Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
OeconomieUtskottet åter har trott sig böra öfverlemna till Riksens Ständer, om icke den önskan kunde i underdånighet yt - Den to Juli e. m. 685 tras, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta vidtaga den åtgärd, som till befordrande af hvad man föreslagit kan finnas nödig. 23:0 Från Statssamt OeconomieUtskotten, af den 15 Juli, om Enskiftes medlen för Skåne och Skaraborgs Län, samt odlings understöd för Bohus Län. I afseende på Enskihesmedlens redovisning aflemna ar StatsUtskottet åtskilliga upplysningar, och rötande deras nytta, yttrar OeconomieUtskottet, att Enskiftes delningarne eljest icke kunde fortfara, utan måste afstadna, oaktadt d<n nytta, som de dels redan åstadkommit, deb hädanefter kunna tillskynda så vat dessa orter, sorn Riket i allmänhet. Hvad åter angår odlings understöd för Bohus Juan, skulle »äl ett sådant, efter OecononiieUtskoltets tanka, vara nyttigt; men StatsUtskottet anser, uppå anförda skäl, sig icke kunna härtill tillstyrka något särskildt anslag. 24:0 Från Statssamt OeconomieUtskotten, af den 15 Juli, i anledning af väckt fråga om lindring i Båtsmanshållet uti Sveriges Norra Provinser; anseendes Utskottet, uppå anförda skäl, sig icke kunna tillstyrka hvad i detta ändamål blifvit föreslaget. 25:0 Från StatsUtskottet, af förlidne gårdag, angående RiddarhusCassans ersättning for förskjutna Expens-inedel till Riddarhus Canzliets behof. Utskottet yttrar 986 Den 2<J Jutt e. m. sig,att i detta Mmne ingen vidare ftgärd synes fordras, än att, med iakttagande af hvad, rörande medel tili Skrifmaterialiers anskaffande samt andra nödiga utgifter för Standens Canzlier, föreskrifvet är, anmälan gores örn medlens utbekommande uti Kongl.
I sådant afseende förekommer nu, att, enligt hvad redan uti förra Memorialet är omförmäldt, Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet beslutat, att hela fonden, hädanefter som hittills, skall vara ställd till Kongl. Majlis fria disposition, cch att Bonde-Ståndéf, som ansett afgifterne böra levereras lill Riksgälds-Contorel, stadgat de anslags-belopp, som för fondens ändamål skulle få användas, samt att Borgare-Ståndet, som förut i delta hänseende icke meddelat bestämda föreskrifter, numera förklarat, alt Kongl. Majit frtt får disponera ett afgifts-belopp af 6? procent, men att, om afgiften skulle komma att utgöra i o procent, skillnaden emellan nämnde be - 4 Stats Utskottets Utlåtande, N\o 5i3. lopp, eber 3 frdels procent, bor ingå till Riksgälds-Contoret. Då således 3:ne Riks—Stånd förklarat, att några vissa anslag för de utgifter, som af der na fond skola utgå, icke böra af Rikets Stander bestämmas, utan att Kongl. Maj:t må ega att fritt disponera fondens inkomster till bela beloppet eller viss andel deraf, i följd hvaraf jemväl, i händelse att afgiiten skulle blifva till endast 6| procent fastställd, 3:ue Stånds beslut, i iråga om disposi ious-rätten, sammanstämmer; så följer deraf, efter Utskottets äsigt, att verkan af Bonde-Ståndets deremot stridande beslut om anvi a idet af vissa anslags-belopp förfallit, samt att genom votering måsLe afgöra*, huruvida, i händelse afgiflen kommu1 att utg ira 10 procent, Ridde - skåpets och Adelns samt Presle-Ståndets eller Borgare-Ståndets beslut skall blifva gällande, för hvilket ändamil Utskottet, som finnér Borgare-Ståndets mening närmast instämma med den af Utskottet, vid ärendets behandling, yttrade åsigt, föreslår följande proposition:
Den förra af dessa anmärkningar har redan vunnit det afseende, som förändringen af denna §. uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition vid inneva rande Riksdag utvisar, och den senare torde så mycket mindre förtjena afseende, som Lagstiftaren i alla händelser, der det kan ske, bör gifva bestämda föreskrifter, och öfverlemna så litet som möjligt åt godtyckets bedömande. 4 §. Här upprepas samma hypothesis 2:ne kort efter hvarannan följande gånger. Jag tror att denna paragraf kunde, med bibehållande af sitt innehåll, sammandragas på följande sätt: ”Går allmän väg öfver Rågång, Skifteslag eller enstaka hemman emellan, då skall med skyldigheten, att till egornes fredande grind hålla, förfaras på sätt angående stängselskyldigheten i 1, 2 och 3 §.§. säges. Der Skifteslag eller enstaka hemman har rätt till enskild väg eller fädrift öfver annat Skifteslägs eller annat enstaka hemmans egor, böra delegarne i förra Skifteslaget eller enstaka hemmanet, hvar och en i mon af den nytta de deraf hafva, hålla den stängsel, led eller grind, som för begagnandet af fädriften eller enskilda vägen kunna finnas nödige etc. etc.” 5 §. Det har blifvit anmärkt, att förevarande §. skall stå i strid med stadgandet i 1 §., att hela skifteslaget skall taga del i rågångsstängse], enär, enligt 3 5,., den granne, hvars egor angränsa rågång mot annat skifteslag, ensam skall fullgöra Skifteslagets stängselskyldighet i rågången. Vid jemförelse emellan dessa 2:ne §§., är det uppenbardt, att de afse helt och hållet olika händelser. 1 §. stadgar en allmän regel, att skiftes* lag skall till en viss del hålla stängsel i rågång mot annat skifteslag eller enstaka hemman, men här lemnäs icke någon föreskrift, huru förhållas bör i det serskilda fall, då stängsel yrkas inom skifteslaget. Stadgandet derom måste sökas i 5 §., som ingalunda innefattar en motsägelse mot, utan tvertom en fullkomlig conseqvent utveckling af den i 1 §. gifna allmänna regeln.
Trävaruhandeln har ökat sig, alltsom de kringboende på landsbyggden funnit sin uträkning mera dervid, att köpa sina skogsförnödenheter från Westergötland, sådane de önska dem, här levererade på närbelägen strand, der de kunna afhämtas när som helst, än att såsom förr, på flere mils afstånd med stor tidsförlust söka dem uti skogsbygden, ovissa huruvida och pu hvad ställe de kunna erhållas sådane som man åstundade. En stor myckenhet timmer och bräder och ved uppläggas nu här; sednaste året 5 å 600 tolfter bjelkar, nära 4,000 tolfter bräder och 1,000 stafrum ved, allt från Westergötlands motsatta strand. Denna sjöfart med spannmål, skogsförnödenheter, ett par tusende S/d%. jern, som afgå åt Göteborg, samt tyngre importvaror som komma derifrån, Femars-Berättelse fr. Finnér betydliga svårigheter, deruti all staden saknar en säker hamn, hvarföre fartygen ligga på redden utsatte för Welterns stormar, och hindras understundom, den angelägna höstetiden mångå dagar, från lastning. Enskild man har med nit och uppoffringar på begynt anläggandet af en större lastbrygga, ehuru den ej kan komma att göra tillfyllest, hvarföre något betydligare förelag i detta afseende blifvit påtänkt. Det förslag till hamnbyggnad, som nu nyligen af Öfverste Lagerheim är uppgjordt, ådagalägger så väl möjligheten att, för en summa af mindre än 50,000 R:dr Banko, uppföra den, som äfven att denna hamn kunde för lastning och lossning blifva den mäst beqväma. Förslagets verkställande skulle medföra en ganska betydlig fördel för staden och orten, och blifva en hufvudsaklig länk uti den kedja af förmåner Göta-kanal beredt detta Län. "Wadstena blir då troligen stapelplatsen för hela den delen af Linet, som på 2 mil nära angränsar Wetlern; en rik, fruktbärande, väl befolkad trakt. Af handtverkerier är uti Wadstena intet märkligt, förutan någon Garfveri-rörelse, som gynnas af Wetterns vatten och lättheten att erhålla bark.
Ehuru Rikets Ständer, i fråga om utgifning af de nya sedel-slagen, funnit godt på förhand bestämma-i Banco-Reglementet (pag. 63 — 64), det denna utgifning skall börja med de större valeurerne, har likväl sjelfva nödvändigheten påkallat den ordning, e,j mindre för sedel-papperets tillverk-v ning vid Tumba, än för stereotypering och tryckning härstädes, att uppskjuta med det svåraste, intill dess, genom föregången sysselsättning med det enklare, den erfarenhet, den öfning och det handlag hunnit förvärfvas, hvarförutan ett önskadt resultat, vid mera invecklade och större konstfärdighet fordrande tillverkningars företagande, icke kan vara att påräkna. Början har af detta skäl blifvit gjord med så väl Pappers-material som Trycknings-tillbehör för sedlarne på 10 och a5 R:dr, af hvilka båda slag stereotyperade prof-aftryck, på ej figurerade pappers-sorter af olika förger, blifvit den 1.4 Mars 1833 hos Fullmägtige företedda och gillade. Den 17 October uppvisades för Fullmägtige åtskilliga prof på vid Tumba förfärdigade couleurta, med figurer och valeurer invändigt försedda, Berättelse af Bunco-Fullmiigt ige. pappers-sorter, hvarå de afgjutna stereotyper ne då-också blifvit i aftryck anbragta. Fullinägtige bestämde sig vid detta tillfälle så vida, i fråga om färgernas användande: att de gula och bhl färgerne skulle begagnas håde till sedlar af i och 3 R:di’ och till sedlar af io och 25 R:dr; xnen det slutliga afgörandet, hvilken färg egentligen må tillhöra hvardera af dessa -4 vuieurer, saint hvilka grundfärger må begagnas å papperet tili de aine högsta valeurerne 100 och 5oo, ville
Hr Råfelt: Frih. Palmstjerna har i få ord uttryckt hvad som egentligen menas med tillstyrkandet i denna punkt. Jag anhåller att få uppläsa dessa ord: ”jag reserverar mig emot Utsk:s beslut, hvarigenom ifrågavar. medel skulle dragas undan K. M:s disposition. Syftemålet är att utvidga Ständernas makt, medelst inkräktande på Konungens. Vi hafva fordom sett hvarthän denna väg leder, och jag anser för fäderneslandets väl vådligt att beträda densamma.” Jag anhåller att få instämma i dessa ord. Då R. o. Ad. förut afslagit de extra ordinarie bevillningarnes ingående till Riksg.cont., så förefinnes här ännu mycket mera skäl till det afslag på denna punkt, hvarom jag vördsamt anhåller. Propos. till afslag å denna punkt af StatsUtsk:s utlåt, blef härefter framställd och med ja besvarad. Föredrogs å nyo Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ns d. 28 och 30 sisth Dec. på bordet lagda utlät. N:o 22, i anleda, af väckt fråga om inrättande af en statistisk central-bureau. Frih. Hermelin, Aug. Söderling: Frih. Tersmeden har i dess reservation anfört flere vigtiga skäl, i min öfvertygelse fullt Den 4 Janaari e. ra. 41 fullt gilltiga, för alt grunda ett beslut om återremiss af StatsUlsk:s utlåt. Jag anser vigten af en centralbureau så stor, att uppskofvet dermed icke år öfverensstämmande med fäderneslandets bästa och intresse. Jag anser, att om man icke blott vill grunda lagstiftningen pä theorier, utan på genom facta constaterade skäl, sä väl i lull-lagstiflning som i andra ämnen, så är en statistisk centralbureau alldeles oumbärlig, och R. St. hafva äfven redan vid en föreg:de riksdag bos K. M. i underd. anhållit, att en sådan bureau mätte inrättas.
På derom framställd fråga och begäran, beviljade nu de i sockenstämman närvarande hemmansegarne, att sjuka fältjägaren Pär Färm i Österåsen, skulle få njuta föda, skötsel och uppassning 2:ne dygn uti hvarje gård inom socknen. § 3 Samtyckte ock, på derom framställd begäran, församlingen, att torparen Pär Stjern i Österåsen, som haft olyckan, denna sommar, mista ett vackert, dyrbart häst-kreatur, få uppbära något understöd, till skadans ersättande och ansågs icke obilligt att hvar och en dertill bidrog med minst 8 sk. b:co, hvilket bidrag Stjern sjelf eller genom andra borde upphämta. In fidem N. S. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Häggenås sockenstuga d. 8 november 1857. Till denna dag voro så väl bönder som torpare inlysta för att bestämt afgöra, huru mycket [de] sednare borde bidraga till skolhusbyggnadens fullbordande, och ehuru torpare icke kunde vägra att utgöra dagsverken till hälften emot bonden, dock som torparna för anskaffande af bräder till tråssgolvet och dess inläggande blifvit debiterade för contanta utgifter ville de, att sådant skulle tagas i beräkning, ty beslöts nu, att vissa utsedda torpare skulle uti skolan nästa thorsdag sammanträda med byggnads directionen för uppgöra förslag och liqvid, i all vänlighet, om denna sak. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid vederbörligen utlyst allmän sockenstämma, med Häggenås socken uti dess sockenstuga, d. 20 december 1857. § 1 S.D. Valdes och utsågs bonden Erik Snygg i Kougsta att, såsom denna sockens ombud, infinna sig vid landstinget i Östersund, den 11:te nästinstundande januari 1858 kl.
Och har, till förekommande för framtiden af all oredighet, trassel och villrådighet, som af det åberopade lagstadgandet i dess nuvarande skick förmentes blifva en följd, Molionairen föreslagit, dels att ett tillägg mätte göras till nämnde hvarigenom Öfver-Domstolarne finge sig ålagdt, att, när besvär öfver edgångsbeslut inkomma, derom genast lemna vederbörande Under-Domstol underrättelse, samt, när besvären blifvit af g jorda, tillsända Under-Domstolen ett exemplar af Utslaget; dels ock att, på det detta åliggande skulle kunna vid alla tillfällen ändamålsenligt af Öfver-Domstolarne fullgöras, tiden till edens af äggande, vid Domstol i stad, måtte förlängas från en månad till sex veckor eller något mera, samt, vid Domstol å landet, ifall nästa Ting infaller inom sex veckor, utsättas till det näst derpå följande Ting. Utskottet anser sig icke böra understödja förslaget om åläggande för Öfver-Rätt, alt, då besvär öfver edgångsbeslut dit inkomma, kungöra det Under-Rätten m. m., enär en dylik omsorg vore för Öfver-Rätterne o - lag-Utskollets Betänkande IV-o SS. läglig och dessutom alldeles fremmande för våra nuvarande rättegångs-former. l)et synes mera lämpligt, att parten är pligtig, att hos Under-Rätten anmäla och styrka det han fullföljt sin talan, äfvensom alt visa. hvad Öfver-Rätten deröfver beslutat, än att sistnämnde Domstol skulle i detta hänseende uppträda såsom ombud. Den olägenhet, som för parten kan uppstå genom hans egen försummelse af berörde skyldighet, i det han möjligen nödsakas anföra serskilde besvär, för att undanrödja verkan af UnderBältens förtidiga tillämpning utaf edgångsbeslutet, är ett omak, som han sjelf idragit sig samt således med rätta får vidkännas. Och hemställer Utskottet, på grund häraf, att denria del af motionen icke må bifallas.
Riks-hufvudboken äga ett utmärkt företräde framför den efter Stats-Kommissarien Widegrens method författade; och då den förra, eller Stats-Kontorets, så vidt som då varande förhållanden med uppbördsoch redogörelse-verket medgåfvo, uppfyllde det af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer med inrättningen af en sådan general-räkenskap åsyftade liufvudsakliga föremål — en säker kännedom och beräkning af Nationens utskylder samt Statens behof efter hvarje års slut —, såsom ock lemnade tillfälle att i dessa vigtiga grenar af statshushållningen upptäcka möjliga missbruk och dem rätta ; ansågo sig Revisorerne, med tillfredsställelse häröfver, böra tillstyrka antagandet af den plan, Stats-Kontoret följt vid detta Riksboksluts författande. Derjemte, och enär Revisorerne inhemtat, att detta Riks-hufvudboks-arbete blifvit af Stats-Kamreraren i Stats-Kontoret, utom de hans egentliga tjenst åtföljande, icke obetydliga, göromål, verkstäldt 319 — med ett inskränkt biträde, och att deremot den efter andra methodett uppgjorda Riks-hufvudboken fordrat kostnader till belopp af omkring 30,000 R.dr, gjorde Revisorerne, med afseende ej mindre å det mödosamma arbete bemälte Kamrerare haft, än ock å den utmärkta skicklighet och förmåga, han i flera hänseenden vid bokslutets författande ådagalagt, hos Eders Kongl. Maj:t underdånig hemställan, att samme Kamrerare, till uppmuntran och belöning för sådan sin förtjenst, måtte varda tillagdt ett efter arbetets vidd lämpadt arfvode; hvilket Eders Kongl. Majit till 3,000 R:dr Banko läcktes i nåder bestämma.
Det torde dock böra af dem besinnas, att den kostnad, de ifrågavarande vapenöfningarne medföra, är, så framt den inskränkes inom nödvändighetens gräns, lika vigtig som hvarje annan statsutgift, derest man erkänner, att sjelfständigheten är ett af nationens ädlaste behof, som ej kan uppvägas af guld; att Statens produktiva kraft ej endast får beräknas efter antalet dagsverken; att kraften till allmänt försvar äfven kan blifva produktiv; och att, om fienden en dag härjar våra hem och våra grödor, förstör våra fabriker och aftvingar oss skatter, tillfredsställelsen torde blifva ringa öfver att hafva i fredens dagar inbesparat alla dagsverken, som åtgått till förberedelser för landets försvar. Det kan här vara på sin plats att påminna om de uppoffringar, andra europeiska nationer underkasta sig för att upprätthålla sitt försvarsväsende. Detta är, med undantag för tvänne länder, grundadt på konskriptionssystemet, tillämpadt sålunda, att hvarje medborgare uti en viss ålder är skyldig att tjenstgöra i den stående arméen, hvilken egentligen består endast af konskriberade. Sålunda varar i Danmark beväringspligten 16 år, under hvilken tid man i 4 år tillhör den s. k. linien, 4 år reserven och 8 år förstärkningen, med skyldighet till 20 Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besvo. Ekon,-Utsk:s Betänkande N:o 7 jemn garnisonsfenst under de första !6 månaderne, stundom äfven längre, samt under två följande år tre veckors årlig vapenöfning. I Belgien räcker beväringspligten i 10 år, deraf hela första året i garnisonstjenst och under följande 3 år kortare vapenöfningar. I Holland är femårig beväringpligt, första halfva året i garnisonstjenst, och under hvarje af de följande åren en månads tjenst. I de Tyska mindre staterna är beväringspligten olika: ingenstädes mindre än 6 år, med tjenstgöring i garnison antingen 4 månader om året eller ock hela första året och en eller flera månader af de öfriga.
Landtm:s propos. derom, att R. o. Ad. ville inbjuda de öfriga Stånden alt förena sig i R. o. Ad:s beslut, i händelse, sorn jag förmodar, R. o. Ad. skulle bifalla hvad man här yrkat. Gr. Anckarsvärd: Jag bör öppet bekänna, att den na frågas föredragning nu varit en öfverlastning, och att 18 II. i3 Den 2 December e. m. jag ej känner det stadium, hvaruti densamma sig nu befinner, samt att jag vore högligen förbunden, om de ledamöter, som bättre följt detta ärende, ville vägleda omdömet huruvida R. o. Ad. skulle nu kunna besluta någon inbjudning utan att stöta formerna och utan att bryta emot redan fattade beslut. Frih. Cederström, Jacob: R. o. Ad. samt Preste St. har yrkat, att Hr Leijonmark skulle tilläggas dessa medel. För min del anhåller jag, att, med afslag å Ulskts betänk. , R. o. Ad. måtte besluta att en summa af 3,666 r:dr 32 sk. tillägges Hr Leijonmark såsom ersättning för hvad han i och för tabellverket dels förskjutit dels uppoffrat. Hr von Hartmansdorff: Jag ämnade säga hvad Frih. Cederström redan sagt och afstår. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han trott sig finna att Hr von Hartmansdorff i sitt första yttrande yrkat att Hr Leijonmark måtte erhålla ej mindre de ifrågasätta 3,666 rtdr 32 sk., än ock den af motionären ifrågasatta hyresersättningen af 4°° rtdr. Hr von Hartmansdorff, Jag påminner mig icke bestämdt, om jag nämnde summan, men tror att jag sade 3,666 rtdr 32 sk. Gjorde jag det, så var det ett fel. Jag vill att Hr Leijonmark måtte få hvad som blifvit för honom yrkadt, nemligen begge delarne. Hr Landtm, lät uppläsa den del af StatsUtskts utlåt. Nto iq7, sorn upptager det förslag, som motionären i detta afseende egentligen framställt, nemi. ”att R.
Denna handling kunde dock ej i någon mån ådagalägga, att öfverlåtarén haft laga åtkomst lill öfverlåtna fastigheten, eller att han egt laglig rätt till öfverlåtclsen; men detta var likväl af icke mindre vigt; och derpå grundades föreskriften om det ytterligare säkerhetsmått, som Kongl. Maj:t föreskref, eller påbudet att de handlingarj som styrka förre egarens åtkomst, ovilkorligen böra företes för erhållande af lagfart. Som emedlertid svårigheter understundom mötte vid fullgörande af denna föreskrift, sökte en och annan domstol att på annan väg vinna det åsyftade ändamålet. De kungjorde nemligen, då någon säljare saknade behöriga åtkomslhandlingar till såld fastighet, uti allmänna tidningarne den skedda försäljningen med föreläggande för i}en, sorn derå ville tala, att sin talan inom viss tid anställa, vid påföljd alt den å fastigheten sökta lagfart eljest komme att ega ruin. Men då detta förfaringssätt, hvilket småningom blef allmännare, slutligen öfverklagades såsom ledande till särdeles oordning, fann Kongl. Maj:t, sedan 1834 års Ständer derå fästat uppmärksamhet, nödigt att anbefalla Hof-Rätterne att föreständiga de under dem lydande domare otn ett noggrant iaktagande al ofvanberörde genom 1805 års förklaring meddelade föreskrift; och i enlighet med denna befallning, som gafs uti det af motionären åberopade Kongl. Brefvet den 9 November 1838, utfärdades af Hof-Rätterne cirkulär lill vederbörande underdomare. Att Lag-Utskottets Betänkande, N:o 18. 9 Att nu såsom laglig godkänna den åtgärd, hvilken såväl Konung, som Ständer, på så sätt, ogillat, torde ej höra komma i fråga. Vid sista Rik smöle blef ett derom framslälldt yrkande af Ständerne ock förkastadt; och nya förhållanden hafva ej inträffat, som tala derför. Om man tager i betraktande, alt, enligt gällande lag, den som köpt fastighet är berättigad alt låta inteckna densamma, då han derå erhållit uppbud, inser man äfven betydelsen af de vilkor, som för uppbuds erhållande i 1805 års förklaring äro gillia.
Del är väl sannt att, då, enligt Kongl. Brefvet den 4 7 Oktober 4 778, qvinna som vill å okänd ort framföda sill harn, skall ”lemnäs ostörd utan någons åtal eller efterfrågan om hennes person eller tillstånd”, borde hon aldrig kunna vara ”enligt anteckning i kyrkoboken känd”, derest hon icke sjelf erkänt sitt barn, men icke förthy ger erfarenheten vid handen att, stundom al oförstånd, stundom af missförstånd, anteckning i kyrkoboken om oäkta barns moder skett ulan hennes vilja eller vetskap, och det är så mycket mindre antagligt, att sådant skulle efter den föreslagna lagförändringen inträffa mera sällan, som en enkel följddragning från skilnaden mellan betydelsen af förslagets ord: ”barn, hvars moder är känd” och t. ex. orden: ”barn, som af modren blifvit erkändt”, kunde göra ett missförstånd mera ursäktligt. Af flera förekomna fall vill det synas icke vara någonting särdeles ovanligt att namnet på ett oäkta barns moder införes i kyrkobok eller dop - Kongl. Mäj:ts Nåd. Proposition N:o 35. 9 doplängd efter blotta uppgiften af den person, som befordrat barnet lill dopet. Att dervid uppgiften skedde utan modrens vetskap eller kanske mot hennes önskan eller ock af en eller annan anledning vore origtig, låter lätt tänka sig och säkert är alt, om egennyltan lemnäs tillfälle att begagna sig deraf, skall bon ej underlåta att göra det. Icke heller är all förbise det så väl kyrkoböckerne som sakförarne stiga till tusental och att fel eller misstag i anteekningarne kunna härflyta från de mest oklanderliga bevekelsegrunder. Tillförlitligheten af kyrkoboks-anteckningarne om enskilda personer beror helt och hållet af antecknaren, som kan vara lika utmärkt i sin egenskap af prest, som olämplig i egenskapen af notarie. För icke längesedan algjordes af Kongl Maj:l en arfstvist, deruti flera företedda utdrag ur en af Stockholms territoriela församlingars kyrkoböcker visade dessa handlingars origtighet genom samtliga de företedda anteckningarnes stridighet mot hvarandra. Att hufvudstadens kyrkoböcker skulle vara mindre noggrannt och omsorgsfullt förda än dylika handlingar i andra delar af riket finnes icke den ringaste anledning att misstänka.
Direktionen endast erhållits så kallade ”Utdrag af hufvudböckerna för ifrågavarande år, så vidt desamma angå Stats-Verkets bidrag tili afskedade, pensionsberättigade, Militärer och Armeen tillhörande Civile Embetsoch Tjenstemäns pensionering”; för hvilket ändamål Kassan årligen uppbär betydliga belopp, nemligen: af Wadstena Krigsmanshus-kassas äldre inkomster |:delar, vanligen utgörande något öfver 50,000 R:dr Banko, hvartill komma ungefär 33,000 B:dr om året, utgörande vakansoch liggetids-besparingar å löner vid Militär-staten. Berörde utdrag innehålla likväl endast spridda summor och sakna annan verifikation, än tvänne tryckta exemplar af Direktionens kungörelser om pensions-utdelningen under åren 1842 och 1843, de der utvisa pensionärernes antal och pensionernas totalbelopp, hvil - — 171 ket sednare utgör något öfver 200,000 R:dr årligen; hvadan Revisorerne, öfver Kassans förvaltning och användandet af statsbidragen för sist berörde tvänne år, icke äro i tillfälle att meddela något utlåtande. §• 2.