Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag förundrar mig icke mera öfver, att här finna så liten consideration för andra, utom Stockholms område boende personer, då man lika olagligt, som egenmägtigt förledne October , sedan Filial Disconterne voro förklarade på obestånd, ändå inlöste 150 å 170,000 R:dr af deras papper. En enskild Man, som så handlade , har sin dom föreskrifven i ConcoursStadgan, och likväl har jag hört ändå omtalas möjligheten af Concours för FilialDis* conterne. Vidare om DiscontReverserne icke förr än om 5 år skola blifva infriade, böra de åtminstone på denna tid äfven erhålla 3 Procents Räntan. Men jag kan icke, för min del, tillstyrka FiiialDisconternes indragning, utan att äfvenledes BancoDisconten på samma tid äfven indrages. Det är icke rätt, att den ensamt bibehålies y ty på 7 år genom Disconte» ring känner man nogsamt att en Discont af 6 Millioner skall, enligt Bokföring, minst äga Den [7 Martil, J. m, 1-3 10 Millioner ; och då verkeligen icke mera derföre än de 6 Millioner af Banquen utsläppts i rörelse, så synes tydligen hvad den årligen suger Nationc-n i ett progressivt förhållande; och skola vi väl tillåta detta, att Banquen, med uppoffring att icke äga de samma förmåner jemt kringspridda genom serskiMte Disconfer i Landsorterne. Att, om alla Disconter nu indragas, lätta Lånetillgångarne, ersätta bristen af BancoSedlar och RörelseCapitalet, är då ingen annan utväg, man må kalia det Fastighets!. ån eller hvad man behagar, än att ytterligare utsläppa några Millioner BancoSedlar, någorlunda jemnt fördejdte i alla Landsorter, enligt Folkmängden och behofven, med 3 procents Ränta, hvaraf 2 Procent gå af på Capitalet.
KronPrinr sen för det H. K. H. täkts äcaga sig alt warg bemälte Academies beskyddare, Zerr Landt-Narstalken erindrade, att af de nu uplaste Protocoils-Utdragen icke aagot more, som fordrade särskild åtgärd, undantagande det si> sta; han hemstälde således om icke Ridderskapek och Ädela behagade instämma med Preste-Ständet om en underdånig tacksägelse adress till Kongl. Majit för inrättande af en swensk Landtbruks» Academie samt till H. K. H. KronPciiisen för det 458 Dell Z Iunii Let H. K. H. täkts ataga sig ati wara bsmälde Academies beskyddare. Bifölls. Uplästcs ett Prokocolls-Utdrag frän det Wällöf!. Borgare-Ständet af veu i Maji innefatta :»ec : Rein f; till BewillningsLagsamt Allmänna B>smars ech Oeconomiä-Ulskotten af Handelsmannen 8oo;eicstIrlZ Memorial awgäende bränwinsbränntti. en och hämmande af bränwincrs öfwcrflödiga bruf' Remih till Bewjilnings-Utskonet af Grotzhandlaren 8eIZren8 Memorial om lindring i ulfkn lderne för Skeppare-Societetcrne i G-fle, samt enahanda motioner af Stats-Majoren ^Vestin, Borgmästaren och Borgmästaren Lagman stön^ edvist för Skeppare Spciereterne i Stockholm, Westerwik och Nyköping.
Af sådan anledn. är ortens intresse förbundet med stadgandet att statsulskylderna skola få afbördas med kol i stället för penningar, och jag får på sådan grund Den 15 Augusti e. m. vördsamt tillstyrka, all R. o. Ad. måtte afslå Ulslrs betänkande. Hr von Hartmansdorff, Ang.: I den händelse H. Ståndet ej skulle finna för godt att afslå detta betänk., Iärer R. o. Ad. finna nödvändigt att det återremitteras; ty det är ett bland de många, som sammanhänga med StatsUtskrs ntlåt. N:o 170, angtde räntornas gäldande in natura. Som detta har blifvit återremitterad!, och åtskilliga andra dermed sammanhängande äro likaledes behandlade; så återstår ej annat, än alt antingen, såsom Frih. Cederström tillstyrkt, afslå nu förevar, betänk, eller också återremittera äfven detta. StatsUtskrs utlåtande Nro i~>5 blef af R. o. Ad. afslaget. Vid förnyad föredragning af StatsUtskrs den 5 dennes på bordet lagda utlåtm: Nro 236, i anleda, af erhållen återremiss å StatsUtskrs betänk. Nro 1 20; Nro 237, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs betänk. Nro 1 £>7; och Nro 238, i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs betänk. Nro 164, fann Et. o. Ad. desamma icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Ånyo föredrogos och bi föl lös StatsUtskrs den 5 dennes på bordet lagda utlåtm : Nro 23g, i aoledn. af K. Mrs remiss å Bokhållaren Stures und. ansökn. om pension; Nro 240, i anledn. af K.
Jag begärde ordet, innan Hr Gr. o. Landtm, hade förklarat, huru han uppfattat R. o. Ad:s beslut. Efter Den 2g Januari f. m. denna förklaring vill jag blott erinra, att då R. o. Ad. sålunda beslutat att uppskjuta med handläggningen af Frih. Palmstjerna* framställning, har Ståndet med detsamma afgjort, att denna framställning icke är någon ny motion; ty i sådant fall anser jag, att remiss borde hafva skett. Vi äro således nu komna i en förandrad position, och jag är dermed för min del nöjd, emedan jag aldrig ansett Frih. Palmstjernas förslag som ny motion. Hr Hjärne: Jag är förekommen af Gr. Horn och får blott tillägga, att genom det nu fattade beslutet har det blifvit betaget dem, som anse Frih. Palmstjernas framställning såsom ny motion, att framdeles, då frågan förekommer till behandling, göra sin mening gällande. Frih. Palmstjerna: Sedan R. o. Ad. nu beslutat, att BondeSt:s inbjudu. och mitt förslag skola i ett sammanhang företagas, får jag förnya min anhållan om den propos., jag förut begärt, att nemi BondeSt:s inbjudn. må blifva första målet på föredragningslistan för nästa plenum. Hr von Hartmansdorff: Ståndet har redan beslutat företaga begge målen i ett sammanhang, utan att dertill bestämma någon viss tid. Jag anser dem ej heller vara så angelägna, att man för deras skull bör uppskjuta andra mål, som redan hafva stått i4 dagar på föredragningslistan. Jag bestrider således bifall till den propos., Frih. Palmstjerna begärt. Hr Hjärne: Vi veta, att föredragningslistan för närvar, är så vidlyftig, att dess genomgående fordrar flera plenidagar.
Sedan flera af dessa fartyg blifvit försålda till främmande rederier, utgjorde dock stadens egna fartyg vid 1847 års slut 21 stycken med en sammanräknad drägtighet af 1,286 läster, stadens skeppsrederiers andelar uti Wifsta varfs-bolag oberäknade. Med Handtverkerierna och Strömmingsfisket är förhållandet här enahanda som beträffande Hernösand blifvit anfördt. Sedan sista embets-berättelsen hafva å stadens område blifvit anlaggda: en fabrik för målning af färgträd och krita samt ett manufakturverk för att af såkallad »gul metall» bereda bultstänger och spik för skeppsbvggnader, hvilken sistnämnde tillverkning, som under patenträtt åstadkommits af en klockgjutare i staden, vunnit det förtroende, att dess produkter funnit en stigande afsättning till äfven aflägsna skeppsvarf inom riket. Med afseende i synnerhet på stadens lilliga handel och sjöfart, torde derföre få antagas, att staden äger fortfarande ett fördelaktigt inflytande på landets kultur och näringar. Stadens jord, använd medelst cirkulationsbruk för odlande af råg, korn, hafra och rotfrugter samt i synnerhet foder till ortens behofver, lemnar deremot icke någon afkastning till afsalu. För allmänna barnaundervisningen har staden en , högre Apologist-skola med 3:ne lärare, hvarjemte en Folkskola är, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga stadga i ämnet, organiserad och satt i verksamhet. I 28 Grunderna för fattigförsörjningen äro äfven här författningsenligt bestämda, och har staden gemensamt med provinsen Medelpad ett särskildt Lazarett och Kurhus, hvarvid läkarevården bestrides af Stadsläkaren, utom hvilken, i och för hälsovården, Provincial-läkaren i Sundsvalls distrikt är i staden stationerad. §• 7 Köping.
På grund af hvad ofvan är nnfördt, hemställer alltså Utskottet, att Rikets Ständer, före pröfningen af de vid denna riksdag förekommande frågor om löneförhöjning för Statens embetsoch tjenstemän, må antaga såsom en allmän grundsats, att, der sådana förhöjningar af Rikets Ständer beviljas, desamma anvisas blott för den tid, hvarunder nu skeende statsreglering blifver gällande, dock med de inskränkningar häruti, som för serskildte fall tilläfventyrs kunna finnas lämplige. Derjemte och då, för rättigheten att komma i åtnjutande af dylik löneförhöjning under nästa statsregleringsperiod, vissa förbehåll torde böra stadgas, har Utskottet, efter öfvervä - Stats-Utskotteta Utlåtande M 41. 5 gande jemväl af denna fråga, trott sig i sådant afseende böra nu för de civile embetsoch tjensternännen i allmänhet föreslå nedannämnda vilkor, att under ifrågavarande tid blifva gällande; kommande, der under anslagsfrågornes behandling undantag härifrån synas böra ega rum, sådana att vid hvarje fall serskilt utsättas. a) Ljuspenningar och spanmålsförhöjning under lönerna upphöra för alla dem, som tillträda löneförbättring, och desse löntagare, så vidt de tillhöra rikets kollegier, skola afstå från sportler af lösen för verkens utgående expeditioner, hvarmed dock diariibevis och afskrifter icke förstås. Dessa sportler redovisas årligen till Kronan och afleinnas till Stats-kontoret emot åtnjutande af provision med 6 procent å de influtne beloppen. b) Embetsoch tjensteman, som kommer i åtnjutande af ifrågavarande provisoriska lönetillökning, äfvensom innehafvare af ny tjenst, hvarför lön vid denna riksdag anslås, skall, efter hvad i allmänhet eller för serskilta fall kan varda af Kongl.
Pi ■ester, som i kyrkans tjenst ordinarie beställning innehafva, tälje inom sig, distriktsvis, riksdagsmän. 2:o. De vid de offentliga läroverken anstälde lärare och tjenstemän, som för sina befattningar presterlig befordringsrätt åtnjuta, lärare vid Universiteterne och de 3:o. De riksdagsmän, som, enligt l:a och 2:a momenterne af denna J", valde iiro, utgöra, vid riksdag, Preste-ståndet, och skola till antal vara sjutiofem, bland hvilka sextio vädjas af deni, som enligt ira momentet, och femton af dem, som enligt 2;a momentet valrätt ega. 4:o. Valen förrättas i enlighet med den Ordning, som af Ståndet antagen osli af Konungen gillad och faststäld är. l;o. Idkare af borgerlig näring, handel, fabrik, handtverk, eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke, egare och fideikommiss-innehafvare af hus eller foin/r^rd* eller köping, egare och fideikommiss-innehafvare af bergsbruk, samt magistratsper söner i städer ne, vmje inom sig, distriktsvis, de riksdagsmän, som, vid riksdag, Borgare-slåndet utgöra. Desse riksdagsmän skola lill antal vara sjutiofem. 2:o. Valen förrättas inför vederbörande Magistrater i enlighet med den Ordning, som af Ståndet antagen och af Konungen gillad och faststäld är. Den, som enligt § § 12 och 13 valrätt eger, vare ej berättigad att uti val enligt denna § l:o. Till riksdagsmän af Bonde-ståndet välje allmogen inom sig hemmansegare, hvilka inom något af de uti valet deltagande Härader boende och besulne äro ledamöter af Svenska, Vetenskapssamt Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademier na, hvilka icke *plit_gmia?t grund v vis, riksdagsmän. * * j § 14 (§ 14 R. O.) deltaga. % 15 (§ 15 R. 0.) och ej till annat Riksstånd höra.
Jag upprepar, att Utsk. viii funnit ändring i Flottans räkenskapssätt vara behöflig; men att man, då saken var under utarbetning, ej ansett nödigt att föreslå någon förnyad und. skrifvelse till K. M. Gr. Cronhjelm: Jag vill blott tillägga, att jag ej linner med representantens kall förenligt att på detta sätt låta de nödiga åtgärdernas vidtagande bero pä förvaltande Verks godhet; och det skulle vara en speciel godhet af StatsCont. att utsträcka den anbefallda åtgärden utöfver hvad Konungens Skrifvelse innehåller. §• 33. Ilr Cederschjöld: GeneralTullstyrelsen har förklarat, att den ifrågavarande svängkranens användande vid större, svårliandterligare piecers lossning och lastning medfört nytta för trafiken och äfven för Tullverket i så måtto, att skyndsamhet vid lossningen derigenom befordrats. Denna nytta måtte likväl varit af kort varaktighet; ty, så vidt jag vet, har denna kran knappt blifvit nyttjad mer än en gång, nemligen, då den försöktes och med detsamma casserades. Jag hemställer derföre, om icke vid den ifrågavarande und. skrifvelsen borde göras det tillägg, att kranen borde försäljas, med skyldighet för köparen, att borttaga den; ty sedan lim redan i flera år stått såsom ett varnande exempel på obetänksamma företag, torde han således ej längre behöfvas för detta ändamål. Frih. Dea 10 April f. m. 5j Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Det var under deti tid, då Tullverkets styrelse var mig anförtrodd, som utbetalningen af den för ifrågavarande svängkran bestämda summa skedde, och det var äfven under samma tid, som Tullstyrelsen afgaf den i StatsUtsk:s utlåtande införda upplysning om denna inrättning. Kranen hade då visserligen icke varit mycket brukad, men hade dock flera än en gång blifvit begagnad med nytta, och under en del af sommaren hade den med fördel varit begagnad vid flera betydliga lossningar.
Inbjudningen blef icke af R. o, Ad. antagen, Föredrogs ånyo Constit,Utsk:s d. 21 dennes på bordet • . V ,. f - ^ - ' /' «■ t * Dc n i3 Mars. 533 lagda memor. JVio 100 med föreslående af ett tillägg vid i 5 4 morn. Tryck fr:sfö r o r d n. Frih. von Schulzenheim, Da v.: I händelse en auctorilet bryter mot antagen lag, finnes ett sätt att söka rättelse för de personer, sorn blifvit förnärmade, genom besvärs anförande å vederbörlig ort. Man har hittills ej hos den underordnade tjenstemannen velat lägga controllen på den högre. Så har dock ej Utsk. här gått lill väga. Då en bestämd författning ålägger Hofcancelleren att inom i4 dagar utfärda tillståndsbevis för periodiska skrifters lifgifvande, är underlåtandet häraf ett bestämdt tjenstefel, hvaröfver besvär kunna anföras; men derom yttrar Utsk. ej ett ord, utan säger, att om ett sådant fel begås, skall registratorn rätta detsamma och meddela diariibevis till samina verkan. Kan nu Hofcancelleren tillåta sig att bryta mot tydlig författning, så kan han ju äfven befalla sin registrator alt ej påteckna dinriiuldraget. Jag vet, att nu ej kan blifva fråga att afslå detta inemor., utan anhåller blott, att delta yttrande måtte få förvaras i prot. till nästa riksdag. Frih. Cederström, Jac.: Jag uppträder ej, för alt försvara den föreslagna förändringen, hvilken jag finner otjenlig; men då frågan ej till definitivt afgörande kan förekomma förrän vid nästa riksdag, så är det tids nog att då yttra sig härom. Gr. Horn, Claes Fredr.: R. o. Ad. har förut afstyrkt grundlagsändringsförslag, väckta af Constit.Utsk. I likhet dermed anser jag R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanka böra förklara den här af Utsk. tillstyrkta förändringen icke vara nyttig. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade förklara såsom sin gemensamma tanke den af Gr.
Som ålskilligeaf tjenslemännen vid Lån-kontoren i Götheborg och Malmö icke genom den nja Staten komma i åtnjutande af förhöjda löne-inkomster; så hemställer Utskottet, att Rikets Ständer må besluta 12:o. alt vid tillämpningen af den nya Staten för Låne-kontoren i Götheborg och Malmö det vilkor må fästas, alt de tjenstemän, hvilka icke komma i åtnjutande af löne-inkomster till beloppet öfversligande hvad de för närvarande åtnjuta, må, intill dess de från tjensterna afgå, bibehållas vid nu innehafvande ljuspenningar. Utskottet har i sammanhang härmed skolat hemställa, att vederbörande Låne-konlors Direktioner må på de särskilde tjenstemännen fördela göromålen på sätt lämpligast synes, samt derefter upprätta och vid nästa Riksdag till Banko-Utskottets pröfning och fastställelse öfverlemna Tjenstgörings-ordningar för de särskilda Låne-Kontoren. Uti 2 momentet af Banko-Reglementets 97 § stadgas: »BlilYer någon, hvars bo stad är belägen mer än 2 mil från Låne-kontoret, vald till Direktör, erhålle han 66 R:dr 32 sk. banko årligen i resepenningar; men särskilda reseoch equiperings-penningar för Banko-Ombudet ega ej rum, utan inbegripas under den för honom bestämda aflöning; och må för öfrigt icke några arfvoden af Låne-kontorens Direktioner beviljas, utan Fullmäktiges minne och samtycke. Sedan Utskottet numera hos Rikets Ständer tillstyrkt att ledamöternes i Lånekontorens Direktioner arfvoden måtte förhöjas från 500 R:dr till 666 R:dr 32 sk. banko för dem hvardera; anser Utskottet att särskilda resepenningar icke höra utgå till den eller de af bemälde ledamöter, sorn enligt omförmälda stadgande deraf skulle komma i åtnjutande; och enär Fullmäktige, genom det förbud, som innefattas i den § 99 motsvarande och här nedan i 18 punkten upptagna föreskrift, äro förhindrade att öfverskrida fastställd
Med denna erfarenhet af det sednast förflutna decennium, som visar föga skiljaktighet ifrån de två nästförutgångna, måtte det utan tvifvel förtjena synnerlig uppmärksamhet, att under första året af innevarande decennium eller år 1840, ibland 51 till dödsstraff skyldige, 49 blifvit benådade, och endast 2 med sådant straff belagde; hvilket förhållande, om det icke antyder en, mera än tillförne, stadgad mening i fråga om lämpligheten af dödsstraff i allmänhet, åtminstone synes ådagalägga den öfvertygelse, att vår nu gällande Strafflag ide flesta sådana fall är strängare, än tidell varfvets upplysning och de derigenom utvecklade begrepp om en ändamålsenlig lagstiftning medgifva. I fortsättning af förut gjorda uppgifter angående de för brott eller såsom vanartiga och försvarslösa till arbete å fästningarne eller allmänna arbetsinrättningarne dömda personer, hvilka, enligt hvad i Embetsberättelsen för åren 1836 och 1837 pag. lil och 112 är visadt, vid sistnämnda års slut utgjorde ett antal af 3,531, anföres här vidare, i hvad mån förhållandena förändrat sig under de efterföljande åren till och med 1840. Ma n k ö n. För lifstid. Viss tili. Summa. För lifstid. Viss tili. Summa. För lifstid. Viss tid. Summa. Qvinnkön. För lifstid. Viss tid. Summa. För lifstid. Viss tid. Summa. För lifstid. Viss tid. Summa. För vanart eller försvarslöshet dömda till arbete på viss eller obestämd tid. Mankön: Waxholms fästning Carlstens d:o Landskrona d:o Arbetsinrättningen i Carlskrona och å Kungsholmen Amiralitetshäktet i Carlskrona, lör sjuklighet kasserade arbetskarlar Allm. Korrektionslnrättn. i Malmö Stockholms Södra Korrekt. (nrättn Pionnierer å Carlsborgs lastning TJti Länsoch Stockholms Stads häkten qvarhållne Korrektionister Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Det var en schweizisk »god vän» som en blåsig oktobermiddag helt oförmodadt steg in, lade handen öfver boken som jag läste i och föreslog att vi skulle fara till Rheinau och kasta en blick in i stenkistan. Vi hade icke långt dit. Jag bodde tillfälligtvis alldeles i närheten på en kuranstalt för att rekreera mig efter en tyfusfeber. Jag hade sjelf varit nära att bli en af ödets gullgossar. Döden hade stuckit fram hufvudet ur mörkret bakom kakelugnen och sagt: – Du motsägelsernas och extremernas man, som vexelvis begabbar och smickrar mig. Kan jag, så tar jag dig. Men den gången kunde han icke taga mig. Jag var derför redo att följa min »gode vän» ned till droskan som väntade. Det hade dessutom varit synd att gäcka hans förhoppningar om sällskap. Han var medicinare och skulle vara med om en liköppning på dårhuset samt hade i sin schweiziska sparsamhet räknat ut, att han skulle vinna en och en half franc – en hel franc och så en half dertill – om jag följde med och betalade halfva skjutsen. Drickspengarna lyckades han alldeles smita från, ty då vi stannade på borggården i Rheinau, stormade han ned ur droskan med obehöflig brådska för att, diktade han, få fatt i föreståndaren innan denne begaf sig ut på sin aftonrond. Föreståndaren lofvade beredvilligt att låta förevisa den kvinliga afdelningen. Den manliga var af någon anledning icke tillgänglig för tillfället. Vi stannade endast i förbigående framför de stora glasdörrar, som afskilde männens afdelning från trappan. En mängd af dårar rörde sig derinne och betraktade oss med frånvarande blickar. En af dem hade en hög cylinder på nacken och en käpp under armen samt vandrade med högtidliga steg af och an. Han inbillade sig vara dårhusets inspektör och skakande på hufvudet granskade han väggens sprickor. En annan gick oafbrutet i ring på alla fyra. – Nå men se på den der, – hviskade min schweizervän och en glimt af hat mot allt konstnärligt flammade öfver hans hederliga landtjunkareansigte. – Den der har bestämdt varit artist. Har du sett hur en artist sitter?
19 rusthållaren ändock består ryttaren skjuts till fotmötena, sådant måste ske af god vilja och icke kan anses såsom något af rusttjensten beroende besvär; då i rusttjenstförfattningarne redan linnes förutsatt att kompani-mötena kunna, när sådant finnes lämpligt, inställas och regements-mötena i stället förlängas, hvilket äfven understundom lärer ega rum; och då motionären icke ens uppgifvit någon anledning hvarföre i förevarande afseende skulle annorlunda förfaras vid Skånska kavalleriet än vid öfriga indelta kavalleri-regementen, hemställer Utskottet, att motionen måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 1 Maj 1860. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1860. •,t Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels Betänkande M 88‘. 1 N:o 88. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Maj 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väclct motion i fråga om rättighet lill fri försäljning å landel af hembrygdl öl och svagdricka. Till behandling af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Georg Nyqvist från Wermlands län väckt motion, deruti han anfört, att åtskilliga personer skola, på grund af 4 Kapitlet 2 § Handels-balken samt Fabriksoch Handtverks-ordningen af den 22 December 1846, hafva blifvit under år 1859 för utöfvad försäljning af hembrygdt dricka dömde till 40 daler böter och varans förlust. 4 Kap. 2 § Handels-balken stadgade väl: »Ej må någon annan än borgare idka handtverk, hålla öppen bod eller sälja sina varor i minut; gör någon deremot, håfve förbrutit varan och bote fyratio daler», och i förenämnde Förordning saknades bestämmelse om rättighet till utöfvande af dylik försäljning; men, i motionärens tanke, härledde sig underlåtenheten af sådant bestämmande snarare från förbiseende än afsigt att förhindra utöfmngen af en så oskyldig näringsgren.
När nu fisken märkte, att han icke kunde få lefva längre, sade han: »tag mina ögon, och göm dem. När de svartna äro dina söner i lifsfara. Då svennerna blifvit vuxna, tog den äldste sonen orlof af sin fader, och drog ut i verlden att pröfva sin lycka. Under vägen besökte han sin syster, som skänkte honom ett ypperligt svärd. Derefter drog han vidt omkring, intill dess han kom till en kungs-gård, hvarest konungen utlofvat sin enda dotter till ett hafs-troll. Svennen dödade trollet, och vann den fagra prinsessan. Någon tid derefter fick den unge konungen stor lust att besöka en ö, »som flöt omkring uti sjön», och dit ingen menniska tordes sätta sin fot, emedan ön var förtrollad. Prinsessan afrådde sin man ifrån färden, men det halp icke. När nu svennen kom till den flytande ön, fann han på stranden en liten, usel koja. I den lilla kojan var en gammal stygg käring, som skälfde af köld, ehuru hon satt och värmde sig öfver en trefot med glödande kol. Hexan bad ungersvennen vara välkommen, och gaf honom ett halm-strå för att binda sin fåle. Derefter begärde hon, att han skulle hjelpa henne maka kol på elden. Men när svennen lutade sig ned, förvandlades halm-strået till en stark fjetter, så att hästen icke kunde röra sig. Hexan dödade nu konungen, och kastade hans lik ned i en mörk håla, som var under kojan. Emedlertid svartnade det ena gädd-ögat. Då begaf sig gubbens andra son på väg, för att uppsöka sin broder. Under färden kom han till sin syster, och erhöll af henne ett ypperligt svärd, och dertill en flaska lifs-vatten. Så utrustad anlände han till kungsgården, och blef af alla hållen för den unge konungen sjelf. Om natten sof han hos drottningen, men lade ett draget svärd emellan sig och henne. Slutligen for han till den flytande ön, och fann hexan och hennes koja. Men svennen lät icke bedraga sig af käringens falska ord, utan lönade svek med svärds-hugg.