Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen finnes ett skäl, hvarför jag för Bankens bestånd anser en sådan öfverflytlning nödvändig, ett skäl, som utgör liufvudgrunden för mitt yrkande i detta afseende, men hvilket jag hittills undvikit att påpeka, nemi. att Ständerne vid hvarje riksdag yrkat, att lånefonden borde betydligt ökas utöfver hvad som sker genom räntans läggande till capitalet, ja, med en million. För dessa upprepade låneanspråk finnes ingen gräns, så länge denna fond är sammanblandad med Bankens Den 12 April f. m. öfrige functioner; men skiljer man honom derifrån, så kan ej någon annan del af Bankens rörelse dertill användas. Det högsta, hvartill man kunde komma, vore alt lägga räntan till capitalet. På detta sätt veta Ständerne hvad de anslagit för denna fond och hafva skiljt sig ifrån nödvändigheten att möta dessa ständigt upprepade anspråk* Hr Akerman, Fredr.: Då BancoUtskis betänk. N:o 29 förevar lill öfverläggning, hade jag den åsigt, alt det vore fördelaktigt för Banken att skilja sig ifrån en sådan lånerörelse, som icke vore förenlig med dess functioner, eller i första rummet discontrörelsen, och i sammanhang dermed äfven fastighelsbelåningen. Ståndet antog icke den åsigten, utan det väcktes endast fråga om fastighetsbelåningen; men jag får förklara, att, då icke hufvudändamålet kan vinnas, som är, att Banken icke skall befatta sig med andra lån, än som härleda sig ifrån gjorda affärer på kort tid och sä beskaffade lånedocumenter att de lätt kunna realiseras, så har jag biträdt Utsk:s förslag, att fastighetsbelåningen bör vara qvar i Banken, af det skäl, att, i händelse af behof, Banken kan pantsätta ägande inteckningar i fastigheter, hvilket ej låter sig göra med disconlreversalerne. Hr von Hartmansdorff: Jag har tillförene yttrat mig i denna fråga, och hade icke velat besvära R. o. Ad. med något upprepande af förut anförda skäl, om jag ej hört en mening, så stridande emot min, så ihärdigt försvaras.
Må göra , blott jag får kalla jämnvigt också , och behörig krafternes fördelning , att spänna en hast framför åkdonet och en bakut , och låta dem draga åt hvar sitt håll. Den vagnen står visst i jemnvigt, ty han kommer icke ur fläcken. Allt detta hörer till lemningar af fordna tillfälligtvis tillkomne inrättningar. Jag mins, då Vi hade ett Departement för främmande angelägenheterne , som för dessa angelägenheter Var fullkomligt främmande, ty det sysselsatte sig blott med Pommern , St. Barthelemy och Barbareskerne. Då var Hof-Cancelleren rätta Utrikes Ministern. Jag vill ej vidlyftigt fördjupa mig i detta Embetes historia. Allt nog, att hvar och en, som vill, kan öfvertyga sig, att detta Embete, såsom det först uppgjordes och såsom det nu är, äro två ting , som med hvarandra icke ha att skaffa. Men så har det ofta gått, nemi. att vi begagnat benämnelser till allt annat, än hvad de äro egnade att betyda , och af ålder betydt. — Deraf har förvirring i de i8o Den 3 December e. m. dervid fästade begrepp varit en nödvändig följd. — En värd Ledamot bär yrkat, att Hof-Canceiierens befattningar matte lemnäs orubbade. Jag förenar mig med honom i hans begagnade pluralis, ty sannerligen äro icke dessa befattningar mänga, jag förenar mig ock med honom deruti, att de måga förblifva orubbade; men skiljer mig deri, att jag lifligen önskar, det de måtte åtskiijas och fördelas till rätter man, och Hot-Canceiiers-Embetet afskaffäs, pä det skäl, att allt, hvad Hof - Cancelleren nu gör, är idel sådant, som borde tillhöra andra Diplomatiska befattningen, Utrikes Ministern — inseendet öfver Tryckerierne, Ecclesiastik-expeditionenoch Kongl, communicationerne med Ständerne, den Departements-Chef målet tillhör, eller in dubio_, högsta Embetsmannen i Rådet. En värd Talare har ansett HofCancelleren sjelfskrifven och lämpligaste Suppleant åt Stats-Ministern.
Det är angeläget, att den vigliga frågan om representationssättets förändring, som alltsedan 1809 sysselsatt Ständerna, och hvars nödvändighet redan af våra nuvarande grundlagars stiftare erkändes, tages under noggrann! öfvervägande, både i anseende till den allmänna, odelade önskan, som uttalat sig, och de ögonskenliga bevis på behofvet deraf, hvarå detta Hus företett ett och annat öfvertygande prof; men allt hvad jag tror att Ständerne, under bevarande af våra former, kunna göra för att ådagalägga sitt nit för den goda saken, vore att Ständerne skulle inskränka sig till en framställning till Konungen, ungefär så lydande: att Konungen täcktes fästa sin synnerliga uppmärksamhet vid det förslag till ombildning af Svenska folkets representation, som hvital’ till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, likasom derå, att detta förslag inom 3:ne Stånd bifvit ogilladt, ehuru alltsedan 1809 års riksdag behofvet af en representationsförändring aldrig, och minst vid denna riksdag, blifvit betvifladt. Detta är allt till åvägabringande af den erforderliga förändringen, som jag tror att Ständerne med dessa eller andra ordalag må kunna yttra, utan alt komma i strid med grundlagen. Jag gillar således Utsk:s hemställan alt afstyrka den Rydiuska motionen, och kan ej heller antaga Hr AminolFs förslag. Gr. Anckarsvärd: Då rättigheten alt flitt yltra sig ifrån sin bänk tvifvelsutan lemnat Gr. Horn rättighet att här, ehuru opåkallad, framföra sitt klander och sin missbe - i68 Den u Juni. låtenhet med Const.Utslås majoritet, så vill jag ingalunda tillåta mig begagnandet af samma lätt att antyda mitt missbilligande af Gr. Horns politiska åsigter och handlingssätt, emedan jag anser sådant icke vara mig tillständigt. Jag öfverlåter helt oell hållet, som ett complelterunde i conseqvensen af Gr. Horns tankegång, att först yttra sitt missnöje emot invectiver, och sedan sjelf säga, det majoritetens inom Const.Utsk. omisskänneliga afsigt varit att på lagenlig väg revolutionera landet.
Historien har gifvit oss vid handen, de hvälfningar som förr och jämväl nu senast 1848 i de flesta Europas samhällen genom slapphet hos slyrelserne varit föranledde. Der sådana händelser inträffa har passionen varit rådande och förnuftet slått stilla. Vår grundlag bjuder att frågor om förändring i densamme aldrig må ifrågakomma, med mindre än alt Const.IJtsls. i första hand Den 18 December. 5 pröfva! och erkänt dem nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa. Behandlingen af förevar, förslag har det egna mot sig, att Coust.Utsk. icke aktat nödigt, att underrätta R. St., huruvida Utsk. anser förslaget äga eller sakna egenskapen af nödig, nyttig och verkställbar förändring, utan Utsk. har endast öfverlemnat förslaget vid förra riksdagen, för grundlagsenlig behandling vid denna utan allt till eller afslyrkande. Nu hafva likväl serskilde ledamöter bland R. o. Ad., då, såsom jemväl nu, ledamöter af Utsk. åtagit sig bestyret att fullgöra hvad Utsk:s ledamöter collectivt bort göra och jag mäste härföre hålla Hrr Tersmeden och Lagerbjelke räkning; men det är icke nog att vi stå pä den punkten, att vi icke behöfva befara, att det odugliga förslaget blir gällande, man måste äfven tillse, hvilken afsigt någre ledamöter haft med förslagets tillstyrkande. Ar skälet till detta tillstyrkande måhända det Nordenfalkska förordandet, att förslaget icke kan falla, eller är det derföre, att förslaget åsyftar en förmedling emelian stridiga åsigter, ronde representations-former i allmänhet? Jag ber Hrnne ursäkta om jag blir vidlyftig, men jag kan icke hjelpa det. Det är klart, att, innan man kastar bort hvad man har, man efterser, hvilka frukter det lemnat under dess tillvaro. Under iakttagande häraf måste man erkänna, att den fyrdeldta representationen, hvaraf vi, representerande Svenska folket, utgöra en J, hafva vi att tacka tvänne gånger för de grundlagar, som blifvit stiftade nemi. 1720 och 180!) årens grundlagar.
Jag begärde Hr Landtnäs framställning till R. o. Ad. om att afgifter måtte komma att upphöra; men då jag tyckt mig höra att denna propos. temmeligen enhälligt - Den 3 Mars f. m. 49 ligt blifvit besvarad med nej, så får jag vördsamt anhålla att contia-propos. mätte blifva på i833 års taxa. Upplästes till justering och godkändes följande voler:s pi oposition. Den som bifaller Beyilln.Utskts förslag i afseende på den del af 5 §:n, som innefattas å 5:te sidan af betänk. N:o 35, voterar >i,; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad., att de i detta afseende uti 1835 års författning intagna afgiftsbeslämmelser böra bibehållas. Efter voteringens slut, befunuos rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — ig. Nej — 4°. Hr Munck af Rosenschöld: Jag begärde synnerligast votering, emedan Frih. Boye, Ludvig, genom sin begäran om votering innan llr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit huru Hr Frih. o. Landtm, uppfattat R. o. Adis svar på den framställda proposm, sökte på förhand fournera beslutet. Jag medgifver visserligen, att om man anser det vara ett vigtigt ändamål att vinna, att Regeringen må kunna låta undenes sol skina ulan återvändo, att den ej behöfver vara så nogräknad med Seraphin! och Cherubina med de (lera, utan att den må kunna rätt frikostigt med båda händer utösa de uti den nu afgjorda §:n omnämnda utmärkelser och värdigheter, att det då vore bäst att icke blott låta dem vara befriade från alla afgifter, utan till och med låta dem vara åtföljda af särskildta honorarier. Ty man lärer hafva funnit, att Svenska nationen är så litet begifven på stjernkikeri, att snart ingen lärer vilja emottaga dem för intet. Den lärer tro det vara bäst, att låta stjernorna pryda himmelen och förtjensterna mannen.
St. Prot. 1850 $ 1851. i Sami., i Afd., 17 Ufl. 3 18 Kongl. MaJ.ts Nåd. Proposition, N:o 73. låten, enär skjutslegan i sådant fall utgår på landet med 24 sk. och, i städerne med 28 sk. för hvarje mil. Då med afseende å hvad sålunda blifvit anfordt, Kongl. Maj:t icke finner skäl att göra Nådig framställning hvarken om all postförings upplåtande på entreprenad, eller om en allmän öfver-flyttning deraf på de gästgifveriskjutsskyldige, så återstår att tillse, huruvida och på hvad sätt en af behofvet påkallad lindring i det för en del posthemmansinnehafvare serdeles tryckande poslföringsbesvärct må kunna dem beredas.
Föredrogs å ny o och bifölls StafsUtskottets, den 31 sistlidne Octaber, under N:o 323, afgifna och, den 4 dennes e. m., på bordet lagda Utlåtande, i frågan, angående förändring och reduction af Hemmans-räntorne i de Län, der desamma nu finnas i ett större antal persedlar utförde. S. D. Föredrogs å nyo och lades till Handlingarne, Lag-Utskottets, den 14 sistlidne November, under N:o 143, afgifna och , den 30 i samma månad e. m., pi bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid åtskilliga till Utskottet återremitterade Betänkanden. S, D. Föredrogs å nyo och gillades Bancooch Lag-Utskottens, den g sistlidne September, under Nto 80, afgifna och, den 20 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande, öfver gjorda anmärkningar vid BancoUtskottets, under N:o 37, förut meddelade Memorial, angående en bestämd förklaring, att Lagens föreskrifter, om fordringars bevakande i Concursoch efter årsstänsning, ickemå lämpas till sådana Bankens Lån, för hvilka Gäldenärerne ej aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfva erhålla bevis eller så kallid Pantsedel.
Riksdagsordningen, innehållande, j64 Den ia Februarii f. m. att då Konungen ej inom (till exempel) sex månader före den i sista Riksdagsbeslutet ustatta dag till nästa Lagtima Riksmötes början, sammankallat Riksens Ständer till Urtima Riksdag, och påbudet derom blifvit inom besagde tid behörigen kungjordt, vederbörande ovillkorligen skola draga försorg, att valen till den Lagtima Riksdagen, på sätt i öfrigt förordnadt är, för sig gå, utan att längre kunna afbida någon Konungens kallelse; och dels, i stället för orden ”vid ansvar ” borde sättas: ”vid sysslans förlust då det grundlagsstridiga af ordinarie tjensteman begås, samt, vid förlust ”af rättighet att blifva till någon Statens ”tjenst befordrad, af hvad beskaffenhet som ”helst, eller till bestridande deraf förordnad , om felet blifvit af en tjenstförrättande begånget.” Orden ”ali skyndsamhet'' torde, såsom öfverflödige, kunna ur §. försvinna, i händelse ett förtydligande af densamma, enligt hvad jag vågat föreslå, blifver antaget. Jag hemställer nu till Eder alla, Mine Herrar, om ej frågan är vigtig. Jag hemställer till eder alla, om i det sätt, hvarpå jag då framställde den, ligger något, som kunde vara obehagligt för Styrelsen, för Representationen, eller för Folket. ConstitutionsUtskottet afspisade mig likväl med hän» visning till 81 §. RegeringsFormen. Herr Det) is Februarii f. tn. »65 Bexell har nu åter väckt denna fråga. Han har gjort det på ett enklare och riktigare sätt, än jag, emedan det hastigare leder till målet. Constitutions-Utskottet har denna gången varit consequent. Det har på motionen laggt lunga händer, för att i sinom tid kunna svara Herr Bexell nu, på samma sätt som mig då. En Ledamot i ett annat Stånd har med mycken sanning kallat Utskottets förevarande Utlåtande en omogen frukt. Det är Rikets Ständers juridiska pligt, att bevaka representationens rätt.
Anckarsvärd föreslagit ett så riktigt och fullständigt sätt för afgörandet af detta vigtiga ämne, att jag icke allenast med honom fullkomligen instämmer, utan tillika tar mig friheten underställa, om icke Ridderskapet och Adeln ville bifalla hvad Friherre Anckarsvärd, proponerat, och, i sådant fall, tillåta, att dess beslut de öfrige Respective RiksStånden tillkännagifves. Herr Munck af Rosensköld: Jag ber att till Protocollet må antecknas, alt jag så mycket mindre kan dela Friherre Anckarsvärds öfvertygelse, alt Ledamöter af RiksStånden borde ifrån den blifvande Committeen uteslutas, som sådant innefattar ett misstroende till oss sjelfva. Örn ock blott Embetsman af Riksens Ständer valdes, så funnos dock Ledamöter af Committcen, sorn ägde Riksens Ständers, och icke möjligen blott Konungens, förtroende. Friherre Boije: Herr Rosenschölds anmärkning om formalitetens iakttagande är ganska riktig; och jag anhåller alltså om proposition till remiss, antingen till ConstitutionsTJtskottet, eller till det Särskilta Utskottet. Friherre Anckarsvärd:
De af landtoch sjö-beväringen, som varit i egenskap af befäl eller underbefäl använde, skola jemväl åtnjuta samma förmåner i anseende till gratialer och pensioner, som tillkomma arméens eller flottans eget befäl och underbefäl inom motsvarande grader. § 36. Af alla de vitén och böter, som enligt bevärings-författningarne ådömas, skall ena hälften tillfalla åklagaren, men den andra hälften afsättas till bildande af en Invalideller Pensionsfond för dem af beväringsmanskapet, som under tjenstgöring erhållit sådan skada, att de derigenom blifvit i mer eller mindre mån oförmögne att sig med arbete försörja, samt för i krig aflidne beväringskarlars enkor och barn; dock utan att sådant för närvarande medför någon rubbning af den beväringsmanskapet i föregående § tillförsäkrade rätt till understöd från Krigsmanshuskassan eller Amiralitetskrigsmariskassan. I öfrigt ankommer på rikets innevånare sjelfve att genom frivilliga sammanskott samla invalidkassor, helst inom små distrikt, till ytterligare understöd för blesserade af beväringsmanskapet samt de i krig aflidnes enkor och barn. § 37. Beväringsmanskapet skall njuta den sorgfälligaste omvårdnad till bibehållande af helsa och krafter, äfvensom de, hvilka genom håg och fallenhet för krigare-yrket, ordentlig lefnad och god vandel under tjenstgöringen sig utmärka, skola ihågkommas till lämplig vidare befordran inom krigareståndet. Allmänna bestämmelser. § 38. Mom. 4.
Finlands frånträdande förorsakade likväl att nyttan af den sistnämnde Inrättningen gick för Sverige förlorad, och, i brist af Arbetsinrättningar, blefvo Fängelserne på en gång straffanstalter åt förvunne brottslingar och förvaringsinrättningar för lösdrifvare och lättingar: trängsel samt en högst vådlig och skadlig sammanblandning af brottslige och icke brottslige blefvo närmaste följderne af detta olyckeliga tvångstillstånd, och de skadliga verkningarne deraf visade sig på flerehanda sätt. Sedan detta tilltagande onda till någon del blifvit afhjelpt genom inrättande på åtskillige ställen af de uti K. Circulairen till LänsStyrelserne af d. 10 Nov. 1807 och d. 28 Maji i8[3 anbefallde LänsCorrectionshus i allmänhet, gjorde, med anledning af K. Mtts Nåd. Proposition vid 1815 års Riksdag angående förbättring af StraffLagarne , Rikets då församlade Ständer underd. anmälan 0111 nyttan och nödvändigheten af ändamålsenliga Arbetsoch Correctionslnrättningar, under önskan tillika, att K. M:t innan nästföljande Riksdag ville låta företaga verkställigheten af en Correc - 38a Stats-Utskottets tionslnrättning, och, om möjligt vöre, bringa den till fullbordan samt till kostnadernes bestridande för detta företag förskottsvis använda de medel, som K. M:t derföre behagade utse, hvilka förskotter af Statsverket vid den kommande Riksdagen skulle ersättas. R. St:r förklarade då, att det med Arbetsoch CorrectionsInrätlningarne åsyftade stora och till mensklighetens förbättring ledande ändamålet gjorde hvarje steg af vigt, hvarigenom åtminstone deras början kunde befrämjas och ett mönster för deras framtida utvidgande erhållas. Anläggningen af Corrections-anstalterne i Länen fortskred emedlertid, så att efter hand dylika voro fullbordade i flere Län, alla hufvudsakligen ti 11 vägabragte genom frivilliga sammanskott af Länens Innevånare och af hvilka åtskilliga ännu underhållas dels genom fortsatte sådane bidrag, dels medelst anslag af Statsmedel; men i andre
Jemtland och Norrige, angående en kommunikationsled mellan . 144. Jerlåsa, angående danaarf till förmån för 133. Jernlunden, angående sänkning af sjön 158: 32,33 Jernv ägs stambanornas fortsättning år 1857, angående medel till vestra och södra .. 16. 55. Jernvägsslamliniernas utförande och derför erforderliga medels anvisande 62. » angående återremiss å, jemte förslag till voteringspropo sitioner rörande .. 97. » angående utförande på enskild bekostnad af vissa delar af 98. Jernvägar, angående medel till Statens 99. » angående en Centralverkstad för materielen vid 100. » angående en jernvägsstation å Södermalm 112. angående återremiss å d:o d:o .114. » angående förskott å beloppet till arbeten å vestra stambanan .118. » angående verkställda omröstningar rörande .113. [7j Reg. öfv. Stats-Utsk:s Utlåt. o. Memor. 1856—1858. 2 40 Utlåtandets Nummer och Moment. Jernvägar, angående sättet och ordningen för utbetalning af medel till 125. » angående återremiss härå .150. » angående ' medels anskaffande genom skattskyldig jords försäljning för .161. » angående lån till Gefle-Dala 174. » angående lån till jernvägsanläggning mellan Wessman och Barken . .175. » angående ytterligare lån åt Nora-Ervalla jernvägsbolag 176. » angående undersökningskoslnad för jernväg från Wexiö till Södra stambanan . 221. Ifösjön, angående sänkning af ... 158: 48. Indragningsstaten, angående utgifter tili ... 167. Industriella förhållanden, reseberättelser rörande . 110. Ingeshult, angående jordafsöndring från 138. Ingeniörkorpsen, angående löneförhöjning för 71: 24. Inqvartering, angående förhöjning af ersättning för soldatsoch båtsmans247.
Ilar han ej gjort det vid grundskatts-aroorteringens slut, böra 4 procent af löseskillingen, eller 38 R:dr 19 sk. 2 r:st. för hvarje 100 R:dr, i primiliv grundskatt af åboen fortfarande erläggas, intill dess lösningen eger rum. Efter tillägg till taxeringsvärdet af den ofvan föreslagna, mot grundskatts lösen svarande, förhöjning, bl ifver detta värde för samtlige hemmanens förmoner och skyldigheter en mycket säkrare måttstock, än det så kallade hemmantalet, hvilket, lika med grundskatten, högst ojemut fördeladl, borde afskaffas. Emot en enkel Taxerings-läiigd öfver hemmansvärdet kunde då utbytas hela det invecklade, med origligheter behäftade, Jordeboksverket. I anledning af denna motion äio yttranden afgifna af Herr Rääf, Herr v. Hartmansdorff, Herr v. Heyne, Grefve D. Frölich, Herr P. G. Cederschöld, Herr E. v. Troil och Herr C. Danckwardt, hvilken sistnämnde jemväl utarbetat ett förslag till Skattejemnings-lag, så lydande: 1. "Rikets Ständer besluta, att den grundskatt, som nu åligger Kronoskattehemman i Jordeboks och Hemmantalsränta samt Afradsoch Kronotiondespanmåi skall, efter 28 års förlopp, fördelas enligt allmän taxeringsgrund på all oberustad jord å landet under enskildt eganderätt, fideikommiss och frälseränta icke undantagne, utan vedergällnings-skyldighet å skattehemmans sida för uppkommande förmedlingen till högre belopp, än som svarat mot högst hälften af dess nu utgörande räntor efter Jordeboken. 2. Dea privilegierade jorden eller säteri, rå- och rörs-samt frälsehemman skatllägges genast i öfverensstämmelse med allmännaste skattläggningsgrunden för Kronoskattehemman i häradet till lika ränta med dem; persediarne dock utförde till värde i penningar efter medium af de tre sista årens Markegångspris. Verkan af skattläggningen rubbas i enlighet med föregående punkt, när tiden för jemn fördelning af grundskatten inträder. 3.
Gudstjenst hölls sedan hemma pA Ekhult. P5 niandagen företogs en utflygl, son] af flickorna anses soin resans glanspunkt. Vi seglade på morgonen till Segersgärde, som ligger mellan två vikar af Östersjön. Från ett utsigtstorn kunde vi se ut åt de båda vattnen. Så följde bad i det salta haf, kaffekokning och frukost i det gröna; endast en skuggsida fans i vår glada tillvaro. Vi måste vara hemma kl. 4, d i vi alla skulle hämtas i vagn till Ottinge, en egendom i närheten, för att der äta middag. På återvägen lugnade det af betydligt, så att flickorna måste ro. En af båtkarlarna förklarade, att Anna rodde som " en hel karl ". På afstånd hade vi ej gladt oss åt Ottinge-middagen, men på aftonen funno vi, att dagen ej kunnat få ett värdigare slut. Så kom dagen för uppbrottet. Flere af våra Lofta-vänner följde oss till Öfverurn, dit vi färdades i en löfklädd höskrinda. Vi åkte 1 ' / 2 niil under äreportar; det var ju ett festligt slut på vår Lofta-vistelse. Äreportarna bestodo af unga björkar, som bundits fast vid skrindan, och öfver hvilka tältduk kunde spännas ut i händelse af regn. Sedan vi i Öfverum sett oss omkring, koni skilsmessans stund, då Lofta-boarna återvände. Vi vor0 öfver natten på Öfverum, der vi i Disponentens familj hade gamla vänner, och morgonen derpå besågo vi alla verkstäderna. Sedan for0 vi med jernväg till Norsholm, och som våra kassor, ovanligt nog vid en fotvandrings slut, vor0 i mycket godt skick, hade vi tagit plats i en utsigtsvagn för att kunna se den särdeles vackra vägen. Från Norsholm gingo vi med ångbåt till Stockholiii, dit vi återkommo den 22 juli. - Och nu har jag i tankarna gjort resan om igen och tager ånyo afsked af flickorna, gifvande dem det vitnesbörd, att de vor0 förträffliga reskamrater. Ingen af dem hade för t r h g a skor, men alla hade de friskt mod och ett hurtigt sinne. Fredrika-Brerner-Förbundets meddelanden.