Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs a nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, Njo 69, i anledning af väckta motioner, angående tågande truppers inqvartering och proviantering under fredstid ; och blef detta Betänkande bifallet, äfvensom samma Utskotts Utlåtande, N;o 70, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående Directionens för Dykerioch Bergnings-Compagniet uppgifna vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykerioch Bergningsanstalterne i Riket, blef, likaledes vid förnyad föredragning, gilindt. 36 Prot. Utdrag den 5 Octaber JÖry. S. D. Vid förnyad föredragning, bifölis Slatssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 68, i anledning af gjord hemställan om en förändrad indelning af Båtsmansrotarne på Öland. Frän Hedervärda Bonde* Ståndet. Vid förnyad föredragning af BorgareStåndets, »len 30 sistlidne September, på bordet lagda Protocolls-Uldrag, af den <281 sistnämnde månad , innefattande inbjudning att antaga, till införande 1 nya redactionen af Förordning angående Brännvinsbränningen, de af Borgare-Ståndet beslutade och meddelade beskrifningar på Pistoriska verk af serskilda slag, beslöt Bonde - Ståndet att denna inbjudning icke antaga. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskotiets Utlåtande, N:o 3ÖQ, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o i5a , angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens 3:dje Hufvudtitel, fann BondeStåndet för godt att i nedanstående punkter besluta på satt som följer: Prof. Vtilrng den 5 Ociober 1829; 17 Usta punkten, om Krigs-Collegii Stat, och 2ulra punkten om Generalitets-Staten.
Genom det fördröjda förfärdigandet af dessa effekter, förlorades alltså en dyrbar tid för deras påräknade begagnande vid jernvägsarbetets utförande; och entreprenören vore ej förbunden att underkasta sig de utomordentliga kostnader ett hastigt inköpande af annan maleria! till arbetets påskyndande skulle föranleda, om ock sådant varit möjligt.. Samtidigt härmed och under det priserna på alla för arbetet nödiga varor blifvit högtuppdrifna, hvarigenom bolagets uppoffringar skulle blifva mycket stora, hade den redan förut, sedan någon tid tillbaka, gällande höga räntefoten och det nuvarande krigets inverkan på alla financiella förhållanden till den grad sänkt alla aktiepappers värde, att bolaget komme att äfventyra sitt bestånd genom anskaffandet af så högst betydliga summor, som utöfver det redan anlitade aktiekapitalet skulle för sagde ändamål erfordras. Då således Direktionen, efter hafda öfverläggningar och entreprenörens hörande, mäste taga för gifvet, att jernvägsarbete! icke kunde intill nästa års slut fullbordas, samt att en förlängning af arbetstiden vore nödvändig, hade Direktionen funnit sig föranlåten hos Kongl. Majit anhålla om nådig proposition till Rikets Ständer, angående medgifvandet, att den bestämda tiden för jernvägsarbetets utfrande och banans öppnande för allmän trafik måtte för - Slats-Ulskollcls Ullålande, JYs 211. 3 längas ett är; till stöd för hvilket medgifvande Direktionen vidare anfört: att dä under sednast förflutna riksdag, framställning gjordes om beviljandet af statens räntegaranti för det till jernvägsanläggningen erforderliga kapital och den tidpunkt dervid uppgafs, inom hvilken jernvägen kunde vara fullbordad, grundade sig denna tidsbestämmelse pä den förutsättningen, »att, i händelse Rikets Ständer bevil»jade den ifrågaställde garantien, beslutet derom skulle omedelbarligen kunna gå »i verkställighet och det tillämnade bolaget för sagde jernvägs anläggning vara »bildadt och oktrojeradt innan slutet af samma år (1831)». I sådant fall skulle bolaget haft en beräknad tid af 4 år för hela arbetets utförande.
Tillämpning af denna g skulle icke gerna komma i fråga i andra fall, än då en dömd förbrytare hållit sig undan i tio år, sedan domen öfver honom föll, emedan Utskottet ej kan föreställa sig möjligheten att verkställigheten af ådömd bestraffning, genom underlåtandet å exsekutors sida, kan komma att öfver berörde tid uppskjutas. Men vore det då rätt att låta förbrytaren på så sätt gäcka lagen och håna rättvisan, den der obevekligt kräfver straff å den, som brutit emot dess bud? — Svaret synes ej kunna blifva annat än nekande, och således äro vidare motiver för stadgandets borttagande obehöfliga. Slutligen anmärkes, att enär Utskottet, vid granskning af 20 Kap. 4 §, ej funnit skäl bibehålla deri förekommande stadgande, att horsbrott ej må åtalas förrän till skilnad i äktenskap dömdt blifvit, den hänvisning, som i 13 § af förenämnde kapitel lemnäs till nyssnämnde §, måtte utgå. 9 Kap. Om Religionsbrott. Till de religionsbrott, som upptagas i 1734 års lag, höra, bland andra, affall från vår rena Evangeliska lära, samt utspridande af villfarande lärosats; och bestämmes uti 1 Kap. 3 och 4 §§ Missgerningsbalken ansvaret för det förra, till landsförvisning och förlust af arf samt borgerlig rättighet inom Sverges rike, och för det senare, till landsflykt. Denna ansvarsbestämmelse återfinnes ock uti 1 Kap. 1 § af 1686 års ännu gällande Kyrkolag, derifrån denna bestämmelse således blifvit bemtad af 1734 års lagstiftare. I förevarande lagförslag äro emellertid omförmälte fall icke omnämnde; och fråga har hos Utskottet uppstått, huruvida dessa brott böra i ny strafflag intagas; men, för besvarande af denna fråga, är nödigt alt
I de länder der Staten från början sjelf utfört jernvägsanläggniugarne, såsom i Relgien och Hannover, (framför allt Belgieu), der har jernvägarne icke förorsakat annat än godt, och från dessa land har någon klagan deröfver icke försports. Regeringen i Belgien ansåg dessa anläggningar, såsom ett medel till välmågans förökande och att förhjelpa Staten från dess financiella betryck. Det enda land der jernvägsanläggningarne lyckats utan en sådan ledning från statens sida, är Förenta Staterne. I intet land hafva också dessa anläggningar lemnat så lyckliga resultater, som derstädes. Det finnes i Staten New-York en jernväg, sora lemnar akiieägarne 12 proc. årlig behållning. Nord-Amerikas jernbanor bilda en väglängd af öfver 6000 egelska mil, och behållningen deraf utgör i medeltal 6 proc. Dessa uppgifter äro hemtade från Stuchlié voies des Communications aux Etats Unis. Jag anser således den stal handla klokt, och tillgodogöra sig hela Europas erfarenhet som från första stunden i sin hand tager ledningen af jernvägsföretagen och ordnar dem till ett helt. Ty den dag kommer alltid, förr eller sednare, då sådant blir oundgängeligen nödvändigt, och medförande större kostnader ju längre det dragit på tiden. Man har jemfört kostnaderne för transporter på kanaler med frakten på jernvägar. Hr Rosenblad har uppgifvit det kostnaden för en viss vigt i varor skulle på de tyska jernvägarne uppgå till ungefär 27 sk. b:ko per mil, hvaremot kostnaden på Götha kanal för samma vigtbelopp endast skulle utgöra frän 1 till 6 r:st. per 1000 alnar. Jag har ej fördelat kanallängderna på aln. Men för hela sträckan från Sjötorp till Söderköping äro de likväl betydliga, och torde kunna inhemtas af följande exempel. För några veckor sedan ankom hit till Slockholm en till mig destinerad Wener-skuta, hvars last var värd emellan 8 å 9000 r:dr. Skutan hade ungefär 18 kommers-lästers dräglighet och var i öfrigt af sådan beskaffenhet att den icke kunde begagnas till forsling af kronans effekter.
Landthushållningen, om förhöjning i det af Kongl. Maj:t nådigst äskade anslag för anställande inom Westerbotten af en kringresande undervisare i särskilda delar deraf. Motion N:o 44. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. R. St. underdån. Skrifv. Lidköping och Håkantorp, angående jernväg emellan. Se Jernväg. Lindstedt, M., Motion N:o 23, angående det tillägg i Bevillningsstadgan, att skeppare och andra sjömän skall påföras bevillning af kapital eller arbete der de äro mantalsskrifne. Bevilln. Utsk. Betänk. Linköping, angående dess befrielse från skyldigheten att underhålla stadens vid Nyqvarn belägna, med bidrag af statsmedel anlagda hamn. Motion N:o 160. Stats-Utsk. Utlåt. Litterär ägande-rätt, angående. Motion N:o 107. Lag-Utsk. Betänk. Ljungberg, C. E., Motion N:o 53, angående nedsättande af en permanent va penkomité. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 51. Motion N:o 99, angåande vissa ändringar i instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af statsverket, Stats-Utsk. Utlåt. N:o 28. 20 Ljungberg, C. E., Motion N:o 128, angående de offentliga föreläsningarnes i hufvudstaden utbildande till en vetenskaplig institution med fasta lärareplatser.Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. Motion 168, oin ändring i Fiskeri-stadgan i livad saltsjöfisket inom skärs angår. Motion N:o 169, angående närmare: tillsyn öfver tullförfattningarnes ef terlefnad i afseende å varuinförseln från Norge till Sverige, m. m. Sammans. Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. Lurendrejeri, att derför må stadgas samma ansvar som för stöld. Motion N:o 166.
Det har jag icke gjort, ulan endast begärt uteslutande af sista meningen så lydande: ”hvarvid han dock tillika skall erlägga en serskild afgift af 1 sk. för hvarje bref, hvilken afgift tillfaller Postförvaltaren”. Man har ansett denna afgift vara billig. Mig synes förhållandet omvändt. Den, som f. n. icke vill betala postportot kontant, får hålla postbok. Hädanefter skall den, som vill betala kontant, vidkännas förhöjd afgift, emedan, då han vid luckan erbjuder stadgade portot 4 sk., man svarar honom, att det till brefvet skall vara frimärke och dessutom 1 sk. Jag kan icke utfinna någon grund härtill; men hvem drabbar denna utgift? Jo, den fattigare, som icke har tillgång till dessa frimärken, och, då han på posten vill inlemna sitt bref emot erläggande af stadgade portot 4 sk., svarar man honom: ”nej, det skall vara frimärke å brefvet, och för delsammas anbringande måsten J betala ytterligare 1 sk.” På landsbyggden skall stadgandet medföra ännu flera olägenheter. Den, som bor aflägset från postkontor, har oftast svårt att göra resor i och för anskaffande af dessa frimärken, och stundom kan han icke inträffa samma dag brefvet skall afgå, utan han mäste fara en dag förut. Detta är ena olägenheten. Men om nu den, som förut fått bref afsändt för 2 sk., inlemnar ett dylikt på postkontoret, huru slår då reformen sig ut? Jo så, att han får betala 100 proc. dyrare porto än förut. Staten bör, såsom redan är anmärkt, godtgöra Postförvaltare det 414 Den 1C Augusti e. m. ökade besvär, reformen medför för dem, men enl. min åsigt åstadkommer den en lättnad för dem, och i alla fall bör man väl icke hindra korrespondenter att betala portot i sådant mynt, som allmänt i Riket gäller. Jag yrkar fortfarande bifall till punkten, med uteslutande af sista meningen. Hr Printzensköld: Orden i mitt förra yttrande torde fallit sig oriktigt. Jag finner det af Gr. Mörners anmäkn. emot mig.
Er annat och sadanr expeäitions-sätt, som Beredningens Betänkande om straff för underlåtit iakttagande deraf, förutsätter, ar, efter min ranka olämpligt och af ingen nytta, men ffnlle kunna blifwa gansta stadligr, om, i framtiden, Riket annu en gang stulle blifwa sa olyckligt at fa en Konung som nied Krigiste afsigrer förenade despociste tänkesätt. En sadan Konung, kunde da af en etter någre Umco-Futtmägtiges ät sig beredde och hans afsigler gynnairde färstildr utlåtande, som blifwir honom genom öanco-Fullmägtige kungjordt, ehuru obehörigen, hämta anledning och stöd at widraga steg, stadlige för Kaninen och desi bestånd, samt roadelige och förderfwelige för Riket. Jag stulle derföre önsta, ar Rikets Stander matte anmoda Lanco-Utstötte:, ar wid uprättan» det af den ln8truckion 7 som af Utstottet kommer för L^co-Fullmägtige at utfärdas, iakttaga, at et fädant exxeäitionL-sätt icke mätte Fullmägtige Uti Ln> Den 2 Mars. nz instruÄionen förestrifwas, hwarom, pä denanledning, som nu förekommit, jag är sinnad göra motion j mitt Ständ, llt sugra. Ux protocollo Job. kjolmberg88 on. Riksens Högloft. Ständers Lag'-Utstötts. Betänkande, i anledning af Kongl. Majus til Rikets Ständer framställda Nådiga krvpoLilion, angående Afgärda Bys räck at söka och erhålla Skifte i Skog och Utmark. Sedan hos Kongl. Maj:t Riksens Stander i underdånighet wäckt fraga, om ändring i 4 H. 19 Cap. Byggn.
5°7 ”slutpf deri 2:a M;iji 1810 rnedgifne förmon, så ”mycket häldre skulle komma densamma tillgo”do, och den i följd deraf, fran vidare arbetsbiträde vid desse Krono-Angar fritagas, som ’’om för malte undersökning ansågs (»tvifvelaktigt ”böra leda till ådagaläggande deraf, att utgörande ;(f ifrågavarande Dagsverken , som å ”hemmanens räntor icke blifvit indehe eller be”raknade, och hvarföre ej eller någon lindring ”i andre Onera blifvit beviljad, aldrig blifvit ”eller kunnat Allmogen såsom skylldighet a i ä g”gus, uttan att detta besvär, sorn anses räkna sin ”böljan frän den tid, Flyinge och Dahlby af då ”varande Hans Kongl. Höghet Kron - Prinsen ”Adolph Fredrik innehades, och sin upprinnelse hfiån Allmogens underdåniga önskan, att för ’'denna höga Person visa sin tillgifvenhet, ti 11 — ”kommit genom ett frivilligt åtagande för obestämd tid, hvilket, efter aila rättsgrunder, när ”sorn hälst kunde återkallas och upphäfvas. Det var således oväntadt for denna. A1I”rnoge , att, i stället ior ett resultat, sorn deri ”med så mycket skäl bort förese, finna sig i Aubust! Månad 1813 af Konungens Befallningshafvande i Malmöhus Län kallade till ett sarrt”mantrade, hvars föremål skulle blifva fastställande af grunder för arbetsskylldigheteus förhandling till en årlig penninge-afgift af hvarje ”hemman, sorn i hökost nådens och stängselns utgörande deltagit. Stödjande sig vid Riksens ”Högloft.
Hvad desse i afseende på markegångssätlningen fastställa, tjene vinnes. § 76. Utan Riksdagens samtycke kan belasta. § 77. Kungsgårdar och Konungen icke utan Riksdagens samtycke genom efter de grunder, Riksdagen derom föreskriiver; dock alt Skatte försäljas. § 78. Ej må dylikt sätt. § 79. Ingen förändring äga rum utan Riksdagens bifall; Konungens oförkränkt. § 80. Krigsmakten till intill dess Konungen och Riksdagen finna nödigt utan genom Konungs och Riksdags sammanstämmande beslut, tillkomma. § 81. Denna Regeringsform samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, utan genom Konungens och två Lagtima Riksdagars beslut. Riksdagens beslut i Grundlagsfråga, väckt af Konungen, skall hos Honom anmälas, pä sätt Riksdags-Ordningen föresklifver. Antager Riksdagen ett inom densamma väckt Grundlagsförslag, skall beslutet derom Konungen underställas. Konungen inhemte då, förr än Riksdagen åtskilts, hela Slats-Rådels tankar i ämnet, och tneddele Riksdagen, på Rikssalen, Sitt samtycke eller de orsaker, för hvilka Han beslutet ej j godkänner. § 82. Hvad tili ändring af Grundlagarna, uti föreskrifveu ordning, Riksdagen beslulil och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksdagen antagit, äge kraft afl Grundlag. § 83. Expeditions-Ut sk otlets Forsla;/ till underd. Ej må någon det sätt, som vid ändringar i dem iakttagas bör. § 84. Grundlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas. § 85. Såsom Grundlagar den Tryckfrihets-Förordning, hvilka i öfverensstämmelse — bestämmas, Riksdagen och Konungen gemensamt fastställa. § 86. Med Tryckfrihet hemliga hällas. § 87. l:o. Riksdagen äger gemensamt — Civiloch Criminallag och att — utan Riksdagens samtycke, och icke Riksdagen utan Konungens, — må i Riksdagens Kamrar kunna väckas och skola, sedan Lag-Utskottet deröfver blifvit bordt, af Riksdagen afgöras. Beslutar Riksdagen för sin del någon ny
Lån, om anslag till, ur Banken m. m.; Motion, rem. till Statsoch Banco-Utskotten, s. 1164. ^— i Banken på Guld och Silfver, åren 1819, 1820, s. 277, 378. — —• på fasta Egendomar i Götheborg och Carlshamn, s. 787, 738. ■—• öfrige, ur Banken beviljade, 1818, 1820, s. 378-280, 745-747* —• Fastighets, om; Motioner, rem. till Banco-Utskottet, s. ix35, 1165. ■—• Rättighet, föreslagen för nybyggda Wedskutor ; s. 680, 681, 695, 704. •—. —. om vilkoren för återbetalande af det Götheborg beviljade; Motion, rem. till BancoUtskottet, s. 1154- — med 5 Procents Ränta, s. 383-386, 766-770. •— mot 6 Procents Ränta, s. 4o3 - 4o5. — till Staden Malmö, s. 423. >—• — Ystad, s. 424- •— •—• Hans Excellens Grefve E. Ruuth, s. 4a5 - 428. —i tagare , om omöjligheten för Banken att erfara huruvida dess, mot inteckning i fast egendom är o frie från Förmynderskap af; Banco-Utskottets Memorial, rem. till LagUtskottet, s. 1351, i35x 1* Låntagare, angående rättighet för, i FilialDisconterne, att få omsätta förfallne Lån; Motion, rein. till Statsoch Banco-Utskottcn, s. ii3o. Läkarevård, om förökad, i Norra Halland; Motion, rem. till Statsoell Ekonomi-Utskotten, s. n/p.
Det ligger i denna flickas sätt och hela yttre något, som skiljer henne från flickor af samma klass. Ingenting af dessa flumsiga och påflugna slinkfasoner, ingenting af dessa oblyga miner och ögonkast. Hon förstår att » hålla på afstånd » genom en medfödd värdighet, som är en förening af qvinlig stolthet och blygsamhet. Också ser jag henne aldrig vara föremål för grannpojkarnes råa skämt. De hysa allmänt respekt för den unga husmodern. Lyckliga familj, huru ofta har jag ej med stilla vemod sett er till sammans sittande i den lilla bersån och förtärande er tarfliga aftonmåltid! Litet varm potatis på en karatt, litet sill och smör, mjukt bröd och nysilad mjölk — allt snyggt och fint ordnadt på ett bord med hvit duk. Det är snart tre månader sedan jag första gången såg denna lyckliga familjegrupp, och ännu har jag icke sett mig mätt på den. Hvem vet hur det skulle vara, om medelpunkten deri vore borta? Det är hon, som först väckte min uppmärksamhet, och jag kan nästan säga, att jag känner henne en smula. Men det är en egendomlig bekantskap. Den ensamme unge mannen der uppe i det stora huset, hvilken med sådant intresse följer hennes steg, har också väckt hennes uppmärksamhet. Men hön bryr sig icke mycket om mig; en förstulen blick då och då eller ett småleende, det är allt. Men det är mycket nog för en ung man, som lefver i ensamhet och längtar efter drömd lycka. K a n s k e. Hvem vet hur sakerna kunna gestalta sig? Ibland kommer det på mig en besynnerlig känsla af jag vet icke hvad. Jag skulle vilja tala vid dessa lyckliga menniskor, skulle vilja hedras af deras vänskap och. och. Detta blonda hår, denna friska hy och dessa blå ögon förvirra mig. Detta vackra barn med sitt milda utseende har väckt något i mitt bröst, som jag aldrig förr erfarit. Jag tror nästan, att jag nu anar, hvad det vill säga att vara lycklig. Charles. Natur och kultur. Ett n Q e l sommarminne. ™t ?w " du det lilla röda torpet der borta « ê ë * i skärgården?
— Hvadan händer då så ofta i våra dagar, att HofRätterne fortfara att adressen LagUtskottets Betänkande Nio 2 2.' 21 ra sina Bref till Konungens Befallningshafvande, likasom på ett annat Adresse-Contoir, iör att, genom dess benägna, ofta obehöfliga handräckning , få handlingarne fortställde? Sker det af misstroende till den UnderDoroare, elit Documenterne skola fortgå, så kastas en skugga på hela Domareväsendet. Sker det åter af försigtighet, för att hafva vittne om brefvens framkomst, så är förhållandet det samma, och dertill ett besvär utöfver allt ändamål, enär det ej vore mera omöjligt att förneka bref från Konungens Befallningshafvande, än ifrån Hofrätten; om rättelse härutinnan anliålles vördsamt.” Utskottet, som icke har sig bekant, hvad ej eller i Motionairens anförande är uppgifvet, att HofRätterne vid andra tillfällen äska Konungens Befallningshafvandes handräckning för skrifvelsers eller handlingars öfverlemnande till UnderRätt, än då säkerheten finnes fordra, att bevis om öfverlemnandet meddelas och till HofRätten insändes , hvilket HofRätten, efter Utskottets tanka, bör ega att efter omständigheterne och målens beskaffenhet bestämma, anser för öfrigt ej mindre ffofBätternes än andra Domstolars , antingen i serskilda Instruelioner och Reglementen uttryckligen föreskrifna, eller genom långligt bruk vedertagna och emot allmänna Rätte - aa LagUlskottets Betänkande N:o 2?. gångsordningea ej stridande, expeditionsioriner icke i annat fall böra blifva ämne för lagstiftningens omsorg, än derest dessa former skulle befinnas leda till större om» gäng och uppehåll i Lagskipningens ordentliga gång, än som fordras för bevarandet af allmän eller enskild säkerhet, hvilken ej får för skyndsamhetens skull uppoffras.
I min tanka har motionären icke begärt mera, än Utsk. med godt samvete kunnat tillstyrka, då frågan endast är om ett lån för en inrättning, som redan har ett statsanslag, hvilket, ehuru ej tillräckligt att nu på en gång bestrida de nödiga kostnaderna, ger full säkerhet för återbetalningen. Det sista lånet, som beviljades samma inrättning, är redan återbetaldt, och här är således icke fråga om sådana lånsökande, som efter någon tid begära afskrifning eller räntenedsättning och uppskof med mera, utan om en inrättning, som redan visat sig äga credit. Jag kan icke förklara, hvarföre ej K. M. sjelf gjort propos. i äm - Den 7 Juli «• ro - ing ämnet, annorlunda än att tillgängar saknats, och jag tror således, att R. Sl. här kunna träda emellan, helst summan är så obetydlig, att den icke kan inverka på Riksg.-cont:s ställning. Frih.Boye, Ludv., förenade sig med Frih. Palmstjerna. Frih. Ehrenborgh, Gasp. Wilh.: Jag förenar mig desto hellre i begäran om återremiss, som jag icke kan gilla den sparsamhet, hvilken, i stället att anslå medel på en gång, utminuterar dem i små portioner, hvarigenom man går miste om vinsten af ett företags verkställande i stort. En sådan sparsamhet hörer dock vårt land till, och är ingenting nytt; jag har emedlertid redan förut i större scala sökt ådagalägga fördelen af att använda ett mindre capitalanslag såsom ränta för ett större, som upplanas, och här är förhållandet enahanda. Om Utsk., utan att för öfrigt yttra sig öfver principen, som för många tyckes vara förhatlig, behagade anslå medel till ränta och amortissement för ett lån, som satte stuteri-inrättningen i tillfälle att på en gång verkställa de nödiga byggnaderna, skulle icke allenast dessa blifva för bättre pris, utan inrättningen skulle äfven hastigare uppfylla sitt ändamål, än genom ett på flera år fördeladt capitalanslag.
Genom de allmänna besvär, som dessa Hemman i senare tider mäst vidkännas, kunna de i vissa fall äfven jemföras med skattskyldig jord; och om de för .jordafsöndring från andra Hemman i ofvänömförmälde Nådiga Förordning stadgade grunder äfven på dessa Hemman blifva tillämpade, endast med den utsträckning, att, under skäligt å deras vanligen innehafvände större egorymd samt ringare utskylÖer och allmänna onera, ända till en femtedel af Hemmanens hela jordrymd finge derifrån skiljas, tror Kongl. Majit all skälig och nyttig frihet härutinnan vara beredd. Med afseende å hvad sålunda anfördt blifvit, vill Kongl. Majit föreslå Rikets Ständer de stadganden, att 1 Cap. i Kongl. Förordningen af den ig Dec. 1827, angående grunderne och vilkoren för Hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från Hemman, må gälla äfven för Säteri-, Rå- och Rörssamt alla slags Kongl. Maj.-ta Nådiga. Propos. No 11. 5 Frälse-Hemman; hvad Säteri angår, utan ändring af hvad allmänna Lagen, vid frågor om klyfning af sådana Hemman vid Arfstägt eller Börd, innehåller; och att, hvad i a Cap, af nämnde Nådiga Förordning är föreskrifvet i afseende på Frälse, och Frälseoch Kr 0 n 0-Sk a 11 e -1 le m m an, äfven må blifva gällande för Säteri-, Rå-oell Rörssamt Insockne Frälse-Hemman, endast med den skillnad, att af Hemmanens jordrymd till och ined en femtedel må afsöndra?.; samt att de hittills från sådana Hemman skedda jordafsöndringar, hvilka ej strida emot förra Författningar, icke må derigenom rubbas.