Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Vinterskall fordras Jagt-tyg, hvilka Utskottet tror medföra en betydande kostnad, men då det är gifvet och med sanning enligt, att ett Jagt-tyg kan förfärdigas med högst 2 R:drs utgift af Hemmanet i Länet, och kan begagnas minst i 50 år, så är ju denna kost,; nåd ganska obetydlig , äfvensom Bodar till Jagttygens förvarande, emedan de merendels förvaras i allmänna Byggnader, och i de fle-j sta Län uti öfverflödiga rum och vindar uti LandshöfdingeResidencen. Ibland kostnader upptager Utskottet isynnerhet Dagsverken , som sägas onyttigt utgå och betunga Allmänheten. De Dagsverken, som till Skallgångar användas, kunna ju ej annorlunda beräknas, än sådana , som urgöras för allmän nytta och i afsigt att förekomma oförutsedda skador, och öfverstiga dessa sällan 2 eller 3 om året af Hemmanet. Jag ponerar, att uti ett Län , som består af 10 Härader, endast 6 Vargar om året på detta sätt dödas, Den 24 Martil, f. m. trenne par Vargar äro da undanröjda, som el» jest ynglat och upp*ostrat 5 å 6 ungar hvardera, och hvardera kullen öfver Sommaren minst förstört 30 större och mindre Kreatur* harman då bättre kunnat använda 3 Vinterdagsverken, än då man bidragit till en behållning af minst räknadt 90 Kreatur i den kretsen, der Odjuren uppehållit sig öfver Sommaren , om de fått vara vid lif ? I öfrigt får jag nämna , att en Jagtplats är försedd med uppränsade lipier och rättelser, innom hvilka Odjuren genom betning dragas tillsammans} sporrsnön tjenar Jägarne till rättesnöre, då Vargarne med säkerhet kunna in. stängas med Jagttyget, och då afjagningen förrättas, anlöres Folket, under tillsyn af Jägerioch Kronobetjening, med noggrannaste ordning, och sällan aflöper ett sådant Skall, att icke några Odjur tillsätta lifvet.
M. v. iOttt llppfcorfc, liubanta# ocb Stitbrtttg fornt $lefci?öordfe. ©nt ftppbörb. §. 125. ®eban £aretittgds fantt $röfningös(Sommittéerne futtänbat ftna förrättningar, [fota orbenttiga ttppbörbdbörfer, nteb beröftoer författabe fantntanbrag, af .£järaöd Sändmän, $jerbingd {RegementdjTrifware eller Uppbörbdntatt wib ^Regementet bör äfwett inom nämnbe tib till (£l)efs SDebetfeblarite ffola fpeciftft, enligt fwarje artifel, urtaga, fjwab bett ffatU ffplbige för ftg, l)uftru, barn od) öfrige ffattffrifne perfotter fantt tjeitftefjoit, bör erlägga, jemte fjwab fonom i öfrigt för egettbom, Ijaitbtering, rörelfe ocf tjenft blifwit påförbt, i liftjet nteb färwtb bifogabt formulaire. §. 128. 0fattffrifwarett må, till erfättuiitg för bebetfeblarne, njuta för l)war od) ett, font ej öfwerftigcr $ent 9i:br SS:co, en [filling; beröfwer till od) nteb femtio 9i:br 33:co, twå ffillingar, fantt för bebetfebcl af ättnit fägre fttntma, åtta ffil Stfwäl må, wib attfwar fåfont för tjenftefel, ide mera ätt en bebetfebcl utfärbad för be utffplber, font inom fam §10 a b i anfeenbc till öebetfebtard författa libe för lätthet ftabgabt ar, fomitter äftoett för ©täberned ttppbörödmätt att gälla; ffolanöe Magiftraterne på eget an
Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledn. häraf, att han ansett sig icke böra å Frih. Raabs begäran, att behandlingen af förevar:de punkt mätte upskjutas, tills R. o. Ad. pröfvat de öfriga delarne af Utsk:s Utlåt., framställa propos., innan de talare, som begärt ordet, haft tillfälle att yttra sig. ^ Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Såsom jag upfattade Frih. \ Raabs förslag innebar det, att R. o. Ad. skulle lemna första punkten å sido tills vidare, men ingalunda att denna punkt skulle upskjutas, intill dess hela Betänk, blifvit genomgånget. i Frih. Raab: För min del föreställer jag mig det vara ändamålsenligt, att lemna denna punkt åsido intill dess Betänk, varder genomgånget, ty förr än detta skett, har man i sanning svårt att blifva ense om, hvad som menas med hufvudpersedlar, emedan hvarken i Utsk:s förslag eller i K. M:s Nåd. Propos. detta begrepp finnes definieradt, och första vilkoret för att veta hvad man beslutar är väl att veta hvarom frågan är. Jag skulle således anse ändamålsenligast vara, att upskjuta första punkten intill dess hela Betänk, blifver genomgånget. Hr von Troil: Derest R. o. Ad., på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit, skulle besluta att tills vidare upskjuta första punkten, har jag ingenting deremot att invända, men jag anhåller deremot att icke något bestämdt beslut mätte fattas om denna punktens föredragning förr än Betänk, är genomgånget, emedan jag tror, att ganska många svårigheter dervid möta. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Jag tror alt det blir en nödvändighet att, på sätt Frih. Raab antydt, upskjuta med beslutet öfver denna punkt intill dess att Betänk, blifver genomgånget just derföre att man helt och hållet saknar definition på hvad med hufvudpersedel förstås. Det finnes visserligen nämndt i K. Propos. vid sisth Riksdag att, ”vidkommande frä - D e n 20 Maj f. ni.
Dcn 11 October. 91 kan dctze arfwo'en utbekomma, hafwa Riksens Ständer till ändring i ofwanberörde föreskrift förenat sig om ett sädant stadgande: ''Alt dä Landtmätare hos Konungens Befallnu.gshaf. wande söker handräckning till utmätning af sitt arfwode för priwata förrättningar, hans ingifva Räkning ej mä anses utmätnings-gilld förr än densamma elter wederpartens hörande blif. wit i enlighet med Landtmäteri-Taxan eller ser. sttldte öfwerxnskommelser af Konungens Befallningshafwande pröfwad , samt derest Konungens Befallningshafwande skulle finna skäligt det in. nan förrättningens stut större eller mindre del af arfwodet mä fä af Landtmätaren uppbäras, sädant icke mä bewiljas utan emot borgen af tivenne wederhäftige män, de der en för begge och begge för en answara för de uppburne med. lens äterbärande, r händelse Domaren pröfwac att Landtmätaren sin stylldighet icke fullgjordt." Och fä Riksens Ständer härmed detta förslag Eders Kongl. Maj.ts Nädiga sanction i underdänighet underställa. Riksens Ständer framhärda m. m. UxpIM ock goäkZn<1 kor rN» 8r!näen elen ll Octob. I8io. Stormäktigfte Allernädigste Konung. ^ betraktande deraf, att enär Fabriks.Jdkare och HandNverkare till bestyrkande af sina för. -drill - 9L Den 11 October. dringar äberopat Räkning öfwer sin tillwerkning, sädane Räkningar wid
En ekorre skuttade från gren till gren och vållade snö- fall, der han for fram. Elsa lockade på honom; han vände sig om och nickade; hon log till svar. Högt uppe i luften åt ena sidan hördes, ehuru svagt, ett par kråkor: kra, kra, kra, och långt bort ifrån, så att det nätt och jämt hann fram, kom ett ensamt hanegäll. Så blir det tyst igen. Endast skogen susar oaflåtligt, susar allvarligt, drömväckande. Och i skogssuset blanda sig ett sofvande barns långa, djupa andedrag. — God afton, mitt barn! Sitter du här så ensam i skogen? Det är skogstomten. Men hvarför säger han, att det är afton? A c k j o, det är ju alldelses mörkt mellan granarna. Himlen är mörkblå med millioner blinkande stjernor på. I ett nu står hela skyn som i eld och låga. Det är grantändningen som försiggår. Skogen firar sin julafton, och tusen sinom tusen brokiga ljus stråla från alla skogens granar, som äro behängda med det grannaste isglitter oeh den läckraste snö- konfekt. Musiken spelar upp. Räfvar och lokattor gnida på fiol och harar sitta i långa rader och spela dragharmonika. Och alla foglar sjunga till, och skogsdjur och tomtar dansa om hvar andra kring granarna. Alla äro mycket glada och mycket vänliga mot Elsa; och skogstomten, som först hittade henne under granen, trycker hennes hand och säger: » Tack, mitt barn, för att du kom och helsade på oss i skogen; till belöning lofvar jag dig den gladaste jul, du någonsin har haft, och till julklapp skall du få det b ä 3 t a, du kan önska dig, » oeh dermed ledde han henne till slutet af skogen och sade: » farväl och helsa hem »! » Nej, men se på E l s a »! ropade syskonen, då de stormade in i salen, med händerna fulla af allt, som granen skulle klädas med, » Elsa under granen! » Hon kraflar sig fram, yrvaken och förlägen, ännu oförmögen att reda för sig sin underbara dröm. Det skulle bli den gladaste jul hon någonsin haft, och hon skulle få det bästa hon kunde önska sig.
Föredrogs å nyo Herr Reutersvärds, Pehr Adam, den 28 sistlidne November e. in. på bordet lagde Motion, angående förtydligande af stadgandet i nu gällande Expeditions-taxa, i frågan om lösen för vederliäftighetsbevis. Herr Rothlieb, Ascel, anförde skriftligen : Jag anser för en pligt understödja den af Herr Reutersvärd väckta Motion om bestäm - Den 4 December e. in. stämmandet af 24 sk. för ett af behörig person tecknadt vederhäftighets-belyg. Det utgör vanligen 5 å 6 vader; jag kanner Domare, sorn ej fordra mera, men ock andra, som äga olika åsigter, hvilka tagit och å Reversalet tecknat lösen efter 24 sk•för hvarje person, hvars vederhäftighet blifvit styrkt. Utom det att en sådan mening ej bör fästas vid Stadgan, som bestämmer 24 sk. för ett vederhäflighets-betyg, hämtar jag skäl till min öfvertygelse deraf, att jag känner både Landshöfdinge-Embeten och Magistrater, sorn å slika docurnent tecknat lösen 24 sk., änskönt flere personers ■vederhäftighet blifvit intygad. För Allmogen isynnerhet, som vanligen erhålla mindre lån, är det en tryckande omständighet att nödgas betala blott i lösen för vederhäftighets-betyg, för endast ett Diskontlån 3 a 4 Ihdr om året, om Låntagaren, sorn vanligt, har 2 å 3 Borgesman. Det är på dessa skäl jag förenar mig med Herr Reutersvärd, och anhåller om ExpeditionsTaxans förtydligande sålunda: för ett vederhäftighets-betjg, om ock flere personer deri inbegripas, 24 sk. Jag anhåller, att denna anmärkning må åtfölja Herr Reutersvärds Motion till behörigt Utskott. Friherre Ridderstolpe, Fredrik:
Färgträdj oraspadt, alla slag 100 R:dr v. 1 24 — Galläplen 1 skålp. 1 6 — 3 — Gallmeja 1 skålp. — 2 Gardinerj rullaf bomulls-, linne-, el— 40 — ler hampväfnad, målade eller tryckta 1 skålp. 10 — Galangarol; hänföres under Apotkeksvaror. | Galoner; se Fransar. St. Prat. iS.p] och 1848i to Sami. 1 Afd. 60 474 Expeditions-Utskotlets Forslag till und. Skrifvelse, N:o 2/2. Tullvärde. Banko. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Bauko. R:dr sk. r:st Garn: bomulls-, enkelt eller dubbleradt i härfvor eller å bobiner: fi:dr sk. rist 2 2 28 12 — ofärgadt färgadt: turkiskt rödt allt annat Anni.
N:07a, den drygare Passevolance-afgiften utgift, ej varit lemnad till Rikets Ständers Utskotts eller Revisorers granskning, hvadan ock all kännedom felas, hvad behållningar uti den gamla Passevolancen kunna vara att påräkna till bidrag och lindring uti framtida kost* naderne. Det Sr derföre endast p! ett supponeradt förhållande, som jag kan grunda min hemställan, om icke Rustoch Rotehållares enskilda Passevolance-afgift, för den nu proponerade nya Contracts-tidert, må kunna nedsättas till väl under, men ej öfver 5 a högst 6 R:dr för Rote; och att, hvad denna afgift ej skulle förslå att fylla behofven till de större lägrens hållande, ett anslag måtte göras af allmänna medel; men jag anser mig derjemte böra tillstyrka, att nu ifrågavarande Passevolance-Contracts förlängning ej, enligt Utskottets förslag, fastställes för så lång tid som 15 ir, utan aldrahögst pi 10 år, eller intill och med det år , då näst efter 10 års förlöpp Riksdag inträffar; inom hvilken tid Rikets Ständer redan torde inse billigheten af, att jordbruket helt frikallas från detta onus , och utfinna medel att på annat vis godtgöra dessa behof. Häruti instämde Herr Grosshandlaren Eckerman. Bil-t.Stats-s.Allm.Besv.o.Oee. Utsi. Uti. N:o 74.71 Af Riksdagsfiillmägtigeo från Malmöhus Län Bils Månsson t
Detta är den första anmärkn. jag velat göra och som jag anhåller måtte få blifva föremål för särskild propos. Jag går sedan till den andra anmärknm, men tror att det måhända är bäst att först få denna frågan afgjord, och anhåller derföre att Hr Gr. o. Landtm, först ville framställa propos. derå. Hr Gr. o. Landtm, yttrade i anledn. häraf, att han trodde det i allmänhet leda till större redighet, om anmärknme framställdes pä en gång, då Hr Landtm., sedan öfverläggningen om §:n blifvit fulländad, finge tillfälle att bedöma huru proposme borde indelas. Frih. Raab: Jag efterkommer med nöje denna vägledning för sättet att diskutera frågan. Jag vill då framställa den andra anmärknm emot denna punkt. Här står att tiden för bränvinsbränningen indelas i trenne terminer, nemi. ”Januari och Februari”, ”Mars och April” samt ”Maj och Juni”. Det har således af Utsk. föreslagits alt indela tiden i tre terminer i st. f. att den förut varit indelad i tvenne. Onekligen är detta en förbättring emot hvad som förut egt rom, men det lider intet tvifvelsmål att det varit ändå bättre om Utsk. vidhållit det förslag, som gjordes i N:o 1, d. v. s. att lemna öppet för bränvinstillverkarne att bränna under en eller flera af de tillåtna månaderna. Det kan icke nekas att genom en sådan tillåtelse, så går Staten visserligen i mistning af skatten af en del pannor, men derigenom blir man verkligen i tillfälle att få skatten mera jemnt fördelad på bränvinsbränningen i allmänhet och jag tror att på det hela taget blir det en vinst i stats-inkomst; äfvensom det alltid blir en statsekonomisk vinst ur sådan synpunkt, att den enskilde bäst inser hvilka månader det blir för honom lämpligast att bränna. Det händer eljest att en person, sorn anmält sig, icke vill bränna, men ändock skall betala skatten och derföre företaga sig att bränna äfven med förlust för att försöka att få ersättning för sin skatt.
Jag bestrider bestämdt, att denna amice är den minst dyra, och skulle deremot vilja bevisa, att den relativt är den dyraste, och om afseende göres på hvad en Ryssk Sjelfherrskare yttrat i afseende på vår indelta annee, enligt hvad mig af trovärdig man är försäkradt, så torde jag få anföra, att då Alexander tillfrågades, hvarföre han icke bibehöll den indelta armeen i Finland, så svarade han, att Ryssland icke hade råd att hålla en så dyr aimee. Hvad beträffar den sjelfständighet, som denna armee skulle betrygga, så skulle jag tro, att Sveriges sjelfständighet börjat svigta just vid den period, då indelningsverket infördes. Frih. von Kraemer, Robert: Den afdelning afUtsk., som i första rummet behandlade denna motion, sökte skaffa sig alla de upplysningar, som voro tillgängliga öfver gardesregementenas vakthållning, äfvensom de contracter, som emellan K. M. och Kronan och eompagni-cheferna blifvit upprättade. Efter alla dessa upplysningars inhemtande stannade afdelningen i det beslut, som detta betänk, innehåller, hvilket jag nu tager mig friheten uppläsa: ''betänkande i anledn. af väckt motion, om förändrade anstalter för vakthållning vid correctionsinrältningen å Långholmen. Uti ett från Hederv. DondeSt. till detta Ulkott remitteradt memorial har Riksdagsfullmäktigen Jon Olsson från Gefleborgs län föreslagit R. H. St., att hos K. M. i underd. anhålla, det gardes-regementena hädanefter må bestrida vakthållningen vid den å Långholmen varande correctionsinrättning, och de indelta regementena derifrån befrias.
Han tror sig också höra hastande fotsteg och sorl af många röster. Detta måste betyda någonting! Mäster Börresen kastar undan den halffärdiga stöfveln, rifver af sig förskinnet, slänger en hatt på nacken och störtar ut. Han ser en mängd människor röra sig genom alléen på Kongens Nye Torv, och han sällar sig till dem, drifver med strömmen förbi Comoedie-huset och genom Holmens Canal. Hvad har händt? Ingen vet det, men någonting är det, naturligtvis! På slottsplatsen stå människor packade som sillar, med halsarna sträckta och ögonen bligande uppåt mot slottets fönster. – Där kommer bagaren, Jockumsen – se hur han kanar sig fram öfver isgatan, med armbågarna pekande utåt från sidorna, liksom öronen på en kruka, och skosnutarna inåtvända! Börresen påskyndar sin säfliga lunk och slår bagaren på axeln. – Jösses Jockumsen! – säger han med ett bredt grin. – Har du brännt dina bullar i dag, efter som du löper omkring i stan vid den här tiden? – Hvad står på, Börresen? Hvad står på? Skomakaren finner det själf högst snöpligt, att han ingenting vet, och som han har kombinationsförmåga och fantasi, söker han rädda sin prestige genom djärfva gissningar: – Det är någonting med kungen! Du har ju hört, hur det glunkats om sammangaddningar och förräderi på sista tiden? Nu är fan naturligtvis lös – de djäflarna ha badat honom så länge i förgiftadt vatten, tills han – förstår du Just i detsamma når honom det första obestämda ryktet om hvad som verkligen passerat under natten, och hans fantasi förändrar ögonblickligen sin kurs. Nyheten om Struensees fängsling flyger som en löpeld från mun till mun. Kors i Jesu namn! Det är således icke kungen som fallit offer för intrigerna? Tvärtom! Han har nu själf tagit makten i sina händer och aflägsnat parasiterna, som sögo landets bästa blod. Ministerdoktorn sitter i kastellet, Brandten likaledes! – Den ena anekdoten efter den andra dyker upp, mytbildningen är redan i full gång, och folkfantasien fråssar i lustigheter. Börresen berättar utförligt om Brandts bravader innan han arresterades.
N:o 103, I fråga om medel att befordra Svenska Jerntillverkningars och Manufactur-arbetens afsättning på Norra America. N:o 105, I anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet N:o 13, om påskrift å Allmogens Kungörelser innan de från Predikstolarne uppläsas. S. D. Då nu ånyo föredrogos LagUtskotets Utlåtanden ; N:o 87, I anledning af återremiss å Be - Fröt. Utdr. d. 25 Juni! 1823. 375 tänkandet N:o 4, om Hembud då FrälseSkattehemman säljas utom börd. N:o 88, Likaledes å Betänkandet N:o 6, -om ändring uti 25 Cap, 5 jf. Rättegångs» Balken; och N:o 89, Likaledes å Betänkandet N o 20, rörande tjenlige Författningar emot allmänna förbrytare; fann BorgareStåndet, sorn bifallit de förra Betänkanderne, dessa Utlåtanden endast böra läggas till handlingarne. S. D. Återremitterades, med anledning af gjorde anmärkningar. N:o 83, Lagoch Ekonomiutskottets Betänkande, om yrkade utvägar, att förekomma lösa, men arbetsföra Personers kringstrykande och betlande. N:o 84, LagUtskottets Betänkande i väckt fråga om LagmansRätternes upphörande. S. D. Upplästes Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Utlåtande N:o 114, i anledning af återremiss å Betänkandet N o 42, rörande väckt fråga om KrigsArtiklarnes omarbetande och förbättrande; Oell emedan nämnde Betänkande blifvit af de öfrige RiksStånden gilladt, lät ock BorgareStånden dervid bero. Utdr. d. 25 Juni i 1323, Från Hederv. EondeStåndet.
Men naturligtvis bör den som försträckt penningar, under förlitande på den rätt, söm hittills bestående lagar honom till-, lägga, icke se sig i den inskränkt, genom den retroactiva verkan af en lag, sorn föret nu skulle stiftas, jag föreslår alltså, att en viss termin måtte fixeras och sefion bestämmas, att alla efter denna tid daterade Sedlar icke måtte medföra Bysättningsrätt, hvilken derefter för alla tider i Sverige må v*rda upphäLven De reversser ater, som fö te denna termin blifvit utgifna, måste åter gälla med den kraft, i förtroende på hvilken de blifvit emottagna: - Gen ro Februarii, N.-o 5* Herr Wulffratk, Cari Gustaf: Den allmänna Läkarevården har i alla tide!1 varit ett ämne, som blifvit djupt fattadt af hvarje sinne för mensklighetens högre angelägenheter och hvarje lidande, som ohörd ropar om hjelp^ blir en anklagelse, som klagande förföljer deras minne, hvilka varit i tillfälle att bereda lindring åt de olycklige. Jag gör det således till min pligt, att nämna, det i min hemort Halland, flere tusende personer af landets befolkning sakna nästan all af det allmänna besörjd Läkarevård. Endasten Provincial-Läkare finnes der, hvilken skall dela sin omsorg emellan alla sjuka ibland 77,266 personer. — Denne Läkare, stationerad icke långt ifrån Länets ytterst södra gräns åt Skåne, medhinner knappast att sköta Södra Hallands sjukvård, under det Norra Hallands sjuke måste öfverlemnas åt sitt öde, eller kasta sig i armarne på Qvacksalfvare och Charlataner. Jag vet att närvarande tid, mer än någon annan yrkar besparing af allmänna medel. Men denna besparing skall ske ifrån andra håll , an ifrån den nödiga hälsovården, jag yrkar i följd häraf Statsanslag för en Provincial-Läkare inom Norra delen af Halland Och att denna Läkare må stationeras i Norra Hallands medelpunct Warberg. Öm för min motion fordras en jämförelse emellan Hallands Läkarevård Och de öfrige Provincernas. — Välan! Jag kan äfven upp - Den i o Februarii, Ö07 gifva en dylik.
DiskontVerket bör i afbetalning emottaga dess Assignationer och Obligationer , samt således qvitta gäld mot gäld, Direktionen åligger, att i sådana Beslut: söka ändring, och emedlertid icke fullgöra Besluten, hvarken med dylike pappers emottagande eller Reversernes återställande, hvarvid Direktionen då äfven anhåller att blifva tipplyst om de skäl, som för sädane besvär böra anföras. 8:0 Om, i fall någon som har Rån på varu-pant eller annan säkerhet än vanlig borgen, skulle anmäla sig att till framtida Riqvid deponera Verkets Assignationer eller Obligatio-] ner för Låne-beloppet, det må vara Direktionen tillåtit, att den för Rånet lämnade säkerhet då återställa, äfven i den händelse, att ett dylikt Riqvidationssätt skall, såsom ock redan skedt, erbjudas, innan det af Diskont-Verket lämnade Rån, efter reversernes innehåll, förfaller. 3:0 Orri vid frågor, då mindre afbetalningar förefalla, än att de uppgå till beloppet af i Riqvid erbjudne 3 procents Obligationer , Direktionen mä äga, att uti Verkets Assignationer gifva tillbaka hvad på dylika Obligationer, efter inbetalningar kan öfverblifva, eller, om oaktadt ett 58 Banko-Utskottets Betänkande. ett sådant Liqvidationssätt skulle blifva tillbjuda, men ej medgifva till antagande , och gäldenären icke helter skulle vilja Obligationerne till fulla Summan, såsom säkerhet deponera, Direktionen ändock skall anställa kraf om Dånets inbetalning under fordran af Qfver-Räntor till en dylik deposition eller ock betalning sker; och 4:0 Om då en mängd 3 procents-sedlar troligen hlifva deponerade i Diqvid, hvaraf följer, att kassa-beloppet stundeligen okas, Direktionen hädanefter sorn hittills, bör öfverkorssa sådane Obligationer och vid framdeles skeende Liqvid antingen utbyta dem enrot andra, eller Assignationer, eller ock i det skick de ägav vidfoga dem såsom hypotheque vid förskrifningarne. (XJndert.) G. H. Uhman. N. Malm. S. Lamberg.
Kyrkomöte under då nästförflutna riksdag varit hegardt och blifvit afslaget samt att således icke någon förhoppning vore att ett Kyrkomöte skulle, med anledning af hans hemställan i berörda skrifvelse den 12 Maj, varda beviljadt; att Kyrkoherden Hallin sedermera uti förnyad skrifvelse till Domkapitlet under den 12 December 1860, anfört att, sedan han i Maj månad 1858 till Domkapitlet ingifvit sin ofvanomförmälda skrift, i hvilken de flesta bibelställen, som angå läran om Jesu gudom, voro upptagna, hvilka, efter Kyrkoherdens förmenande, icke innehölln någon fast grund för samma lära, hvarföre ock Kyrkoherden hemstält om utverkande af ett Kyrkomöte, der så väl denna som flera andra dogmer kunde komma under offentlig diskussion, men i Augusti månad sistnämnda år, af anförda skiil, återkallat nyssberörda skrift; så hade Kyrkoherden, emedan han, oaktadt han fortsatt att alfvarligen öfverväga samma bibelställen jemte två andra, som förut undfallit honom, icke kunnat förändra sin åsigt af nämnda lärosats, ansett sig, för vinnande af egen visshet i denna vigtiga troslära, föranlåten att hos Domkapitlet anhålla om upplysning, huruvida hans tolkning af de sålunda anmärkta mörka bibelställena vore stodd på sannt exegetiska grunder, eller hvilka fel deruti funnes; och, efter att i sistnämnda skrift ånyo hafva upprepat hufvudsakliga innehållet af skriften den 12 Maj 1858 äfvensom den deri framstälda begäran om Domkapitlets bistånd till en önskvärd förbättring af läran, antingen genom utverkande af ett Kyrkomöte, hvilket förmodades blifva oundvikligt för Statskyrkans bestånd, eller på annat ändamålsenligt sätt, tillika anhållit, att