Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan han kommit till det något ensligt belägna B–by, njöt han mera sällan denna anblick, ehuru han såsom kännare medgaf, att moderna i W**, hvilka fruntimren i den trakten troget följde, icke voro att förakta; men de klädde sig sällan till parad, utom vid högtidliga tillfällen; i hvardagslag voro de belåtna med sina egna landtliga moder. ”Nej, nej, min söta herr pastor,” afbröt fru Borgensköld Wallinders tysta betraktelser öfver Hilda, hennes vext, rock och hatt, ”min söta herr pastor, för Gud, om det går längre an! Låt mig komma ur, jag ber; jag dör af förskräckelse!” Pastorn höll artigt stilla, och ropade uppåt höjden, till en af skjutsbönderna, som der stod och gapade: ”Kom ned och tag emot hästen!” Då kallelsen blifvit hörsammad, bjöd Wallinder fru Borgensköld armen, och efter otaliga mödor hann sällskapet slutet af den besvärliga, aldrig af fru Borgensköld, Hilda eller Wallinder glömda Gylticke lid. Sedan fruntimren, med pastorns tillhjelp, lyckligen blifvit instufvade i den gamla kaleschen, hoppade den unge mannen upp i sitt eget vackra åkdon, och så gick det raskt hela dagen. Man rastade endast som hastigast på ett par ställen, för att intaga litet förfriskning, förnämligast kaffe, tillagadt af Hildas egen hand. Klockan 9 om aftonen ankom sällskapet till Skens gästgifvaregård, der man skulle taga nattqvarter. Här jemrade sig fru Borgensköld förfärligt, att hon icke skulle få sofva en blund, för strömmens fasliga buller, men sof det oaktadt förträffligt, och hade ännu icke vaknat, då Hilda, tidigt på morgonen, smög sig ned, emedan hettan i det qvafva rummet plågade henne, och hon längtade efter frisk luft. I förstugudörren mötte hon pastor Wallinder, som röd och varm återkom från en vandring i den sköna trakten. ”Ämnar fröken Borgensköld sig ut?” frågade han artigt, då han såg henne klädd i hatt och shawl. ”Ja, jag skulle verkligen vara road af att se mig litet omkring.
Således tor hans anmärk» ning fordra afseende i detta fall. Men beträffande hvad Herr von Hartmansdorff i öfrigt yttrat, får j3g anmärka en sak. Han har sagt, att om JustitiasOmbudsmannen dör före det nya valet, kunna Fullmäktige sammanträda, och förordna en annan man i hans ställe; men det är ej förhållandet, emedan de då ej hafva någon man att sätta i hans ställe, ty Suppleanten upphör att finnas, så snart Riksdagen inträdt. Herr Cederfelt] åld\ En värd Ledamot har Ven 23 OffMer J. nr. ytterligare insisterat på nödvändigheten att, i stället för dåd eller afsågelje, utsattes afgång ifrån Embetet. Jag hemställer då, p| hvilket annat sätt än genom död eller afsägelse han kan afgå? Skall han kunna dömas ifrån Embetet, så måste en särskilt Lag derom utlärdas. Skall han af Ständerne eller deras Fullmäktige kunna från. Embetet skiljas? Härom finnes åtminstone ännu ingenting stadgadt, och lär väl aldrig böra blifva. Intet annat sätt för hans afgång finnes således , än död eller afsägelse. Hvad beträffar den andra anmärkningen, huru förhållas borde , i handel fe han dog dagen fåre Riksdagens afbldfande t så får jag påminna, huru lång tid det med våra förmer erfordras, innan Fullmäktige erhålla underrättelse om dödsfallet, och de genom Staisoch BancoUtskotten kunna anmäla det till Ständerne, hvilka således icke behöfde anse honom hafva a fl i d i t under påstående Riksdag. Jag tror derföre icke, att någon återremiss behöfves; men om så skulle vara, är det blott denna sednare punkt som kan tarfva en visserligen mindre nödig närmare bestämning. Jag instämmer i öfrigt med Herr Hjerta att den ändring icke kunnat behöfvas, att Riksens Ständer skola genom särskilta Electorer välja JustitiseOmbudsman eller Suppleant efter den sorn under påstående Riksdag aflidit eller afsagt sig förtroendet; men jag har tillstyrkt denna ändring af eftergift för den grunden som visat sig rådande, ehuru jag anser 24 Fullmäktige likaså väl sorn 4g Electo» rer, kunna uttrycka Riksens Ständers mening. Herr Hjerta\
Af den nu upplästa punkten inhemtas, att Utsk:n inbjudit PresteSt. att, derest näst ofvanstående inbjudning icke antoges, förena sig med BondeSt. På sätt R. o. Ad. nyss genom beslutet om återremissen uttryckt, utgöra redan de 3:ne Ståndens, nemi. Adelns, Presteoch BorgarcStändens beslut ruride den 5 § ett B. St:s beslut, som således icke kan upprifvas. Det oaktadt inbjuder nu de förenade Utsk:n ett af nämnde Stånd, nemi. PresteSt., att förena sig rör:de den 5 § med BondeSt., hvars beslut i delta afseende redan är underkändt. Jag har ej kunnat undgå att göra denna anmärkn., emedan jag anser, att Utsk:n saknat fog till en dylik inbjudning, anhållande att denna min anmärkn. måtte få åtfölja den beviljade återremissen. 8:de punkten, ang:de voterings anställande i förstärkt LagUtsk., ang:de de frågor, hvaruti It. St:s sammanstämmande eller 3 Stånds beslut icke vinnes. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Hr Skogman har re dan fullkomligen uttryckt skälen, hvarför icke denna fråga skulle af förstärkt LagUtsk. afgöras. Jag ser icke eller huru densamma kan af förstärkt BancoUtsk. behandlas, enär det gäller att stifta lag, icke allenast för R. St:s Bank, utan en lag, som skall tjena till rättesnöre för alla innevånare, i likhet med alla andra allmänna lagar, och således skulle jag tro, att det vore de förenade Bancooch LagUtskm, som borde förstärkas. Hr von Hartmansdorff: Jag tror äfven att ärendet är af den sammansatta natur, att lämpligast blifver att Banco-och LagUtskm gemensamt Förstärkas. Sådan förstärkning har tillförne ägt rum, och om så sker, äfven nu, då antalet af dessa båda Utsk:s-ledamöter icke utgör mer än 52, så skulle förstärkningen i alla fall komma att utgöra pluralitet af de sammansatta Ulskm.
Att en sådan olikhet åfven visar sig i Lazarettsråkenskaperne, har vist icke undgått Kongl. SeraphimerOrdensGillets uppmärksamhet; men som vid de Lazarett och Curhus, der Directioner finnas, och hvilka i följd af Lånens innevånares egen begäran blifvit af Kongl. Majit i Nåder tillförordnade, denna skiljaktighet i kostnaden ej varit större, ån att den af berörde giltiga orsaker kunnat härflyta, har Kongl. OrdensGillet funnit någon åtgärd i berörde afseende, ej böra af Kongl. OrdensGillet vidtagas, vid de Lazarett, der särskilda Directioner åro tillsatte, hrlst desse på stället åro i tillfälle att förekomma allt underslef, samt tillse, det patienter ej få vid Lazaretten qvarstanna längre, ån nödvändigheten det fordrar, och man har ej bordt kunna betvifla, det ju, i fall någon ändring behöfts, den blifvit hos Kongl. OrdensGillet föreslagen, antingen af LazarettsDirectionerne, eller ock af Lånens Deputerade, sorn årligen granska Lazarettsråkenskaperne och taga kännedom om tillståndet vid dessa inrättningar. Vid Södertelje Lazarett åter, hvilket, i följd af Kongl. Maj;ts Nådiga Instruction den 17 December 1817, ej haft särskild Direction, utan stålt directe uiider 9° Den 6 Augusti f, m. Kongl.
Och snyltgäst i den stora löntagaregrytan kommer jag lika litet hädanefter att blifva, som jag någonsin varit det. Man har låtit förstå, att skäl vore förbanden att låta frågan förfalla, sedan dels, som vi här erfarit, H. M. Konungen låtit förklara, att Ilan af Sitt underhåll ville bekosta Regentens förökade bebofver; dels H. K. H. Kronprinsen, genom bref af Chefen för FinansDepartit till Ordf:n i StatsUtsk., låtit antyda samma förhållande, men jag kan å min sida hvarken finna det ena eller andra verka dit man åsyftar. Underhållet för Sveriges Regent, såväl till följd af Dess häraf föranledda mödor och besvär, som ock för att lemna Honom medel att på ett nationen värdigt sätt kunna upbära detta höga kall, bör, enligt min tanka, aldrig utgå annorlunda än direkte från Svenska folket. Det är således en detta folk tillhörande rättighet, som genom min motion blifvit reducerad, och hvilken rättighet af inga meddelanden, hvarifrån de än må komma, bör kunna omintetgöras. När fråga var om underhåll direkte till Hertigen af Östergöthland, så bestred jag detta, under yttrad åsigt, att dylikt underhåll borde Honom af Konungen tilldelas. Mina motståndare anförde då såsom skäl för sin mening, att det vore mindre grannlaga att nödga en äldre Kongl. Prins att af Konungen emottaga sitt underhåll. Jag var icke af samma tanka, men deremot finner jag det icke vara nationen värdigt, icke ens passande, att Rikets Regent från annat håll än direkte från Svenska Folkel emottager hvad denna höga värdighet erfordrar. Skulle Konungens civil-lista vara större än som erfordras, är tillfälle vid nästa Riksdag att deri göra minskning; vid denna, kan och bör det icke ske, hvarken direkte eller indirekte. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då en fråga, sådan som den nu väckta, icke lämpligen bör förekomma med mindre än att
Anmäld d. 16 Januarii s. å. Kongl. Maj:t, som lann Rikets Ständers beslut, i afseende på de byggnader, hvilka redan blifvit till andra allmänna föremål upplåtne, böra vederbörande till efterrättelse meddelas, ville, i fråga om de öfriga byggnadernas bibehållande för hushållningen med Kronans spanmåls-intrader eller försäljning, hafva inhemtat Slats-Contorets underdåniga utlåtande. Frågan om Magasinsregleringen afgjordes d. 5 Maji 1832. 6^:0 Angående beviljadt anslag till Götha Canalbyggnads fullbordande. Anmäld d. 23 Januarii s. å. Härom skulle Götha Canal-Direction i Nåder försländigas. 64-0 Angående den lill liqviderande af åtskilliga Americanska medborgares fordringar å mindre creditivet lyftade summa. Anmäld d. a3 Januarii s. å. och Slafs-Conloret till kännedom meddelad. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb, Ber. d. i5 Jan. i834- 69 65 10 Angående godtgörande af den brist i anslagen, som uppkommer, då Riksmål begången öfverstiger 6 R:dr tunnan. Anmäld d. 23 Januarii s. å. Innehållet af denna skrifvelse skulle StatsContoret till efterrättelse meddelas. 66 lO Angående regleringen af Riks-Statens Första Hufvud-Tilel, 11 rättelse. Ö “*0 ' s Anmäld d. a3 Januarii s. å. och meddelad Slals-Contoret till efter - 67I 10 Angående anslagens reglering under Femte IIufvud-Titeln. Anmäld d. 2 3 Januarii s. å. och meddelad Slats-Contoret till efterrättelse. 68 10 Angående anslagens reglering under Sjette IIufvud-Titeln. Anmäld d. a3 Januarii s. å. Skulle meddelas Stats-Contoret till efterrättelse; och ville Kongl. Maj:t, uppå Ecclesiastik-Expedilionens föredragning, taga i öfvervägande det vilkor, Rikets
Jag ångrar mig, jag har gjort illa kan det finnas förlåtelse för detta? Kan ni förlåta mig eller bara ej tänka så bittert på mig? Förlåta? Er? Den förkrympte, darrande mannen reste sig upp till hela sin längd och såg genomträngande på David. Än henne då? Han pekade med en krampaktig rörelse mot Ziris dörr. Vad skall vi då göra med henne? Nu tog han igen ett steg mot David. Gå! Gå fort! skrek han, och det såg ut på nytt som ville han kasta sig över honom. David stod stilla, likblek, men utan fruktan, endast kännande en förkrossande blygsel. Den stackars förorättade mannen gick plötsligt tillbaka till sin korgstol och satte sig där med huvudet begravet i händerna. Tyst och sakta som om han varit rädd för att störa honom, smög David sig ut och nedför trapporna. Sakta vandrade han gatan framåt, och om han inför någon haft att göra reda för vad som hänt däruppe och hur han känt det, skulle han icke varit i stånd därtill. Endast en sak trodde han fullkomligt klar: förbindelsen med henne var i och med detta avbruten, han nästan kände avsky för henne, fast han visste att han bort känna mera avsky för sig själv. Men han kände också denna senare avsky, den var emellertid så stark att den förlamade i stället för att riva upp. Han kände sig icke misslyckad eller krossad utan dömd. Hans liv hädanefter kunde ej försona vad han brutit mot en ensam, ärlig och strävsam man, som älskade sin hustru. Han hade förstört hans liv och han kände sig som en mördare, den där visserligen fått nåd för offentligt straff, men som aldrig kunde gottgöra vad han felat. Medan han gick och tänkte så, kom han förbi den lilla krogen “Norden“ och gick in i matsalen. Han kände sig långt ifrån hungrig, det var snarast för att få vara i fred i fruktan för att möta någon bekant på gatan. Han utvalde ett bord längst bort och beställde utan att närmare reflektera över saken det första bästa han fann på matsedeln, ivrig att bli av med den flintskallige, sliskige kyparen fortast möjligt. Han drack en kvart rödvin till steken och gick direkt ut i kaféet. Då var klockan omkring fem, det fanns helt få gäster därinne.
Förste Landtmätaren derstädes, Riddaren af Kongl. Wasa-orden, Anders Tunell, lili Kongl. Majit ställd underdånig ansökning, deruti Tunell anhållit, att Kongl, Majit, såvida ej medel för ändamålet ändå funnes alt tillgå, mätte bos Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att sökanden, efter erhållet entledigande från berörda styresmannnbelätlning, finge såsom pension under sin återstående lifstid uppbära ett emot arfvodet för samma befattning svarande belopp al 1,500 Riksdaler, bar Kongl. Majlis Befallningshafvande i nämnda län, enär afvittrings-styresmannabefattningen inom länet hos sin innehafvare toge i anspråk större arbetskraft än numera kunde bos sökanden lill följd af hans ålder och långvariga landtmätare-verksamhet förväntas, samt för alvill!ingens ändamålsenliga och oafbrulna fortgående vore nödvändigt, all yngre krafter egnades åt de tilltagande styresmannagöromålen, i underdånighet hemställt, ali sökanden, hvilken hade talrik familj och vore i mindre gynnsam ekonomisk ställning, mätte beredas en årlig pension, åtminstone motsvarande trefjerdedelar af d :t arfvode, sökanden för närvarande såsom styresman uppbär. Bih. till U. St. Proposition N:o (U. Efter det
Då, efter införandet af riksmynt-räkningen, svårighet kommer att möta vid fördelningen af de båtsmans-korporalerne med 25 R:dr R:co eller 37 R:dr 50 öre Riksmynt tillagda arfvoden, hemställer jag i underdånighet, ali dessa arfvoden matte jernnäs till 38 R:dr R:rnt, hvartill för 227 båtsmans-korporaler fordras en tillökning af R:dr R:mt 113: 50, samt att detta belopp, enär tillgång till dess bestridande icke förefinnes, alltså nu måtte af Rikets Ständer begäras. Af de ä 5:te Hufvudtiteln under rubriken ”Aflönings-Staterna” uppförda 6,420 tunnor oindeld spanmål, hafva hittills 1,158 tunnor icke för nämnde stater behöft begagnas, ulan varit använda för flottans nybyggnadsoch underhålls-slater. 1 följd af nu föreslagna personal-tillökningar erfordras, utöfver hvad staterna nu upptaga, 960 tunnor spanmål in natura, hvilka, afdragna från omförmälda 1,158 tunnor, lemna ett öfverskott af 198 tunnor, som, fortfarande erforderligt för yppade brister på underhållss-talen, alltså torde å Hufvudtiteln fä cjvarstå. 2:0 Malerielen. Från det under denna hufvudrubrik först upptagna anslag eller det till ”Flottans Underhåll”, aflönas den, lill verkställande af alla slags vid Flottans stationer vanligen förekommande arbeten, sorn fordra särskild yrkes-skicklighet, inrättade och, efter arbetenas beskaffenhet, under befäl af Flottans olika korpser ställda ständiga arbetare-korps, eller de så kallade Timmermansoc.h f/andtverks-Stalerne, hvartill äfven räknas den i sednare tider tillkomna machinisl-slaten.
Det är möjligt att man häröfver bordt ytterligare infördra Utskottets utlåtande ; men det är oeksåmöjligt altman i följe deraf skulle kunna blifva försatt uti nödvändighet, att emot ett större antal af StatsRådets Ledamöter söka tillämpningen af 107 föreskrifter , hvilket förhållande Utskottet synes vilja undvika , shuru på grunder dtrn Den 10 Julii f, m. 205 jag icke delar, då jag tror att Nationens heder ingalunda kunde komma att lida däraf, att Folkets ombud funno sig nödsakade, att, sorn ConstitutionsUtskottet yttrar, om Konungens ansvarige Rådgifvare upplysa både Konungen och Nationen. Vid detta ibland våra Constitutionela^former mäst högtidliga tillfälle, då Folketa Ombud påkallas, att i Folkets namn och å dess vägnar, lämna ett godkännande af StatsRådets handlingssätt under den förflutna tiden, påminnes Representanten om åliggandet, att härvid icke uraktlåta något för befordrandet utaf det helas bästa; öfverdrifven stränghet torde likväl vid ett sådant tillfälle vara lika litet förande till målet, som den allt öfverseende efterlåtenheten. Vid granskningen af de Rådgifvandes handlingssätt, torde Representanten ej sällan finna anledning att ransaka sitt eget hjerta, om han vid utöfningen af sitt ansvarsfulla kall aldrig vikit för Högsta magtens inflytelse, om han aldrig lyssnat till det egna intressets bedrägliga röst, om han för sin öfvertygelse om förändringarne för Samhällets bästa åsidosatt alla andra beräkningar; och vid dessa betraktelser skall säkerligen icke finnas någon, som ej deraf hämtar anledning till var. samhet vid slutbedömmandet; men tillika en alfvarsam påminnelse om pligten, att efter yttersta förmåga genom egen frimodighet stadga rättigheten att bedömma andras. Svenska Folkets framskridande å denCon* 204 Den iö Julii f. m. stitutionela banan'ar tvifvelsutan^underksstadt samma Lagar, som för den lefvande naturen bestämmer, de på hvarandra följande skiften, af bardomstid oih af utbildning , för att hinna den mognade mannaåldern.
Deremot, då fördelarne af telegraf-inrättningen väsendtligen befrämjas, i samma mån, genom lägre afgift för telegraferingen, detta kommunikationsmedel göres tillgängligt för största möjliga antal af landet* innevånare, och, med afseende på den betydliga nedsättning i ordantalet för enkelt telegram, som samtidigt med nu gällande medelporto egde rum, samma porto torde för vårt land vara nog högt, samt anledning synes vara att antaga, det en lägre taxa å afgiftsbeloppet genom ökad trafik, skulle lemna lika hög om ej högre inkomst, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse auhålla, det Kongl. Maj:t täcktes taga 1 nådigt öfvervägande, huruvida icke, genom nedsättning i nu stadgade medelporto för den inrikes telegram vexlingen, telegraf-korrespondensen må beredas en, som det vill synas, behöflig lättnad. Beträffande öfrige, af motionärerne väckta förslag; så har frågan om qvinnor* användande tili tjenstgöring vid telegrafstationer redan, i anledning af annat derom väckt förslag, utgjort föremål för Utskottets behandling i Betänkandet N:o 147; men enär omförmälda af Utskottet tillstyrkta förslag, blifvit af endast två Riks Stånd godkändt och af de öfriga två afslaget och sålunda förfallit, kan hvad Herr Hierta i denna del yrkat icke till vidare yttrande af Utskottet föranleda.
Det hittills följda sättet för prisbedömandet af maskiner och redskap hade lemnat mycket öfrigt att önska och missnöjet dermed föranledde bestvrelsen för det 16: de landtbruksmötet att 1884 sammankalla ett möte af maskinfabrikanter och landtbrukare för att uppgöra program för prisbedömningen och för den till grund derför liggande pröf-ningen af maskinerna. De för mötena först uppgjorda stadgarne ansågos redan vid mötet i Malmö 1865 ej vara tidsenliga. Förslag till nya stadgar föredrogos på mötet i Stockholm 1868 och antogos på det följande mötet i Göteborg 1871. Enligt dessa stadgar skola mötena i regel vara i fem dagar och under dessa skola hållas såväl allmänna som sektions-sammanträden. Sektionerna äro tre, nämligen för åkerbruk, för boskapsskötsel och för binäringar, till hvilka räknas skogshushållning. Till hvarje möte sänder landtbruksaka-demien 2 och hushållningssällskap 1 eller 2 ombud. Dessa jemte styrelsen för mötet bestämma tid och ställe för nästa möte. I böljan ansåg man att mötena borde hållas i orterna, men med nutidens lättare kommunikationer synes det blifva regel att att ej hålla dem på andra ställen än i Stockholm, Göteborg och Malmör. I Stockholm har hållits tre möten och innevarande blir det fjerde; i Malmö har hållits tre och i hvar och en af städerna Göteborg och Norrköping två möten. Deltagare i mötet erlägger ledamotsafgifl med 5 kr. och eger att deltaga i diskussion och beslut samt att erhålla berättelsen öfver mötets förhandlingar, hvilken skall utgifvas senast 6 månader efter mötet.Statens bidrag till betäckande af omkostnaderna för mötena bafva alltjemt ökats från 1,000 kronor det första mötet till 3,000 vid det tredje, 10,000 vid det 8: de, 23,000 vid det 12: te och 13: de. För närvarande utgår af statsmedel årligen 5,000. kr. till betäckande af omkostnaderna för utställningarna och 10,000 kr. till pris, hvartill kommer landtbruks-akademiens förut omnämda pris å 10,000 kronor. I jem-bredd med utställningarnas allt större utveckling hafva äfven-ledes inkomsterna ökats.
Ej mindre stadgandet uti 83 § regeringsformen, att grundlagarne skola i hvarje serskildt fall efter deras ”ordalydelse” tillämpas, än äfven den vid all lagtolkning giltiga sats, att företräde bör gifvas det förklaringssätt, hvarigenom de olika §§ komma att stå uti harmoni med hvarandra, hvaremot motsatsen får antagas först i andra rummet och sedan det visat sig, att de serskilda stadganderne omöjligt låta sig förenas, utan afgöras måste, hvilketdera stadgandet bör blifva gällande emot det andra, gifva ytterligare stöd åt ofvanstående sätt alt tol ka 56 och 81 §§ Regerings-formen, på samma gång derigenom vederlägges det motsatta tolkningssättet, eller det, att ordet ''frågan” uti 81 § skulle der betyda ordagrant hvad Konungen föreslagit eller propositionen, ty dels skulle denna § då icke innehållit: ”Tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan till nästa riksdag”, utan del skulle hetat: ”tillstyrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile detsammaeller hvile propositionen, till nästa riksdag”, dels kommer genom sistnämnde tolkningssält 81 § ohjelpligen i strid med den 56, emedan sålunda enligt förstnämnde § någon modifikation icke kunde medgifvas uti en tillstyrkt 6 Konstilutions-tttskottels memorial, N:o 20. Kongl, proposition till grundlagsändring, hvaremot 56 § tydligt stadgar, att antingen Utskottet ”utlåter sig med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord proposition”, modifikationer deruti, på grund af ständernas gemensamma tankar, kunna införas, Skulle emedlertid, sådant oaktadt, pröfvas rättast, att uttrycket uti 81 §: ”tillstjrrker Utskottet hvad Konungen föreslagit, hvile frågan”, anses betyda: hvile propositionen, samt sålunda stadganderna uti 56 och 81 §§ komma att med hvarandra stå uti strid, återstår likväl att afgöra, hvilkendera paragrafen bör blifva den gällande.
Reg.-F. berättigad att framställa proposition till afslag å ett ifrån Utskott första gången inkommet betänk., gjorde derefter proposition till afslag å Lag-Utsk:s betänk. N:o 2. Ropades ganska starka ja, blandade med nej. D en 7 April. Ankom K. M:s Hof-Canceller, hvilken å K. M:s höga vägnar öfverlemnade en Nåd. Propos. och en Nåd. Skrifvelse till R. St. Föredrogos å nvo och biföllos Lag~Utsk:s d. 2 dennes på bordet lagda betänk:n. N:o 3. öfver Riksd.-fullm. Nils Insulins förslag till ändring af a3 Cap. 2 J. Rätteg.-B:n; N:o 4- öfver Riksd.-follin. Nils Strindlunds motion om ett tillägg till lagen för åhörare vid Riks-St:s sammanträden; N:o 6. öfver Riksd.-fullm. Erik Nilssons motion om utfärdande af en lag till afböjande af uppgifna olägenheter, som för rustoch rotehållare skulle uppkomma derigenom, att ryttare och soldater utan tillstånd afveko och höllö sig borta från deras rätta station, m. m.; N:o 9. öfver Riksd.-fullm:ge Peter Pehrssons samt Johan Bengtssons motioner om upphäfvande af landsfiscalers rättighet till kostnadsersättning uti mål, deri de å tjenstens vägnar föra talan; N:o 10. öfver Riksd.-fullm. Hr Garl W. Olbers’ motion om ändring i bestraffningen för missgerningsmans släppande; N:o 11. öfver Riksd.-fullm. Peter Pehrsons motion om upphörande af underdomares åliggande att till Hofrätten insända renoverade exemplar af domböcker, utom i vissa mål; N:o 12 i anledn. af tvenne motioner af Riksd.-fullm. Anders Nilsson, den ena om ett tillägg till 9 Cap. ii §. Hand.-B:n, i afseende å ansvar för den, sorn förnekar veterlig skuld, och den andra om bestämmande af rätter domstol för åtalande af sådan förbrytelse.