Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta egentligen vigtiga, det i Grundlagen främst afsedda föremål för granskning, och hvilket uti 107 § Reg.F.n, denna konstitutionalismens kärna, synes tydligen tillkänuagifvet, är styrelsens gång, betraktad i sitt sammanhang och såsom en följd af gifna eller uteblifna rådslag. Hos en god, kraftfull och framåtskridande styrelse bemärkas sällan smärre formafvikelse:-, ehuru det visserligen är representationens pligt att anmärka äfven sådana; men inför samtidens och efterverldens tribunal försvinna dessa i glansen af det helas välgörande verkan. För en styrelse åter, som är i saknad af ofvannämnde attributer, lärer svårligen frånvaron af formfel förmå väcka och uprätthålla det för densamma så nödiga förtroendet hos nationen och dennas lagstiftande ombud. Det är således bristen af ett dylikt totalomdöme öfver styrelsens verksamhet, som jag i närvande Mern. måste anmärka, ehuru man visserligen bör erkänna de svårigheter, med hvilka ett Const.Utsk. har att kämpa, hvilket på samma gång det har det ytterst kinkiga åliggandet att afväga Statsmakternas ömsesidiga förhållanden, sjelf finner sig försatt i en vägande ställning, hvaraf ock detta Betänk, bär omisskänneliga spår. Men dessa nu antydda svårigheter kunna och böra likväl ej uphäfva eller tillintetgöra nationens billiga och grundlagliga fordran, att utaf den Ständernas delegation, hvilken ensam har sig updragen den vigtigaste af alla kontroll-befattningar, och ensam är i besittning af de tillförlitligaste källor för uplysning, få emottaga en helgjuten bild af det tidsmoment, som ligger inom området af dess granskning. Hvad åter rådslagens yttre, i det offentliga lifvet sig uppenbarande verkningar angår, hafva några ibland dessa redan af tvenne föreg:de talare ådagalagts. Jag ber nu att få fästa upmärksamheten på andre af dem ovidrörde förhål - 88 Den 5 Juli f. m. landen, såsom t. ex. en fördröjd och nteblifven revision af brottmålsoch kyrkolagarne.
Enligt Utskottet meddeld underrättelse, har den af K. M:t i Nåder bestämde 5 procents Räntan å förenämnde af ArbetslmsFonden utgångne ySoo R:dr blifvit årligen af Consistorium i Götheborg till Fonden inbetald. K. M:t har sluteligen, på sätt ofvan är omförmält, genom Nåd. Bref till K. Comm. Coll. af den i5 Maji 1827 förordnat, att ifrån Allmänna ArbetshusFonden, som efter afdrag af de Två Tusende R:dr K. M:t i Nåder beviljat till kostnaderne för en Arbetsskola i förening med Normal-Institutet för Vexelundervisningen, lemnade en tillgång af 16,243 R:dr 9 sk., först skall genom afskrifning i Räkenskaperre afgå de till Linculturens befrämjande i Fahlu och Jönköpings Län lemnade summor med tillsammans i463 R:dr 34 sk. 11 r:st., äfvensom Fondens fordran hos Consistorium i Götheborg för de till inköp af ett nytt Bi - Betänkan (len, N:o 20 r. 23g skopshus derstädes, enligt K. Brefvet den 3 Februarii 1819 förskjutne 7,5oo R:dr; hvarefter Fondens återstående behållning i det skick den befunnes, skulle öfverlemnas till disposition af ÖfverStyrelsen för Fiingelserne och Correctionslnrättningarne i Piiket; i följd hvaraf den genom högstberörde Nåd. bref anbefalde räntebetalning å förskottet till inköp af Biskopshus i Götheborg komme att upphöra, samt den löneandel , som Kammarförvandten uti K. Comin. Coll. första RäkenskapsContoir af denna Fond hittills årligen uppburit , att hädanefter utgå af Andra HufvudTitelns besparingar. Vid den nu fullbordade revision har icke varit något att anmärka vid de Böcker ock räkenskaper, som äro för de ifrågavarande åren upprättade öfver de under K. Corn.Coll. förvaltning ställde Fonder och medel, och har Utskottet funnit dessa Böcker och Räkenskaper vittna om ordning och noggranhet hos vederbörande Räkenskapsförare.
Vi harva f r h ryskan t. o. iii. fem hYften ii !jisterliga ' I ' urgeiijeK~-uf~~m5tt11ingar, nf niBrket - Ka). Af \ .en I&gt;osiojcwski och ' I ' olstoy Sro numera hos oss kiinda i sina ylil~ersta verk. Siirskildt för oss srensknr har det varit en r (lr \ .bnniide 111~1&gt;ttickt, att ryska författare ega inakt att s9 djupt gripa oss och att vi genom en miktig och ny li !teriir företeelse knniia lira k5nna var arffiendc, ilet öf \ .erniiiktiga, s8 Iinge fruktade och hatade, men i sje1ft.a verket sa djupt olyckliga och inom sig sönderslitna Ryssland f r h en ny sida, soni uh11 att helt iipph: Lfva den ganila misstron dock tillvinner folket &amp; t varma ileltagande. I sjelfva rerket i r det knappt nagoii samtida litterir prodnktion, som furin5r ge oss djupare intryck i n dem, Rysslands diktverld meddelar. Ilet lir h31 icke meningen att söka pivisa orsakerna. Ilet 5r endast i den in911 dessa orsaker höra smunan ined q \, innotypenia, Och om s j d h a d e t u innesom jag i % aiilrdniiig att viilröra deni.
Det var på en konsert, som hon själf gaf i Musikaliska akademien. Försöket slog lyckligt ut, publiken applåderade och kritiken spådde sångerskan en vacker framtid. Rösten visade sig vara en präktig mezzosopran, utbildad för konsert-, särskildt för romanssång. Att fröken S. skötte den med smak och omsorg säger sig själft. Den första större sånguppgift, fröken S. utförde, var sopranpartiet i Mendelssohns » Paulus », som 1891 gafs af Musikföreningen i Stockholm. Men liksom så många andra af våra sångfoglar greps hon af längtan att skåda andra länder och folk, att vidga sina vyer och kanske också sin röst, ty det hade ej saknats påpekningar om att höjdtonerna behöfde förbättras. Hon flög ut ur boet, och vi återfinna henne i den stad, som traditionen velat göra till ett eldorado för sångens adepter, i Paris. Det blef en lång frånvaro från hemmet. Det första året ägnades åt studier för professor S:t Y v e s Bax och operasångerskan fru Renée Richard. Så småningom började Esther Sidners namn nämnas i allt vidsträcktare kretsar. Först i Paris, där hon hade framgångar på Chåtelet-teatern och Trocadéro, sedan i franska landsortsstäder såsom i Lille, där hon 1893 sjöng Mirjams parti i Massenets religiösa dram » Marie Väl den, som aktar sitt lif för högt Till att mista det, Och kastar allt, men behåller ett: Sin personlighet! Ellen Landberg. Här på denna fridens ort jämte andra skaror under tillsyn barnen fort, långt från grändens snaror, sökte nu, med hjärtat lätt, bli till nytta på allt sätt. Madeleine ». Äfven från Bryssel, Osten de och Monte Carlo ingingo budskap om vår landsmanninnas framgångar. Hösten 1895 stod Esther Siflner såsom fallfärdig sångerska på konsertestraden i den akademi, där hon ett tiotal år förut börjat sina musikaliska studier. Hon sjöng nu dels på en egen konsert (där hon gjorde mycken lycka med Heises » Dyvekes Sange »), dels vid Filharmoniska sällskapets återgifvan.de af Schumanns » Faustscener ».
Majtts genom Nådig skrifwelse till Ständets Talman meddelte underrättelse, att Kongl. Maj:t, i anseende till Riksens Ständers beredwillighek, att, t frasa» vm Förstärknings-Man - 686 Den 1Z Junis.' stapel ga Kongl. Majus Nådiga önssningar till mötes, förklarat sig wilja pa egen bekostnad unders halla ett tillökt antal Fri-Cadetter wid Krigs-Acadcmien pa Carlberg, hwaraf Fem kommo att ut, göras af Vorgerstapcts Söner. Till betygande af sin underdanioa erkansia för detta ytterligare prof af Kongl. ^Majus Nådiga uppmärksamhet, har Borgare-Ståndet beslutit, att derföre genom en underdånig adress inför Kongs Maju nedlägga sin underdåniga tacksägelse; Och dä Borgare-Ståndet äger sig bekant, att Högwördiga Prest,Ständer och Hederwärda Bonde-Ståndet hugnats med lika wedermäle af Kongl. Ma:u6 Nåd; sa får Borgare, Ståndet härigenom inbjuda desse Respective Stand, att i en sadan Abretz med Bor, gare-Ståndet sig förena, vt supra Lx protocollo, ch ch Lerjström. Utdrag af protscollet, hället hos Hedckwärda Bondc-Ständet wid Urtima Rikss dagen i (örebro den rz Jumi 1812. S. Till Lag,Utststtert i:o Riksdagsmannen Olof Olssons fran Westerås Län Memorial, rörande förändring i Kongl. Förordningen den 9 Febr. 1302, angående Stang, sel-styldighkten. 2:0 Carl Nilssons fran Södermanland/ Memorial, angående förmedlade Hemmans delta, Sande t allmänna Byggnader; Och . 3:0 Den iz Juni,'. 637 z:o Nils Wålbergs fran Stockholms Län, Memorial, rörande anläggande, pa Wermdön, af Husbehoss Mjöloch Sag, Qwarnar. Till Allmänna Beswärsoch Ekonomie, Utstottet:
Denna §. varde vid slutet af den Tredje Lagtima Riksdag, till hvilken Riksförsamlingen sammanträder, utur denna Regerings-Form utesluten. lior till Constitutions-Utskottets Utlåtande, N.-o 36. i. i •»> G, IO, 1 12, 1 i3, »7> 24, \ 2. r. 16. 1*. 10. \ 2. r. 10. r. 7. r. 8. r. 9. Lagen om val till Riks-för fyllt a5 år, ringare äro Embels och Hvar, som eger — den Reformerta Upphör valbarhet anförlrodt är. antecknadt uppläsas, om ej fem Finnes valbar rösterne erhållit. Ar det val van sagdt är. förenad, församling, inbyggare, Riksdagsman för •— - ledamot rika rätt of - samlingens Yngre-Kamare. fyllt 21 år, ringare äro. Vid tillämpning af denna lag varde bergsbruk lika med fast egendom räknadt, ändå att det eljest ej så anses. Embetseller — Valbar lill Riksdagsman är hvar och en, som i det eller de Län eller den Stad, Valdistrictet tillhörer, valrätt eger och utöfva må, bekänner sig till Protestantisk Lära oell fyllt 25 år. — Upphör valbarhet anfört rödt är. antecknad uppläsa, der ej fem ■ —- T ill Riksdagsman i Yngre Ka maren för Staden eller StadsValdistrictet är den vald, som vid valet flesle rösterna erhållit. Är det val ofvan sagdt är. förenad; församling; inbyggare; Innan Riksdagsmanavalet företages, skola Valmännen med slutna sedlar bland sig utse fyra män till en Valnämnd, som jemte
Friherre lViesis bad at fä weta, hwad som menas med de högre löner. Grefwe läana ilton. De som öfwerstig» 2O2 Riksdaler. Friherre äVreäs trodde, at lönerna i wart Land äro merendels otilräckeliga, och at, i den man lönerna Llifwa. större, blifwa utgifterna sä mycket betydligare. Friherre von ^snringrlrauien förklarade sig för sin del nöjd med det i §. gjorda undanag för Boställen, och begärde proposition pä §:n. Herr Grefwe» och L andt - Marstal ken , sig erinrade, at §rn innefattar sflcra liiomentor, sf et rörde fordringar hos Bruksarbetare. Alla de som aro Bruksägare, känna nogsamt, hwad ansenlig mängd förlag til Bruksinrattningarnas drift erfordras, och den igenom venna §. föreslagna lackning för dem har ecke synts wara alldeles obillig; men jag har funnit, st wid denna Riksdag, Bruksägare warit älskade i alla mål, och jag för nu proponera, at Herrar Bruksägare mätte afstä frän hwad i denna är föreslaget lil deras sörmon. ÄtMige ropade hartvid Ja. Friherre von I. ant i noalia riken fräggde, om meningen wore, cfordringar hos Bruksarbetare skulle undantagas. Herr Steät. Nej. Friherre von l.r»nt!N§slrausen förklarade siej hafwa nägvt deremot at påminna. H6s L Friherre ^äelkverä, kiric Jöran, begärde/ at undamag malle göras för Bruksägare? men i §n utsättas/ at Jordägare lil och med böra betala för sina Torpare/ efter fragan är om r;ensrMite. Herr Grefwen och Landt - Marskalken. Detta är en ny staga. - Friherre ^.äelkverd. Jag har lPropO' »erne det/ endast derföre / at fräga wäcktcs chm uposfringar; mig är Let för öfrigt inäilfsrent.
Geijer-Fryxellska-striden, och att ett sådant motiv vore förnärmande för den hädangängne mannen; dels att större förtjenster än Hr Fryxells blifvit obelönade, dels ock slutligen alt förevar, förslag, i fall det vunne bifall, vore ett försök att förgylla Ståndet, hvilket vore Ståndet ovärdigt. Alla dessa anmärkn:r tror jag icke hafva något sammanhang med den väckta motionen, hvilken endast åsyftar att lemna Hr Fryxell ett vedermäle af R. o. Ad:s högaktning för Hr Fryxells förtjenster om historien. Den strid hvaruti Hr Fryxell ingick med Hr Geijer, afsåg icke en seger för någondera af de stridande, utan en seger för sanningen. Icke har man derföre velat nedsätta det värde, hvaraf Geijer gjort sig förtjent, eller nekat att månget sanningens ljus blifvit af Geijer upptändt, för det att man erkänner och belönar Fryxells jemväl stora förtjenster. Man har sagt, att mången annan större förtjenst blifvit obelönad; men om detta vore ett skäl, hvem skulle då undfå belöning och hvilken menniskoförmåga skulle kunna sägas vara så stor alt icke någon större finnes? Man har slutligen sagt, att den ifrågasatta belöningen vore en förgyllning; men om en person bi drager att framställa R. o. Ad:s förfäder och deras handlingssätt i en sannare dager; icke måtte det vara R. o. Ad. ovärdigt att belöna den rättvisa som sålunda vederfarits deras fäder. Jag anhål ler vördsammast om bifall ä betänk. Hr T ersmeden, Nils: Jag får tillkännagifva, att jag hör till deras antal, hvilka önska, att ifrågavar. motion icke blifvit väckt; Den 15 Januari. 123 men då sådant skelt, anser jag mig böra rösta för densamma. Vi hafva icke rättighet att fästa oss vid andra motiver än dem, motionen innehåller; men möjligen kan ju äfven motionären genom denna frågas väckande just hafva velat se, huruvida R. o. Ad. bär aktning för sig sjelf, huruvida den önskar sin fortfarande existens, eller att vara representanter af Svenska folket.
Hvarifrån Fabriks-Intressenterne påstått afdrag för åtskillige dem tillhörande C Ofverbyggnader och Inrättningar, till ett belopp af 2,486 29 7*» så att återstående värdet af nämnde Jord och Byggnader skulle utgöra x 3,700 47 '2-J-, Och har Allmänna Magazins-Directionen, i ämnet hörd, i underdånighet tillstyrkt 177O Stats-Utskottets Betänkanden. antagandet af Fabriks-Intressenternes anbud af x 3,ooo R:dr för samina Jord och Byggnader, dock med följande förbehåll nemi: att Planen framfor omförmäldte, för Magazins-rörelsen undantagne, Magazins-Hus kommer att blifva orubbad, att ett utrymme af 4- a 5 Famnars bredd omkring Magasinets öfriga sidor aftages till Materialers förvarande och ställningars uppförande, då Magazinet miste repareras : att fri och öppen väg ifrån allmänna Landsvägen till Magazins-Huset, och derifrån till Sjö eller Lastbryggan alltid finnes; att denna Brygga, emot gemensam underhålls skyldighet af Magazins Inrättningen får fritt och obehindradt begagnas: att de fartyg, som för Kongl. Majus och Kronans räkning &c. eller inlasta tillåtas ej allenast lägga intill berörde Brygga utan äfven ankra i Sjöviken utanföre hvar heldst sådant finnes lämpligast; samt sluteligen att köparne tillförbindas erlägga 6 Procent Ränta å den del af köpeskillingen, som på terminer kommer att erläggas; äfvensom handlingarne, i afseende på den så kallade Tegelhagen, upplysa, att den samma inberäknade Gripsholms f. d.
Huru ock Lagen t iörbttörde sall mä blifwa antagen, kan bock e> u.dgäs akt ben medjörer tillfälle för illwiljans pälund, att avantagera sig sjelf, xä lrebje mans bekostnad; j g tror likiväl, alt Lagen, sädan den nu t allmänhet är iörstäod, utestänger fiera anledningar dertill, än den iörändLipg, hwmom nu är staga. Om nägon twctydighei finnes i derifamma förborgad, som iörawedl hos Domaren kill vika tankesätt, sä är dec lätt, att genom en, med sjeiswa begreppet af Lagens ord, vfwerensstämmande förklaring, häfwa dea, men den tolkning LagUtstoktet gjort, är deremot alldeles stridig, och jag förenar mig således t allt hwad Herr. Lar. backola derom sig yttrat. Herr vnn !ksl.!8^olss, (7srl Lus-sk: Dä es Mbt delta Betänkande åtskilliga anmärkningar bilsN»t gjorda lärer den rättaste sö.jdcn w^ra, att bet till Utskottet äkerremitteras. Herr LLr^nLcNolo och Herr Klinfberg hestva trott att ingen förklaring af allmänna Lagen i detta afseende behösdes. Lagutskottet har till dest föreslående warit sä mycket mera befegadt, som denna förklaring genom ett till Utskottet remllteradt Memorial blifwit begärd, vch behoswet deraf t Concurfer ofta yppas. Mningarne om rätta förständek af Lagen i detta foll, har j de fl-sta Domstolar warit delade: derötwer har i Högsta Domstolen blifwit vvteradt, och voteringen stadnabe i paris vms. Allt detta synes bewisa akt werkligen en förklaring kan wara af nöden.
Dessutom är i nämnde Kongl. Kungörelse föreskrifvet: att alla af uppbördsmännen meddelade attester och qvittenser böra vara in duplo utfärdade, så att den betalande må till sin säkerhet behålla ett exemplar; att under-domstolarne skola inom Januari månads slut hvarje år till Hof-rälten och Landshöfdingen i orten öfversända förteckningar å de under föregående året ingifne gåfvobref, testamenten och fideikommiss-författningar m. m.; börande vid lörteckningarne, som till Hof-rätten insändas, uppbördsmännens attester och qvittenser vara bifogade. Vidare skola uppbördsmännen inom Januari månads slut till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inskicka förteckningar öfver alla under nästlörflutna året af dem utfärdade attester och qvittenser, samt deruti särskildt anmärka de orsaker, som hindrat indrifvandet af de belöpande afgifterna, varande slutligen åtskilliga föreskrifter meddelade om dessa handlingars granskning m. m. Hvad särskildt beträffar Stockholm, så skola förbindelserna för bevillningen allemnas direkte till Riksgäldskontoret, men deremot förbindelserna för stämpel-afgiften ingifvas till Öfver-ståthållarecmbetet. Då nu, såsom ofvan är nämndt, omförmälde Kongl.
-Diseontens förra Creditiv; oell »ålanda inalles utgörande ett Låne-Rörelse-Capital af Bankens egne medel, omkring Tjugu Millioner Riksdaler, Stats och Banko-Utskottens Betänkan den. 441 slut: hvarjemte de enskilde, som icke vidare kunna insätta sina .. Capitaler i Diskonterne, få för deras användande söka Näringarne. Nämnde Lån-belopp qvarblifver sedermera ständigt hos de Enskilde och Omflyttas allenast från den ena till den andra. Härvid är nu ej fråga om Rörelse-Capitalet, ellet hvarifrån Ranken hämtar desse Lane fonder, antingen af sine intrader, eller genom ytterligare utställande Sedlar; utan är föremålet allenast, att uppställa jernnförelse mellan Bankens function, som förläggare år 1814 mot år 1818. Filial-Diskont-Lånén äro här för öfrigt alldeles icke intagne i den senäte beräkningen, så vidt de af de Enskildes fonder utgöras, ehuru de allenast suCcessive under tiden' indragas, i den nion de här anförde nya Lånen komma till deras maximum af chculations-summa. Denna progressiva tillvext i Medbotgateä Skuldsättning till Staten hafva Utskotten å ena sidan med bekymmer nogsamt insett, dock å den andia funnit lidens betänkliga skick detl oundgängligen påfordra. Men Utskotten öfverlemna nu emedlertid, utan vidare uppehåll i detta ämne, till Rikets Högloft. Ständers egen upplysta pröfning, om skäligen må kunna anföras, att allmänna Låne-rörelsen, den nemligen med Bankens egne medel, i följd af Utskottens förslag, verkeligen blifver inskränkt mot hvad den hittills varit. Huruvida, såsom en värd Ledamot af Hög.' loffRidderskapet och Adeln framställt, Inrättningar af Provincial-Credit-Verk, hvilkas fond Bihang till Rih>-St. Prat. 1S17—l8iSG'tc Sami.
Smör å 26 sk. 1 U. Tonfisk ä 12 sk 1 fjerding Strömming å 1} 6 Kannor Tjära a 24 sk 1 10 16 3 44 n - Hem mantals-Rd n ta. 1| Tunna Korn ä 36 sk 5 H. Smör a 26 sk 14 £té. Kött å 12 sk 24 H. Humbla ä 24 sk 1 U. Talg fi 24 sk ^ Oxe ä 2 R:dr 36 sk 4 Får ä 12 sk 4 Gås h 6 sk 1 Höns 4 Tjog Ägg å 1 sk. 6 rst 4 lass Hö ä 32 sk 5 Kärfvar Halm å 3 rst. Vin lerk örsel Boskapspenningar Skjutsfärds dito Jac. Wilh. Langelius. menne*!*® BEFALLNINGSHAFVANDE» UTI Westerbottens liän TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1838, 1839, 1840, 1841 och 1842. STOCKHOLM, 1844. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Stormägtigste, Allernädi^ste Konung! ri\ , , . I ill följe al Eders Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, får jag underdånigst afgifva Berättelse om Westerbottens Län i ekonomiskt och statistiskt afseende för de fern sednast förflutna åren eller ifrån och med år 1838 till 1842 års slut samt derjemte bifogad Tabell, ej mindre för Landet, än Umeå Stad, den enda i Länet. 4 1:0 Länets Allmänna beskaffenhet. Under ofvannämnde tid hafva inga sådane förändringar ägt runi i afseende å Länets vidd, indelning eller lokala förhållanden, som kunna föranleda särdeles uppmärksamhet, hvarföre jag derom i underdånighet endast åberopar de förut afgifne Femårs-Berättelserne. 2:0 Invänarne.
Jag förmodar att vid granskningen af föreslagne behof, af den egenskap, att de fordom icke ansetts tillhöra de verklige Statsbehofven, Ridderskapet och Adeln fäster en noggrann uppmärksamhet på följderne af ett Skuldsättnings-systéme, som, visande sig i sin början mindre betydligt och vådeligt, likväl otvifvelaktigt skall öppna vägen för en fortfarande National-skuldsättnjng hvarje Riksdag, på kommande slägters bekostnad och genom föreslående af nya anslag, derigenom, under fredens lugn, hos oss införa en låneanstalt, som i framtiden möjligen utsträckt, jemförelsevis, till våra olika förhållanden, såsom i England, och hvarifrån varnande exempel äro att hämta, skall bereda detta fattigare Lands ofärd förr, än det på resourcer rika England, der kämpande emot undergång, Stålens Skuldsättnings-system sanno - 4 14 Den 2 Juiii e, ni. likt icke dess mindre bereder en icke aflägse* Catastrophe jemte de menliga följder af ifrågastäklte SkuldsättningS-systemer, sorn synas mi^ uppstå i afseende på vår financiejlé ställning för framtiden, anser jag, att äfvert betänklighet borde uppstå till förslagets antagande, i anseende till de omdömen hos våra grannar derifrån kunde ledas om vår oförmåga; och hvad skola de vät tänka om detta Lands national-styrka, som utan all utländsk gäld och njutande Under fredens lugn flere oafbrutna ymrtigä skördar, likväl icke förmår af egne tillgångar bestrida allmänna behof, annorlunda än genom Statslån dertill, och hvad ansträngningar äro väl att påräkna i beliofvets oell krigets stund, då tiligångarne, ehuru ansenlige;, icke en gång under fredslugnet förslå till de vanliga behofven?
Tillika yttrades, att om Långkälen, Storhögen, Korsmyrbränna, Högarna, Fagerlandsvallen och Ollstas hemmansegare ville ansvara för Olof Jönsson i Halsjös föda och skjötsell, skulle de derigenom ansets[?] hafva fullgjort sin skyldighet med rotehjonens underhållande. § 5. Uppå gifven anledning och i betraktande af den osparda möda och utmärkta skicklighet, varmed mästaren herr G. Sundin till allas fullkomliga nöje, ganska prydligt och vackert målat och förgyllt kyrkan härstädes, yttrade flera af församlingens tillstädes varande ledamöter såsom And. Jonss. i Kougsta, Jon Ers. i Lassgård ,Joh. Mattsson, Joh. Grund, Matts Moberg, Olof Salomonsson i Österåsen m fl., att det vore både billigt och församlingens heder öfverensstämmandes, det af kyrko-cassan åt nämnde Sundin tillades någon tillökning å de med honom nedprutade arfvodet, 266⅔ r.d:r hvarmed de trodde honom icke kunna vara belåten för så mycket och med så utmärkt skicklighet verkställda arbete, men som Lars Pärsson och Erik Olofsson i Österåsen, Nathanael Ersson i Stafsgård, Anders Tapper och Olof Hall i Häggesta voro af motsatt tanke och protesterade mot den propånerade tillökningen, kunde nu derom intet beslutas, utan skulle framdeles om denna sak ytterligare rådplägas och afgöras. In fidem N. S. Edlund Uppläst och justeradt d. 30 october 1842 intyga Erik Olofsson Erik Svensson i Österåsen Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 28 augusti 1842. S.D. Till följe af Kongl.