Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2i;o den detsamma tillkommande andel af Bankens ränlevinst ,,,,,,, 22:0 en dess äldre skuld till Banken; se Afskrifning 9. 23;o vissa stadganden att intagas i Reglementet för Riksgälds-Contorets Fullmägtige , , »4:o den vid dess Credit-sedel-tryckeri anställde Factor, S. Rnmstedts lön ,,,, 25:0 gratification till tjenstemän dervid, som hafva befattning med utdelning afRiksStåudens tryckta Protocoll och Bihaur get dertill *0:0 indragning af åtskillige tjentebefattningar » » » > ».• > > >>>>>>« 1 »> > 3J.O Gratification till tjenstemän dervid, sorn haft, sig uppdraget att utbetala och redovisa utgifterne för Riksdagen , , , , 1 28:0 de vilkor, hvarpå Fullmägtige derstädes cgi, att upptaga jan ,,,,,,, Svar på återremiss sgto dess inkomster; se Bcvillningssummans fördelning. il!* s: a N:o Utlåtande, Betänkande eller Memorial. Piiks-Slåndens Beslut. i Underdånig Skrifvelse. I Riksdags-Besli Ridd. 0. PrestcBorgareBonderr N;o Pag. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. Riksgälds-Contoretj om: 3o;o dess garanti för de Ian, som HypotlieksFöreningar komma att upptaga , , , , , 3ijo om förtydligande af Rikets Ständers beslut i detta ämne, samt med förslag till hufvudgrnnder för Hypothcks-Föreningarne Svar pä återremiss ,,>>>>>?
Kongl* Majlis Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående ett tillägg vid 88 §. Regerings-Formen; gifven Stockholms Slott den 5 December 1829; StatsUts&ottet: 2:0 Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om lättad utväg till lån-bidrag åt fastighets, egare; gifven Stockholms Slott den 8 De; eember 18129; 5:o Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående det å Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel uppförda anslag till dnrchmarche-kostnader ; gifven Stockholms Slott den 5 December 182g. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, Nio 23, i anledning af Kongl. Maj;ts, den 10 December 1828, till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om ytterligare anslag af Allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, hvilken Kongl. Proposition Högloflige Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnat till Utskottens samfällda behandling, men Valloflige Borgare-Ståndet remitterat till Stats-Utskottet; allena, i allt, u; 30 Prat. Utdrag den 11 December 1829. tom hvad angår den serskilda frågan om forts farande belånings-rä(t i Rikets Ständers BancoDiscont för Götha Canal-actier, hvilken fråga blifvit af Borgare-Ståndet till Banco-Utskottet öfverlemnad; hvarjemte åtskilliga inom Ståndét afgiina anföranden och motioner, stående i gemenskap med den Nådiga Propositionen i ämnet, från hvarje Riks-Stånd serskildt blifvit till Utskotten remitterade* S. B.
sitter stilla med nedslagna ögon. ALLAND muntert. Ni är en underlig varelse. Ni är ju inte kvinna. Ni är inte barn. Ni är ingenting. LOUISE. Jag är en kvinna, som begynner åldras. ALLAND. Koketteri! Ni vet, att ni är ung, ser ung ut, känner ungt Men inte som kvinna. LOUISE tiger. ALLAND. Har jag inte rätt? LOUISE. Nej. ALLAND. Ni kan inte älska. LOUISE. Jag får inte Jag vill inte. ALLAND. Hvad tror ni kärleken bryr sig om hvad man får och vill. LOUISE. Nej tyvärr! ALLAND slår armarne kring henne och trycker henne in till sig. Nu är du min! LOUISE skakar på hufvudet. Nej. ^Lägger armarne kring hans hals, sluter ögonen och smyger sitt hufvud in till hans bröst.^ ALLAND. Hela din varelse säger: ja. Hvarje nerv i din kropp, hvarje droppe af ditt blod! LOUISE skakar på hufvudet. Nej. Jag är rädd. Det är mig emot emot min natur, min uppfostran, mina grundsatser. ALLAND. Kvinnor veta aldrig, hvad de vilja, och du vet det icke. I det fallet är du åtminstone kvinna. ^Gör sig lös.^ Nå ja som ni behagar! Ni nordbor äro icke födda under Romeos och Julias stjerna. LOUISE med tårar i ögonen. Var inte hård. Det gör mig så ondt. Vi ska' ju skiljas nu, skiljas för alltid. Eller vill du att jag stannar? Jag skall göra allt hvad du vill, bara inte detta enda. ALLAND. Halfhet! Nej. Då är det bättre att du reser. LOUISE kvidande. Jag kan inte. Jag har varit så lycklig. Det var som om solskenet kom in i rummet med dig. Det blef ett jubel inom mig, som om alla himmelens fåglar sluppit lösa. När du var borta fans det ingen glädje i verlden, när du var hos mig var all sorg och tungsinthet så långt borta, som om de aldrig skulle kunna nå mig mer. Du ser hurudan jag blifvit på dessa få dagar, då jag inte fått se dig. Det är som om jag skulle dö eller bli vansinnig.
Prot. 184S. to Sami., 1 AJd. 27 2ro Exj editions-Utskottets Forsh" till urul. Skrifvelse, iP.-o g*. dens slut och de öfriga genast lill fritt och allmänt begagnande af hvarje Svensk undersåte, utan någon afgift derför till Kronan, samt under iagltagande, att sådant i Jordeboken behörigen anmärkes.
I händelse hos vederbörande tulltjensteman villrådighet uppstår, huruvida icke en under benämning af dubbleradt bomullsgarn angifven vara rätteligen bör till bomullstråd hänföras, åligger godsegaren, såsom vilkor för tillgodonjutande af de för dubbleradt bomullsgarn stadgade lägre tullumgälder, med sakkunnige personers, efter besigtning å godset, afgifna betyg styrka, att varan utgör garn af sistnämnda beskaffenhet. kameloch ull-, alla slag: ofärgadt och oblekt 1 skålp. — 10 färgadt eller blekt, s. k. brillantgarn derunder inbegripet 1 skålp. — 15 Anm. Garn af bomull eller ull med tillsats af silke förtullas såsom brillantgarn. linne-: ofärgadt och oblekt 1 skålp. — 10 färgadt eller blekt 1 skålp. — 20 segeloch bindäfvensom garn af Indisk hampa, eller s. k. Jute, samt gräsgarn 1 skålp. — 5 Anm. Eör garn, dubbleradt af till färg och råämne olika garnsorter, hvilka hvar för sig draga olika tull, beräknas införselstullen utan hänsigt till den större eller mindre andel, hvarmed den ena eller andra garnsorten deri ingår, efter den högre afgiftsbestämmelsen. Gasmätare R:dr 100 Rmit. 5 Gaude; hänföres till Färger och Färgningsämnen, andra slag, ej specificerade. Gelatine; se Lim. Gelé; hänföres till Konfityrer. Genévcr; hänföres under Bränvin. Gentianarot; hänföres under Apoteksvaror. 45 Gevär, skjut-, alla slag, vigten af fodraler och deri inlagde tillbehör inberäknad, äfvensom delar af så - Qvantitet för Tallberäkningen. 1867. Införsels tull.
St:s oeftergifliga pligt, att, om vi ej vilja på oss välfva ansvaret för en möjlig, mindre lycklig framtid för Sverige tillse att inga medel saknas för att sätta oss i så godt försvarstillstånd som möjligt, och raå vi med afseende härpå anslå de 2,000,000 r:dr b:co, som äro af Utsk. tillstyrkte. Hafva sedan våra grannar glömt huru Svenska stålet biter och lodet träffar; lät dem pröfva; — dessa skola, liksom Svenska modet, säkerligen med ära gå igenom prof vet än en gång. Då jag efter denna framställning ej anser mig kunna bifalla SlatsUtsk:s utlåt., under dess närvar, lydelselse får jag, i allo för - Den 11 Maj. 541 enande mig med de af Hr von Hartmansdorff afgifna yttranden, med honom äfven tillstyrka återremiss af detta utlåt. Många ledamöter ropade på propos. Hr Printzensköld, Carl: Jag inser nogsamt att de betänkligheter som här af flere ledamöter blifvit uttalade emot ett obelingadt antagande af StatsUtskrs förevar, betänk., icke skola vinna särdeles afseende. Jag skall dock deraf icke låta afskräcka mig, att i ämnet framställa mina tankar, emedan jag anser det vara en pligt för hvarje ledamot af detta Stånd alt vid ett tillstånd sådant, som detta, öppet och ärligt tillkännagifva sina åsigter. De skrupler som sjelfva ordalagen i K. M:s nåd. propos. redan ingifva om rälta meningen och syftemålet med densamma, hafva hos mig vunnit ännu mera styrka genom de yttranden som här först af en utaf Hemliga öisk:s ledamöter och sedermera af 2:ne bland Konungens rådgifvare, blifvit afgifne. Ledamoten af det Hemliga Utsk. har nemi. sagt, att, enl. hans uppfattning, den K. propostn ingalunda åsyftade, att låta R. St. ikläda sig någon ansvarighet för följderna af ett krig, i händelse ett sådant skulle utbryta. I motsatts härtill har en af konungens rådgifvare uttryckligen förklarat den nåd. proposms mening vara den, att R.
Hvad som var tillräckligt för ändamålet 1829, hoppas jag ej skall blifva det vid Rikets Ständers nästa sammankomst, och om närvarande gynnande förhållanden få fortfara, anser jag creditivels starka anlitande vara högst önskvärdt, ty det innebär det säkraste bevis på ullproductionens fortfarande tillväxt; och den sats måste vara obestridlig, att Statens förkofran och rikedom ökas i bredd med dess medlemmars. Utskottet gifver det starkaste stöd för min mening, då, i fullkomlig öfverensstämmelse med verkliga förhållandet, uti Betänkandet anföres, att i83a, eller vid den tidepunkt då ullhandeln, efter en mångårig dvala, åter började visa tecken till lif, 10,000 R:dr blifvit å creditivet lyftade, men att redan följande året 1833, 3p,000 R:dr derå uttogos. Om under loppet af ett enda år, vid första anblicken af en förmonligare conjanctur, den å creditivet ultagne summa nära fyrdubblades, är det uppenbart, att, i samina mon näringen hinner mera utvecklas, skall behofvet af capital , till uppköp af dess producler, stiga i förhållande till deras ökade mängd, och denna kan snart nog blifva betydlig. Tyskland, som år 1801 till England exporterade omkring 3oo,ooo skåip. ull, utförde år 1825 till samma land öfver 24 millioner skålp. Huruvida åter Utskottets ofvannämn - Stits~TJtskott<ns Utl. *7 de uppgift står väl tillsammans med dess föregående raisonncment, och lemnar stöd åt Utskottets beslut, att förblifva vid hvad förut varit, fastän näringen går framåt, blir en annan fråga. Men det är icke endast under lyckliga omständigheter, som étl betydligare creditiv, än det Utskottet föreslagit, kan blifva erforderligt.
St;s öfverläggningar; och huru vill man alt Ständerne, äfven om dess medlemmar egde tillräcklig sakkännedom för bedömmandel af det lämpligaste läget för anläggandet af en fästning, eller nödvändigheten af en sådans raserande, skulle kunna deröfver besluta, utan att i detalj känna den för landet upgjorda försvarsplanen. Då nu denna plan icke kaD, icke får Ständerne meddelas, för att ej komma till fiendens kunskap, finner jag ifrågavar:de betänk, högst olämpligt och anhåller om propos; på afslag derå. Hr Brakel: Det är visst möjligt att jag icke har så djupa Den 5 Augusti. 103 insigter i grundlagarne som Gr. Gyldenstolpe, men det är ej heller att undra på, då han varit ordf:de i Coust.Utsk., en åra som ännu icke träffat mig; men i alla tall kan jag ej neka till, alt om Ständerne bygga upp ett hus, och detsamma nedrefs, så är det dock en rikets tillhörighet som sålunda borttogs. Hr von Troil har sagt alt i alla civiliserade länder hålles landets försvarsplan hemlig och att Ständerna följaktligen icke kunna få ega den detaljkännedom af försvarsplanen som erfordras för bedömmandet af anläggandet af en fästning. Ja, försvarsplanen bör hållas hemlig, men försvarsplanen är ej annat än koncentrerandet och anordnandet af rikets stridskrafter sedan fienden inbrutit i landet. Denna plan måste variera efter fiendens operationer och rätt är att den inhemske högste befälhafvaren håller sina egna operationer hemlig! Men de strategiska skälen hvarföre en fästning skall anläggas der eller der äro så i ögonen springande att såväl nationen som fienden måste inse hvarföre fästningen ligger der och ej annorstädes. Eget vore om Hr von Troil lyckades alt anlägga en fästning på ett ställe så beskaffad!, att ingen menniska begrep hvarföre fästningen der läge, i sanning hade då den värde ledamoten lyckats att hålla sin s. k. försvarsplan hemlig. Fästningarna ligga på operationslinierna, dessa äro de af naturen utstakade anfallslinier som föra till hjertat af landet och de äro alltid kända af en skicklig fiende. Gr.
Hvad jag först anser mig böra vederlägga är, att Utskotten, enligt Friherre Wrangels yttrande låtit två månader förflyta, utan att inkomma med något betänkande rörande finan\ cerne. Motionstiden slutades den 5 Mars. Hvar och en vet, att motionerne icke genast hinna att remitteras; och Utskotten hafva ej förr ån för i4 dagar sedan fått de sista. Vi hafva så - fotn j I April t, m. »58 ledes ej haft mer ån en månad att arbeta på hufvudsaken, ännu mindre på besvarande af de enskilta motionerne. Derefter anhåller jag att få besvara flere vårde talares yttranden. Friherre Wrangel har sagt, att han vill kraftiga åtgärder af folkets ombud. Alla sorn ej önska myntbestämning och ordning i penningevåsendet, tala mycket derom. Men, når vill man den enda kraftfulla, som utgör grunden för alla andra, den nemligen, att låta hvar och en veta hvad han åger; och likväl år den åtgärden den enda kraftfulla, som nu kan tillvägabringa lyckliga resultater, ,i fäderneslandets oeconomiska och financiella angelägenheter. i Friherre Wrangel yttrar, att enkelhet bör utgö ra financernas element! hvarföre vill man ej då den första grunden för all finance, det enklaste element deri, det nemligen, af ett mynt med bestämdt vårde? Jag lörstår ej huru man vill våga hoppas enkelhet, utan denna enkla sats Man talar om financeplaner, man vill en sådan. Men månne man gör sig verklig reda för hvad man önskar i en sådan plan? Ej synes det mig vara, hvad man i andra länder menar med financeplan, och hvilken der angår att bestämma Statens financer. Här åter synes man aldrig ledsna vid att se den bestämma, ordna eller snarare rubba alla enskilda financer inom Fäderneslandet! År det väl möjligt att en representation skulle kunna råcka till, vid ett dylikt arbete?
I händelse af Riksens Ständers bifall härtill har Eder Kongl. Masit äfwen ansett Banquen kunna föröehällas den rättighet, att med en fullmagtig deltaga i den Direktion, svin komme att styra Tanal-werket. För öfrigt har Eder Kongl. Maj:t funnit, att lfräga warande Discont borde njuta samma förmo» ner, som de i Götheborg och Malmö redan anlagde, i Lock utan de serstilke skyldigheter ulöfwer den faststälda ränteberäkningen ä Banquens län, hwilka blifwit Vesta förestrifne; hwacemot Uttryckligen stullL stadgas att, i fall en eller flere delägare i EanälWerket undandroge sig akt pä de willor, som blifwa bestämde, bidraga till Canal-arbeke's fortgång, han eller de derigenom more uteflulne frän ail delattighet l i Discont - inrättningen, säsom med CaNal-Werkel ostiljaktigt förenad, äfwensom att Discont-winsten - icke kunde titt annat behof än Eanal-Werkeks drift och cj till någon utdelning ät Actie-ägare, utöfwer faststäld ränta, anwändas förr än Canalen blifwi! fullbordad. Om Riksens Ständer skulle med nägon sär» ZS2 Den 8 Zebruarii särstild Bewillning Discont - Werken belägga, har Eder Kongl. Maj;t dock trott detta böra derifrån undantagas. Eder Kongs. Maj:t har i Räder ansett ifrägawarande Canal-arbete ej kunna i werket sättas förrän, ester äterwunnen fred, Rikets öfrige förhållanden lofwa framgång äk företagek, dä äfwen, enligt Eder Kongl. Majus öfwerlygelse Banquen jkall utan wäda gifwa ett förlag, hwaraf Riket och Banquen hafwa att förwänta en oberäknelig nytta.
Hr Aminoff, Johan Fredrik, ÖfversteLieuten., R. S. O. 24 Den 3i Januarii f. m. 24-de Bänkm.-s-Afd. Hr Drakenhjelm; Fullm. Gr. Sparre, Gustaf Adolf, Häradshöfding. 25.te Bänkm.-s-Afd. N:o 687. Hr von Post, Stafs, Öfverste, R. S. O. 26 fa Bänkm.-s-Afd. N:o 862. Hr Gyllenkrok, Göran, Major, R. S. O , genom lottning med N:o 792. Hr Lagerhjelm, Pehr, Assessor, och N:o 8i4 Hr Gyllenhaal, Lars Herrman, Hofmarskalk, Lagman, R. N. O. 27:de Bänkm.-s-Afd. Wto 912. Hr Apollof; Fullm. Gr. Mörner, Axel Otto, GeneralMajor, C. S. O. St. K. 28.-de Bänkm.-s-Afd. N:o 2118. A. IIr Lagerheim, Erik Julius, CancelliRåd, Kammarh., R. N. O. 2g.de 30.-de Bänkm.-s-Afd. N:o 1117. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, Professor, R. W. O. 31.-ste Bänkm.-s-Afd. 1226. Hr Gripenstedt, Jacob, Major. 32:dra Bänkm.-s-Afd. N:o i43o. Hr Gyllengahm; Fullm. Hr von Troil, Emil, Capitaine. 33,-dje Bänkm.-s-Afd. N:o 1476. Hr Riben, Carl Wilhelm, Förste Exped.-Secreterare. 34.de ÖfversteLieuten., R. S. O. 35:te Bänkm.-s-Afd. N:o 1612.
Se, här har du ett nytt papper! » Hon doppade pennan, och han satte sig bakom henne och tittade öfver hennes axel, medan hon skref: Käraste Emilie! D u fordrar förklaringar! Förklaringar oss emellan tyckas mig verkligen alldeles öfverflödiga, och skriftligen bli de alltid mer eller mindre otydliga. Har du icke i vår långa vänskap bevis tillräckligt på, att jag håller af dig, så hjälper det icke, om jag nu svär de allra dyraste eder därpå. Vill du icke tro mig, så får du låta bli, men jag är sä- ker på, att du tror, att jag älskar dig och är din alltid tillgifna Alice. » Ja, se det är ord och inga visor! » sade brodern, medan Alice lade läskpapperet öfver brefvet och med en bestämd klatsch med handen torkade det. » Det är bättre än alla argumenter och skall ta. henne med storm. » » Har du ännu flere bref att skrifva? » frå- gade han, då han såg systern taga fram ett nytt papper. » Det är bara till min modist, » svarade hon, medan hon skref. » Jag vill be henne skicka mig en af de där lätta, hvita basthattarne med hvit tyll, som jag såg hos henne för en tid se ' n. Min hatt är ohjälpligt förlorad, se ' n jag tappade den i hafvet här om dagen. » Hon skref utanskriften på detta sista bref, reste sig därpå och släckte ljuset. Hand i hand gingo de ut och satte sig på altanen. Natten hade blifvit dunklare. Hafvet lyste icke mera, och dess tunga suckande böljeslag gjorde tystnaden ännu tystare. Daggen droppade hörbart ned bland klematisrankorna och klangrosorna, på den hälft beslöjade himlen lyste stjärnorna med fuktig glans. De två syskonen sutto bredvid hvarandra utan att tala. Inga tankar störde dem, ingen kärlek plågade dem. Lyckliga i hvarandras närhet, sammansmälta med stillheten omkring dem, sutto de hand i hand och blickade ut emot intet i den doftande natten. * Åtta dagar efteråt var det en strålande solskensdag, då de två syskonen åter stodo på altanen under markisen; framför sig på en stol hade de ett stort vattenfat med såplödder och hvar sin kritpipa i handen.
Men deras vandring blef icke lång, ty de hade knappast kommit under bar himmel, förrän der plötsligt sänkte sig en sky, som förde dem bort, och alla försök att finna dem igen voro fåfänga, ehuru man letade i alla väderstreck. Det blef nu stor sorg och jämmer öfver hela riket, och man kan väl tänka att konungen icke heller vardt mycket glad, när han kom hem, och sporde huru allt hade timat. Men, såsom ordstäfvet lyder: »gjord gerning har ingen återvändo»; han måste derföre låta det vara som det var. Då nu ingen annan råd stod till finnandes, lät konungen utgå ett bud öfver allt sitt rike, att den som kunde frälsa hans trenne döttrar ur berga-trollens våld, skulle få en af dem till gemål, och med henne halfva konungadömet. När detta blef spordt öfver länderna, drogo många ungersvenner ut, med hästar och följe, att leta efter de tre prinsessorna. Vid konungens hof voro tvänne främmande prinsar, hvilka likaledes foro bort, att fresta om lyckan ville stå dem bi. De rustade sig på det aldrabästa med brynjor och kosteliga vapen, och ordade stort, att de icke skulle komma tillbaka, utan att hafva lyckats i sitt företag. Vi låta nu konunga-sönerna fara omkring och söka så länge, och vända oss åt ett annat håll. Då är att förtälja, huru som det bodde en fattig enka långt, långt in i den vilda skogen. Hon åtte en enda son, som hade till dagelig id att gå vall med sin moders galtar. Medan pojken så vankade omkring uti marken, skar han sig en pipa, och hade sin lust att leka derpå; men han spelade så fagert, att hvem som hörde det, blef förnöjd ända in i själen. Eljest var pojken storvext och stark, samt frihugsen, så att han icke gerna räddes för någonting. Det hände sig en gång, att vallpojken satt i skogen och lekte på sin pipa, me’n hans trenne galtar gingo och rotade under gran-rötterna. Då kom der gåendes en gammal, gammal man, med ett skägg som var både vidt och sidt, så att det räckte långt nedom bälte-staden.
Han blef ej ledsen och tog icke illa vid sig han förvirrades blott. En van och erfaren världsman skulle i en dylik situation förblifvit kall, sett afsikten och skrattat åt altsamman efteråt. Antti var altför enkel, altför ärlig, han föll hufvudstupa i snaran. Hvad Agnes måtte göra narr af honom i sin själ! Något annat förtjänade han för öfrigt icke häller. Antti hade bort vara på sin vakt. Agnes förkunnade ju honom midt upp i ansiktet att han skulle komma att glömma alla sina fasta principer och bli en annan människa till och med här i småstadens trygghet... Åter hade en halftimme förflutit, och ännu hördes de ej af. Hvad var det jag tänkte nyss? Önskade jag Antti hem för att visa honom min tillit och kärlek? Onödigt! Han hade försummat mig, varit likgiltig så mycken stolthet och själfuppskattning torde väl dock vara den sårade makan medgifven, att hon ej visar sig tacksam för slikt. Svartsjuka var visserligen någonting enfaldigt, men till slafvisk undergifvenhet behöfde man å andra sidan ej förnedra sig Sålunda hvirflade tankarna om i min hjärna, och en bitter stämning hotade att åter få makt med mig. Jag beslöt att rycka mig lös ifrån den och springa ner till fru Hartman för att tala med henne om andra saker. Hon satt i sitt rum och sydde. Lisi, så roligt att du kom. Jag satt just och tänkte på dig. Af hvilken anledning? Har du redan hört om den sista förlofningen? Nej, och inte bryr jag mig häller om att höra. Bryr du dig inte om? Hvem skulle inte bry sig om förlofningar? Trefligare nyheter kan det väl inte gärna finnas. Det kan jag inte tycka. När två älskande finna hvarandra och blifva lyckliga? Och då man vet att detta är idel inbillning. Blifva lyckliga? Säg mig, hvilka äktenskap äro lyckliga? Men Lisi! Jag afskyr de där giftermålen. Nå ja. Låt i alla fall höra hvilka dessa två lyckliga äro, som nu funnit hvarandra. Du är satirisk. Nu säger jag det inte mera, försök att gissa. Det skulle ge mig alldeles för mycket hufvudbry. En enkling. Kapten Hake? Och Olga Jankovsky.
Hennes repertoar utgöres af operorna Lucrezia Borgia (Orsini), Trovatore (Azucena), Linda (Pierotto), Ballo in maschera (Ulrica), Marta (Nancy), Gioconda (den blinda), Rigoletto (Maddalena). H o n har studerat för madame Marchesi, som lämnat teatrarna det största antalet goda sångerskor. » Äfven andra italienska tidningar framhöllo Viola Lavinias » utmärkta egenskaper med hänsyn till stämma och intelligens » och förespådde henne den största framgång å tiljorna. Och denna svek henne icke, då hon våren 188G beträdde scenen i Pierottos parti. Hon firade en stor triumf, och de milanesiska tidningar, som hade representanter i Bergamo, slö- sade på Lavinia de varmaste loford, hvilka vid den tiden aftrycktes i svenska tidningar. Viola Lavinia uppträdde därefter å flere italienska scener och rönte det amplaste erkännande. Det skulle föra för långt att anföra en bråkdel af hvad de mest betydelsefulla italienska tidningar yttrade om henne. Här må blott som prof meddelas ett par rader ur musiktidningen La lira, som utkommer i R o m, Neapel och Padua och som bl. a. skref: » En verklig triumf firade fröken Viola Lavinia, en ung svenska, lika vacker som hon är förträfflig sångerska, elev af Marchesi. V i kunna utan fara för att misstaga oss förespå henne en den mest lysande framtid. Hon är en uppgående stjärna, som snart skall nå zenith af sin bana. » Om beskaffenheten af hennes stämma må anföras, hvad en milanotidning därom yttrade, som skrifver: » Ehuru Viola Lavinia nyligen börjat sin bana, har den unga damen förstått att visa sig vara en konstnärinna af verklig förtjänst och därjämte i besittning af en den skönaste stämma af en harmonisk och vek klangfärg. Denna stämma är en af dessa sammetslena, jämna och lätt utströmmande, som så bra lämpa sig för de största svårigheter i bel-cantofacket. — » Den unga svenskans konstnärsbana, som började under så gynsamma anspicier, och det i sångens rätta hemland, skulle emellertid blifva af helt kort varaktighet.