Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fogeln är nemligen i dessa trakter “stann-fogel11, d. v. s. han finnes der hela året om, hvadan det är ganska naturligt, att man, för hvad som på våren sparats, får desto rikare ersättning om hösten. Vid våra Östersjökuster deremot, har ejdern aldrig varit stannfågel, ej heller kan den genom menskliga lagar tvingas ombyta sin natur af flyttfogel. Han bör derföre få skjutas under sin egentliga sträcktid, som infaller i April månad; likasom de till fortplantning oförmögne fjolungarna, hvilka äfven böra få skjutas under den tid de gästa våra klippor. Att jemväl skjuta de gamla hannarne eller s. k. “gubbarna11 sedan honan börjat ligga, kan ej heller inverka det minsta skadligt på detta fogelslägte, inom hvilket förhållandet mellan hannar och honor dessutom är alldeles motsatsen af det inom slägtet “Bimana11 rådande, enär en tillfälligtvis blifven enka här ej länge behöfver vänta på ny friare, då enkoståndet blott räcker få timmar, ett faktum, hvarom en hvar som vistats aldrig så litet i skärgården lätt kunnat erhålla fullkomlig visshet. För att skydda ejdern och snart göra tillgången på denna skärgårdens nyttigaste fogel så riklig som möjligt, behöfves blott ett strängt förbud mot all äggning, samt gamla honans eller värpådens fridlysande, från den tid hon börjar söka land, d. v. s. från och med den 24 April till och med den 10 Juli. Dessa förbud äro af skärgårdsboerne sjelfva efterlängtade och skulle säkerligen af dem noga efterlefvas och öfvervakas. Man har sagt att någon svårighet skulle möta vid att skilja gamla honan från den unga; men den gamla värpåden har tvänne hvita tvärband på de hoplagda vingarna, dem “ungtossan“ helt och hållet saknar, och hvilkas bredd alltmera tilltager i mån som fogeln blir äldre. Dessa hvita tvärband utgöra ett så väsendtligt skiljetecken mellan den gamla och unga Motionen' i Bonde-St ån det 1865. N:o 203. *289 nnga ejderhonan, att med iakttagande deraf, det är omöjligt förblanda dem.
Ett omslag i den yttre politiken förmärktes genom det allt l \ jertligare närmandet till England, i ej ringa mon en följd af blodsbandet mellao Englands drottning och Tysklands nya kejsarinna. Ett förslag var å bane att förmäla prinsen af Battenberg, den för Ryssland så förhatlige f. d. furst Alexander af Bulgarien, med tyske kejsarens dotter prinsessan Viktoria. Både kejsarinnan och den gamla drottning Viktoria intresserade sig varmt för denna plan, och den sistnämnda gjorde sig beredd att resa till Berlin i sådant syfte. Till Bismarck, hvilken ej ville veta af detta förslag, kom man nu i spändt förhållande, och han hotade att taga afsked. Hvad denna brytning innebar, fick man snart erfara i de giftiga angrepp, som nu den bismarckska reptilpressen, liksom på gifven signal, riktade mot kejsaren, kejsarinnan och Maokeuzie. Kejsar Fredrik framstäldes nära nog som den der i engelskt intresse förrådde Tysklands nationela sak, liksom om denna med nödvändighet vore fastklibbad vid det ryska intresset. Kejsarinnan för-hatliggjordes med benämningen » die Engländerin », liksom fordom Marie Antoinette med öknamnet » 1 * autrichien ne ». I stället för » Friedrich der Dritte » hade dessa tidningar tidt och ofta det elaka tryckfelet » Friedrich der Britte ». Mot Mackenzie gjordes de ursinnigaste beskyllningar, och han betecknades mer som politisk äfventyraragent än som läkare. Samtidigt påskyndades kejsarens slut i följd af den lika brutala som olyckliga kanylinsättning, hvilken Bergmann fick företaga den 12 april. Man kan ej utan fasa läsa Mackenzies skildring af denna » brutala » operation, under hvilken en opassande kanyl upprepade gånger våldsamt inträngdes på orätt väg och Bergmann slutligen utan begripligt skäl stack ett finger ctfupt in i det öppna såret. Snart inträffade, hvad Mackenzie genast fruktade, att en dödsbringande fistel skulle bilda sig på den falska kanylvägen. Just i de dagarne hade Bismarck upprepade gånger haft skarp ordvexling med kejsarinnan Viktoria, hvilken han för-gäfves sökt förmå att afatå från den battenbergska förmålnings-planen.
Fråga väcktes då redan om den sålunda förstörda brons ersättande med en hängbro af jern eller hvalfbro af gjutna bågar, hvartill äfven ritningar och förslag från flottans härvarande station afgåfvos; men som emedlertid nödigt ansågs, att gemenskapen emellan Skeppsholmen och de öfriga stadsdelarne så snart som möjligt återställdes, blef i Nåder förordnadt, att i stället för den afbrunna bron en annan skulle med största skyndsamhet och till möjligast billiga pris för flottans medel tillvägabringas utan. afseende på längre varaktighet. På sådant sätt, tillkom den nuvarande flottbron, hvars byggnad medförde en kontant utgift af 18,900 R:dr R:mt, oberäknadt värdet af virke och bräder, som dertill från flottans förråd utlemnades; och har, enligt officiella uppgifter från stationen, kostnaden för brons underhåll sedermera i medeltal uppgått till omkring 750 IDdr R:mt årligen, utgifterna för större reparationer likväl icke deri inberäknade. En följd af brons provisionella beskaffenhet blef, att väsendtligare bristfälligbeter å densamma icke sällan yppades, och år 1851 uppgafs af vederbörande stationsbefäl hos Förvaltningen af Sjöärendena, att bron åter tarfvade en större kostsam reparation, hvarvid tillika framställdes den åsigt att, enär forsling af spanmål och effekter från och till Stals-Kontorets och Krigs-Kollegii på Skeppsholmen belägna förrådshus lika mycket, om ej mera än körslor för flottans enskildta behof nötte och förstörde bron, hvilken för öfrigt äfven vore afsedd och begagnad för den allmänna trafiken, bidrag tdl brons islåndsättande borde lemnäs jemväl från andra än de til! flottans1 underhåll bestämda medel. Uppå Förvaltningens härom gjorda underdåniga anmälan, förklarade Eders Kongl. Maj:t under dea 22 Januari 1852, att med den föreslagna reparationen skulle tills vidare anstå, men deremot, hvad beträffade brons framtida underhåll, nödiga upplysningar infordras rörande frågan om de uppgifna allmänna verkens deltagande i kostnaderna derför.
komligt lik, sade han, endast yngre och vackrare än dig. Han ville med all makt föra oss tillsamman, och så skulle du komma just då. Quel malheur! för fem år sedan. Det var en charme att se och höra H ELENA (höjer på axlarna). A NNIE . in alla möjliga leksaker i vårt lilla förmak. Du hade inte en stol att sitta på. H ELENA . Åh jo, det var så otrefligt! Barnen hade släpat som Sven lagt sin smörgås på. Jo, det hade jag visst. Jag satte mig på den, 236 A NNIE . han visa dig. Och Einar hade skurit sig i fingret, och det ville H ELENA . kysste fingret, skulle det bli bra. Och det gjorde jag. Ja, nog var du älskvärd. Men Lilly skrek hela A NNIE . Nå, han var väl artig. Han sade, att om jag tiden. Hon hade ondt för tänder. Hvad det pinade mig! Jag var lika förargad på dig som på Erik, och jag vet hvad jag tänkte: Det är minsann ingen konst jungfru som klär sig att se ut som en drottning, när man har en kammarH ELENA . A NNIE (utan att höra på henne). Ser du, att du var kritisk. hem och har bonne och guvernant för sitt enda barn. Jag undrade om din man lefvat, och du varit i små ekonomiska omständigheter och haft tre barn, om du då också skulle haft tid att gå upp i hans intressen och egna dig åt honom som du ville om du då H ELENA . Och när man slipper att göra något själf i sitt skulle haft tillfälle att utbilda dig bli den du är. Det var egendomligt, det tänkte jag också på, och då jag kände på mig, hvilket fiasko jag skulle gjort under sådana förhållanden, beundrade jag dig dess mig hem. mer. Det sade jag också till din man, då han följde när han kom tillbaka och jag satt och grät öfver att Jag vet det. Han berättade mig, att du sagt det, A NNIE . du kommit just då, när allt var så otrefligt och bråvar synd om honom. kigt, att du ovilkorligen skulle få det intryck, att det H ELENA . ögon följde honom och svepte in honom i den mest Synd om honom! När jag såg hur dina blå duf
Dess vandel vanans tvång, dess väsen modets lek? Din konst i annan mark en telning vådligt sätter: Ej tål han sommarns qvalm, ej frostens oförrätter; Om icke kring dess rot du varsamt lemnar qvar Den moderliga jord, som den i skötet bar: Ditt barn, bekymmerlöst åt lejda armar lemnadt, Skall fästas vid ett bröst, ej till dess näring ämnadt; Skall fästas kärleksfullt ... och få kanske till lön Fördolda krämpors gift och tysta lasters frön: Olyckliga! att du, i nöjets hvirflar dragen, Ännu i ledig gång, i samråd med behagen, Må härma flickans färg, och hejda vårens dar ... De fly, de fly ändå! — men ångern stannar qvar. Nej! Nordens Dotter! nej — låt Södra Europen Förmå, barbariskt fin, att qväfva känslo-ropen, Upproriskt slitande naturens första band, Att slita banden se’n med Kung och Fosterland! Du, Svenska Söners Mor! och Svensk Medborgarinna! Känn äran att ditt mål, som mor och maka, hinna! Din konst, ditt enda råd du af naturen tag, Af dygderna ditt mod, af hjertat ditt behag! Må af en fåfäng verld sin dyrkan flärden bida: Med barnet vid ditt bröst, din make vid din sida, Är du ej dyrkad nog och älskansvärd och skön? Och är ej pligtens vård tillika pligtens lön? Men nämnom icke pligt! det är din rätt allena, Det är din ljufva rätt, att sjelf den skörd förtjena, Den ömheten beredt i tacksamhetens grund, Så glad i hoppets dar, som rik i mogna’ns stund. Hvad är ock verldens ståt, och tjusningar, och nöjen, Mot jollret af ditt barn, dess oskuldsfulla löjen, Dess gryende begrepp, dess blommande behag? Hvar dag mer älskande, och kärare hvar dag, Dess hjerta närmare intill ditt hjerta slutes, Och kärleken till dig, med modersmjölken, gjutes. Än han ej stamma lärt sin hulda moders namn, Men räcker dock mot dig en späd, oskyldig famn, En öm, en älskad mor till ovärderlig borgen,
Sverige skulle sålunda, efter 15 års förlopp, hafva en flotta af 16 ångskepp, 8 ångfregatter, 8 ångkorvetter, 24 ångkanonslupar m. m. Om sjöbudgeten fortfarande kom att utgå med samma summor, som under Blottans nybyggnadsperiod, kunde sedermera den 8,000 man starka stammen fullt öfvas, sjöbeväringen till det nödtorftigaste inöfvas och befälets både antal och löner slutligen ökas. Att Danmark och Norige tillsammans kunna åstadkomma en så stark flotta, som Sveriges, betvifla vi så mycket mindre, som dessa rikens sammanlagda handelsmarin är en af de första i verlden, och som dess kuster lemna det dugligaste och eftersöktaste sjöfolk i Europa. Då egde Norden en ångflotta af 32 skepp, 16 fregatter, 16 korvetter, 48 kanonslupar, 20 större och mindre ångfartyg och dessutom en mängd roddslupar. Må Sverige börja med att timra på den flotta, att rusta sig till det mål, som Kyssland så mycket fruktar, och Danmark och Norige skola, ledda af föredömets höghet, göra äfvenså. På detta sätt kan den stora tanke, som genomtränger de nordiska folkens hjertan, i en framtid blifva en verklighet. På detta' sätt skulle Nordens förenade sjömakt kunna komma att mäta sig med Kysslands och blifva en borgen för tryggheten och oberoendet inom våra landamären. Men blefve denna borgen ej tillräcklig, blefve Kysslands sjömakt ändock vår öfverlägsen, må vi dock söka att så litet som möjligt grunda vår oantastlighet på främmande hjelp. Englands är visserligen alltid att påräkna, emedan Englands intressen i Nor - Den 22 November. 319 den, äro desamma som Skandinaviens. Utsträcker Ryssland sig öfver Skandinavien, kunde det en dag öfver Nordsjön räcka England. Men striden gäller oss omedelbart, England endast medelbart; våra sjöstridskrafter böra vara åtminstone så starka, att vi blott behöfva en bundsförvandts understöd och ej en skyddsherres skydd. Afven om det förenade
3 Sunb fjär upprättanbet af en (Eatfjebrab©fola, grunbab på be inom ©tifc tet beftnteliga, ocfj af SKifeté ©tänber påräfnabe, tillgångar, blifwit bcwtljabt. Qctt nptt ©pmnafiu ocfj ©folljuö pär blif* wit uppbpgbt i ©fara, famt npa ©folefjuö i Örebro ocfj (Efjri|?ianflab. ipuru unberwiöningen i be gamla 0ementar*£ärowerfen, ocfj unberai* i bett till förföf af npa metljober inrättabe ©ementar SOfajrt, i affeenbe på ^^ilofopbine-^anbibat-epamina, tillåtit föränbringar, åfpftanbe fförte grunbligbet i fhtbierna. ©om be 18,000 0t;br, fjwilfa 3tifetö ©tänber wib ftffa Slnrcaitbiiiv SÄifébag anwifabe till Uniberfttetenö oeft £illämpningö-©folor* Uniocrftteteti . otb Xillämp* naö fullfomnanbe, enbafl intill betta SKifömöte bewiljabeö: fa uiugs^gfo SManb ofulJfontligpeter* na toib befja Särotoerf utgör briken på materiella förnöbenpetcr af böcfer, famfingar ocp tuffrumenter m. m. en af be toäfenbtli* ga (te. 5töngl. 3)taj:t par berföre i iiåber förortmat, att berörbe an|Tagé*fummor (fola, för arén i83o, i83i, i83a, nteb några uitbantag, begagttaé till bplifa förnöbettpetcrö anfPaffanbe, ocp att ben prooiforijfct löneförbättringen åt tjcnj!entanrta*perfonalen ufe i allmänhet
Hvarom icke, skall äfven jag yttra mina tankar i ämnet. Då i anledn. häraf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., tillkännagaf, att de ledamöter, som begärt ordet, voro Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, och Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi., förklarade desse Hrr sig vilja afstå från deras begäran, men anmälde sig Gr. Hamilton, Jacob, som dock afstod frän att yttra sig, då Frih. Palmstjerna ytterligare förklarade sig icke vilja frånträda ordet, derest icke discussionen nu blefve slutad. Uppå härefter framställd propos. förklarades öfverläggningen vara fulländad, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara, alt Hr Åkermans ifrägavar. förslag antoges såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke. Ropades ja och nej. Då sedermera H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han ej kunnat uppfatta hvilketdera svaret varit öfvervägande, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.: o Den som bifaller det af Hr Akerman, Fredr., gjorda förslag, alt Const.Utsk:s, i mern. N:o 26 framställda förslag till nationalrepresentationens ombildning, och deraf följande grundlagsförändringar återremitteras, med den af R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke förklarade anmärkning, att Utsk:s förslag icke är antagligt, utan den ifrägavar. grundlagsförändringen bör ske i öfverensstämmelse med det af bemälde ledamot afgifna förslag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. icke Hr Åkermans förslag till gemensam lanke. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 82. Nej — 126. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.:
Hvar och en fråga af annan än allmän beskaffenhet, äfvensom praeliminära hemställanden och förfrågningar ifrån Utskotten, må genast kunna afgöras, såvida den eller de af någon Ståndets Ledamot ej begäras på bordet. Uti Ståndens Canzlier bör alltid linnas en öppen förteckning Öfver alla på bordet lagde mål med dertill hörande acter och handlingar. 3:o Vid pröfningen i Ståndens plena af Utskotts afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande, utan förändring. Göres dervid anmärkning till förändring, och linner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat plenum besluta. Är' anmärkningen af den beskaffenhet, alt den anses fordra närmare utredning, erhålle Utskottet af samma anmärkning del, för att förslaget derefter ytterligare granska och jemnka. När ett sålunda beredt förslag till Slånden återkommer, varde det behandladt på samma sätt, som här ofvan om Utskotts första förslag stadgas, dock att ytterligare återremiss ej må ega rum. 4:o Återförviser något Riks-Stånd ett redan beredt mål till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtande, äligge Utskottet att dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat, eller, så framt de öfriga Stånden, uti mål, der Tre Stånds röst utgör Riksens Ständers, redan fattat sammanstämmande beslut, Ståndet derom underälta; kunnande, genom sådan återförvisning, expeditionen af beslutet ej uppehållas. § 59. Ålla hos Riks-Stånden hållna Protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas till deras fullständiga innehåll, med undantag blott af sådant, som Ståndens enskilda Ekonomi beträffar. Handlingar, hvilka till samtliga Riks-Stånden inlemnas, eller från dera utgå, skola icke i Prolocollen inlagas., utan endast med numer eller kort rubrik antydas.
Den ai November e. ra. af lätt domstol för upptagande af åtal emot Öfverstålhållarcn för fel i embetet; N:o 154» ' anledn. af väckt motion om behofvet af åtskilliga föreskrifter, ronde polisgöromålens ordnande i Stockho 1m ; N:o 155, i anledn. af vackt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enl. hvilka ledamöter i krigsrätt dömmas till ansvar för felaktiga domslut; N:o 156, i anledn. af väckt motion 0111 ansvarsbestämmelser för dem, som eftergöra andras arbeten i gravyr oell Jitliographi. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ til! 11 om aftonen. In fidem protoeolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 23 November i84o. Plenum kl. 6 e. m. Justerades i prot.-utdr. för den 21 dennes e. m. Justerades pleni-protrn för den a4 sisth Oct, e. m. oell den 27 i samma månad f. m. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Ehrensvärd, Fredr., ledamot i BancoCJtsk., i anseende till så väl enskilda som tjenste-angelägenheter, afsagt sig sin plats i Utsk.; och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla hans begäran att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen. Ropades ja. Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att under loppet af veckan sammanträda, för att välja en ledamot i BancoUtsk. i den sålunda afgångnes ställe. Till pröfning företogs StatsUtskts den 2r dennes på bordet lagda mern. N:o 370, med framställning örn föreskrifter i afseende å åtskilliga till statsregleringen hörande frågor, hvaruti RiksSttn stannat i olika beslut. Den it November. 253 R. o. Ad. lieslöt alt punktvis pröfva detta mål. irsta och 2:dra punkterna hiföllos. 3:dje punkten.
»Med anledning af den inverkan, som de sednaste årens politiska tilldragelser i utlandet utöfvat, så väl å penningemarknaden derstädes, som å alla större industriel företag och associationer, samt till följe af åtskilliga nyligen i jernvägsangelägenheterna timade väsendtliga förändringar och förbättringar, har den Engelska association, som, på grund af den Öfverste-Löjtnanten Grefve Adolf Eugéne von Rosen Stals-Ulskottets Utlåtande, J\s 340. 17 Rosen, år 1845, nådigst meddelade oktroy, intresserat sig för anläggandet af en jernväg mellan Orebro och Hult vid sjön Wenern, önskat några jemnkningar i vilkoren för den af Rikets Ständer, vid sistförflutna Riksdag, i afseende å berörde företag, lemnade garanti; och får jag hos Rikets Höglofl. Ständer anhålla, att sådana jemnkningar, som äro af verkligt behof påkallade, måtte, till befrämjande af det för hela Riket högst gagneliga företaget, vidtagas; skolandes jag, i vanlig ordning, till det Utskott, till hvilket denna min motion remitteras, såsom bihang dertill, meddela nödiga upplysningar och den framställning i ämnet, som förenämnde association kan finna skäl att göra, så fort fullständiga detaljer häröfver, inom några veckor, från England hit anlända. Stockholm den 30 December 1850.» C. Fr. Wcern j:r. Utdrag af Protokollet, hållet hos Yälloll. Borgare-Ståndet vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 9 Augusti 1851. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Herr Wcern denna dag ingifven skriftlig Promemoria, jemte bilagor, i en förut väckt fråga om åtgärder, med afseende på jernbanan emellan Örebro och Hult. Ut supra. In fidem E. G. Runeberg. Vördsam Promemoria. Hvad nu först handlingarne angår, så bestå desamma af: l:o.
Hvad vinsten af de 4 Ståndens sammansättning på en kammare, ståndsvis voterande, vidkommer, kan jag, för min del, icke göra mig reda derför. Att, i stället för 4 prot., man blott sände ett till Utsk:n, anser jag ej för stor vinst; ty förmodligen blefve lika mycket taladt och svaradt då som nu, och det enda prot. lika vidlyftigt som alla 4 prot:n tillsammantagna. Måhända skulle mera rectification af en eller annan ide' kunna äga ruip; men jag kap ej finna, att, när man vill en representationsförändring, man endast skall hålla sig vid en förutsättning, om hvars inträffande man icke äger factisk visshet. Frih. Boye har sökt att såsom ett conservativt element bilda en öfre kammare, men har icke uppgifvit något förslag dertill. Hr Frih. har gjort, såsom man gör, då man sjelf icke vet, huru man skall åstadkomma en sak; han har vändt sig till en annan. Hr Frih. har nemi. föreslagit, att R. St. borde i und. anmoda K. M. att till nästa R. St. afgifva förslag i detta afseende. För min del skulle jag lyckönska Representationen, om ett sådant blefve frarnlagdt. Men mig synes något sådant svårligen bunna frambringas. Jag kan icke annat än finna obehöfligheten och olämpligheten häraf såväl som af hela Frih. Boyes förslag, hvaruti jag således för ingen del kan instämma. Ilen förändring, som jag för min del skulle önskat, hade varit, då man factiskt känner, alt många personer inom landet icke äro representerade, och då man bör befrämja, hvad som lärer vara de flestas önskan, att man, för alt komma till ett resultat, bort söka i Representationen inrymma så mycket som möjligt massan af Nationen.
Cwoliiia .. 1893- Ulsich. Sigrid. (sekr. Förbundets revisorer: Liiliclvall. A .. 1884- Noriimu. A 1884-87 Siossaiider. Blida 1884- Odelbcrg. Elise ... 1884-87 Svedboni. V .. 1884- Uppströni. W .. 1.888- IVisiiig. Sopliie ... 1.888-. Sopliie .. 1884- Ankarsvfird. Ellen 1884 - Hilclebrmd. H .. (ordf. 1884-. Nyström. C .. 1884- Whi.tlock. Sophie 1884-86 Itoos. Anna .. 1.887-93 Forsell, Mina . 1893- Su.ple (mter: NOII te1i.n~. Agcla 1886 - 91 Moos. mo ii^: ^ 1886 R ö r t A l. A .. (v. ordf. 1886 - Wliitlock. Soyhie 1887-88 Forsell. Mitin . 1889-93 Dahlgren. Lotteu 1892-93 Hjeliiieriis. Giistafva .. 1.893- Ulrich. Sigri il . 1894-. Ankarsvard. Ellen. (ordf. Engström. Lilly .. Forsell. Mina . Hjelnieriis. Glinborg 1885- Forselly &amp; lina . 1.886- Fries. Ellen. (ordf.] .. 1885- Rossander. Vendla .. 185i-88 Kihlberg. L i r s ... 1888-92 AnkzcrsvDrd. Ellen 1887- Börtzell. A. (v ordf. 1885- Engström. LillY .. y 887- Hildebrsndl H.
säger, att Selmer, men icke konungen, är ansvarig för trontalet, då ropar den högt, den vill, att det absolut skall vara hans majestät sjelf 1 egen ' hög person, som har lexat upp stortinget och nationen. När det säges, att situationen skulle väsentligen vara densamma, antingen konungen hade absolut veto eller icke, derför att man i intet fall kan fortfara att hämma en re-form, som till slut 93 af stortingets 114 man begärde — då hånler högern. En så komisk tanke som den, att en regering icke, blott derför att den har svart på hvitt för det, skulle hafva rätt att förstöra ett land och förspilla alla dess krafter i strid, hafva de aldrig hört. När högern kritiserar riksrätten, visar hvarje ord, att de icke hafva ringaste begrepp om, att ett folk kan hafva en andelig gemensam egendom eller att det kan medföra ansvar att förgripa sig på denna, för dem existerar ingen annan förbrytelse än den allmänna kriminela. Från båda sidor har det rådt benägenhet att se förhållandet mellan stortinget och regeringen såsom mellan två kontraparter, af hvilka den ene måste förlora, hvad den andre vann. Högern har omöjligt kunnat tänka sig, att en regering skulle kunna hafva sin styrka i öfverensstämmelse med den största delen af landets invånare. Regeringens styrka skulle och måste ligga i motsatsförhållandet, om än regeringen skrympte samman till ett lillepyttparti; det gälde att fortsätta med advokatyren. Venstern har också, fastän den begärt samarbete, varit präglad af en viss svårighet för att förstå, att motsatsförhållandet mellan regeringen och stortinget skulle kunna försvinna. En vensterministére är ett begrepp, som törst sent har mognat och som för en mängd inom venstern ännu står i ett slags dimma. Grunden ligger sannolikt mycket djupt, d. v. s. helt och hållet nere i många hundra års gamla historiska förhållanden.