Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill således blott fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. sjelf hänvisat till Tullcommitte'ens förslag med det yttrande, att Committeens sammansättning varit grundad på män med djupa insigter i dessa ämnen, och bestått såväl af åtskilliga medlemmar af Rikets nu här församlade Ständer som af embetsmän, hvilka i detta ämne äga den noggrannaste kännedom, samt att dessutom män af flera stånd och yrken varit tillkallade, hvilka, såsom sjelfva producenter, bäst varit i tillfälle bedöma, hvad tullbelopp i afseende på näringarnas skydd Lunde erfordras. Efter detta vitsord om Tullcommitte'ens sakkännedom skulle jag hafva trott, att Utsk. ej bort afvika från committe'ens förslag, och ännu mindre behöft så lång besinningstid för att inkomma med sitt utlåtande. Om Utsk. i stället gjort committe'ens förslag till sitt eget och genast Öfverlemnat det till RiksSt:n, så hade vi nu redan haft ett slutbetänk. i ämnet. För i5 H. 21 Den iS October. öfrigt får jag i anleda, af dessa Utskrs afvikelser yttra, att jag anser 5o procts tull i alla händelser för hög, och att den högsta skyddstull bör inskränkas till 33f proc. Emedlertid har Utsk. förhöjt tullen på vin från 24 till 36 sk., oaktadt vi ännu hafva i lifligt minne, att inkomsten var vida mindre under den tid, då man utgick från principen af en hög tull. Utsk. har visserligen handlat ur den synpunkten, att varor, som tillhöra de högre classernas consumtion, kunna tåla högre tulla f g i ft, och jag medgifver satsens riktighet i allmänhet, då fråga är om öfverflödsvaror; men hvad vin angår, bör man ihågkomma, att det äfven nyttjas till communion och således icke helt och hållet kan anses såsom öfverflödsartikel. Vill man bibehålla den inkomst, man hittills haft af vin, så hemställer jag altså, om man icke hör bibehålla den förra tullafgiften. — I afseende på artikeln smaltz har Utsk. deremot nedsatt införseltullen från 6 till 3 sk.; men samma artikel har äfven blifvit föreslagen till fri utförsel.
David, om fortsatt utgående af det till befordrande af enskiften i Skaraborgs Län. ni. m., anvisade anslag; 26:o Herr Tigerschölds, Carl Wickman, om anslag åt Ortopediska Institutet och en pension åt Professor Akerman; 27:o Grefve Sparre, Erik, om understöd till lifgifvande af Tunelds Geografi; 28:o Grefve Anckarsvärds, Carl Henric, med förslag till ny Instruction för Riket Ständers Revisorer i hvad, som rörer deras befattning med Statsverket; 29:o Herr af Eken stams, Israel, angående Kungsgårdars försäljning; 30:o Herr Paijku/ls, Carl Samuel, om ersättning åt Rusthållarne vid LifRrgementets Dragon-Corps för recrutoch remont-mötena, samt corporals-skolornas tillika med ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande. 31:o Friherre Kantzows, Johan Albert, om tullmedlens samt öfrige Bevillningars aflefvererande lill Riksgälds-Contoiret, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden. 32:o Herr Möllerhjelms, Axel, 0111 löneförbättring för Krigs-Casseuren i Kongl. Krigs-Collegium. io8 Fröt. Utdr. cl. 11 Mars 184.0- 33:o Herr Brukenhjelms, Pehr Reinhold, om inrättande af så kallade Real-skolor; 34:o Grefve Mörner s , Carl, om förändrad termin för uppbördens redovisning; 35:o Herr E denhj elins , Gillis, om understöd för fisket i Bohuslänska skärgården; 36:o Herr af Uhrs , Carl David, angående lånebiträde åt Götha Canal; 37:o Herr Sandelhjelms, Paul, anförande, i anledning af Herr von Knorrings yttrande vid remissen af Kongl.
Beträffande tiden för de nu föreslagna lönetilfökningarnes beräknande, så har väl RiksgäldsrContoirets tjenstemanna-personal anhållit, att de nya lönerne mätte få utgå åtminstone från sistlidet års början, helst de inom Banken beviljade löneförhöjningar fått af vederbörande tillgodonjutas från och med år 1838; men då öfrige vid denna Riksdag af Stats-Utskotlet tillstyrkta och af Rikets Ständer bifallna, ökade eller nya löneanslag, så vida Ståts-Utskottets Utlåtande, JV.o 449' 21 ej serskilda förhållanden dervid förekommit, böra från och med innevarande år beräknas och utgå, tillstyrker Utskottet, att äfven de nya aflönings-staterne för Riksgälds-Contoiret må från och med samma tid tillämpas. Med anledning af det i Herr Contracts-Prosten Östbergs motion väckta förslag, att, jemte lönerne, öfriga förmoner för Riksgälds-Contoirets tjenstemän måtte ordnas efter enahanda grunder, sorn för Banco-staten, har Commissariatet, uti dess rörande detta ämne afgifna och af Fullmägtige åberopande yttrande, anmält, att någon olikhet för närvarande förefunnes emellan beräkningssättet! för de inom Bänken och Riksgälds-Contoiret utgående ljuspenningar, samt derföre hemställt, alt, till vinnande af likstämmighet emellan begge Verkens aflöningsförmoner äfven i' detta hänseende, ett af Commissariatet uppg jord t förslag till framtida fördelning af ljnspenningarne emellan personalen vid Riksgälds-Contoiret måtte varda af Rikets Ständer faslsläfdl.
Landtm, kan med Ståndets bifall, uplösa plenum innan det förekommer; motion skulle då kunna i nästa plenum före föredragningen af Const.U(sk:s meni. väckas, med lika laglig rätt som i dag angtde upskof med frågans afgörande till nästa riksdag, och sä vida denna motion icke skall vägras grundlagsenlig behandling, sä följer deraf, att all föredragning af hufvudsaken mäste hvila, intilldess upskofsfrågan först blifvit, ventilerad och afgjord. Ropen på propos. förnyades. Hr Ribbing; För att icke sätta R. o. Ad:s tålamod på prof genom något föredrag å min sida, vill jag inskränka mig till alt instämma uti den framställning om undertryckande af den ena eller andra motionen som Ilr Dalman gjort. Gr. Hamilton: 1 anledn. af Hr Prinzenskölds yttrande anhåller jag, att få förklara den skiljaktiga ställning, hvaruti saken kommit emellan mina håda yttranden. Jag vill icke bestrida alt Frih. Tersmedens yttrande, eller som han kallar det motion, må vara en allmän fråga, men derpå beror icke uteslutande, huruvida den må remitteras till Utskott eller icke; det beror äfven derpå, huruvida frågan kan anses ny, eller endast vara en variation af en framställning, som redan förut har blifvit gjord. Således tror jag, att man så mycket heldre kunde afgöra Frih. Tersmedens yttrande eller motion utan remiss till Utskott, som man verkligen eljest kommer till en grundlagsenlig orimlighet.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s nu föredragna utlåt. Ropades starka nej, blandade med ja. JT. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit, att bytet mellan f. d. Gen.Assistance-cont:s hus och f. d. Hessensteinska huset finge ske jemnt om jemnt. Ropades ja och nej. Den jo Maj e. m. Frih. Palmstjerna: Mitt förslag åsyftar allenast den ändring i hvad Utsk. tillstyrkt, att den contanta mellangiften af 4000 r:dr ej må äga rum. Frih. Silfverskjöld: Förra gången jag hade ordet, yttrade jag, att jag ej var i tillfälle att bedöma, huruvida värderingen var tillförlitlig eller ej; men jag vågar taga för afgjordt, att det ej är Ståndets afsigt, att Stockholm skall förlora, hvilket, ifall värderingen varit riktig, skulle inträffa medelst antagande af Frih. Palmstjernas förslag. Skulle således R. o. Ad. ej vilja fullkomligen bifalla Utsk:s betänk., så skulle jag för min del vilja föreslå, att R. o. Ad. måtte antaga betänk, med den förändring, att en ny värdering å husen skall anställas under sådana controller, som R. o. Ad. kan finna nödiga, och att på denna värdering må komma att bero, om och hvilken mellangift skall erläggas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll , att det ifrågasatta bytet af hus finge äga rum, dock utan någon mellangift. Ropades ja och nej. Frih. Sprengtporten: Jag befarar, att den af Hr Gr. o. Landtm, nu framställda propos. kan gifva anledning till ett missförstånd, ty den propos., Frih.
Att detta sistnämnde förhållande inträffar med dem, som innehafva skattskyldig jord, är emedlertid allmänt kändt, och då omsländigheterne nu medgifva alt bereda dera någon lättnad uti skattebördorna, medelst borttagandet af den nu ifrågavarande afgiften, utan att andra nlskylder derigenom behöfva alt förhöja*, hvadan icke för öfrige samhälls-classer uppkommer någon tillökning uti den beskattning, de hittills varit underkastade, kan derföre Utskottet ej frångå den öfvertygelse!), att vidtagandet af en dylik åtgärd är med billighet fullkomligen instämmande, och att någon orättvisa emot Öfrige skattdragande derigenom icke begås; börande Utskottet jemväl, i anledning af anmärkningen, alt enahanda lindring tillika bordt beredas dem, som äro till båtsmanshåll indeldte och roterade, erinra, att dessa icke hafva någon emot znötes-passevolancen svarande skyldighet sig ålagd, enär båtsmännen, vid all commendering, på allmän bekostnad ifrån sandings-platsarne fortskaffa? och underhållas, äfvensom upplysa, att Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-L(skotten komma att afgifva serskildt yttrande, i fråga om beredandet af någon lindring för båtsmans-hållet. Likaså anser Utskottet, att, ehuru visserligen 4 år återstå af den för mötes-passevolance-afgiflens fortfarande bestämde lid, intet hinder deraf möler att, om befrielse ifrån afgiften anses kunna och Stats-Utskottets Utlåtande, Av o 2 i 2. böra medgifvas, låta denna befrielse vidtaga ifrån och med början af eben nya Siats-reglering, som nu skall af Rikets Ständer fastställas, hvilket fasSmerg, i sådant fall, synes i flere hänseenden vara lämpligast.
På denna sidan riksgränsen skulle förhållandet blifva enahanda, om allenast länets egna krafter — hvilket ju icke vore förmätet — finge för ändamålet användas. Frän länet utginge nu i nämnde afgift ganska stora summor, hvilka, enligt motionärens 8 Stats-ZJtskottets Utlåtande N:o 70. åsigt, bättre kunde användas; hvarföre han föreslagit, att de inom Norrbottens län inflytande stubb-ören mätte ställas till Hushållnings-sällskapets i länet disposition för att mot skeende redovisning, som till Läns-styrelsen skulle inlemnas, få användas dels till understöd utan äterbetalnings-skyldighet för upptagande af nya hemman, dels oek till län mot ränta för verkställande af andra odlingar inom länet. Stats-Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; men finner de af motionärerne anförda omständigheter icke innefatta tillfyllestgörande skäl för den af dem föreslagna åtgärd, hvarigenom en särskild förmän skulle ofvannämnda 2:ne län beredas. För bifallandet af ett sådant undantagslag-stadgande borde, enligt Utskottets åsigt, förefinnas särdeles giltiga^ skäl och något vigtigt ändamål derigenom vinnas, som ej på annat sätt kan ernås; och ehuru det väl icke bör förnekas att befordrandet al landets odling i flera hänseenden utgör en för Staten vigtig angelägenhet. kan dock, enligt Utskottets tanke, densamma, såsom ock hittills skett, befordras genom lämpligare medel än de nu föreslagne; i hvilket hänseende må anföras, att Kikets Ständer vid sistlidne riksdag hafva ä sjette Hufvudtiteln anvisat, utom flerfaldiga anslag af icke ringa belopp, för befrämjande af jordbruket och landtmanna-näringarne i allmänhet, ett särskildt förslagsanslag af 4,500 R:dr till odlingshjelp m. m. för krononybyggare. Vid sådant förhållande, och enär än mindre anledning förefinnes att förorda den af Riksdags-fullmägtigen Olof Nilsson gjorda framställning om anslående af nämnde medel till fattigvården inom församlingarne i Vesterbottens län, helst ett dylikt förfarande med en Statsverkets inkomst af icke ringa belopp skulle införa en ny och, med afseende å
Ni förbrukar för 1000 rdr vin, för 4 ä 5000 rdr kaffe, socker och andra ifrån utlandet importerede artiklar; ni måste inskränka denna förbrukning med 25 proc.; icke derför att ni misshushållar, jag erkänner tvärtom villigt motsatsen och att utöfver edra utgifter en behållning återstår, men derföre att edra grannar misshushålla. För att nu hushållningen för Eder alla må gå ihop, är det nödvändigt att ni hushållar så mycket skarpare, eller ock måste ni i högre afgilter för eder förbrukning 392 Den 21 April f. m. lemna ett vederlag, som kan betacka den förlust, som genom de andras misshushållning uppstår. Jag undrar om någon af eder skulle finna en sådan bevisning, sådana påståenden, bindande eller rättvisa. Men försöket skulle äfven utfalla vanmägtigt. Antager man, såsom mina motståndare göra, att njutningsbégäret, att fåfängan, bos en större del af nationen äro så starka att man, för att tillfredsställa dem, icke skyr att öfverskrida inkomsterna, och således med seende ögon går ruin till mötes, tron J väl, Mine Hrr, att ett sådant lättsinne skulle stäfjas derigenom att skuldsättningen med några proc. årligen ökades; att det på ett kraftigt sätt skulle återhållas derutaf att sagde ruin med ett eller par år skulle påskyndas. Vill man på tullagstiftningens väg vinna det här föresätta målet, då är i sanning ej nog att höja tu-llsatserna; man måste genom importförbud göra misshushållningen omöjlig. Och icke detta allenast. Ty då, när njutningsbegäret vill betala premierna, oloflig införsel icke kan utestängas ifrån våra vidsträckta kuster, måste man bredvid förbuden ställa konsumtions-öfverflödslagar. Ryggen J tillbaka härför, ifrån den enda utväg uppå hvilken man, ifrån den bana J viljen beträda, kan uppnå målet, då erkännen J sjelfva att något origtigt måste finnas i den grundsats, hvars logiska konseqvenser J icke vågen att fullfölja. Icke uti tullagstiftningen, men uti kriditlagstiftningen ligger botemedlet för den misshushållning J öfverklagen. Gören denna allvarsam.
Särskildt har Magistraten ansett det hafva bidragit till 51 förökad osedlighet år -1855, att en betydlig mängd af löst och sammanrafsadt folk från flere landskaper under sednare hälften af nämnde år användes till arbete vid anläggning af den del af Köping-Hults jernväg, som sträcker sig utmed staden. Stadens näringsfång äro fortfarande: handel, handtverkeri, sjöfart, faktori-rörelse och jordbruk, hvartill år 1855 kommit ett bränvinsbränneri, som drifves med ånga. Handelsrörelsen bedrefs vid 1855 års slut af 10 handlande med öppna handelsbodar och omfattade hufvudsakligast spanmål, salt, viktualier, kramvaror och alngods. Köpmännens ställning är i allmänhet god. Prisen, i synnerhet å lifsförnödenheter, hafva under de sednare åren betydligt stegrats. — Antalet af burskapsägande handlande och enkor är 18, med en sammanlagd bevillning af 276 R:dr 16 sk. Banko, hvarförutan 3 qvinnor idka handel enligt 3 och 4 §§ i 1846 års Handels-ordning. Plandtverkerierna hafva sysselsatt 64 mästare och husbönder samt 133 gesäller, lärlingar och andra arbetare, bland hvilka sistnämnda 26 innehaft försörjningsrätt enligt 12 och 26 §§ af Fabriksoch Handtverks-ordningen. — Bevillningen för handtverksrörelser. år 1855 utgjorde 237 R:dr, och sammanräknade tillverknings-värdet 41,826 R:dr Banko. Utom det omförmälda bränvinsbränneriet, som med en panna af 200 kannors rymd varit i gång under hela den tillåtna tiden år 1855, och hvarvid tillverkats 45,000 kannor bränvin, hafva i staden icke funnits några andra fabriker än ett större garfveri och 4 färgerier.
Hvad Utskottet föreslagit såsom en gifven princip» att hvar och en skall bibehålla hvad han redan har, bör icke inflyta i vår underdåniga skrifvelse till Kongl. Majrt, emedan, om t. ex. en Trumpetare, eller Profoss, hade iooo R:dr B:co i lön, det vore J} i ' N 5 O c t o b e r f. m. orimligt, alt icke ändra detta förhållande. Första frågan vid Löne-regleringen är, att den syftar nit inom Regemente!' och grader tillvägabringa likhet i löneförmoner, i stället för den olikhet, som genom tidsförhållanden och Boställenas olika odling uppkommit; detta bör först föregå. Jag tror äfven, att det vore högst oriktigt, att stadna i det beslut, att Kongl. Maj:t ej skulle få disponera helt och hållit alla tillgångar vid Löne-regleringen. Att Kongl. Maj:t t. ex. icke skulle få använda, hvad som vore öfverflödigt vid Cavalleriet, till Infanteriet, strider mot alla sunda grundsatser i organisationsväg. Hvad en värd talare yttrat om sin tillfredsställelse deröfver, att jag yrkat förbättringar af Öfverste-lönerne, kan jag ej mottaga såsom en förtjenst, då jag visserligen, med erkännande af 34oo R:dr B:co såsom för ringa lön för en sådan post, dock önskade, att förbättringen i dessa Öfverstarnes inkomster endast måtte ske genom de gamla ÖfversteIndelningarne, hvilka lika väl nu, som förr, kunde innefatta Generals-aflöningen i och med densamma; men jag upprepar det ännu en gång, att jag ej ämnar ingå i några detaille-frågor, ulan blott fästa mig vid den högre eller lägre summan, som skall gifvas, och att Kongl. Maj:t sjelf måtte få fördela den efter behof och tillgångar. Hvad beträffar elen bevisning, som bär blifvit framstäld om medelmåttan af det föreslagne 134 Den 5 October f. m. lönebeloppet, så är all ting relatift.
Derföre, och för att förekomma den olyckan, att landet icke vidare blefve öfversvämmadt med mer eller mindre okunniga prestämnen, skulle undervisningen så ställas, att den verkliga kunskapen vid skolorna blefve så ringa och sä litet fruktbärande som möjligt. Ynglingen skulle icke få för vidsträckta och djupa insigter, ty då läte han möjligen icke intvinga sig på den bana man önskar. Upplöses ofvannämnda yttrande i dess elemenler, skall man häpna deröfver; och troligen hafva de, hvilka fällt yttrandet, aldrig klart gjort sig reda lör dess innehåll. Berörde sats innebär i sig först, att upplysningen skall hindras; och hvarföre? Jo, pä det man mä erhålla uttolkare af Guds ord och predikare af hans bud. Och då Gud är källan till allt ljus, till all upplysning, skola hans tjenare framtvingas genom att förhindra upplysningens allmänna spridande. Vidare föiutsätles, att inträdet i det heliga preslembetet bestämmes, icke af inre drift och kärlek att förkunna Herrans storhet och godhet, ulan endast af de större eller mindre jordiska förmåner, embetet har att lemna. Och ligger icke häri möjligen orsaken till den indifferentism, man tillvitar vårt nuvarande presterskap? Folkets behof af religiös undervisning och tröst kan icke tillfredsställas af herdar, som icke af andans drift och kärlek till hjorden öfvertagit dess ledning. Då menigheten tydligen sett, att herdens omsorger haft mera egna timliga för delar, än hjordens andeliga väl, till föremål, har vördnaden för och förtroendet till honom mer och mer försvagats. Folket måste likväl hafva sitt religiösa behof tillfreds^ stäldt, och blir således ofta offer för fantaster och bedragare, hvilka inleda det på hvarjehanda religiösa irrvägar. Frågas slutligen: hafva icke de schismatiska rörelser, som nu i så oroande grad uppkommit, sin orsak i ofvannämnda förhållanden? För att ådagalägga de klassiska studiernas nödvändighet har man sagt, att en verkligt klar insigt om vär nuvarande civilisation icke kan vinnas, utan kännedom om den källa, hvarur den härflutit. Den naturliga gången af civilisationens utveckling bör äfven följas vid undervisningen.
Mot denna skärpning nödgas jag reservera mig, emedan den saknar tillräckligt skäl, då inom Utskottet alltför obetydlig underrättelse kunnat meddelas, hvaruti den klandrade bristen i vaksamhet öfver arbetets utförande bestått, och alldeles icke blifvit upplyst, i hvilken mån denna brist föroisakat bolagets "missgynnande ställning''. Xso 2S4. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 26 Juni 18äl, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af räckte motioner, om anslag för Strömsholms kanals ledning antingen till Westerås eller till Köping. IV. A.) Inom Välloiliga Borgareståndet hafva blifvit väckte och till Stats-Utskottet remitterade tvänne motioner, angående förändring i ledningen af Strömsholms kanal, nemligen: a) af Herr Ekholm, som anfört, att efter sistlidne riksdag undersökning försiggått angående möjligheten att teda Strömsholms kanal till Westerås stad och att kostuadett StatsUtskottets Utlåtande, N:o 214. 15 derföre blifvit utaf ('helon för medlersta vägoch vatten-byggnads-distriktet, Majoren C. A. Olivekrona, sorn uppgjort plan och kartor öfver den nya kanal-ledningen, beräknad till 1,061,595 r:dr banko. Fördelarne af denna förändring af kanal-sträckningen vore stora och hvaribland företrädesvis förljente att omnämnas, att den besvärliga seglingen genom Qvicksund undvekes, vägen betydligen förkortades samt att kanalen erhölle till utgångspunkt en stad med högst liflig omsättning, hvarifrån bergslags-orterna, sorn af kanalen genomskäras, kunde till större delen förses med deras hufvudsakliga förnödenheter. Skillnaden emellan den summa, sorn erfordrades lill kanalens fullbordan, enligt den fastställda planen och det belopp, hvilket med den af motionären förordade förändring blefve nödig, utgjorde 223,227 r:dr banko.
Hr Nordenfalk, Carl: Stats-Utsk;ts Utlåt, i denna fråga är egnadt att hos alla vänner af den svenska jernhandteringen väcka en liflig förvåning blandad med verklig ledsnad, dels med anledning af det slut, hvari Utsk:t stannat, dels i afseende å de motiver Utsk:t anfört, dels ock slutligen emedan ingen af R. o. Ad:s ledamöter inom Utsk:t ansett frågan vara af den vigt, att de nedlagt sin reservation mot Utsk:ts behandling af densamma. Vid närmare genomläsande af Betänkt har jag verkligen tvekat, om Utsk:t handlat på fullt allvar. Frågan är visserligen ingalunda att skämta med, men jag tror mig för ett sådant tvifvel hafva fullgiltiga skäl, då Utsk:t begär ytterligare utredning, nu, efter den behandling frågan förut undergått, och för hvilken jag nu tillåter mig meddela R. o. Ad. en kort redogörelse. Ar 1859 vid Bruks-societetens allmänna sammankomst, beslöt Societeten ingå till K. M:t med framställning rörande Fahlu bergskolas förflyttning till Stockholm och erbjöd sig Societeten att, i händelse detta bifölls, bestrida kostnaderna för de praktiska öfningarne. Ofver detta förslag hördes Kammar-Coll. och Teknologiska Den 18 April f. m. 241 Teknologiska Institutet, hvarjemte föreståndaren för Fahlu bergsskola algal yttrande. Samtliga tillstyrkte flyttningen. K. M:t pröfvade derefter ärendet och äskade vid 1860 års riksdag anslag till de i följd af flyttningen erforderliga byggnader i Stockholm. R. St:r förklarade att »det svårligen kunde bestridas att flyttningen medförde väsendtliga fördelar för så väl undervisningen som det allmänna», men anhöllo likväl att efter verkställd utredning få till nästföljande riksdag motse förnyad Propos. i ämnet.
Då den härvid fällda skogen begagnas lika litet, som den skog, hvilken fälles i och för svedjningar; då i öfrigt såväl inom denna provins, som inom Gestrikland, ofantliga qvantiteter virke årligen förslösas på gärdesgårdar, vedbrand och husbyggnader; så är det naturligt, att, med tilltagande odling af landet och i jemnbredd dermed växande behof samt med gynnande konjunkturer för afsättning af alla slags skogsprodukter, skogarne inom länet, om de ock numera äro förskonade från de fordom dem förhärjande skogseldarne, dock med stora steg skola fortskynda sin undergång till mötes, derest icke snart å dem införes en hushållning, lämpad efter deras förmåga af återväxt samt beräknad för densarnmas höjande. Berömliga undantag från den allmänna skogsförödelsen gifvas visserligen, men de äro få, och så länge en ordnad skogshushållnings fördelar äro så allmänt förbisedda, gifves ingen garanti emot ett annat hushållningssätts användande vid egendomens möjliga öfvergång i annan ägares händer. Inom provinsen Helsingland befintliga kronoöfverloppsmarker innehålla i areal inom yttre gränserna 67,052 tunnland; större delen af dem är beväxt med vacker, men något gles, skog, samt har i allmänhet varit ganska fredad för åverkningar. De flesta öfverloppsmarkernas aflägsna läge samt den i deras grannskap ännu varande rikliga tillgången på fullmogen skog göra dock, att deras värde för närvarande måste anses ganska ringa. Härstädes befintliga krononybyggen, som innehafva i skogsmark en areal af omkring 183,000 tunnland, äro samtlige försedde med skog, fullt svarande mot deras behof, på flere ställen till och med tillräcklig till Gefleborgs län. Export. Skogseldar. Priser. Rofdjur. Bergsoch bruksrörelse. 15 afsalu, oaktadt skäl finnas att antaga, det afverkningar till afsalu, utöfver erhållna tillstånd, på åtskilliga ställen förr torde hafva ägt rum. Boställsskogarne äro i allmänhet ej endast tillräckliga för fyllande af egna behof, utan kunna äfven, såsom temligen sparade, anses lemna något öfverskott till afsalu.