Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag hemställde Banco-Utskottet, att indragningen af Bankens småsedlar måtte successivt ske, så att sedlar måtte tillverkas af 8 sk. valeur ej längre än till och med år 1835, af 12 sk. valeur lill och med i836, samt af 16 sk. valeur till och med 1837, dock ej lill större belopp fcr hvarje år, än tillverkningen d i Lin lills af hvartdera slaget under de senast före samma Riksdag förflutne åren varit ; till stöd för hvilken hemslällan Bih. till R. St. Utskottet hufvudsakligen anförde, att tillverkningen af dessa sedlar vore förenad med ganska dryga kostnader, och hvilka, efter hvad Banco-Ulskottets Betänkande N:o 16 innehåller, uppgått till 5o,ooo R:dr Banco årligen, samt att silfvermyntets användande i de dagliga smärre liqvrderne skulle, genom en sådan åtgärd, befrämjas, men Rikets Ständer beslöto, att ifrågavarande sedlar skulle intill nästblifvande Riksdag bibehållas.
Era vänner intressera mig icke. LOUISE. Mina vänner? Jag har inga. Jag har ju dragit mig tillbaka från dem alla. ALLAND. Sista gången var här åtminstone fullt hus. LOUISE. Och derför straffar ni mig genom att bli borta fem dagar. ALLAND kallt. Ni tager allting så högtidligt. Hvad gör det, om jag kommer eller blir borta LOUISE bedjande, i det hon knäpper samman sina händer. Kom – som förr! ALLAND. Så nervös ni är! LOUISE. Jag kan inte uthärda att se er ond. ALLAND. Jag är icke ond. Det är ni som är tragisk. LOUISE strider emot tårarne. Jag rår inte för det. Dessa dagar ha varit så förfärliga. ALLAND ser på henne och skrattar. Jag delar aldrig med någon. LOUISE. Hur kan ni tala så! Är jag inte så likgiltig emot alla mina gamla bekanta ALLAND. Det begär jag ju inte; jag begär ju ingenting alls. Jag är det beskedligaste lam under solen. LOUISE. Ni är ond. Åh, hvad skall jag göra för att få er god igen! ALLAND. Seså! Låt oss inte bråka om det. Nu är jag ju här och ser man på! En ny klädning. Är det för min skull? LOUISE. Nej ja – skrattar – jo. ALLAND. Ni har fått ett helt annat uttryck i ögonen sedan någon tid. Och ni har lärt er skratta. LOUISE slår ned ögonen vid hans mönstrande blick. ALLAND. Svart ännu – ja, jag menar klädningen. Nå, den är vacker i alla fall. Men blommor måste det till. Tar några rosor från vasen på bordet och fäster dem vid hennes axel. Så der, det hjelper redan. Ni som är så smärt och fin, ni skulle se ut som en sagoprinsessa, om ni vore inhöljd i gaze och siden och spetsar. Vet ni af, att ni kommit att se så ung ut? Och så glad. LOUISE. Det är som om jag varit blind; aldrig förr har verlden synts mig så grann som nu. Jag gläds åt allt på ett helt annat sätt än förr: åt sol, åt blommor, åt den stora vackra staden, åt de gråa broarne och åt lyktorna, som spegla sig i floden.
Det tvistades i följd deraf ganska mycket huruvida denna afhandling skulle medföra rättighet för ägaren till nyssnämda förbindelse att bemäktiga sig berörda egendom, hvarigenom alla öfrige borgenärer icke skulle erhålla ett runstyckes betalning för sine fordringar. Man åberopade ä ena sidan 17 cap. 2 § Ilandelsbtn, som stadgar: ”Hvad i gäldenärs bo finnes, som hörer annan till, det skall först utlagas, såsom : inlagsfä ; eller det, som satt är under bolag eller lill salu; stulit, röfvadt, lant eller legdt gods; pantsatt gods, dä lösen derföre gifves; faddergåfva; hemgift, och annat dylikt. Ar delta lörvandladt, och ej i behåll; gånge dermed, som i 16 § skils”; d. v. s. det blir en fordran utan förmånsrätt. Hvad som Den 19 Februari. 339 här uppräknas, har lill sin grund, att det gods man vill taga ur annan mans bo, skall förut hafva tillhört en annan, innan det inkom i gäldenärens hand. Om man antager denna grundsats, sä finnér man, att under denna benämning icke kan komma den egendom, sorn tillhört gäldenären, men hvilken han försålt, dock utan att hafva densamma från sig lemnat. Hade man i ofvannämnde mål dömt så, att som det anspråk, hvilket köparen gjorde pä gäldenärens hela lösegendom, icke kunde hänföras under någon af de benämningar eller voro sädane, som omtalas i 17 cap. 2 § Handelsbm, kunde anspråket icke bifallas; sä hade kanhända alla de frågor, som sedermera uppstått, icke blifvit väckte. A andra sidan sades, att som lagen icke ovillkorligen fordrar, att gods skall öfverlemnas för det att ett aftal derom skall vara gällande, så borde äfven det omnämnda köpet blifva beståndande; och så hlef det afdömdt. Det har varit till följd af detta domslut, som småningom försäljningar tilltagit och ökat sig; och som ingen offentlighet för sädane transactioner var föreskrifven, visste man icke eller något derom, förr än vid sig yppande concurser eller utmätningar, dä afhandlingarne företeddes.
Stat finnas' upptagne till 266 R;d. 32 sk. lörf, har Ctskottet, enär andre Gabinetts-Secreterare derstädes ej äga större lön, än. 260 Rd. 3‘2 sk., ansett den • nu: föreslagne tillökning ej bora sträcka sig till bernälte Courierer annorlunda, än att de matte undfå 33'- Riksdaler ..contant tillökning; så att de komma att uppbära, L ett för allt, 300 ilai. årligen. I anledning af Kongl. Svea Hof Rätts anmälan, oin nödvändigheten deraf, att dess Stat tillökas nied en Fiscals, 3 Notarie-, och två Cantzlistlöner, Itai Utskottet, sedan Kongl. Majit i Nåder behagat gifva Proposition derom, alt Wermland må komma att höra under bemälte Hufy Rätts Jurisdiction och dess göromål således varda tillpkade, trott sig böra föreslå, att en Summa, som svarar emot 3 Notarieoch 2 CantzlistI. öner, matte beviljas och på Kongl. Svea IJofBätts Stat uppforas, att efter behof användas, till dess ofvan ornförmälte Reglering al StyrelseVerken vij nästa Riksdag katt blifva antagen. Till grundernas bestämmande för detina,*. Böne förhöjning har Utskottet i öfrigt f u n_n i t lisra följande omständigheter, nemligen: alt förhöjningen ej kommer att sträcka sig till de löner, som njutas å indragnings Staten, utan att deremot de personer, sorn både dera och tillika på Ordinarie Stat hafva löner , ej måga å Indragnings Staten - * 1'Jen 28 Juni. 136 ^ Statm» uppbära mera, än sorn kan öfvefskjip ta tillökningen på Ordinarie Lönen, samt, derest denna öfver,stiger beloppet, sorn a IndragningsStaten åtnjutes, derifrån uteslutas: att ater de Ernbetsoch Tjenstemän i Kongl. Krigs-Collegitirri, sorn njuta Löner eller LönefylInad af särskilta.
Uti sin förut omnämnda motion har Herr Komminister Beckman äfven föreslagit, att uti 1 mom. af denna § måtte efter orden: ”och värdet af fria husrum i städerne,” tilläggas: ”så vida nemligen den egendom, som lemnar fria husrum, icke är af fastighets ”afgift besvärad”; men då den förmån, löntagare fått sig, genom åt honom anslagne fria husrum, tillagd, icke är beroende af eller i någon mån minskas genom den omständigheten, att egendomen, der dessa husrum äro belägna, är med fastighetsafgift belagd, finner Utskottet icke skäl att något sådant tillägg tillstyrka. Under anförande, hurusom, med tillämpning af stadgandet i 4 § 2 morn., förmyndare-arfvoden stundom blifvit bevillning påförde, har, uti från Höglofl. llidderskapet och Adeln remitterad motion, Herr Printzensköld, C., yrkat, att, då detta hvarken syntes vara billigt eller uti författningen åsyftadt, ett sådant förtydligande måtte införas, att förmyndarearfvoden ej måtte räknas till det slag af inkomster, för hvilka bevillning skall utgöras.
Majit, efter Ofverintendentsembetets hörande, finner vara för kyrkans framtida bestånd mest nödvändiga, ett anslag utan återbetalnings-skvldighet af Tretio tusen Ridr; hvilket bör utgå med en tredjedel eller 10,000 Ridr under hvart och ett afåren 1861, 1862 och 1863; och 22 Stats-Utskottets Memorial N:o 214. 2:o för reparations-arbetena å IVesterås domkyrka, en summa af Tjugeåtta tusen R:dr, under vilkor att det sålunda beviljade understödet bör återbetalas i den mån domkyrkans inkomster framdeles dertill lemna tillgång. § 152. Med bifall till derom af Kongl. Maj:t gjorda framställningar, hafva Rikets Ständer beviljat nedan uppgifna anslag såsom bidrag till inköpande af kapellpredikants-boställen, nemligen: l:o) för Kapell-predikanten inom det till Gideå pastorat i Wester-Norrlands län hörande Trehörningssjö kapellag, Fyra tusen femhundra R:dr; och 2:o) för Predikanten inom Malå kapellag i Arvidsjaurs Lappmark och Norrbottens län, Två tusen R:dr; börande dessa anslagssummor af Riksgälds-kontoret utbetalas på sätt af Kongl. Maj:t varder föreskrifvet. § 153.
En hvar, som utöfvat bränvinsbränning, hade hittills, under de månader, då tillverkning varit tillåten, men ej på annan tid af året, varit beräl - Kongt. Maj is Nåd. Proposition, N:o 26. tigad att afgiflsfritt verkställa omdislillering med en 6 kannors panna. I denna föreskrift hade kommitteen föreslagit Irenne väsendlliga ändringar, nemligen: t:o. att hvarje innehafvare åf jord till iooo r:drs värde och deröfver må för eget hus hellof omdistillera bränvin, utan, afseende derpå, att lian idkar bran vinsbränning, eller icke; 2:0 alt ifrågavarande rättighet till distillering för husbehof endast må få utöfvas under den lid afåret, då bränvinsb ränn ing ej är tillåten, eller från den 1 Maj till den 1 November, och icke, såsom nu gällande förordning föreskrifver, under den lid brännvinsbränning får utöfvas; samt 3:o att rymden för dessa särskilda pannor till omdistillering af bränvin må inskränkas till 4 kannor, kokrummet inberäknadt. Som bruket af omdistilleradt bränvin vanligen mindre urartade till missbruk, än det af finkelbränvin, hade kommitteen föreslagit, att hädanefter såsom hittills omdistillering af bränvin må såsom särskild näringsgren kunna idkas oberoende af bränvinsbränning. Enligt 1845 års förordning bade det tillhört Kongl. Maj:ts och rikets Kommers-kollegium att bevilja tillåtelse till anläggning af sådana tillverkningsverk. Kommitteen, som ansåg Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bäst vara i tillfälle både att bedöma bebofvet af sådana verks anläggning och att utröna pålitligheten hos tile personer, som begära tillstånd dertill, föreslog derför, att frågor härom må af sistbamälde embetsmyndigheter pröfvas och afgöras.. Kongl. Mäj:t liar tagit detta ärende i öfvervägande med all den sorgfällighet, dess vigt påkallat.
Deremot får — såsom billigt är — det smidda eller valsade stångjernet, till och med smältstycken, utföras tullfritt. Då förändringarne i Bevillnings-förordningen, som blifvit tillämpade lika för kopparverk som för jernverk, ej afse päiäggande af nya skatter, utan en ny beskatt ningsgrund och en mera rättvis fördelning af skattebördorna samt kopparverken onekligen hafva snarare flere svårigheter att uthärda och bekämpa än jernverken, såsom förbrukning af ofta svag malm med deraf följande stor åtgång af årligen fördyrade brännmaterialier, större arbetspersonal m. m., anser jag kopparverken rättvisligen böra befrias från den så kallade koppar-räntan eller tretionde-afgiften af tillverkningen, hvilket jag således vågar föreslå, att Rikets Ständer ville för sin del besluta och att i följd deraf StatsUtskottet, vid beräkningen af Statens inkomster, ej må deruti upptaga de uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, af denna skatt årligen påräknade 72,000 R:dr R:mt. Jag anhåller vördsamt om remiss af denna motion till Höglolliga Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. G. Tham. Af Herr Tham., (austaf, angående anslag till myr-utdikningar och vatten-al tappningar i Jemtland. Uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och^behof, förekommer en af vederbörande Laudshöfdingar föranledd framställning, hvilken i sig innebär fröet till en, i min tanke, oberäknelig framtida förkofran icke blott för de Motioner hos Rid der skåpet och Adeln 1862 N:o 203. 519 orter den närmast afser, utan för hela riket; jag menar anslaget till fond för understödjande af myr-utdikningar och vallen-a/'tappningar i de sex nordligaste lånen.
Betrakta vi äter förhållandet med Krigsmanshus-kassan, så veta vi alla hvilken lön en afskedad soldat kan på denna kassas tillgångar erhålla, och det är för en hvar tydligt hvilken betydlig förminskning derigenom skall upkomma, att denna kassas tillgångar användas lill Krigs-Colhii aflöning. Jag fäster mig blott vid dessa 2 kassor, ehuru man äfven kunde yttra sig ang:de den 3:dje kassan, som till detta ändamål användes, men jag tror att de maktpåliggande saker, som med de tvenne först omnämnda kassorna äro afsedda, äro tillräckligt öfverlygande för att fullkomligt ingå på den åsigt Hr von Hartmansdorff yttrat, nemi. att Krigs-Colhii aflöning måtte på Riks-Staten upföras, hvarföre jag äfven förenar mig uti hans yrkande att denna punkt måtte återremitteras. Hr von Hartmansdorff: Frih. Palmstjerna har trott, att jag ville begära stadfästelse af Krigs-Colhii stat innan Konungen derom gjort någon framställning till R. St.; men sådan har min afsigt icke varit. Mitt förslag har endast gått ut på att befria de kassor, som stå under Krigs-Colhii förvaltning ifrån den andel i Krigs-Colhii aflöning som de f. n. bära, samt att denna andel måtte på Riks-Staten öfverflyttas. Sådant hindrar icke alt sedermera förändra Krigs-Colhii Stat huru som helst, blott att medlen icke utgå ifrån sådana tillgångar, som, enl. min tanka, icke böra för ändamålet medtagas. Detta svar torde äfven vara tillräckligt för Frih. Cederström, som omtalat den ansvarighet, en representant har för sina yttranden. Jag skulle tro att då yttrandet är så oskyldigt, som att en utgift, hvilken i alla fall eger rum, bör tagas ifrån det rätta stället och icke från det orätta, så kan man hoppas att något moraliskt ansvar skall drabba hvarken mig eller någon annan, som vågar yttra en sådan tanka. Frih. Palmstjerna:
Hvad nu till en början angår irsta punkten, så enär, jemlikt Grundlagen, all verklig anledning till anmärkning mot Konungens Rådgifvare och Föredragande måste hemtas från de ConsLitutions-Utskottet lill granskning meddelade Protocoll, men dessa icke innefatta något rörande Nationalrepresentationen, och Rådgifvarnes förmenta underlåtenhet att föreslå behöfliga^ändringar härutinnan, följaktligen ej kunnat blifva föremål för Ut - 4 Constin, tiom-U t skottet: Mern. N:o 26. skottets pröfning, har Utskoltet funnit detta ärende icke föranleda tillkän» nagifvande hos Rikets Ständer. Med hänsigt dernäst till hela tredje, sjunde, åttonde och trettonde punkterna, samt slutet af sjette och inledningen till elfte punkten, inträfiar det förhållande, att anmärkningsanledningarne i afseende på Handels» och Handtverkeri-Ordning, Grundlagarnes föreläsning vid Universiteten, i8a3 års Ständers framställning rörande Militaire-anslagen, skatteväsendets förenkling Bran vinsbeskattningens oeconomiska reglering och gilin derna för civila befordringar, dels angå sådane ämnen, som icke igenfinnas i de af Utskottet granskade Stals-Råds-Protocoll, utan tillhöra en förut framfluten tid, dels röra ärenden, hvaruti förberedande åtgärder blifvit beslutna och vidtagna, ehuru icke ännu fulländade, dels ock åsyfta så beskaffad underlåtenhet, som det ej tillkommer Utskottet att anmärka. Constitutions-Utskottet anser fördenskull sig icke hafva egt fog att härom gifva Rikets Ständer något tillkänna, eller uttala omdömen, som det, emot Grundlagarnes föreskrifter, icke egnat Utskottet att fälla.
För undvikande af serskild förvaltningskostnad, hade Kongl. Maj:t ansett lämpligt, att fonden förräntades af Stats-kontoret samt att inkomsterne och ntgifterne ginge till och från nämnde kontor genom vederbörande landshöfdingar och konsistorier. Jemte högstberörda nådiga proposition har Utskottet fått emottaga serskilde protokolls-utdrag, innefattande de vid ärendets föredragning lill remiss inom Presteoch Bonde-stånden afgifne }'ttranden. Enligt dessa handlingar hafva inom förstnämnda Riksstånd, såsom förändring i eller tillägg till ofvanberörda af Kongl. Magt i nåder föreslagne bestämmelser, blifvit yrkadt, dels att menigheternas årliga afgift till pensionsfonden icke borde blifva beroende af socken-indelningen, utan bestämmas efter folkskolornas antal inom hvarje gäll och beräknas lika för hvarje skola, dervid en behörigen examinerad lärare finnes anställd, dels att de församlingar, vid hvilkas folkskolor undervisningen bestrides af prester, måtte från den ifrågaställde afgiften fritagas, dels slutligen att rättigheten för folkskolelärare till pensions åtnjutande mätte beräknas, icke från den tid, han aflagt föreskrifven examen, utan från den tid, då han blifvit såsom lärare i folkskola anställd. Inom Bonde-ståndet hafva de fleste ledamöter, som i frågan sig ■yttrat, ansett det, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga proposition, från församlingarne påräknade årliga bidrag till pensionsfonden böra i stället af skollärarne sjelfve efter viss procent af hvars och ens lönebelopp tillskjutas.
Stånd gillade yttrande, anser att de uti § 145 af nu gällande Bevillnings-stadga medgifua lindringar i bevillningen »eke böra uti den nya Beviilnings stadgan bibehållas, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut,tuli § 8 eiler på annat lämpligt ställe att införas stadganden om så beskaffade lindringar, som uti $ 145 af nu gällande Bevillnings förordning förekomma, sä vidt skälen för dessa lindringar icke äro eller blifva under ingående statsreglerings-period undanröjda. § 16. Utskottets i denna § intagna förslag, angående bevillning af utländske handlande och handels-expediter, har blifvit gilladt af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden, men afsiaget af Borgare-Ståndet. Utskottet, som inbjuder sistnämnda Stånd att förena sig med de öfriga om an tagande af Utskottets ifrågavarande förslag, får, för den händelse alf inbjudningen icke antages, föreslå följande omröstning: Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 39. 7 7:0. Dea som gillar Utskottets, i § 16 af det förnyade förslaget till Bevillnings-stadga, sidd. 6 och 7 intagna och utaf tre Stånd godkända förslag, angående bevillning af utländske handlande och handels-expediter, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer hvad uti förenämnda hänseende blifvit föreslaget, att, i enlighet med Borgare Ståndets beslut, utur den nya Bevillnings-stadgan uteslutas. Rldderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde Stånden hafva gillat den utaf Utskottet yttrade åsigt, att bevillning för karakters-fulimagter icke bör bibehållas; hvaremot Borgare-Ståndet, med afslag af Utskottets härom å sidan 26 uti Utlåtandet N:o 34 afgifua yttrande, beslutat, att nu gällande föreskrifter för bevillning å karakters-fullmagter fortfarande böra tjena till efterrättelse.
Man fortsatt, stadgadt, att rörelsen af henne bör öfvergifva!, och i öfrigt icke för någon särskild orsak, af hvad beskaffenhet, sou; hälst, anse sig böra uf - IagUtikttttts Betlinkanden, 191 vika från den ofta åberopade grundsatsen, att endast styrkt skicklighet, i förening med iakttagandet ti öfrige föreskrifne vilkor, kunna berättiga till deltagande i utöfning af borgerliga yrken, lära Utskotten icke behöfva anföra vidare såsom skäl dertill, att Utskotten icke knuna lämna afseende till någotdera af de tvenne Förtlag , att antingen Enka efter Handlande, hvilken fullföljt sin aflidne Mans handelsrörelse må, äfven efter ingånget ägtensksp med någon, som icke är qvalificerad att för egen del bandet idka, fä med bandleringen fortfara, eller ock Mannen utan omgång och skyldighet till särskildta iakttaganden å handel vinna Burskap, så vida han det åstundan II §.
Ända från det egyptiska motivet med den öppna och slutna lotusblomman och accantusbladet i pelarekapitälerna till de brokiga orientaliska mattorna är det beständigt blommorna, som leka i konstnärernas fantasi, och hvad som isynnerhet frapperar en i de många af de mönster, som de orientaliska folken och alla nationers bondfolk använda, är djärfheten i färgsammanställningen, som ofta kan verka likt blomsterprakten i en äng, där naturen icke är rädd för att strö högrödt och ljusrödt, lilas och blått tillsamman i brokig mångfald. Hur mycken smak och medfödt färgsinne det dock behöfves för att afväga de olika färgerna rätt, så att de väcka uppmuntrande och icke stötande för ögat, ser man bäst, när färgerna äro orätt eller smaklöst blandade. I detta, liksom i allt annat, kan man icke nog studera och fördjupa sig i naturen, naturen som om sommaren skänker oss blomsterskönheten lefvande och lär oss att som tröst för denna, när den vissnar, utföra arbeten, som påminna om den och glädja våra ögon med de linier och färger, som blott blommorna besitta i den mest fulländade grad. Ur notisboken. Svenska kvinnoföreningen för fosterlandets försvar har, då från många håll uttalats en önskan om, att man i stället för reda penningar, som kanske ej alltid kunna undvaras, måtte få öfverlämna ett eller annat umbärligt värdeföremål, gärna velat gå dessa önskningar till mötes och därför inom sig bildat en särskild komité, uteslutande afsedd att insamla och i penningar förvandla dylika gåfvor. Ett upprop i afsikt att väcka intresse för detta sätt att offrar på fosterlandets altare har ock utställts och skall säkerligen vinna genklang hos många. Dylika bidrag mottagas af friherrinnan Anna Eappe, f. Sandahl, Stockholm m. fl. * Efter 30 års verksamhet såsom ordförande för Kungsholms församlings skyddsförening härstä- des har nu friherrinnan Adéle Lindersköld lämnat denna befattning, som hon med sällspord kärlek till I de fattiga oeh aldrig tröttnande omtanke om deras intressen handhaft. Till ny ordförande har utsetts fru Pauline Norrman oeh till medlem i styrelsen fru Julia Sjöholm.
Kommer en sådan praktisk Ingeniörtrupp lill stånd, så skulle otvifvelaktig! hända, att ifrån densamma dessa praktiska kunskaper spridde sig öfver landet lill arbetsklassen vida bättre än som nu kan ske. Hr Ed en hjelm, Gillis: Ehuru ogerna jag lägger mig emot något, sorn K. M. föreslår, och ehuru ogerna jag talar något emot hvad så uplysta män som Hr Lefrén och Hr von Hohenhausen anfört, så kan jag icke undgå att yttra, att en sådan här trupp är inom vårt land aldeles obehöflig. Vi hafva inom vår indeldta aimee och i synnerhet inom de Regden, som ligga i bruksoch skogs-trakter, de första brobyggare, de första sappörer och allt hvad man i detta hänseende kan önska. Om, då krig infaller, K. M. befaller att inom hvarje kompani till öfning i sådana arbeten, de dervid vana arbetare dragas ihop under Forlifikationsbefälet, jemte de skickligaste handtverkare inom Beväringen, så tror jag att ändamålet sålunda vinnes bättre, än med en särskild Ingeniörtrupp. Jag har icke mycken erfarenhet; men jag vet att inom hela den stora Fransyska arméen, hvarest jag såg många hundra lusen man, icke allenast under sjelfva kriget, ulan såsom marcherande till och ifrån Spanien, man aldrig hörde omtalas att någon sådan korps der existerade. Vid de tillfällen, då det kunde komma i fråga, begagnades papporerna vid Infanteri-reg:tena med förstärkning af allmoge. Ar 1805 blef jag utkommenderad lill Stralsund, och genast utskickad med ett 6-pundigt ridande Artilleri. I stället för andra trosskuskar, så tilldelades mig några af de i Pommern varande Pionierer till trosskuskar, och samma förhållande var äfven inom kavalleriet. Hade de ansetts nödiga, så hade de väl kunnat användas, men det skedde ej. Ar 1813 kom jag äfven till Stralsund, och var närvarande hvarenda dag, då fästningen uparbetades.
Sedan Statskontoret, uti sitt under den 21 sistlidne Februari afgifna underdåniga förslag till fördelning af Sjette hufvudtitelns anslag för jordbruket, handeln och näringarng för innevarande år bland annat hemställt, att å anslaget till »Refrämjande i allmänhet af bergsbruket» måtte uppföras aflöning med 1,200 R:dr R:ko åt förste läraren vid bergsskolan i Fahlun, hvilken aflöning förut, enligt Kongl. Brefvet den 29 December 1820, utgått från Fahlu bergslags s. k. afradskassa, men numera, enligt Kongl. Brefvet den 19 December 1855, borde af statsmedel utbetalas, hvaremot, enär bergslaget sålunda från nämnde utgift befriades, den skatt, som under benämning af vedhuggeseller vedhyggster-ränta förut utgått till bergslaget och utgjort efter 5 sk. 4 rst. för hvarje durchtågs-spanland, sammanlagdt 1,165 R:dr 15 sk. 2 rst banko årligen, borde till Kronan indragas, — samt Kongl. Maj:t vid ärendets föredragning den 27 sistlidne Mars, behagat förklara, att vid Statskontorets förslag om anvisande på anslaget till »Befrämjande af bergsbruket» af den för bemälde lärare erforderliga aflöning, 1,200 R:dr, finge för innevarande och nästkommande år bero, 96 Bil. JW 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.