Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(S. T. A. 60456) dighet i fara? Allvarsord till vårt folk af GUNNAR THULESSON. Pris 50 öre. Läget i närheten af Kungsträdgården. Telefon finnes. Svar titt » Billig hyra 1899 », S. Gumselii annonsbyrå, Stockholm. (815) något kunnig i matlagning s a m t i öfriga inom hus förekommande göromal, kan få plats i aktadt h e m o m rekommendationer s a m t uppgift på löneanspråk sändas till Henriksdals egendom, Gotland. (G. KVINNLIG GYMNAST, m e d 5-årig praktik i större stad, önsk. und. s o m m a r e n anställn. på landet i naturskön trakt, helst norra Sverige, för meddelande af sjuko. friskgymnastik j ä m t e massage. Goda betyg o. rekommend. Vibrator finnes. Sök. har äfven genomgått kurs i friluftslekar vid N ä ä s seminar., hvadan traktens ungdom kunde få tillfälle lära nya, intressanta lekar. Svar snarast, märkt » G y m n a - stik och lek », till S. Gumselii Annonsbyrå, Stockholm. (G. 81897) önskas musikaliskt, bildadt fruntimmer villigt att underhålla m e d pianomusik under danssoaréerna .. N ä r m a r e meddelar kamrerarekontoret, Öregrund. F O L K R I K K VINNLIG FILOSOFIE KANDIDAT, m e d romanska och germanska språk s o m hufvudämnen, önskar till hösten plats antingen s o m lärarinna i skola eller familj eller ock såsom utländsk korrespondent pa tidningseller affärskontor. Svar till » Hösten 1899 », Iduns e x p. (779) KVINNLIG SJUKGYMNAST, resvan och språkkunnig önskar anställning i familj eller hos ensamt fruntimmer, vare sig utom eller i n o m Sverige. Svar till » L. », pöste restante, Alingsås. under s o m m a r e n af ung, frisk familj (m a n, hustru och en liten gosse). Svar m e d prisuppgift m. m. till H. &amp; A.
Credit af Riks-Staten, innehåller deremot följande utgifter, nemligen; först Riksens Ständers beräknade oföränderliga Utgifts-Summa, ef-, ter Stals-Regleringen, förtjeld på Nio Hufvud Titlar och Allmänna Indragnings-Staten 5,474,847: 22, 1, hvarefter tillkommer, att till sine särskilde Titlar och ändamål afföras, de här förut i Debet beskrifne LiqvidationsSummor, nemligen: 1:0 Skilnaden emellan Statsoch Riksmarkegångspriset för Civil-Stater nes Löni ngs Spannmål z39,9g 1: *7* 6« ato Till Tredje Hufvud ; Titeln; Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. 823 först anvisningen å öfverskotten 233,333:16,- och vidare, Besparingen å Statsutgifterne 89,959: »9- 323,592: 35- 2* 3:0 Till Nionde HufvudTitelns sammandrag och fond, de influtne Ränteoch Gapitalafbetalningarne 9,366: 10. 8. 462,650: 25. 5. 4:0 Till Krigs-Skulders afbördande, så långt de varit t i 11 räck lige, de genom anmärknings-åtgärd influtne - 11,599: 11. —« 5: Från Råksgälds-Contoiret: a) Till Riksens Ständers Banque erlagd Ränteoch Capital-afbetalning å dess fordran hos Statsverket 500,000:—- — fc) Tredje Hufvud -Titeln undfått de äf Riksgälds-Contoiret utaf mindre Creditivet levererade, och till fyllnad i Stats » Verkets behof detta år anslagne 300,000; — •— 800,000: 2,274>249: 36- 5- 8.24 Proposition om Statsverkets tillstånd och behof. 6:0
Otti vi måste medgifva, att en hastig öfvergång ifrån ett vidsträckt CreditSysteme, till allmän skuldfrihet, är omöjlig; så böra vi också erkänna nödvändigheten att lemna ud till utarbetningen, och lörlag till-den Production hvarmed utarbetningen skall verkställas För att kunna lemna detta förlag, är nödvändigt att ännu fortfara uti ett derefter lämpadt CreditSystéme, och i valet deraf, synes väl det vara bäst, som, derest det återvinner allmännaförtroendet, kan blifva ett sannskyldigt medel till stöd åt vår Banque. Allt CreditSysteme hvilar på allmänna förtroendet, som förutsätter en allmän god sinnesstämning, hvils ken åter aldrig kan äga riam under en tid af allmän nöd. Jag är innom mig öfvertygad, att, om man nu begagnar sig af det tillfälle till RiksgäldsSedlarnes åter införande, som allmänna förlägenheten erbjuder} samt derefter med varsamhet vårdar detta CreditSysteme'; så skall det allmänna förtroendet icke uteblifva, hvilket lemnade rum åt någon sådan anstalt, till förökning i Banquens Silfverfond, som tilläfventyrs kunde i sjelfva sättet göras förenlig med Allmänhetens interesse. Jag tror fullt och fast, att det endast är genom en stor förökning i Production, som vi höra bereda oss utvägar att sluteligen undslippa nödväns digheten af en Banqueroutte. Denna förökning anser jag icke omöjlig, om vi vilja den; men alltid och ovilkorligen omöjlig, så länge vi älska tillståndet af Penningebrist. Tror man åter att Banqueroutten , i hvilket CreditSysteme som väljesj icke ändå sluteligen kan undvi - Den 17 Martil, f m. 77 kas*, så måste RiksgäldsSedlarnes fall blifva mindre farligt än BancoSediarnes. Jag har dervid hört sägas, att i sådant fall vore de Gäldenärer, hvilkas skulder voro ställde i BancoMynt, särskilt olycklige; men jag fruktar icke derför; emedan jag icke anser omöjligt, att Lagstiftande Magten kunde,- i sådant fall, mellankomma med säker utväg till deras räddning , utan förnärmande af Fordrinsägarnes primitiva och skäliga rätt.
Hvad beträffar prosten Klintbergs yrkande att folkskole-lärare vid klagomål icke må vara berättigad att söka annan tjenst, innan de blifvit till slut bragta, anser Utskottet, att fastän ett sådant stadgande är nödigt för och har sin tillämpning vid vigtigare presterliga befordringar, enahanda förhållande likväl icke eger rum beträffande skolmästare-sysslor, och får således tillstyrka, alt delta förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 7. Förändringar uti denna § äro yrkade af herr prosten Sidner, som anfört, ”att då folket beklagligtvis på många ställen anser sjelfva skolgången såsom ett onus och icke en välgerning; samt den gällande skolstadgan väl säger, att barnen, der föråldrarne äro tredskande, kunna dem fråntagas och för deras räkning sättas i skolan, men för öfrigt icke bestämmer, hvem denna åtgärd åligger, så syntes det motionären rådligast att man i sjelfva lagen borde inlägga något, som på det minst obehagliga sätt undanröjde motståndet, hvadan han, för ett lättare vinnande af en allmän skolgång, föreslagit: ”att det kunskapsmått, hvilket såsom minimum är uti § 7 ”af skolstadgan föreskrifvet, måtte med de prekautioner, som § för öfrigt innehåller, ”påbjudas såsom erforderligt innan barnen till nattvardens första begående admitteras”; och skulle till följd deraf 7 § komma att lyda sålunda: ”De kunskapsämnen, hvilka enligt 6 § 1 morn. fordras af den, som till lärare i folkskola skall kunna antagas, utgöra ock föremål för undervisningen i sådan skola. De barn, hvilka antingen af fattigdom eller bristande faltningsgåfva äro förhindrade att förvärfva det större kunskapsrnått, som skolundervisningen erbjuder eller ock sådana, som på sätt och med vilkor sorn 3 mom. i nästföljande § förcskrifver, hemma undervisas, böra,innan de till nattvardsundervisning hos prestershapet anmälas, åtminstone hafva inhemlat nödig af skolmästaren vitsordad kunskap i följande ämnen: Bih. till R. St.
M. skulle hafva sig ensamt förbehållet att i ministeriela angelägenheter vidtaga de åtgärder, som han finner nödiga och nyttiga, så är jag lika litet som någon annan af Eder, mine Hrr, okunnig om att ett stadgande derom finnas i grundlagen; men detta stadgande får dock icke så förstås, att det skulle vara R St:r förmenadt att inför Konungen yttra sin åsigt i dylika ärenden. Tvertom roedgifver grundlagen att R. St:r må få till Konungen frambära sina önskningar i hvilket ämne som helst. För min del tror jag, på grund af den kännedom, vi ega ora H. M. Konungens personliga åsigter i allmänhet och de konstitutionela tänkesätten hos hans nuv:de Rådgifvare, att Regeringen med välbehag skall emottaga ett uttryck af Ständernas tankar i frågan. Vid sådant förhållande kan jag icke annat än på det varmaste understödja mo tionen, troende, att, i detta som i så många andra hänseenden, en fri opinionsyttring af ett fritt folk är det bästa stöd för både Konungen och diplomatien. D en 23 December. 421 H. Exc. Hr Frih. Manderström, Ludvig: lt. St:rs rätt, att till Konungen i hvilket iimne som helst frambära sina underd. önskningar är dem, enl. min öfvertygelse, i grundlagen så obestridligen förvarad, att icke den ringaste tvekan bör kunna upstå om befogenheten af det förslag, som här är i fråga. Men på samma gång, som jag erkänner denna R. St:rs rätt, måste jag dock tillika uttryckligen förvara Konungens rätt att, jemlikt 11 och 89 §§ R. F., fästa xlet afs:de på dessa önskningar, som honom lämpligast synes, och hvarmed aldrig kan förstås annat, än hvad han lör Riket nyttigast finner. Med anledn. af den fråga, en talare framställt, huruvida K.
”Åh, jag tar helst”, svarade fru Emerentia med, såsom hon sjelf ansåg det, utmärkt takt, ”jag tar helst den, som min dotters hjerta utväljer, och jag litar på att hennes instinkt varit så fin, att hon med trygghet kan uppoffra baronen.” ”Detta var ett ganska klyftigt svar!” Fru Emerentia pöste inom sig, men såg helt blygsamt bortåt vägen. ”Jag skulle deraf kunna dra den slutsatsen, att tant för Blendas lycka icke anser nödvändigt att göra ett förnämt gifte?” ”Åh, kära hjertandes, gå icke ett stackars fruntimmer så der in på lifvet!” ”Huru, min tant?” ”Bevars, jag upprepar ju att jag är nöjd med den, som hon sjelf väljer till man – men det är så, min bäste kusin, att jag alltifrån hennes barndom trott att hon skulle bli en verklig dam, jag menar en dam, som kunde göra sig någorlunda säkert hopp om att bli presenterad på hofvet ” ” och få dansa med hans kongl. höghet kronprinsen på hoffesterna!” inföll Blenda. ”Just det, du lilla: du riktigt tar ordet ur munnen på mig men ack, den dag då detta inträffar, fruktar jag endast en sak ” ”Hvad då, mamma?” ” jo, att jag ej kommer att se någonting, ty måhända svimmar jag i öfvermåttet af min lycka!” Ett halft melankoliskt, halft medömkansfullt leende sväfvade öfver kusin Jeans läppar, under det han betraktade de allt mer och mer upplifvade damerna. Men detta leende försvann hastigt, och i det han ömt betraktade Blenda, sade han: ”Jag begär betänketid tills i eftermiddag med rådet, men lofvar att jag då icke skall undandraga mig det!” ”Det går jag in på förbehållet likväl att ni, min kusin, icke anser er förolämpad, om jag icke följer ert råd, ty jag vill icke neka att jag redan beslutat mig att i främsta rummet taga råd af mitt eget lilla hufvud ” ” och afslå?” ”Kanhända!” ”Men i eftermiddag ” ”Nåväl?” ” torde ni tänka annorlunda?” En blick af oro smög från den unga flickans öga till hennes grannes.
Ej en sekund tvekade den, utan flög medkänslan till mötes. Det var ödets makter, säger den bedragna. Oöfverlagdt val! säga snusförnuftiga tanter och högvisa filosofer. Låt dem tala – ett lifs lycka är förspilld; hvilket skulle göras. Den, som en gång tömt den bägaren i botten, han kan ännu ofta i ruset dränka sin saknad, men sällhetens obemängda dryck kan lifvet icke mera bjuda honom. Och åter ett annat hjerta synes ödet med ens krossa. Det tror sig finna ett beslägtadt, – det af ödet utsedda – men i detta finner det intet svar. Huru olycklig är ej den hopplösa kärleken, den, som i förhoppningarnes rätta årstid, i ungdomsvåren, hvart den blickar, ser endast öde fält, mellan hvilkas stensådd den trånga lefnadsstigen slingrar sin ojemna bana! – Ödets lotter äro här vanligen lemnade i en svag hand, i qvinnans späda, varma, kärleksrika. Ej blott att det är hon, som begäres och afgör; hon har äfven oftast i sin makt att framlocka det ord, hon helst önskar höra. Ty mannen är uti intet så egoistisk, som i kärlek. Sällan förfelar en qvinnas tillgifvenhet, om den röjes, sitt inflytande på honom. Hennes förnämsta dygd, som öfverskyler mycket och ger annat glans, blir alltid, att hon älskar honom – ingen annan. Var derföre på din vakt, unga tärna. Om ditt hjerta i hans närhet slår ett hastigt slag, så för icke handen till detsamma, låt icke din blick söka hans och räck honom icke ens din minsta fingerspets – utan handske. Han läser i dina ögon hellre mer än mindre, och har du en gång väckt hans fåfänga, så har du ledt honom att bedraga sig på sina egna känslor. Sällan har han mod att skjuta ifrån sig den sällhet, som ur ett varmt hjerta sjuder honom till mötes, som vinkar honom från rosiga kinder, från svällande purpurläppar. Huru ofta har han icke för den, för stunden, glömt framtiden.
Maj sistlidne år anbefallt inställande af den till den 25 derpåföljde Juni utsatta auktion för bortarrenderande på 15 års tid af ifrågavarande f. d. skolebord samt anbefallt Kongl. Stats-kontoret att i fråga om skolebordets upplåtande till boställsjord åt skolmästaren underdånigt utlåtande afgifva, sistnämnde embetsverk uti skrifvelse den 28 Juni nästlidne år förklarat sig anse anledning förefinnas till nådigt bifall å Domkapitlets förberörda framställning, men enär frågan afsåge minskning i Statsverkets inkomster och en till Kronan indragen lägenhets användande på annat sätt än nu egde rum, till nådigt bepröfvande Öfverlemnat, huruvida icke, före ärendets afgörande, Rikets Ständer borde i ämnet erhålla nådig Proposition; och har Kongl. Majit, enär behofvet af skolebordets användande för sitt ursprungliga ändamål blifvit af Domkapitlet lill fullo ådagalagdt, i Stals-Utskottets Utlåtande M 77. nåder föreslagit Rikets Ständer alt oraförmälda skolebord måtte, på sätt Domkapitlet i underdånighet föreslagit, åt skolläraren i Arjeploug upplåtas. Med afseende å hvad sålunda förekommit finner Stats-Ulskoltet, som efter erhållen remiss tagit detta ärende i öfvervägande, skäligt tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit i ofvanberörde hänseende behagat föreslå. Stockholm den 15 Mars 1860. Auk. till Exp.-Utsk. den 17 Mars ISBO, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Dess och lUlcets Kammar-kollega berättelse, angående Kungsgårdars och öfriga Kronolägenheters förvaltning ifrån September månad 1856 till Oktober 1859. (I. A.) Ifrån Kongl. Majit har Stats-Utskottet fått emottaga nådig remiss den 23 November sistlidet år af Kongl. Kammar-kollegii, på grund af Kongl.
Jag har i min vid förra Betänkandet bifogade reservation yrkat, att Kyrkoräkenskaperne tvenne veckor förr än de till Lands - Contoir en böra inga , skola öfverlennäs till Församlingen som del tillhörer , att genom valde Revisorer inom sistnämde tid desamma granska , dervid göra anmärkningar, och i den ordning Kongl. Förordningen om Sockenstämmor och KyrkoRåd af den 26 Februarii 18iy utstakarj utföra de besvärj hvartill de kunna finna sig befogade ; dock bör alltid den allmänna granskning af Räkenskaperne j som Lands-Contoiretj enligt Kongl. Instruction af den 12 April 1815 åliggerj föregå det Konungens Befallningshaf vandes beslut i ämnet som kan varda päkalladt. Enligt hvad jag tycker mig finna , Jigger häri en tillfyllestgörelse för hvad raan önskar, hvaiföre jag hos Herr Grefven och Landt-Marskalken vågar anhålla om Proposition derå. Herr Cederschjöld : I anledning af Grefve von Schwerins erinran, utber jag mig att blott få påminna om den skillnad, sorn äger rum emellan en talrik och en liten Församling. I Skåne finnas Församlingar , bestående af 10 å 12 hemman. Naturligtvis måste således förhål, landet blifva ganska olika, då något sammanskott skall göras. Dessutom lära kyrkorna i det öfra Sverige ej äga någon sådan enskilt förmögenhet eller inkomst af kyrkotionde m. m. som i de eröfrade provincerna. Jag instämmer föröfrigt så väl i Grefve von Schwerios som I 5l2 Den 10 December e, m. den siste värde Talarens förslag, att FörsamJingarne sjelfve må pröfva och granska, så vidt de förmå, blott att räkenskaperne sedan få gå till Kammar-Rätten3 och jag anser en slik förberedande granskning vara den säkraste verification på de räkningar, som kunna till Kammar-Rätten ingifvas. Herr von Hartmansdorff:
Majit till werkstallandet af desi Realisations,Plau, i Näder fant för godt att genom Nådig stnswelse af den 5 October sistlidik är af dem inhämta, ojörmovad. Det rorde wara öfwersiödigt art erindra dersam. ma Nädiga striswelse hos Herrar Fullmägtige föredragen den 22 i samma manad, icke till öfwerläggning företogs förr an 8 dagar derefter, eller den 28 derpå följande och att den dä derom började öfverläggning, ytterligare uppstjöts titt den 4 derpå följande November, samt att Herrar Fulimägtiges unverdäniga swar, utan Ordförandens Ofverste Kammar - Herren och Commendeuren Herr Grefwe kersten päyrkande, säkert icke blifwit under den i i sistnamde mägad afgifwit, oaktat ämnet war af yttersta wigt, och foadrade den största ftyndsamhet. Jag wille gärna förtiga, huru besynnerligt och owanladt detta Herrar Fullmägtiges förhållande detta Herrar Fullmägtiges afgisna underdäniga swar ej mindre till desi innehåll, än deruti nyttjade uttryck, mig förekomma, men jag kan icke underlåta att nämna allt detta ; icke för att tadla Herrar Banco-Fullmägtiges forhällande deruti» nan, aloraminst för att förringa deras nit för Rikets ival. Ibland de här församlade, Rikets mäst upplyste och erfarus Herrar och Man, bland hwilka en händelse atr Den 14 November87 förstaffat mig den ostattbara lyckan akt nu wara en medlem, är jag den minst skickelse och ersarne art derom kunna döma; Min afsigt härmed är endast att fa tol^a mina bemma.varande principalers tänkesätt och önsta»». Kärleken för en Konung hwars wisa Författningar, i allt Ådagalägga Dest Landsfaderliga ömhet för Riket och dest trogna undersätares ival, lagar i deras bröst, lika lifligt som karleken till Fo» sierlandet.
Érlefunba hemman inom (£b0 focfen af 0tocfbolmö fän, ocb att bon berjemte, för anflaffanbe af bewté om ett fåbant förbådanbe, begärt juftering af Öfc wer*@tåtbådare*€mbeteté protocod, fom blifwit benoni wägrab; men å ^wilfen Soergfiebté ftfinämnbe förmälan ej funbe bofwaé något affeenbe, enär benfamma motfabeé af protocodet, b^oré rigtigbet öfwer-@tåtbåda re-^mbeteté (Ean^li, uti fina i målet afgifna utiåtanben tid ada befar witéorbat; tp ocb ^0 £öerg(febt fåfunba, genom en uppgift angåenbe fin wiffeffeort år 1829, flribanbe emot b^ob af bonom febermera blifwit dprft, fjeff förbådit Öfwer-0tåtbådare-(SmbetetO £an&li ben upplpéning i ämnet, forn funnat werfa tid en annan utgång af förrberörbe fagföfning^ mål; anfåg $ongl.
" lijiSledan jag i tvänne föregående nummer af Jir^K I d u n refererat hufvudinnehållet af pastor Rodolph Ostermanns tvänne föredrag om » Qvinnans ställning », kan jag icke underlåta att fästa mina läsarinnors uppmärksamhet på den inkonseqvens, som gör sig gällande vid föleläsarens framställning, af hvad som faktiskt är qvinnans rättmätiga fordran i afseende på sjelfständighet, sjelfbestämmanderätt och öfriga menskliga rättigheter, som hittills förbehållits mannen allena, och det bruk hon faktiskt bör i r-N I \ J | i ki \ J IN I d u n, erhålles e&lt;t g r a t l a e x e m p l a r f ö r hela den tid, u n d e r hvilken a b o n n e m e n t e t räcker. Jag vill så mycket skarpare betona denna föreläsarens sjelfmotsägelse, emedan den är så ytterst betecknande för menuiskors — isynnerhet mäns — sätt att behandla qvinnofrågan. Den blir i deras händer icke en fråga om rättvisa och realitet utan om smak och ideella fördomar. Få äro dock så barnafromt ärliga som pastor Ostermann. Alla veta de, hurudan de vilja hafva qvinnan, för att hon skall motsvara deras egna intressen, men för att förläna sken af rättmätighet åt den stränga begränsning de gifva åt qvinnans verksamhet gifva de oss falska förutsättningar, såsom exempelvis, att qvinnans fysik, hennes begåfning, hennes naturliga anlag och — ej minst — hennes » qvinlighet » göra henne olämplig för hvarje annan roll, än den man hittills funnit i sitt intresse att låta henne spela. Pastor Ostermann är ärligare. Han utgår ifrån hvad han såsom sanningssökande samhällsfilosof funnit vara sant och rätt, nämligen att — enligt hvad » historiens vitnesbörd och våra dagars erfarenhet intyga » — qvinnans begåfning icke hindrar henne att » göra anspråk på en mera framskjuten plats i samhället, än den som hittills tillerkänts henne ».
hall lämpa de sig särdeles väl för tillagning af soppor, vingelé, Vinbärsvin, hvitt. J lemonader, bålar o. d. Körsbärssaft. Safterna äro, enligt intyg «f handelskemisten herr doktor Vinbärssaft, röd. Setterberg » fullkomligt fria från obehöriga och skadliga tillsatVinbärssaft, svart, ser, samt förhålla sig såsom rena oblandade sockrade fruktsafter ». Vinbärssaft, nvit. Ättika. - 1 Rörande dessa fabrikater yttrar herr handelskemisten d. K att de äro » fria frän främmande syror, skarpa ämnen och metaller, och Attiksprit. J anser jag dem därför vara af utmärkt god beskaffenhet. » OBS. Viner och safter försäljas på heloch halfbuteljer, tredubbel uttiUsprlt pä större flasJcor, alla försedda med etiketter, innehållande fabrikens 7iamu, hvilket till undvikande af förvexling torde noga observeras. Vinerna serveras iskylda hos herrar konditorer: HellbcLCheF, Hamngatan 10, Drottninggatan 25, Sjöberg, Drottninggatan 40, Widerström, Götgatan 5. Kors, Bokmärken, Ringar, Kedjor och Medaljonger i stort urval. Dessutom realiseras allt, hvad som till en välsorterad Guld-, Silfveroch Nysilfveraffwr hörer, till lägsta priser. Omförsilfringar dagligen, starkt och billigt hos LUDV. Telef r_. [1780] 6 5 Richard Andersson Brunnsgatan 28, Stockholm, har benäget lofvat meddela upplysning om musikundervisning åt de familjer, som under sommaren vistas på landet och önska sådan af hans Elever. ((j. 14302) [1777] Medevi Helsobrunnar och Bad. — Säsong 1 juni — 1 september, fördelad på två terminer. — Intendent Waldemar Zander, Stockholm; biträdande läkare H. Brand och D. Andersson. Sjukgymnast och massör direktör C. Utmärkande för denna i Östergötland belägna kurort är dess många järnkällor, dess förträffliga gyttjebad samt fuktfria läge i en ovanligt härlig natur.
Ingen sj äl; frih errinnan kan vara så säker som hon är välk ommen. lakejen går. 4. SCEN. FRIHERRINNAN. DOCTORN. D O C T . Allraödmjukaste tjenare, min nådiga friherrinna; hvad j ag är lycklig F R I H E R R . Jag är det ännu mer, min hjertans doctor, men på ett sätt som ni inte gissar. Felicetera mej! hvad tycker ni? en ung k arl , den aimabl aste karl i verlden, har blifvit kär i mej , det lyses om söndag tredje gången för oss. Men, herr 6 doctor, ni vet hur det står till ... k an ingen h öra oss? ni vet hur det står till med mina tänder; j ag har mist hela nie stycken, och de löständerna ni sist satte i ... bara ingen står och lyss ... de lös tänderna ä alldeles i oreda, för det ni varit bo rta s å l änge; hvarföre kommer ni i nte till mej? Ach, h err doctor, återsyns, Hos en suckande älskarinna! Nu min glädj es vår begyns, Jag bö r u ti fäg ring vinna. Lät ej min l ängtan Bli fåfäng trängtan! Ach nej ! Min bästa vän förgät mig ej! Jag vill att ni sk a komma till mej i morgon precis klockan nie, oc h placera mej ni e nya tänder; allt mitt folk sk a vara u r vägen vid den tiden, utom min kammarjungfru. J ag är nödsakad att be er muntligt härom, ser ni ; om jag skrif vit, hur lätt hade ni inte k unnat lägga min billet framme; hela verlden hade fått veta att j ag brukar löständer, och det hade varit att döda mej . För all ting kom! d'ä i synnerhet den här käf ten som behöfver hjelpas. Min fästman tillber mej obeskrifligt; men ni kan tänka hvad j ag är generad att kyss a honom med en mun der det fattas nie tänder. D O C T . Ja, jag beklag ar sannerligen. F R I H E R R .