Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex Protocollo J, U. älmqvist. S. B. 97° Den n Juli. S, I), ilifter ytterligare föredragning af Allmänna Besvärs och Oeconornie Utskottets Betänkande rörande en fri Viftualie-Handel, blef detsamma af Prest Ståndet godkändt med .det af Vallöf] Borgare Ståndet, uti ProtocolIs-Utdrag af denna dag, yrkade förbehåll och tillägg, nemli* gen ; att inga andra Personer, än verkliga Hem* t ans-ngare få sig med denna Handel befatta och ii ga kringfarande Köpsvänner tillåtas göra Gårdfari uppköp , men Städernas Handlande hädanef» ter som, hittills obetaget att genom utsänd Handels betjeni ng af Uandt mannen betinga och upp» köpa Viktualier, Ut supra, Est Protocollo J, TJ, Almqvist. S D. Efter föregången granskning af Särskildta Utskottets Betankande, rörande ett förnyadt Reglemente for härvarande Medlemmar af Judiska Nationen , och dervid fogade Projekt till ett sådant Reglemente, fann Prest Ståndet för godt, att med ogillande af berörde Betänkande och förslag, för sin del besluta att uti Jude Regiementet af år 1782, följande ändringar och tilläggningar må göras, nemi,: r;o Att det alldeles må förbjudas Judar, att händanefier i Riket inflytta, 2:0 Ätt det må tillåtas härvarande Judar, att i de Städer, der de få vistas, idka Handtverk och Handaslojder , med iakttagande af alla de vilkor 'och förbindelser, sorn Svenska Hagar och .författningar föreskrifva; och 3:0 Tten 11 Juli, §7i 3:0 Att giftermål imellan Personer af den ■Evangeliska Lutherska Religionen och den Mosaiska Trosbekännelsen må vara tillåtne, med vilkor, alt barn, som fbdas af sådana äktenskap, alltid böra uti Lutherska Religionen uppfostras, och att dessa Makar, i allt hvad äktenskapet och arfsrätt i allmänhet rörer, må vara underkastade Svensk Lag. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist S.
Vid sistförflutne riksdag, då enahanda fråga, ined serskildt afseende på Gottland, väcktes, åberopade Utskottet ofvannämnde åren 1840—1841 afgifna utlåtande och hemställde, i anseende till hvad deruti blifvit anfördt och enär det vore vederbörande obetaget alt, för vinnande af rättelse uti de af motionärerne antydda missförhållanden, begagna den väg, som i sådant afseende funnes anvisad, att motionen i denna del ej måtte föranleda till någon Rikets,Ständers åtgärd; och blef äfven detta utlåtande af Rikets Ständer bifallet. Då emedlertid den partiela eller tillfälliga rotejemkning, som genom ofvan åberopade Kongl, Cirkulärbref af den 30 Maj 1826 blifvit medgifven, icke synes hafva ledt till det åsyftade målet eller den lindring i roteringen, att närmast hvarandra belägna hemman alltid, eller så vidt möjligt är, må utgöra en och samma rote, hvilket ändamål deremot snarare torde kunna vinnas, om rotejemkningen finge mera vidsträckt i ett sammanhang verkställas, hvarigenom flera möjligheter kunde beredas för flera dylika olägenheters afhjelpande på en gång, föreslå Utskotten, att Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse måtto hos Kongl. Maj.-t anhålla om en sådan utsträckning af föreskrifterna uti nyss - 8 Statssamt Allm. Besvärsoch Ehon.-Ulsk. Utlåtande, JY:o 26. nämnde nådiga Cirkulärbref af år 1826, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de län, der båtsmän äro indelte, efter ansökning af de roteringsskyldige, må låta upprätta förslag till rotarnes sammanförande inom lämpliga distrikter; samt, sedan vederbörande chef och de roteringsskyldige blifvit hörde, efter förekommande omständigheter och gällande författningar, meddela utslag, för att, sedan detta blifvit underställdt Kongl.
Ständer efter pröfning af hvad härvid förekommit. följande i underdånighet antora: Hvad först beträffar frågan om post-hemmanens befrielse ifrån poslförings-besväret och detsammas ställande, på entreprenad, så, ehuru de i och. för post i öringen dessa hemman beviljade förmåner icke äro ringa, halva Rikets Ständer ansett postskjutsen likväl vara ett för jordbruket tryckande onus, hvadan och dä, lill följd af en ökad industri, en tilltagande folkmängd, lättade kommunikationer samt hvarjehanda andra förhållanden, antalet af de bref, paketer och tryckta skrillet', som med posten (ortskaffas, med hvarje år tilltager, sä alt snart nog, om icke redan, transporten al sådana bref, pakeler och skrifter måste medföra ett onus, vida öfverstigande det, som vid hemmanens anslående lill att utgöra post-skjuls togs i beräkning, och hvilket onus icke skulle blifva ersatt genom en med postverkets tillgångar öfverensstämmande förhöjning i skjuls logan. Rikets Ständer, med anledning häraf, lunnit sådana åtgärder böra vidtagas, all post-skjutsen framdeles skiljes från jordbruket. Alt åter genast föreskrifva, 188 Expedilions-Utskottels Förslag lill un derå. Skri frelse N-.o 201. det post-skjutsen skall ställas på entreprenad eller betin" neh af post-verket bekostas, vore deremot mindre välbetänkt, sedan det redan visat si" på åtskilliga otter balva varit nära nog omöjligt att lill antagligt pris åstadkomma beting lör de i sednare lider inrättade poster, hvarförutan eli samtidigt ordnande af personoch post-skjutsen torde vara lämpligast för åstadkommande af det gynnsammaste resultat. På dessa skäl, oell dä Rikets Ständer under den 28 Oktober sistlidet år hos E. K.
15 rättegångssaker blef derigenom uppehållet och fördröjdt; och det var af denna anledning samt på det Kongl. Majit ej måtte blifva med underställningsmål för mycket besvärad, eller de brottslige för länge på Kronans kost i häkte haline , utan skyndsamt befordrade till sitt välförtje ta straff, som Kongl. Majit, genom Bref a. den 23 April förstnämnde år gaf HofRätterne samt andre ÖfverRätter magt och myndighet, att , efter förra prcejudicater, leuterera de missgerningsmål, hvari UnderRätterne dömt och sin dom till ÖfverRätternes skärskådande insändt. Delta förordnande förnyades och stadfästades år 1719. Sedan 1734 års Lag utkommit och blifvit till allmän efterrättelse gällande, förfragade sig Hofoch Öfver-Ratter hos Kongl, Majit, huruvida den dem förut lemnad^ friheten till leuteration i brottmål borde dädanefter af dem utöfvas, och härå meddelades dem i Kongl. Brefvet den 28ide Januarii 1737 det svar, att som nämnde frihet icke blifvit genom nya Lagen dem betagen, så egde de att, på sätt som tillförene, och innan samma Lag utkom, förordnadt varit, med leuterationerne i brottmål fortfara— Sedermera efter det Kongl. Majit vid flere tillfällen förnummit, huruledes Hofoch OfverRätterne vid leutererandet förforo olika, i följd af serskildte begrepp om LeuterationsFörfattningarnes rätta förstånd och mening, blef, till undanröd - l6 LngUtsAottets Betänkande N:o 3. jande af tvifvelsmål härutinnan, samt beredande af likhet i grunden och sättet för leu terationsrätteris utöfning, denna rätt närmare förklarad och bestämd genom Kongl.
Denna min mening har dock icke vunnit stöd inom sammansatta Utsk:n; och jag kan tillägga, att jag funnit få bland banco-inrättn.‘ns i öfrigt varina vänner, som omfattat densamma såsom sig bort; man skulle derföre kunna säga, alt det är ändamålslöst af mig alt ensam vilja förfäkta en sådan sats; men erfarenheten har ådagalagt, att många af de satser i detta ämne, som började att drifvas af mig vid ^44 Den 22 Augusti f. m. 1835 års riksdag, och sorn då häftigt motsades, bestriddes och förkastades, hafva nu blifvit antagna af de sammansatta Utsktn vid denna riksdag. Dessa satser finner jag och icke allenast af de existerande bankerna ulan äfven af sjelfva Regertn antagna, som icke kunnat stadfästa bolagsreglorna utan att erkänna deras innehåll; och denna observation ålägger mig att nu, om också ensam, fortfara med att yrka hvad jag anser rätt, lemnande åt tiden att förr eller sednare medgifva dess allmänna erkännande. Frih. Hamilton, Hugo: Rör:de första frågan eller huruvida en bestämd och tydlig lag för cnskildta bankbolag är af behofvet påkallad har den siste värde talaren så fullständigt och med så mycken sakkännedom yttrat sig, att jag icke har något i detta hänseende att tillägga. Frågan om privatbanker har vuxit upp till en stor och betydande fråga inom Sverige, och kan numera icke nedryckas från den hö'ga ståndpunkt den erhållit. Det är således behöfligt, att en klar och för alla gällande lag stiftas, hvarigenom nödig säkerhet vinnes, så väl för den enskilda och för bolagets delägare sins emellan, som äfven för sjelfva Styrelsen i afseende på octrojens beviljande och bestämmande af villkoren derför. Jag har anledn. att tro, att olikhet i åsigter visat sig äfven hos Styrelsen vid beviljande af särskilda octrojer, och att åsigterna således icke varit fullt bestämda; men numera anser jag en allmänt gällande banklag kunna antagas, sedan erfarenheten af förhållandet med de obetydliga banker, hvilka en längre tid existerat, numera ådagalagt hvad som kan antagas såsom gällande för dessa inrättntr i allmänhet.
Cederström upgifvit, fråga om anslag till denna jernväg kommer att vid en blifvande riksdag upstå, så kommer delta då alt blifva föremål för serskild pröfning; och under förutsättning att denna jernväg beviljades blifver enl. de af Hr Lagerhjelm uprättade kalkyler, hvilka väl icke kunna frånkännas vitsord, enär den gemensamma kostnaden för den nu föreslagna kanalen och en jernväg emellan Daglösen och Yngen sammanlagt, icke upgå till den summa som erfordras för genomförandet af Frih. Cederströms förslag. Härförutan och såsom bevis uppå, att orten ansett den föreslagna kanal-anläggningen behöflig, får jag nämna, hvad som inom StatsUtsk. uplystes, att under sista marknaden i Christinehamn en stor del af de i marknaden närvar, possessionater i orten tecknat sig för aktier till bolag för den kanal, här är i fråga, hvaremot blott en enda tecknat sig för den af Frih. Cederström föreslagna farleden. Dessa omständigheter synas mig tala för bifall till Utsk:s förslag, och jag anhåller, alt Hr Frih. o. Landtm, måtte framställa propos. härpå. Frih. Cederström: Den ifver, hvarmed en aktningsvärd le - 218 Den 26 Juni e. m. damot, Hr Lagerhjelm, i denna fråga npträdt, har, tverfemol hans vana, synts hänföra honom ända derhän, alt icke ens vilja fördraga någon motsägelse, äfvensom till en mindre fullständig upfaUning af mitt vördsamma yttrande. Den värde talaren har trott, att jag benämnt företaget gagnlöst. Jag har likväl endast yttrat, att, om de afsedda medlen icke blifva tillräckliga, företaget, derest det icke fullbordas, kan blifva gagnlöst, Åtminstone blifver gagnet oändligt mindre än man vid medlens beviljande afsett. Det måtte väl icke vara svårt att medgifva.
Utdrag dan 3 Julii 183g. 5 forst efter en viss tid måtte sättas i verkställighet, afslog Ståndet Betänkandet N:o f>7 och Utlåtandet N:o 137, och beslöt, att i underdånighet förnya den i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, af den is Julii 1823, hos Kongl. Majit gjorda anhållan, att de Qtconoroiska Författningar, som blifva utfärdade, först efter en viss tid mätte sättas i verkställighet; och skulle de öfrige Respective Riks-Siånden vördsamt och vänligen inbjudas att uti detta beslut sig förena. S. D. Yid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o i35, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 8t, angående väckt fråga, dels om tillägg i föreskrifterne, rörande Afvittringsverket inom Luleå Lappmark., och dels om behofvet af åtskilliga åtgärder, till förekommande af Lappska Folkstammens undergång, biföll Ståndet Betänkandet N:o 8t, med de ändringar och tillägg deruti, som i Utlåtandet N:o 135 innefattas. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet af Stats Utskottet i Memorial, under N:s 194 & 1 95, anmälda anledningar till anmärkningar emot Föredraganden för Handelsoch Finanoe Ärendena. S. D. Efter nu skedd föredragning af Förstärkta Stats-Utskottets, under N:o 192, afgifna Memorial, rörande beräkningen *f Stats-Verkets Inkomster, i vissa delar, intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande, 6 Prot, Utdrag den 3 Julii 182g. beslöt Ståndet, ej mindre att anmoda Expeditions» Urskottet att uppsätta Rikets Siänders underdåniga Skrifvelse, med anhållan om Kongl. Majus Nådiga bifall till Salpetergärdens upphörande» än äfven att i öfrigt lägga förutnämnde Memorial lill Handlingarne.
Enär derjemte det icke kart bestridas, att Justitire-Cancellaireu och Justitieombudsmannen, såsom högste Väktare öfvör Lägarnes efterlefnad, böra äga kännedom orh hvad i egenskap af allmänt gällande föreskrifter varder stadgadt, förde enda frågan vara huru och på hvad sätt desse Embetsman skyndsammast och lämpligast må kunna erhålla del af de ifrågavarande Kungörelser; och, då det onekligen skulle leda till mera omgång och tidsutdrägt, derest det skulle åläggas Fiscalerne uti Landsorterné att Sarala Och insända sådane kungörelser, samt det dessutom torde vara mindre lämpligt, att låta Eisöalerne, såsom jemväl stående Under Landshöfdingarnes befallning, erhålla ett Uppdrag sorn innefattade egenskapen af en slags Controll å Länets Styresman, hvilket undvikes om insändandet sker directe ifrån Lands-Cancelliet och hvarigenom, då KUngörelserné i de fleste fall äro tryckte, någon synnerlig möda ej kan vederbörande förorsakas, hafva desse Utskottets Leda - Lag-Utskottets Betänkanden, 517 *nö!er, med afseende så väl härå som hvad utaf ttnmärknirigsförfattarne i öfrigt blifvit anfördt, förklarat sig hysa den öfvertygelse, att den anstalt med kungörelsernas månatliga insändande till Justitias-Cancellairen och JustitiasOmbudsmannen, sorn blifvit föreslagen, vore behöflig och ländande till befordran af allmän ordning, hvars antagande de alltså trott sig äga skäl tillstyrka. Detta allt varder således till Riksens Höglofl. Ständerg förnyade pröfning vördsamt öfverlerrjoadh Stockholm den 14 Maji 1818.
Långor och Torsk, med derunder inbegripne Rolscher, samt Klipp-, Stockoch Platteller Rredfisk 1 » » — 8. — andra slag 1 » » 12. Detta förslag har af Ridd er sk av et och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit i allo bifallet. Preste-Slåndet deremot har, med afslag å Utskottets förslag, för alla, under rubriken Fisk upptagne, slag bibehållit nu gällande införsels-tull. Bonde-Standet ater har, med bifall till Utskottets förslag endast i afseende på »Fisk, torr eller rökt»; »Långor och Torsk m. m.» samt »andra slag», bibehållit gällande tull för »saltad eller inlagd»: »Kabiljo, Långor och Torsk», »Lax» och »all annan», samt för »torr eller rökt»: »Lax och Ål»; hvaremot Ståndet för »salt eller inlagd»: »Sill» och »Strömming», samt för »torr eller rökt»: »Gråsidor eller Sej» stadgat tullfrihet vid införsel. J Utskottet inbjuder Presteoch Bonde-Stånden att, med frånträdande af sina omförmälde dels sinsemellan öfverensstämmande dels vidt skiljde beslut, förena sig med de •båda öfriga Stånden om bifall till Utskottets förslag; och föreslår Utskottet, förden händelse denna inbjudning i sin helhet eller lill vissa delar af någondera Ståndet ej skulle antagas, följande omröstningar: N:o 8. Saltad eller Den sorn bifaller Utskottets af två Stånd gillade förslag att införsels-tullen å »Fisk eller inf—' Tr ' " r ° ' orochTorsklunmn> rÖStar KawffdLän-S^la^ e*'er 'n*aoc*": »Kabiljo, Långor och Torsk», skall bestämmas till 1 R:dr 6 sk. Ja ; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålles ä denna artikel nu stadgade tull, 2 R:dr 12 sk. tunnan.
Kammarförvandten en del af de mera invecklade målen, hvilka, enligt instruktionen, skolat af Kamereraren sjelf behandlas, och dels till Kammarskrifvare, hvilkas pålitlighet och omdömesförmåga blifvit under tjenstgöringen pröfvad, de mindre vigtiga målen, vid hvilkas utarbetande Ivammarförvandtens biträde vore i instruktionen beräknadt; och sorn det derföre vore för ärendenas skyndsamma och säkra gång af högsta vigt, att Kollegium egde dugliga och pålitliga Kammarförvandter på sina kontor, men, utan att äfven för dem beviljades en aflöning, som någorlunda motsvarade det mödosamma och trägna arbetet, det blef allt mindre att hoppas, att personer med de för dessa tjenster erforderliga egenskaper skulle, helst de inom andra embetsverk lätt nog kunde erhålla förmånligare och mindre ansträngande befattningar, vilja egna sig åt tjenstgöring i Kollegium, der för öfrigt några utsigter för framtiden endast i ringa mån för dem erbjöde sig, har Kammar-kollegium i underdånighet hemställt, att de nu till 2,200 R:dr bestämda lönerna för de i Kollegium anställde fyra Kammarförvandter, af hvilka en vore anställd på hvardera af Kollegii tre provinskontor och en i Arkiv-kontoret, måtte höjas, för de två yngre till 2,500 R:dr och för de två äldre till 3,000 R:dr R:mt.
(Siffer maletd förrättanbe bör beit, font bermib fört orbet, ont betfammad ut» gång ffpbfamt underrätta i @todl)olm SJtagiftraten od) på landet kronofogden, ©eitotit SKagijlratend eder kroitofogbend förforg ntebbelad be malde lebamöterne od) fuppleanterne unberrättelfe ont beråd erpådita uppdrag. £)en, font maltd tid lebamot i Sareriitgbfommittéen, är, få mida fan ide af laga förfall derifrån fiitbrad, fft)lbig att betta uppdrag fudgöra. Snträffabt förfall bör ofördröjligen anmälad för Sllagijlraten, kronofogden eder kroitattd 30 Seroillningd^örotbning 1862. ombub mtb ben föreftåenbe SSemittningötareringen, få att före £areringöfommit: Sareringöfommitté får ide träba i merffamlfet etter fortfätta fina göromål, få miba ide @er meberbörligen malbe etter tittfattabe (ebamöter äro mib famtnan 8anbé^öfbingen i (änet är berättigab att i £a.reringöfommittéenö öfmerlägg Committé att inom ftg mälja orbföranbe. § 49. Unber £areringéfommittéené fammanmaro bör atttib behörigt $rono SDetta ombub, (fmilfet bet be^utom åligger noga tittfe, att anteduingarna i tareringélängben marba i öfmerenäfiätntnelfe nteb Sareringéfommittéenö beflut rigtigt merffiättba, förorbnaö i jfab af Äonungenö SBefattningölfafmanbe; odp bör företräbeémis bertill ittfeö ben perfon etter någon af be perfoner, forn, enligt
Län för åren 1843—1847, c Ant inom Kronobergs Län. S a Ii a g. Bevillning efter 1845 års Förordning. Efter 2:dra Art. Efter 3:dje Art. BränvinsbränningsAfgift. 2:dra §. Jordeboksoch HemmantalsRänta. Tionde Räntor af Bruk, Bergverk samt andra Verk och InSumma. Arrendemedel. Kostnad för Rustning och Rotering. Pastorers. Kapellaners. Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Lång. Tabell till Fcmårs-Berattclscn för Wexio Stad, afgifven År 1S49. Medelafkastning sedan utsädet är afdraget. St i tl t' n (/• Jord. Utsäde af Underhållne kreatur. Stuta Uppskattadt värde. Hus, Tomter, Verk oell Inrättningar. Klereciets underhåll. Bevillning efter 1841 och 1845 årens Förordningar. Anmärkningar. Ständige Räntor. Diverse Onera, räntor och besvär. Bruk, Jlanufakturer, Fabriker ni, m. Hus oell Tomter. Summa Statsbidrag. Fattigför sörjning. Kostnad för Stadens styrelse. Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. Kostnad för Rotering. Arrende medel. Väghållning. Bränvins brännings afgift. Skjuts. Boskaps och Åkerskatt. Jord. Summa. Kyrkobetje nings. Enligt 3:dje Art. Enligt 2:dra Art. Enligt Esta Art. Mantals penningar. S u m rn a. Komministrars. Pastorers. S åt. Hjort. N. Lundgren. ti G Wittlock. J. Dahlberg. Berättelse öfver Kronobergs Län för åren 1843—1847 KONGL. MAJ:TS BEFALLNINGSHAFVANDES uti € I) r istia n s t a ö s ffän till .KO\!CirIi.
På den slippriga och villsamma återfärden i skymningen träffade vi gamla vördiga Grekgubbar, som kommo hem med sina vallhjordar, och tyckte jag mig i flere af dem se Odysseus gamla svinaherde. Dagen derpå gjorde vi ett kort besök ombord på en nära liggande Engelsk örlogsman och emottogos ganska väl; men derunder blåste det upp god vind, hvarföre vi genast måste återvända till briggen och hissa segel, samt försaka hela Trojafärden. Nu seglade vi in genom Dardanellernas sund och kastade till natten ankar vid det fordna Abydos. Här nedanom mellan Sestos och Abydos skall Xerxes hafva slagit sin brygga öfver sundet, kanske för det strömdraget der var mindre starkt. Då det ännu ej var långt lidet på aftonen, foro vi i land och råkade komma till en, som det tycktes, förnäm Turks hus, der timmermän höllo på att reparera något i rummen. När ingen hindrade oss, gingo vi oförskräckt omkring öfverallt och höllo redan på att komma in i harem, då en Turk motade oss och i stället bjöd oss in i ett rum, der man slöjdade cypressplankor, som spridde den angenämaste vällukt rundtomkring. Rummen voro vackra och rikt möblerade i orientalisk smak med divaner och mattor; Under det vi gingo här omkring, kom en gammal ärevördig man med långt hvitt skägg vänligt ut emot oss, frågade om vår nation, om mitt skägg &c., dervid vi å båda sidor hade tillfälle att skratta åt min bråkade och tilltåtade Turkiska. Jag behöfde sannerligen en "prise de contenance" och bjöd äfven åt gubben, hvilken ej heller var sen att ta fram sin dosa, som var af guld och väl förvarad i ett läder-foderal. Vi snusade, pratade Turkiska, skrattade och skildes slutligen, under gubbens orientaliska höflighetsbetygelser, högst nöjda å ömse sidor, särdeles jag, som nu för första gången besökte en musulman och blef så vänligt bemött.
Här är likväl aldeles icke fråga om något förtydligande, utan Utsk. har deremot tillstyrkt, att K. M. måtte meddela den förklaring af §, att den tjensteman, som indrifvit en sådan summa, sorn här är i fråga, men hvilken sedermera af de båda statsmaglerue efterskänkas, icke får derå beräkna aktoratsarfvode. Ulsk. har alldeles icke fästat sig vid den tvetydighet, som ligga uti orden influtit, ty i sådant fall hade väl Utsk. bordt upställa den föreslagna skrifvelsen sålunda, alt K. M. täcktes låta utreda denna fråga, så att för framtiden alla tvister i ämnet måtte uphöra. Hade Utsk. så förfarit, medgifver jag, att man hade begärt ett förtydligande; men nu har man begärt någonting helt annat. Man har här framställt, huru orimligt det vore, om en fattig enka, som, sedan hon blifvit dömd att godtgöra en skuld till Staten, den hennes man i lifstiden ådragit sig genom försnillning, fått af statsmagterna beloppet efterskänkt, icke destomindre skulle till Advokalliskalen utbetala anmärkn:s-proc:n derå. Häremot får jag invända, att Staten visserligen må vara ädelmodig, men dock icke så att tredje mans rätt derigenom förnärmas. Om balansbeloppet utgör 100 R:dr, må Slaten efterskänka 88 R:dr men icke 100 R:dr, som inbegripa anmärkn:sproc:n 12 R:dr. Vill Staten efterskänka allt åt den fattiga enkan, må han göra det; men vill Slaten utöfva delta ädelmod på en tjenstemans bekostnad, kallar jag icke sådant för ädelmod. Jag vill icke på detta rum gifva detta förfarande det namn, som det förtjenar. Man har åter uptagit tvisten om rätta betydelsen af ordet inflyta. Det förefaller mig, som om man ville tolka ordalagen i Kamm»rR:ns instruktion på samma sätt, som grundlagarne skola tolkas. Jag föreställer mig likväl, att Staten aldrig kan bortskänka tjenstemännens inkomster. Balansbeloppen kunna aldrig anses såsom Statens egendom förr, än de blifvit till återbetalning redogöraren ådömde, och då först inträder