Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla af Direktionerna öfver Gotha-Canal-BoIags samt Malmö-Diskonter pä Banken dragne, ordentligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer, skola, vid upp* ;visandet, till fulla beloppet med Banko eller deremot svarande Riksgälds-Sedlar inlösas, så snart Kungörelse härom blifvit utfärdad; 4. Götha-Canal-Bolags samt Malmö-Diskonters öfrige Capital-skulder, jemte derå till den a Oktob. 1817 upplupne räntor, liqvideras till hälften endast genom Riksgälds-Contorets Sedelinynt och för andra hälften utgifver samma Contoirs Obligationer ställde på i\ års betalningstid och ej på högre än 100 Rd:rs valeur, mqn väL derunder, dock utan Ränta och med Rabatt af 5 procent å hela fodrings beloppet, så att den sorn innehar fordran till Diskonterne till 100 R:dr samrnlagdt Capital och Räute-belopp och vill för dem erhålla Statens Liqvid åtnjuter i stället g5 B-.dr, häl fren uti Riksgälds-Sedlar och andra hälften uti Riksgälds-Contorets ofvannämnde Ohligationer, och ville Bonde-Ståndet vid dess framdeles fattande beslut , angående FinancePla nen, vidtaga sådane åtgärder, sorn kunna finnas nödige, att i allmänna rörelsen bibehålla den såmedelst tillkomna tillökning i Credit Sedelstocken och för hvilket ändamål Bonde-Ståndet på förhand ansett de utgifvande RiksgäldsSedlarne ej böra vara större än 2 R.drs valeur. 5. De i förestående punkt omnämnde på 2-J års betalningstid ställde Obligationer få under tiden, utan vidare rabatt, uti liqvider af DiskontLån emottaga?, äfvensom de fordringsegare, hvilka tillika äro gäldskyldige till Di - ikonferne och ej vilja begagna elen i foJ restående punkc omnämnde Liqvid äro berätti^ gade till full
Mynt och Medailter (balanceradt till lika belopp mana rumnugar^ Belopp af Ittvexladt Silfver (motsvarande B:co R:dr 221: 21: 4, sorn bland bov dringarne balanceras) ; ", ' ~ c iV(lr Beloppet af i Förskott inköpte myntbara Metaller (motsvarande en summa at • ^ 75,696: 3o: 7 B:co, som är balancerad ibland Fordringarne) - .„jninff Afsättning till Riksgälds-Contoirets Disposition utaf Stats-\ ei kets åiliga a ie ’ — dito utaf Bankens årliga Räntevinst - ' — till Silfverköp, utaf det erhållna Stats-anslaget * — dito utaf Bankens Ränte-Revenuer i Summa | Ultimo December. nemi. Större på 5o D:r I\:mt och derutöfver (utgifne åren 1728 — 1760) Dito Dito (Dito 1760 — 1776) Smärre å 36, 24, 12, 9 och 6 D:r Kunt (Dito 1761 — 1776) Transport-Sedlar från och med samt öfver 5 R:dr (utfärdade åren 1777 — 1802 Dito Dito (Dito i8o3 — 1827 3- och 2-R:di s-Sedlar på dubbla och enkla blad (utgifne åren 1777 — 1827) Sedlar å 16, 12 och 8 sk:r (utgifne åren i8o3 — 1827) - Sedlar ä \\ och 10 skir (tillverkade åren i8o3 och 1804) Summ® Ultimo December. B) För utelöpande Invisningar och Attester: Utfärdade ej inlöste Invisningar på Vexel-Banco-Cassorne, samt deras utgifne 0 presenteiade Attester å skedde Insättningar, tillsammans enligt Förteckning C) För deponerade Fonder till Assignationers utställande:
Jag tviflar icke på att K. M:ts Propos. hvilar på de mest välmenta motiver, men är icke öfvertygad att följderna af. förslaget skola blifva så nyttiga, som man måhända iörespeglar sig. Tvertom vittnar fordna tiders erfarenhet om att följderna skola blifva skadliga, ty samma orsaker åstadkomma alltid samma verkningar. Jag anhåller att R. o. Ad. behagade instämma i PresteStitji beslut samt afslå Utskits förslag. Hr Montgommery, Robert Nils Germund: Att, på sätt föregide talare gjort, jemföra denna fråga med en föregående, eller om kronohemmanens försäljning, deri ligger ett betydligt misstag. I ena hänseendet är fråga om en verklig försäljning af egendom, till hvilken kronan har full äganderätt; i detta fall är eudast fråga om afstående för hospitalernas räkning af så godt som ingen rättighet, men det vinnes visserligen en ganska stor fördel för köparen, och derföre skulle också flere begagna sig deraf, om köp blefve dem medgifvet. Här möter dessutom att ifrågav:de åtgärd, hvarigenom skulle tillskyndas hospitalen, enligt en kalkyl, som här är uptagen, 43,800 rdr b:ko, blifvit tillstyrkt af hospitalsdirektionen, om hvilken man kan förmoda att den står på hospitalernas bästa; den har blifvit tillstyrkt af K. Mits KommersCollegium, vidare af Just.Kanslers-embetet, och slutligen uti K. M:ts Propos. framstäld tiil R. St. och tillstyrkt. Således finnes ingen myndighet, sorn varit mot denna åtgärd. Beträffande PresteSt:ts afslag, tror jag det kom sig deraf, att Ståndet ansåg, det man icke nog stod på hospitalernas bästa, utan att en större lösningssumma skulle kunna erhållas, än sorn här blifvit föreslagen; men i det fället måste jag mera rätta mig efter hvad som af alla vederbörande ansetts lämpligt. Hvarpå en sådan förmodan grundar sig, derom har jag icke kunnat finna någon slags uplysning, mera än att man anser att för denna försäljning skatteköpet bör updrifvas högre än här är föreslaget.
På samma sätt förhåller sig äfven med U11 k red i t i vet, der KommersColl. lyfter medlen direkte i Riksg:sKont. Jag medgifver likväl att om i denna punkt ligger någon förändring, är den obetydlig och t. o. m. obehöflig, ty de flesta anslag, som omförmälas i RiksgssKontis reglemente, skola utbetalas efter K. M:s disposition, och det beror således på K. M. att derom förordna. 1 afs:de på bokföringen har förslaget deremot icke någon inverkan, emedan Riksg:sKont:s bokslut i allt fall numera kommer att infljta i Rikshufvudboken. Emot punkten 4 är ingen anmärkn. gjord och lärer icke heller kunna göras. 1 fråga åter om punkten 5, anhåller jag, att i Ståndets minne få återkalla, hurusom för hvarje år 2me liqv ider skola göras emel lan Riksgtsoch StatsKont:n. Den ena angår öfverskott och besparingar på förslagsanslagen. Denna liqvid angår jemförelsevis obetydliga summor. Den andra liqviden åter är den väsendtliga. Den upgöres efter llikshufvudboksslutet, då StatsKont. till RiksgtsKont. utbetalar allt öfverskott å Statsinkomsterna, likasom Riksg:sKont. ersätter StatsKont. hvad 14 Den 3 December f. m. Statsinkomsterna understiga det belopp hvartill de blifvit beräknade. I denna liqvid hafva högst betydliga summor kommit RiksgJSKont. tillhanda. Emellertid, då Rikshufvudboksslutet ieke afslutas förr än 1^ år efter det, för hvilket räkenskapen är förd, finner man, att om Riksg:sKont. icke dessförinnan skulle emottaga de summor detsamma tillkomma och hvilka redan långt förut äro approximativt kände, desse kommer att ligga ofruktbara under lång tid i Statens kassor; hvarföre äfven genom K. Brefvet d. 18 Oktober 1844, blifvit föreskrifvet att StatsKont., då det finner öfverskott upkomma, skola desse efter påbörjadt Riksbokslut öfverlemnas till Riksg:sKont.
Derföre är det således, som vi skole ådraga oss alla olägenheterna af denna främmande inrättning, då vi af dess fördelar, för hvilka de främmande folken prisa den, ingen ling behöfve, ingen ting kunne tillegna oss, om vi ej vilje i stället uppoffra fördelar af ostridigt företräde — då intet af de främmande - 65 mande folken ägt eller för denna inrättning uppoffrat dylika fördelar — då allt, hvad vi för sådana offer köpa, består i olägenheter, dem de främmande folken ingalunda undgått att känna, och för hvilkas skull det ej kan vara, som de antagit henne — olägenheter, hvilka dock säkerligen icke i lika mån varit hos nå°ot folk kännbara, som de hos oss, i fall af förslagets antagan O .0.0 de, skulle blifva genom den obildade, lägsta folkklassens obehindrade inträde i dornareembetet. Dessa olägenheter, jäsningsämnet i folkmassans sinne, uppäggandet af ärelystnaden efter en befattning, för hvilken man saknar all duglighet, depravationen af oiofliga inflytelser på råa sinnen i och för befattningens utöfning, skola då för oss utgöra bevekelsegrunderna till anstaltens antagande, eftersom de utgöra allt, hvad vi på densamma kunne vinna. Alla dessa olägenheter, svarar man, utbilda dock folkandan, fortskynda framskridandet, som är mer värdt, än allt hvad derpå förloras. Detta bildningsmedel är imedlertid af sådan beskaffenhet, att det skulle sätta bildningen i våda. Äfven den lagfarne domaren bildas genom utöfningen af sitt kall; men icke må man derföre låta honom härmed börja sin bildning. I hvarje väg är praktiken en skola; men icke börjar man derföre hvarje praktik utan förberedande kunskap.
Till bemötande häraf får Utskottet vördsamt anföra, att, då erfarenheten visat, huruledes, i både lägre och högre instantier, serskilde Domare alldeles olika förstått och tillämpat den ifrågavarande Kungörelsen af år 1812, så alt den ene parten ansetts förlustig sina fatalier, men den andre, under lika omständigheter, fått sin talan upptagen till pröfning, Utskottet förmodar delta förhållande innefatta tillräckligt skäl att meddela en lagförklaring i ämnet; och som den tolkning, Utskottet härvid följt, närmast öfverensstämmer med allmänna Lagens bud i 15 Gap. 4 §• Rättegångs-Balken, att ej någon må för annan kära eller svara, innan han antingen munteligen inför Rätten är afsakegaren dertill förordnad, eller visar fullmagt, samt jemväl, på sätt i Betänkandet anfores, är enlig med den mening om rätta förståndet af Kungörelsen, som i praxis gjort sig gällande; finner Utskottet sig ej hafva orsak att frånträda dess redan afgifna förslag, hvilket således tilt Ridderskapets och Adelns samt Preste-Slåndets ompröfvande å nyo öfverlemnas. Ankom till Exp.-lJtsk. den October. Memorial, i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o g3, öfver väckt motion ont återställande af rättigheten att i ringare mål begagna muntlig stämning. Som omförmälde af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-SLåndet återremitterade Betänkande, hvarigenom Utskottet afslyrkt bifall till den gjorda motionen, blifvit af de öfrige tvänne Riks-Stånden godkändt, och frågan derigenom förfallit, lärer något vidare Utlåtande i anledning af återremissen icke påkallas. Stockholm den 22 October 1834* La°-Utskotlets Utlåtande N.o 15f. $ N:o 151 - Ankoiii till Exp.-Ulsk. den 25 October.
Herr Zengerlein, Jacob: Med fästad uppmärksamhet på de tätå indragningar af Tidningsblad, sorn varit en följd af 8 Mörn. 4 §i TryckfrihctsFörordningan, har jag likväl icke kunnat inse hvarken nyttan eller nödvändigheten rletaf; den fortfarande smädeliga egenskap sorn kunde framstå i ett dagblad j tror jag rättast böra hammas i den lagenliga väg, som Tryckfrihetsförordningen i öfrigt stadgar, hvarförutan jag ati6er vårt samhälle allt mer Och mer gå den sanna upplysning till mötes, sorn utan mellang komst af någon enskildt väcktare öfver yttrande rätten, förmår bedöma, Nationens och Regeringens ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, och deri gräns dervid som ingendera magten, med begges bestånd, bör söka öfverträda. Jag tillstyrker således bitall till Con-, StitutionsUtskottets förslag, så myckfet hellre, Som detta 8 Moni. 4 §. tillkommit vid 1812 års Riksdag på ett med Grundlagens stadgande icke förenligt sätt, och hvaremot jag mig då reserverade. Herr Uggla, Göran Giiftafi Då ConstitutionsUtskottet i det förslagi Bil, till Ridd, o. Ad, Pr. IV Band*. *• I® 346 Pert 15 Maji f m. sorn nu är föremålet för Högloflige Ridderskapets och Adelns öfverläggning, tillstyrkt upphäfvande af 8 Momentet i 4 §. af TryckfrihetsLagen, har Utskottet derigenom jemnat ett lika dyrbart vedermäle af dess ömhet för Regeringsformens helgd, som af dess agtning för hvarje Svensk, medborgares i samma Grundlag klart uttryckta rätt; dea, att icke till dess välfärd blifva förderfvad, utan han lagligen förvunnen och dömd är och ej utan ransakning och Dom kunna dess egendom afhända».
Men Hans Maj.t Konungen äger der - Den xx April f. fri. till inga medel disponible, om ej Riksens Ständer bestämdt anvisa, hvarifrån de få tagas, einedan öfverskotts-riiedleii på HufvudTitlarne och Kronans Ordinarie ränta icke kunna anvisas, ulan föregången anordning från Riksens Ständer. Af sådan anledning anser jag nödigt, att StatsUtskottet föreslår Riksens Ständer att anvisa af Statens RänteVed, der sådahe räntor icke äro att tillgå, att af öfyerskottén på HufvudTitlarne anvisa nödiga medel till behofvets fyllande; och får jag således begära återremiss af BCtänkandet. Uppå derefter af Heer Grefven Och Landtb Marjkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Acjeln för godt, att StatsUfskottets Utlåtande, i anledning af de utaf Friherre Cederström dervid nu gjorde anmärkningar y till Utskottet återförvisa. Föredrogs å nyo Friherre Wirscns, Gustaf Fredric, den 7 dennes förmiddagen på bordot lagde Memorial, innefattande svar å Fri-; herre Björnstjernas samma dag till Statsoch BancoUtskotten remitterade anförande^ angående erinran till bemälte Utskott, att till RiksStånden afgdna förslag till grunderne för den blifvande Finance-planen. Friherre IVrangel, Henning, anförde skrif' teligen: ^S« Bilagan N;o i.) Dm 11 April f. nm Herr Tham, Wollrath 9 uppläste följande: (Se Bilagan N;o 2.) Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Stråle, Nils Wilhelmi Friherre Wirsén har uti sitt anförande så grundeligen framställt de skäl, som bevisa nyttan för ett land, af att äga ett reelt mynt framför blotta Creditpapper, att svårligen något dertill kan läggas, och jag tror att hvar och en som närmare vill undersöka förhållandet, skall finna sig nödsakad att deruti instämma.
Dock skall den, som ej nöjes åt dom, den Lagmans-SyneRätt gifver före slutet af nämnde år, ega att, såsom hitintills tillåtet varit, Riddare-Syn hos Konungen begära. Har Lagmans-Rätt 188 Expeditions-0iskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o ti4- dömt till Syn; men saken ej med slut afhulpit före den 1 Januari 1842; varde den till vederbörande Hof-Rätts handläggning öfverlemnad. 4:o I sammanhang härmed varda nedannämnde lagrum dels upphäfne och dels ändrade, på sätt, som följer. Rättegängs-Balken. Cap. 1 §• Af denna §., sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 December 1823, ändras första punkten sålunda: Under-Rätt å landet är Härads-Rätt; der dömer Häradshöfding med Tolf Bönder, som i Häradet bo och dertill valde äro. 2 och 3 §§. Dessa §§. varda till ali kraft och verkan upphäfne. Följande §§. i detta Capitel ändras till denna lydelse: 4 §• Under-Rätt i stad är Rådstufvu-Rätt. Der ege stadens Borgmästare och Rådmän döma. 5 §•_ Öfver dessa äro Hof-Rätter, dit rättegångssaker från Under-Rätterne komma måge, sorn framdeles i denna Balk sägs. 8 §. Häradshöfding skall denna ed svärja inför Hof-Rätten. Är han fjerran derifrån stadd, eller kan .lian sig der ej infinna, förr än Ting skall hållas; förordne Hof-Rätten, hvar det ske må. Nämndeman lägge eden af å Tinget. Borgmästare och Rådman gore ed sin å Rådstufvu, i närvaro af Konungens Befallningshafvande, eller den han i sitt ställe förordnar. 10 Denna §., sådan den lyder i omförmälte Kongl. Förordning, ändras sålunda: Expeditions-Viskottets Förslag till rind. Skrifvelse, N;6 n.f 189* Nu häfver Häradshöfding förfall, att han sitt Embete ej förrätta han; kungöre det Hof-Rätten.
Orsaken, hvarföre han valde en sådan form till att fä ett tillägg i den 56 §, är lätt förklarlig och är nemi. den, att i 81 § voro nedlagda så beskaffade grundsatser, som icke borde rubbas genom det tillägg, som nu åsyftades. Dessa grundsatser voro t. ex., att icke något förslag till grundlagsförändring borde få väckas inom Stånden, utan att de nödvändigt skulle väckas först i Const.Utsk. och icke få företagas till behandling inom RiksSOn, så vida icke Const.Utsk. tillstyrkte dem. Detta var en hufvudsaklig grundsats, och jag tror icke att det ännu finnes någon, som ville taga bort den, åtminstone radicalt. För min egen del får jag förklara, att jag icke vill taga bort denna grundsats. Dernäst var det en annan grundsats, att icke något förslag fick 84 Den 5 A p r i 1 f. m. väckas oell afgöras vid samma riksdag, utan ali hvarje förslag, som väcktes till beredning vid en riksdag, ovillkorligen skulle förekomma till hufvudsakligt beslut vid den påföljande. Detta är också en grundsats, som jag aldrig har hört någon vilja taga bort ur våra grundlagar. Den tredje grundsatsen finnes i 81 §, nemi. att alla fyra Stånden skola vara ense om beslutet, så att icke, i likhet med hvad som äger rum vid alla andra riksdagsfrågor, tre Stånd skulle kunna besluta. Nu frågar jag eder, mine Hrr, om man likväl icke anser den 81 § motsvarande ändamålet, nemi. att någonsin kunna få en grundlagsförändring; månne det då vore rimligt att föreslå, alt i samma § insätta ett morn., som till den grad står i strid med den 81 §, att när det heter der, alt alla fyra Stånden skola fatta ett sammanstämmande beslut, så uppgifver den 5(1 § ett helt annat sätt för att åstadkomma delta beslut, dä den nemi. icke talar om att det skall vara fyra Stånd vid den riksdag, som är fråga om, utan säges, att hvad HiksSim hafva yttrat blott skall anses såsom deras gemensamma tankar, hvilka skola sammanjemkas och förvandlas lill ett helt, så att förslaget kan hvila såsom ett fullständigt beredt utlåtande.
Vid åtskilliga af de äldre privilegierade jernverken liar tillstånd lill smidets utvidgande blifvit meddeladt, så att den privilegierade stångjernstillverkningen inom Länet vid 85 st. härdar vid detta års slut utgör 43,007 Skeppund. Dessutom äro privilegierade 28 st. spikhamrar, 12 knippoch räckhammare samt 6 ässjor för tillverkning af hvarjehanda svartsmiden. Utom vid Lögdö masugn, der Ulfö malm användes, äro öfrige masugnar inom Länet, i afseende på malmbehofvet, i enahanda kategori med de ofvannämnde nyligen privilegierade. De äldre masugnarne äro dock alla så belägne, att kostnaden för malmernes ditforslande från grufvor utom Länet blifver jemförelsevis ringa. Under sednast slutade blåsning vid Bollsta masugn i södra Ångermanland tillverkades öfver 10,000 SSf tackjern. Den rörelse och tillfälle till biförtjenster för allmogen, jernverk alltid bereda inom de orter, der de äro belägne, kan ej annat än fördelaktigt inverka på dessa orters välstånd; och äfven ur denna synpunkt är det således högeligen alt beklaga, att nuvarande konjunkturer för bergsrörelsen äro så ofördelaktiga, alt de privilegierade smiden redan på flera ställen blifvit minskade och än vidare torde komma att inskränkas. Härlorutan har dessutom en särskild svårighet i afseende på denna rörelses bedrifvande vid några jernverk inom Länet inträffat, att den omkring dessa verk boende skogegande allmogen, som förut betjena! bruken med kolning, i följd af de uppstegrade prisen på trädvaror, ansett för sig bättre att på sådan tillverkning använda sina skogar samt derföre dels upphört med kolning, dels, då de fortfarit dermed, betydligen ökat kolprisen. Sådant bar åter tvingat bruksegarne att anstränga sig för kols anskaffande genom egen kolning, dels på egna skogar, dels af köpt flottved, der lokalen så medgifvit, och dels af sågbakar, der sågverk vid bruken finnas. Yid Lögdö-verken i Medelpad begagnas en efter nyare konstruktion uppförd kolugn.
A. och 13., dels rörande förment olikhet emellan de förslag, som deruti förekomma och de, som innefattas i Utlåtandet, dels i afseende på verkställbarheten eller lämpligheten af de åtgärder, hvarigenom, enligt hilagorne, besparingar skulle blifva alt påräkna, dels angående utsträckningen af de indeldta Regementenas möten samt de i afseende derpå föreslagne bestämmelser. Utskoltet, som i afseende på de förekomne antnärkningarne vid formen för det afgifna Utlåtandet, endast vill åberopa de af Utskottets egne och äfven andre Ledamöter inom de serskilde Riks-Stånden, i anledning deraf, afgifne yttranden, hvarigenom samma anmärkningar blifvit fullständigt upptagne och vederlagde, får i öfrigt lili besvarande af de erinringar, som, vid de af Utskottet för pröfningen af försvarsverkets behof antagne grundsatser blifvit väckte, anföra: att då Utlåtandet i denna del endast innefattar en redogörelse i allmänhet för Utskottets egen uppfattning af ämnet, Utskottet anser sig så mycket mindre behöfva ingå i en omständlig vederläggning af dessa anmärkningar, som Utskottet egt deli tillfredsställelsen att se sina åsigter erkände och gillade äfven af sådane Talare och män af yrket, hvilka, i fråga om tillämpningen, uppträdt såsom Utskottets motståndare.
S 18- Namnen på styrelsens ledamöter samt på dem, hvilka ega att underskrifva bolagets banksedlar och öfriga förbindelser, skola efter hvarje ordinarie bolagsstämma, äfvensom, då någon förändring i dessa afseenden eljest inträffar, anmälas hos Kongl. Majlis Befallningshafvande och införas i allmänna tidningarne. § 19- Styrelsen åligger: att när som helst hålla bankens räkenskaper och handlingar tillgängliga för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eiler dess ombud, samt för den särskilda undersökning Kongl. Maj:t kan finna för godt att låta anställa; att Sammansatta liankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o 1. att genast efter hvarje qvartals slut, i närvaro af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande eller dess ombud, upprätta och derefter ofördröjligen till Kongl. Maj:t insända, äfvensom genom allmänna tidningarne offentliggöra en öfversigt af bankens ställning; börande denna öfversigt jemväl innehålla uppgift om uppoch utlåningsränta samt diskonto, som, under den tid öfversigten omfattar, varit i banken gällande; att, så snart ändring i uppeller utlåningsränta eller diskonto beslutes, genast derom i allmänna tidningarne kungöra; att, efter verkställd revision, till Kongl. Finans-departementet insända revisionsberättelsen, äfvensom att låta införa densamma i allmänna tidningarne; och att ställa sig till noggrann efterrättelse hvad denna lag bjuder samt de af Kongl. Maj:t fastställda bolagsreglor föreskrifva. Sker afvikelse härutinnan och varder ej det anmärkta förhållandet inom en månad rättadt, ankomme på Kongl. Maj:t att i svårare fall förklara bolaget hafva förverkat rättigheten att bankrörelse drifva. § 20. Enskildes förhållanden till banken må ej för allmänheten yppas. § 21. Bankkontor må endast i stad öppnas. § 22. Genom kungörelse i allmänna tidningarne skall tillkännagifvas när banken öppnar sin rörelse; och skall underrättelse om dagen, då sådant sker, till Kongl. Finansdepartementet insändas. § 23.
Ett exemplar insändes till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och skola kontrollören och bränvinstillverkaren ett hvardera till sig taga. Då redskap i bränneri ombytes eller förändras, skall kontrollören likaledes, innan bränvinstillverkning eller distillering der företagas må, öfver de verkställda förändringarna upprätta en beskrifning i tre exemplar, hvarmed förfares på enahanda sätt, som ofvan stadgadt är. Förslag till Förordning angående vilkoren för bränvins tillverkning. Ii § 36. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordne behöfligt antal personer, alt hafva tillsyn vid distillering, som enligt § 12 utöfvas, och bestämme hvilka distilleringsverk under hvarderas tillsyn stallos mä, äfvensom huru mycket tillsyningsman bör i arfvode erhålla för hvart distilleringsverk, som är under hans uppsigt, hvilket arfvode genom Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes försorg i behörig ordning utbetalas af de för sådant ändamål utaf distilleringsverkets innehafvare uti landtränteriet insatta medel. Ar distilleringsverk beläget å landet, skall tillsy ning smannen dessutom af verkets innehafvare, utan ersättning, erhålla kost och ett egel, möbleradt, eldadt och städadt boningsrum å det ställe, der distilleringen utöfvas. Art. Om ansvar för öfverträdelser af författningens föreskrifter. § 37. Den, som tillverkar bränvin, utan att anmälan dertill skett, eller under tid, då bränvinstillverkning ej är tillåten, gälde tillverkningsafgift och bote, för lönbränning, första gången ett med afgiften lika belopp och andra gången dubbelt. Den, som andra gången med sådan förbrytelse beträdes, håfve derjemte förverkat rättighet att bränvin tillverka. Skulle han ytterligare blifva dermed beträdd, erlägge afgift såsom för loflig tillverkning och bote fyra gånger afgiftens belopp. Missbrukas lill oloflig bränvinstillverkning sådan distilleringsrättighet, som enligt § 12 utöfvas får, ansvare såsom för lönbränning, och vare rättigheten förlustig.