Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har mycket svårt ali uppfatta, hvaruti II. o. Ad. derigenom skulle försynda sig. Jag ser nemi. icke hvad det kan röra Preste-, Borgare^ eller BondeSt. huru Adeln äl fver, så snart R. o. Ad. icke motsätter sig deras tankar om deras egen arfsrätt. Jag tror dessutom, att i fråga om pligters uppfyllande, vi icke få bry oss om hvad andra länka om oss, och vi hafva såsom Stånd en pligt att icke lägga händerna vid vår egen förstöring. Redan då hufvudfrågan första gången debatterades, hade jag den äran att inför Ståndet framlägga min mening, att denna fråga aldrig borde eller kunde behandlas hvarken efter religiösa eller moraliska grundsatser, utan vore hufvudsakligen en politisk fråga. För riktigheten of denna åsigt har man äfven i förmiddagens plenum åberopat auctorileten af en temligen gilllig statsman, nemi. Monlesquieu. Man har äfven lagt mycken vigt uppå, att Adelns nuvarande, arfsrätt icke vore intagen i dess privilegier. Jag är icke nog hemmastadd i acta publica för att sjelf kunna besvara denna fråga, men mig vill det synas, som i alla fall några seklers häfd också är en vigtig sak. Afven om intet annat skäl funnes, så vore det för mig tillräckligt, som den siste värde talaren anförde, nemi. att den föreslagna förändringen i mer eller mindre män skulle kränka äganderätten, hvilken det är lagstiftarens första skyldighet att vårda. Hvar och en känner, alt om denna nya lag skulle genast antagas, sä blefve den i sin verkan retroactiv, och detta är stridande emot principen af hvarje lagstiftning. De som äro födda under den nuvarande arfsrältens tid, äga nemi. redan en bestämd rättighet, efter hvilken de böra ärfva, och hvarje ändring deruti är en kränkning af äganderätten. Men äfven om lagstiftaren är nog hillig, att icke vilja tillämpa den nya lagen på dem, som nu lefva, utan endast pä efterkommande, så möta många svårigheter.
Då Kgl. Majit, vid detta förhållande, lika med BondeStåndet, anser behofvet fordra förbättrade samt med billigheten närmare instämmande stadganden härutinnan, öfverlernnar Kongl. Maj:t härmed nu denna fråga till Rikets Ständers ■ pröfning; och Kongl. Majit finner dervid, för sin del, att af de serskilda förslag Kammar-Collegiurn i förevarande afseende framställt, det synes ega företräde, som åsyftar att afskaffa all grundränta å Sågqvarnarne och att betrakta dem endast såsom Fabriks-Inrättningar, deraf årlig bevillning efter deras uppskattade värde, grundadt på afkastningen deraf, husbehofssågningen likväl oberäknad, komme att, såsom för Fabriker i allmänhet, erläggas samt i BevillningsFörordningen regleras och bestämmas till ett sådant belopp, som motsvarade både den nuvarande grundräntan och bevillningen, hvarigenom någon minskning för Staten i dess af Qvarnarne hittills erhållna inkomster, deraf grundräntan endast utgör det mindre betydliga beloppet af omkring 14,000 Rdr , icke synes vara att befara. Såsom skäl till antagande af detta Förslag framställa sig dels den likhet i beskattningen, som derigenom skulle uppkomma, dels ock i synnerhet den omständighet, att Sågqvarnar i Siats-Bev.-Lflg-s. Oéb.-TJtsU Bet.
Den ende, som är instängd, är von Nit; jag hoppas emellertid, att om någon olyckshändelse skulle inträffa med honom, så vaknar herr magistern af skränet och räddar den gamle muntergöken. När Harald väl var på sin kammare, började han närmare betänka sitt «första inträde i familjen.» Hvarföre var baronen så artig emot honom, «är det för den der likhetens skull med ungdomsvännen eller för det jag vore så imposant i mitt yttre? Harald var visst alfvarlig, men han var äfven litet barnslig, så att man ej skall undra, om hans tankar föllo sig så. Den närmaste tanken var, hvarföre just den beskedlige v. Nit skulle på det der sättet hållas instängd. Men snart tänkte han: säkert vet v. Nit icke af sin instängning, och om han någongång försökt komma ut och det utan önskad verkan, så har han väl glömt bort det morgonen derpå. Det sista han tänkte på, innan han somnade, var Irene. Hon föreföll honom så ... han visste ej huru, men säkert så olycklig. Han somnade in och hans drömmar irrade ifrån Irene till Stella, från Stella till Irene, tills han slutligen såg dem båda på en gång. De sutto på gräset vid grafstenen i parken, Harald sjelf satt på stenen och hade händerna på deras hufvuden. Det saliga nöje han härvid erfor blef dock snart stördt af baronen, som lurande sträckte fram hufvudet bakom ett träd. Harald vaknade. Kap. V. Handlar bland annat om veronikor och en punschbutelj. Den följande dagen användes till en examen med gossarne, hvarvid baronen och de båda andra herrarne voro närvarande. Detta var ett förslag af Harald sjelf; han ville veta och ådagalägga, i hurudant kunskapsskick hans disciplar befunno sig, när han tog emot dem, för att framdeles, genom jemförelsen ådagalägga i hvad skick han lemnade dem; alldeles såsom en gårdsfogde, hvilken vill förfara ärligt och äfven anses ärlig, gerna med sin husbonde genomgår gårdens inventarier, då han tillträder sin befattning. Gossarnes kunskaper voro visst icke underhaltiga för deras år.
Då Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fullkomligen instämmer i de sålunda anförda skäl och åsigter, hemställer Utskottet, på dessa grunder, att motionärens ifrågavarande förslag ej må bifallas. Af Friherre Raab: att till denna § måtte ytterligare läggas följande momenter: »4 morn. Make eller maka, som utan vederbörande Socken-nämnds skriftliga begifvande olofligen öfver åtta dagar viker från sitt hushåll och derigenom vållar vederbörande Fattig vårds-styrelse besvär och kostnad för hushållets uppehåll, skall den förre till kronoarbets-korps, den sednare till tukthus försändas, för första gången på halft år och vid förnyade gånger på ett år.» •c5 mom. Sockennämnd eger rättighet neka pass-sedel för arbetsfolk, som vilja sig utom socknen begifva och icke nöjaktigt med husrum för ifrågavarande tid sörjt för sitt hushåll.» Då, på sätt Utskottet, i anledning af ett utaf samme motionär väckt förslag om tillägg till lörordningens 7 §, här förut redan antydt, den omständighet att fattigdomen skulle komma att straffas såsom ett brott är stridande mot antagna rättsbegrepp; samt, vid det förhållande att Sockennämnd aldrig blifvit berättigad att utfärda pass, något stadgande om rättighet för Sockennämnd att sådant pass förvägra ej lärer böra meddelas, hemställer Utskottet att motionen i berörde hänseenden ej må till något vidare afseende föranleda. Bih. lill R. St. Besvärsotili Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 88. 22 § Af Bengt Nilsson att, enär Kammar-Rätten vore en Domstol och icke något administrativt verk, samt
Ständers Fullmäkttige i Riksgälds Contoiret afletnnat fullständig redogörelse för dess befattning och »lerföre erhållit decharge; Och då till betalande af renskrifnings - biträde hos bemälte Utskott, enligt vederbörlig uppgift dels åtgått dels nu vid Riksdagens afsl utande erfordras ett belopp af tillsammans coo R:dr, hvaremot undvikits den större kostnad, som för en ständig Cantzlists antagande blifvit nödig; föreslår Stats - Utskottet, att sistnämnde Summa kunde beviljas att utgå under Riksdagens lopp på Reqvisition af Utskottets Ordförande; Om hvilke utbetalningars bestridande af de för Riksdags - Utgifterne anslagne medel underdånig anmälan hos Kongl. Majit lärer böra göras: Hvilket allt vördsemligerr lieinstålles. Stockholm den 6 Julli j8i8. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Memorial, angående Gratiftcation ät Stats - Commissarien Frödelius jemte Stats-Commissarie/! Lunnii Enka. Sedan Herr Stats-Commissarien L. A. Lumtius, som af Kongl. Maj:t i Nåder var förordnad, att biträda Stats-Utskottet med nödige upplysningar rörande Stats - Verkets ärender, vid medlet af förledne Januarii månad med döden afgått, har, 2032 Stats-Utskotiets Ketänianden. i följd af Kongl. Maj:ts Nädiga förordnande, Herr St ats-Commissarien och Riddaren af Kgl. Nordstjerne Orden, N. Frödelius gått S'ats-Utskol tet tillhanda med erforderliga Handlingar och upplysninga-r i afseende på Stats - Reglerin» gen och öfrige Stats Verket rörande frågor. Då Utskottet, i likhet med hvad Sorn vid föregående Riksdagar skedt, bort sådant hos Riksens Höglofl. Ständer anmäla, i ändamål att något vedermäle af Riksens Höglofl.
Då vid den n Plantören Bruun år 1828 å Sandfältet hällne besigtning och undersök lii*1» de ytterligare åtgärder blifvit uppgifne, hvarigenom flygsandens härjning skulle lör framtiden kunna förekommas, gjordes, efter upprättadt kostnad^ förslag, underdånig anmälan hos Kongl. Majit om eli ytterligare anslag detta ändamål. Genom Nådig skrifvelse den 19 Febr. 1831 bevilja<^e Femhundrade Riksdaler Banco, att årligen utgå i Sex års tid från sistlidet års början, med Nådigt tillstånd, att, örn så tjenligt pröfvades, bespara flere års anslag, för alt sedan under ett eller två år låta arbetet utföras. År T 831 blef sandfältet afmätt och på Charta lagdt, år i832 uppfördes en tredjedel af stängseln kring fältet, då ny skid-gärdesgård uppsattes, i stället för den gamla förruttnade, af stolpar och plankor och innevarande år kommer det öfriga af hägnaden att uppsättas å nyo. Under förflutna våren ar en högst betydlig del af sandfältet dels besådt med frön, dels äfven betäckt nied 1200 lass ris, och om möjligt är, skalk den återstående ristäckningen °ch besåendet med tallfrön verkställas till nästa år. Fri nitisk Tjensteman, Commissions-Landtmätaren Lindqvist, som bor nära sandfältet, bar åtagit sig inseendet och bestyret dermed, samt, enligt hvad jag nyligen haft tillfälle på stället inhämta, kan jag ej annat än vitsorda dess oegennyttiga Verksamhet. För de utgifter, som under förflutne åren blifvit bestridde, hvilka af Länets Hushållnings-Sällskaps Cassa förskjutits, och till deni» sorn i år förestå, hafva, uppå reguisition hos Kongl. Stats-Contoitet, Ett Tusende Fem hundrade Ridt1 blifvit lyftade. Inom Länet finnas Feni Härads-Allmänniilgar. I afseende på Horjemo °ch Möcklehult har förändrad reglering, enligt de i Kongl.
Till bildande af en Läns-Nämnd skall å allmän Sockenstämma utses en Deputerad ifrån hvarje inom länet varande Stadseller Landtförsamling; dock må de Socknar, som tillhöra samma Pastorat, der de så åstunda, förena sig till val af en Deputerad för hela pastoratet. Rösträttighet beräknas såsom 5 § 2 mom. af 1843 års Förordn. för val å Sockenstämma stadgar. 2 §. Valen skola inom församlingarne förrättas minst en månad före Läns-Nämndens sammanträde, och åligge det församlingarnes Pastorer, att opåminde Sockenstämma i och för detta val utlysa. 3 8- Valförrättare vare Pastor; vare han ock skyldig, att afskrift af det vid valet förda prot., af honom jemte tvenne af socknemännen underskrifvet, den till Deputerad valde genast efter valet tillsända. Denna afskrift, hvilken galle såsom fullmakt, skall den Deputerade vid sitt inträde uti Läns-Nämnden till Nämndens Ordflde aflemna. 4 §. Öfverklagas valet, hvilket inom 8 dagar efter valförrättningen bör ske, tillställes den klagande ofördröjeligen af Pastor undertecknad afskrift af valprot. Den missnöjde ege sedan att detta prot., jemte sina besvär, inom 8 dagar afsända till K:s Befh:de, hvilken inom kortaste möjliga tid utslag afkunne. Ofver detta utslag ege klagan ej rum. 5 §. Valbar till Deputerad vare hvarje välfrejdad man af Evangelisk trosbekännelse, hvilken fyllt 25 år och inom socken är bosatt, eller derstädes egendom besitter, eller ock sådan på minst 10 år på arrende innehafver. 6 §. De Deputerade skola för 3:ne år väljas och V3 af dem årligen afgå. Lottning bestämme för de första 2:ne åren den ordning, Den 31 Oktober. 13 uti hvilken afgång eger rum. De församlingar, uti hvilka, till följd härutaf, nya val måste anställas, underrättas harem genom Landsh.- Emb. minst Sex veckor före Nämndens nästkommande sammanträde.
' I anledning häraf får Stats-Utskottet upplysa, att sedan, uppå derom vid Urtima Riksdagen i Örebro väckt fråga, en generell reglering af den militaira Läkare-vården blifvit företagen och, efter dertill af särskildt förordnade Committerade afgifvit förslag, utaf Kongl. Maj:t i Nåder faststäld den 16 Sept. 1817, hvarvid bestämdes, att den för då inrättade nya Bataillons-Läkare Syslorne erforderlige aflöning i3,20o R:dr skulle utgå, dels af ett dertill disponibelt anslag på Medicinal-Verkets Stat, dels genom förräntande af den fond 47>.933 R:dr 16 sk., som utaf besparingar å samma Stats anslag ifrån år 1812 hade uppkommit och dels genom påräknade bidrag af RegementsLäkarne vid indelte Regementerne, som deremot egde åtnjuta de förut bestådde Fältskärs-Gesällseller Barberare-Lönerne, så funno Riksens Ständer vid regleringen af 3:dje Hufvud-tittelns Stater sista Riksdag, enligt underdånig skrifvelse den 23 Maji 1818. lämpligare att uppföra tillräcklige Stats-Utskottets Betänkanden. 179 medel för nämnde aflöning, till den del den påräknades, medelst förräntande af berörde fond, hvilken deremot skulle tillfalla Statsverket samt äfven vid Stats-regleringen sedermera disponerades, hvarutaf följde, att den ytterligare tillgång upphörde, som var beräknad att genom besparingar å fondens ränta uppkomma och för framtiden kunna användas till den vid Läkare-Statens ofvannämnde reglering afsedde lönförbättring åt Bataillons-Läkarne efter 8 års tjenstgöring; och förklarade Riksens Ständer i afseende derå, att sådane tillökningar eller pensioner för dem af Läkarne, hvilka dertill funnos berättigade, borde i stadgad ordning af Statens medel dem tilldelas.
St. har framställning blifvit gjord* att* sedan, under 1813 års fälttåg i Tyskland, derstädes för Svensk räkning blifvit organiseradt Regementet Royal Suedois, som året derefter åtföljt Svenska Armeen till Norrige, under vilkor att framgent förunnas samma fördelar och rättigheter, som hvarje annan Svensk Corps, dervid Befälets Constitutorialer utbyttes emötFullmagter, och lönevilkoren bestämdes i likhet med dem , som egde rum vid Konungens Eget Värfvade Regemente, hvarigenom indi vid ernes säkerhet för framtida bergning tycktes fullkomligen tryggad, var vid förstnämnde Regementes upplösning 1 :ste Majoren, nu mera ÖfversteLieutenanten Carl de Mottoni, en bland de fyra Officerare dervid, som, afsägande sig alla medborgerliga rättigheter inom eget fädernesland * qvarstannade i Sverige, och derjemte dert ende af dem, som, utan ersättning eller eget för-' Bihang t, R. S:s Fröt. iOule Sami, 2-dra Band. 4 26 Exp. LJtsk. Förslag till and. Skrif a. N:o 250. vållande, oförmodadt blef beröfvad den honom försäkrade och af honom redan tillträdda lön, af den anledning, att någon fond för detta ändamål icke var att tillgå, sedan Krigs-fonden, hvaraf lönen förut utgått, hade upphört. Vid sådant förhållande, och då det ÖfversteLieutenanten de Mottoni i Nåder tillagda Expectancearfvode af 200 R:dr vore högst otillräckligt för honom, som, utan annan bergning, med famille befunne sig i ett främmande land, i hvars leder han stridt och i hvars tjenst han ännu qvarstode, har hos R. St. blifvit framstälJdt, att åt bemälde de Mottoni måtte, med afseende å dessa förhållanden, anslås en ersättning för hvad han förlorat, att framgent honom tillfalla, och dessutom god tgöras skillnaden emellan det Expectance-arfvode, han uppburit, och den ordinarie lön, hvilken, sedan den 1 April 1815, skali blifvit honom förhållen.
Den slutliga följden ak fordna åtgärder kar emellertid varit, stt Bankens skulld beständigt blifvit okad eller bibekällen, genom dess utlåning eller bidrag, emedan Banken ej baft annat äa egna reverser att utlåna eller borrtsksnka, ock det kela framställer 68 Ltatsoeb Lanco-Ll ti kotten» »aledes ännu ett törbällande sk oordning ocb missbruk, som säkerligeu sils sä wreket mera önska stt kunos albjelpa, som det nu sr lön livar ocb en väl kändt. Lör att nu en gäng kör alls Aöra slut pä oredan, men äfven af fruktan för olyckliga följder ak en befarad Alvnlförbältring, oell den närvarande eoursen» kall, bar II. Utskottens pluralitet föreslagit: ^Ktt Lancosedelns silfvervärde nu skall bestämmas, vell ar 18Z2 realiseras, ekler 128 sk. secllar kör k L:dr i silfver efter 1664 ars m^ntkot; kktt Lauction kör sadan iiguid skall sökas kos X, Al:t ekler 87 §. X. X.; ^tt kanken» silkverkond Irör kunna anses tillräcklig, dä dea, valveracl ekler 128 sk. med ^öelar motsvarar sedelstocken, som skall anses vara blott 2A millioner; ^tt det bristande Lilfret i,100,000 k:dr skall uppköpas till bögst 1Z0 sk. eller af Lanco-Lt^relsen upplans»; ^lt kanken skall skiljas ifrån Listen, oell Krundlags förändring beredas, Länkens ak Lländerne beslutade Alorstorium uppbära, ocb Lanken försättas under allmänna Lagen, som alla andra gäldeaärer, genom en n^ lagstiftning kör vara Afzmtförbällanden m. m. Alen deremot förnekas
När dörrame slås upp igen, och nämdeii träder ut, &amp; r sällskapet vanligen redan talrikt. Te drickes, presentationer försiggå. Vanligen medför en eller aniian medlem någon gast, ofta fran andra länder. J a g har sällan sett ett så stort sällskap s&amp; gladt och så kamratlikt, hvarje nick, hvarje handtryckning tyckes säga: " det var roligt att vi träffas igen. " Och så flärdlöst! Skulle man tro det - bara fruntimmer - och toaletterna spela ingen hufvudroll. Men der finnes ju så mycket annat som 5ir värdt att se. Der sitter till exempel friherrinnan Sofi Adlersparre, man kanner igen henne på de långa bruna lockarne och de blida dragen. Det är hon, som fört kvinnosaken franiåt med sådan takt och shdant j5imnmod. Och der till venster friherrinnan Thorborg Rappe, hon der med de mörka strålande ögonen och det vackra leendet, hon som egnar sin tid och sitt hjärtas karlek &amp; t de andligt vanföra barnen, at idioterna. Der längre fram se vi ett ungt, friskt och gladt ansigte. Det är Carolina Wideström var kvinliga läkare. Och hvem kan för öfrigt nämna dem alla dessa framstående lärarinnor,. m5larinnor, slöj didkerskor, filosofie do ktorer och kandidater och hela kåren af nuisilraliska artister och amn ' tricer? Bland författarinnornas skara har det p&amp; sista &amp; set varit flera tomrum. Naii har saknat fiii Edgren, som vistats iitomlands. Eljest ar hon en personlighet, som man ej kan nndg2 att märka. Hon för sig med värdighet, taler lifliigt och energiskt med iikgon svhighet för bokstafveni r och biir sitt hufvud med det rika, litet oregerliga gråsprängda håret meii en viss öfverdådig käckhet under det hennes glada, Lifliga ögon tyckas uppfatta och observera allt. E n aniian af vira inera framst8ende författarinnor har genom en l h g v a r i g sjukdom hindrats att besöka T.diiii. J a g menar frii dlfhild Agrell.
En tjänstflicka skall framvisa ett betyg på alla möjliga goda egenskaper, hvar hon tjänat förut m. m. — Saknas detta, får hon ej någon så kallad anständig plats. Men hvad borgen har hon för, att hon kommer till hyggliga människor, som bemöta henne vänligt, gifva henne nog att äta och den utlofvade lönen? — Ingen! — Hon har ej rättighet att fråga, bara taga emot hvad som bjudes. Stackars barn, ibland komma de på ställen, som äro en skamfläck för samhället och de gå, märkvärdigt nog, mången gång därur oberörda af smutsen. Jag vet en liknande plats, där god mat lagades åt matmodern, men tjänarinnan fick gå till folkköket och köpa sig en portion mat hvarje dag. Att oärlighet ibland förekommer är väl ej så underligt. På huru många ställen undanlåses ej allt? Jag kunde namngifva familjer, där t. o. m. saltet låses in och det ej finnes möjlighet att komma åt en bit bröd. Om maten utmätes med mått, huru frestande skall det ej vara för en ung, 220 frisk människa, med god aptit, att förse sig med en eller annan bit? Det är j u en hel del saker i ett hushåll, som t. ex. spirituosa, specerier, konserver och diverse annat, som en busmoder själf bör hafva hand om, men att undanlåsa all mat är orätt och väcker ej en tjänarinnas ambition. Huru många fruar skryta ej med, att de göra allt själfva! Jag vill minnas, att Idun för några år sedan hade en bra artikel om just detta, men man må ej tro, att detta skapar goda tjänarinnor. N e j, undervisa dem och låt dem lära så mycktet som m ö j - ligt och försöka på egen hand! Dätta ger intresse och större duglighet samt möjlighet att få högre lön och taga sig fram i lifvet. Min jungfru måste på egen hand kunna laga en middag — t. ex. om min man vill hafva mitt sällskap ut en hel förmiddag — och då vi komma hem, skall bordet vara fint och nätt dukadt, maten god och färdig på klockslaget. Jag vet att många fruar skulle fasa, men jag har lärt henne sylta på egen hand och t. o. m. märka enklare saker.
Men det finnes en ganska betydlig afdelning af medlemmar i samhället, af hvilka man, med afs:de på tiden, då mantals-skrifningarne ega rum, och den, som vid beskattningen skall tagas i betraktande, ej kan vid mantals-skrifnings-förrättnin - Den 25 Augusti f. m. 232 garne erhålla några upgifter om deras beskattningsbara förmögenhet, men om hvilka det dock vore önskligt att, då taxeringen skall ske, få dylika upgifter. Utsk:t, som ansett sådane upgifter ieke kunna af desse fordras, har genom sitt förslag frikal lat dem från alla upgifter. Då jag vid ett föreg:de tillfälle gjorde erinringar om nödvändigheten af dessa upgifter, förklarade Gr. Lagerbjelke att han delade min åsigt, och jag vågar nu vid detta tillfälle taga hans medverkan i anspråk. Den anmärkning, som jag har att göra, rörer nemligen de i andra punkten af litt. b) i 27:de § omnämnde upgifter af handlande och handtverkare. Dessa personer kunna ej öfver inkomsten af sin rörelse afgifva upgifter i Nov. månad, emedan året icke då ännu är slutadt. Derföre vore det ändamålsenligast att, i öfverensstämmelse med gällande Bevillningsstadga och Utsk:t.s förslag i Betänk:t N:o 20, sådane upgifter af desse aflemnades till Taxeringskomitén. Utsk:t har i sitt förslag ang:de mantalsoch skattskrifningen tillagt, att husbonde är skyldig att meddela upgift ang:de beloppet af hvar och en af sina tjenares löne-förmåner, när detsamma öfverstiger 300 rdr för år. Då man är så angelägen att få veta hvad tjenaren har i inkomst, synes mig att man också bör tillse att man får kännedom om hvad husbonden har. Den brist, som i detta hänseende förefinues i författningen, kan endast genom ett tillägg dertill på detta ställe afhjelpas. Om det för öfrigt är sannt, att tre Stånd redan bifallit Utskits Betänk., så är en gifven följd, att, som här endast är fråga om ett reglementariskt stadgande, saken är genom dessa tre Stånds beslut afgjord.
Transport 25,838: 25. 4- i,377>844- T7- ® Hos Kongl. Comrnitteen för Krigs-ärendernes sluleliga utredning 364,178: 1,4- — Kongl. Förvaltningen af Bille, 234 Litt. Vinstoch Förlust-Conto öfver rö - Debet, Banco. Inkomst: Influtne Arrenden och Hyror 5o8:28.6. Intressen 4’79®: 31 • 4- 7>7l5 Vinsten på försäljning;, samt öfvermål rid uppmätning af Spannemål, gör enligt MagazinsCalculerne tillsammans 4>°77 24 5 Förlust på 1820 års Maga/ins-rörclse, som affö- res i Summariska Räkningen öfver Allmänna Magazins Inrättningens förvaltning och tillstånd nämnde ir 1641670 4o 7 Summa 176,464 II 2 235 A. reisen vid Upplags-Magazinen år 1820. Cr edit. Banco. Utgift och Förluster: Löner till Allmänna Magazins-Directions Ämbetsoch Tjenstemän, samt Uppbprds-Staten , Arfvo<len , Expectance-löner, Pensioner , Reparationskostnader å Hus och Inventarier, Arrenden, Hyror, samt Remisslage m. m 63,568:34- 8. Intresse § Magazins - Inrättningens Skuld till Riksens Ständers Bank, enligt från Banken afgifven Discont-Räkning 58>goi:36. n. '# 122,470 23 7 Afskrifningar och Transport - förluster samt förlust å försäljning af Spannemål och Proviant 22,492:39.7. Banco. Inkomst. Inf!nine Arrenden och Hyror 270:4°-* Arrende för Bränvins-Destilleringen i Stockholm 16,666: 3a.- i Carlskrona 200: 16,1166:32.- 17,137 24 / / ‘ /' .