Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qvitto Bref att afgifterne blifvit erlagde. §■ 14. Resepass, som af Kongl. Majit utfärdas för personer i enskildta ärender till utrikes orter, skrifves på Charta från och med två R:dr till och med femton R:dr. Resepass, som utfärdas af vederbörande Embetsman till utrikes ort , förses med stämpladt Papper till 1 R:dr för Husbonde eller Hustru med Banij,: och till 16 sk för hvar betjent eller piga , ont. äar de äro införde i samma pass. För Den 5 Juli. 469 För Gesäller som resa till utrikes ort j 1 2 sk. Taga flere Gesäller ett och samina Pass, okas stämplade Papperet derefter, För dem af Allmogon sorn resa öfver gränsen i enskilta angelägenheter och ej återkomma inom fyra dygn, åtta skillingars ^Charta för hvarje person; åliggande .Tullbetjeningen, att så vid utsom återresan, å Passet teckna när innehafva ren färdats igenom tullen, samt, då någon finnes hafva häremot brutit, honom, likmätigt Kongl. Brefven den 34 November 1757 och 10 Maj 1803, qvarhålla och, på sätt här nedan angående Skepps-Docutnenter förordngdt är, Kronans rätt utfordra och derföre redovisa. Pass som utfärdas till resa endast utom länet , för Husbonde, Hustru eller Barn med sitt folk 13 sk-. Gesäller 6 sk. hvardera. För Allmogen samt Corporaler vid Infanteriet, Dragoner, Kyttare.; Soldater och Båtsmän 2 sk, Sådana bevis af Presferskapet, deraf DahhAllrrmgen enligt Författningarne äger att i stället för Pass sig begagna då de söka arbete, i Handsorterna , äro från stämpladt Papper fria. Certificater och Sjö-Pass för de lill utrikes orter gående inhemska fartyg - 12 sk» För utländska 24 : Connoissementer på gods med inhemska fartyg till utrikes orter - . 3 med utrikes fartyg 6 Biloch Mätare-Bref å inrikes fartyg 24 å utrikes • 1: . Sjö - 4?o + Den 5 Juli. Sjö-Assurance Bref till och med joo
Enevalds blod jäste vid tanken på att en adelig qvinna skulle öfverfallas, han skulle se det, och icke, som hans riddare ära fordrade, beskydda den värnlösa. Han hade varit länge i fremmande land och icke sett fru Metta sedan sin barndom, detta återseende blefve bedröfligt. Hade han helst icke varit fängslad! Nedlåta sig till att bedja, att hyckla för en bonde, det kunde han ej förmå sig till, ehuru han väl kunnat bli fri, blott han låtsat gå in på Poutus förslag. Men detta ville han dock ej. ”Brita, har jag inte sagt dig tusen gånger, att du inte får ställa bort en kittel innan du skurat den blank, och den der är ju så knottriger, som ditt eget koppärriga ansigte; men det är skilnan, att koppärren ha vår herre märkt dig med, och de lända dig till ingen skam, ty lika bra menniska kan du vara, fast du inte är så fager i ansigtet; men har du kittlarna mulna och inte skurar tennfaten blanka, så vill ingen hederlig karl ha dig till hustru. Ändå qvasten, står den icke i vrån! vet du icke att den skall hänga der på spiken i kontoret? Brita, Brita, om du fast tjenar hos en torpare, så skall du vara ordentlig; och du sen, som fått hedern komma i ett adelshus. Slå inte den öfverblifna ärtmaten i ett brukadt fat, tag du vackert ett rent käril. Ren mat ska tiggarn ha, som får den öfverblifna betan, så väl som herrskapet sjelf, som äter först ur fatet”. ”Henne får jag mycket besvär med, innan hon blir folk”, fortsatte fru Metta för sig sjelf, i det hon ernade lemna stugan, der Brita sysslade, men möttes i dörren af Elsa, som störtade emot henne likblek, med stirrande ögon och vidöppen mun. ”Elsa, hvad i herrans namn går åt dig, har du sett otyg midt på dagen, eller har nån stöpt bly öfver dig? Hvad fattas dig, menniska?” ”Klubbmännerne, klubbmännerne, bönderne”, stammade Elsa. ”Gud hjelpe en hvar för det plågoriset!
Under Rikets Ständers profning har kommit; — Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit vackt uppå., med flere sådana sätt att uttrycka anledningen. Jag anhåller således, att, om det är första gången detta afsteg af Utskottet blifvit begånggtj återremiss af Expe^ Prof. Utdrag dan 12 Augusd 1829. 45 ditionen matte beviljas, eller, i annan händelse, mitt förslag såsom ny motion, remitteras lill Expeditions-Utskottet. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskor3 tits Betänkande, Nto 78 , öfver Riksdags-: Fullmägtigen från Hallands Län , Petter Anderssons motion om ändring af Strafflag arne för stöld m. m., fann Ståndet för godt att detta Betänkande bifalla. S. D. I anledning af dervid gjorda anmärkningar, återremitterades Lag-Utskottets Betänkande, N.'o 79, öfver Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielssons från Elfsborgs Län motion om ändring af Rättegångseller Fatalietimman vid Häradsrätterne. S. D. Å. nyo föredrogos och biföllos StafsUtskottets Utlåtanden: N.o ao6 , i anledning af väckta frågor bm Boställen för Häradshöfdingar eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad, samt angående inköp af Kronoskattehemman Prot. Utdrag den 12 Augustt 18*9. net Holm i Norra Helsingland , för alt till Boställe för Häradshöfdingen, Krono Fogden och Harads Skiifvaren derstädes användas} och N:o 207, i anledning af väckt fråga, om löners anslående åt Lands-Fiscaler. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats* Lag samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtanden :
Arfvode 12: — Utgifter år 1863. Pensioner 330: — Extra utgifter — 88. Arfvode 12: — Utgifter år 1864. Pensioner 286: — Extra utgifter — 88. Arfvode 12: — Balans till år 1865. Sammandrag af Stråleska Fondens Debet. Balans från år 1861. Fondens skuld till Westerhanninge socken 3,300: — Utgifter år 1862. Afskrifning: Innehållen Bevillning 20: 48. Utgifter år 1863. Utgifter år 1864. Extra utgifter 5 Arfvode 85 Balans till år 1865. Credit. Riksmynt Balans från år 1861. R:dr öre. Fondens tillgångar och fordringar 6,280: 70. Inkomster år 1862. Räntor 300: — Inkomster år 1863. Räntor 307: — Inkomster år 1864. Räntor 345: - Summa 7,232: 70. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 16 Oktober 1865, J. L. Bogeman. Credit. Balans från år 1861. Fondens tillgångar och fordringar 31,601: 72. Inkomster år 1863. Inkomster år 1864. Räntor 1,582: 24. Balans till år 1865. Fondens skuld till Westerhanninge socken 3,300: - Summa 39,668: 9. Stockholm af Riddarhus-Kontoret den 16 Oktober 1865. J. L. Bogeman. Bil. till Högloft. Ridd. o. Adelns Fröt, vid 1865 års Riksdag. 4 50 Sammandrag af von Liewenska Fondens Debet. Utgifter år 1862. Pensioner 1,875: — Extra utgifter 5: 68. Afskrifning: Utgifter år 1863. Pensioner 1,950: — Extra utgifter — 88. Arfvode '. Utgifter år 1864. Pensioner * 1,950: — Extra utgifter — 88.
Då Protocolls-Secreteraren Roman, som, enligt hvad handlingarne upplysa, icke förr än år i83o blifvit innehafvare af de nu mera indragne Ombudsmansoch Bokhållaretjensterne vid Lappmarks Ecclesiastique-Verk, å dessa tjenster erhållit Constitutorial, samt elen derför anslagna aflöning endast i form af arfvode uppburit, hafva Rikets Ständer ansett deraf följa, att han, enligt hittills för pensionering å Rikets allmänna Indragnings>Stat följda grunder, icke är berättigad att såsom pension få åtnjuta samma aflöning; hvadan Rikets Ständer icke funnit skäl att till pension å allmänna Indragnings-Staten upptaga Protocolls-Secreteraren A. Roman, i och för dess innehafda befattning såsom Ombudsman och Bokhållare vid Lapp - Expeditions-Utfkottets Förslag till und. Skrifvelse N-o 3ig. 127 marks Ecclesiastik-Verk; hvilket Rikets Ständer skolat, till svar å E. K. M:s högstberörde Nådiga Remiss, härmed i und. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 April 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adela den i3 April i835. Preste-Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående så kallade UndantagS‘Contracts intecknande. CL ag-Utsk.
Föreskrifter i afseende på förordningens verkställighet. § 67. Kongl. Maj:ts befallningshafvande böra hålla allvarlig hand öfver efterlefnaden af allt hvad i denna förordning stadgadt blifvit, och skall det åligga krono-, stadsoch polisbetjente samt andra i sådant afseende särskildt förordnade personer att förbrytelser deremot beifra'; egande dessutom hvar och en rättighet att förbrytelser emot förordningen angifva och åtala, undantagande barn emot föräldrar, samt tjenstehjon under den tid, de i tjenstenläro, emot husbondefolk. Angifvare vare berättigad att, vid målets utförande, njuta biträde af krono-åklagare, der han det äskar. Rättighet alt, så i stad som på landet, anställa visitation och göra beslag, tillkornme endast kronofogdar, landsoch sladsfiskaler, länsmän samt andre af Jusliliekanslers-embelet eller Kongl. Majrts befallningshafvande förordnade personer, äfvensom polisoch sladsbeljente, livar och en inom sitt tjenslgörings-dislrikt eller det, hvartill han blifvit serskildt förordnad. Bil., N:o 2, lill Bevillning-Ulskotlets Skrifvelse, N:o 6. 21 Undersökning eller visitation må all<y tider på dygnet anställas uti brännet ier, kök, bryggoch bageristugor sämt andra rum eller byggnader, hvilka för bränvinsbränning eller omdistiliering kunna begagnas. Dä beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro och efter det branvinsbrännings-redskapens innehafvare eller, i dennes frånvaro, bans på stället varande ombud eller någon af hans husfolk derom blifvit tillsagd.
Eif påstående af honom kan jag dock icke lemna ouptaget, det nemi. att detaljerna vore af mindre vigt, och får jag i det afseende! hemställa till Eder Mine Hrr om det väl kan anses vara af mindre vigt att ett förslag lill ny organisation af representationen är till detaljerna af upställningen så felaktigt, att det genast efter antagandet måste förändras för alt blifva möjligt att tillämpa och om sådant i och för sig sjelft af vigt icke blir det i ännu högre grad, då denna nödvändighet af förändring, derjemte kan begagnas såsom hjelpmedel för den påtryckning till andra uplösande förändringar, hvartill förslagets grundprinciper och det sätt hvaruppå dessa blifvit tillämpade, gifva anledning. Hr Brakel, Gustaf Mauritz: En af Konungens rådgifvare har uti gårdagens plenum slutat sitt försvarstal för det på bordet liggande representalions-förslaget med valspråket öfver Wasaskölden ”Folkets väl vår högsta lag”. Jag är fullt öfvertygad om att folkets väl är lör de män som sitta kring Konungens rådsbord, högsta lag. Men lag kan efter skilda åsigter skrifvas på skilda sätt, och det sätt, på hvilket det hvilande representations-förslaget är skrifvit anser jag hvarken vara det naturligaste eller det rationelaste. Ty, ingen af Eder, Mine Hrr, lärer kunna neka att det sätt, på hvilket våra äldsta 5* 68 Den 18 December. förfäder deltogo i Statens angelägenheter var det naturligaste, det rationelaste; det nemi. då hvarje friboren man, hvarje man för sig, drog upp till thinget och iler högt utlalade sin mening. Ett sådant sätt att gå lill väga kunde ega rum då vanligtvis ett enda intresse gjorde sig gällande hos det på thinget församlade folket. Men då samhällskicket utvecklades, då folkmängden förökades, då intressena mångfaldigades och formerna lill följd deraf måste invecklas, då blef detta sätt för folket att utöfva sin andel i slatsbeslyren omöjligt och ogörligt. Då upstod ur denna första naturliga och rationella grund stånds-representalionen lika naturlig, lika rationel.
För vinnande af nämnde ändamål, för så vidt föreskrifterna angå svedjandet, blifver det emedlertid nödvändigt, alt för öfverträdelse af förbudet deremot stadga så höga böter, att skogsegaren icke må kunna, såsom förhållandet är med de för närvarande stadgade obetydliga böter för svedjande å annan mark än kronans parker och gehäg, finna uträkning uti att erlägga böterne, hellre än alt afhålla sig från svedjebränningen; af hvilken anledning Utskotten, utgående från den synpunkt, alt olofligt svedjande, ulan afseende på skogens beskaffenhet samt huruvida den eges af kronan eller den enskilde, bör beläggas med lika höga böter, anse desse lämpligen kunna bestämmas lill 35 R:dr 16 sk. Banko. Likväl torde det för svedjande å kronopark och gehäg nu stadgade bötesansvar böra oförändrädt bibehållas, helst anmärkning mot dess lämplighet ej förekommit. På grund af hvad Utskotten sålunda anfört, få Utskotten, med tillkännagifvande, att de med svedjande, afse endast s. k. fallbränning och icke det förfarande, då ris eller affall efter afverkad skog på marken uppbrännes, vördsamt föreslå, dels att svedjande utom aker, äng och rätter beteshage hädanefter icke må tillåtas å annan mark, än kärr och mossar, samt å skog, först sedan Konungens Befallningshafvande, efter anmälan och föregången undersökning, funnit skäligt sådant midgifva, dock att härunder icke förstås förbud mot uppbrännande af ris eller affall efter afverkad skog; samt dels alt, med bibehållande af det för olofligt svedjande ä kronopark och gehäg nu stadgade ansvar, svedjande utan lof å annan mark må varda belagdt med 33 R:dr 16 sk. Banko böter.
Då jag således anser att testamentsrätten bör lemnäs fri, men någon återremiss till Utsk. ej mera kan få ske, får jag vördsamt instämma med dem som yrkat afslag å Betänk. 20 Den 8 J^nf Hr Cederschiöld: Efter nuvarande lag har man icke rättighet att genom testamente bortgifva något af ärfd jord på landet, men deremot all aflingsjord; och efter stadsrätt endast ^ då bröstarfvingar finnas. Nu deremot skulle man, då bröstarfvinge ej finnes till, få rätt att disponera all sin egendom, således en frihet som man förut icke egt. Deremot skulle man icke få gifva bort mera än af hvad man eger, om bröstarfvinge finnes, och således i afseende å aflingsjord och lösören å landet förlora hälften af den dispositionsrätt man nu eger, men deremot erhålla en frihet, som man nu ej eger att förordna om hälften af arfvejorden fi landet, och hälften af all egendom i staden. Då nu aflinge-egendom otvifvelaktigt är större än den ärfda jorden så vore det på sätt Hr Carleson anmärkt, dock sannt, att förslaget innefattade en inskränkning, såvida det framställes som en allmän sats, gällande för alla förhållanden; men man må noga besinna, att den inskränkning, som här är gjord, att man icke får gifva bort mera än gäller endast i det fall, att man har bröstarfvingar: i annat fall åter får man bortgifva allt. Således innebär detta stadgande i de flesta fall icke en inskränkning, utan en utvidgning. Under nuvarande förhållanden har man icke en gång rättighet att gifva ens det ringaste af arfvejorden på landet åt sin maka eller någon annan, till hvilken man står i förbindelse, utan en aflägsen slägtinge kan komma och göra ett sådant testamente om intet. Således kan jag ieke finna annat än att Utsk:s förslag är en utvidgning af testamentsrätten. Jag tillstyrker derföre bifall. Många Ledamöter hördes ropa på propos. Hr Carlheim Gyllenskjöld: Jag beklagar, att nödgas upträda, då Ståndets tålamod redan tyckes vara satt på alltför svårt prof.
Stms uti berörde hänseende uttryckta underd. önskan, minskat en befälsstyrka, som varit afsedd för manskaps exercerande, man haft skäl att vänta, att R. St:r jemväl skulle gå till mötes den nu viickta hemställan, att, der behofvet af befäl vore ännu mer i ögonen fallande, fylla detta behof och bevilja dertill erforderliga medel, samt, i sammanhang dermed, förslaget om öfver förande - D «u 14 Ap r il f. ta. 193 förande på 5:te HufvudTiteln af åtskilliga f. n. under 4:de HufvudTiteln hörande anslag. Dä min öfvertygelse är att detta förslag, på sätt äfven Utsk:t måst vidgå, är ändamålsenligt, samt en fullständig organisations* plan för ordnandet af Sjöförsvaret derigenom blifvit bragt å bane, anser jag allt skal vara att förena mig med de Hrr, som yrkat afslag å Utskits Utlät, i denna del samt bifall till K. Mits Nåd. Propos. i ämnet. Hr Hjärne, Harald: Om ändamålet med sjöbeväringen skulle, på sätt en föreg:de talare nyss anfört, endast eller hufvudsakligen vara, att tjenstgöra till lands och sålunda allenast infanteri exercis behöfva ifrågavide beväring meddelas, skulle jag medgifva det af honom framstälda påstående, att de nu föreslagna marin-bataljonerna äro obehöfliga; men jag har föreställt mig, att syftet med sjöbeväringen är något helt annat, eller att icke allenast inölvas uti infanteri-exercisen, utan att jemväl erhålla den öfning, som erfordras för embarquering och debarquering å skärgåidsfartyg, samt att biträda vid dessa fartygs manöver, hvilket städse kommer att utgöra en hufvudsaklig del af denna bevärings tjenstgöring i fält.
Der förekommer bland annat något rörande en punkt, som länge blifvit vid Riksdagarna framhållen såsom enskildas önskningar, nemi. att åt särskilda personer skulle updragas tillsyn öfver folkskolorna. Då kan man äfven hoppas en lycklig lösning af de svårigheter, som mångenstädes visat sig, der klockareoch skollärare-sysslorna äro förenade; och det bör hädanefter icke möta någon svårighet för en församling, som vill blifva af med sin folkskolelärare, att afskeda honom, oaktadt han tillika bestrider klockaretjensten, hvilken i sådant fall bör sättas i andra rummet. — Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få åtfölja motionen till Utsk:t. Härmed ansågs öfverläggningen afslutad; och blef denna motion, tillika med anförandet, remitterad till Allm. Besv-o. Ekon.Utsk:t Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman, upläste en motion, så lydande; BankoReglementets g 168 medgifver enskilda personer, att på Uppoch Afskrifning insätta penningar i RiksBanken. En särskild Instruktion bestämmer 75,000 Rdr såsom den högsta summa hvarå ränta får beräknas. Bolag och Allmänna Inrättningar äro från Uppoch Afskrifnings-rätt uteslutne, således äfven Enskilda Banken i Stockholm. Detta oaktadt är det en känd sak, att Enskilda Banken, på sina Bolagsmäns, Direktörers och Tjenstemäns namn lärer insätta betydliga summor på den räkningen, — man vill tro ända till millioner. Min pligt likmätigt, får jag vördsamt fästa R. Stms upmärksamhet på detta förhållande, ty utom det att RiksBanken på en sådan rörelse måste göra betydliga förluster, så kan, om Enskilda Bankens tilltag på RiksBanken icke i tid stäfjes, den förre snart blifva mästare både öfver R. Stms Bank och realisationen. Väl vore om BankoUtsk:t, genom den myndighet, sora eger att vaka öfver lagarnes helgd, kunde få kännedom om, under hvilken rubrik i Enskilda Bankens räkenskaper, Uppoch Afskrifningsräkningen på RiksBanken är uptagen, och om Lagen för de Enskilda Bankerna, i detta fall, kan anses vara bruten.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de den tillökade ordinarie Soldat-roleringen i riket; N:o 49, i ani. af erhållen återremiss af Utsk:ns betänk. N:o 18, ang:de väckte förslag till en förändrad organisation af Landtförsvaret; N:o 50, i ani. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 20; IN:o 51, ang:de RiksSlms beslut i ani. af betänk. N:o 35; N:o 52, i ani. af väckte frågor om indragning af Biskopsembetena, reglering af Biskoparnes löner samt de af dem innehafvande prebende-pastorats förseende med egna Kyrkoherdar m. m.; Bevillnings-Utskottet: N:o 29, ang:de beräkningen af Tullmedlen, Saluaccisen, Postmedlen, Charla-Sigillata-afgiften och Husbehofsbrännerimedlen; N:o 30, ang:de de till den blifvande nya Bevillningsstadgan hörande formulärer ; Bevil In.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotten: N:o 5, med förslag till redaktion af vissa stadganden i förordningen, ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin; Lag-Utskottet: N:o 46, i ani. af väckt motion alt 1 § af 9 kap. Ä. B. måtte tillökas med ett nytt stadgande för bestämmande af hvad egendom i boupteckningen bör uptagas och värderas; N:o 47, i ani. af väckt motion, ang:de Kronofogdes och Landtmälares rätt att såsom rällegångs-fullmäktige begagnas; N:o 48, i ani. af väckt motion om ändring i lagens stadganden om tiden då hemman å landet och hus i staden skola afträdas; N:o 49, i ani. af väckt motion om ändring i 21 kap. 3 § R.
Detta kreditiv, sorn dock under hvartdera året 1858, 1859 och 1860 kommer att förminskas med 150,000 R:dr Riks; mynt, hålles intill nästa Riksdag Kongl. Kommers-kollegium till handa mot enahanda vilkor, som varit stadgade för de hittills å Ranken för berörde ändamål anvisade låneunderstöd, samt under förbehåll: l:o att Banken för hela det belopp, som å kreditivet kan varda uttaget, eger säkerhet i Manufaktur-diskontens alla fordringar samt egna behållna tillgångar; 2:o att, i händelse Fullmäktige, med afseende å Bankens ställning, finna sig nödsakade kreditivet eller någon del deraf uppsäga, Kongl. Kommers-kollegium då skall, efter 9 månaders förlopp och sedan derom sex veckor förut blifvit tillsagdt, till Banken återbetala hvad som derå är vordet lyftadt; och 5:o alt för de å kreditivet uttagna summor, Banken eger att beräkna 5 procent årlig ränta, som, enligt deröfver uppgjorda liqvider, vid hvarje halft års slut, till Banken inbe talas, vid äfventyr att, i annat fall, kreditivet anses uppsagdt. Om fortfarande af det genom 163 § till Jern-kontoret anvisade kreditiv är framställning gjord uti en af Friherre Alströmer, C. J. 0., räckt och till Utskottet remitterad motion, hvari förmäles, bland annat, hurusom detta kreditiv städse visat sig vara af verklig nytta för jernhandteringen i Riket, samt att de för kreditivets begagnande föreskrifna vilkor, hvaribland det, att afkomsten å detsamma skall särskildt redovisas och användas till rön och försök med hvad mera till jern-industriens framgång och förkofran kan lända, behörigen uppfyllas; och som Utskottet, med afseende å det nyttiga ändamål, hvartill kreditivet är afsedt, funnit sig icke ega skäl att i detsammas belopp eller vilkoren derför tillstyrka någon förändring, hemställer Utskottet om bibehållande af 165 § i Reglementet oförändrad, af följande innehåll: 15:o.
J tordén likväl erinia Eder mine Hrr, att sedan propos:n afgafs, hafva de omständigheter inträffat, som förändradt handelsverldens skick. Följden af denna förändring var att Konungen lill sig kallade vissa ledamöter af Bevilln:sUtsk. och föreställde nödvändigheten alt göra afseende på dessa nya förhållanden. Saken finnes upptagen i ett protocollsutdrag från BevillmsUtsk. af d. 30 Mars innevar. år. Förmodligen kännen J alla dess innehåll. Jag behöfver således icke uppläsa det, men är färdig dertill om någon bestrider förhållandet. Således haiman sett Konungen förfara på samma sätt, som Hr Skogman, nemi. att låta en grundsats, som man hyllar, likväl gifva vika för lidsomständigheter, dem man icke har i sin makt att be - Den 31 Maj f. m. 213 herrska. Skulle då R. St. i detta hänseende gå längre ån Konungen sjelf vill att de skola gå? Det är tyvärr så med de liberala alt, har man en gång gjort dem ett förslag så haka de sig fast dervid för all framlid, utan afseende på hvad ändrade omständigheter sedan må säga deremot, för att bevisa det motsatsen vore nyttigare. Nu har Konungen en gång under andra förhållanden gifvit ett förslag i liberal riktning och derföre skall del förblifva dervid, änskönt Ilan sjelf på grund af ändrade tidsomständigheter, äskar förändring. Men mine Hrr, sedan Konungen yttrade sig, har något tillkommit som vi ej få förgäta. Då han anmodade Bevilln.Utsk. att gå försigtigt till väga: så voro ännu icke rustningar beslutade för att biträda en granne. Hvad är följden af dem? Jo den, att 2,000,000 redan äro beviljade för kostnaderna och att andra millioner dertill ytterligare skola behöfvas om rustningarna blifva långvariga. Hvar skola penningarne lagas? Statskont. har inga, det veta vi, och riksg:skont. icke heller.