Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
•Stats-Seereteraren uppläste lill justering ett, med anledning af Kongl. Majits den 25 Junii 183o meddelade Nådiga beslut, uppsatt Förslag till Kongl. Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständers Stats-Utskott om förklaring af stadgandet, rörande Landshöfdiugars pensionsrält; i afseende hvarå Stats■ Rådets Ledamöter underdånigst åberopade deras till Protocollet öfver Ivarninar-Ärenden berörde dag afgifne underdåniga yttrande. Kongl, Majit täcktes detta Förslag, sådant detsamma finnes Prolocdllel bi lagdt, i Nåder gilla; och Kongl. Majit befallde, att Dess Nådiga Proposition i ämnet skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständers Stats-Utskott .ynder delina dag expedieras. Ex Piotocoilo ,SQ. Sdiyberg. Ankom i ofskr. till Exp. Utsk. d. 24 Febr, kl. 10 f fri. KONGL. MAJsTS Nådiga Proposition till Rikets Ständers .Stats-Utskott, angående lån af allmänna medel till understöd, vid fullbordandet af en brobyggnad vid Carlskrona; Gifven Stockholms Slott elen . S Februarii iSd.j. Uti lill Kongl. Majit aflåten underdånig skrifvelse af den 21 sistlidjne Jutiii, har Kongl. Majits Befallningshafvnide i Blekinge Län -anmält, att sedan, uppå underdånig anhållan af Carlskrona Stads Fullmägtige vid 1815 års Riksdag, Kongl.
Motionären beklagar, att jag vid ett sednare tillfälle frånträdt mitt vid ett föregående i sammansatt Statsråd afgifna underdåniga tillstyrkande: att K. M. skulle före sammanträdet af denna riksdag och nu pågående storting tillsätta en komité af Svenska och Norska män, för att taga i öfvervägande de punkter jag framställt. Under erinran, att jag icke frånträdt någon annan del af mitt tillstyrkande, än att komiténs tillsättande skulle ske före riksdagen, erkänner jag mig skyldig att bära ansvaret för denna inkonseqvens. Då från uteslutande Svensk synpunkt sakens företagande utan dröjsmål var att önska, ansåg jag framställning derom böra göras. Men sedan jag genom Norska Regeringens betänkande i ämnet, genom diskussionen i de Norska tidningarna och genom samtal med Norska män ur alla klasser, kommit till den öfvertygelse, att en Unions-komité då knappt skulle kunnat bringas till stånd, eller åtminstone endast under vilkor, att den fått ett ytterst inskränkt uppdrag, ansåg jag för en vida större fördel, att genom ett uppskof vinna äfven den Norska regeringens biträde lör saken. Och det är ett af de steg saken tagit framåt, att Unions-Konungen med sitt Svenska och Norska Statsråd blifvit ense om ett program. Detta program, som innefattas i Konungens diktamen till det sammansatta Statsråds-prot:t d. 18 Februari innevarande år, kan icke i allo uppfylla båda sidornas i viss mån stridiga önskningar; men inom de förenade rikenas Statsråd var endast en mening derom, att något annat gemensamt program icke till föreningens sanna bästa kunnat af Konungen uppställas. Min öfvertygelse är fortfarande, att ingenting befordrar mera möjligheten af en revisions tillvägabringande, än att Sverige icke alltför mycket påskyndar detsamma. Men äfven under förutsättning, att målet kommer att förfelas, anser jag det bäst öfverensstämma med Sveriges värdighet att nu intaga en afvaktande hållning; ty det Svenska folket bör vara för stolt att på ett annat folk truga sin vänskap. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Gr. Anckarsvärd:
Förlåt dine tjenarinno den öfverträdelsen; ty Herren skall göra minom herra ett tryggt hus; ty du förer Herrans krig, och intet ondt skall när dig funnet varda i alla dina lifsdagar. Och om någor menniska hafver sig upp till att förfölja dig, och står efter dina själ, så skall mins herras själ vara inbunden uti de lefvandes knippe, när Herranom dinom Gud; men dina fiendars själ skall varda bortslungad med slungo. När nu Herren minom herra allt detta goda görandes varder, som han dig sagt hafver, och budit dig, att du skall vara en höfvitsman öfver Israel; Så varder detta icke görandes mins herras hjerta någon ångest eller nyck, att du hafver blod utgjutit utan orsak, och hämnat dig sjelfvan; så skall Herren göra minom herra godt, och du varder tänkandes på dina tjenarinno. Då sade David till Abigail: Lofvad vare Herren Israels Gud, som dig i dag hafver emot mig sändt; Och lofvade vare dina åthäfvor; och lofvad vare du, som i dag hafver förtagit mig, att jag icke är kommen i blod, och hämnat mig med egna hand. Sannerliga, så visst som Herren Israels Gud lefver, den mig förtagit hafver, att jag icke gjorde dig ondt, hade du icke snarliga kommit emot mig, så hade Nabal, intill morgon ljust varder, icke qvar blifvit en, som på väggena pissar. Alltså tog då David af hennes hand det hon honom fört hade, och sade till henne: Far med frid upp till ditt hus; si, jag hafver hört dina röst, och täckeliga tagit din person. Då Abigail kom till Nabal, si, då hade han tillredt ena måltid i sitt hus, såsom en Konungs måltid, och hans hjerta var gladt i honom; ty han var mycket drucken. Men hon sade honom intet, hvarken litet eller stort, intill morgonen ljust vardt. Då dager vardt, när vinet var gånget af Nabal, sade hans hustru honom detta. Då vardt hans hjerta dödt i honom, så att han vardt såsom en sten.
Desto mera bör sådant undvikas, som erfarenheten gifvit vid handen, att i hvarje enkammaresyslem, och ett sådant skulle väl delta blifva, kunna, under ögonblickets lifliga intryck af en hänförande vältalighet och en själs-värme, som kan vara missledd och missledande, beslut lätteligen varda fattade, som sakna mogenhet och tilläfventyrs sedermera befinnas ganska skadliga. Det synes derföre, och till vårdande af sakens egel framtida bestånd och väl, vara af hög vigt, att åt K. M. öfverlemnas initiativet i hänseende lill framläggande af kyrkomötesärenden. Jag anhåller således vördsamt om bifall till 4:de §:n. Gr. Liljencrants: Jag vill visserligen icke påbörda den siste värde talaren en afsigt ätt kasta en skugga af löjlighet eller rättare en fulldager af löjlighet öfver detta förslag, men sådant vore verkligen förhållandet, om hans nu framställda förslag vunne R. o. Ad:s bifall. Den 4:de §:n står nemi. i sammanhang med lista §:n, sådan den af Utsk. var föreslagen. Den lista §:n lyder sålunda: ”till allmänt kyrkomöte sammanträde - Svenska Kyrkans ombud, då Konungen nödigt pröfvar, å tid och ort, som lian utsätter.” Sedan nu, med ändring i Utskis förslag, är beslutat på förut bestämd tid, och dä hvarken den siste värde talaren eller någon annan kan ålägga K. M. att framställa några förslag lill kyrkomötena, så skulle naturligtvis, i händelse den 4:de §:n bibehölls oförändrad, det kunna hända alt kyrkomötena komrno tillsammans, utan att kunna afhandla någonting. Har den lista §:n fått en annan redaktion, så måste det således vara alldeles gifvet, att den 4:de §:n, af de skäl jag nu anfört, äfven måste få en förändrad lydelse. Jag kan således för min del, som sagt är, utan att vilja påbörda den siste värde talaren en sådan afsigt, sorn jag nämnt, icke underlåta att hemställa, huruvida det ens är möjligt alt, sedan lista §:n fått en redaktion helt olik den som Utskis förslag innehåller, bibehålla 4:de §:n sådan som deu nu är.
En eller tvenne InventeririgSmän ,• serri i orten ärö boende # öéh hvilka af Eandså höfdingén förordnas , verkställa denna förrätt-' ning , samt uppräkna och bestyrka huru' mycket Papper är i behåll; Och kommer detta bevis , att till verificatiori bifogas Försäljnings* mannens årsräkning, sorn', jemte qtiittenéérne å dess gjorde Penninge-lefverering, insändes till ÉandsOöntoiret inom den 15 derpå följande Januari-!, till hvilkén tid all återstod för kalida Chartor, öfelbäti skäll Vära i Räriferiet élier ho# Häi;adsFogden i örteri lefvereräd. I annof händelse Och derest riågöri uraktlåter fullgörandet häraf, eller att till titsätt tid insända Ärsfäkningafne , skäll sådant anses, sorn håde häri föfSålt allt det Stämplade Papper, hän emot ti»' giit sämst i följd deraf;■ häri; sakörrr tredskand# BévillningsZJtsk. Betdnkanderi, m Bråd Penttingarnes aflemnande , genast äf honungens Befallningshafvande tillhållas, att betalhihgen derföre erlägga och annan försäljningsman i stället förordnas. Hvar och en som {rå credit emottagec Stämpladt Papper till försäljning , hotför det sålunda Undfångnä Chartaä-beloppet Ställa behörigen pröfvad och gillad borgen. Collegier, Consistorier, Embetsverk och Embetsman, som i nu föreskrifven ordning, ‘efter requisition hös KämmarColIegiUm i Stockholm och Eandshöfdingarrje i Eandsörterne, erhålla det stämplade Pappet, sorn vid utöfnin* gen af deras Embeten erfordras , skola deremot ock tillgodo njuta försäljnihgs-pröbent lika med andre försäljningsman , och i afgifvande årsräkning balancera hvad de vid Inventeringen hvarje
Majrts nådiga disposition lör omläggning och förbättring af allmänna landsvägarne anvisade summa (42 §. 4 mom.) 123,402: 26. — „ anslaget lör anläggandet af en väg mellan Öfveroch Neder-Kalix socknar (42 §. 5 mom.) 3,500: — •— återstoden af anslaget för förbättrandet af vägen mellan Westerås och Fahlun (50 §. i 1841 års reglemente) . 3,750: utaf den summa, som anvisades till vattenaftappningar för beredande af odlings-företag inom rikets norra och transport 1,068,4(12: 26. — 16 Stats-Utskollets Memorial, iV.-o 2. transport 1,068,402: 26. — nordvestra delar (42 §. 6 mom. i nu gällande reglemente) 52,514; 32. — återstoden af anslaget för upprensning af Wågbäcks-forsen i Dalelfveu (52 §. i 1841 års reglemente) 2,000: utaf det till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisade belopp för befordrande af vattenaftappaingar och andra åtgärden för större odlings-förelag inom rikets med lersta och sodia provinser (42 §. 7 moni, i 1845 års reglemente) 29, /3 /: 23.— „ det för myrutdikuingar på Gottland beviljade lån (42 §. 8 mom.) 36,100: statsbidraget för Landskrona hamns iståndsätlande (43 §.) 25,000: utaf de for Emåns upprensning eller andra vaitenaftappningsarbeten inom medlersta och södra delarue at riket anslagna medel (45 §>)••> 20,850: 1843 och 1844 års anslag for civil-ingeniörers bildande vid Mariebergs läroverk (47 §.)
Som bolaget icke önskar att få lyfta någon del af lånet förr än jernvägen är öppnad för trafik mellan Orebro och Nora samt jernvägen då i värde representerar en laugt högre summa, än det lån, som är i fråga, hvarförutan länet, i den nion, det utfaller, uteslutande användes till banans vidare utsträckande och fullbordan, kan icke något tvifvel finnas, att ju jernvägen med dess tillhörigheter utgör en fullgod säkerhet för det ifrågasatta lånet; och nödiga kontroller för detsammas riktiga återbetalande kunna, vid beviljandet deraf, till Statens ytterligare betryggande dessutom föreskrifvas. Jag skiljer mig äfven ifrån Kongl. Jernvägs-Komitéen i det afseendel, att jag anser, det inlösande af jernvägen för Statens räkning under Octroytiden må ske efter expropriations-lagens grunder eller efter mätismanna ordom, med iakttagande vid liqviden, att hvad af det omförmälda Statslånet kan finnas då oguldet, ifrån den sålunda fastställda lösningssumman i främsta rummet afdrages. I öfrigt torde jag med afseende på hvad Komitéen i dess afgifna Memorial yttrat rörande taxan, höra fästa upmärksamheten derå, alt taxebestämmelserne för Statens banor icke lämpligen kunna utgöra en norm för enskilde bolags trafik-taxor, enär Staten icke behöfver, såsom de enskilda ägarne, beräkna en direkt iukomst af sitt i vägen nedlagda kapital, utan hemlar sin ränta derå på indirekt väg af den stigande allmänna välmågan i landet; till följd hvaraf också Staten kan sätta sin taxa så lågt, att, ifall den skulle tillämpas jemväl å de enskilda banorna, upkomsten af sådana och beståendet af redan tillvarande associationer för dylikas utförande och bedrifvande göres alldeles omöjligt. De bestämmelser, Köping-Iiult bolagets previlegium innehåller i fråga om taxans upgörande, synas mig upfylla sitt ändamål så väl, att, i min tanke, någon förändring deri ej kan vara behöflig eller till nytta ledande, Jag anhåller att denna min promemoria måtte jemte min motion få åtfölja den Kongl. Propos:n till Utskottet.
Jag tror wiftt at en sadan farhaga nu icke bör aga rum, men förra tiders exempel böra hafwa larl ost, at nu wara mera försigtig?. Herr Landtmarskalken. Jagfärdäfräga om Högloft. Nidderffapet och Adeln icke will i dag företaga ärendet om Bewillningens fördelning? Gansta manga ropade Jo, Jo. Grefwe Amilton. Jo, om Grefwe 6^1- 1enboi-A8 cliÄsmcn först uptages och afgöres. Hwarföre stola de Herrarne, som nu yrka pä Bewillnings-mälets afgörande icke nägonsin ceöma? — Sädant är mängwalde: och jag wet ej hwarföre man för det, behöfwer wara eftergifwande. Grefwe I^öveni^elm, (larl -Vxel, understödde den lankan, at Bewillnings-Utstottels Betänkande nu borde pä de stal Herr Landtmarstalken upgifwit företagas. Herr Herr k otdii ed, Lall leuric. Jag tror at här hwarken kan upsta fraga om enwälde eller mangwalde. Har ar helt enkelt fraga om Bewillnings Förordningen stall til granskning och afgörande företagas eller ej. Ehnru jag ej twiflar, at xroM^-t til denna Förordning ar i det stick, at det nu kan företagas, får jag likwal til winnande af närmare uplysning för flere Ledamöter, som torde derom wara okunnige, ödmjukast fraga, om det werkeligen sa förhaller sig? Da Herr Landtmarstalken och Talemännen i deras Ooncl-rve, til följe af Riksdags-Ordningens förestrift öfwerenskommit, at i fraga warande Förordning stulle i dag til pröfning förekomma, dä Landtmarstalken äger, at företaga de ril Ståndet inkvmne ärender, hade jag förmodat, at icke något undantag stulle äga rum, i afseende pa Bewillnings-fördelningen och aldraminst, at en enskild Ledamots ^lemorial stulle kunna hindra defl afgörande.
Här är redan förut den Statistiska upplysningen till alla delar vunnen. efter de förvandlingsutredningar öfver SjöTullsuppbörden och annan inkomst i vexlar och metaller, som uti RiksStaterne och dess materialer finnas, så att ingen som velat taga kännedom om den verkeliga uppbörden och utgiften, efter förvandling af vexlar och metaller, har saknat fullständiga anvisningar dertill: likaså är ock förhållandet i fråga om den ökade gravation på hvarje utgifts titel, som genom bestridandet af en del utgifter med vexlar, uppkommer. Riksätaten innehåller en fullständig uppställning deröfver. Med den inskränkta kännedom jag äger i dessa ämnen, är det mig icke möjligt att fatta nyttan af vexlarnes förvandling i uppbördsräkningarne efter någon slags fingerad cours. Om Riksens Ständer utsätta hvilka anslag som Den 4 April f. m. T» böra utgå i Hamburger Banco, och anvisa motsvarande belopp af dylik inkomst; så„måver« kan af sådane anvisningar vål upptagas både i Debet och Credit af calculationen till ett visst värde i Bancosedlar; men inom uppbördenoch utgiftenblirdetlikväloförändradt, vexlar. All cVfverskjutande inkomst afsådan beskaffenhet, förvandlas deremot till Bancosedlar genom successiv försäljning och nettobeloppet fjderaf inflyter och redovisas på sin behörigi titel, och i sin rätta tid; utan att något calculeradt förhållande dessförinnan uti uppbörden inblandas: all öfverskjutande utgift åter, af sådan beskaffenhet förvandlas likaledes till Bancosedlar, genom uppköp för tillfället af vexlar, vare sig att detta uppköp sker af Statsverkets egen vexeltillgång eller på Beursen; och netto beloppet deraf utgår likaledes på sin behöriga titel och i sin rätta tid; graverande alltså äfven med Coursdifferencen, utan att någodt calculeradt förhållande uti utgiften inblandas. Hamburger Banco eller metaller redovisas såsom sådane,till dess de verkeligen förvandlas till Svenska BancoSedlar; detta är öfverensstämmande med ali behörig redovisningsgrund.
Att hvarje uti en Motion eller ett Memorial förekommande Anförande af Regeringenseller Domare-Mngiens Beslut ;f enskilda Personers och Corporationers förhaitander , af något som rörde verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning, gjorde Motionen eller Memorialet ogiilbart, och att af dylika för hållanden inga anleda ngar till Motioner finge hämtas, inga skäl tili styrka för bevisningen finge lånas, utan vore det endast med fö - nufts-skäl, som Motioner eller Önskningar finge och borde motiveras. Om jag denna gång skulle hämta skälen till min Reservation utom förnufts-skälens Gebiet; om jag denna gång ännu skulle komma att anföra enskildta Personers och kanske äfven Corporationers förhållanden, samt åberopa, om icke Domare-Magtens dock den Lagstiftande M3gtens Beslut; cm jag denna gång ännu skulle begagna den rätt sorn Riksdags Ordningens yo §. tillerkänner hvarje Stånds Ledamot, att fritt tala och utlåta sig, så täcktes Ridderskapet och Adeln derföre icke anse mig hafva brutit emot dess den 24 Januarii fattade Beslut, Jag reserverade mig mot detta Beslut, och jag går nu att med den rätt, som Riddarhus-Ordningens 42 §. lemna? mig, i Piotocoilet låta anteckna skälen till min Reservation. Men innan jag uppger dessa skäl, raåite jag fästa Ridderskap toch Adelns uppmärksamhet uppå några cn kiidts Personers födlä!'- 12 Din % Felruarii. landen, som föregingo Beslutet af den 24 Januarii. Dä den 10 Januarii Herr Grönhagens på bordet liggande Memorial om Policen föredrogs, anmärktes af en Medlem att uppgiften på händelser, timade innom Policen, vore obehörig , och anledning hämtades af denna Anmärkning , att, med åberopande af RegeringsFormens 90:de §. ålägga Herr Grönhagen , det han skulle utur sitt Memorial utesluta Berättelsen om de händelser, som föranledt honom att göra Motionen. Då den 19 Januarii Herr Friherre
Ständer vid sista Urtima Riksdagen gillade nya Method för Rikenskapernes afslutande och en. derpå grundad RiksHufvudBok öfver StatsWer-; kets medel, är af sjuklighet utur stånd satt, att nu såsom vid berörde Riksdag gå Utskottet tillhanda, någon annan, som äger fullkomlig kännedom om grunderne och ändamålet för hans föreslagne method, måtte lemna Utskottet erforderligt biträde vid dess åtgärder i sådane delary som angå verkställigheten och tillämpningen af omförmälte nya Räkenskapsmethod och BokslutOch som Utskottet, i detta hänseende funnit sig böra, i egenskap af Kamererare antaga RevisionsCommissarien och Auditeuren C■ A. L?Orange, söm biträdt Herr StatsCommissarien Widegren uti berörde Arbete och äger derutinnan en närmare insigt och kunskap, så har Utskottet, likmäBihang till RiksSt. B et änh anden. tigt 24 §• Riksdagsordningen skolat sådant till Riksens Hoglofl. Ständers bifall, vördsamlige* hemställa. Stockholm den 20 December 1817. Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Utlåtande uppå Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition angående erforderlige kostnader i och för uplåtandet af Kongsholms KronoBränneribyggnader till Carlius för Stockholms Stad och Län. ill Riksens Ständers Statsutskott, har Kongl. Maj:t i Nåder täckts aflåta följande Nådiga Pro. position af den 3 i denna Månad: ”Sedan ”Kongl. Maj:t under den 16 Aug. 1815, i Nå”der anbefallt Dess Allmänna MagaainsDiredtion ”att, enligt Riksens Ständers hemställan, till ”Curhuslnrättningen för Stockholms Stad och ”Dan aflemna de å Kongsholmen belägna till ”ett nu mera instäldt KronoBrännériWerk in”redda byggnader, och derefter, genom
Jag skulle visserligen gifva vika för aktade ledamöters upgifter i denna fråga, helst jag ej känner förhållandet annorledes, än genom de uplysningar, sorn blifvit mig meddelade, hvilka förekommit mig tillförlitliga, hvarföre jag också i ett föreg:de plenum, vid upläsningen af Hr Sandströmers skrift, inför R. o. Ad. dem företett; men desse visa otvetydigt, att Staten för Lappmarks Ecklesiastik-verk icke omfattar annan in natura utgående spanmål, än de sednast indragne 54.} T:ne, och att den öfriga spanmålen ersättes i kontant efter markegång. Jag kan för min del icke fatta annat, än ali ett intyg, att förhållandet är sådant som det af mig nu upgifna, ulhändigadl af en Statens tjensteman, utgör större bevisning än alla obestyrkta upgifter om motsatsen. Vidare har man åberopat R. St:s skrifvelse N:0 177 vid 1834 och 1835 årens riksdag, under påstående att den icke innehölle (har man sagt) något beslut å Sländernes sida alt räntorne skulle indragas. Jag ber med anlcdn. häraf, att få upläsa några rader af berörde underd. skrifvelse så lydande: ”E. K. M, har, med tillkännagivande af Dess nåd. beslut om Kansli-styrelsens indragning, föreslagit att de till Ecklesiastik-läroverket i Lappmarken anslagna och förut under Kausli-stvrelsens disposition ställda räntor (märken räntor!) och andra inkomster måtte till Statsverket indragas, att det i Ecklesiastik-verkets fond samlade kapital borde till Riksg:s-kont. öfverlemnas, Samt deremot de af Ecklesiastik-verkets medel beslridde löner pä tionde bufvudtiteln upföras och den summa, hvartill, efter afdrag af lönerne, berörde räntor och inkomster, jemte intresset å kapitalet upginge, serskildt för Ecklesiastik-verkets utgifter anslås”. Ständerna ingingo på K.
— Den un der de Heste åren tillräckliga tillgången å sådan arbetsförtjenst, föranleder till dessa, vanligen med giftermål förenade Bosättningar, och man skulle kunna föreställa sig dem såsom gagneliga för Landets förkofran genom den ökade arbetsflit och sparsamhet, sorn borde vara en följd, dels af det ökade behofvet för hustrus och barns försörjning, dels af den efter arbetets mängd rättade belöningen, hvilken hos det lagstadda Tjenstehjonet föga kan komma i beräkning; men vid denna föreställning måste man då antaga att hos den sålunda sjelfrådige arbetaren alltid finnes en riklig omtanka för framtida bergning, hvilket tyvärr ingalunda är förhållandet, utan inskränker sig vanligtvis hans närings-omsorg lill dagens behof, hvaraf följer alt, då befolkningen ingalunda är starkare än att allas verksamhet af behofvet påkallas, uppslegras dagspenningen under de mera fruktbara åren till ett pris, som lemnar tillgång för uppehälle under flere dagar, som tillbringas i lättja. Jordbrukaren beröfvas härigenom det nödiga arbetsbiträdet och de dagsverken, som lemnäs honom, mäste han betala lill ett belopp, som står i det uppenbaraste missförhållande till värdet af hans production. Deremot, under år med knappare skördar och deraf följande höga priser å födoämnen, är denna folkklass, i följd af försummad besparing under de bättre åren, alldeles oförmögen alt bereda sitt uppehälle och jordbrukaren måste då, af förbarmande eller samhällspligt, draga tungan af dess försörjning till råga på bekymret för egen utkomst af den ringa afkastning jorden gifvit. Detta är dock icke 'den enda olyckan, som häraf uppkommer. Den mindre ordentliga lefnaden, som vid anförde förhållandet följer af dagsverksarbetaren försörjningssätt, föranleder att arbetsförmågan tidigt aftager och ofta upphör hos Föräldrarne, innan barnen ännu hunnit den ålder att de kunna något väsendtligen bidraga till sin bergning, och barnens uppfostran blifver ofta vanvårdad.
Förmyndare-redogörelse med dertill hörande bilagor; Gäslgifveri-skjuts, fråga derom; Hospitalen Hushålls-sulls kaper; Justitie-feaaslers-ernbelet och Juslilie-Ombudsmannen, Rikets Ständers, alla skrifter och handlingar, som antingen dit ingifvas eller ock derifrån utgå i ärenden, sorn tillhöra desse Embetens åtgärder; Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o i 36.