Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Taube, har, såsom mig synes, tydligt ådagalagt, att den kännedom, som Utsk. afsett att bereda rolehållarne, redan är i alla hänseenden tillgänglig. Han har fästat upmärksamheten derå, att för icke mer än 4 a 5 år sedan, utkom på Konungens nåd. befallning ganska fullständigt utarbetade stadganden, ronde rotehållaren och soldaten vid de indelta reg-.tene; att dessa stadganden i deras första afdelning, som afser frågan i sin allmännelighet, innehåller alla de möjliga förordningar, som under en följd af år blifvit utfärdade, hvaruti om man genomgår den, man Anner att alla de missbruk, som motionären velat afskaffa, redan äro formligen förbjudne. Den sednare delen af ifrågavar. stadganden, nemi. den, som har afseende på hvarje reg:te serskildt, och som innehåller icke blott reg:tenes kneckte-kontrakter, utan äfven alla sådana i afseende derå ulkomtie tillägg och förklaringar, som antagits att blifva gällande inom regdena, jemte formulärer för dessa kontrakter, innebär så ojäfaktiga uplysningar om hvad rotehållarne behöfva känna, att jag ingalunda kan inse behofvet af ännu en skrifvelse i detta ämne. Dessutom ber jag, att såsom tillägg till hvad Gr. Taube anfört, få förklara, att utom det att rotehållarne blifvit satte i tillfälle att, när de så önska, af Chefs-embetet erhålla tillgång på nämnde stadganden, sä har, åtminstone i vissa delar af riket, jag vill ej påstå i alla, exemplar af dessa stadganden blifvit till socknekyrkorna inlemnade, så att hvarje rotehållare kan i sin sockenkyrka erhålla uplysningar om allt hvad till denna fråga hörer. Då således allt, hvad Ekon.Utsk. med den underd. skrifvelsen afsett, redan finnes fullständigt föreskrifvet och på trycket utgifvet, så får jag förena mig med de ledamöter af R. o. Ad., som redan hafva begärt afslag på ifrågavar. betänk. Gr. Taube: Jag skulle visserligen kunna instämma i hvad Gr.
Han satte lif i spelet; han tog blixten i sin tjenst och tvang honom att lydigt förse allmänheten med nyheter. Hvad betydde tid, kostnader och afstånd för honom? Intet. Hvad som försiggick på andra sidan jordklotet, var genom hans försorg kändt i Chicago och hela &gt;ve-stefn » några minuter eller timmar senare. Med hänsyn till befordrandet af nyheter var han för postverket, hvad ångan och lokomotivet vår för oxen och bondvagnen. Sitt arbete i Chicago började Storey under de mest ogynsamma omständigheter. Den tidning han köpte, var sedan gammalt känd för att » gå med otur » — ett rykte, hvilket gemenligen gör tidningsmän lika så vidskeplige som sjömän i fråga om en skuta, den der är stadd i samma fördömelse. Tiden var icke heller synnerligen läglig. Inbördes kriget hade nyss brutit ut, och menniskoma voro i anledning deraf liksom bekajade med ett slags feberyrsel. Lag och rätt trampades i smutsen; hederns och det sunda förnuftets kraf liksom smälte bort under den fanatismens flammande vådeld, som alstras under idel blodiga brödrafejder; och nästan öfverallt her-skade ett tillstånd af ömklig oreda och sjelfsvåld. Detta hade till stor del sin grund i hatet mot slafVeriet, tnen i ännu högre grad framkallades det af en mängd samvetslöse s. k. » politikussar », hvilka, till hvad pris som helst, ville armbåga sig fram för att vinna makt och inflytande. Naturligtvis låg det i desse uslingars intresse att på alla möjliga sätt underblåsa de kortsyntes och enfaldiges föraktligaste lidelser. Detta var sannerligen icke någon lämplig tidpunkt för utgifvandet af en tidning, som gjort till sin uppgift att väsentligen träda i opposition mot de verkliga eller låtsade åsigter, hvilka för tillfället gjorde sig gällande inom samhället. Storey var en demokrat: han mot-satte sig på det skarpaste hvarje slags nationell splittring, han förordade kraftigt enhet och sammanhållning, men han ogillade med mycken bestämdhet börjandet af ett krig endast i syfte att befria slafvame i södem. Att under sådana omständigheter hålla vid makt i norden en mot allmänna opinionen ovänlig tidning var ingen lätt sak.
Man får ofta se dräkter, hvars speciella ändamål tyckes vara att ådraga sig så mycken uppmärksamhet som möjligt samt att blotta kroppen i stället föratt hölja den, och sådant visar gifvet att resultaten med afseende å beklädnaden äro helt och hållet förfelade eller misslyckade, helt naturligt för resten, då de rätta förutsättningarna saknats. Genom den kvinnliga ståndspersonsklassens öfverdrifna lyx i kläder gifves dåligt föredöme för den arbetande kvinnan, som äfven genom den lätta åtkomsten att för billigt pris kunna erhålla aflagda, visst icke utslitna, men genom bjäfs, grannlåter och snitt fullkomligt ändamålslösa kläder, uppmuntras att gifva vika för sin medfödda fåfänga. Ja, nog behöfves en reform med af seende å klädedräkten, men vid hvarje genomgripande förändring måste man börja med ungdomen och i hemmet och med ord och gärning sträfva efter det goda och sköna; åt kläderna måste gifvas den rätta stämpeln och ungdomen bör samtidigt handledas i den svåra konsten att på bästa och lämpligaste vis få debet och kredit att gå ihop. Genom lära och lefverne böra nödvändigheten af ordning och hushållning inskärpas, och noga bör tillses att samvetsgrant må bokföras hvarje inkomst och utgift, beloppen må nu vara aldrig Först och främst bör väl då just vid anordnandet af beklädnaden halsan tillgodoses och skäligt afseende fästas vid förmögenhetsvillkor och samhällsställning, att ej tala om estetikens enklaste fordringar, som ofta få gifva vika för modets nycker. Af naturen är kvinnan i mer eller mindre grad praktiskt anlagd, och denna fallenhet kommer henne väl till pass vid hennes toalettbestyr, för att med jämförelsevis ringa medel kunna ernå ett godt resultat, som ju ändå måste utfalla ganska olika, beroende på olika begåfning och skicklighet, mycket annat att förtiga. Ty i motsats till » Teodor » anser jag, att » klädpenningfrågan » ovillkorligen måste blifva mer eller mindre individuel, ty om ock vissa hufvudregler för alla måste vara gemensamma, så blifva ändock genom de öfverallt i världen förekommande olikheterna afvikelserna oändligt växlande.
Rtddklffapet och A* delns öcrffan, all detta stuve dljfwa ett särstlldt venttlatio» srämne och afgö-.s j jammonhang med den om Allmänna Magnius-inrättningen Ropades Ja. Widare proponerade Herr Grefwen och Landkmarstalken att Brännings,rättigheten stuve tillkom* ma husägare i de andra Släderne. Bifölls. Deremot delmar'des 'Herr Galmen och Landtmarstalkens propostttsn, att den aswen stuve tilldelas hvresmän. Med Nej. Herr (^clerllolpe, (^grl hemstälde om icke Hyresman, som hyrde en he! egendom, med Den 29 Ianuartt. 122; med dertill hörande jord/ mätte äga samma rätt som husägaren. Herr Grefwen och Landtmarffalken, tyckte att en hyresman i Staden borde njuta samma rätt som en Arrendtor pä Landet, emedan bägge till ägaren more i samma förhällanoe. Grefwe klörner, anhöll att fä fästa Rid» derffapet och AdelnS uppmärksamhet derpä, att grunden för afgiften är olika tor Landet och i Städerne. I Stäverne wore den lämpad etter personalen och kunde derföre icke medföra samma rättigheter. Likwäl läge han intet hinder / att icke hyresman / i stöd af err färegäerrde contrakt med husägaren, kunde fä utöfwa dennes räck. Friherre 8^1 von wolstein medgafwe gerna hwad Grefwe körner yktradt, att principerne för Staden och Landet wore olika, dtt ena personal det andrs jord. Likwäl borde man konsiderera att det äswen funnes Stads egendommar ästkillde af jord, för h wilken Skatt eriades. Om fäledes en husägare ö'werlemnade sitt hus till en annan, mot förbindelse att uppfylla de dermed följande ffvlldigheter, wore han att ante säsom Arrendator. Annorlunda förhölle sig med en blot hyresman, hwitken endast begagnade rum, och wld fardag flyttade när han bchagade.
Reservmedels-fonden, som 1852 öfverlemnades till Roteringskassan, utgjorde vid den tiden 37,288 R:dr 25 sk.; men enligt 1855 års redogörelse ägde kassan utlånte räntebärande kapitaler, då uppgående lill 42,286 R:dr 9 sk. 11 r:st. Banko. Angående 25 Angående provinsen Härjeådalens befrielse från knektehåll åberopas förra berättelsen. Fattigvården bestrides fortfarande medelst så kallad kringgång inom socknarne, samt för fattige sjnke och barn genom inackordering. Någre särskilde inrättningar för fattiges emottagande finnas ej. Såsom understöd åt nödställde bland Lappbefolkningen inom Länet bar Eder Kongl. Majit af de å Riksstaten anslagne medel för bestridande af den fattigvård, som bör af Staten bekostas, dels under den 10 Februari 1852 i nåder anvisat elt belopp af 240 R:dr att årligen utgå under tre års tid, eller lill och med 1854, dels ock under den 18 Maj 1855 för de tre derpåföljande åren anslagit ett årligt bidrag af 480 R:dr Banko. Medlen, lika fördelade mellan Länets tre Lappmarks-distrikt, förvaltas af särskilde komiteer, bestående af Pastorn i hvarje Lappmarks pastorat, Kronolänsmannen, Kyrkovärdar och någre andre sakkunnige män; och är förordnadt, det medlen böra användas i främsta rummet till inackordering af utfattiga, åldriga och orkeslösa Lappar bos välkände och pålitlige nybyggare, samt, såvidt tillgång derefter finnes, till understöd åt sådana fattiga, ännu arbetsföra Lappar, som genom olyckor blifvit bragta till fattigdom; i ändamål att förhjelpa dem lill fortsättande af deras yrken såsom nybyggare eller nomader. Då någon ordnad fattigvård bland Lappbefolkningen icke finnes, eller står att åstadkomma, hafva dessa understöd varit af stor nytta, såsom af behofvet högt påkallade. Gäslgifveri-skjutsen bestrides genom entreprenad, utom i Härjeådalen och någre få socknar inom Jemtland, der någre aftal derom icke kunnat trä lias.
Under denna förutsättning tvekar Utskottet icke att förorda beviljandet al det utaf motionären föreslagna nya lån för sagde jernvägs-anläggnings skyndsamma fullbordande; och då Utskottet tror sig kunna antaga, att Staten icke skall komma att vidkännas högre kostnad än Si procent såsom ränta och andra utgifter för de medel, hvilka för Statens egna jernvägs-byggnader varda upplånta, torde denna räntefot skäligen böra bestämmas för ifrågavarande lån, så att genom den för detsamma fastställda räntans belopp full ersättning erhålles för den ränte-utgift och öfriga kostnad, som måste af det allmänna erläggas för en motsvarande summa Stats-Utskottets Utlåtande JH 174. 7 utaf de till statsbanornas anläggning i låneväg anskaffade medel; anseende sig Utskottet dock, till förekommande af misstydning, böra förklara, att Utskottet vid förordandet af merberörda lån ingalunda afser att derigenom föranleda någon tillökning af den summa, som Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, enligt Rikets nu församlade Ständers beslut, fått sig uppdraget att emot fonderade stats-obligationer upplåna för de under tiden intill nästa riksdag förestående arbetena å Statens jern vägs-byggnader. Reträffande tiden för detta låns återbetalning samt de vilkor och förbindelser, som för öfrigt i afseende på detsamma böra föreskrifvas, får Stats-ljlskottet hänvisa till de bestämmelser och stadganden, hvilka Utskottets i sådant afseende här nedan framställda förslag innefattar, hvarvid Utskottet endast i fråga om säkerheten för de föreskrifna betalnings-vilkorens behöriga fullgörande anser sig böra tillägga, att någon annan eller ytterligare säkerhet än den. Som för det under sednaste Riksdag beviljade lånet föreskrefs, eller den aktie-egarne, enligt deras förbindelser samt bolags-ordningen åliggande ansvarighet samt sjelfva jernvägen med hvad dertill hörer, synes så mycket mindre, till Stats-verkets betryggande, behöfva fordras för det nu ifrågavande nya lånet, som ett detsammas belopp flerdubbelt öfverstigande, af enskilda medel tillskjutet, kapital, dels redan blifvit nedlagdt och dels under arbetets fortgång kommer att ytterligare nedläggas å detta företag.
Regeringsformen redan vara inom Ltändet pä ett sa fullständigt sätt lies varade, att någon ytterligare vederläggning al desse anmärkningar där icke erkordras, Irakva med anledning ak de deslut Rorgareocl» RondeLtändtzn kallat, r-örande LIagskatts inläggande i mintet, ansett sig döra koresia, att, i dändelse desse tvenne lLtänds deslut i denna del skulls dlikva ak R. 8t:r gilladt, i §. i Lagförslaget dä mä i sä mätto till redaetion förändras, att, i stället kör orden: "e/ter <rrs insattes, e/ier r/en a/ /kong/, d/n/.t ocd />. des/nkac/e^ sanr/^ mer/ a/recnc/e ä .5/agsdattenr /-crÄnrng r nr^-nkc/^/o>K'nc//ar/e urs nr^nr/ot^ med dvilken redaetions-kmÄndring uti i §., Utskotten kinna §. 2 kunna vkörändradt didedällas, edvad R. 8t:r skulle desluta LIagskattens inläggande i mintet eller ej. vtlätandc, l^':o 27. 355 Vid jemförelse ak 2 §. i detta Lagförslag med §. 2 > förslaget till dag kör R. 8l:rs Rank, kunna Utskotten ej inse att den sednare, dä den upptager ocd destämmer om juridiska päköljden ak Rankens underläkenliet, att sina förbindelser inlösa till det delopp dvarä de l^dä, derigenom innedär en återkallelse ak den köi'- säkran, nu ikrägavarande förstnämnde §. innefattar, eller nägot förringande ak R. 8l:rs moraliska kördindelse, att, jemväl i deras egenskap ak Lvenska Länkens förvaltare, vdrottsligt uppkalla den ak dem uti förevarande §. gikoa försäkran.
Skall det icke vara förakt för samme Prester och Lärare ? Hvartill leder då detta, M. Hrr? Vi vilja hafva våra lärares kunskaper genom lagstadganden bestämda och i öfverensstämmelse dermed ådagalagda. Separatisteme tala om sina andliga predikare. Vår församling lemnar en borgen för, att hvar och en, som predikar Guds ord, skall hafva deruti noga inträngt genom Bibelns kännedom. Hvad hafva dessa separatister för sig i detta afseende? Icke några aflagda prof på den kunskap, som erfordras. Uti en af deras församlingar upstod bland allmogen en Prest, som nyss lemnat folkskolan. Före 18 års ålder blef han deras predikant och ställde sig i öppen strid mot de lärare han nyss hade lemnat. Bland de punkter, hvaruti Läsarne skilja sig ifrån vår församling är förnämligast läran om nattvarden. De fordra af presten en ovilkorlig aflösning; ingen prest kan intränga i en menniskas hjerta och kan således icke gifva aflösning annat än under vilkor, af hjertats verkliga ånger. Läsarne deremot tilldela den utan vilkor, och sedan de fått den, anse dessa separatister sig höra till de heligas samqväm; det går så långt, att de öppet säga att de ej mera kunna synda. Jag frågar är detta kristligt? — De fästa sig vid lösryckta ord ur skriften och vilja vid alla till - Den 7 December. 133 fällen åberopa dem, men de misstaga sig om andan, och på dessa lösryckta ord grunda de sin bekännelse. Här talas om, att dessa separatister förföljas genom samvetstvång. Jag vågar likväl tro, och undersökningen har visat, att det tvång är vida större som deras egna presterskap utöfvat inom deras församling. Detta presterskap tillegnar sig nemi. en uteslutande rätt att lösa och binda. För att komma till formen af detta förslag, så hemställer jag till Hr Gr. o. Landtm., huruvida remiss kan beviljas till LagUtsk. pä en motion som innehåller förslag till en lag för dissenters såsom tolkning, d. v. s. förklaring af 16 § Reg.F:n; ty med tolkning kan jag icke annat förstå än ordet förklaring, som Grundlagen begagnar.
Kanske lippskattas denna bok till sitt iiinelihll biist p$ sy-atelierer eller i nutida jungfriikaminare, men den spii * itliella och intelligenta behandlingen söker otvifvelaktigt en annan lasekrets. D e t a r synd om det myckna goda, som Iiär uppblaniltits med det inyckiia diliga. D e sju berättelserna liafva alla en mycket olika priigel, ineii bakom dem alla söker nian oftast förgiifves efter nagot iiilagg af en personlig öfvertygelse, af författarens eget jag. Läsareii möter blott en fotograf, som bakom sin kamera iippteclciiar sina bilder, lmr de an te sig, inen d % dessa skola i bokfosiii Atergifvas eriiiras man om det kända uttrycket:, S&amp; jag milar, ty s % roar mig att n ~ h l a! ~ Och så f5 vi alla dessa skildringar ur kvinnans lif, incd alla vederviirdiga detnl; jer, alla r8a iittryck, alla cynislra aiispelnii~gar, - hela den mörka, den nedsläpande, den låga sidan af det alldagliga familjelifvet., - utan eii tanke på en högre mening, utan ett djupare förstående, iitaii en försonande glimt af något annat än det, som dagens och stiindens aflan sysslar ined. Alla berättelserna röra sig inom samhällets breda inedellager, livarken allmogens eller aristokratiens lif kommer annat an p % afstånd inom författarens synvidd; inen icke desto mindre stijier inanofta med en viss undran p % en obekantskap med de vanliga företeelserna inom just den klass förf. vill sl&lt;ilclra. Mona, hjältinnan i den första berättelsen, är dotter af en akadeiniskt bildad man, gift ined en inom det allmänna framstående personlighet, men hiir oiippfostrad är hon ej, till livilken moralisk bankriitt kommer hon ej i det sliitliga uppgörandet med inannen?
Det är för att förekomma denna mångfald af motioner i samma ämnen, som Utsk. föreslagit den ifrågavar. utvägen, att hvar och en kunde få veta hvilka motioner vore i fråga att väckas, på det att de, som tänkte på samma sak, kunde conferera med dem, som anmält sig till motions väckande, och öfverenskomma om en gemensam motion, derigenom följaktligen motionernas antal skulle förminskas. Dessutom innehåller detta förslag en annan vigtig omständighet, den nemi., att motionerna åtminstone i hufvudpunkterna skola innehålla förslag till det beslut, sora åsyftas. Nu göras vanligen motioner, som blott innehålla lösa raisonnementer, af hvilka det ej sällan står att ens finna, hvad som åstundas. Jag tror derföre, att ifrågavar. grundlagsförslag är ganska vigtigt och angeläget. Hr von Hartmansdorff: Hvar och en vet, att alla de motioner, som göras och remitteras, komma till de öfriga Ståndens kännedom genom prot.-utdr., som afgifvas från det ena Ståndet till det andra, innehållande, att då och då remitterades till det och det TTtsk. en motion af den eller den om den eller den saken. Dessutom äger hvar och en, som misstror sin egen förmåga att uppgöra en god motion, tillfälle att i de öfriga Ståndens cancellier, i fall prot.-utdr:n för honom icke skulle vara tillfyllestgörande, underrätta sig hvilka motioner der äro å bane. Men vanligen händer, att hvar och en tycker bäst om sitt sätt att framställa förslagen, äfvensom att de flesta motionerna inkomma sista da - 3G4 Den 27 October c. m. garna af motionstiden; och det torde således icke blifva svårt att få tillfälle att rådföra sig i afseende på de motioner, man vill väcka. Att motionerna skola blifva något fastare hädanefter än hittills befarar jag icke vinnes genom Constit.Utskts förslag; ty om motionerna, på sätt Hr Cederschjöld säger, förut varit lösa, ser jag icke, huru det skall förekommas genom donna redaction, enär, utan tvifvel, ingen lärer inskränka sitt sätt att framställa sin mening till något annat, än han finner vara för sin afsigt lämpligast.
|Att brefbärareskyldigheten ombytes hvart tredje år på nästgränsande hemman, i lall ägaren så åstundar, och att de hemman som i flere påföljande år haft detta besvär, blifva lika länge belriade derifrån. 3:0. Att vissa dagar i veckan utsättas; såsom Onsdagar och Lördagar, på hvilka brefJ ven skola aflemnas och fortskaflas, samt att de öfrige dagarne äro frie från detta besvär, utom i högst angelägna fall, såsom vid inträff fande skogseldar, Kungsoch Krono-skjuttsbudningar &c. 4:0. Att ingen annan än Kronobetjeningen får frihet afsända dylika bref, då ärendets angelägenhet utsättes på brefvet, jemte dess namn sorn afskickat detsamma. 5:°. Att Jägeri-betjeningen blir förbjuden begagna denna brefbäringsrätt, emedan deras bref kunna befordras af kronoskogvagtarne. Jag anhåller ödmjukast att detta memorial communiceras de öfrige Stånden och remitteras till allmänna Besvärsoch OeconomiaLJtskottet. Bil, till Ridd. o. Ad, Pr, 1 Band. 56 m Friherre Cronfiedt, Carly Fredric-. Då så många värde talare redan afhandlat dea förlägenhet på penningar och credit,' sorn råder i alla Rikets provincer, så att i detta ämne är sagdt allt hvad sägas kan; bör Ridderskapets och Adelns dyrbara tid icke förspillas med afhörandet af flera copior af samma mörka målning, ehuru sann den ock är.
PresteSt:ts d. 25:te och 28:de sisth Juli bordlagde prot.-utdr. N:o 342, med inbjudning till AledStånden att biträda ett af PrestStit besluladt tillägg till BankoUtskits förslag i Memit N:o 27, ang:de det belopp Banken må hafva på utrikes ort nedsatt; bief detina inbjudning af R. o. Ad. antagen. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Konst.Utskils d. 28:de sisth Juli bordlagde Slem. N:o 52, med förslag till ändring i 16:de och 22:dra §§ R.O. rörtde vilkoren för valbarhet lill riksdagsman. Föredrogs och lades till handlingarne Bevilln.Utskits d. 28:de sisth Juli bordlagde Mern. N:o 31, ang:de verkställd omröstning t ani. af RiksSlåndens skiljaktiga beslut röride tullbevillningen. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, BankoUtskits d. 28:de sisth Juli bordlagde Alem. N:o 32, ang:de föreskrifterna i lista, 2:dra och 3:dje Altine af BankoReglemitet» Föredrogs Väliofl. BorgareStits d. 28ide sisth Juli bordlagde prot.-utdr. Nio 364'/2, med inbjudning till R. o. Ad. samt BondeStit att instämma uti BorgareStits beslut rörtde G2:dra punkten morn. litt. c. af Statsötslcts Utlåt. Nio 123, angide regleringen af utgifterna under RiksStalens Åttonde Hufvudtitel. Gr. Älörner, Carl Göran Detlof: För min del anhåller jag att R. o. Alf., med vidblifvande af sitt beslut, afslår denna inbjudning. Häruti instämde Gr. Sparre, Erik. Uppå härefter framställd propos. blef den ifrågavide inbjudningen afslagen.
Då jag naturligtvis icke kan hafva den tekniska och lokala kännedom, som erfordras af dem, som med anspråk på att anses såsom auktoriteter, yttra sig i detta ämne, förefaller det kanhända vågadt af mig att uppträda. Jag skall emellertid söka undvika att ingå i de tekniska och lokala förhållandena och vill hufvudsakligen fästa mig vid de principer, som af Stats-Utsk:t i dess Betänk, blifvit uttalade. Stats-Utsk:t har utgått från den åsigt, att det egentligen vore fråga om, huruvida det för Staten vore fördelaktigast att anlägga en bana i sydlig eller nordlig rigtning; men Utsk:t synes dervid hafva inskränkt sig till bedömande af den ganska underordnade frågan om den inkomst, som Staten af det ena eller andra alternativet skulle kunna förvänta. Att likväl vid bedömande af samhällets och Statens gagn af en jernbana uteslutande fästa sig vid den större eller mindre penningeinkomst, sorn, enligt probabilitetskalkyler, må kunna påräknas, anser jag vara en oriktig princip. Jag tror icke att man hittills i Sverige byggt jernbanor på spekulation och för att erhålla en financiel vinst. Tvertom föreställer jag mig, att vid våra jernbansföretag man i främsta rummet afsett fördelen för den allmänna rörelsen, för afsättningen af landets produkter, för höjandet af dess industri o. s. v. Från denna synpunkt vill det synas mig bevist, ja t. o. m. af sjelfva Stats-Utsk:t erkändt, att den nord - 342 Den 15 Mars liga rigtningen, såsom förmånligast för jernhandteringen och trävarurörelsen, bör ega företräde framför den sydliga. Man har sagt, att Statens inkomster af denna bana äfvensom gagnet för rörelsen å densamma skulle i väsendtlig mån blifva beroende deraf, att jemväl bibanor anlades. För min del anser jag detta icke för det närvarande utgöra föremål för pröfning. Jag tror, att den norra sträckningen, under alla förhållanden och äfven om ingen bibana kommer till stånd, skall kraftigt bidraga till industriens höjande i Wermland, ehuru det för allt fall borde bli nödvändigt att anlägga en bibana från Filipstad till Norum.