Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nordenankar, å hvars kapital-belopp 1,825 K.dr 36 sk. 4 r:sl. återstå oguldne; samt N:o 837 ä 1,857 R:dr upplaget af Majoren C. von Segebaden, mot borgen af Majoren G. von Schanlz och Kapitenen A. M. Fischerström, utgörande i återstående kapital 1,567 R:dr 9 sk. 10 r:st., allt B-.ko Sedan, med anledning häraf, Banko-fullmäktiges utlåtande blifvit infordradt, har Utskottet i afseende å berörde lån inhemtat: att både låntagare och löftesmän äro genom döden afgångne; att efter dem alla, med undantag af Majoren eller sedermera Ofverste-löjtnanten G. von Schantz, urarfvaförmån blifvit sökt och beviljad, samt lånen då ytterligare bevakade och till betalning fastställde; att dessa sednare konkursmassor jemväl nu mera äro utredde, så ali någon vidare tillgång derifrån icke kan erhållas, äfvensom, hvad särskildt angår Ofverste-löjtnanten G. von Schantz, som atled den 12 Augusti nästlidne år, att någon bevakning uti urarfvamål efter honom väl ännu icke kommit i fråga, emedan inställelsedag derför hitintills icke varit kungjord, men att en sådan bevakning mäste blifva ändamålslös och endast medföra ytterligare kostnader för Banken, enär, enligt eli handlingarne bifogadl bevis, vederbörande under-exekutor, 12 Banko-Utskotlets Memorial N:o 27. vid en dagen före lians död hos honom anställd undersökning i och för uttagande af en annan hans skuld till Banko-Diskonten, funnit bemälde von Schantz utan ringaste tillgång till gäldande af skulden, eller ens till godtgörande af arfvodet för undersökningsförrättningen.
Hvad åter den 38 §. angår, så kan jag ej undgå att anse det anmärkta Uttrycket för ett betydligt fel; och jag instämmer med Herr Rosenschöld i den önskan, att Riksens Ständer ej ville låta kan hända en Renskrifvares förseelse lägga hinder i vägen för antagandet af en så vigtig sak, som den, hvilken i den nya Redactionen^ 43° Den i4 Martii. af denna §. innéhålles. Jag skulle derföre önska att den af ConstitutionsTJtskottet föreslagna rättelsen i nya Redactionen kunde medgifvas. Herr Munck af Rosenschöld: Jag förenar mig fullkomligt med den sista värdeTalaren deruti, att den nya Redactionen af 38 §. egenteligen innefattar ett Redactionsfel, då deremot alldeles ingen omening finnes uti 46 §:s nya R,edäction, hvilken utan någon den ringaste förändring mycket väl kan antagas. Jag utbeder mig vid detta tillfälle rappellera Ridderskapet och Adeln, alt då vid sista Riksdag det sedan 1812 beredda Förslag, om Motionstidens förkortande från 3 till 1 Månad förelädes till afgörande, var jag den enda, som talte emot detta Förslag, emedan det öfverlemnade Motions-rättens utöfning åt de af Konungen tillsatte Ordförandes välbehag i afseende på bestämmandet af Plena. Då likafullt Förslaget enhälligt af de 3 Stånden och med stor pluralitet, genom votering af Ridderskapet och Adelil antogs, gjorde jag det nu ifrågavarande Förslag om utsättande af minst 2 Plena i 'veckan under Motionstiden, ett Förslag, som var ett högst nödigt correctiv mot det förut, oaktadt 3 års besinningstid, alltför hastigt antagne Förslag om Motionstidens förkortande från 2 till en Månad. Herr Grefven och LandtMarskalken:
Att Statens inkomster af dessa kronogods hittills varit och ännu länge skulle blifva ringa i jemförelse med egendomarnes verkliga värde vore, enligt motionärens åsigt, en gifven följd af de föråldrade och föga ändamålsenliga stadganden, som tillämpades vid kronogodsens bortarrendering. Hela bestyret härvid vore nemligen anförtrodt åt embetsmyndigheter, af hvilka man hvarken borde eller kunde fordra de noggranna insigter och den erfarenhet i jordbruksväsendet, som i första rummet måste tagas i anspråk vid bestämmandet af en jordegendoms rätta skötsel och sannolika afkastning under en mängd högst olika förhållanden. En väl ordnad förvaltning af Statens jordegendom utgjorde dock ett oeftergifligt vilkor för möjligheten att af dem erhålla ökade inkomster. Hvad på denna väg kunde åstadkommas hade i Preussen blif Bih. till 11. St. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 8 Haft. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 181. vit ådagalagdt, hvarest domänväsendet numera vore, till stor vinst för Staten, på ett förträffligt sätt organiseradt. Att i detta fall taga nyssnämnda Stat till föresyn skulle, enligt motionärens tanke, vara högeligen önskvärdt; men då en sådan åtgärd hade föga utsigt till framgång, har motionären inskränkt sitt förslag dertill, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det,Kongl. Maj:t täcktes låta utarbeta samt för Rikets näst härefter sammanträdande Ständer framlägga förslag till ändamålsenliga stadganden för Kronogodsens framtida förvaltning och bortarrendering. Stats-Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande och ehuru Statens inkomster af ifrågavarande egendomar, enligt hvad uti Utskottets Utlåtande N:o 95 vid innevarande riksdag blifvit närmare utredt, varit i ganska väsendtligt stigande under innevarande århundrade, lärer väl svårligen kunna förnekas, att arrendebeloppet åtminstone för flere af Statens egendomar ändock icke på långt när uppgår till hvad enskilda pei-soner af lika beskaffade egendomar kunna påräkna, hvadan ock en tcmligcn allmän klagan länge försports deröfver, att
Jönköping ligger på en smal landtunga mellan Wettern och tvänne smärre dyiga sjöar, och är till en stor del en inkräktning af dessa sjöar och de omkringliggande kärren, som begränsas af skogbeväxta höjder. Staden genomskäres af en Canal, som, utom vid storm och deraf uppkommit strömdrag, oftast innehåller ett nästan stillastående vatten och från hvars botten, oagtadt all renhållning, på många ställen uppväxa nya vegetationer, som nära nå vattenytan och utgör liksom en ny bolten, från hvilken, under heta somrar, mefiliska eflluvier utvecklas. Under dessa allmänna förhållanden utbröt sjukdomen i den del af Staden, som inom en trång areal är bebyggd med en mängd låga trånga kojor, i hvilka på många ställen stora dels utfalLiga, dels af utsväfningar försvagade Familjer bodde i ett enda litet lågt och fuktigt ruin, der friske, sjuke och döde snart lågo om hvarandra. Har man lika med oss sett alla dessa för en farsot sammanträffande gynnande omständigheter, skall man lätt inse hvarföre Koleran här angrep så häftigt och skördade till den grad, att ett hus, som om middagen beboddes af flere lefvande friska menniskor, ofta om aftonen stod öde, emedan alla dess innevånare redan flyttat till sin sista lägerstad och hvarföre Östra förstaden eller den så kallade Båtsmans-backen genast bl ef en depot, från hvilken sjukdomen utbredde sig till de öfrige Stadsdelarne, i förhållande till lika verkande orsaker, d. v. s. der den endemiska constitulionen adderades till den epidemiska. I de mera reguliera och sundare qvarteren sjuknade och dogo åtskillige personer enstaka, under det sjukdomen hemsökte nästan hvarje hus och person i de qvarter, som i anseende till läge, byggnadssätt och andre omständigheter voro osunde och osnygge. Och bland hela det stora antalet af döda kan man icke räkna mer än 3o å 40 af den bättre folkclassen, eller sådane, som hade sundare boningsplatser och iagtlogo renlighet. Under den brådska och förvirring, som rådde i sjukdomens början och under dess häftigaste raseri, kunde de afgifne sjuk-rapporterne icke blifva tillförlitlige.
Som g r - skilclt betydelsefullt och lyckligt för sin egen utveckliiig brukade hon påpeka den omstiaiidigheten, att hon tidigt fick koncentrera sig p&amp; sitt specidstudium och icke först nödgades öd.a tid och andlig hra.ft p i ett förslöande examensoch uziugliiseri. Och s&amp; 14ngt ifriii att detta gjort henne ensidig, var det eu medverkade orsalr till den intensitet med hvilkea hon sedan tilliignade sig all annan kunskap. H m hade ett oupphörligt behof att vidg,~ sina granser genou1 att tränga in pi, nys, andliga omraden, och ho11 kastade si; öfver dessa ilya Simnen girigt som eld öfver briinsle. I siii egenskay! af ryska var hennes liitthet för sprak ovaiilig; efter några uiihader förstod hon svenskan sa, att hon med nöje liiste sköiilitteriira arbeten, och under sista tiden hade hon på nigra veckor liirt sig läsa italienska böcke~. Med vaket intresse följde hon livarje rniirkligare företeelse pk vetenskapelis och den sociala friigaiis omride. Sulunds stiiderade hon en vinter med störstsil ifver i vetenskapl i p. arbeten hypnotisn~en, meii hon nöjde sig endast med iiitryck i första hand, ' och sedan hon i Paris erhalllit dylika, kiincle hon sig m m a d att iiiliigga en varning mot den alltför stow %i,tfrogeiiheten i cletta fall ' "). Som i cletta afseende m r det i alla andra: hennes vetenskapliga i ~ i l ä g g n i ~ i visade g sig stadse dari, a t t noggrann uadersökni11 g var f ör henne oiim bgrlig, och. att hon aldrig f ruktrade konselweiiseriii~ af sanningen. Århuiidrailets ledande veteiiski~pligi~ idéer voro hos lieilne iizg&amp;ngm i blodet; clarwiliist, evolutionist, agnostiker som hon var, satte ho11 dock öf ver hvarje teori f orskningens frihet.
Uppgår denna brist till en fjerdedels procent af upplånta beloppet, må den ej öfver ett år balanseras, och varde då genom förhöjning af bidraget till förvaltningskostnadernas ersättande fylld, u I öfverensstämmelse med hvad som blifvit anfördt vid § 11 i förordningen angående hypoteksbanken beti’äffande påföljden af uraktlåten ränteeller kapital-inbetalning, har blifvit beslutad den förändring i 14:de g att samma § må få denna lydelse : § 14. “Försummar delegare, som lån erhållit, att på behöriga, uti hypoteksföreningarnes reglementen utsatta, tider full liqvid af ränta, årlig afbetalning på hufvudstolen och bidrag till bestridande af förvaltningskostnaderna till föreningen verkställa, ege styrelsen, hvad sålunda förfallet är, sednast vid nästa sammankomst, genom lag - 48 Expeditions-Utskottets Förslag till un dkr d. Skrifvelse, N:o 98. sökning utkräfva låta, och vare derjemte den försumlige pligtig att från och med förfallo dagen dröj smålsr äntå å hela det förfallna beloppet, efter en procent för månaden, erlägga. “ I 17:de § har, jemlikt bankdelegarnes förslag, det i slutet utaf l:sta stycket förekommande ordet “påförda44 ansetts böra utbytas mot ordet “tillgodoskrilna44, och §:n i följd deraf lyda sålunda: § IV. “Önskar delegare, som lån ej sökt, från den förening han tillhörer utgå tidigare, än i § 15 sägs, gore derom tillsägelse hos föreningens styrelse ett år förut, och ege sedan sina insättningar med derå till utträdesdagen upplupna, i räkning honom tillgodoskrifna, räntor utbekomma. Försummar sådan delegare att föreskrifven inbetalning på bestämd tid fullgöra, varde det så ansedt, som hade han om utträde tillsagtd4 ... •
Herr C. J. Kock: ”Emot Utskottets beslut, hvarigenom lillslyrkes, att bavillningen för arbetsfolk på landet och vid berg-verken skulle nedsältasj reserverar jag mig på den grund, att bevillningen för arbetsfolk i städerna blifvit bibehållen till olörändradt belopp.” Herr Winge: ”Att Bevillnings-afgift efter 2:dra Art. blef åsatt arbetsfolk i Städerna och densamma bestämd alt utgå lill lika belopp, som det år 1841 stadgades, anser jag mig böra ådagalägga mitt ogillande deraf, emedan del strider mot grundsatsen, alt personen skall ega någon egendom, lön eller för sin rörelse njuta en behållning för året, innan afgift kommer 46 Bevilnings-Utskottets Bi tankandej iV-o 11, att erläggas, då likväl mängden af arbetsfolket under året icke kan förtjena mer, än som åtgår till föda och kläder, hvilket ofta icke kan åstadkom inas. När sedermera denne afgift till |:delar nedsattes för arbetsfolket på landet, der husrum och bränsle äro lättare åtkomlige, än i städerne , blefsådaiten sårande motsatts.” Uti denna reservation instämde Lars Boéthius. Herr Fr. Sundler: ”Emot Högloft. Bevillnings-Ulskotlets Betänkande rörande Bevillningsförordningen, får jag, i nedanstående afseenden, vördsamt reservera mig. Herr J. v. Kock har, enligt min öfvertygelse, i sin motion angående Bevillning af capital, enligt 33, 34 och 35 §§, så väl utvecklat förhållandet, att jag dervid icke anser något behöfva tilläggas, då från Bevillnings erläggande endast undantages: disconter, sparbanker, fattig-cassor och alla andra i och för barmherrtighetsoch undervisningsvei k bildade fonder; hvarföre jag får tillstyrka, att något större afseende fästes på ifrågavarande motion, isynnerhet som inan bör hoppas, att ränteberäkningen förr eller sednare lemnäs fri, såsom annan loflig rörelse, och då Herr v Kock nu ytterligare i sin upplästa reservation utvecklat sina motiv, så får jag äfven i densamma instämma. Högloft.
Jag vill ej inlåta mig i svar på de anmärkningar* sorn blifvit gjorde i afseende på form - Den 21 April f. m. 23 frågan, men jag vågar underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om det är riktigt, att serskildt besluta öfver ett ämne, som har så nära sammanhang, som delta, med Bevillningsgrunderne. De sammansatte Utskotten hafva väl hänvisat till den blifvande Tulltaxan, men deremot kan man med skäl invända, att Ridderskapet och Adeln, vid granskningen af förslaget dertill, icke gerna torde kunna inlåta sig uti pröfning af Tullprocenten å hvarje serskildt artikel, utan snarare torde böra fästa sig vid de allmänna grunderna, och på dessa bar man ju gjort ett slags föregripande, genom bifall till detta Utlåtande. Dessutom torde jag få fästa Högloflige Ståndets uppmärksamhet derpå, att ifrågavarande Utlåtande handlar om införsel af icke allenast ull, utan äfven utländsk ost, eller en vahra, som landtmannen sjelf kan frambringa. Jag tager mig i anledning häraf friheten hemställa, om vi icke kunde vänta med afgörande af förevarande ärende, tills Bevillnings-förordningen Och Tulltaxan komma att pröfvas. Herr Tham: Det är ganska sannt, såsom Herr von Hartmansdorff anmärkt, att förevarande Utlåtande handlar om införsel ’ af icke allenast ull, utan äfven tvål och ost. Den, som behagar läsa GeneralTullStyrelsens sednaste Berättelse om förhållandet med. Tullintraderne, skall deraf finna a4 Den 21 April i. m. att vi icke kunna undvara hvarken utländsk tvål eller ost. Åtminstone kan införsel af utländsk ost hit till Stockholm ej förbjudas, med mindre än man vill låta bli att äta ost. Äfvenledes är tvål en för flera behof nödvändig vahra, hvarpå ej finnes tillräcklig tillgång inom Landet; och det är alltså nödvändigt att tillåta införsel af dessa begge artiklar och följaktligen äfven att derpå bestämma en viss tull. Huru stor denna bör vara, är åter en fråga, hvarom vi få tillfälle att discutera, då Tulltaxan kommer under öfverläggning.
Men just för att bilda en eontroll emot Utskrs möjliga missbruk eller förbiseenden har lagstiftaren i 2 mom. af samma §. tillåtit, att uti allmänt kända regeringsåtgärder, som, utan tillgång till statsfådsprotm, kunna blifva1 föremål för uppmärksamheten, anmärkningar få väckas inom Stånden eller andra Utsk., hvilka anmärkningar likväl icke få afgöras, förrän Cönstit.Utsk. deröfver blifvit hörd t. Uti 29 §. Riksd.Ordn. stadgas i lika ordning: ”Frågor i detta ämne ”kunna i R. St:s plena väckas och af andra R. St:s Utsk. ”än Cönstit.Utsk. hos Stånden andragas, men icke af R. Sfr. ”afgöras förr, än sistnämnde Utsk. deröfver blifvit bordt.” Så framt nu ordet afgöra ej står utan all betydelse —• och dertill synes det vara alltför vigtigt—, måste meningen väl vara, att, sedan Utsk. meddelat alla upplysningar i målet, Stånden äge afgöra detsamma, huru de behaga. Sådant kan dock icke ske första gången frågan föredrages, och derföre är återremiss erforderlig. Eljest kunde man genast afgöra saken. Det enda motskäl, som härvid kan förtjena någon uppmärksamhet, är det af Gr. Posse anförda, att nemi. i 2q §. Riksd ordn. bestämmas ordalagen, Uti hvilka ämnen af den ifråga var. beskaffenheten få i Stånden väckas f sålunda, att man skall säga: ”Det är anledning till anmärkning etc.”, hvaraf den slutsats förments böra dragas, att anledningen icke blir anmärkning,- förrän Cönstit.Utsk. godkänt densamma. Jag vill härvid endast göra den erinran, att anledningen i den förseglade rullen visserligen ieke - Dn .'!« Juni f. m. iclie blifver anmärkning derföre, att fråga derom i R. M:s pJena väckes; men den blir anmärkning, då Stånden godkänna anledningen, likasom alla andra förslag eller motioner icke blifva R.
Om således för dessa äldre militärer — af hvilka ingen uppbär pension till samma belopp, som de utaf motsvarande grader, hvilka från och med år 1858 erhållit afsked — skulle åstadkommas ett i någon mån tillräckligt understöd, lärer tillgång dertill ej kunna heredas af de till arméens pensionering anslagna kreditiv-medel, vid hvilket förhållande lämpligast vore att ett särskildt anslag på 9:de Hufvudtiteln för detta ändamål uppfördes; — desto hellre som, vid behandlingen af förevarande motion, inom Utskottet framställning blifvit gjord derom, att äfven de äldre medellöse Officerare vid Flottan äfvensom Fältläkare, hvilka i krig deltagit, borde komma i åtnjutade af samma förmån som i detta hänseende möjligen kan blifva ifrågavarande Officerare vid arméen beviljad. På grund häraf och då dessa frågor torde böra gemensamt behandlas, hemställer Utskottet, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 63 att med pröfningen af den utaf Herr af Robsahm, väckta motion måtte anstå, till dess 9:de Hufvudtiteln hos Rikets Ständer förekommer till behandling. Vidkommande slutligen pensioneringen för de vid arméen anställde läkare, har, i enlighet med Departements-chefcns underdåniga hemställan, Kongl. Majit derom gjort nådig framställning till Rikets Ständer i sammanhang med förslaget till reglering af utgifterna under 9:de Hufvudtiteln; och kommer Utskottet följaktligen att vid nämnde Hufvudtitels behandling äfven taga i öfvervägande de utaf åtskilliga ledamöter af Riks-Stånden i detta ämne väckta motioner, som blifvit till Utskottet remitterade. 47:o. Officerares anställande i utländsk krigstjenst.
Den punkt, som nu är föredragen, anser jag innehålla 2.*ne frågor, den ena om inbjudningen, den andra om voteringspropositionerna skola godkännas, eller afslås. Vi måste först fatta beslut om den ena, och sedan om den andra af dessa frågor. Först har man sökt uppskräma oss med de faror, som skulle uppstå, om ej Depositionsräkning ägde rum. Detta sätt att gå till väga var äfven gängse 1823, då man framlemnade flera reservationer, innehållande de fasligaste målningar om de olycksaliga följder, som skulle uppslå af de beslut, som då togos. Delta har Gud ske lof dock uteblifvit, och tvertom hafva de nyttiga beslut, som då togos, satt oss i stånd att nu göra en myntbestämning. Det är således förlåtligt, om jag är härdad emot dessa skrämskott, och icke blir rörd deraf. I sjelfva liufvudsaken skall jag tillkännagifva min opinion. Om myntbestämningen hade blifvit afslagen, skulle jag hafva tillstyrkt 54 H. 3 * 36 Den 17 December f. in. en Depositiousrakning, såsom en nödhjelp att komma till ordning, men nu, sedan realisationen är bifallen, bestrider jag Depositionsräkningen, såsom hinderlig för realisationen, hvilkens tillvägabringande just beror på erhållandet af 900,000 R:dr Silfver. Jag är öfvertygad, att om en Deposilionsräkning inrättas, skall icke en skilling säljas till Banken, emedan livar och en, som behöfver penningar, insätter sitt silfver på Depositionsräkningen, då han vet, att han vid första vink kan disponera det, i händelse cursen skulle stiga. Jag kan således ej annat än afstyrka antagande af Utskottens inbjudning, såsom hinderlig för realisationen. Hvad de voteringspropositioner Utskottet uppsatt, angår, är det icke gifvet, att sjelfva frågan tillhör realisationen, för det att den stått i samma Betänkande. Jag kan ej finna annat sammanhang mellan Depositionsräkningen och realisationen, än att den förra lägger hinder i vägen för den senare.
Från Ryssgården där salig Kungen lät traktera ERIK stampar med foten. Tyst, Porse! Han är stygg! reser sig och tar Beatrix i handen. BUDET sträcker armarne mot himlen och faller. EN RÖST. Pesten! EN ANDRA RÖST. Pesten! EN TREDJE RÖST. Pesten! REPETERAS FRÅN ALLA HÅLL. Pesten! FJÄRDE AKTEN ALLA. Pesten! PORSE. pesten! Håll! För honom in till fältskärn! Det är icke BUDET bäres till fältskärn, där det är stängdt. EN RÖST. Det är stängdt! INGEBORG. Slå in dörren! Bryt ut fönstren! strider med folket. BARBERARN mitt hus! Skall jag låta min näring ödeläggas af en pestsjuk, ty det är pesten! Finns här lag och rätt i landet! Är jag herre i ALLA. Det är pesten! EN RÖST. Det är pesten! Här kommer en till! EN SJUK bäres in, fram till Rakstugan. FOLKUNGA-SAGAN. INGEBORG till Porse. Låt oss fly! PORSE. lorade! Icke vända ryggen till faran; då äro vi förDet mörknar på scenen och klostrets små målade rutor upplysas inifrån af tända ljus. PORSE ropar. ster. Och fören in de sjuke i Barberarstugan. Sök sedan efter Doktor Lampadius! Mörkret faller öfver oss! Tänden ljus i alla fön Ljus tändas i alla fönster i husen omkring torget; Rakstugan är uppbruten och man stormar in. ERIK till Beatrix. intet hjälpa. Låtom oss gå härifrån en gång; här kunna vi BEATRIX. Vi behöfvas bättre däruppe hos far! De gå; åtföljda af Pagen och Tärnorna. PORSE. lag och rätt i staden som på landet! För hit barberaren! Så skall han se att det finns FJÄRDE AKTEN BARBERARN utföres. EN RÖST. och dricksvattnet. Upp med Barberarn, han förgiftar instrumenten ALLA. I galgen med Barberarn! PORSE till Barberarn. Hör Du: Folkets röst, som är Guds röst! BARBERARN. Nej, det är osant; det är inte så!
Går man till jordbruket, så utröneS deri behållna inkomsten för året lättligen, om dert calculeras såsom vid vanligt hälftenbruk *). *) Afkastningen af hemman utrönes säkrast, när utsädet på gamla od,alåkern upptages ef* 22 $ Den 29 Mari. Mig förekommer, som de flesta svårigheter derigenom voro hafna, att jemte Capita* tionsafgiften, den rena principen behållen in ter geometriska tunnlandet, då på hvarje dylikt tunnland, som årligen besas, beräknas till utsäde & Tunna Råg, eller en Tunna Korn, eller En och en half Tunna Hafra. Detta utsäde upptages till gåije, 4:de, 5:te eller 6:te kornet, efter jordmånens beskaffenhet och bättre eller sämre bruk, då det tunntal , som deraf uppkommer, värderas efter markegångs-pris. Dertill lägges afkastningen af hvarje ko med t. ex. 5 R:d och af hvarje får med t. ex. En R:d. Från hela denna inkomst-summa afdrages utsädet till ett lika pris samt Xrono-rentan. Af den derefter blifvande behållningen afdrages hälften till tjenstefolkets underhåll samt vanliga omkostnader. Ofverskottet blir då ägarens inkomst, som efter Tabellen taxeras, i fall ej skuld gör ett ytterligare afdrag nödvändigt. Till exempel: Vid ett hemman, der årligen besås 12 geometriska tunnland, beräknas utsädet efter ^ Tunna råg på geom. tunnlandet till 9 Tunnor, eller vårsäd efter den uppgifna proportionen. Ar jorden god, upptages 6:te kornet, som gör 54 tunnor Råg. Dessa värderas efter markegångspris, . t. ex. 5. R:d tunnan eller . R:d 270 Om 10 Kor finnas, beräknas de å 5 R:d i afkastning 50 't - Dito 16 får å 1 R:dr i difo ... 16 336 Ridd. och Ad. Protocoll, I8t5> I Del. sid. 22g.