Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Följden deraf skulle blifva, att antingen Magazinslnrättningen då skulle handla af Utlänningen, eller om det skedde af enskilde, så måste i sådant fall, andre enskilde vända sig hos Utlänningen, för att få köpa den spannemål som behöfdes. Mig synesganska enkelt, att ett Land som ofta är blottstäldt för missväxt, eller åtminstone klen årsväxt och det nästan hvart år i någon del af Riket, bör söka att, af de goda årens öfverskott, bereda sig tillgångar för kommande svårare årens behof. Att köpa upp, sedan missväxten redan yppat sig, vore, att då fördyra spannemålen, i stället för att bereda ett bättre pris på den. Men det är Riksens Ständers och Styrelsens pligt, att medverka till' sådane anstalter, att säden må kunna väl förvaras, och att endast god spannemål blifver upphandlad och intet fötsnillas. Jag anhåller af dessa skäl om återremiss af Betänkandet. Herr von Hartmansdorff, Augit fl: Om nyttan eller skadan af en allmän Magazins inrättning, har redan tillförene blifvit så mycket ordadt, att jag nu ej tror mig behöfva ingå i någon Ben s September J. m, 125 vederläggning af hvad den siste värde Talaren vidlyftigt derom yttrat. Han säger sig hafva vid en föregående Riksdag, framställt skadan af inrättningen, då den ansågs vara god; men nu deremot, då den anses skadlig, har han sökt ådagalägga dess nytta, Det hade varit önskligt, att han på samma gång framställt bägge dessa motsatta åsigter, till vinnande af rigtigare beslut, än de som blifvit fatta-, de. Mig synes det imedlertid gifvet, att eo inrättning, hvars ändamål är att medla emellan köpare och säljare, så att bägge skola vinna, ej kan uppfylla sitt ändamål, och följagtligen måste blifva förhatlig för bägge, samt tillskynda Staten förluster.
Finske undersåten, Häradshöfdingen Nils Ekström, såsom ombud för Förgångsmannen Nils Eriksson Keskatalo i Neder Raumo by af Neder Torneå socken i Finland och för egen del, angaf i en särdeles vidlyftig skrift med många bilagor Konungens Befallningshafvande och Landshöfdinge-embetet samt en Kronofogde och en Länsman i Norrbottens län att hafva i flera afseenden felat vid behandlingen af nedanomförmälda lagsökningsärenden. Bland de flera klagopunkterna ansåg jag, efter det vederbörande undfått del af klagoskriften och deröfver sig yttrat, endast nedanstående förtjena uppmärksamhet, hvilka voro riktade dels emot Landshöfdinge-embetet af följande anledning: Förre Bonden Per Johansson Korpi i Kojvukyla ägde hos Finske undersåten Per Purra i Öfver Raumo by fordran till belopp af 222 R:dr 22 sk. 10 rst. Banko jemte ränta, enligt ett af Finsk Domstol, Neder Torneå Häradsrätt, den 9 April 1846 meddeladt utslag. Purra åter, hvilkens vistelseort var för Korpi okänd, hade att fordra af Disponenten vid Kengis bruk, Carl Johan Sohlberg, omkring 400 Riksdaler Riksmynt, dem Sohlberg, enligt Korpi lemnadt skriftligt förklarande, åtagit sig att utbetala till Korpi, emot borgen, om Konungens Befallningshafvande funne skäligt sådant förordna. Korpi sökte förthy hos Konungens Befallningshafvande i Norrbottens län, att Sohlberg måtte förpligtas af dessa hos honom innestående medel till Korpi utgifva förstnämnda belopp, jemte ränta och lagsökningskostnad. Landshöfdinge-embetet meddelade resolution den 2 Mars 1857, utan att Purra blifvit öfver ansökningen hörd, och med förklarande, att Landshöfdinge-embetet pröfvat samma ansökning, hänvisades Korpi att anmäla sig hos vederbörande Kronofogde för erhållande af utmätning å Korpis fordran, »om fog dertill vore.»
Det är ju roligt att ha roligt, och bekymren dem skjuter jag så gerna upp ... man skall aldrig jaga bort glädjen ... hon rymmer nog ändå. Allting är förgängligt på jorden, Kung Salomo säger ju så. Jag tager denne Kungen på orden, Men tömmer min flaska ändå. 13 Så låt oss då lefva för dagen Och glömma all verldens besvär, Att lyda och skyddas af lagen, Se detta är vishetens lära; Att dricka sitt glas och bli kär, Allt annat är glitter och fras. I nöjet der ser jag min lära Och sällheten uti mitt glas . De glada bröderna hafva nog redan tänkt på utväg åt mig eller också gör jag mig en sådan sjelf. (tar upp knytet) Se här mina bacchanaliska decorationer ... jag sätter dem på mig ... de passa förträffligt till den öfriga kostymen ... Jag hoppas att jag får begagna mig af er kappa, för att inte alltför mycket förblända polisens ögon. VON SCHÖNLEBEN. Välbetänkt, så ha vi kanske inte hjelpt hvarann just synnerligen ... de söka er ... de söka mig ... vi blifva tagna en tous cas ... Samtalande röster! de närma sig hitåt ... Det är kanske bäst att försigtigtvis se hvad folk man har att göra med? KEXÉL. Det är kanske bäst. (de draga sig åt sidan.) Fjerde Scenen. BARON BILDSTEIN. (insvept i en kappa.) Diantre! om hon narrar mig, den lilla obevekliga ... impossible Juvelerna och guldringen, de tala väl något de qvinnan är svag och jag är svag för qvinnan ... Smäktande ögon ... skälmska blickar ... de ha gjort mången karl vekhjertad ... Jag har måst promenera till fots, emedan min dyra hälft, Madame la Baronne, rest ut med 14 equipaget ... hon skulle ana, hon ... hon blef au désespoir af jalousi ... et pourtant ... vi ha varit gifta uti tjugofyra år ...
Majit behagat inhemta, har med anledning deraf yttrat, att då Apothekaresocieteten genom bidrag till lika belopp med de af Staten beviljade anslag, med icke ringa uppoffringar under flera år berömligen sökt upprätthålla en för den Farmaceutiska undervisningen oundgängligen behöflig läro-anstalt, men, detta oaktadt, det kan anmärkas, att denna läro-anstalt, så väl i anseende till otillräckligheten af de medel, hvilka funnits för ändamålet att tillgå, som den provisoriska fot, hvarpå den genom de endast från riksdag till riksdag beviljade anslag, samt i saknad af egen lokal, varit och ännu är ställd, hittills icke kunnat och framgent svårligen skall kunna uppfylla alla billiga fordringar af ett läroverk, derest icke Staten mellankommer med erforderligt understöd; då härvid i betraktande tages, att icke allenast Professorerna vid Carolinska Medico-kirurgiska institutet, der Farmaceuterne under de sednare åren likaledes provisoriskt haft tillåtelse att begagna det kemiska laboratoriet, men äfven Apothekare-societetens Direktion funnit önskligt och nödigt för båda undervisningsverkens bästa, att den Farmaceutiska undervisningen helt och hållet förflyttades ifrån sistnämnda institut, samt derom hos Kollegium gjort anmälan; då Apothekare-societeten, genom enskilda bidrag, nu väl blifvit i stånd att bekosta inredning till ett eget laboratorium, men saknar erforderliga medel för uppförande af en dertill passande byggnad; och då ändtligen det är Kollegii pligt att nu, såsom tillförene, vitsorda behofvet och vigten deraf, att det Farmaceutiska läroverket måtte vinna en för framtiden fast och af andra läroverk oberoende ställning, Kollegium, under åberopande af hvad Kollegium redan år 1840 i saken yttrat och här äfven blifvit anfördt, i underdånighet tillstyrker nådigt bifall till den af Apothekare-societeten gjorda underdåniga framställning. På de af Sundhets-kollegium anförda skäl och då Farmaceutiska institutet, om ock ursprungligen en enskild anstalt, likväl måste anses vara af en vidsträckt allmän nytta, samt då slutligen angeläget är, att ej Carolinska Medico-kirurgiska institutets Bih. till II. St.
Äfven sjön häfver sig oroligt; måtte vi ej utsättas för storm; det vore dock ohyggligt, att under natten nödgas kämpa med vågorna. Ovädret tilltager verkligen minutligen, fartyget kränger redan så ofta, att jag med möda, skrifvande, kan behålla min plats, och som man der nere hörs förena sig att vara trefliga, det vill säga: Löjtnant Pirouette amuserar de unga damerna med hvarjehanda kortkonster, träder sax på band, samt gör nät på händerna, Borgmästarinnan fortfar att berätta nytt, och Direktör Bergbrun med Öfverjägmästarinnan och Assessor Bengelberg spelar boston, så säger jag i hast: god natt Emilia! och begifver också mig till trefnaden. Den 4 Juni förmidd. Hu! en stormig natt! regnfull och ruskig; nästan ingen af Passagerarena har kunnat njuta af hvilan (då jag undantar Rådinnan Ö., hvilken medelst tillhjelp af näsorganerne hela natten spelte en uthållande solo), ehuru Kaptenen i går afton försäkrade, det fruntimren, i anseende till stormen, kunde sofva trygge. Mon Dieu! Cloty! sofver du? suckade Geheimerådinnan; uff! uff! pustade Öfverjägmästarinnan, hvarunder jag föreställde mig huru hennes underläpp skred ovanligt fram om den öfre. O, Herre Gud! pep Borgmästarinnan, hjelpe oss till dager; jag ångrar dock som alla synder, att jag i går afton så illa förtalte fru Godman, hon är likvist en bra beskedlig menniska, och gör ej maskan emot. Sålunda, under stånkande och pustande förgick natten ingalunda fort; Borgmästarinnan var den första som stack hufvudet ut ifrån sin otrefliga bostad; såg med spejande blickar ikring på sina närmaste, och midt emot liggande grannar, men som de ännu en hvar, trötta af nattens mödor, lågo orörliga, grep hon i tysthet efter sin stora sammets-pirat, kände och kände länge efter något deri, gissa dock min hulda läsarinna efter hvad? Ah du tröga, dumma författare, efter näsduken? Nej, nå tandborsten?
I följd häraf och då den vigtigaste, i gällande lag tillika mest bristfälliga, delen af lagstiftningen rörande brott inot person vore den, som anginge annans förnärmande till lif eller helsa, har E. K. Maj:t, i öfverensstämmelse med de grunder, som innefattas i det för Rikets Ständer tillförene vid särskilda riksmöten framlagda förslag till ny strafflag och som vid sednare ändringar af brottmälslagsliflningen jemväl blifvit iakttagne, låtit utarbeta och, efter Högsta Domstolens hörande, i nåder till antagande af Rikets Ständer framställt det förslag lill Förordning angående mord, Expiidilions-Uukotlcix Förslag till underd. Skrifvelse J\:o 415. 131 dråp och amian misshandel, sorn I högstberörde nådiga Proposition innefattas och lör hvars afvikelser från ofvan omförmälda slrafflagsförslag anledningarne äro uppgifne uti del vid den nådiga Propositionen bifogade Statsråds-protokoll. Vid öfvervägande af detta vigtiga ärende hafva Rikets Ständer icke förbisett, hurusom ingen del af nu gällande lag har större behof af förändring än den, som an1 går ansvar för våld mot person och hvilken, med strängt vidhållande af regeln: lif för lif, på samma gäng likväl medgilver att de flesta andra slag af förbrytelse mot person och bland dem äfven sådane, som medföra de svåraste lyten, kunna försonas med penningeböter, de der genom penningevärdets läll blifvit än obetydligare än ursprungligen varit afsedt. Men om nutidens förändrade åskådningssätt och mildare seder påkalla skärpta ansvarsbestämmelser för äfven ringare misshandel å person, så att den förolämpade, i visshet att lagen lemnar honom fullständig upprättelse, må betagas lockelsen till sjelfhämnd, fordra berörda förhållanden lika oeftergiflig! alt den mängd af dödsstraff, som längesedan förlorat sin rot i allmänna meningen, varda ur lagen borttagne, så att den utsträckning af benådningsrältens tillämpning, som brottmåls-lagstiftningens många föråldrade straffbestämmelser länge måst halva till följd, må kunna inskränkas på samma gång nödigt allvar i bestraffningen inlägges.
N:o 467. underdåniga memorial liar anläggningen af en jernväg frän sjön Salen på östra sidan om Sommen lill Linköping befunnits icke allenast ulförliar, utan ock 10,450 fot kortare än .den föreslagna vägen på vestra sidan; och beträffande de förespeglade lokala svårigheterna för en anläggning på östra sidan, så synas desamma, jeniförda med de svårigheter, hvilka på llerc ställen förekomma på den redan fullbordade vestra stambanan, icke i ringaste mån förelinnas; hvilket bäst synes deraf, att kostnaden för 17 mil 9,200 fot eller nära 11\ mils jernväg endast utgör 12,465,428 R:dr eller omkring 722,000 It:dr per mil, då deremot, enligt bilagan litt. Stats—Utskottets betänkande N.o 56 vid sistförflulne riksdag, anläggningskostnaden för Askersund—Örebro upptages lill 955,900 U:dr per mil. Jemiörd med kostnaden för den af Kongl. Maj.t nu föreslagna jernvägsslräckningen emellan Cathrineholm och Norrköping, hvilken för 4 mil 25,950 fot eller närmare 5 mil utgör 4,954,055 lt:dr, visar sig anläggningen för vägen öster om Sommen särdeles lätt och billig, enär vägsträckan emellan Norrköping och Cathrineholm skulle komma att kosta omkring 990,000 Hdr per mil eller nära 270,000 Hulr mera per mil, än den lör sin oländighel förkastade banstråckningen öster om sjön Sommen. Visserligen är det sanni, ali man genom mångåriga undersökningar och derigenom vunna förbättringar i planerna för väganläggningen vester om sjön Sommen vunnit en sådan nedsättning i kostnadslörslagen, att kostnaden lör denna väg, som upptages tili 17 mil 19,650 fot, eller något mer än 174 mil, kunnat beräknas lill endast 11,918,286
Når härtill låggas i fakturan upptagna omkostnader, nämligen: emballage och forsellön m. m Pund Sterb 1. 4. — kurtage „ „ 2. 13. 6. assurance „ „ 6. 3. 9. kommission „ „ 10. 14. 5. tillsammans Pund Sterb 20. 15 s. 8 d. som, efter nyssnämnde kurs utgöra R:mt R:dr 369: 9 4. samt följande ytterligare omkostnader: frakt från London till Götheborg 96: 09. diverse utgifter i Götheborg och Stockholm 26: 15. ^2- is befinnes hela kostnaden för ifrågavarande guldparti utgöra R:mt R:dr 76,643: 9 9. Och som, enligt Kongl. Myntverkets attest, samma guldparti lemnar 9,195 dukater, så visar det sig, att dukaten står Banken i ett pris af R:dr 8,33,539, hvaraf belöper för sjelfva guldet R:dr 8,28,187. och för omkostnaderna „ 0,05,352. Fakturorna å det från Hamburg införskrifna guldet angifva sjelfva guldets värde till Hamb. Banko I berörde fakturor åro upptagne följande omkostnader: emballage och forsellön Banko Mark 7. 8. kurtage , „ 51. l. provision . • „ „ 63. 13. Banko Mark 122. 6. hvartill komma specer i Lubeck „ „ 24. 14. assurance „ „ 103. — stämpel och police „ „ 4. 2. eller tillhopa Banko Mark 254. 6 s. hvilka efter nyssnåmnde kurs utgöra R:mt R:dr 339: 17. hvartill böra ytterligare låggas: frakt från Lubeck till Stockholm 73: 7 0. transport till Kongl.
Pastorn hade redan förut underrättat mig, att de blott detta året skulle vara tvungna att bo så här miserabelt, emedan den gamla karaktersbyggningen var utdömd, skulle nästa vår rifvas, samt alldeles ombyggas; och under mitt krusande, komplimenterande, samt protesterande mot det intrång jag gjorde hos värd och värdinna, hörde jag huru den förre hviskade något till den sednare, om »stora byggningen». »Nej, nej! för Guds skull! Der skall han visst icke bo!» svarade frun halfhögt, och såg helt förfärad ut. »Ack jo, ack jo!» föll jag henne i talet, »låt mig för all del få inqvartera mig der. Vi, krigsbussar, äro ej rädda för illa vid. Kan man ej elda åt oss, så gör det ingenting; vi hafva varmt blod, och faller det en stock eller två ned på oss, så – är det ju ändå ett litet intet emot de kulor, för hvilka vi icke kunna springa undan så lätt.» »Åh bevars!» sade pastorn betänkligt, »inte falla bjelkarne ned, och nog tror jag att man skulle kunna elda försigtigt, om man bara... »Nej, nej,» inföll frun, »jag tillåter det aldrig, om man än kunde elda hundra gånger, och bjelkarne sutte som i berg.» Förvånad frågade jag hvarföre hon så ifrigt lade sig emot denna förträffliga plan, när ingen fara tycktes vara dermed förknippad. Pastorn drog på mun, på ett visst tvetydigt, nästan bekymradt sätt; frun bara teg och ryste, slutligen sägande: »Nej fy! Aldrig mera i verlden skall der någon bo eller vistas, det har jag utlofvat!» »Är der då så mycket rottor, eller annat värdfolk i väggarne?» frågade jag skämtande. »Ack, väl värre!» svarade hon, oaktadt hennes man sade: »Kära Elise, var nu inte så barnslig! Talar du bara om hvad som utgör din farhåga för rummen der uppe i gamla byggningen, så – tro mig – inqvarterar sig der vår vän och gäst, i ren trots; jag känner honom sedan längre tid tillbaka.» »Aha,» sade jag skrattande, »nu förstår jag!
Jag tror det icke ligga uti redaktionen tydligen uttryckt, att taxeringen skall ske på förhand de följande åren, utan att man deraf kan draga den slutsats, att för alla de 3 år, som man fått tillståndsresolution, skall på lika sätt förfaras, så att, om tillstånds-resolutionen utfärdas hösten år 1855, så får man sin första debitering 1856, den andra 1857 och den tredje 1858, och således blir man allt jemt debiterad efter det år då försäljningen pågått. Dét borde väl vara uttryckt, att först sammankommande Taxeringskommité borde icke allenast taxera näringsidkaren för clet då löpande äret, utan jemväl för det derpå följande, eljest blir denna § så förstådd, att taxeringen för alla 3 åren göres först efter slutadt år. Della anser jag vara uti princip oriktigt, ty det förhåller sig icke, såsom Gr. Lagerbjelke förmenat, att bränvinsförsäljaren derigenom icke kommer i värre belägenhet än andra näringsidkare, ty dessa blifva icke taxerade till mera än 5 proc. af den behållna inkomst de anses ega, då denne deremot blir taxerad för det antal kannor bränvin, som han supponeras kunna försälja. Del skulle vid sådant förhållande kunna hända att lian blefve taxerad till vida högre kannetal, än han kan blifva utaf Den 9 Augusti f. m. 127 med, hvarigenom rörelsen blir för honom omöjlig, och det är derföre af så mycken vigt att taxeringen sker innan försäljningsåret börjar, på det han måtte vara i tillfälle att afsäga sig denna rörelse. Vidare finnes uti 14:de §:n, sådan den af Disk. blifvit föreslagen, omnämnt huru det skall förhållas med sådana utskänkningsställen, som hafva kommit i gästgifveris ställe, men derom finnes här ingenting nämnt, hvarigenom en lucka upkommit, som torde böra fyllas. Jag har icke gjort dessa anmärknrr för att söka sönderrifva förslaget, utan för' att få en och annan af dess brister afhulpen, hvarigenom de betänkligheter, jag nu framställt, kunde blifva undanröjda. Gr. Lagerbjelke:
För att befästa både gäldenärers och borgenärers rätt och säkerhet, vill Vi till allmän efterrättelse förklara följande Sedan dom och utslag vunnit kraft och gäldenärerns egendom blivit tagen i mät och till försäljning genom offentligt utrop till viss dag blivit utsatt, medan gäldenären ansöker att sammankalla sina borgenärer för att till dem avstå sin egendom, får det inte leda till försäljningens verkställan. Fordringsägaren skall bevaka sin fordran. Borgenären skall inom utsatt tid fullgöra sina anspråk, annars går han miste om dem. Domare kan inte ålägga gäldenär större ansvar än som är stadgat i konkurslagen. Högkvarteret Boitzenburg den 15 januari 1806. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående formen och storleken på tunnor och målkärl. Stockholm den 14 februari 1806. De förordningar som föreskriver hur packkärl för kött, tjära, fisk och mjöl, som införs till Stockholm från landsorten, skall vara beskaffade efterlevs inte. Dagligen inkommer tunnor som inte är krönta enligt vad justerarna har order att utföra, dels är de förfärdigade efter den gamla tunneformen, som är mindre vid men av större höjd än de efter längdsmåttstockarna skall vara. Detta medför den olägenheten att packarna inte når ned i botten och kan packa hårt. Det innebär att tunnorna innehåller mindre. I brev av den 29 november förra året anbefalls kammaroch kommerskollegierna att erinra om följande: Att vid kyrkorna på landet och i rådstugan i städerna där måttstockar finns, inspektera dem. Att justerarna har insikt över att tunnorna görs av torrt virke och blir släta invändigt. Då det visat sig att personer uttagits till justerare som inte har kunskap härom, skall varje sådan person innan han börjar sin befattning lära hos närmaste examinerad justerare eller lantmäktare på orten. Han skall sända bevis till befallningshavaren efter undervisningen. Egentligen skall dessa personer anlitas endast i nödfall. Det blir förbjudet att låna ett brännjärn och själv kröna sina tunnor. Den tunnbindare som inte uppfyller kraven på sina tunnor ställs till ansvar och får böta. Då alla inte genast kan skaffa riktiga tunnor ges en tid av ett år från och med nu att förse sig med dem. Stockholm den 14 februari 1806. J LILJEKRANTS.
Stats-Contoiret, sora öfver denna utlåning eger hålla serskild räkenskap. 5:o Om Committerade, vid något tillfälle, af förekomna skäl och anledningar, skulle finna sig föranlåtne att inskränka den först beviljade Jånesumman och det intecknade skuldebrefvet i följd häraf kommer att innehålla en större summa än, det verkliga lånebeloppet, skall skillnaden afskrifvas på skuldebrefvet, innan detsamma till Kongl. Stats-Contoiret insändes. 6:0 Senast efter 5 års förlopp, räknadt från den 1 Juli 1838, skall den byggnad, till hvars uppförande lån erhållits, vara i så fullbordadt skick, att försäkring derå uti städernas allmänna Brandstods-bolag, enligt de för denna Inrättning gällande föreskrifter, må kunna vinnas, vid äfventyr, att Jånet i annat fall varder genast efter nämnde tids utgång infordradt. 7:0 Så fort försäkring å en byggnad kan erhållas, bör densamma genom låntagarens försorg och på dess bekostnad anskaffas för minst 3 år, hvarefter till Committerade aflemnas brandförsäkrings-brefvet, jemte ett a.f Brandstods-bolagets Direction utfärdad t bevis derom, att låntagaren afsagt sig rättigheten att Brandstods-bolaget frånträda, så länge någon del af länet är obetald; börande dessa handlingar, jemte låntagarens skuldebref å låne<- summan, till Kongl. Stats-Contoiret insändas. 8:0 Om en tomt, innan den blifvit bebyggd, ombyter egare, inträder den nye egaren i den förres rättigheter och skyldigheter. gro Hvad, som af de anslagna byggnadsmedlen ej inom fem år , räknadt från den 1 Juli i838, är lyfladt, får derefter ej från Kongl. StatsContoiret utbetalas. 10:0 Senast den 1 Juli i844'skola från Committerade vara till Kongl.
l:a klassen. K:r 11: de sk. R:dr sk. K:dr sk. R:dr sk. II: dr sk. 11: dr sk. Skrifvelse, N:o 199. Pannerymd. Med eld. Med ånga. l:a klassen. 2:a klassen. 3:e klassen. K:r R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. U:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. Brännvinsbränning må ej idkas ined pannor under 10 kannors rymd. För dem, som anmäla sig att under kortare tid än sex månader utöfva brännvinsbränning, blifver den i tariffen utförda afgift i förhållande till bränningstiden förminskad. Har någon erhållit serskildt tillstånd att, för beredning af pressjäst begagna brännvinspanna under tid af året, när brännvins-bränning icke är i allmänhet medgifven, och på grund deraf brännvinsbränning då idkar, erlägge för den tid pannerymds-afgift förhöjd med 50 procent. Då någon å en tomt, eller i en byggnad eller under samma tak eller å samma egendom begagnar flera pannor till brännvinsbränning, hvilkas rymd enligt §. 9 skall sammanslås för debiteringen, iakttages härvid dels att kokrummet icke afdrages af hvardera pannan, utan af sammanslagna pannerymden, dels att tillökning i skatt för mäskvärmare eller rektifikations-apparat, eller anbringandet af båda delarne, beräknas endast för den panna, hvartill dylika apparater begagnas. Den sålunda uträknade afgiflen för sammanslagna pannerymden skall höjas med 33 J procent, om den är fördelad i 2:ne pannor; med 66 j, om den är delad i 3:ne; med 100 procent, om den är delad i 4; o. s. v. Expeditions-Utskottets Förslag■ till und. Skrifvelse, N:o 199. §. 29. Skulle Kongl.