag gema tillbaka, gerua och med glädje hr Wirsénbehöfver dertill visst icke uppmana mig, allraminst så så ... lifligt, som det skett. Misstyck ej mitt rad, men låt efter dessa ändrade signaler de klassiska fulingarne göra italienaren och fransosen sällskap, ty de äro inte bättre derför att de äro klassiska och oskadliga endast for dem, som ej förstå grekiska och latin, hvilket hr Wirsén dock gör till den grad att derutin-nan helt säkert ingen föregående Akademisekreterare kunnat sig med honom mäta, och ingen efterföljande heller, fruktar jag storligen. Lögn III: att hr Wirsén går in på personligheter. (» Men säkert är att Ni till dessa osanningar lagt en tredje då Ni insinuerar att jag som stickande krydda brukar antyda saker om literatörers privatlif. Ni skall ej kunna uppleta ett enda ställe till stöd för Edert oblyga påstående ». Hr Wirsén måtte icke förstå hvad det vill säga att gå in på personligheter och sålunda icke sjelf märka när han viker af in på detta området i sina » hundratals » kritiker. Läser man uppmärksamt på och mellan raderna igenom hr Wirséns kritiker om t. ex. Björnson eller Strindberg, finner man lätt hvad hr Wirsén här vill trolla undan. I Marshäftet af denna tidskrift har en signatur Yolunteer åtskilliga Wirsén iana af detta slag. Vill man ej taga reda derpå, behöfver man ju blott läsa igenom det lilla brefvet till mig, V. Land N: o 49, for att se hur gerna hr Wirsén vill komma åt mig. I samma vefva passar hr Wirsén på och en passant utvecklar sin kända princip att med fermeté förvexla » bof-ven » i en bok med bokens författare eller författarinna. Detta vore nog klokast af hr Wirsén att icke så mycket tala om. Det märkes nog ändå, der sådant är meningen. Efter dessa trenne lögn-förevitelser kommer en ny lika stor som dessa ihop och nu får jag veta att jag gjort mig skyldig till indiskretioner ur privatlifvet i min artikel. (» Ni tycks sjelf ej akta denna metod under er värdighet »).