Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
StatsUtsk. skall nemi. sysselsätta sig med en del af statsinkomsterne och med alla utgiftst i ilar ne, under det att Bevilln.Utsk. befattar sig blott nied en del af inkomsterna. När nu StatsUtsk. skulle blifva befriadt från åtskilliga af sina förra åligganden, så kunde det i stället öfvertaga Bevilln.Utsk:s göromål och detta indragas; hvarigenom både inkomster och utgifter kornme att i närmare sammanhang behandlas. Det är tanken på enhet, och en riktigare arbets-fördelning, som genomgår förslaget till Utsk:sbildningen. Jag har nu så länge med detta tal om hufvudfrågorna upptagit eder tid, mine Hrr, att jag icke bör genomgå de särskilda erinringar, som jag har att anföra emot flera ledamöters förut gjorda anmärkn:r mot detaljer i Const.Ulskis förslag. Jag skall måhända upptaga dem vid ett annat tillfälle. Nu torde jag emedlertid böra yttra något, angalo detta ärendes behandling. Somliga ledamöter hafva omtalat huru olyckligt det vore, om representationen icke blefve snart förändrad och förbättrad. Jag tror åter, att det äro åtskilliga samhällsangelägenheter af mera. brådskande beskaffenhet, än denna. Om vi se på sjelfva motionerne, angrde representationens förändring, och om vitro på ordspråket: ”deraf hjerta t fullt är, deraf talar munnen;” så äro det mycket flere som sysselsätta sig med ändring i bränvinsförfattningarne och andra dylika stadgar, än med förändringar i grundlagen. Jag tror äfven, på sätt Hr Lagerhjelm redan yttrat, att man i Sverige ännu allt för litet utredt den fråga, hvarom vi nu öfverlägga. Först vid denna riksdag, och äfven något under den förra, började man att allvarligt tänka på saken. Förliden riksdag lades på Ständernas bord ett förslag, grnndadt på allmänna val; det har sedermera blifvit genomhäckladt och granskadt. Nu är frågan åter, alt på samma bord lägga ett förslag, bygdt på ståndsval. Saken, sedd från denna synpunkt, är ännu icke tillräckligen utredd, hvarken genom Utsk:s förslag, eller genom Ståndens öfverläggningar.
— Genom anställd lagsökning emot förstbemälde köpare, har sedermera, hos honom, ultagits dels ränta, å [\ procent, å den af honom erbjudne summa 210 R:dr, ifrån den 4 Februarii i835, då hans anbud af Banco-Fullmägtige antogs, till sednare Auclionsdagen, den 11 November 1806, dels ock den skillnad, af 3o R:dr, som uppstått emellan det sista och det näst förutgjorde anbudet, jemte ränta derå; hvarefter berörde Fastighets-Lån är vordet i räkenskaperne afsluladt, med en Capital-hrist af 475 R:dr 1 3 sk. 3 r;st. B:co. I afseende på aine, från Banken, år 1826, utgifne Fastighets-Lån, det ena stort 583 R:dr 16 sk., emot af Hemmans-ägaren Peter Johansson och hans hustru uthändigad förbindelse, intecknad, den 28 Mars 1816, uti A Mantal Frälse Sålnebo, uti Wimmerby Socken och Sevede Härad af Calmar Län, och det andra, stort 366 R:dr 3a sk.
Uti denna'reservation instämde Altiders Nilsson och Tufve Månsson från Malmöhus Län, samt Per Nilsson och Per Jönsson från Christianstads Län, Erik Persson från Gefleborgs Län, Per Hindriksson från Norrbottens Län, Lars Persson från Westmanlands Län och Lars Larsson från Skaraborgs Län. 8:0 Af Peter Jönsson ifrån Jönköpings Län: ”Jemte det jag å beropar min vid förra Betänkandet afgifne reservation, rörande beskattningen på bran vins redskapen, kan jag ej annat förstå, än att Utskottet frångått den då rådande öfvertygelsen, att tillgångarne på bränvin borde minskas, ty Utskottet afslog då en stor del af konstapparaterne och beskattade de större pannorne någorlunda i likhet med de små; men nu åter är förhållandet omvändt, ty de små pannorne, som ej åstadkomma något öfverflöd på°bränvin, äro nu alldeles förtryckte genom tillökningen i skatten. Enligt förra Betänkandet med 6 månaders brännihgstid, uppgick skatten för en 20 k:rs panna tili 5 R:dr — 1111 till 8 R:dr; för en 3o k:rs panna till i3 R:dr 36 sk. — nu till 19 R:dr 3a sk. Med de större pannorne åter är förhållandet motsatt, ty för en 80 k:rs panna uppgick skatten, enligt förra Betänkandet, till a53 R:dr, nu deremot endast till 206 R:dr 32 sk.; likaså är beskattningen på en co k:rs panna, som, efter Utskottets förra beslut, uppgick till 322 R:dr 24 sk., nu nedsatt ända till 270 R:dr. Häraf synes mig tydligt och klart, att husbehofsbränningen härigenom alldeles undertryckes, under det fabriksbränningen bibehålies; hvarföre jag på det högsta reserverar mig emot Utskottets beslut, och åberopar ännu en gång min vid förra Betänkandet härutinnan afgifne reservation. Emot Höglofl.
I anledn. af de skäl jag framställt, till stöd för ifrågavande indragning, dervid jag anfört att förhållandet vore olika för de räntegifvare, som leverera till kronan och dem som leverera till räntetagare, har man påstått, att någon jemförelse icke kan anställas emellan bättre och sämre lottade hemman. Jag medger visserligen att jemförelse emellan särskilda hemmans skattläggning icke kan äga rum, enär det ofta inträffar, att ett bättre hemman kan hafva vida mindre räntor än ett annat af sämre beskaffenhet; detta är ett helt annat ämne. Här är fråga derom att hemman, som på skillingen äga lika räntor, bestämde i samma sorts persedlar och af samma värde, likväl genom de olika stadganderne i afseende på sättet att utfordra dessa räntor, kunna komma i olika förhållanden. Om räntan för båda hemmanen vore t. ex. bestämd till ett lika qvantum spannmål, hvilket, förvandladt efter markegång, motsvarade etthundra r:dr, så skulle den, hvars räntor voro kronan behållne, vara berättigad att lösa sin spannmål med dessa 100 r:dr, hvaremot den andra hemmansägaren, hvars räntor blifvit anvisade lill en indelningshafvare, vore skyldig, att, derest denne det äskade, liqvidera räntan in na - 24 Den 1 Augusti. tara, eller ock att lösa den till det pris, som det naturligtvis stod i ränletagarens skön att bestämma så liögt som möjligt i förhållande till gällande priser och de olägenheter, som kunde tillskyndas räntegifvaren genom skyldigheten att leverera den in natura. Det vore således möjligt att denna räntegifvare finge betala t. ex. 120 r:dr för den ränta som en annan kunnat fä lösa med 100 r:dr, och det oaktadt deras räntor voro lill belopp och beskaffen het alldeles enahanda. Detta exempel lärer icke kunna bestridas. Den orättvisa som dervid uppkommer, beror alldeles icke på skattläggningens ojemnhet, utan på det sätt, hvarpå kronan disponerar sina räntor. Man har äfven sagt, att någon förenkling i räkenskaperne, icke, pä säll jag omnämnt, kan vinnas om komilerades förslag antages.
Mäns yttrade tankar och förhållanden i lika ämnen och belägenheker, som de nu i fråga warande, bemödat mig at söka styrka eller wcdcrläggning för den enskillda öfwertygelfe jag derom ager och redan yttrat. Jag har i detta afseende sökt och erhållit stigäng til Högloft. Ridderskapets ?! ro; Ridderskapcts och Adelns fordna ?roroeal!er» och jag will här af hwad jag deraf läst, ur minnet meddela hmad fom synes höra til närwarande amne. Den bekanta fragan under 1789 ars Riksdag om en Instruktion för Hemliga Utskottet, war til sm natur mycket lika med den, som nu hoS Ridderskapet och Adeln upstatt. Det war ^nämligen da, lika som nu, fräga om, hwilka ämnen hörde under Hemliga UtskottetS handläggning, och hos hwilken den rättigheten lag förwarad, at fastställa, hwilka af desta ämnen borde i klena eller i Utskott debatteras och afgöras. Herd Olars I?ri errolf yrkade at som det Utskott Kongl. Ma>:t, enligt Regerings-formens 47. §., äskat, ager all den magt och myndighet, fom Riksens Stander sjelf» wa., borde, innan wal lil Ledamöterna företogs, dcha aläggas iakttaga, at alla de mål, som i detta Utskott förekomma, och ej kräswa en oumgängelig hemlighet, blifwa Riksens Ständers klen» meddelta; och at inga mål, som enligt Regerings-formen och flera dest sarskillda §§. äro Riksens Stander förbehållna at af dem omedelbart afslutas, ma i detta Utskott uptagas och afgöras.
För Skrif stift har ny rubrik uppförts, med hänvisning till Pennskaft. Skrifsätt. Ej specificerade Slöjdvaror, i hvilka det ämne, hvaraf de hufvudsakligen bestå, sioiavaej kan bestämdt urkiljas, äro i 1863 års taxa belagda med en tull af 20 % af värdet. I enlighet med de grundsatser i detta hänseende, hvilka Komiterade i sitt ofvan afgifna Betänkande i allmänhet antydt, och i likhet med hvad som härutinnan i fråga om Traktaten med Frankrike finnes föreslaget och genom denna Traktat jemnväl antagits, hafva Komiterade ansett nämnda tullsats böra bestämmas till 10 %, dock, med en öfvergångsafgift af 15 %, så att den slutliga tullsatsen varder gällande först från och med år 1868. Sedan artiklarne Smink och Sminkflor, som år 1862 lemnat en inkomst af smink och endast 10 rdr, genom Traktaten med Frankrike blifvit förklarade tullfria, hafva de till Ulia or' enahanda afgiftsfrihet här uppförts, 136 Snörmak arearbeten. Socker. Med tillämpning af livad i ämnet blifvit anfördt i fråga om Traktaten med Frankrike, hafva Komiterade ansett den å Snörmakarearbeten af heleller halfsiden enligt 1863 års taxa med 4 rdr pr skålpund utgående tull böra, på sätt som jemnväl skett genom nämnde Traktat, bestämmas till lika belopp med den för helsidentyg, eller för år 1867 till 2 rdr samt från och med år 1868 till 1 rdr 50 öre. Derigenom komma väl de slag, som bestå af halfsiden, att vidkännas en något högre tull än den för motsvarande väfnad gällande, men då det icke kan vara lämpligt att särskilja heloch halfsiden-snörinakarearbeten under olika tullafgifter, har den högre väfnadstullen för begge dessa slag blifvit tillämpad.
— Har man alltid så fasligt giltiga skäl för att man ej trifs med somliga människor? Kommer du ihåg, moster lilla, att du i höstas lät Mina flytta, därför att du ej kunde härda ut med henne? — Hur kan du jämföra Mina med Säfve? — Det gör jag inte. Jag tänkte bara på, att hon också var en alldeles förträfflig människa och ändå lät du henne gå af det mycket giltiga skälet, att du inte trifdes med henne. Jag kan inte låta Säfve flytta efter ett halft år, om jag inte härdar ut med honom, det är en städsel för hela lifvet eller borde åtminstone vara det. — Ja skämta du, om du har hjärta till det. Men jag råder dig att vara försiktig, annars kan du bittert få ångra det. Tänk öfver hvad du säger honom och hur du säger det. Glöm inte, hur det skall kännas för en sådan tillbakadragen djup natur som Säfves, och han är långt ifrån stark. Tänk på, hvad du gör! — Det har jag gjort. Det här är hans egen skuld. Åh, där kommer han framåt boulevarden! Han har sträckt upp sig med ljusgrå handskar — en riktig friarekostym. Man kan inte misstaga sig på det! Att det skall vara så omöjligt för ett fruntimmer att förstå, hur en man resonnerar vid ett sådant här tillfälle! Man undviker honom, man är ovänlig mot honom, man snäser honom — Ja, det skall Gud veta! — Han hvarken ser eller hör och så kommer en sådan där, så kallad »blyg» herre, uppsträckt i ljusgrå handskar en vacker söndagsförmiddag vid ett-tiden för att fria. Med hela staden som vittne! — Edith! — Moster, jag kan inte hjälpa det! Han gör mig alldeles desperat. — Se här, drick ett glas vatten och lugna dig, du skakar ju i hela kroppen. Det är som vore Säfve din förste friare, som om du vore sjutton år och inte tjugofyra. — Ja, jag vet att det är löjligt. Men det gör mig ondt om honom, det är så onödigt, och så förargar det mig, att det värkligen tycks som om jag begagnade öfverord. — Öfverord, hvad menar du? Det gör du väl ofta, du öfverdrifver nästan alltid. — Det är detsamma, hvad jag menar. Det var något, jag kom att tänka på.
I afseende på omöjligheten ntt få fram sanningen, lägger jag Utsk:s ledamöter på hjertat, att ytterligare genomstudera den här uplästa reservationen af Hr Malmborg; ty han har på ett så sannt och träffande sätt yttrat sig i detta afseende, att det svårligen kan göras bättre, och han är en erfaren och kunnig man, på hvars vitsord man kan lita. Gr. Björnstjerna har visat sig vara af olika tanka med Utsk:s Ordf:de, ang:de grunderna för den olika procm, men denna tvist öfverlemna!- jag åt Gr. Björnstjerna att afgöra med 442 Den 26 Mars. Utsk:s ordf:de, hvilken skarpare än någon annan yttrat sig om rättvisan af dessa grunder. Gr. Björnstjerna har vidare anmärkt, att jag begått ett misstag, då jag påstått att 2 proc:s bevillning skulle förekomma i Bevilln.-sFördmn. Häremot vill jag blott invända, att en af Utsk:S ledamöter i sin reservation anmärker, att den ene medborgaren kan komma att skatta 2|- proc., den andre 2 o. s. v., hvaraf synes att denne ledamot upfattat saken på samma sätt som jag, och riktigheten af denna upiättning bevisas af 36 § 3 mom. Hr Gr:n har påstått, att ingenting kunde vara orättvisare än att vid jordens värdering lägga sista köpeskillingen till grund, och till bevis derpå har Hr Gr:n anfört, hurusom det kunde hända att en person köpte en egendom för skogens skull och derefter nedhögg all skogen. Ett sådant exempel anser jag att man kan anföra mot alla möjliga förslag. Jag har icke sagt att man bör lägga köpeskillingen till en ovilkorlig grund, men jag tror att så väl denna, som hypotheksvärderingen, bör kunna lända till någon ledning.
ConstitutionsUtskottet kunde således icke annat än blott yttra sin opinion om Z'] §. ordaförstånd, och i det afseeudet lärer Ridderskapets och Adelns omdöme och opinion vara lika giltig, som Utskottets. Om saken åter öfverlemnas till ConstitutionsUtskottet under form af en utaf Ordföranden vägrad proposition, 3 H. 4 5o D«n 8 December f. m. vinnes blott ett uppskof; men kommer, derest Utskottet förklarar att en olaglig proposition icke kunde framställas, att befinna sig jemnt på samma punkt som nu. Jag förnyar derföre min hemställan, om icke målet kunde hvila, tills lagförklaringen blifvit afgjord. Friherre Sprengtporten j Jacob Willielm: Då flere Ledamöter, Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie och Herr Hjerta, yrkat proposition å remiss till ConstitutionsUtskottet, hemställer jag, om ej ändamålet bäst skulle vinnas derigenom, att Herr Grefven och Ordföranden inhemtade Ståndets tanka angående en sådan remiss. Om propositionen besvaras med ja, kommer målet till detta Utskott; och kan Herr Ordföranden ej meddela en sådan proposition, kommer det äfven dit. Undertecknad RiddarhusSecreterare: Det är ingalunda min tanka, att våga något yttrande i hufvudfrågan. Endast i afseende på formen anhåller jag få lemna några upplysningar. Hvad först angår frågan om proposition till bifall eller afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, en åtgärd, som i afseende på andra vanliga Betänkanden är både öflig och riktig, företer sig här det särskilta förhållande, att den hufvudfråga, som innefattas i Utskottets Memorial, angår rätta förståndet af ett ställe i Grundlagen. Den 8 December f. m. 5t I dylikt fall lärer, såsom Friherre Cederström erinrat, det icke vara Ridderskapets oeh Adelns Ordförande tillständigt, att lemna Ståndet tillfälle att afgöra, huru Grundlagen skall förstås. Till en sådan åtgärd äger Ståndet icke någon rätt i Grundlagen. Ordföranden bör således derom gifva sin öfvertygelse tillkänna.
Sedan Staten, tid efter annan, åt kronojordens innehafvare medgifvit utvidgade rättigheter, är förhållandet numera sådant, att, enligt livad här ofvan blifvit upplyst, innehafvarne af Rusthåll, Berustade Säterier och Bergsmanshemman redan hafva så fri dispositionsrätt, att de äro i det närmaste jemförlige med skattehemman, allenast att de icke få köpas och säljas på fullt lika sätt som de sednare, samt att i afseende å öfrige kronohemmanen hufvudsakligen annan skiljaktighet icke eger rum, än att besittningsrätten vid åboledighet öfvergår till äldste sonen eller den arfvinge, som annars efter vissa stadgade grunder är dertill närmast berättigad och hvilken äfven, om åboen till annan person afstår åborätten, eger att hemmanet, utan lösen, tillträda, hvarigenom dylika hemman utgöra en art fideicommisser. Under sådana omständigheter måste det höra lill sälsvnta undantag, om ett dylikt hemman återfaller till Statens fria disposition, serdeles vid sådan period då behof af dess användande för Statens räkning möjligen kunde inträffa, emedan i annat fall detsamma bör med ny åbo förses. Vid öfvervägande af allt detta är det uppenbart, att Statens så kallade jordegande rätt till ifrågavarande kronohemman är en benämning, som numera saknar all egentlig betydelse, samt att, då krononaturen icke medför någon högre skattskyldighet, än om sådant hemman vore skatte, Staten af nämnde rätt icke eger annan fördel än att åtnjuta lösen, derest åbo vill förvärfva skattemannarätt. Då innehafvarne af kronojorden svårligen kunna åläggas att lösa densamma till skatte, utan sådant mäste vara till deras fria vilja öfverlemnadt, kan skattelösen, hädanefter som hittills, endast efter hand komma att inflyta och således blott beräknas såsom en årlig inkomst.
Om rättighet att med Posten insända Handlingar till Domsto. larna. 5:0 Om sökt rättighet för dem som åtfölja Häradshöfdingar på Ting att föra andras talan. 6 0 Om förmonsrätt för Förlagsgifvare. 7 0 Om Fcrlagscontracters intecknande. 8:0 Om befrielse för kärande part, vid UnderDomstol å Landet, att lösa Protocoll i förljkta maij om bifall till StatsUtskottets Betänkande angående anslag af medel för LänsLazaretterna , under förutsättande deraf, att alla donationer till Lazaretts-och Kurhusinrättningar oförryckt må bibehållas vid de ställen, hvartill de af gifvaren blifvit förordnade, äfvensom att det nu föreslagna sammanskott oafkortadt skall ingå till dessa Inrättningar i det Län, der insamlingarne skett. Af den ra Juni: Om bifall till Särskildta Utskottets Memorial angående aflöning för dess Secreterare, Canzli och Vaktbetjeningj om instämmande i Ridderskapets och Adelns beslut, att tryckningskostnaderna för Tabellerna öfver de sedan föregående Riksdagar hvilande förslag till ändringar uti Grundlagarna, skulle bestridas af Riksdags-kostnads summan. Af den 15 Juni: om återremiss 1:0 Af StatsUtskottetsBeiänkande om Slottsbyggnaden på Kongsör. 2:0 Af OeconomieUtskottets betänkande om skogshushållningen och Jägeristaten. Den 28 Juni. e. m. 673 ristaten. 3:0 Af Särskildta Utskottets Betänkande om förnyadt JudeReglemente j om bifall till StatsUtskottets Betänkanden : 1:0 Angående Postfrihet för sådana Tidningar, som anses lända till allmän upplysning. 2:0 Rörande Landshöfdingen Focks lön för 1813. 3-'o Rörande äskadt tillstånd att få erlägga Kronoutskylderna i spannmål. 4:0 Rörande tillökt anslag för LagComitéen. 5:0 Rörande Kronoutlagornas debitering och qvittering efter Markegångspris. 6:0
Vid i dag anställdt val till den Opintons-Nämnd öfver Högsta Domstolen, Prot. Utdrag den 14 April 1829. 57 hvarom föreskrifves i io3 §. Regerings-Forjnen och 64 §, Riksdags-Ordningen, har Ronde-Ståndet för sig utsett till Ledamöter v'. Talmannen Jon Jonsson, Bengt Nilsson från Örebro Län; Anders Svensson från Halland, Bengt Ersson från Vermland, Johan Eriksson från Kopparbergs Län, Jan Bengtsson från Vester-Norrland , Per Jonsson från Calmar Län , Botvid Jonsson från Östergöthland, Nils Pehrsson från Skåne, Anders Hakansson från Elfsborgs Län, Göran Andersson från Westerås Län, och Peter Petersson från Slätthult, Jönkö* pinga Län , j$8 Proh TJidrag den 15 April 182g. samt till Suppleanter: 1:0 Sune Nilsson fran Kronobergs Län^ 2:0 Hans Harlsson från Gefleborgs Län, 5:o Lars Nilsson från Norrbottens Län, och 4;o Anders Danielsson från Elfsborgs Län. Hvaröfver Utdrag af Protocollet, (skulle expedieras. Från Högvördige Preste» Ståndet, s; d. vid förnyad föredragning bifölls Lag-Utskottets Betänkande, N:o 42, i anledning af åtskilliga utaf Herr Professoren P> O. Gravander framställda frågor, rörande tillägg i, eller förtydligande af 1686 års Kyrkolag, samt flere i anledning deraf utfärdade Kongl. Författningar; förklarande dock Pre* ste-ötåndet härvid sitt ogillande af den uti Pro t. Utskottets kommande slutmening: *’Lagens stadgande om afvittring måste äfven här tillämpas.” S. D. Återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 4o, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Straff-Lag emot Negerhandel och delaktighet deruti.
Stat och de verkliga uLgifterne alltid måste uppkomma, dels såsom följd af ombytliga prisförhållanden, dels af det skäl, att pröfningen af behofven å hvarje titel icke kan grundas på bestämda kostnadsförslag, såsom förhållandet är med de inför Krigs-Collegium redovisande Regementers och Corpsers samt Commendanls-Slaters m. fl. räkenskaper; hvarföre ock Eders Kongl. Maj:t senast genom skrifvelse af den 24 Augusti 1824 i Nåder tillåtit, att de besparingar, hvilka inom hvarje Departements-Stat å några behof kunna inträffa, må af KrigsCollegium få anordnas till utgifter för andra fastställda behof, för hvilka brist kan uppkomma, likväl utan att Stats-anslagssumman öfverskrides. Hvad åter angår den omständigheten att i 1837 års Hufvud-bok på de fleste ställen saknas hänvisning till verificationerne, får Collegium '72 — i underdånighet upplysa, att nämnde års Hufvud-bok är upprättad efter samma method som de föregående årens, och att samma person verkställt bokslutet, hvadan, om en eller annan hänvisning Lill verificationerne skulle saknas, sådant endast härledes af ofrivilligt förbiseende vid inkarteringen af de många verifications-handlingarne; skolandes Collegium tillse, att större noggrannhet i framdeles afgifvande Redogörelser varder iakttagen. I likhet med hvad tillförene varit föremål för anmärkning, hafva Revisorerne anmärkt, att, utöfver det å Tredje IIufvud-Titeln uppförda anslag till reseoch tractamenls-kostnader för Militaire Embetsoch Tjenstemän, 6,6G6 R:dr 32 sk., hafva år 1836 utgått 11,518 R:dr 46 sk. 11 r:st., samt år 1837, 13,507
Om derföre genom en slik tillfällighet Ånestads Innehafvare möjligen skulle kunna äfventyra för alltid en rättighet, sorn blifvit af Kontingamagten i grund af hagarne fastställd, och hvarvid han således desto hellre borde äga ali laglig anladning sig trygga, som 77 §. i 1809 års Begerings form tydligen innehåller den försäkran att de personer, som efter hittills gällande författningar någon Kronans tillhörighet då innehade och nyttjade, skulle få nju. ta laglig rätt derå till godo, så blifver en sådan förlust onekligen en både obillighet och orättvisa, sorn, i min vördsamma tanka, vore under Biksens Ständers värdighet att befrämja, då det står i dess magt, att densamma, jemte öfriga dermed förenade obehagligheter, afvärja. På dessa grunder har jag trott mig böra vördsammeligen föreslå, att Biksens Högloft. Ständer nu tillåta det Allestads kronolägenhet med tillhörigheter må utgå från antalet af de Kungsoch Kungs-Ladugårdar, hvilka uti Biksens Standers underdåniga Skrifvelse den 28 April 1810, och Biksdags-Beslutet den a Maj samma år, finnas uppförde, på det Kongl. Maj:l må deraf vara ofia - •124° Den 22 Juill. obehindrad, alt med berörde Krono lägenhet lagligen förfara, samt att Riksens Sländer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla det Beslut, hvartill Biksenr. Ständer sålunda af förekomna anledningar nu mera kommit i ett närmare tillfälle att fatta. Slutligen får jag lika vördsamt anhålla, att detta Memorial malte till Stats-Utskottet remitteras, och särskildt få de Rqspcctiva Med-Stånden communiceras.’’ Hvad Herr Assessoren Dankwardt härutinnan anfort har i Stats-Utskottet funnits öfverensstämmande med de åberopade acta och Handlingar; men da detta mål hufvudsakligen icke innehåller annat än hvad Riksens Högloft. Ständer ;vid Riksdagarne åren 1809 och 18x2 utaf då aneddelade Handlingar och upplysningar haft tillfälle inhämta; och Riksens Högloft.