Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så snart jag numera i ett samkväm hör en ung dam spela violin, tänker jag pä min första konsert och den förebrående nyfikenhet, hvarmed man först betraktade min spelning. » Medan lady Hallé talar, falla skymningens skuggor, så att man knappast kan märka den lekfulla humor, som spelar i hennes ansikte. Midt under samtalet kommer likväl en kvinlig tjänsteande in för att tända en stor lampa med glimmande förgyllning och rosafärgadt glas. Lampan kastar ett varmt sken några alnar omkring sig, upplysande de pikanta drag, som helt visst äro välkekanta för hvarje musikälskare. I den öfriga delen af musikrummet råder blott en skum » kyrkdager », som väl anstår taflorna på kaminfrisen af Frälsaren och Jungfru Maria, som, fastän små, genast draga ögat till sig, såsom betecknande för lady Hallés fasthållande vid sin barnatro. Bland smultronfärgade möbler och dyrbara draperier framstå ur halfdunklet ytterligare tvänne föremål, det präktiga pianot i polerad ebenholtz och förgyllningar, med ett partitur, som sir Charles och lady Hallé just hållit på att repetera för en konsert samma kväll, ännu hvilande å notställaren, och. ett stort porträtt i olja af hennes äldste son, klädd i riddarkostym för en maskeradbal. Så börjar hon berätta om sina tidigaste barndomsår, sina minnen från fädernestaden Brunn. » Det var för oss barn en fröjd », sade hon, » att få sitta på orgelläktaren, lyssnande till musiken. Som ni vet, är det i katolska kyrkor brukligt att sjunga messan med orkesteraccompagnemang. Jag minns, att, hur liten jag än var, njöt jag särskildt af att höra violinerna, och när min far gaf min äldre bror en liten violin, var jag mycket afundsjuk på honom. Hvad jag längtade efter att själf ha en liten violin! Först ville inte min far låta min bror låna mig instrumentet, emedan han var rädd, att jag skulle begagna det som leksak. När han upptäckte, att jag kunde spela på den bättre än min bror, gaf han mig ett annat instrument. Kort därefter flyttade vi till Wien, och där hörde Jansa mig spela. Då han därpå anordnade en konsert, ville han ovilkorligen, att jag skulle uppträda därvid.
Brefvet den a5 September 1777 föreskref, att när någon vid domstol angafs för förklenliga tillmålen och hårda omdömen om Konungen och Regerings-sältet, Domaren ålåge till Juslitiae-Revision inberätta målet, för att inhemta Kongl. Maj:ts Kådiga föreskrift, huruvida saken borde ned - Constltutions-XJtskcttcts Memorial, N:o yg. läggas eller med ransakningen fortfaras. Under den senare tiden hafva yppats tvifvel, huruvida tillämpningen af nämnda Kongl. Bref vid åtal, som, eldigt Tryckfrihels-Förordningens 3 §. 4 morn., anställas, är med den i Tryckfrihets-Förordningen stadgade Rättegångs-ordning förenlig. Härtill kommer, att samma Kongl. Bref omtalar förklenliga tillmålen och hårda omdömen, på en gång om Konungen och Regerings-sättet, men icke om den ena och det andra serskildt: ett stadgande, så mycket mindre lämpligt för nu varande förhållanden, som tillmälen och omdömen om Regerings-sättet icke, på grund af Tryckfrihets-Förordningen, äro underkastade ansvar, få vida de icke innefatta lögnagtiga uppgifter och vrängda framställningar. Så vida den grundsats erkännes, att Konungen hör kunna förekomma fullföljande af åtal, enligt Tryckfrihels-Förordningens 3 §. 4 morn., sjmes den således icke böra lemnäs i ett så tvetydigt skick, som för det närvarande. Hvad angår frågan om den nämnda grundsatsens riktighet, så och då Regerings-Formens n5 §. hindrar Konungen alt emot den dömdes vilja afböja verkställigheten af en laga dom; då, enligt Tryckfrihels-Förordningens 5 §.
Förordn. d. 18 April 1849 innehåller i fråga om rätt lill verkställighet å Under-rätts dom, deremot vädjadt blifvit; — i hvilket afseende jag alltså har äran hemställa alt, med undanrödjande af sista momme i 2 kap. 2 § och 9 kap. 1 § Utsökn.-B., 2 kap. 5 § samma balk kunde fä följande lydelse: ”Nekar han till det, som ”sökes; eller gör der emot annat jäf; och pröfvar K. Bef:h:de, att ”lian ej häfver skäl dertill: hjelpe då den sökande till sin rätt; ”och gånge K. Bef:li:des utslag, utan hinder af besvär, i verkställighet efter Ihy, som i 3 kap. 5 § denna balk sägs, der den sorn ”vunnit, det äskar och besvären ej derigenom onyttiga varda. Är ”jäfvet sådant, att saken derigenom tvistig blifver, skjule ilen under ”domaren”. 2:o Enär de i nu gällanda lag stadgade, s. k. tysta förmånsrätterna, oaktadt ileras menliga inverkningar pä kredit-förhållanderne, sannolikt ännu länge komma att fortfara, torde R. St:s upmärksamhet böra fästas på nödvändigheten att genom något lagbud afhjelpa ilen ovisshet eller stridighet i domarnes åsigter, som, i saknad af bestämd lag, mer än en gång egt rum vid tillämpningen af 17 kap. 8 § II. B. Det har nemi. ofta inträffat, att sedan en person upnått myndig ålder, en flerårig tid lilländalupit innan hans förra förmyndare gjort konkurs, utan att denne hvarken ditintills redogjort för sin befattning, eller myndlingen honom derför någon räkenskap affordra!.
Besvoch Ekon.-Utskott et § Betänkande M 38. enligt mitt omdöme, icke så giltiga som de hvilka af Utskottet vid flere föregående riksdagar uttalats emot denna princip. Om det än måste medgifvas att en mindre hemmansdel någon gång kan efter 1802 års stängselförfattning komma i åtnjutande af en liten lindring “i stängselskyldighetens fullgörande; så följer väl deraf alldeles icke att man skall öfvergå till ett nytt system, som uteslutande är egnadt att gynna den större hemmansegaren på den mindres bekostnad. Stängseln skall efter den nya delningsgrunden för ett mindre hemman. som vid laga skifte fått sig tilldelad jord i sämre grader och i flere skiften, blifva så betungande att den mindre bemedlade egaren skall ofta komma att se sig nödsakad att lemna hus och hem. Den nådiga propositionens syfte är att få bort all stängsel, men att detta syfte oftast kommer att förfelas, åtminstone i skogsoch bergstrakter, är något som man icke bordt förbise. De fleste hushåIIs-sä 1 Iskaper och embets-myndigheter, som i ämnet blifvit hörde, hafva härpå fästat uppmärksamheten och jemväl yttrat den åsigt, att en och samma stängsel-lag icke borde för hela riket vara gällande. Härpå är likväl vid lag-förslagets utarbetande icke fästadt det ringaste afseende; likasom man icke tvekat att föreslå, att den nya lagen skall så godt som omedelbart efter dess promulgerande träda i verksamhet. Hittills hade man icke vågat att anslå kortare tid än tio är för att få förhållanderne i möjligaste måtto så gestaltade, att lagen kunde på dem tillämpas utan att derigenom skedde ett allt för störande ingrepp i flera bestående ekonomiska förhållanden. Jag yrkar derföre afslag i fråga om antagande af hälften-principen såsom delningsgrund, samt i allt fall att en ny stängsel-förordning icke må genast efter promulgerandet träda i kraft; ty, efter mitt förmenande, måste en lag, för att kunna tillämpas, af allmänna omdömet anses innefatta rättvisa.
Medan vi nu vistas inom Idrottsparkens område, så förflytta vi oss direkt från lawntennis-salen ut på planen framför paviljongen. Är det då en frisk vinterdag, mötas vi af en tafla så vacker och liflig, att man sä- kerligen ej ofta ser dess motstycke. Området emellan Idrottsparkens båda paviljonger apteras nämligen vintertid till skridskobana, och h ä r samlas hvarje dag allt hvad ungt, skönt och gladt, som Stockholm kan framvisa. Det är ej ovanligt att på denna lilla plats flere tusen personer kretsa kring på stålsko under musikens toner. En ny lockelse förskaffade sig Idrottsparken förliden vinter genom anläggandet af sin stora, präktiga kälkbacke, som genast blef en favorit hos allmänheten, och utför hvilken både gammal och ung syntes ila i svindlande fart. Idrottsparkens illuminationsfester med den vackra parken i snöskrud äro också vida LOTTEN 32 AF UGGLAS IDUNS JULNUMMER kända och priIngen idrott sade. För skolhar dock i Stockungdomen äro holm på kort tid dessa aftnar sä- vunnit en sådan kerligen bland utbredning och vinterns bästa anslutning som nöjen. skidlöpningen. För tio år Idrottsparken sedan var det h a r sin skridskobana att tacka undantagsvis, för sin stora ' posom man såg en pularitet. Ty förskidlöpare, nu äldrarne känna åter hör det till ett betryggande regel, att en unglugn vid tanken dom skall vara på, att ingen Ran den lycklige ägalurar under isen, ren till ett par och att äfven de skidor. Denna minsta telningaridrotts utöfvare na af familjen kunna räknas ej utan risk kunna i tusenden, utan sändas till Ii tiotusental. Också är det en drottsparken. idrott, som lämOckså ter sig par sig för alla. skridskobanan Den är billig, tidigt på förmidETT HOCKEY-PARTI PA NYBROVIKEN. rolig och i hög dagen, innan ängrad stärkande. nu de äldre tagit Den synes dessdensamma i beutom vara jämförelsevis ofarlig, ty oakladt den djärfhet, som måste sittning som en sannskyldig barnkammare.
Jag tror, att varm mat skall vara varm, och jag betviflar, att Hrr:ne finna någon domare, som annorlunda tyder §:n. Då nu 42:dra §:n stadgar ansvar för förbrytelser mot 4:de §:n, kan man vara öfvertygad, att den utskänkare, som icke ständigt har en gryta Den 5 Augusti f. ra. 35 nied varm mat, skall tilltalas af kitsligare åklagare. Vill man nödvändigt hafva ett epitet till mat, så kan man ju utbyta ordet varm emot tillagad eller lagad mat, men jag ser icke, hvartill det skall behöfvas. Det hit lills gällande stadgandet liar varit tillfyllestgörande och der står likväl endast, att bränvin icke må försäljas med mindre än att mat är att tillgå, och jag kan icke inse, hvarföre man skall tillsätta ett ord, som gör att lagen icke blir efterlefd. Hr Stråle, Willi.: Frågan torde vara af någon större betydenhet, än man här synes föreställa sig. Erfarenheten lärer nemi., att det icke är så sällsynt, att bränvinsutskänkniugs-ställen etableras, der mät visserligen finnes alt tillgå, men icke mat i den mening Hrr:ne allesammans torde önska. Det finnes nemi. bröd och ost eller sill, strömming eller dylikt. Detta är alltsammans, men så torde väl icke meningen vara, utan någon förbättring af nuvande lagstadgande, ledande dertill, att vanlig lagad och varm mat finnes att tillgå, lärer väl erfordras. Om man borttager ur §:n ordet alltid, skulle man möjligen kunna vinna sitt ändamål. Meningen kan väl icke vara, att, närhelst en gäst begär mat, han ögonblickligen skall få den, utan meningen är väl, att utskänkaren, så fort maten blir färdig, skali tillhandahålla den åt de gäster, som sådan begärt. Detta förutsätter, att å utskänknings-stället skall finnas en köksspis med eld och öfrigt tillbehör för matlagning. Jag tillstyrker således, att det föreslagna stadgandet, måhända med uteslutande af ordet ”alltid”, må bifallas. Hr von Hartmansdorff: En talare bar ansett det nu gällande stadgandet tillfyllestgörande, hvilket bjuder, att mat skall vara tillgänglig för dem, som sådan begära.
Dessutom gäller stadgandet endast för ”frågor om embetsoch tjenste”mäns tilloch afsättande” &c. Men en fråga är det, hvarpå svar skall löija. Det är sålunda endast förbjudet att sätta i fråga, huruvida Regeringens och Domaremagtens beslut skola äga bestånd. Gr. Posse har sagt, alt jag mcdgifvit, det grundlagsstiftarne menat annat, än hvad de skrif» vit. Jag har likväl endast sagt, att tilläfventyrs så för-* hälle sig. Men vid närmare eftersinnande tror jag mig äfven härutinnan hafva gått för långt. Ty jag erinrar mig, att 1809 års Ccnstit.Utsk. enhälligt, uti det betänk., som innehöll motiverna till dess förslag till Reg.F., yttrat: ”att ”en sann medborgerlig anda icke länge skulle saknas hos ett ”ursprungligen fritt och manligt folk, hvars regeringsåren» ”der offentligen behandlas och granskas.” Jag frågar, om med en sådan offentlig behandling kan stå tillsammans en afsigt att instänga granskningen af styrelseåtgärderna incm Constit Utsk:s murar. Frih. Ehrenborgh liar nämnt, att han reserverat sig emot åtskilliga beslut inom Utsk., och deribland mot sättet för ärendernas behandling, nemi. att granska hvarje mål lör sig, i stället för att, såsom han velat, pröfva åtgärderna i deras helhet. Äfven jag instämmer deri, att denna method att läsa och granska Slatsrådsprottn i alla sina detailler icke leder till ändamålet; ty genom läsning och speciel granskning af en sådan oändlig mängd af mål blir man likasom förläst eller, om jag så får säga, fästlast i specialiteter, att man omöjligen kan öfverskåda det hela. Man ser i dessa prot. specialiteterna kräla likasom myror i en myrstack; men genom bemödandet att skarkåda hvarje enskild blir det omöjligt att fatta allas förhållande till hvarandra. Det är såsom Tysken säger: SDicm flum titt SflictlC» ja feijen fur 8 H. 49 386 Den 3o Juni f. m. lauter 33äUlttet1 nidjt.
V yy 8 „ — 60 yy yy yy 8 V yy 10 „ — 75 yy yy yy 10 V yy 12 * 90 yy yy v 12 yy » H 1; — yy yy yy 14 » yy yy 16 „ 1: 10 yy yy yy 16 och deröfver ■ • 1: 20 » yy » Ved. Bil. till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 86. 15 Approximativ driftkostnad: Banans underhåll R:dr R:mt 2,308: 59. Trafik-afdelningen „ „ 7,739: 4. Verkstäder, maskiner, vagnar „ „ 3,397: 63. Konsumerade materialier och diverse utgifter för förrådet. Summa Il:dr Ruut 18,171: 6. Trafiken under Februari månad kan icke med fullkomlig noggrannhet uppgifvas förr än i början af nästa. Resultatet, såvidt hittills är kändt, visar sig sålunda: Vestra Stambanan från Götebor g: 7,377 passagerare, för hvilka inkomsterna, jemte de, som influtit för öfvervigt å bagage, postbefordring, paketer m. m., uppgått till . R:dr Runt 12,271: — 73,775 centner gods m. m „ „ 26,429: - Summa R:dr R:mt 38,700: — Södra Stambanan från Malmö: 15,123 passagerare m. m R:dr Runt 8,857: — 87,430 centner gods m. m „ , 9,390: — Summa R:dr R:mt 18,247: — Stockholm den 7 Mars 1860. Enligt Utskottet numera tillhandakomne uppgifter har den approximativa driftkostnaden under Februari månad utgjort, för Vestra stambanan från Göteborg 31,757 R.dr 84 öre, samt för Södra stambanan från Malmö 18,247 R:dr 17 öre.
Nu var måttet för Olof rågadt. Han samlade sina sista krafter och med ett vilddjurs raseri kastade han sig ut för att näpsa den kallblodiga, men i detsamma höjdes spjuten, och spetsad på dessa bortdogo hans ord inom kort. Slunga in den förrädaren i lågorna, röt herr Klas, och befallningen efterkoms utan dröjsmål. Elin Kurck hade i ett lugnare ögonblick fått sikte på den lille Arvid, som under gråt och verop bevittnade det drama här utspelades. Spring, spring till Suomela, ropade hon åt honom, och kalla hit min moder. Men säg ej huru här är. Som en blixt var han försvunnen. Kärleken och hängifvenheten till henne, som efter hans egen moders bortgång utgjort hans bästa stöd gent mot Kirstis elakheter äfven mot honom och hans späda syster, hade enat dessa två med band fastare än mången kunnat ana. Hon sjönk nu ned i rummet och bad en brinnande bön till Gud och den heliga Guds moder, att henne måtte förunnas nåden att före sin dödsstund få säga sin moder farväl. Och hennes bön blef hörd. Eldens rasande framfart förhindrades delvis af den fukt, som efter höstregnet trängt in i stockarna, och af den på desamma lagrade snön. Inom kort anlände Elins moder till skådeplatsen och anande hvad här var å färde kastade hon sig ned till herr Kurcks fötter anropande honom i de mest bevekande ordalag om nåd och förbarmande. Modrens röst uppfångades snart af dottern där inne. Hon trädde åter fram till fönstret och under böner till den högste, som lindrat hennes dödskval med anblicken af den älskade modern, bedyrade hon sin oskuld. Emellertid hade Kirsti lyckats förmå herr Kurck att påskynda branden genom att låta i huset inkasta allehanda lätt brännbara ämnen. Medan Elin ännu talade till sin moder och den utanför stående tjänarinneskaran sågs hon plötsligt svikta. Först förnams ett väldigt brak, lågorna slogo därpå högt upp mot skyn. Golfvet i herr Klas' rum hade nu instörtat och elden kräft sina offer. Epilogen. Medan Klas Kurck var stad på ämbetsresor inträffade många hemsökelser af svåraste art på Laukko gård.
Oberäknadt att det icke förefaller mig vara riktigt bra, eller lämpligt, att införa Norrmännen under en särskild rubrik i BevillmsEörordningen, så är detta mom. icke så redigeradt, att man dermed lyckats uttrycka den åsigt, som, enligt motiverna, synes hafva legat till grund för ITtsk:ts förslag i denna del. Hetta är nemi. ett alldeles nytt tillägg af Utsk:t. Uphofvet dertill från början är, att vid 1845 års riksdag väckte Hr Eosenblad en motion, att den aflöning, som utgick till Svenska diplomater från Norska statskassan, skulle befrias från bevillning. Erågan härom väcktes i sammanhang med några andra ämnen; men Bevilln:sUtsk:t förbigick densam - 112 Pen 12 M i j e. ra. ma uti dess förslag till Beyilln:sStadga. Detta föranledde Hr Rosenblad att häröfver sig beskärma. Gr. Björnstjerna instämde äfven i sjelfva saken med Hr Rosenblad samt yrkade att ett »ådant undantag skulle ega rum. Bevilln:sUtsk:t svarade häruppå uti ett Betänk., som, om mitt minne icke vilseleder mig, var dateradt den 2 Januari samma år. TJtsk:t yttrade deruti, dels att frågorna uti denna motion varit så sammanblandade, att det icke varit godt att taga reda på, hvad Hr Rosenblad egentligen afsett, dels att Utsk:t, för dess del, ansåge det alldeles olämpligt, att i en Svensk Bevilln sStadga införa, att icke någon bevillning skulle utgå af Norska statsmedlen. Det vore en sak, hvarom det endast berodde på K. M:t att förständiga StatsKontoret att vid lönernas utfallande iakttaga. Under åberopande af Bevilln:sUtsk:ts, af R. St:r bifallna, Mern., utfärdade K. M:t år 1847 en föreskrift i denna syftning; och alltsedan har BevillmsStadgan på detta sätt blifvit tillämpad.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Styrelsen för Allmänna Yägoch Vattenbyggnader, jemtö instämmande i hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande yttrat rörande behofvet af den ifrågaställa jernvägsanläggningen, och med tillkännagifvande att, vid granskningen af de dertill hörande planoch profil ritningar samt kostnadsberäkningar, någon anledning till anmärkning icke förekommit, i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, att såsom statsbidrag till utförandet af samma jernvägsanlägguing bevilja ett låneunderstöd å 1)3,000 R:dr Runt. Kongl. Maj:t har tagit denna fråga i nådigt öfvervägande och vill, med afseende å den föreslagna jernvägsanläggningens stora vigt för rörelsen inom ifrågavarande vidsträckta landsort, härmed till Rikets Ständer öfverlemna den gjorda ansökningen, på det att Rikets Ständer må blifva i tillfälle att pröfva, huruvida tillgång till det för ändamålet ifrågaställda statsbidraget kan beredas; blifvande i sådant afseende handlingarne i målet Rikets Ständers Stats-Utskott tillställde. Kongl. Maj:t förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. Ludv. Almqvist. Kongl. Majlis Nåd. Skrifvelse N:o 62. 3 bidrag aj Protokollet öfver Civil-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Rådet ti Stochholms Slott den 16 December 1859. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre de Geer, Hans Excellens, Herr Ståts-Ministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-råden Wallensteen, Gripenstedt, Ahnqvist, Elmemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Civil-Departementet, Stats-rådet Almqvist, föredrog i underdånighet : Slutligen uppläste föredragande
34 Lektioner i oljemålning Välsydda barnkappor, såväl större som mindre, förfärdigas och säljas till billiga priser, dessutom allt hvad som till kappsömnadsarbetet hörer, pelsarbeten, skinnkragar m. m., H ö - kensgatan 9, 2 tr. upp, Ev. Lindgren, (f. d. sömmerska hos Kiihm &amp; Faxen.) (G. &gt; é A A A A A M k försäljas utmärkta Bärbuskar, Parkträd och Pärkbuskar. Priskurant på begäran franko. Nilsson, G r e n n a. kunna matvaror af alla slag, råa. som kokta, bevaras fullkomligt friska ganska lång tid, och detta utan nämnvärd kostnad eller möda. Handelskemists intyg samt de mest ampla loford om dess användning föreligga. Säljes hos hvarje välfournerad specerihandlare a 60 öre pr paket samt i parti genom hufvudförsäljningen i Stockholm. J. Från Grenna Plantskolor Alfr. A. 21802) [2148] A l l m. ITyttI e t e r (Fuktighetsmätare). Visar tillförlitligt den blifvande vä- derleken 24 till 48 timmar förut. Prof mot insändandet af kr. 1: 12 franko eller mot postförskott. I parti högsta rabatt. fl.! f Låten icke edra matvaror taga • skämning. Fruktträd, meddelas åt såväl nybörjare som mera försigkomna af en vid undervisning van lärarinna. Lektionstid kl. 11 — 3. Pris pr dag 2 kr. Då årstiden medgifver, sker undervisningen äfven ute, efter naturen. Adress lemnas å Iduns byrå. [2131] W i n g å r d, F ä r g - ocli f2464] [246i] Handelsskola), Stockholm, 48 Drottningatan 48. Beferat ombesörjas. Undervisning meddelas af auktoriserade lärare. OBS! Kurs börjar i september. Anmälningstid kl. 10 — I. [2432] Efterse noga, 2 Stenoffraf-Institutet med Horndal. Kujvudkontoi. : Mynttorget 7. fl3661 M:elle de Bon repoit des pensionnaires.
Herr Cederskjöld, Pehr Gustef: I anledning af hvad -den siste värde Talaren nu behagat yttra, utbeder jag mig få fästa Högloflige Riddersknpets och Adelns uppmärksamhet på vådan af den tolkning, han sökt gifva det ställe i Riksdags - Ordningens 4*pde §., hvarest Ut. slotten åläggas , att ''innom 8 dagar'’ återlemna hvarje Motion, hvilken de finna sig ej kunna till handläggning upptaga. Så länge Utskotten ej hafva sig någon tid förelagd, innom hvilken de skola låta de inkomne Målen sig föreläsas, mäste prescriptionstiden för deras rätt att till Stånden återlemna sådana Motioner, med hvilka de ej tro sig kunna taga någon befattning, nödvändigt räknas från den dag Utskottet af Motionen erhållit del; och någon annan mening synes ej heller kunna hämtas af detta ställe i Grundlagen. Om Riksens Ständer således äro angelägna om deras rätt att kunna till afgörande befordra hvarje loflig Motion, lära de ej heller kunna medgifva den värde Ledamotens besynnerliga tolkning; mot hvilken jag åtminstone för min del högeligen protesterar; hellst Utskotten eljest skulle kunna uppskjuta läsningen af vissa Motioner, till dess Riksdagen hunnit så långt framskrida, att det blefve för sent att befordia dessa Mål till ytterligare handläggning. Hvarje Utskott är dessutom sammansatt af sä många Ledamöter, att om dessa sins emellan fördela de inkomne Målen, bör det ej blifva svart att innom 8 dagar pröfva hvilka kunna upptagas, och hvilka sy. nas böra äterlemnas. Friherre Den 31 April. 113 Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, och Herr Oxehufvud, Bo, förenade sig med Herr Cederskjöld. Friherre Cederström•. Jag får upplysa att alla Mai uti Utskotten pröfvas i den ordning de inkommit. Herr Munck af Rosenschöld: Jag kan ej neka, att Memorialet innefattar flera frågor, men blott såsom medel för sjelfva hufvudäm, net} och de borde således ej hindradt Utskotten att hela Motionen till pröfning upptaga.