Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säkerheten wid papperets tiilwerkning, wärd och utlcmnande, anser Banco-Utstotret kunna blifwa tillräckligen bewarad, genom iagnagande af hwad för Banqnsedel-papper i sädant ändamål är söreflrifwit. Är och dag som förr stnfwit stär. Efter Besalluing, Ian - Den Zebruarii86i I anledning af Riksens Högloft. Ständers Bewillnings Utstötts gjorde, och med mig Communicerade förfrågan, hurnwida ätskillige för Controllen wid Charta -Sigillatä - Werket behöfwelige papperssoncr kunna wid Banquens Pappers-Bruk blifwa tillwerkade? får jag äran anmäla, att rillwerkninqen af sa mänga och sa bestaffade papperssorter, som för vfwannamnde behof blifwa reqwirerade, kan wid Bananens Pappers-Bruk werkställas; men riden för Reqvif,tionens fullgörande, jenne görliga lägsta pri* set dera, är ej möjligt arr bestämma innan fullstän* dig upgift, sä wäl ä beskaffenheten af hwarje sort, som hwad ungefärligt belopp deraf kan erfordras blifwer meddelt. Stockholm den 8 Febr. 1810. Ridderstapet och Adeln fann detta ProtocollsUtdrag wara as Banco-Utstotttt endast aä notitiam Lnsändk. Högloft. Ridderstapet och Adeln ätstildes kl. ett qwart lill z. In kiäem ^rotocolli XI. 8ilverstoli>e. Tisdagen den 20 Februari:. - Plenum kl. 9 förmiddagen. Uplastes en ifrån Skars.
Den egenkäre narren! . .. 30 Fjärde scenen. En OREAD från skogens klippor kommer fram; kring henne samlas DRYADER, som varit dolda bakom trädens stammar, och NAJADER upp ur vattnet. DE FÖRRE. OREADEN. Håll upp, Tersites; hör, förrän du talar om ting som ej du lärt begripa! Du läser sagor som ett barn och finner allt så enkelt, men tanken, som inunder bilden låg, ej dina skumma blickar såg. Så lyder sagans sanning om Narcissus! (Reciterar eller sjunger.) Så förtäljs en sägen om Pan, de susande skogarnas gud, till en nymf han giljat en gång, och Eko så kallades hon. Ej behag fann Eko i Pan, en annan hon älskade ren. Men Narcissus, så var hans namn, för kärleken visheten valt: Gnoti Seavton. NYMFERNA. Det är tydt: Lär känna dig själf! 31 OREADEN. Se där står han tänkande än och skådar i djupet sin bild, för att se hur under dess drag sig döljer hans väsendes grund. Men på vattnet ror där en narr, på ytan en spegel han ser, och han tror att tänkarn i den sig speglar då djupast han ser Gnoti Seavton. NYMFERNA. Det är tydt: Lär känna dig själf! TERSITES. Gnoti Seavton!* Bäh! Och narren, det skulle vara jag kantänka! Men jag skall visa er att narren kan skåda djupet om det gäller, fast, rent ut taladt, jag ser bara dy där nere (Han lutar sig öfver båtkanten.) OREADEN. Det tro vi visst, Tersites, men det är därför att du endast ytan ser. TERSITES (på båtkanten). Men jag ser himlen spegla sig här nere OREADEN. Alltjämt på ytan, ja; men djupare, Tersites! * Till skådespelaren: Tersites skanderar, orätt, i jamber! 32 TERSITES (vältar båten och sjunker). Jag sjunker! Hjälp! Jag bottnar inte. OREADEN. Det var för djupt för dig, och därför tog du vatten öfver hufvet! NYMFERNA.
(Stats-, samt Allmänna Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 48.) S. A. K. • Hos Rikets, Ständer hafva framställningar förekommit derom, att rustoch rofehållarne vid båtsmanshållel inom riket måtte befrias från skyldigheten alt bidraga till båtsmannens beklädnad och att statsmedel mätte anvisas lill bestridande af denna kostnad, helst detta bcklädnadsbestyr, till vissa delar, redan, eller alltifrån 1847 och 1848 årens riksdag, vore af Kronan öfverlagd, samt ett förslagsanslag a( 28,000 R:dr banko årligen utgingc i och för de kostnader, som häraf föranleddes; — och förekomute ifrågavarande rustningsoch roterings-bördu jemförelsevis mest betungande i Blekinge län, hvarest i medeltal endast dels hemman vore indeladt till hvarje båtsman, samt i Södra Möre härad af Calmar län, som, med en befolkning af allenast 27,000 innebyggare, mäste anskaffa, utrusta och underhålla öfver 800 båtsmän, hvilkas antagande alltmer försvårades genom en, i bredd med arbetslöner så högt upndrifven lega, att dess erläggande öf vervägde fördelen af den rustoch rote-hållarne lemnade tillåtelse att med penningar lösa sig från skyldigheten att in natura leverera de fleste af de till bålsmännens utrustning och beklädnad hörande persedlar. Vid pröfning häraf hafva Rikets Ständer ansett en lindring uti båtsmanshållningen i allmänhet och företrädesvis i Blekinge län och Södra Möre härad af Calmar län vara önskvärd och af billighet påkallad, helst sedan vid innevarande riksdag, i anledning af E. K. M:ts nådiga Proposition, en icke obetydlig lättnad i roterings-besväret blifvit rotehållarne vid indelta Infanteriet beviljad, genom upphörandet af det från dem utgående bidrag till soldatbeklädnadens anskaffande och underhåll; men enär Rikets Ständer, uti Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse IS:o 225.
Utom mijjlighetens grans ligger det icke, hvarfor vi skoln hoppas, att den fijretagsnmhetens och initiativets anda som, ehuru svhviickt hos oss, visat sig, dH den vid veknat till lif, kunna ntratta ganska stora ting, % h e n nu skall lyckas bringa till s t h d den landtliga fristad for soinmarhvila och vinterro hvarefter sli mlnga ensamma kvinnor liingta. G. Handbok for sjukskotsel i h e m m e t at dr E. W. Wrethzd. Med ett forord af forestlndarinnan vid Roda Korsets sjukslroterslcehem frolren Fanny von Otter. I 9 kagitel behandlas hiir p l ett ofverskldligt, enkelt och klart satt allt det hufvndsakliga som en sjukskoterska mlste veta och kunna fijr att soin lakarens bitrade fylla sin ansvarsfulla plats i kainpen mot sjulidom och dod. I 5 bilagor lamnas darjamte, dels en anvisning for sjukbud, som bar blifva till god ledhing dB. skaterskan skall till liilraren lemna redogorelse for den sjukes tillsthnd, dels upp$ft om vilkoren for sjukskoterskeelevers antagande vid Sophiaheminet, Roda korset och Sabbsttbergs sjukhns i Stockhblm, dels underriittelser om den nybildade Svenska sjukskoterskornas allmanna pensionsf orening. Oin nrbetet kan ined fog sagas att det ' fyller ett inoin vida kretsar lange Iriindt och erkandt behof. For sjukskoterskeeleverna blir det en verklig larobolr, som p l basta satt kommer att underlattw deras studier; for de utbildade skoterskorna, de mti nu ha sin verki samhet p l ett sjukhus eller i det privata heminet, blir ' det en handbok, dar i tveksamma fall mknget godt r i d kan hamtas. Men afven i de enskilda hemmen kommer boken att mtingen giing vara till god hjelp.
Horn den åsigt, att en allmännare uttryckt ovilja mot osanningen, hvarhelst den träffas, borde vara det sätt, hvarpå medborgare, som älska sanning, heder och ära, borde försöka att undvika osanningen; jag tror att detta skulle synnerligen egna ledamöter af ett Stånd, der äran är grunden för hela dess tillvarelse; men i en tid, sådan som denna, ser jag icke, att det ej kan stå val tillsammans med ärans fordringar att framträda såsom försvarare af de medel, genom hvilka sanningen framhafves i dagen pch osanningen just derigenom undantryckes, emedan det är fullt förenligt med de gamla begreppen om ärans fordringar hos riddersman nen att, hvarhelst han träffar osanningen, densamma undvika och förqväfva, nyttjande dertill alla de medel, sorn äro lofliga, bland hvilka det visserligen måste vara ett, att för contant betalning skaffa sig personer, som sanningsenligt upptaga förhandlingarna. Jag säger ännu en gång, alt jag delar med Gr. Horn den ovilja han uttryckt, och önskar att vi alla måtte det göra; förmenandes att tiden nu lärer vara inne att sluta sig tillsammans mot lögn och orättvisa. Frih. Raab: Jag skall blott med några ord upptaga åtskilliga anniarknlr, som blifvit gjorda mot den jfrågavar. reservationen af Gr. Sandels. Hr Dalman, hvars opartiska omdöme i afseende på detta förslag jag värderar, har likväl sagt, att han fruktår, att om också R. o Ad. anloge referenter, vore ledarnöterne likväl tvungne att sjelfve genomse resume'erna af deras yttranden , ifall de skulle leda lill det åsyftade ändamålet, och att ledarnöterne äfven nu äga tillfälle att få sina yttranden fullständigt införda i tidningarna, om de såckfnt begära och lemna dem till tidnings-redaclionerna. Deruti har Hr DuG Den i Augusti. nian rätt.
M. täcktes nedsätta en comité af sakkunniga män, för att utarbeta ett förslag, som är ändamålsenligt, och derjemte, sedan en sådan undersökning är gjord, vidtaga de åtgärder, hvilka voro nödiga för ändamålets befordrande. Dessa åtgärder kunna icke vara några andra, än att försäkra inrättningen om dess bestånd, ty om beräkningarna äro riktiga och grunda sig på verkligt säkra uppgifter, så behöfves ingenting annat än att man kan vara viss på deras bestånd. Det är ett sådant försäkrande af dessa inrättningars bestånd, som jag för min del icke vågar tillstyrka. Jag tror icke, att man i Sverige någonsin här gjort anslag, för att försäkra de öfriga assurans-inrältningarnes bestånd. Jag anser således visserligen lämpligt att anslag må göras, för att bringa fram den erfarenhet, som är nödig, för alt få ämnet riktigt utredt, genom arfvode åt de personer, som sysselsätta sig med ämnets utarbetning, men att åter antaga Utsk:s förslag sådant det här förefinnes och tillstyrka K. M. att vidtaga de åtgärder, hvilka kunna anses mest ändamålsenliga, det anser jag ingalunda lämpligt, på de af mig nu uppgifna grunder. Delta vore att ådraga staten ett i min tanka onödigt statsanslag, hvarföre jag för min del icke kan tillstyrka bifall till den andra punkten, men väl lill den första meningen, nemi. att K. M. täcktes förordna sakkunnige män, för alt utarbeta ett förslag i detta hänseende, hvilket man kan tillerkänna beskaffenheten af alt vara pålitligt. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Jag vill alldeles icke inlåta mig uti en närmare och speciellare granskning af de särskilda ränteanstalter, som omfattas af ifrågavar. förslag, men jag får observera, att det är, mig veterligen, första gången i Europa, som man vill alt statsmakten för dylika anstalter skall uppträda. För min del instämmer jag fullkomligt med hvad den siste värde talaren yttrat. Det vore vådligt om Staten härmed loge någon befattning. Det gifves ingen art af lifränte-anstalter och dylikt, som icke redan är känd och praktiseras i Europa.
Olof Jonasson, från Elfsborgs Län, och Jonas Nilsson, från Carlstads Län, ville hafva anmärkt, att de vid Utskottets förra sammanträde varit frånvarande och således icke deltagit uti sistnämnde Resin1, hvarutinnan de, för sin del, icke kunde instämma, Ut supra. Ex Prstocotlo Clas Livijllt 6 %o EevilhiingsUtskottets Betcinkanden% N:o 48, Ankom den 24 Oct. 1823. Betänkande med Förslag tili en blifvande Be-* vill ning s-Furordning* Då Riksens HögloflStänder genom dels lemnadt bifall till BevillningsUtskottets, rörån, de grunderne för den allmänna Bevillningen, aflätne Betänkande, dels ock genom omröstning inom Höglofl. Förstärkta StatsUtskottet uppdragit gränsorne för den BevillningsFörfattning, som borde uppgöras, för att intill nasta Riksdag blifva gällande, och dervid blott med. vissa undantag godkänt de vid 1812, 1815 och 1818 arens Riksdagar följde grundsatser, liar BevillningsUtskottet ej dragit i betänkande, att taga de derpå byggde BevitlningsFöf? fattningar, särdeles den af den 15 Julii sistnämnde år, till ledning vid sina öfverläggningar, och dervid endast fogat de ändringar, rättelser eller tillägg, hvilka äro följder af antingen mera bestämda föreskrifter, i afseende på grunderne för Bevillningen, eller af särskilde derom väckte Motioner, eller ock af Utskottets försök, att åt de i denna Författning förekommande mörka stadganden bereda en verkställigheten underlättande tydlighet, alltid med bibehållande af den äldre uppställningen, då en allmännare och genom flere års efterlefnad förvärfvad kännedom deraf, så för Skattskyldige, som Taxeringsmän, och Redogöjayfi, mäste befordra författningens noggranna* SevillningsUtsköttetS Betänkanden.
Med ens springer nu grefve Audrassy upp, säger sin vis-à-vis några ord, nickar, skakar hans hand och — uppfångas i bortgåendet af baronen och grefven, hvilka han nu alldeles förgätit. » Högtärade, hvad var det väl för en människa, med hvilken ni så intresseradt sprakade? » frågar grefve — » Jag vet det just ej så noga », blir svaret, » jag tror. han heter Fleckeles eller Hirsch Löw — i alla händelser är han en jude ». De två studsa häpna tillbaka och gripa efter sina väl parfymerade näsdukar, — hvilket tillfälle ministern snabbt begagnar att för tredje gången undkomma dem ». Afven om denne ministerpresident skulle väl Daniel Fallström kunnat qväda: Sorglös såsom ingen, glad liksom ett solsken, på allt dumt i verlden trygg du satte hälen. Om Andrassys politiska temperament yttrade skildraren: * Det må ej förtigas, att grefve Andrassy i sina sympatier mer lutar åt Frankrike än åt Preussen. För hans lättrörliga esprit måste nödvändigt det franska skaplynnet vara mer tilltalande. Men det skall naturligtvis ej hindra honom från att hjälpa det för honom antipatiska Preussen slå det sympatiska Frankrike ihjäl, om hans fosterlands intresse och den politiska nödvändigheten skulle så fordra ». Det visade sig snart, att författaren blef lika sannspådd somhan var väl underrättad. I augusti 1867 vid kejsarsamman-korasten i Salzburg, då kejsar Napoleon » arbetade » med gréfve Beust, var det Andrassy som helt tvärt sönderref bådas illasioner. Till Napoleon yttrade han rént ut: » Grefve Beust gör mycket larm af sig, och det må vara godt for hans personliga ställning; men det är min pligt att for ers m: t förklara, att ni aldrig skall utverka ett fördrag med oss mot Preussen. Ja, om ni äfven hade det i er ficka, så betyder det ingenting. Ty ett fördrag gäller blott, för såvida det är utförbart, och jag försäkrar er: Ungern skall aldrig tillåta, att Österrike-Ungern förklarar Preussen krig ».
Ett sådant sätt har jag trott mig finna deruti, att pensionskassorne skulle inrättas i ungefärlig öfverensstämmelse med ränteförsäkringsanstalter; att de många särskildta mer eller mindre dyra pensionskasse-Directionerne skulle sammanföras under en gemensam styrelse med en gemensam förvaltning, att reglementera för denna förvaltning skulle kunna betydligt förenklas, samt bestämmelserna i afseende å delegarnes afgifter blifva lämpligare och rättvisare än de för närvar:de äro, m. m. d. Vi hafva bär i landet redan flere personer, som med stort nit och mycken framgång tagit kännedom om grunderne för och detaljerne af ränteförsäkringsanstalter, som i sjelfva verket icke äro något annat än pensionsanstalter, och jag är viss att dessa personer icke skola undandraga sig att till det allmännas gagn upgöra förslag till våra särskildta pensionskassors omorganiserande på ett med grunderne för nyssnämnde anstalter mera öfverensstämmande sätt. Om allt detta hade tagits i närmare öfvervägande, hade, såsom jag föreställer mig, de sammansatta Utsktn icke kommit till del resultat att helt tvärt och utan några egentliga skål afstyrka den förberedande undersökning af saken, hvarom jag i min motion anhållit. Att en sådan undersökning ej Lan aflöpa utan kostnad Dftn 25 Februari f. m. 547 Sr naturligt, men jag tror ej, att den kan blifva af sådan betydenhet, att R. St. deraf böra låta afskräcka sig ifrån en sak, söm ulan tvifvel skall komma att medföra mycken nytta för det allmänna odh gifva oss en skälig anledning till dert förhoppning, att de afgifter till pensionsinrättningar, som för närvande lemnäs af rikets embetsoch tjenstemän, icke skola blifva helt och hållet bortkastade penningar. Vi böra äfven erinra oss, att det linnés (lera klasser af tjenstemän söm sakna all rätt till pension; såsom t. ex. städernes tjenstemän, presterskapet m. 11., äfvensom alt i sednare tider flera nya tjenstemannaklasser upslålt och äfven framdeles komma att upstå, och att man äfven måste tänka på alt vid afskedstagande bereda dessa något så när tillräckliga pensioner.
Gäldenåren, bör ban ock njuta till godo den sednares rättigheter och således jemväl den, att blifva uppsagd; att det synes vara en hårdhet om Cautionisten skall tvingas till prompt betalning uppå en för ho - 696 LagXJtskoitets BetHnknndeti. nom okänd uppsägning i atti få vidt batt ej vill vidkännas denna olägenhet, kan han ej ellet* begagna förmånen af prxscriptionsberäkDlng från Gäldenäréns uppsägning! samt att den sjelfstridighet i förhållandet ej sällan kan uppkomma, att när Revers* Innehafvaren dröjer med penningarnes ut* kräfvande hos Gäldenåren, utöfver sex månader från uppsägningen, och derefter vänder sig mot löftesmannen, hvilken år tvungen att den förfallna skulden genast betala} så saknar den sednare emot utgifvaren den regre s och skvndsamrna handräckning, solli för den infriade Cautionea bör honörn tillkomma. Herr Winbladh har vidare fram* ställt dea ej sällan förekommande fråga, huruvida en Reversfnnébafvares underlåten* het, att i utgifvarens CorcUrs bevaka fordringen, enär den antingen ej är förfallen till utsökning före Proclatnan , eller, otti afven förfallen, likväl ej utsökt hos Löftesmannen, berättigar den sednare till befrielse från sitt ansvar, hvilket man destoheldre ansett råttvist, som LöftesffianDett icke eger i sine händer de fordringshaedlingar uppå hvilka han skulle knnna grunda en gällande bevakning; men hvaremot, å andra sidan, åberopas ReversInnehafvarenS rätt att hålla sig till hvilkendera lian vill, antingen HufvudGäldenåren eller Löftesman*» nen; och har Herr Winbladh ansett det vara af vigt, i afseende pä säkerhet i låns trensactionec, att en stadgad lagskipning i deal Lagutskottets Betänkande», 697 honom omftfrmälde ämnen må beredas och all tvekan undanrödjas. Lagutskottet, till hvars åtgärd detta Memorial blifvit remitteradt får nu deröfver sig utlåta: lo Cap. 9 §.
När en omtvistad vara blifvit till förtullning i vederbörlig ordning angifven, skall densamma icke vara confiscation underkastad, äfven om den sedermera anses vara af annan beskaffenhet, utan må godsegaren kunna den under stadgade vilkor till tjvarblifvande i Riket eller återutförscl disponera. §• 12. Alla både inkommande och utgående varor, ehvad de förlullas efter bestämd afgift eller efter vissa procent af värdet, eller äro tullfria, skola angifvas till namn, art och beskaffenhet, antal, Svenskt mått, mål eller vigt, eller, då godset efter värde förtullas, eller är tullfritt , äfven värdet, samt på lika sätt i Tull-journalerna och Persedel-extracten upptagas. Om hvad, i öfrigt vid varans angifning och förtullniug iagltagas bör, tjenar SeglalionsOrdningen till efterrättelse, Expedittons-TJ tskoltets Förslag till und. Skrifvelsex N-o J77. gig §. 13. De varor, som ej om skeppsbord kunna genom Svenskt mått, mål eller vigt till qvantiteten bestämmas, transporteras, efter deras beskaffenhet och värde, till Tuli-Packbuset eller Stadens vågar, för att der vägas eller mätas. Uppå ingifven inlaga lill Tullkammaren, erhåller godsegaren räkning å dea för varorna belöpande tull, efter hvars erläggande han eger desamma fritt disponera, på sätt och med vilkor i öfrigt, sorn Seglations-Ordningen och Nederlags-Förordningen bestämma. §• 14.
En sådan pånyttfödelse i utvecklingen göres ej i en hast, och har den enskilde valt det nya, har han ännu otaliga gengångare att dagligen bekämpa. Han har en både lång och smärtsam skola att genomgå innan han får det lugn, som kräfves för konstnärlig formning. Vidare behöfves det mycket mod för att bryta det nyas bana. Han har nästan inga bunds-förvandter: delningen i konservativa och liberala gagnar honom föga, han kan ej svära till något af programmen.Han har åsigter, som den mest reaktionäre politiker knapt vågar hviska för sig sjelf, och han har en uppfattning af andra frågor, som liberalismen skulle stena med lika ifver som denne och med fasa visar från sitt “ sansade " program. Och dock måste denna nya literatur komma; man kan nästan med visshet förutsäga att den icke länge skall dröja att äfven hos oss skapa kanske en orons och stridens, säkert en lifvets period. Den nya riktningen kallar sig sjelf och kallas af andra realism, den gamla kallar sig åtminstone sjelf idealism och anser sig hafva till särskild uppgift att hålla idéens fana högt. Noga taget betecknas med dessa namn en formskil-nad, en olikhet i smak: den nya skolan och den gamla använda olika medel för åstadkommande af sitt mål, och detta är en så allmän regel, att man till och med på allvar påstått, att de olika medel, med hvilka de verka, skulle vara det skolorna särskiljande. Det faller dock lätt i ögonen, att den olika formen blott är uttrycket för den olika åskådningen: innehållet är och blir hufvudsaken. För att karakterisera skilnaden så väl till form som innehåll, låta vi den äldre skolan passera revy för den nya. Helt naturligt hafva vi då att bland våra äldre författare hålla oss till herr G. D. af Wirsén. Han är nämligen inom vår literatur den mest karakteristiska typen för sin riktning. Dessutom har han så ofta och så länge från sin synpunkt bedömt de unga, att han mindre än någon annan kan beklaga sig, om en realist en gång skärskådar hans diktning från sin enskilda synpunkt. Först må vi höra, huru Wirsén uppfattar skaldekonsten, särskildt hur han fattar sin uppgift. Tag mitt löfte! Jag vill lindra, Hvar jag mäktar, till mitt sista, Med min sång mitt slägtes nöd,
Ö^ainZ. iviinslslotalvinst sär äret. Xnoe-ininxarnes NlllA. beloj>P. Ökning. Illio 8Ii>lIinZai' ocl» runstxclseu Lro uteslutne. 7'ad. Let. ^:o i.) LpccibcLtion öfver ^uorömrigÄr xL ^Lnken till 8tLt8-^n8l3§ ock ^IlmärrnL Lekof under ^.rerr 1808—1828. Laniillen.) Ilttazlt. (LnsIaZ iian Lnnb.cn. 4,026,098 H tAilne. (LlseontI) treclainAnr.) Dttszit. Allmänna AlitAnriiig-IiiinttiiinFeii. (Lreclltlv). Ottazit. Dttasit. Inbetalt. IlllaZit. Uttagit. 44 8^mman tzvr med sb. oek r'.5t. (sorn bär blifvit jutne) K:clr 22,45o,5io: 26. 2. ^ r.r^ i'.. Hk. No: (H 3 ^/c/ Sek. i.) I^i^nidation af 8taten8 8kuld till Lanken vid nedannämnde L.eali8ation8-epoker. Letslt. ^kskrikrit. 8kuld. Lc»Iis»tion »k Lsnkens Loppsrm^nts-scdlsr . - ^r l8o3. lk^ealisatron sk A:0:(l:ts (Hredit-5edlar 1829. Löreslsgen reslisstiou ak Lsuken, tr:sp:t-5cdlsr 7-ab. N:o 5. k'ram8tällnin§ as 8tat8-8kuldsn8 dela belopp vid nedannämnde epoker. i8o3 1809
Jag nödgas helt öppet förklara det jag vid detta Riksmöte blifvit fullkommeligen öfvertygad om omöjeligheten , att under våra närvarande former uträtta något allmänt gagn; jag föreser huru folket nödvändigt skall komma att ledsna vid våra långa och kostsamma Riksdagar, hvars verkningar nästan uteslutande visa sig uti ökade bör* dor och ej sällan förhastade eller osammanhängande slutliga åtgärder; och jag anar med oro de vanskeliga följderna af ett sådant tillstånd; jag har som Representant fyllt min pligt då jag velat varna deremot; och jag går åtminstone med fullkomligt samvetslugn tillbaka uti det enskildta lifvets förhållanden, nöjd, om jag finner mig kunnat något gagna med min upprigtighet; och ännu nöjdare om jag af en ljusare framtid tillrättavisas uti mine nuvarande omdömen om de ovilkorlig* fordringarna för befrämjandet af stadga, säkerhet och styrka för det Nya Sverige och för Dess Nya Dynajli. Herr Rappt, Cath Vid Allmänna Besvärsoch EconondeUtskottets Betänkande rörande en jämnare fördelning af Extra Roteringspligten , vågar jag ödmjukast framställa följande anmärkningar: 1:0 Först torde det tillåtas mig tro, att omnämnde Betänkande erhållit en allt för stor vidlyftighet , hvaraf följer, att ehuru grundeligt det samma i verkligheten är, skall det ändå blifva ganska svårt för vederbörande Autoritet eller Embetsman att föreslå den blifvande lnstruction för Roteriogens verkställande, på de grunder som Utskottet framlagt. Isynnerhet hade underrättelsen om gamla Ordinarie Roteringens uppkomst kunnat undvikas, hufvudsakeligast af det skäl, att den, efter min tanka, ej är så aldeles rigtig. Utjkottet fäger, att denna Indelning är upprättad efter Hemmantalet, och sådant är likväl icke förhållandet, ty 1 Småland, vid Kr&nobergs , Jönköpings och Calmare Regementet, befinnas väl de fleste Rotar bestå af i| Mantal , men der finnas också några få, sorn bestå af ij, ganska många af 1^, och några af 2 Mantal till och med 2 jjadels.