Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Goethe, hvilken hela sitt lif älskade barn och blef »ung och lycklig» med dem, var särskildt fäst vid den yngste af dessa gossar, Fritz, och under ett af de år, han hade honom hos sig, skildrar han, i bref till gossens mor, huru Fritz planterar och bygger dammar i trädgården, och fortsätter: »Hans bönor intressera mig mer än mina träd, och jag tackar Gud att han gifvit mig det sinnet, att jag vördar hans akvedukter». Också fru von Stein själf bodde någon gång när Goethe var borta med Karl August, i Gartenhaus, och Goethe fröjdar sig, att hon i hans trädgård ser den första grönskan och hör de första näktergalarna, medan, om hon däremot är borta, han klagar att hon ej med honom glädes åt »doften af trädgårdens rosor, den nyslagna, efter regnet grönskande ängens friskhet och de färska jordgubbarna». Han tillägnar henne sin älsklingsplats i trädgården, som därigenom »dubbelt blef hans». Detta skedde genom den sten, som nu, starkt vittrad, bevaras i nyssnämnda sal, medan en annan, alldeles liknande, intar den förras plats. Ett par soffor och ett stenbord stå i en halfrundel af ekar, björkar och bokar, dem Goethe planterat, och bakom stenbordet ser man minnestaflan, där Goethe förtäljer att: Hier im Stillen gedachte der Liebende seiner Geliebten; Heiter sprach er zu mir: Werde mir Zeuge, du Stein! Doch erhebe dich nicht, du hast noch viele Gesellen: Jedem Felsen der Flur, die mich, den Glücklichen, nährt, Jedem Baume des Walds, um den ich wandernd mich schlinge, Denkmal bleibe des Glücks! ruf’ ich ihm weihend und froh. Doch die Stimme verleih’ ich nur dir, wie unter der Menge Einen die Muse sich wählt, freundlich die Lippen ihm küsst.
Beträffande sedermera Utsk:s förslag rörande aflönings-staten i öfrigt yttrade: Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då E. o. Ad. bestämt lönerna för Exped.Sekret:ne inom de öfriga Depart.me till 4,500 Rdr fordrar väl konseqvensen, att lönerne för Exped.Sckreterarne inom EcclesiastikDepart. bestämmes till lika belopp. Jag hemställer alltså, att E. o. Ad., med godkännande af punkten i öfrigt, måtte bestämma ifrågav:de löner till nämnde belopp. Efter först till bifall å Utsk:s ifrågav:de förslag utan förändring framstäld propos., som besvarades med starka Nej jemte ett eller annat Ja, blef detta förslag bifallet med den förändring att aflöningen för Exped.Sekretme bestämdes till 4,500 Rdr Rmt för hvardera. Då vidare förekom Utsk:s hemställan, ang:de den erforderliga anslags-förhöjningen för Depart:tets Expedition, blef denna hemställan, i följd af R. o. Ad:s rörande Exped.Sekretmes aflöning fattade beslut, bifallen, med den förändring att den tillökade anslagssumman uptogs till 20,263 Rdr Rmt. 4:de punkten, ang:de RiltsArchivel. Då härvid först förekom Utsk:s tillstyrkande ang:de löneförhöjning för EiksArchivarien, yttrade: Gr. Sparre, Erik: Jag måste förklara, att den inskränk ning Utsk. gjort i K. M. Propos. förefaller mig något småaktig. Det är bekant att nuv:de EiksArchivarien inkallades från Finland, att han der lemnat en indrägtig befattning, och att han icke kunnat göra denna upoffring om icke ett högre anslag beviljats honom. 502 Den 20 November f• m. Hans förtjenst såsom historiker och stora skicklighet i de många ämnen, hvarmed han sysselsatt sig synas mig fordra, att R.
Swedenheims testamentariska disposition af den 15 Mars 1784, bör användas till pension åt en afskedad Regements-Officer eller Kapiten. Till fullgörande af Eders Kongl. Maj:ts till Krigs-Kollegium aflåtna nådiga befallning, att inkomma med underdånigt utlåtande öfver hvad Rikets Ständers Revisorer sålunda yttrat och hemställt, får Kollegium underdånigst upplysa, att, efter verkställda bevakningar i f. d. Krig smanshus-fogden E. W. Segerdahls och löftesmännens för dennes uppbörd yppade konkurser, samt efter fullföljd och utredning af de — 376 flera tvister, som af krafvet varit föranledda, Krigsmanshus-kassan numera, under den 3:dje Februari 1846, vunnit full godtgörelse för dess hos Segerdahl ägande fordran; och beträffande de af Rikets Ständers Revisorer, såsom erforderliga ansedda hulvudboks-conti öfver de omförmälda pensionsoch gratifikations-anslagen, så och ehuru dessa anslag specifikt redovisas uti den hufvudboken åtföljande kassa-räkning, fogar Kollegium nu anstalt, att, i enlighet med Revisorernes förslag, dylika conti varda upptagna uti de hufvudböcker, som öfver Krigsmanshusmedlen framgent afgifvas. Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Aller 11 ådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFKEN. Carl D. Forsberg. C. F. Lauren. Stockholm den Januari 1848. O. E. Wåhlberg. Gu — 377 Guvernörs-Embetets vid Kongl. Krigs-Akademien underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid nämndeAkademis räkenskaper för åren 1844 och 1845. Niormäktigsie Allernådigste Konung!
Det torde derför böra ihågkomma*, att af de 2,270 särskilda afstånd från en telegrafstation till en annan, rom vid medeiportots införande i Sverige fuunos, och för hvart och ett af hvit ka särskild telegraferlngs-afgift var bestämd, denna afgift vid medelportots stadgande till 2 R:dr förblef oförändrad för 753 bland dessa afstånd, förhöjdes från 1 Rulr tili 2 R:dr för 615, men nedsatte* för ej mindre än 902 deraf från 3 till 2 R:dr för 546, från 4 till 2 R:dr för 300 och från 5 till 2 R:dr för 56. Lägges härtill, att bland de afstånd, för hvilka afgiften genom medelportot nedsattes, räknas sådana som emellan Stockholm och Göteborg, Stockholm och samtlige stationer i Skåne, Göteborg och Gefle, Göteborg och Sundsvall m. fl., der telegram-vexlingen varit befydiigare, vill det synas, som antingen missnöjet med medelportot icke kunnat vara så allmänt, som motionärerne låta påskina, elier ock, att missbelåten - Allm. Besvoch Ekon.-Utskottels Betänkande N:o i98. 5 beten gällt andra förändringar i föreskrifterna för telegraf-korrespondensen. I sådant afseende förekommer, att före den 1 Juli 1859 korrespondent egde rättighet, att i enkelt telegram inrymma 25 ord. med ytterligare afgiftsfri adress af högst 5 ord, i stället att nu enkelt telegram icke får utgöras af flere än 20 ord, adressen deri inräknad; att om svaret på en afsäud skrifvelse icke innehöll flere än 10 ord, utom de 5 adress-orden, samt portot derför erlades i förväg af afsändaren, detsamma utgjordes med endast 50 procent af vanlig telegraferings-afgift; samt att åtskilliga anteckningar om telegrammernes vidare befordringssätt m. m., hvilka nu ingå i det taxering underkastade ordantalet, förut åtnjöto portofrihet.
Jag hade icke ämnat begära ordet, om jag icke dertill ansett mig uppkallad särskildt af en talare här midtemot, som ansett att det hade varit bättre, om Stats-Utsk:t icke tillstyrkt något anslag för vägen mellan Arvika och Christinehamn, innan ilen blifvit nogare undersökt. Rå jag varit med om frågans handläggning både i Utskds afdelning och i Utslct, kan jag upplysa, att den är grundligt skärskådad, och ehuru det icke varit möjligt att trycka alla handlingar derom, hafva upplysningar om begge liniernas noggranna undersökningar icke felats, .lag tror, att det vore oförsigtigt af R. o. Ad. att i denna fråga frångå sitt beslut och deltaga i ett annat, som icke är något beslut; ty Bonde-St. har beslutat, att icke fatta något beslut. Jag hemställer, att inbjudningen måtte afslås och det förut lättade beslutet vidblifva». Hr Oldevig, Hans Fredrik: Inbjudningen afser icke blott uppskof till nästa Riksdag med bestämmandet af Nordvestra stambanans rigtning mellan Christinehamn och Arvika, utan äfven föreskrift om närmare undersökningtill rättelse för ett sådant bestämmande. Så många uudersökningar hafva redan i det afseende! blifvit verkställde och allt sedan 1858 har både vid sammankomster och i skrifter så mycket derom varit anfördt, att jag är öfvertygad att någon ytterligare undersökning icke kari försätta Irågan i ett mera utredt skick, än hvari den nu befiunes; och jag vågar således bestrida behöfligheten af uppskof i frågan för sådan undersökning. Jag vill icke uppehålla R. o. Ad:s tid med att omständligt vederlägga en talares yttrande, att någon tidsutdrägt ej skulle uppstå derigenom att frågan nu uppskötes; men jag påstår endast deremot, hvad bäst kan inses, att det ifrågaställa uppskolvet skulle medföra ett skadligt uppehåll i nämnda stambanas fullbordande, och jag beder att få instämma mer Hrr Uggla, Gr. Liljencrants och Frih. Klinckowström i anhållan om afslag å inbjudningen. Gr. Hamilton, Henning: Liksom Frih.
Ett rosenrödt bredt sidensarsband till skärp, med stora ygglor och hängande ändar, fulländade den förfärligt smaklösa toiletten; och Lena, annars af ett ganska hyggligt utseende, såg nu ut som ett verkligt åkerspöke. När mamsell Sara åsett allt detta och tillika märkt en stor flathet hos hushållerskan, som egentligen var upphofvet dertill, hade lånat Lena svarta sidenklädningen och spökat på henne det öfriga, så hade mamsell Sara svårt nog att hålla sig för skratt, men lyckades dock dermed, och ordade nu, vänd till densamma hushållerskan «folgendermassen», såsom det alltid står i Vossens Luise: – Om mamsell ej vore hitflyttad så nyss, eller först nu i höstas, efter den saliga döda, och mamsell således kunde känna vanorne och bruken i detta hus, samt min och min broders vilja och önskningar i flerahanda fall, så skulle detta barnsliga utspökande, hvilket jag förmodar är mamsells verk, mycket både harma och förvåna mig. Men nu gör det ingendera, utan förlåtes gerna, för välmeningens skull, med förbehåll likväl att såväl mamsell som kökspigan genast gå till sina göromål, ladugårdspigorna till sina, hönsgumman ut och ser till hönsen, hvar och en – med ett ord – till sin syssla, utom Lotta, som kanske kan hjelpa den stackars Lena att få utaf sig all denna lånade grannlåt, samt sedan förhjelpa henne till sin egen vackra, nya svarta bombasinsklädning, sin nya silkeshalsduk, som hon fått af sin fästman, samt sedan anständigt och ordentligt bena hennes vackra hår, och sätta upp det till en så kallad «chinjong» i nacken och sedan påsätta denna och härvid tog mamsell Sara upp ur det lilla knytet, som hon hade haft i handen, en ovanligt vacker hvit sidensarsbindmössa, med sin vackra ros i nacken, samt ett fint och prydligt spetsstycke, eller så kalladt «lin», hvilket allt nu började att beundras af hela församlingen, men särdeles af gamla mor Ingrid, som frusen och tyst suttit borta vid spisen och smuttat ur en kaffekopp. – Se välkommen, min kära mor Ingrid!
N:o 2, så tager jag mig friheten föreslå R. o. Ad. att, i afseende på tidens bestämmande för della betänk:s föredragning, R. o. Ad. ville besluta, alt det skall förekomma i det plenum, som inträffar näst efter det, då min motion blifvit grundlagsenligt behandlad, d. v. s. blifvit besvarad af Const.Utsk., och Stånden deröfver fattat sitt beslut. Hr Printzensköld: Då flere af de talare, hvilka underslödt Frih. Tersmedens förslag, yrkat, att det måtte till nästa plenum hvila på bordef och till yttermera visso, för bifall till en sådan anhållan, upläst en grundlags-§, som talar om huru länge en sådan motion skall hvila, så har jag visserligen icke något deremot, utan biträder hvad Frih. Palmstjerna yttrat. Men då fråga är om huruvida det förslag Hr Frih. o. Landtm, föredragit skall hvila, och icke föredra - Den 11 December. 135 gas förr än Frill. Tersmedens motion blifvit föredragen, så får jag, mot en sådan framställning pä det högsta protestera. Jag anser det vara grundlagsenligt, att ilen framställning, sorn Frih. Palmstjerna gjort, blifver åtminstone ja-propos. oell det står de värde Hrr:ne, som yrkat ett motsatt förhållande, öppet, att framställa, hvilken kontra-propos. de behaga. Tvänne förslag dertill äro framställda och det är mig likgiltigt, hvilkendera af kontra-propos:na vinner bifall. Jag för min del, är öfvertygad, att det förslag Frih. Palmstjerna väckt skall af 11. o. Ad:s pluralitet antagas. Frih. Raab: Frih. Palmstjerna har framställt sitt anförande, såsom vore det en motion, jemförlig med Frih. Tersmedens, och sagt, att om den enas mening bifalles, så blifver ilen andras undertryckt. Jag ber att få fästa upmärksamhelen på den himmelsvida skillnad som, emellan dessa båda frågor, förefinnes.
Ständers bepröfvande hemslält de arne alternativa meningar, hvaruti hos Utskottet Två Stånd stannat emot hvarandra, i så måtto, som 2rrie ansett sig böra tillstyrka det beslut, att berörde Inrättning må upphöra och den derutaf nu påräknade Inkomst ersättas genom Allmänna Bevillningens tillökande , men deremot de andra 2 tne Stånden förklarat sig för den mening, att Nummer-Lotteriet må bibehållas; så hafva, enligt Protocolls-Utdrag af deni5:deoch lgrde i denna Månad, Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Präst-Ståndet an - Stäts-ZJtsiottels Betänhanden. 857 tagit första alternativet men Vallofl. BorgareStåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet åter det senare. Hå r.ågon jemnkning uti desse hufvudsakligen skiljaktige meningar, på sätt 73 §. iRiksdags-ordningen föresklifver, icke synes äga rum, helst inkomsten af Lotteriet, såsom påräknad bland Stats-Werkets ärlige intrader, måste å något sätt fyllas om den skulle upphöra, samt detta icke kan ske annorlunda, än genom motsvarande större bidrag, af Bevillningen för StatsWerkets utgifter; så, och enär frågans afgörande alisa äger inflytande på både Siatens reglerande och Bevillningens hela belopp, har StatsUtskottet skolat vördsamligen hemställa , om icke ärendet må, likmätigt 69 §• uti Regerings-forinen, öfverleinnas till det förstärkta Stats-Utskottet, att genom omröstning i föreskrifven ordning afgöras; hvarvid följande Proposition borde framställas*.
Föl att åtminstone till någon del afhjelpa denna olägenhet, liar Kongl. Majit låtit anslå ett Kapital af Etthundratusen Riksdaler, hvaraf räntorne skola användas att, förbättra Lönerne för de Kapitener och Smbaltern-Officerare, som äro mest vanlottade vid de sex, med svagaste Indelningar försedde Regementer, nemligen Dahl, Helsinge, Bohus, Westerbottens, Vermlands och Jemtlands Regementer. En lika summa af Ett'hundratusen Riksdaler har Kongl. Majit afsatt till en serskild fond, hvarigenom ärlige Pensioner tilldelas Femtonhundra med medalj för tapperhet i fält utmärkte krigsmän, som för ådagalagd mandom, under Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens befäl, erhållit detta hederstecken, eller, dermed förut benådade, år 1814 voro i tjenst qvarstående; och slutligen här Kongl. Majit till ofvannämnda Enkeoch Pupill-kassa för Arméen, förärat ett bidrag af Sextusen Riksdaler hvarje år. Redan Konungens Nåd. Berättelse'. 33 Redan före Rikets Ständers sista sammankomst hade Kongl. Maj:t förordnat en Kommission, att inrotera Skåne till ständigt knecktehåll, samt öfverse och jemka extra-roteringen för de jordägare, som icke velat åtaga sig det ständiga knecktehållet. Kommissionens arbeten äro slutade, samt pröfvade och fastställde af Kongl. Majit, som jemväl anbefallt Dess och Rikets Krigsoch Kammar-Collegier, att inkomma med underdånigt Project till Instruktion för de Kommissioner, hvilka böra verkställa den af Rikets Stän-’ der nödig ansedde jemkning’ af Extra-Roterin** gen öfver hela Riket. Kongl. Maj:t har låtit utfä’rda en Författning om tågande Truppers underhåll, hvarigenom de inqvarterings gifvandes besvär blifvit, i huf ▼udsaklig mån, lindradt.
Och som, enligt 5 Art. 5 §. 11 Mom, 1 1818 års Bevillnings-Stadga, Bland andre Taxeringskostnader, som skola Bestridas af den i sådant afseende anslagne 1 pro-Cent af hvarje Läns Bevillnings-Summa, jemväl upptages skjuts och Tractaments-penningar för Protocollsföranden vid PröfningsCommitteen, äfvensom till uppmuntran för Städernes IJppbördsmän, Häradsskrifvare och öfrige Tjenstemän, hvilke genom Biträde vid Mantalsskrifning och Taxering göra sig deraf fÖrtjente; men hvad Beträffar Norrbottens Län det visat sig, att, ehuru Be vi Ilningen för år 1820 varit högre, an de forre åren, nemligen 20,100 R:dr; deraf 1 proCent utgör 251 R:dr, denna summa varit föiBehofvet så otillräcklig, att sedan rröfnings-Cominilteens Ledamöter deraf - Stats-Utskottets Betänkanden. ig3 af godtgjort sig den i Bevillnings-Stadgan dem tillerkände ersättning för Resekostnader och Dagtractamente, af hvilke de förre i detta vidsträckta Län, i anseende till den förhöjda skjutslegan, bestigit sig högre, än åren förut, och jemte Tractamentskostliaden för det ifrågavarande året, uppgått, enligt Ledamöternes afgifne räkningar, till n5o R:dr 6 sk. a rst., ej nugot öfverhlifvit till skälig vedergällning för deras möda, som vid Bevillnings-Taxeringen varit tjenstgörande; Så enär billigheten fordrar, att desse personer må njuta någon ersättning, så väl för deras ofta långväga resor till Taxeringsstället, som och för deras vid Taxeringsarbetet gjorde biträde, hvartill den i Bevillnings-Förordningen beräknade i proCent af Länets Bevillnings-Summa icke lernnat någon tillgång, då deremot i andre
Bland berörda motioner må med afseende å dess allmännelighet först omförmälas den, Wilken Herr Kontraktsprosten J. Janzon väckt inom Högvördiga Preste-Ståndet (N:o 36), och hvarvid motionären föreslagit, natt Rikets Ständer ville i tullfrågan antaga 1854 års tulltaxa, likväl med de modifikationer, som en sednare tids erfarenhet visat hehöfiiga», samt till stöd för denna, hemställan anfört, att då produktionen ökade, men konsumtionen minskade ett lands förmögenhet, så borde ock en klok ekonomisk lagstiftning främja produktionen och söka stäfja en öfverflödig konsumtion. Det förra skedde derigenom att varan hölles i pris, hvilket gåfve kraft till ökad produktion, som medförde vinst för landet, hvaremot konsumtionen frodades af låga priser, sålunda, att dessa uppmuntrade till ökad konsumtion, hvarpå landet förlorade. Hvad lagstiftningen först borde tillse, vore att jordbrukets alster icke finge sjunka så lågt, att landtmannen, som både odlar och försvarar Svenska jorden, icke kunde reda sig. Man ansåge i allmänhet den fattige arbetaren lycklig under låga spanmålspriser, men förhållandet vore motsatt, ty om spanmålen kostade mindre, men ingen hade råd att lega honom, vore hans ställning sämre, än om denna förnödenhetsvara kostade mera, men lian hade jemnt arbete och god dagspenning. Skulle frihandelns råd följas att man borde antingen sälja för bästa köp eller ock upphöra med sin rörelse såsom icke naturlig för landet, så måste först och främst jordbruket i våra flesta landskaper nedläggas, ty ostridigt vore, att vår svårodlade magra jord, som blott gifver en mager skörd om året, när denna lyckats komma undan sina inhemska fiender, frost och torka, icke kunde lemna odlaren säd för så godt pris, som den jord, hvilken gåfve två till tre rika skördar om året. I täflan med utlandet måste derföre vårt jordbruk gå under, hvilket redan visat sig i hvad angår råg och hvete. På lika sätt förhölle det sig med de flesta andra näringarna.
»Förstås.» Hon vände sig icke om, men det märktes tydligt att fästningen ämnade kapitulera. »Skulle jag inte alls göra reda för den?» »Nej.» Han betraktade med ett leende den hvita natttröj-ryggen och en gul fläta, som lik en lejonsvans hängde ned deröfver. Ännu betänkte hon sig. Måhända misstänkte hon en snara. Han nästan tyckte om henne för det. »Om du så kastade den på vägen, skulle jag inte bry mig om det», återtog han, »jag ville bara visa dig att jag inte vill vara snål och hård.» Det kom något af naturlig vekhet i hans röst. »Vet faster om det?» Hon vände sig om och såg på sned öfver sin axel. »Nej.» Han kunde knappt låta bli att skratta. Hon var försigtig som en bondadvokat. »Jaså», sade hon och vände sig rätt på soffan, »ja, nog vill jag gerna ha pengen, men inte kan jag bli glad genast för det, så är det farbror menar så ...» Nu skrattade han verkligen. Hon såg på honom helt allvarsamt, något förnärmad. »Du behöfver bara säga: ’tack farbror’, sade han, »det är allt hvad jag begär.» »Ja tack skall farbror ha, men det är ju rysligt mycket pengar. Hon räckte honom slappt sin ena hand och affären var uppgjord. »Du kommer nog att handskas med mer än det i dina dar; du tycks ha födgeni.» »Ja, det tror jag då visst», sade hon med öfvertygelse, »ty utan det blir det strunt med alltihop, det har jag sagt pappa så många gånger. Men han har kört alldeles för galet fast, han kan aldrig komma loss igen.» »God natt med dig, mitt barn», sade kyrkoherden i det han tog henne med båda händer om det purriga hufvudet och kysste henne. Derefter vände han sig för att gå. Då kom det med ens öfver henne en vidskeplig fasa. Hon såg på sedeln; den största summa hon någonsin egt. Var det icke blodspenningar! Hvad hade hon sålt? Någonting inom sig sjelf ... Sin egen smärta, – och för pengar Hon tänkte på Judas. »Farbror!» ropade hon, just som han ville taga lampan. Det lät nästan ångestfullt.
I f)anbelöärenbett refanbe perfottcr böra ers lägga för infomfteu af fåban IjanbelSrörelfe, taperaS tlCt C;ela fltt belopp å be flattflplblgcS mantaläffrlfntngSsort. § is. Invar od) ett ffattflplblg bör för flit t nio tn fl genom ()anbcf, fjanbtverl elfer annan näring taperaS till bevillning efter bet belopp, fåban tnlomft vcrlltgen uts gör od) l)att åtnjuter, antingen bett näring, hvarigenom tnfomften crljållcS, iblaS för bett flattffplbigeS egen rältting eller af l)onom bcbrtfvcS fåfottt fotitmtäflonär eller Innehafvare af annan perfottS prleSrätt; od) bå ben vlb §3evlCtntng3staperlns 23itj. till 91. @t. ^3rot. 1859—1860; 10 ©anil. 1 9lfb. 3 23aitbet, 12 (äBetMllmitgé Så lutha tcfe paublanbe, panbtmerfare etter annan närtttg§ Uppfattning af be i allmän eller cnffilb tjenft anftällbe perfonerå tnfomfter. § 18. 3 allmänhet bör mib bemittntngåsafgtftcnå beftämmanbe pmarje löntagareå itt Dd) tjcnfter etter anbra befattningar förettabe obcflämba ocp tift betoset ommeptanbe infomfter tapcraS enligt fänba etter uppgifna fört;åttan Uppfattning nf infomft genom råntebåtan&e fopitol fornt onbro ftör oftoatt ide omfovmåtfca tillgångar. § 21. 0cbatt att annan beffattbar itifomft är beräfttab, bör bett enligt gättaube 23e
Utskott, upptaget i värde såsom pappers materie. Vinstoch Förlust-Conto, hvaruti ingår nyssberäknade vinst å papperstillverkningen och der för öfrigt upptages allt hvad på Brukets ställning inverkat, hvaribland den vinst eller förlust, sora uppkommer vid Lumpens sortering, derigenom att hvarje sort har ett för bokföringen an taget bestämdt pris, visar följande resultat: Genom skäring och sortering uppkommen skillnad i Lumpvärde . 1,119: 3g. t\. 223: 3g. 5. Skillnad i bokfördt värde å Utskottspapper —- 1,617: b\o. — Kostnad för omsortering af Lump. 28: 4^ 2. Förlust på förslitne Inventarii-persedlar . 727: 12. 10. Reparation å öfra Verkhusbyggnaden 7,438: 1. Förlust på jordbruket 130: få. ir* Differance å rundstyckesbråk 1: 26. 8. — 20. 5. Credit. Hyra för Magazinet i Stockholm 270: — 13o: Behållning å försålde efFecter 289: 16. 8. Skilnad i bokfördt värde å Bindblader . 450: Rundstyckesbråk . • —" — 4- Summa 23,196: i3. 4. 21,797: 2. 6. 55 — Alla under åren i83^ och 1838 förefallne kostnader för reparationer samt machineriets underhåll och tillökning hafva, utom förenämnde, å Vinstoch Förlust-Conto upptagne 7,438 R:dr 42 1 r:st. blifvit Papperstill verknings-Conto påförde. Utgående Balanee-Conlo visar följande förhållanden: 18 37. Debet. Cassabehållning, dels innestående i Depositions-Afdelningen, dels Contant vid Bruket .. Tumba hemman, Pappersbruken med alla byggnader och fasta Inventarier, Qvarn, Lastageplatsen vid Tullingesjön och Magazinshuset i Stochkolm, upptagne under olika Contos .