Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements mera vetenskapliga beskaffenhet afpas.sad och förändrad organisation; varande i berörde motion, utom annat, sorn icke eger sammanhang med det framställda förslaget, till stöd för detsamma anfeldt: att behofvet af en ledande och controllerande Öfverstyrelse för kyrkans och läroverkens angelägenheter redan länge varit insedt, till och med för oliver 200 år sedan, då, på sätt ofvan nämndt är, Konung Gustaf II Adolf till Rikets Ständer skall flere gånger framställt förslag om inrättande af en dylik Öfverstyrelse, hvilka förslag likväl ej rönt framgång, af den orsak, att presterskapet satt sig deremot; att enahanda behof ännu vöre för handen, synnerligast i anseende dertill, att, såsom motionären antydt, hvarken presterskapet å flera ställen skulle så uppfylla sina åligganden, sorn deras vigtiga kall fordrade eller de myndigheter, som äro satte för gcontrollerandet af presterskapets embetsutöfning, en sådan skyldighet behörigen fullgjorde, samt att, i afseende å Rikets allmänna Läroverk, så högre som lägre, det icke saknades anledning att önska en högre och gemensam ledning äfven för dem af någon myndighet, som egde tillbörlig sakkunskap och magt att oafbrutet leda, controllera och, der så nödigt funnes, tillrättavisa icke blott lärarne, utan äfven framför allt Ephorerne och Skol-Inspectorerne. Vid den, i anledning af berörde motion, hos Bonde-Ståndet uppstådda discussion har äfven blifvit föreslaget, dels ’ätt Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i detta fall lyda under de verldsliga domstolarne”, och dels att Biskopsoch Domprost-embetena, der så görligt vore, mätte till ett embete förenas, samt den besparing, sorn derigenom kunde uppkomma, användas til! någon välgörenhets-anstalt.
Ar fader okänd, eller häfver lian ej stadigt hemvist; värdes för myndor skåpet af den Räll, inom hvars domvärjo den omyndige bor, då behof af förmyndare för honom yppas, eller, om han ej stadigt hemvist häfver, der dylikt behof försl anmäles. Finner, i följd af gjord framställning, Rällen skäl vara för handen, att vårdnaden af förmynderskap öfverflyttas å annan Räll; meddele derom beslut och gifve det den andra Rätten tillkänna. § 2. Stad välje gode män, en eller flere, all hafva tillsyn å förmynderskap inom staden, och åligge Magistraten att om valet besörja. A landet skall socken, eller flera socknar gemensamt, gode män, sorn sagdt är, för tillsynen å förmynderskap utse. Då god man vald är, varde det Rätten eller domaren tiltkännagilvet. § 3. Rällen i stad läte för hvart fjerdedels år, och domaren å landet för hvart ting, Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 10 Höft. 3 18 Lag-Utskottets Betänkande M 32. gode männen i den ort, der förmyndaren bor, tillställas uppgift på entledigade och förordnade förmyndare, äfvensom på deras myndlingar. § *■ Förmyndare skall, för hvart år, afsluta räkning öfver alli del lian har om händer, med uppgift ä den säkerhet, hvaremot den omyndiges reda penningar ulsalla äro, och ing ifve vid början af följande år till gode männen i den ort, der förmyndaren bor, den räkning i två exemplar, af hvilka del ena förvaras af gode männen och det andra, försedt med bevis om uppvisandet, till förmyndaren ålerslälles. Byter förmyndare om hemvist, anmäle sådant hos gode männen. § 5.
Revisorerna hafva ej eller funnit något alt erinra enrot de utbetalningar, som, enligt de sålunda granskade räkenskaperna , blifvit af Riksgälds-Contorets medel bestridda. Härvid anse Revisorerna sig likväl böra anmäla, att den del af ifrågavarande räkenskaper, som innehåller redovisningen för de till inredningen och reparationen af Rikets Ständers lius utbetalda summor, redan förut blifvit af Rikets Ständers Stats-Utskott reviderad, hvadan dessa utgifter icke utgjort föremål för den nu förrättade granskningen. De i Huf vudböckerna upptagna behållningar å Riksgälds-Contorets Räkningar i Banken hafva, vid anställd jemförelse, funnits öfverensstämmande med häröfver af vederbörande tjenstemän i Bankens Depositions-Afdelning meddelade bevis.
Förklaringen den a3 Mars 1807, följaktligen borde iakttagas framför bestraffning med fängelse vid vatten och bröd, hvars allmänna olämplighet, under nuvarande förhållanden, borde utesluta dess användande i andra mål, än dem, sorn af Lag och Författningar blifvit serskildt bestämda, eller i det fall, sorn allmänna Lagen i 5 Cap. 5 §, Straff-Balken medgifver. 4 Lag-Utskottets Utlåtande N:o yg. Hos Kongl. Maj:t hade Justitiae-Ombudsmannen derföre, under den 3 Julii i83o, i underdånighet hemställt, om icke Kongl. Majit skulle i Nåder finna för godt att förklara och förordna: att sådane böter , som, enligt Lag och serskilda Författningar , är o mälsegandens eller angifrar ens ensak, icke måga till kroppsplikt med spö eller ris, eller fängelse rid vatten och bröd förvandlas , derest icke sådant för serskilde fall blifvit stadgadt. Justitiae-Ombudsmannen ansåg en med den af honom yttrade tanka analog lagskipning i allmänhet hafva varit ifrån lagens mening och grunder härledd, reen dessa lågo icke så tydliga, att vissa Domstolars deremot stridande begrepp och förfaranden kunde, med hopp om framgång, tillrättavisas annorlunda, än genom Kongl. Majrts Nådiga förordnande) och har Justitiae-Ömbudsmannen slutligen anfört åtskdlige domslut, såsom exempel på bristande enhet och sammanhang i denna »del af lagskipningen. Utskottet delar Justitiae-Ombudsmannens åsigt om angelägenheten att afhjelpa nämnde olikhet uti lagskipningen; och ehuru Utskottet, i betraktande deraf, att 5 Cap. Straff-Balken innefattar den allmänna regeln lör böters förvandlande, hvaremot io Cap. Utsöknings-Balken samt 3a Cap. a §.
C)3:0 Angående Landshöfdingen af Wingårds anhållan om be frielse från ersättningsansvar för Klemanska balancen. Anmäld den 6 Mars i83o och vederbörande till efterrättelse meddelad. 94 'O Med hemställan, att Kongl. Majrt täcktes uti Författningen om bränvinsbränningen låta upplaga och beskrifva alla nu kända sammansättningar af bränvinsbrännings-redskap. Anmäld den 22 April s. å. Kongl. Majrt ville häröfver i Nåder inhemta Vetenskaps-Academiens utlåtande. Den 18 Junii s. å. föredrogs della infordrade utlåtande i sammanhang ined Rikets Ständers skrifvelse om bränvinsbrännings-förordningen. 95:o Med hemställan, att, då några bestämda grunder för afskrifning eller eftergift af Kronans fordringar icke funnos stadgade, samt trågan om sättet för afskrifning,us meddelande blifvit till framdeles afgörande uppskjutelf, Kongl. Majrt täcktes till nästkommande 7S Bil. till R. St, Just, Ombud sm. Ernt). Ber, deri i5 Jan, 1834. Rikets Ständers pröfning öfverlemna förslag till allmän Stadga om afskrifningar i Statens räkenskaper. Anmäld den 4 December s. å. Kongl. Maj:t, sorn fann det vara Kongl. Maj: t förbehållet att besluta om de för behandlingen af afskrifningsfrågor och anmärkningsmål erforderliga reglementariska föreskrifter, gillade ett nu upprättadt förslag lill allmän Författning i detta ämne; men ville i Nåder hafva anbefallt Krigs-Collegkirn, Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Stats-Contoret att inkomma med underdåniga utlåtanden och förslag till bestämdare föreskrifter, rörande grunderne för afskrifningar ur Statens räkenskaper, på det Kongl. Maj:t må blifva i tillfälle att härom till Rikets Ständer vid deras nästa sammankomst göra Nådig framställning. 96:° Angående understöd till en hamnanläggning vid Jönköp Anmäld den 6 Mars i83o och vederbörande till efterrättelse förständigad. QJ-0 Med förslag till Tull-Taxa.
Den hwilken utgifwer utlandff mans arbete eller öfwersättning deraf, eller inlandff mans, som sitt namn ej angifwit, åge enahanda rättigheter, pligtcr och answarighet som Författare i aliade fall, der ej i denna Lag annorlunda stadgadt ar. Utgifware af Dagblad och Periodiffa Crrister, ware alkid i afseende pä an,wäret ansedde såsom Författare, aliggandes dem, under lika förbindelse, att tillse det de wilker, som wid utgifwandet deraf i denna Lag ytterligare stadgas, warda noga iakttagna. 8-o. Wid Rättegångens början ware Boktryckare skyldig, akt Författarens namnsedel till Domaren ingifwa. I annat fall stande han Författarcanswar, sä framt icke Författaren sig hoS Domaren sjelfmant tillkannagiswer. Angar Rattegängen Dagblad eller Periodiffa Skrifter, blifwe Utgifwarens namn af HoftCanzleren, i följe af ofwan förescrisne anmälan, uppgifwet. Domaren ager att, senast sedan namnsedeln bliswit aflemnad, densamma öppna, oech den derigenom upptäckta ratta Parten för Domstolen inkalla. Skulle, wid Rättegångens stut, Domaren pröfwa, akt äklagaren i oträngt ural anställt Nattegängen, sa akt namnsedelns brytande deras bliswit en följd, ware aklagaren förfallen till ,oo Rudböter. - Har Boktryckare utan Författares och-Utgifwares tillstånd desi namn en Skritt äsatt, straffes enligt Misig. Balkens 8 Cap. z. §. Den 22 Junii. 775 9:0. Hwarje Skrift ware Författarens eller desi ratts lagliga innehafware!, egendom. Hwilken som Skrift trycker eller eftertrvcker, utan Författarens elier Förläggarens ffrifteliga tillstånd, miste Upplagan, eller böke desi fulla wärde , agarens ensak.
Hvar som å ställe, som nu sagdt är, deltager i äfventyrligt spel, straffes med böter, högst tvåhundra Riksdaler. \ 5 § Beträdes någon med fylleri, i ty att han så öfverlastar sig af starka drycker, att af hans åtbörder eller orediga sinnesförfattning synbarligen märkas kan, det han drucken är, och träffas han i sådant tillstånd å väg, gata eller annat allmänt ställe; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. Sker det tredje gången eller oftare; vare straffet böter eller fängelse i högst sex månader. 16 §. Visar någon i behandling af egna eller andras kreatur uppenbar grymhet; straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. Om eldskada af uppsåt eller vållande; så ock om annan skadegörelse å egendom. 1 §. Sätter man uppsåtligen eld å hus, byggnad, fartyg eller annat, der menniskor bo, eller vanligt eller veterlig! är, att de eljest vistas, eller å något, hvarifrån elden till sådana boningar eller vistelserum lätteligen spridas kan; dömes för mordbrand, till straffarbete från och med sex till och med tio år. Fick någon, som å sådant ställe förevar, af branden svår kroppsskada; varde mordbrännaren dömd till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år. Fick den, som förevar, af branden döden; miste mordbrännaren lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 2 §. Föröfvar man mordbrand, som i \ § sägs, då allmän farsot, uppror, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara för handen är, eller gör mordbrännaren våld å någon, för att elden åsätta eller dess släckning hindra, eller sker mordbrand å hus, byggnad eller fartyg, der mycket folk är, som för fara blottställes, eller å kruthus, eller i stad, köping eller by, eller å annat sådant ställe, der mångå sammanbo, eller å Konungens slott, fäste, fartyg, förrådseller tyghus eller annan sådan Statens tillhörighet, eller å kyrka; då skall till straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år dömas. 3 §.
Med brottningen gick det nu så, att ju fastare Tor tog uti, desto fastare stod den gamla käringen. Sedan brukade hon knep, och till sist sjönk Tor ned på ena knäet. Då gick Utgårda-Loke fram och sade, att de nu skulle upphöra och att det icke vore värdt för Tor att uppfordra flere till brottning. Han visade Tor och hans kamrater till säte, och de blefvo natten öfver samt åtnjöto all gästfrihet. Följande morgon, då Tor och hans reskamrater ville gå sin väg, följde Utgårda-Loke dem ut ur borgen och sporde vid skilsmessan, hvad Tor tyckte om sin färd. Tor yttrade sitt missnöje deröfver, att han af deras sammanträffande haft mycken vanära. Då sade Utgårda-Loke: »Nu skall jag säga dig sanningen, då du kommit ut ur borgen, dit du aldrig mer skall komma, om jag får råda, och dit du aldrig skulle hafva kommit, om jag vetat, huru stark du är och att du lätt kunnat bringa oss i olycka. Jag har användt synvillor mot dig. Matpåsen hade jag knutit till med segt järn, så att du ej kunde upplösa honom. Det första af de tre hammarslagen hade varit nog till min bane, om det träffat mig i hufvudet; men der du såg vid min borg ett berg med tre fyrkantiga dalar, den ena djupare än den andra, der voro spåren af din hammare. Jag sköt berget för slagen, utan att du märkte det. På samma sätt var det med lekarne. Loke var hungrig och åt dugtigt, men Loge var elden, som förtärde både tråg och kött. Tjalfve sprang i kapp med Huge, som var min tanke, och med hans snabbhet kunde han ej mäta sig. Då du drack af hornet och tyckte att det gick långsamt, skedde ett stort under. Hornets ena ände stod i hafvet, utan att du såg det; men när du kommer till hafvet, kan du se, i huru hög grad det är minskadt och du åstadkommit ebb deri. Att du kunde lyfta katten med ena foten från jorden förfärade alla, ty det var Midgårdsormen. Brottningen med Älle var också ett stort under, ty så stark har ingen varit eller skall blifva, att ej ålder får bugt med honom.
Då jag af Hr Lefrens sisla yttrande finner, att han framställt en anmärkn. emot den anhållan jag ställt till Hr Landtm., alt denna discussion måtte blifva slutad, får jag nämna, alt jag visserligen icke tror att någon ledamot kan bestridas rättighet alt yttra sig öfver lagligheten af hvad inom Ståndet sig tilldrager; men jag har icke funnit att någon enda ledamots yttrande haft detta ursprung eller utgått från denna synpunkt, hvilket ej heller kan äga runi, innan Hr Ribbings yttrande är justerad t eller aflemnadt till protocollet. Det är af denna anledn. jag yttrat, att gången af denna öfverläggning låg i flera afseenden utom formen; och då jag föreställde mig, att majoriteten af R. o. Ad. skulle önska den slutad, såsom icke ledande till något mål, har jag hos Frih. o. Landtm, anhållit om en framställning, hvarigenom vi återfördes till föredragningsämnena, hvilken anhållan jag nu lager mig friheten förnya. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt, till följe af §:n Riksd.Ordn., det vore hvarje ledamots rättighet, då han i Ståndets fattade beslut icke instämde, att få sin reservation till de öfriga RiksSttn anmäld; dock kunde ej i något fal! utlåt, eller beslut genom enskild ledamots reservation uppehållas; således vore det Ilr Ribbings rättighet alt få sin nu afgifna reservation meddelad de öfriga Stånden, men den kunde icke uppehålla afsändandet af det prol.uldr., som lill de öfriga Stånden skall afgå och innehölle 11. o. Ad:s inbjudning lill dem alt förena sig i Ståndets beslut angtde löner för länsnotarier, beroende det likväl af R. o. Ad. att besluta om fördröjandet af detta prot.utdrags afsändande, ii H. 5 34 Den i3 Augu sti. intilldess Hr Ribbings reservation blifvit i behöriga exemplar till prot. aflemnad.
Ad. heder och som skulle lemna en vacker förklaring på det beslut, som R. o. Ad. den 28 Aug. sisth år fattade, i hvilket äfven jag deltog, .lag ^tror det vara af vigt, alt R. o. Ad. icke förkastar delta Hr Åkermans förslag, emedan det är det sisla i ordningen af dem, som blifvit underkastade R. o. Adis pröfning, som lemnar en utväg öppen för hvarje ledamot att förklara huruvida han verkligen och uppriktigt önskar en framgång pä reformens bana, eller huruvida han endast vill medgifva dem derföre, alt de icke längre kunna motstås; del vill med andra ord säga, huruvida man anser, att de svårigheter, om hvilkas tillvaro säkerligen alla äro öfverens, kunna afhjelpas endast genom en förändrad arbetsordning, eller om icke dertill fordras någonting mera omfattande. Ty svårligen lärer det kunna kallas annat än en förändring i arbetsordningen, om man delar de nuvarande Stånden i tvä kamrar, äfven om man skulle dertill lägga ett femte Stånd. Vill man allvarligt någon förändring i vårt statsskick, och anser man tiden dertill vara inne, så tror jag, att man bör gifva sitt bifall till Hr Åkermans förslag. — Man har sagt, att delta förslag skulle vara alltför obestämdt, och en talare här bakom mig har öppet förklarat, ali han ansåg sig kunna bifalla förslaget, emedan han ansåg att Sveriges väl oell stabiliteten i dess representation till en stor del hvilade pä ståndsprincipen. Lika uppriktigt vill jag bekänna, att jag biträder delta förslag, derföre att jag anser det inrymma en möjlighet för blifvande Ständer alt pröfva, huruvida icke Sveriges bestånd kan betryggas ulan den närvarande ståndsförfattningen. Vi hafva här hört lemligen olikartade skäl användas från samma håll i afseende pä olika förslag. När man får ett fullständigt utarbeladl förslag, så säger man: detta förslag duger icke till sina grunder; det kunna vi icke antaga. När del deremot blir fråga om att antaga grunderna, så säger man: vi kunna icke bedomina dem förr, än vi få ett fullständigt förslag framställd!. Utan att tillåta mig att tyda andras mening, hemställer jag, om icke ett sådant sätt att yttra sig ger anledn. till misstydning.
Om det nu är ett faktum alt Jemtland är i behof af lättad kommunikation, om Östersund är den enda residensstad i riket, som icke eger telegrafstation, och dertill kommer att denna provins icke njutit något understöd för större kommunikatiönsanstalter, så torde finnas skäl för bifall till min anhållan. Jag bör nämna att R. St:r vid sista riksdag beslöto för underlättande af en kommunikation med Norge ett understöd till en väg mot Trondhjem, hvilken väganläggning snart kommer till stånd. Det är utan tvifvel att härigenom kommer att upstå en ökad rörelse från en del af Jemtland till Norge och att det således kunde vara skäl förfullständiga systemet. Jag yrkar bifall till mitt förslag. Den 12 September e. m. 149 Frih. Tersmeden: Bland de skäl, Hr Skogman anfört mot detta förslag, var att fråga blifvit väckt att draga denna telegräflinie från Hernösand till Östersund. Med någon kännedom om förhållandet kan man alltför väl finna skälet härtill. Angermannaelfven har en stor rörelse; derifrån sker en stor export af trävaror, och det skulle således vara af intresse att förbinda Angermannaelfven äfven med denna telegrafi in ie. Med afs:de på en telegrafförbindelse mellan Östersund och den punkt vid Bottniska viken, som kan anses vara den lämpligaste, får jag nämna att sträckes den till Hernösand, blir det i alla fall en förbindelse mellan Sundsvall och Östersund, enär linien går emellan Sundsvall och Hernösand, och för att icke afskära möjligheten att draga linien från Östersund till Hernösand, ifall det finnes lämpligare, får jag hemställa, om icke Gr. Sparre ville ändra sitt förslag till yrkande på förskott å 66,000 rdr lill en telegraflinie mellan Östersund och den telegrafstation vid Bottniska viken, som kan anses lämpligast. Gr. Sparre: Ehuru jag tror att Sundsvall är deft rätta punkten, så och då jag instämmer deri att det icke är lämpligt att på förband bestämma detaljfrågor, vill jag gerna ingå på Frih. Tersmedens förslag och således ändra min vördsamma framställning på det sätt, att, i stället för Sundsvall, sättes den punkt vid Bottniska viken, som K. M:t finner lämpligast.
Innan man befattar sig med expeditions - sättet torde man-böra utröna om sjelfwa saken blifwit bifallen eller af» flagen. Ätssilliga hördes ropa, akt ben redan genom Ntidderskapet och Adelns äldre beslut more afgjord. Herr Grefwen och Landt - Marsk alken gjorde derefter proposition, att BondeStändet mätte underrättas om de beslut Ridderffapek och Adeln redan förut tagit rörande de af BondeStändet wäckta frägor, och hwaraf dek ena redan blifwet behörigen Communiceradt, samt att Ridderskapek och Adeln förklarar sig e) i dessa fattade beslut kun» na göra nägon förändring. Beswaradrs med ett starkt Ja. Grefwe Os In GnröiSi )scr>K: I sölje af Riddcrskapet och AdelnS beslut rörande RiksdagSordningenS ventilation, hemställde Herr Grefwen, att dcrwid bet Protokoll, som hölls när anmärk,un» garna gjordes, mätte wara till hands och punktewis uppläsas. Tredje Band. N:S 199. upps H2Z8 Den 16 October. Uppä derom af Herr Grefwen och Ländt - Marskalken gjord proposition sivarades mänga )a bsandadé med nägra Nej. Grefwe Norner, Hstolpk 63rsn: De anmärkningar som bllhvik gjorda, äro antagna i ConstitutionS - Utskottets swar: om dä Protokollet tillika ffall uppläsas, kommer Ridderskapet och Adeln att höra samma sak twä gängor hrvilket endast werkar tids Utdrägt. Ropades att uppläsningen af anmärkningarne redan worc afgjord. Hskk von 8 ek ant 2, Ivsr ^reöric 6rbrie1, trodde ordningen af noggranhcten wid benna wigtiga Lags granskning fordra, att be gjorda anmärkningarne upplästes. Grefwe I^övvenkjelm, (Harl, föreslog att Protokollet endast mätte finnas till hands i fall nägon skulle hafwa ben egenkärlek»! att en gäng till wilja höra sina anmärkningar, Lä de efter begäran kunde uppläsas.
Sedan åtskilliga, vid pröfning af roteringskommissionernas år 1841 vidtagne åtgärder, af Kongl. Maj:t år 1843 föreskrifna ändringar blifvit verkställde, har extra roteringsverket blifvit den 14 April 1845 faststäldt, enligt hvilket extra rotarnes antal uppgår till 295 vid Nerikes och till 63 vid Westmanlands regemente. 1841 års ordinarie roteringsverk, som upptager 57 rotar vid Nerikes och 1 vid Westmanlands regemente, har ännu icke vunnit nådig stadfästelse. Under åren 1842—1847 hafva hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, för afgälds bestämmande, blifvit anmälde 11 från hemman verkställda jord-afsöndringar, om tillsammans 47 tunnland 16 kappland, för hvilka afgälderna blifvit fastställda till 2 tunnor 5& kappar råg, 6} kappar korn, 60 lisp:d rågmjöl, 37 mansoch 8 qvinsdagsverken, samt 5 R:dr 16 skillingar banko i penningar. Taxeringsvärdet å fastigheter, som år 1841 var för fem åren näst förut ökadt med 764,690 R:dr banko, har under sistförflutna sex åren ytterligare ökats med 32,279 R:dr 18 sk. Laga skiften hafva blifvit verkställda å 436 mantal eller nära 73 mantal per medium årligen, då deremot under quinquennium näst förut medeltalet knappt öfversteg 40 mantal. Dessa ägodelningar, ehuru kostsamma för delägarne, leda ögonskenligen till jordbrukets förkofran; men skogens utödande är och blir en gifven följd, dels af den genom skiften betydligt ökade stängselskyldigheten och dels af det sätt, hvarpå skogsliqvider författningsenligt verkställas. Antalet af dem, som bruka egen jord, kan antagas förhålla sig till brukare och arrendatorer af annans jord, som tre till ett. 15 23 mantal posthemman utgöra postföring från 27 särskilda ställen.
Stockholms stad samt i egenskap af restitution, blifvit från Riksgälds-kontoret år 1856 ut betaldt, men med tillägg af de, under 1855 års lopp, influtne arfsoch testaments-beviil nings-afgifter, har Riksgälds-kontoret, såsom allmän bevillning för sistnämnde år uppburit 30. 6 13. 3 5. 10 under år 1855 R:dr 36,922 » år 1856 » 1,259,235 och under de 3:ne första qvartalerna af innevarande år » 7,181 tillhopa R:dr 1,303,339 skillnaden häremellan och det, enligt nu gällande bevillnings-förordning, för år 1855 påräknade belopp » 1,150,000: 1. 7 utgör således R:dr 153,339: 1. Efter iakttagande af enahanda afdrag och tillägg för hvad år 1856 influtit, har Riksgälds kontoret tillgodokommit såsom allmän bevillning för samma år: under år 1856 R:dr 46,360: 18. 3 och under Januari med September månad innevarande år .. » 1,340,144: 14. 8 hvadan summan häraf R:dr 1,386,504: 32. 11 — 54 — Landträntmästarne M. follins och E. G. Harlins propriebalanser. Granskningen af Riksgälds-kontorets hufvudböcker m. m. Ränteri-förslagen och summariska räkningarne. öfverstiger den i bevillnings-förordningen för ifrågavarande år kalkylerade summa » 1,150,000: " med R:dr 236,504: 32. 11. A aflidne Landträntmästarne i Östergöthlands och Wester-Norrlands Län M. Tollins och E. G.