Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Hedervärda Bondeståndet: af Riksdagsfull mäki igen A. W. Svartling från Östergöthlands län, som jemväl föreslagit* att, för skogarnes bevarande, förbud måtte utfärdas mot användande af ved till bränsle å ångfartygen i riket; och af Riksdagsfullmäktigen Petter Persson från Örebro län, hvilken yrkat, att till förekommande af de skadliga följderne af enskilde skogsegares obegränsade frihet att öfver skogen disponera, stadgas måtte : l:o att skogen på hvarje egendom, som genom köp öfvergått i ny egares hand, skall under de fem första åren, räknade från den nye egarens tillträde af egendomen, vara fredlyst, så att deraf ej må årligen fällas eller borttagas en större qvantitet ved, än som under samma tid kan efter skogens och markens beskaffenhet återväxa; 2:o att inom hvarje socken skola å sockenstämma utses tvänne gode män, som jemte länsmannen i häradet, vid öfverlåtelse af fast egendom på tillträdande egares bekostnad enligt skälig taxa, så snart sig göra låter, uppskatta egendomens skog till areal och växande vedmassa, samt uträkna hvad som, med skogens bestånd och gynnande af återväxten, kan derifrån årligen borttagas; 3:o att, under de första fem åren efter tillträdet af köpt egendom, egaren ej må af derå växande skog årligen afhugga eller afhugga låta större qvantitet ved, än som vid ofvanberörde uppskattning skogen ansetts kunna årligen äterproducera, vid äfventyr, att hvad, som derutöfver borttages, anses förbrutet, och att egaren förpliktas utgifva värdet deraf, som fördelas emellan angifvaren och socknens fattige. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har med Lag-Utskottet sammanträdt till öfverläggning angående dessa framställningar och förslag, hvilka Utskotten, med afseende å dek betydliga inflytande, skogshandteringen utöfvar på rikets handel och näringar samt skogsprodukternes oumbärlighet för invånarnes behof, funnit förtjena synnerlig uppmärksamhet. 12 Eaysamt Allm. Besvärsoch Ekon.-läsk. Belänkande, N:o 36.
Hr Tersmeden, Nils, som på f. m. började discussionen i detta ämne, har nu sednast slutat sitt anförande med att erkänna behofvet af en reform i skolväsendet, ehuru han önskar den baserad på de nuvarande elementarläroverkens grunder; en annan af f. m:s talare, Hr Bråkenhjelm, förklarade, det han visserligen icke ville bestrida, det ju de hufvudgrunder, på hvilka Utsk. uppställt sitt betänk., kunde vara ändamålsenliga och lämpliga; Hr Lagerhjelm åter, att han på det högsta ville förorda sjelfva principen, alt mera uppmärksamhet lemnades åt realkunskaperne, ehuru han ej kunde ingå på det af Utsk.' föreslagna sättet för att realisera detta ändamål; och slutligen har en fjerde talare, Frih. Palmstjerna, förklarat, icke allenast alt han med Utsk. instämde deruti, att de individuella anlagens utvecklande hindrades genom den gamla skolmethoden, utan äfven, att vissa läroämnen, som voro nödvändiga för den nuvarande tiden, för mycket eftersattes. Följaktligen har verkligen under denna discussion inträffat, att samtlige talare, som. yttrat sig mot Ulsk:s förslag, ändock förenat sig om erkännandet just af de behof, på grund af hvilka Utsk. kommit till resultatet af sitt betänk. Jag vill i anledn. häraf endast tillbaka hemställa till desse Hrr, huruvida det är möjligt att bifalla de principer, på hvilka desse värde talare ingått, utan att tillika medgifva antagandet af de nödvändiga medlen att göra dem gällande, genom införande af vissa förändringar i sjelfva undervisningssättet. Att önska en reform i skolväsendet, men icke vilja röra ett hår på just det, som är i behof af reformen, kan jag för min del ej förklara annorlunda, än som en motsägelse i begreppet.
a35 Och då enahanda Capital belopp af 199,560 R:dr blifvit det nya Bolaget beviljadt, men orden reverserade beloppet skulle föranleda dertill, att Bolaget borde undfå hela den summa, sorn förskrifningarne innehålla, så har Stats-Utskottet, till förebyggande af all tvetydighet, låtit utesluta orden: reverserade beloppet. 6 Art. uti 1818 års Reglemente, hvaruti blott oinförmålas Fullmågtiges Befattningar och Åligganden i allmänhet, år, såsom öfverflödig, utesluten från det nu töreslagne Reglementet. z Mom. 8 § 6 Art: Hår år föresla get, att årliga behållningen af Tullmedlen, hvilken förut ingått till Kongl. StatsContoiret, skall i vanlig ordning, omedelbarligen från Tullstyrelsen aflemnas till Riksgälds-Contoiret. Och då Tull-Styrelsen således får, på lika sått, sorn förut, utaf inflytande Tullmedel disponera hvad som till löpande utgifters bestridande erfordras, kan förändringen med stöllet, dit behållningen kommer att levereras, icke i ringaste måtto inverka på sjelfva Administrationen af Tull-Verket. a36 StatsUtskottets BetänTcanden. Jemn val år föreslaget, att hela den Summa, hvilken uti Riks-Staten år beräknad, såsom behållen inkomst af TullUppbörden, skall, för löpande året, efter reqvisitioner, hållas Kongl. Stats-Contoiret tillhanda, på lika sått, som anslaget utaf Allmänna Bevillningen, så att, vid ett och annat tillfälle, förskott på TullAnslaget äfven skulle kunna komma i fråga, att från Riksgålds-Contoiret meddelas.
Angående förslaget att 7 stafvelse!’ borde finnas på hvarje rad i Expeditioner, tillstyrkte Götha Hof-Rätt, att minst 6 stafvelser skulle vara på hvarje rad i rubriken, och 8 i contexten. De öfrige Hof-Rätterne, Justitiae-Canzlern och Högsta Domstolen afstyrkte något visst bestämmande härom på de skäl, som uti Herr Gyllenhaals reservation mot Utskottens Betänkande finnas upptagne; skulle något stadgande ges, ansågs snarare ett visst antal bokstäfver på raden böra bestämmas, men det vore icke heller lämpligt. Rätta correclifvetmot dragen stil ansågs bero derpå, att Domaren vid hvarje fall eger alt bedöma, om Expeditionen vore glest skrifven eller ej. På samma grunder fann Kongl. Maj:t sig icke heller böra bifalla Rikets Ständers hemställan i denna del, så mycket mer, som frågan vid Expedilions-taxans a66 Den 7 Maji e. m. utfärdande blifvit öfvervägad. För min del fortfar jag att vara af denna tanka. Det synes icke vara billigt att, om uti en Expedition, en eller annan rad finnes, som innehåller mindre än 7 stafvelser, eller om äfven vid sammanräknandet af alla rader och stafvelser i Expeditionen, en brist skulle befinnas af någre stafvelser, en Domare derföre skall dömas till plikt, Jag tror åtminstone, att, om ett sådant stadgande skulle vidtagas, borde det correctif derföre bestämmas, att ej afseende skulle göras deruppå, om en eller annan rad innehöile mindre än det bestämda antalet stafvelser, helst det ofta händer, att lika antal stafvelser innehåller i en rad dubbelt så många bokstäfver, som i en annan. Hvad den andra punkten beträffar eller om öfverseendet af Expeditionstaxan i afseende på förhöjning i lösen för Stads-Domstolarne, så tillstyrkte Götha Hof-Rätt en sådan förhöjning, roen Christianstads Hof-Rätt, Justitias-Canzleren och Högsta Domstolen åter afstyrkte det, och Svea Hof-Rätt föreslog blott jemnkning i afseende på några få Expeditioner.
Några vänliga ord och en förnyad uppmaning att stiga fram, erhöllo intet annat svar, än åter en bugning. Nu steg äfven Sigrid opp ifrån sybågen, der hon hittills sutit qvar. "Nå gudskelof att du ej tänker sy i mörkret, söta Siri", sade Hebla. "Jag trodde i sanning att man i Tavastland bestode sig kattögon." Siri hade visserligen icke sett sy på en stund, men af pur respekt för Riksmarsken, hade hon ej vågat stiga opp. "De unga hålla på att brodera en matta åt sin broder Johan", sade nu fru Ebba, för att börja något samtal med den stumme gästen. "Han är nu på Qvidja, och emellertid vilja de ha den färdig. De gladde sig nyss åt att arbetet utfaller vackert. För en man som är van att studera stjernorna och vår herres fagra, vexande blommor, kan deras lilla arbete väl ej ha något intresse; men kanske behagar mäster Sigfrid ändå fägna dem med att kasta en blick derpå." Fru Ebba beräknade att hon på detta sätt skulle få sin gäst att lemna sin plats vid dörrposten; men tänkte dervid i sjelfva verket så litet på beskådandet af arbetet, att hon ej ens erinrade sig, att det vore alltför mörkt i rummet dertill. Hebla började nu upprulla den praktfulla mattan, i det hon sade: "Men här är ju så mörkt, hvem kan nu se." Mäster Sigfrid bockade sig än en gång, och steg sedan framåt. Han såg länge tyst på det präktiga arbetet, slutligen utbrast han: "Besynnerligt! Syntes mig icke detta först vara idel rosor och blader, men ju längre mina ögon bjuda till att genomtränga skymningen, dess klarare framstår, hvad här är afsedt och menadt." "Huru så, hvad menen J, mäster Sigfrid", frågade Kathrina. "Ja i sanning, detta är dock sannerligen så. Se alla dessa bilor och blodfläckar deremellan. Och blott ett par år, så är det färdigt." "Hu, hvad är det han säger, hvad betyder detta", ropade Kathrina och fällde af förskräckelse trädet, hvarvid mattan var fästad, så att det föll med buller i golfvet och ljudet återskallade genom rummen.
Här nedan uppgifna, ännu innestående summor utaf de anslag, utgörande tillsammans 1.950,000 Hulr, som, för fängelsernas ombyggnad och förändrade inredning, utaf Rikets arén 1840 och 1841 församlade Ständer beviljades, böra, enligt Kongl. Maj:t,s nådiga föreskrift, utbetalas i den mån desamma, för dermed afsmida ändamål, varda disponerade och reqvirerade, nemligen: l:o. återstoden, Tjugotre tusen trehundra fem R:dr 69 öre, utaf anslaget för häradshåktenas ombyggande och förseende med erforderligt antal celler, i den ordning Kongl. Majit, efter menigheternas hörande, pröfvar sådant kunna och böra verkställas, enligt en för härads-fängelsernas ordnande inom hela riket uppgjord fullständig plan; och 2:o den återstående anslagssumman, Femtiotusen etthundra sextionio R:dr 33 öre, för uppförande af fängelse-byggnader i städerna utom Stockholm, efter en förut uppgjord allmän plan och i den män Kongl. Majit finnér sådana byggnader af behofvet påkallade. B) Under 4844 och 4845 års riksdag beviljade, men ännu icke bestridda stats-utgifter. § 87. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift och på grund af vederbörliga reqvisitioner, utbetalas det belopp, sorn erfordras för inköpande af Tre - 12 Ståts-Utskottets Memorial J\f 205. hundra exemplar utaf Svenska Fornskrift-sållskapets årliga samlingar; varande kostnaden för inköpet af hvart och ett exemplar utaf dessa samlingar beräknad att årligen utgöra omkring Tre Ralr. C) Under 1847 och 4848 års riksdag beviljade, ännu återstående stals-utgifter. § 88.
Men då numera någon stadigvarande vinter ej infälle förr, än efter jultiden, kunde nagra menliga följder af den påyrkade förändringen icke befaras; varande der - 6 Lagsami Allm. Bese.- och Ekon.- U/sk offe lis B et falk ände, N:o 15. jemte af motionären uppgifvet, att i England enahanda föreskrift, sorn den 'af motionären föreslagne, vore gällande. Omförmälde motioner, af hvilka den sednare blifvit till Lag-Utskottet, men den förra till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet öfvcrlernnad, hafva desse hegge Utskott tagit i öfvervägande; och hvad först angår den af hr grefve af Ugglas föreslagna utsträckning i tiden för jagt å tjäder-tupp och •rr-tupp, torde det icke vara att antaga, att, derest uti ifrågavarande afseende olika bestämmelser blefvo gällande, med hänsigt till lianeller hon-slägtet, dessa bestämmelser kommo att noggrannt efterlefvas. Tvertom skulle, efter all sannolikhet, sådant bidraga till villebrådets utödandc, då det svårligen kund# kontrolleras, att ej hönorna, och möjligen äfven de späda ungarne, under den för jagt å tupparne tillåtna tid, fälldes. Utskotten anse således berörda förslag , icke böra bifallas.
När åter, genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordning af den 4 November 1859, rörande uppgifterna till rikets officiela statistik, och af den 20 Oktober 1860, rörande folkräkningen i Stockholms stad, Statistiska Central-byrån fått det åliggande, att efter blotta namnförteckningar och andra detaljerade specifika uppgifter för hvarje församling i riket sjelf utarbeta alla de numeriska tabeller öfver folkmängd, vigde, födde m. fl. ämnen, hvilkas upprättande förr varit fördeladt på samtlige pastorer och församlingsföreståndare i riket, till ett antal af omkring 1,300, samt på Mantalskommissarierne i Stockholms stad, så bör ingen kunna tvifla, att härmed blifvit embetsverket förelagdt ett arbete, som endast den allvarliga fliten vågar företaga, endast det ihärdiga tålamodet förmår utföra, och som endast i sanningsoch fosterlandskärleken kan ega sin bevekelsegrund och måste söka sin uppmuntran under de åratal, som för utförandet åtgå. Men emedan en längre tidsåtgång är oundgänglig för de utförligare berättelser, sorn skola redogöra för befolkningsstatistikens detaljer, äro göromålen i embetsverket så ordnade, att de summariska folkmängdsuppgifterna så mycket tidigare må kunna blifva tillgängliga. Sålunda finnes numera ärligen direkt uppgift om folkmängden inom hvarje församling i riket, såväl som länsvis och för hela riket sammanräknad, afslutad och tillgänglig i embetsverket för det nästföregångna årets sista dag inom de 6 första månaderna af det följande. Större skyndsamhet har mig veterligt intet annat land att uppvisa. Till § 3. Stats-Revisorernes uppgift om antalet utkomna häften af Statistisk Tidskrift är med verkliga förhållandet öfverensstämmande, Så framt dermed afses förklaring öfver orsaken till det olika antal häften, som under olika år utkommit, så torde böra upplysas, att denna ligger dels uti den olika tid, sorn af andra mera tvingande arbeten tagits i anspråk, dels uti väntan på fullständiga uppgifter i det ena eller andra ämnet, som varit afsedt till föremål för tidskriften.
Hr Brakel begärde votering, hvarefter till justering uplästes en så lydande voter:s-propos.: Den, som bifaller Riddarh.Utsk:s Mern. N:o 4, ang:de Hr Brakels motion om Heml. Utsk:s utväljande genom direkta val, röstar Ja, den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, varder berörde Mern., på grund af de deremot gjorda anmärkn:r, till Riddarh.Utsk. återremitteradt. Hr Brakel: Under discussionen hemställde jag, att R. o. Ad. mätte besluta, att val till Heml. Utsk. skall ske samfäldt in pleno, och att, i fall R. o. Ad. skulle härtill lemna bifall, Riddarh.Utsk. måtte updragas att förändra Riddarb.Ordmn. Jag afstår ifrån den frågan, hvilken lärer väl blifva afslagen, och vill i stället åtnöja mig med återremiss. Den 2 0 December. 710 Den uplästa voter:s-propos:n blef nu af R. o. Ad. godkänd, och efter voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 69. Nej — 22. Hr Brakel: Jag anhåller att (å i prot:t antecknadt, att dä min motion om bänkmans-valens afskaffande föredrogs, jag icke var här närvar:de, emedan kort före föredragningen någon önskade tala vid mig i förstugan. Under min frånvaro blef Utslcs Mern. föredraget och före min återkomst afgjordt. Frih. Raab, Adam Christian: Utan tvifvel finnes ingen ledamot af R. o. Ad. som icke lika med mig med bekymmer er farit, att vår utmärkte ledamot Hr von Hartmansdorff har af svår sjukdom förhindrats deltaga i våra öfverläggningar, och att hans med hvarje dag försämrade hälsotillstånd hotar med hans bortgång. Under sådana förhållanden hemställer jag, att R. o. Ad. måtte genom någon af dess Kansli-personal efterhöra Hr v. Hartmansdorffs hälsotillstånd, med beklagande af R. o. Adis saknad af hans frånvaro.
Från källaren och till vinden var det fejadt och blomsterklädt, och på hyllorna i boden stod ej ett så litet eller obemärkt helgon, att det ej hade en eternell eller bellis i handen. På samma sätt som hos donna Elisa hade man i det fattiga Diamante dekorerat hela gatan utefter. Det var ett sådant vimmel af flaggor, att man tänkte på tvättkläderna, som hängde från jorden till himlen i gränden ofvanför den lille morens hus. Alla hus och alla äreportar buro flaggor, och tvärs öfver gatan hängde rep, där vimpel vajade invid vimpel. Vid hvart tionde steg hade Diamantefolket svängt äreportar öfver gatan. Och öfver hvarje port stod helgonets bild, infattad i gula eternellkransar. Balkongerna voro klädda med röda täcken och brokiga borddukar, och uppför väggarna slingrade sig styfva girlander. Där var så mycket blommor och så mycket grönt, att ingen kunde förstå hur man kunnat skaffa allt detta redan i januari. Allting var bekransadt och blomsterprydt. Kvastkäppen bar krans af crocus och portklappen en bukett af hyacinter. Men i fönstren stodo taflor med namnchiffer och inskriptioner af blåröda anemoner. Och mellan dessa utsirade hus vältrade människoströmmen så väldig som en stigande flod. Det var ej allenast Diamanteborna, som firade San Sebastiano. Från hela Etna kommo gula, praktfullt beslagna och målade kärror, dragna af hästar i utsirade seldon och fullastade med människor. Sjuke och tiggare och blinde sångare voro komna i stora skaror. Och där voro hela pilgrimståg af sådana stackars människor, som nu efter olyckorna ägde någon att bedja för. Det var så mycket människor komna, att man undrade huru alla skulle kunna rymmas inom stadsmurarna. Folk var det på gatan, folk i fönstren, folk på balkongerna. På de höga stentrapporna sutto människor, och bodarna voro fulla af dem. De stora gatudörrarna voro uppslagna, och i förstugorna voro stolar ställda i halfcirkel som på en teater. Där sutto värdfolk och gäster och sågo på dem, som drogo förbi. Genom hela gatan strömmade ett berusande larm.
Danmarks kärntrupper vid Helsingborg; att det var i spetsen för en sådan, men illa klädd och föga exercerad arme', sorn Napoleon utropade, då han öfversteg Bernhardsbeeget, för att besegra de Österrikiska veteranerna och befria Italien: ”Vi är o alla unga, Soldater och Generaler; för oss ä 1-o mödorna en lek; vi kunna tillintetgöra alla hinder och alla Arme'er;” alt det var sådana ynglingar, som under reträtten från Cuopio och landstigningar - *) Sc Lefréns föreläsningar i lirigsvctensk., der fördelarna af en uational-armé upplagas. 20 Den i Mars f. ra. na vid Kel lon jemi, under sista Finska kriget, genom sitt välförhållande väckte sjelfva de blodbestänka Finska veteranernas förvåning; alt det är med en sådan ungdom, som roan kan trotsa aila möjliga faror; att uti den företrädesvis herrskar lif och verksamhet; att hos den linnes en brinnande fosterlandskänsla, tillika med ärans och modets allsmägtiga hänförelse, och djerfhetens eldkraft förenad med det i krig så nödvändiga sjelfförtroende!; att dea ännu icke hunnit fästa sig vid lifvets små bekymmer; att den är oberoende af vanornas och maklighetens mägtiga inflytelser; att ändtligen en så beskaffad national-arme' är, i ordets sannaste bemärkelse, krigisk och krigslysten och sålunda för landets tillbörliga försvar vida bättre, säkrare och ändamålsenligare, än både den värfva de och indelta A rine'en. Men på det denna oöfvervinnerliga National-arme' mätte vinna den fullständigaste utbildning, och derföre i en framtid, isynnerhet då försvaret i massa skulle komma i fråga, inom sig sjelf kunna finna ett nödigt befäl, böra, hvad jag äfven under de föregående Riksdagarna föreslagit och som jag nu itererar, M i I i.t ä r-P r o fess or er anställas vid Universiteterna i Upsala och Lund, en Mi 1 i t ä r-1 e c t o r vid hvarje af Rikets Gymnasier samt en Exercitiemästare, med kännedom af Svenska krigshistorien, vid hvarje Trivialoell Apologist-skola.
Då man ej vet, huru den föreslagna planen skall utföras, eller huru mycket den skall kosta, hemställer jag, om man med godt samvete kan bevilja anslag dertill. Ar det nödvändigt att befästa Stockholm, är jag öfvertygad att inom alla Stånd fosterlandskänslan skall diktera beslutet och att medel dertill skola anskaffas. Af Chefen för IngeniörKorpsen har, om jag ej misstager mig, blifvit framställdt att hela företaget skulle komma att kosta 5,225,000 rdr; och en tid af 50 år skulle således åtgå innan arbetet blifver färdigt. Då frågar jag, huruvida, då vi ej för ögonblicket hafva något att frukta af vår granne i öster, och då det ej kan förnekas Den 13 April. 149 att stridiga meningar gjort sig gällande i afseende på hufvudsaken, vi ej kunna vänta tili nästa riksdag, innan vi afgöra saken. Är frågan vigtig, är den nyttig för vårt fädernesland? Jag är öfvertygad att kommande St:r, då de få arbetsplan och kostnadsförslag sig förelagde, skola gifva dubbelt den summa, som nu äskas. Såsom tillhörande pluraliteten inom StatsUtskrt anser jag äfven min pligt vara att besvara några af de mot Utsk:t gjorda anmärkningar. Man har sagt att pluraliteten inom Utsk;t, utan att ingå » några närmare detaljer, afslagit K. M:s Propos. Det hade dock varit Regeringens pligt att lemna erforderliga uplysningar. Vi hafva visserligen hört i ett ganska sakrikt anförande, hurusom den tillämnade befästningen i allo är nödvändig; man har sagt de summor, detta skall kosta. Vi hafva hört omtalas de vådor, som kuuna blifva en följd, om man underlåter att befästa hufvudstaden. Man har gått så långt, att man påstod, att fienden så hastigt kunde komma öfver oss, att ej ens den Kongl. Familjen skulle kunna rädda sig undan hufvudstaden. Jag för min del tror dock att i denna tid, då vi hafva så hastiga kommunikationer genom telegrafer, kan ingen fiendtlig armée, oss alldeles ovetande, landstiga här i Sverige.
Sedan, i fråga om rätta förståndet af 2 mom. uti Banko-Reglementets 193 §, olika meningar inom Banko-Diskont-Direktionen yppats, i så matto, att en del ansett, att med det i slutet af samma moment förekommande ordet »utgifvas» icke kunde förstås annat, än då penningar för beviljade lån från Diskont-Verket utfalla; hvaremot andra hyste den åsigt, att ordet utgifvas i förevarande fall borde anses liktydigt med ordet beviljas, och att således det då gällande beräkningssättet af öfverräuta borde tillämpas äfven i afseende å alla sådana lån, som, ehuru först från och med den 1 Juli 1849 utassignerade, likväl före nämnde dag blifvit af Direktionen beviljade; så hafva Fullmäktige, under den 16 Maj sistberörde år, meddelat den förklaring, att omlörmälte stadgande skall, enligt dess ordalydelse, förstås och tillämpas, samt att således öfverränta å de lån, som, från och med den 1 Juli 1849, ifrån Diskont-Verken utassigneras, bör beräknas ä 6 procent, utan bevillningsafdrag, äfven om dessa lån längre eller kortare tid före nämnde dag blifvit beviljade. § 45. Vid senaste Riksdag höjdes fonden för belåning af aktier och publika papper från 500,000 R;dr, till 1,000,000 R:dr. Då, genom återbetalning af de åt Hvpotheks-Föreningar anvisade kreditiv, tillgång bereddes för berörde förhöjning, fördelades fouden på de särskilda Diskont-Verken, på sätt af 73 § i Herrar Revisorers berättelse in bemtas. Uti denna fördelning har sedermera någon förändring destomindre varit af behof påkallad, som den åt hvarje särskildt Diskont-Kontor öfverlemnade andel af fonden icke någonsin varit till fulla beloppet anlitad. Börande Fullmäktige härvid uttrycka den på vunnen erfarenhet under den förflutna tiden grundade öfvertygelse, att fonden för ifrågavarande belåning, nedsatt till dess förra summa, 500,000 R:dr, skall åtminstone i de flesta fall vara för ändamålet fullt tillräcklig.