Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 23 September f. m. liar sagt, att jag uppträdt, icke för att försvara, utan för att nedrifva Utskottets Utlåtande. Jag har under Utskottets öfverläggningar om dessa ämnen blott öfvervarit IndragningsStaten och Betänkandet N:o 235, mot hvilka begge jag mig reserverat. Mina tänkesätt härutinnan voro dessutom väl kända, då Herrar Electorer invalde mig i Utskottet; det är således icke mitt fel, om de anse sig bedragna i sin förväntan; tj jag har nu icke yrkat ett enda runstyckes tillökning utöfver hvad jag gjorde i Juli månad. Då jag emottog Electorernas hedrande förtroende och ingick i StatsUtskottet, skedde det ulan afsägelse af mina egna tänkesätt, dem jag likaså litet vill uppoffra i Rikets Ständers, som Kronans tjenst. Men häldre må tillägget om StatsSecreterarne bibehållas, än att Ridderskapet och Adeln skulle afslå den löneförhöjning, jag vördsamligen yrkar. Friherre Anckarswärd: Den mening, som i afseende å det ifrågavarande tillägget förekommer i Utskottets första Betänkande, lyder sålunda: ”Och anser Utskottet tillika, att med beviljandet af den fö"reslagne löneförbättring för StatsSecrete"rarnc, bör förenas det vilkor, att den icke ”bör åtnjutas af andra än dem, som enligt ”Kongl. Majrts Nådiga Fullmakt på något ”af dessa Embeten, detsamma förrätta, och ”sålunda icke tillgodokomma dem, hvilka Deu 25 Sej) t ernber f. rn. >97 ”endast på obestämd, längre eller kortare, ”tid till föredragning inför Kongl. Maj:t ”consli t ueras.” Såsom jag haft äran förut anföra, tror jag, att hela denna framställning är öfverflödig; meri, sedan den nu skett, finner jag mig för principens skull nödsakad att yrka bifall derå.
Hvarje jordbrukare lärer nogsamt veta att skötseln och tillsynen af en landtegendom är oförenlig med andra maktpåliggande befattningar, så vida den skall skötas väl och försvarligt. ”Ingen kan tjena 2 herrar tillika” säger skriften. Antingen blifva båda illa betjenta eller åtminstone endera. Huru är det då möjligt att en pastor i en landsförsamling skall kunna sköta och förvalta sitt vigtiga andliga kall som sig bör och fullgöra de många kommunala bestyr, som i våra dagar allt mer och mer hopat sig på pastorerna, samt tillika bestyra om landtbruket m. m. vid en prestgård? En pastor barr ganska trägna, ansvarsfulla och mödosamma embelsgöromål. Han bör således hafva sin rikliga bergning, utan ekonomiska bekymmer. Om detta skulle betagas honom, hade man i framliden intet att vänta annat än usla prester. Många pastorer vid de större pastoraten kunde dock, utan afsaknad, vidkännas någon förknappning i löneinkomsten och det öfvertlödiga tilldelas de många illa lönade komministrarna. Men jag skulle vilja att presten befrias från jordbruksbesväret. Vi se ock, att de prester hvilka Den 23 December e. m. 469 med nit sköta sina embeten såsom en prest egnar, ofta hafva dåliga affärer, hvaremot de, som hufvudsakligen sysselsätta sig med landthushållningen, vanligen äro dåliga prester, hvilka till det mesta låta adjunkterna sköta embetsgöromälen. Detta sednare inträffar ock merändels med de lärda och skolpresler när de komma till större pastorater. En prest bör vara prest och icke landthushållare.
Ganska visligen har Utskottet i afseende på grunden, hvarefter tullen å väfnader hör beräknas, infört vigt i stället för alntal. Men då Utskottet icke utsträckt detta system till bomullsoch ylleväfnader, begagnar jag nu detta tillfälle att upplysa, det intet hinder ligger i vägen för tillämpningen af denna hälsosamma grundsats, äfven på sistnämnde varuslag. Utan minsta tillökning i tullafgiften, och med bibehållande af skillnad i tullbeloppet så väl relatift till olika varuslag, sorn tili olika qvalitet inom samma slag, kan en sådan beräkning göras, sedan man, genom profyägningar i Stockholms packhus, utrönt hvad viss längd gör i vigt. Värdet för den förra får då öfverföras på den motsvarande qvantiteten af den sednare, och samma procent sedan beräknas på denna, då aldeles samma tullbelopp uppkommer på samma värde. Nyttan af väfnaders förtullning efter vigt är i afseende på controllens fullständighet och skyndsamhet vid förtullningsbehandlingen obestridlig. Det är nu alldeles omöjligt att uppmäta allt alngods, ty dertill fin - 3a8 Den 19 Junii e. m. nes hvarken tillräcklig tid eller nödigt antal tjenstemän. Undersökningen vid denna varas tullbehandling måste således inskränkas inom utrönandet af varans beskaffenhet och uppmätningen af ett eller annat stycke, och för upplysningen om det summariska totalbeloppet, hvarpå tullberäkningen skall grundas, får man åtnöja sig med anteckning å varustyckena, och med factura uppgifterna, när factura företes. Genom införandet af förtullning efter vigt, försvinner denna osäkerhet i beräkningen och iooo:de väfnadsstycken kunna då expedieras till förtullning, medan ett stycke under närvarande förhållande uppmätes. I Franska, Danska och Norrska Tulltaxorne är också vigtsystemet för väfnaders förtullning etableradt. Dessa äro de observationer och tillägg jag ansett nödige i detaillerne af Utskottets Betänkande, hvilka observationer, i händelse Betänkandet återremitteras, jag anhåller Utskottet måtte benäget behjerta. I allt öfrigt af hvad Utskottet föreslagit, förenar jagmig och tror, att det är både verkställbar och ändamålsenligt.
Men ve dem som hafvande äro, och dem som dia gifva, i den tiden. Men beder, att edor flykt sker icke om vintren, eller om Sabbathen. Ty då skall varda en stor vedermöda, så att hon hafver icke varit sådana ifrå verldenes begynnelse och till denna tiden, ej heller varda skall. Och om de dagar icke vorde förstäckte, då vorde intet kött frälst; men för de utvaldas skull skola de dagar varda förstäckte. Om någor säger då till eder: Si, här är Christus, eller der; så tror det intet. Ty falske Christi och falske Propheter skola uppkomma, och skola göra stor tecken och under; så att, om möjeligit vore, skola ock de utvalde förförde varda. Si, jag hafver sagt eder det framföreåt. Derföre, om de då säga till eder: Si, han är uti öknene; går icke ut: Si, han är i kammaren; tror det icke. Ty såsom ljungelden går ut af öster, och synes allt intill vester; så varder ock menniskones Sons tillkommelse. Men der som åtelen är, dit församla sig ock örnarna. Men straxt efter den tidsens vedermödo skall solen blifva mörk, och månen skall icke gifva sitt sken, och stjernorna skola falla af himmelen, och himlarnas krafter skola bäfva. Och då skall synas menniskones Sons tecken i himmelen; och då skola all slägte på jordene jämra sig, och skola se menniskones Son komma i himmelens sky, med stora kraft och härlighet. Och han skall utsända sina Änglar, med höga basunaröst; och de skola församla hans utvalda ifrå de fyra väder; ifrå den ena himmelens ända till den andra. Af fikonaträt lärer en liknelse: När nu dess qvistar knoppas, och löfvet begynner springa ut, så veten I, att sommaren är hardt när; Så ock, när I sen allt detta, så veter, att det är hardt för dörrene. Sannerliga säger jag eder: Detta slägtet skall icke förgås, förrän allt detta sker. Himmel och jord skola förgås; men min ord skola icke förgås.
De, ge* nom Denna förfäljning, inflptanDe jTatteföpejfillingar, forn De meDel, hwilfa i öfrigt för efplanteringen wörö eller blefwe af SlifetS ©tärn Det anwifaDe, jorD å ^ffiiftngSö må, efter hanD och i mån, Den emot io3 billigt pris funDe erhållas, af ^ottgl. $Raj:t inföpaS, för att till ef* plantering anmänbaS; ^afroe 2Bi, uti 0frifwelfe Den 11 Augufti fiftliDne år, fåfom fwar l;ärå i unDerDånighet anmält, Det 2Bi, meD affeenDe å De uti famma 0frifwelfe anförDa för(;ållanDen, attfett be* tänfligt att nu bifalla ()waD Äottgl. SÖiaj:t fålunDa föreflagit; bwar* emot 2Si, meD f;änfigt till gera outreDDa, men på afgöranDet af före* waranDe fråga wäfenDtligen inwerfanDe, omgänDigheter, ^oS ^ongf. ®iaj:t i unDerDånighet anhållit, Det Äongl. 3ftaj:t täcfteS, till uttö* nanDe af jorDmånenS å 2BijtngSö tjenlighet, äfwenfom af lofalenS lämplighet i öfrigt till ef plantering, låta anftälla nt; unberföfning af faffunniga perfoner, od; i närwaro af konungens 23efallntngShafwan*
Likwäl borde wid detta tillfället efter min ranka ett undantag göras, ätminstone hushållningen icke sträckas sä längt art den Mc pä rättwlfans och tacksamhetens bekostnad. Hwilket kraf har Finska Armeen «f Swenffn Nationel, ? Hwilka äro wära pligter emot densamma, enär desie tavpre, trogne krigare, som stridt fördel gemensamma Fäderneslandet, som ; denna kamp uppoffrat lis, hälsa, välfärd. Bedröfligt nog att Rikets o» lyckliga belägenhet skall neka Ost den hugnaden att belöna dem efter förtjenst, men lätom Osi dä ätminstone icke hölja Osi med den wanära som »tacksamheten med» hörer. Jag säger wanära ; ty alt tilldela desie äranS Vch föttjenstens män, en sa ringa expeckance lön, a>k Fjerde Landet VT-o 8<>. ve Den 2v December. Le öfwerlämnas ät riggarestafwcn, dä Rikets tillstånd likwäl icke är swagarc, än att pensioner af 1002 ja 2vco R:dr och dcröswer kan tilldelas ät persotter son, e> gagnat eiler gagna Staten, ja ända kill och mcs ak Comedlanler och Acteurcr, fä wore ett sädant behandlande en ewardeliq styust för Swen ska Folket, och har jag den fullkomliga öfwertygslsm om Nationens ädein-odiga tänkesätt, att detta förfarande skulle pä det högsta rnihbillig >s. Defturom sinnes ännu pä Rikets extra Stat tjenstemän wid de förra indragna Regementet såsom 8restmg8ks ätstillige Corpser sctzan förra Finsta kriget, sanik nu sednast Swensta Gardet, med wida sörmänligare wilker, än sorn nu till Finsta Armorn förestås. Salunda får jag till Herr Grefwe» och Landt» Marskalkens samt Högloft.
Den ia September c. m. föreslå, af det skäl, att jag sjelf varit förvaltande chef; men jag har måst lätta mitt sinne, då så mycket göres vid denna riksdag för att nedsätta mitt fädernesland. Hr Lagerhjelm: Tvänne talare hafva föreställt sig, att bifall till hvad StatsUtsk. i förevar, punkt föreslagit icke skulle innefatta någon accrimination mot de förvaltande verken. För min del finner jag i Utsk:s förslag en bestämd förutsättning alt misshushållning ägt rum af dessa verk, och mig förefaller således klart, att om skrifvelsen skall innehålla något, detsamma komme att föranleda K. M. att förständiga de förvaltande verken att hädanefter iakttaga mera hushållning än hittills. Lika med Hr Printzensköld kan jag icke finna, att R. St. mera än andra äga rättighet att framkomma med en sådan framställning, med mindre densamma grundar sig på bestämda facta. Vi hafva sett revisorernes berättelser, och vi hafva denna qväll haft tillfälle att genomgå hvad StatsUtsk., vid anställd granskning deraf, ansett sig böra yttra, och vi hafva deraf funnit att StatsUtsk. förgäfves sökt framlägga sådana facta, som kunde grundlägga det resultat hvartill StatsUtsk. i förevar, hänseende kommit; ty denna granskning visar blott anmärkntr i afseende på några småsummor, hvilka Utsk. funnit hvar för sig vara alltför obetydliga för att kunna föranleda till någon åtgärd. Under så fatta omständigheler kan jag icke inse, att R. St. kunna mera än någon enskild person framkomma roed en skrifvelse, som innehåller anhållan, att K. M. mätte förständiga de ifrågavar. embetsverken att hädanefter förhålla sig på bättre sätt än hittills; hvarför jag tillstyrker R. o. Ad. att afhålla sig från en sådan skrifvelse, som den StatsUtsk. velat föranleda, synnerligast som, derest anledntn lill skrifvelsen vore grundad, StatsUtsk. eller R. St. äga en annan grundlagsenlig väg att göra sin anmärka, gällande, ty att den väg, som Utsk. föresl ag>‘, icke är den rätta, vågar jag bestämdt påstå. Frih.
Med förbigående af ingressen af expeditionen, som innehåller att de med bålsmansroteringen å landet förenade åligganden äro så tryckande, att all lindring, sorn i delta roteringsbesvär kan utan våda för Staten beredas, bör komma rotehållarne till godo, och hvilket ej är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, men som möjligen står i betänk, och derföre här blifvit intaget, vill jag gå till del öfriga af expeditionen. Vid slutet af första perioden, der det är frågan 0111 att Kronan skall öfvertaga vissa utrednings-persedlar, står del, att ”R St. ansett skäligt, alt de köjer och täcken, sorn mäste åtfölja hvarje båtsman vid uppfordringen, böra vid den, efter en sådan skyldighets öfver’t agni) de af Staten, först inträffande uppfordring, och utan vidare anspråk å den ena eller andra sidan, till Kronans förråd öfverleiur.as.” Jag skulle tro, att de persedlar, som här äro i fråga, böra vara i brukbart skick, och att det är så mycket angelägnare att detta förbehåll här införes, som det i ett annat fall kunde hända,att icke annat än gamla trasor blefve afförda till Kronans förråder. Vid slutet af expeditionen förekommer ett yttrande, sorn står i rak strid med 80 §:n Reg.Ftn. Der står nemi.: ”R. St. föreslå, örn icke till rotehållarne kunde göras nådig fiamslälluing, huruvida de skulle vara hugade att ingå conlract om båtsmans-beklädnadens öfvertngande af Kronan, emot vissa årliga afgifter af rotehållarne för hvarje särskild persedel; dock alt contracten ställdes på vissa, ej alltför mångå är, och upprättades på grund af frivillig öfverenskommelse särskildt med hvarje rote och utan alt någon rotehållare kan åläggas att ovillkorligen, och derest han ej finner conIractet för sig förmånligt, deruti ingå.”
f tan att vare sig våga eller vilja företrä- desvis pryda mig med de stora egenskaper, som ni i eder uppmaning tillskrifvit en del af vårt kön, skall jag söka efterkomma er önskan, att en kvinna måtte yttra sina tankar om » Kreuzer-Sonaten » af Tolstoi, synnerligen som ingen annan tyckes vilja göra detta. » Augustus » är ej den ende, hvilken uppfattat nämnda bok som » en predikan emot äktenskapet »; jag har hört samma klagan från många gifta personer, och denna klagan är ett skäl mera till att söka få någon klarhet öfver författarens tankar. För dem af Iduns läsare, som ej ha läst Kreuzer-Sonaten, skall här i korthet redogö- ras för dess innehåll, så vidt nämligen detta kan ske i denna tidskrift. Boken är egentligen en afhandling i berättelseform. En gift man förtäljer under en järnvägsresa om sitt ungdomslif, sitt äktenskap och det mord han begått på sin hustru. En allt igenom dyster och ohygglig historia, väl egnad att uppskaka själar och samveten. Men innan jag yttrar mig närmare om boken, vill jag påpeka den tämligen allmänt rå- dande oseden att på författarens personliga räkning skrifva åsikter, tankar och handlingar, hvilka af personerna i berättelsen hysas, uttalas och utföras; d. v. s., läsaren gör allt detta till en återspegling af författarens inre och yttre lif. Denna missuppfattning vållar ej så liten oreda i läsarens tankegång, på samma gång som det hindrar honom från att finna kärnpunkten i ett diktverk. J a g skall ej här inlåta mig på att skildra de obehag en förf. känner, då läsaren godhetsfullt gör honom eller henne till ett med de mindre hyggliga personer, som han eller hon framställt. Vidare bör jag kanske här nämna, att jag läst Kreuzer-Sonaten på tyska språket, så att, i fall jag skulle komma att anföra nå- got af boken, blir ordalydelsen måhända ej fullkomligt lik den svenska öfversättningen. Detta som ett slags förord. Bäste » Augustus »! Enligt min uppfattning är Kreuzer-Sonaten ieke utan någon predikan mot vrångbilden mot själfva äktenskapet, däraf.
1, S. D. Vid föredragning af Bevillnings-VIskottets Memorial N:o 3, med återlemnande af en utaf Johan Persson från Upsala län väckt och till Utskottet remittcrjijLmotion, om slöjdskolors inrättande, en i hvarje residensstad, eller på annat lämpligt ställe, samt om meddelande af undervisning derstädes uti smidesoch snickeriarbeten, m. m., beslöt Ståndet att öfverlemna nämnde motion till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet-, llM N:o 4, med återlemnande af en utaf Carl Gustaf Cederskog från Östergötlands län väckt och till Utskottet remitterad motion, om skärpta straffbestämmelser f$r oloflig införsel af varor, beslöt Ståndet alt öfverlemna nämnde motion till LagUIskoUelt behandling; och 8i Prot.-Utdrag dm 10 December 1859. 133 N:o 5, med anmälan om återlemnande af en utaf Herr Alfred Grenander inom Borgare-Ståndet väckt och af nämnde Hiks—Stånd till Bevillnings Utskoltetve*'- milterad motion, angående underdånig anhållan derom, att staden Warberg måtte tillerkännas nederlagsrätt, beslöt Ståndet, att samma motion skulle af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne, från Högvördige Preste—St: ankommet Protokolls-utdrag N:o 67, innehållande kommunikation af en utaf Prosten Söderberg väckt motion, om en diligens-förbindelse emellan Stockiiplpg och Carlskrona utefter östra kusten. }3>]if} neljl km S. D. Föredrogs och lades till handlingarne från Högloll. Ridderskapet orh Adeln ankommet Protokolls-utdrag N:o 55, innehållande kommunikation af en utaf Grefve Taube, Henning Edvard, väckt motion, om stiftande af ert lagt?
R:dr, 'under villkor ”och förbehåll, att staden, hädanefter som hittills, njuter befrielse från all ”underhållsoch reparations-kostnad i och för skolans hus och lägenheter;” så har, uti aflåten Nådig Proposition till Rikets nu församlade Ständer af den 6 Augusti förlidet år, E. K.. M., enär ifrågavarande byggnad vore af mycken vigt för Malmö Lärdoms-skola, och de uppgifna inbetalningarne, ensligt hvad upplyst blifvit, kunde af Stiftets Byggn^ds-cassas påräknade inkomster bestridas, föreslagit: att, af allmänna medel, ett lån af Atta Tusen Riksdaler måtte för besagde ändamål beviljas Consistorium B:elesiastieum i Lund, att innehafvas räntefritt under fem års tid och derefter återbetalas på sådant sätt, att sex procent af det ursprungliga capital-beloppet årligen erläggas, af hvilka sex procent tre procents årlig ränta godtgöres å den, vid hvarje liqvid, återstående lånesumma, och det öfriga beräknas såsom cajötal*» afbetalning, intilldess hela lånet sålunda blifvit återbetaldt. På sätt i de Rikets Ständer meddelade handlingarue är uppgifvet, åsyftas med detta låri det dubbla ändamål att på en gång erhålla local lör en Gymnastik-inrättning, med liera lägenheter, vid Malmö högre lärdoms-skola Ejrprdilions-UtskotleU Förslag till und. Skrifvelse, N:0 l5o. 365 ©eli en prydlig byggnad, i stället för nuvarande bristfälliga, vid en mycket besökt gata i nämnde stad. Och skulle enligt upprättadt kostnadsförslag denna byggnad, som borde inredas lill erforderliga lägenheter för skolans Rector, Gymnastiksal samt rum för lärare, komma att kosta något öfver 9,600 R:dr.
Efter hvad jag sedermera inhemtade, hade Kongl. KrigsHofRätten till KrigsFiskalsEmbelet remitterat de ifrån Kongl. SlottsRätten insända handlingar rörande detta mål, tillika med en under tiden af Blanxius ingifven skrift, deruti, med förmälan, alt han icke förde någon talan emot befälhafvaren vid ofvannämnde patrull och ej heller vore i tillfälle att bevisa af hvilken eller hvilka ibland manskapet väldet blifvit föröfvadt, Blanxius förklarat sig hvarken då eller framdeles vilja i anledning af denna händelse någon talan vid Domstol fullfölja, samt derföre anhållit att målet måtte få, ulan vidare åtgärd, helt och hållet förfalla. Sedan målet sålunda kommit i det skick, att dess vidare handläggning endast af KrigsDomstol berodde, ägde jag att tillse, om och huruledes detsamma borde vidare fullföljas. Och sorn det af Blanxius öfverklagade och till någon del då redan vitsordade förhållande syntes utmärka, att han, vid ifrågavarande tillfället, utan dertill å hans sida gifven anledning, blifvit af en eller flere utaf ofvannämnde patrull med hugg och slag öfverfallen och såmedelst illa skadad; hvilken gerning, såsom af svårare art, följaktligen, ehvad klagan deröfver af enskild person fördes eller ej, enligt
Landt-ränterier årligen utgifna förskott för båtsmäns förskaffande kunnat med ifrågavarande anslag betäckas, utan fordrat tillskott af andra medel, samt att orsakerna härtill äro ständigt verkande, enär de måste sökas dels i den under tiden ökade skjutslega!) och det fortskaffade manskapets fördyrade underhåll, dels ock deruti, att de sednare åren, i mån som betydligare tillgångar varit beredda för vidmakthållande och fullkomnande af Flottans materiel samt för personalens öfning, äfven större båtsmansstyrka, än tillförene, årligen behöft uppfordras och följaktligen måst till och från stationerna fortskafFas. För att ersätta de öfverbetalningar, som af omförmälda orsaker årligen i berörda hänseende egt rum, har Eders Kongl. Majit, för så vidt de kunnat anses belöpa på sjö-kommenderad! manskap, nödgats innevarande år med en anvisning af närmare 20,000 Ridr Rimt betunga anslaget till exercis med Flottans bemanning samt tillika vara betänkt att för öfriga delen bereda tillgångar från andra anslag inom Hufvudtileln. Ett sådant förhållande kan emellertid ej länge få fortfara, så framt icke brist och oreda skola å Hufvudtileln uppkomma. Isynnerhet kan icke nyssberörda exercis anslag få påräknas för ifrågavarande utgifter, derest ej dess ändamål, att bereda 62 Bil. JM 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JM 1, om Statsverket 1859.
Bolaget föreskrifna vilkor och förbindelser för ofvanberörde ytterligare understöd blifvit uppfyllda, samt ixtaf kanalverkets inkomster utgått de kostnader, afdrag och utdelningar, som i 6 § af privilegium omförmälas, skall all öfrig inkomst tillfalla Staten, såsom godtgörelse för hvad af allmänna model blifvit till kanalbyggnaden föi’skjutet. § 14- Till följd af Rikets Ständers under 1853 och 1854 års riksdag fattade beslut, i fråga om fortsättningen och fullbordandet af jernvägs-anlclggningen från Kärrgrufvan inom, Norbergs bergslag till sjön Amänningen i Westerås län, skall Riksgälds-kontoret, som öfvertagit verkställigheten af ränteoch kapital-inbetalningarne för det Norbei-gs förra Jernvägsbolag utaf handelsoch sjö/'arts-fonden tilldelade lån å Etthundrafemtio tusen Rrdr, återbetala detta lån och i sådant afseende, årligen, till och med år 1868, erlägga till samma fond en tiondedel eller 15,000 R:dr utaf sagde kapital samt godtgöra, fyra procent årlig ränta å det obetalda kapitalbeloppet, § 15- Do medel, som, i följd af vederbörande jordegare, vid 1828—1830 års riksdag, medgifven lösningsrätt af de å krono-skattejorden vexande ekar, till Riksgälds - Stats-UtsJcottets Memorial N:o 183. 13 kontoret redan influtit eller framdeles inflyta, skola, i den mån dessa medel till kostnader för ekeplanteringars anläggning och underhållande varda af Kongl. Maj:t anordnade, efter vederbörliga reqvisitioner utbetalas; börande Riksgälds-kontoret för omförmälda derstädes inneståcnde medel, jemte Ekeplantermgs-kassans ötriga till Riksgälds-kontoret aflemnade och för detta verk disponibla tillgångar, godtgöra nämnde kassa Fyra procent årlig ränta; hvilken ränta likaledes bör, enligt Kongl. Majits nådiga disposition, för de med Ekeplanterings-kassans bildande afsedda ändamål af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. § 16.
Kungörelse den 1 sisth Juni, ronde ansvaret för bränvinstillverkning på söndagarne, under den tid af nästkommande höst, då bränvinsbränning är tillåten. Föredrogos och lades till handlingarne StatsUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagde Mern.: N:o 216, i anledn. af verkställda omröstningar, ang:de Tullbevillningen; N:o 217, i anledn. af erhallne återremisser å Utlåt. N:o 93, ang:de K. M:s Nåd. Propos. örn uphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura lill Kungsgårdar och andra Kronolägenheter; , N:o 218, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. N:o 123, ang:de förändradt användande af den till skolorne i städerne inom Lunds Stift och provinsen Halland af Götheborgs Stift utgående Helgonskydd; N:o 219, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. N:o 125, ang:de väckt motion om rättighet för åboerne å åtskilliga Wisingsö Skolegods-hemman att få desamma till skatte lösa; N:o 220, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. N:o 126, ang:de väckt motion om förändring å tiden för hållande af Upbördsstämma på Öland; N:o 221, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. N:o 129, ang:de väckt motion om förändring i K. Förordnm d. 16 Okt. 1723, rör:de Presterskapets i Skåne upbörd; samt N:o 222, i anledn. af erhållen återremiss å Utlåt. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 9 dennes f. m. på bordel lagda Mein. N:o 223, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., angule ifrågaställdt utbyte af Kronan tillhörig jord emot enskild mans i och för utvidgning af 2:dra Lif-Greuadier Regementets lägerplats Malmen.