Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande häraf och sedan förenämnde Caj'V.d-pester blifvit af Fribo! rinnan Rehbinder -deponerade, samt .Discont-Vei ket jem väl fält einotlnga dm af Sysslomannen i hennes majis första concurs äskade förbindelse, alt, ehvad utgång en o.å ännu oafgjord rättegång med enskild Börgenär, om bättre lätt till de i Prosten Brunn» concurs redan lyftade utdelningar, kunde erhålla, någon Aterbäiing af Discont*Verket ej skulle fordras, anser Utskottet sig ega skäl tillstyrka Rikets Tinglöf!. Ständer att ifrågavarande af Fi iben innan Rehbinder gjorde anbud, innefattande en uppoffring å hennes sida, derigenom förenämnde gamla fordringar kunde blifva till Capitalet beläckte, må antagas och sålunda räntan å förenämnde lån utur öfverränte-hah.ncen. afföras. 5:o. Den af Discont-Revisörerne år i83a, i anledning af Kryddkramhandlare» P. U. Wallbeigs då framställde ansökning, gifne tillstyrkan, att, derest bemälde Wallberg, som ensamt borgat för f. d. Grosshandlaren G. A. Fogelmarks den So April 1829 förfallne lån på i,45o R:dr, inom en månad derefter anskaffade sådan säkerhet, sorn af Directionen godkändes för fulla Capilalels erläggande, enligt de i Disconl-Reglemcnlet bestämde vilkor, alt sådant skedde inom 2 och ett halft år med i-5:dels afbetalning hvar sjette månad, straffräntan å ifrågavarande Discontlån måtte Wallberg efterskänkas. Då Kryddkramhandlare!!
Att då de chicaner och det stränga ansvar, hvari sjöfarande och (rafiquerande kunna utan eget förvållande råka, da stormar, lugn eller strömsättningar göra för dem omöjligt, att, utan minsta afvikelse, följa de i 1 Art. jt §. 1 och a Mom. angifne inlopp, till der uppräknade städer och hamnar, dessa föreskrifter må ur författningen utgå, och i det stället stadgas, att Skeppare, kommande från utrikesort ochernande sig tili Svensk Stapelstad eller hamn, skall vara pligtig, att, under behörigt iakttagande tillika af hvad Quarantaines-Författniugarne innehålla, nyttja lofliga oeh rätta farvatten, och ej taga annat inlopp, än der Krono-lots Station eller Tull-bevaknings-postering finnes; men om åter fartyg, större eller mindre, nödsakas af sjöskada eller storm att inlöpa i uthamnar eller skärgård eller längs kusten, der Lotsar eller Tullbetjente ej äro att tillgå, bör Skepparen sådant ofördröjligen på närmaste Lotseller Tullplats tillkännagifva, och emedlertid, vid ansvar, som för Tullförsnillning, hvarken gods eller effecter, af hvad namn eller beskaffenhet som helst, från ii8 Undtrdaniga Skrifvelter'. fartyget transporteras eller i land föras förr, än Lotseller Tull-betjent sig om bord infunnit. Sä snart äter Lots kommit om bord, åligger honom bevakningsansvaret intill dess Tull-betjent sig till behörig visitation inställt; i sammanhang hvarmed äfven slutet af 2 $. 4 Mom. samt det sist i samma §. förekommande stadgande om import af nederlagsgods, Caffe, m. tn. torde finnas öfverflödige och olämplige. 2:0
Detta antagande ansåg han ytterligare bestyrkt deraf, att stora, delvis förstenade trädstammar förekommo kringspridda på ön i ännu större mängd än på Novaja Sibir80. Dessutom fann han här öfverallt lemningar af gamla Ferdinand von Wrangel född 1796 i Pskow, död 1870 i Dorpat. »jukagir-boningar»; ön hade således en gång varit bebodd. Sedan Sannikow afhemtat Pschenitzyn från Faddejew-ön, der denne under stor brist tillbragt sommaren, och låtit honom, som förmodligen var mer skrifkunnig, uppsätta berättelsen om sina intressanta undersökningar, anträddes återresan den 8 nov. Den 24/12 nov. kommo de till Ustjansk.81 Man kan säga, att genom Hedenströms och Sannikows ytterst märkvärdiga ishafsfärder öfverskriften till många vigtiga kapitel i historien om vårt jordklots forna och nutida beskaffenhet blifvit gifven. Men hittills har forskaren förgäfves väntat, att dessa kapitel skola fyllas genom nya, med bättre, tidsenliga hjelpmedel utförda undersökningar. Ty sedan dess hafva de Ny-sibiriska öarna icke varit besökta af någon vetenskaplig expedition. Endast ryska marinlöjtnanten Anjou gjorde, med kirurgen Figurin och styrmannen Ilgin, år 1823 ett nytt försök att öfver isen framtränga till de förmodade landen i norr och nordost, men utan framgång. Samtidigt gjordes likartade försök från Sibiriens fastland af en annan rysk sjöofficer Ferdinand von Wrangel, åtföljd af dr Küber, midshipman Matiuschkin och styrman Kosmin. Äfven för dem lyckades det icke att öfver isen framtränga långt från kusten. Wrangel återkom fullt öfvertygad, att alla de berättelser, som i Sibirien voro spridda om det land kan skulle uppsöka, och som nu bär namnet Wrangels land, endast berodde på sagor, förvexlingar och afsigtliga osanningar. Men en vigtig tjenst gjorde Anjou och Wrangel polarforskningen genom att visa, det hafvet, till och med i granskapet af köldpolen, icke är betäckt med något starkt och sammanhängande istäcke, ej ens under den tid af året då detta når sitt maximum.
9. eller i det närmaste samma belopp, hvartill löne-tillgångarne för Jemtlands förra Fältjägare-regemente och Hästjägare-korps, enligt förevarande Nådiga Skrifvelse, nppgingo. Utskottet får således hemställa, att Rikets Ständer jemväl måtte gilla och godkänna dessa 3:ne aflönings-stater. Stockholm den 26 September 1854. Stals-liiskottels Utlåtande, N:o 307. Ank. till Eip.-Utsk. <i. 27 Sept. 1854, kl. i, e. m Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående skatte för sälj ning af åtskilliga lägenheten under Elfsborgs kungsladugård i Göth “borgs och Bohus län. (I. A.) Utaf Ilögstberörda Nådiga Proposition (N:o 98) inhemtas, att sedan genom Nådigt Bref den 24 Februari 1837, angående reglering af lönevilkoren vid Landshöfdinge-tjensterna i Riket. Kongl. Majit, beträffande Götheborgs och Bohus län, stadgat, att frän Landshöfdinge-tjensten, nied hvilken såsom indelning åtföljde Elfsborgs kungsladugård i Örgryte socken och Säfvedahls härad inom nämnde län, skulle vid dåvarande Landshöfdingen, General-Majoren m. m. G.
Vid indrifning af dessa skulder, borde likväl iakttagas, att utmätning ej finge sträckas till fast egendom, nödiga bohagsting, klädespersedlar, för jordbruket erforderliga kreatur och redskap samt till utsäde behöflig spanmål; dock borde denna i nåder medgifna lindring ej föranleda till rubbning i gällande föreskrifter, rörande bildandet af Distrikt-Magasiner inom Norrbottens och Vesterbottens Län, hvilkas inrättande anbefalldes till ett belopp af 10,000 Tunnor för hvartdera Länet, såsom ett villkor för den år 1834 beviljade i/*:dels afskrifning utaf det lemnade undsättnings-kapitalet* Enligt ett af Kongl. Stats-Kontoret, den 12 Maj sistlidet år, till Kongl. Maj:t afgifvet underdånigt Utlåtande, har inom Norrbottens Län denna undersökning blifvit hållen och beklagligtvis lemnat det resultat, att af Länets hela undsättnings-skuld 214.354 Ib dr 38 sk. 11 rst., ett telopp af 199,558 R:dr 3 sk. 11 rst. ansetts innestå tos så utfattiga personer, alt afskrifning borde äga rum, samt att endast återstoden, 14.796 R:dr 35 sk., antagits kunna återfås, af hvilken sistnämnde summa Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ytterligare ansett, att blott 11,000 R:dr skulle kunna med säkerhet påräknas. Inom Westerbottens Län åter kan man, då ingen anmälan om någon, i följd af högslberörde nådiga Bref, vidtagen åtgärd inkommit, antaga, att all verkställighet deraf blifvit af vederbörande helt och hållet underlåten. Till Distrikt-Magasinerna hafva, inom Norrbottens Län, endast 1,364 Tunnor 101/4 kappar blifvit inlevererade, men inom Westerbottens Län är ej ens någon början dertill gjord.
N:o n5. rörande uppbörden och förvaltningen af Kronans Spannmålsräntor, hvarmed Stats-Contoiret ifrån och med nästa år kommer att åter taga direct befattning.’’ ”Enligt hvad Stats-Contoiret, på grund af 1826 års afslutade Hufvudbok för Magazinsfonden, i underdånighet anmält, uppgår deri kostnad, fonden fått vidkännas i och för Spannmålsrörelsen för Statsverkets räkning, till ett belopp, som saknar allt skäligt förhållande till den förvaltade Spannmålens qvantitet, äfven om afdrag sker för underhållet af sjelfva Mägazins-Departementet, och den årliga gravationen för pensioner, expectancelöner, med flera dylika utgifter. Intägten af Spannmålsräntor nämnde år utgjorde väl, i anseende till missväxten och den allmänna tillåtelsen att med penningar lösa dessa räntor, endast omkring hälften af hvad under vanliga förhållanden in natura levereras, och sorn ,i medeltal kan antagas till 50,000 Tunnor årligen; men resultatet på det hela utvisar dock, att en betydlig kostnad, äfven i vanliga år, öfverstigande l Rdr Banco Tunnan, är förenad med Krono-Spannmålens förvaltning. När härtill kommer, att Statens Spannmålsinkomst förnämligast härrör ifrån sådana Län, der ingen betydligare utgift af Spannmål in natura eger rum, hvaremot Spannmålsräntor in natura till ganska ringa belopp finnas i flera af de Län, der Spannmål till större qvantiteter för allmäu räkning erfordras; så synes en rigtig hushåll - Statssaint Oec.-Utsh. Uti.
Uti tulltaxans uppställning och formela beskaffenhet har E. K. M:t, med godkännande af Kommitterades förslag, ansett förändringar böra vidtagas, dels derutinnan att de vid införsel tullfria varor, som nu ii ro å en särskild förteckning upptagna, skulle, med iakttagande af behörig alfabetisk ordning, införas uti införsels-larilen, dels ock alt den i taxan förekommande kolumnen för varors tullvärden borde derifrån uteslutas; och som dessa förändringar leda lill förenkling, samt lullvärdes-kolumnens bibehållande blefve utan] allt ändamål, derest tolagen hell och hållet upphör såsom särskild afgift, och öfrige till städerna ingående utgifter, som nu beräknas efter tullvärdet, varda ordnade eller annan lämpligare grund, äfvensom nederlagsafgiflen samt böter i konfiskationsmål varda bestämda att annorlunda utgå, så hafva Rikets Ständer godkänt omförmälda förändringar i tulltaxans uppställning, nemligen :*de vid införsel tullfria varornas upplagande i sjelfva taxan, samt lullvärdes-kolumnens uteslutande ur taxan, äfvensom alt böter i konfiskationsmål må beräknas efter^den värdesumma, hvartill i beslag tagna varor vid stadgad besigtning och värdering uppskattas; kommande Rikets Ständer alt här nedan, i sammanhang inedjöulllaxe-underrätlelserne, sig yttra i fråga 0111 förändrad grund för uederlags-rekognilionens utgörande. A. Injörselstarifen. Enär Rikets Ständer funnit såväl afgiflen till Handelsoch Sjöfartsfonden, som den till städerna nu utgående tolag, böra såsom särskilda beskal Iningstitlar upphöra och hädanefter i stället inbegripas i tull-afgiften, har häraf blifvit en följd att de särskilda lullbestämmelserne upptagits med beräkning af den gpnom nämnde tillägg föranledda förhöjning i afgiftsbeloppcn; och få i afseende å dessa Rikets Ständer underdånigis anmäla de förändringar, som funnits böra ega rum i nu gällande stadgande!). Bih. till R. St. Exp ed i! io n sU/s lottets Förslag till underd.
Vidare anse sig Revisorerne, i sammanhang härmed, böra förklara, att Revisorerne instämma uti den i 1843 års Revisions-berättelse uttalade åsigt, angående vigten och angelägenheten af en förändring i det vid byggnadslåns beviljande, sedan 1823 års Riksdag, stadgade liqvidationsoch bokföringssätt, enligt hvilket Riksgälds-kontoret varit nödsakadt mottaga, ,granska och bokföra samt bevaka särskilda skuldförbindelser af hvarenda tomtägare, som tillgodonjutit större eller mindre andel utaf den till en stads återuppbyggande beviljade lånesumma. Då det synes Revisorerne, i flera hänseenden, vara för det allmänna af synnerlig vigt, att, vid framdeles i frågakommande låneunderstöd för nedbrunna städers återuppbyggande, samma vilkor stadgas, som under sednaste, Riksdag bestämdes för staden Christianstads byggnadslån, eller att vederbörande myndighet skall, å stadens vägnar, åtaga sig ansvaret för och bestyret med hela lånesummans återbetalning, så att Riksgälds-kontoret, såsom långifvare, hvarken för lånemedlens bokföring och bevakning eller för liqvidernas verkställande, må behöfva taga befattning med de särskilda läneinnebafvarnes skuldförbindelser jemte dertill hö-rande inteckningsoch öfriga säkerhetshandlingar, hafva Revisorerne trott sig böra å -angelägenheten af sådana viikors framtida föreskrifvande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. Kakenskapei na öfver siS (lernas bygg nadslån. — 48 — Utdragen af Riksgäldskontorets räkenskaper. Rilagorna till Kommissariatets berättelse. Auteckuingsboken öfver alla Riksgälds-kontorets utgifter. Kosluaden för Riksgäldskontoret» förvaltning. Vid anställd jemförelse emellan Riksgälds-kontorets ntt granskade hufvndböeker sami de, lill följd af Reglementets föreskrift, sammanfattade oell genom trycket offentliggjorda utdrag af dessa kufvudböcker, hafva Revisorerne icke funnit något att anmärka, hvarken i afseende på utdragens öfverensstämmelse med räkenskaperna eller formen för desammas uppställning.
Det märkliga förhållande, som härvid inträffat, att de så kallade Compromissarierne öfver detta mål sluteligen frånkän-. de sig anledningen, att ens behandla målet under samma publicitet, som vid Domstolar i allmänhet äger rum, väcker hos mig ett ökadt tvifvel, huruvida saken kan anses vara lagligen afgjord, hvadan jag ifrån Utskottet begär ett förslag, att, till vinnande af Statens rätt, återbringa målet under behandling af den lagliga Domstol, sorn, efter våra stadgade former, ensamt blir i tillfälle att afgöra, huru Staten skall åter komma i besittning af de medel, som genom en godtycklig åtgärd blifvit Slaten frånkände. Utskottets beräkningsgrund för den af Skeppshandeln uppkommande Stats förlust: kan jag ingaiuuda godkänna. 136 Den 14 Maji. Utskottet upptager, såsom ersättning till Flottan för de 2:ne försålde Skeppen, endast det värde af 472,437 R:dr, som blifvit de försålde Skeppen åsatt} men örn man äfven antager möjligheten, att efter Herrar Committerades mening, nybygga dessa Skepp för 610,000 R:dr, sid. 56, så uppkommer ju alltid för Staten behofvet utaf liela denna summa, innan Flottan å nyo blir försedd med ersättning för dessa a:ne Skepp, och då återstår af den första köpeskillingens netto-behållning endast 4ö,36i R:dr, hvarmed den minsta förlusten å sednare handeln af 5i6,2oo R:dr möjligen skulle kunna betäckas, hvaraf åter uppkommer en ren synbar Statsförlust. af 4Ö9j83c) R:dr, i stället för den förlust
Pä giund af hvad jag nu haft äran anföra, vågar jag yrka afslag å Utskts i dessa' delar gjorda förslag, samt får på det högsta yrka på bänkm.valets bibehållande. Gr. Hamilton, Henning Hugo Ludv.: Jag har begärt ordet för att besvara några anmärkningar af Frih. Cederström, Anders. Hvad först angår den anmärkning, att Utsk. icke behöft fästa afseende dervid, att icke Ridd.Ordn. erkänner behofvet af någon annan inskränkning i R. o. Ad:s rätt att välja ledamöter i Utsktn, än alt dessa val skola ske genom electorer, då Riksd.Ordn. ej föreskrifver huru desse electorer skola väljas, oell del således beror af Ståndet att sjeift bestämma valsäliet; så erkänner jag fullkomligt denna Ståndets rättighet, men anser det likväl bättre, om Ståndet, utan föregående i Riksd.Ordn. ej föreskrifria åtgärder, kan på elt lämpligt sätt förrätta de deri anbefaldta electorsvalen. — Vidare säger Frih. Cederström, alt electorsvalet icke nu blefve fritt, och önskar, att hvar och en afdelning skall välja fritt öfver hela Ståndet. Jag tror just, att det ligger en fördel deruti, att electorsvalet icke blir fritt öfver liela Ståndet; ty det är gifvet, att 0111 det skulle så blifva, kunde det hända, att alla electorerne tomine att sitta antjngen på de främsta eller efterstå bänkarna. Jag tror, att Ståndets opinion fullkomligt uttryckes, om 5 electorer nises på de främsta, 5 på de efterstå och i5 på de medlersta. Dessutom skulle ett sådant fritt val hafva den olägenhet med sig, alt de föregående bänkarna kunde taga bort dem, sorn de främste sätta på sina listor, och således medföra den olägenheten att inskränka de efterstå afdelningarnas valrätt, emedan om man antager, att 20 personer inom Ståndet vore företrädesvis skicklige att vara electorer, så skulle desse 20 vara upptagne af de främsta bänkarna och de efterstå få på sin deni, hvilka voro dertill mindre skicklige. För öfrigt yttrade Frih.
Det är behofvet af en högre borgerlig bildning som här talar, och missbelåtenheten innebär äfven en protest mot den ensidiga humanistiska riktning, som gifvits undervisningen genom de klassiska språkens snart sagdt uteslu-tande herravälde. Redan 1693 utfärdades en ny skolordning, och 1724 åter en. I denna sistnämda erhöll classis scribarum (som numera benämnes apologistklassen) en något utvidgad undervisningsplan, och var att anse “ såsom hvar orts seminarium för handlande, smärre tjenstemän, länsmän m. fl. “ I de klassiska studierna inträdde den förändring, att författareläsningen inskränktes och mera vigt fastes vid den formella behandlingen. Äfven tillkommo några flere - ämnen, hvilka dock studerades på latin, hvarjemte hela undervisningen fick en mera vetenskaplig riktning än som måhända var förenligt med ungdomens fattningsförmåga. Klagomålen, hvilka från allmänhetens sida då som nu hufvudsakligen voro riktade mot latinet, läto icke nedtysta sig. Efter åtskilliga förberedelser och noggranna pröfhingar faststäldes den 16 december 1820 en ny förordning, som karakteriseras genom en återgång till principerna af 1649. Genom denna inträder en bestämd åtskilnad mellan de olika slagen af läroverk. De för den borgerliga bildningens befrämjande afsedda apologistskolorna erhöllo en betydlig utvidgning och vunno snart en sådan utbildning, att fem ibland dem förvärfvade sig rätt att dimittera lärjungar till universitetet. Dessa skolor fingo också glädja sig åt ett alltjemt växande lärjungeantal. Med de lärda skolorna vidtogs den förändring, att läroämnenas antal något inskränktes, särskildt till förfång för de filosofiska och vetenskapligt teologiska disciplinerna, och en mindie abstrakt lärometod anbefaldes. Emellertid upphörde icke agitationerna för läroverkens omgestaltning, och den 6 juli 1849 utfärdades det kungliga cirkulär, som gifvit hela vår läroverksinstitution en ny utgångspunkt.
Jag anser således, för min del, nödigt, att Riksens Ständer uttryckligen yttra sig öfver detta ämne, för att betaga blifvande Taxeringsmän all tvekande villrådighet; och, efter hvad jag redan haft äran nämna, kan jag icke förmoda, att Riksens Ständer tillstyrka Taxering af Tidningar, åtmindstone icke så länge, genom förnekad postfrihet, deras kringspridande är försvåradt och vinst af dem således icke att påräkna. Och om, emot förmodan, detta oaktadt, de Tidningar, som innehålla politiska nyheter för dagen, skulle kunna inbringa några inkomster, emedan begäret att få läsa, höra och berätta Statsnyheter, hos mången öfverväger penning interesset, är åtmindstone en sådan Contributionstunga alldeles olämplig på de Tidningar och Journaler, som uteslutande befatta sig med Litteratur, emedan det inteUectuella interesset för dylika ämnen finnes hos ganska få, och det just är Tidningens ändamål att väcka det hos andra. Derföre hafva också Litterära Tidningar i alla länder njutit de styrandes synnerliga hägn och uppmuntrande omvårdnad. Så är det bekant, att de Tyska LitteraturTid - 484 Den 19 April. ningarnes bestånd och friheter anses såsom Stats-angelägenheter , och i Damnark har hvarje sådan periodisk skritt icke allenast gifven rättighet att med den ridande posten kringsändas, utan har Danska StatsCassan , trotts dess i sednare tider högst klena tillstånd, dessutom directe understödt litterära Tidnings-redactioner, emedan Regeringen der ansett dem sorn en nationalsak. Derföre hafva också icke blott Tyska och Danska , utan äfven Ryska Litterateurer högt yttrat sin förundran öfver dessa sakers olika behandlande i det annars upplysta och liberala Sverige. Härjemte anhöll Herr Hammarsköld, att det måtte blifva honom tillätet med de öfriga respectiva Stånden communicera sitt Dictamen , samt att detsamma måtte blifva till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotret remitteradt. Begärdes på bordet. Grefve Schwerin, Fredrik Bogishus •” I händelse Höglofl.
Uti nu gällande Riksstat äro för Fjerde Hufvudtiteln, hvilken innefattar anslagen för Landtförsvaret, uppförde: penningar 6,120,770 R:dr 40 öre, indelta räntor enligt markegång förslagsvis beräknade till 2,121,897 R:dr, indelt spanmål, efter ett värde af 2 R:dr kubikfoten, upptagen till 251,911 R:dr 80 öre samt oindelt spanmål, efter samma värde, till 233,140 R:dr 80 öre, tillsammans 8,727,720 R:dr. Med iakttagande af den ordning, hvaruti anslagen finnas i Riksstaten upptagne, går Utskottet att här nedan yttra sig om de förändringar, som vid denna Hufvudtitel med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, om Statsverkets tillstånd och behof, eller enskilda motioner ifrågakommit. a) Uti högstberörda nådiga Proposition har Kongl. Maj:t föreslagit förhöjning i aflöningen: vid Stockholms Utredningsförråd: Landtförsvars-Departementet. 1 :o. Krig s-leollegium. för Förådsförvaltaren med » Förrådsskrifvaren med » Vaktmästaren med R:dr 500 » 100 » 125 725: Hilt. till R. St. Förrådsförvaltaren med Vaktmästaren med R:dr 600: — » 500: — » 150: — 1,280: Denna personal uppbär för närvarande på stat följande arfvoden, nemligen: vid Stockholms Utredningsförråd: Förrådsförvaltaren R:dr 2,000 Förrådsskrifvaren » 900 Vaktmästaren » 578 vid Göteborgs Utredningsförråd:
Att bristen i detta afseende inom vår kyrka icke hörer till sällsyntheterna, är en bedröflig sanning, som kan ådagaläggas med mångfaldiga sorgliga fakta. Det behöfves således någon hjelp, vare sig nu derföre, att den ordinarie prestens allt för mycket i anspråk tagna tid och krafter ej motsvara den tillvexande nöden; eller, att andelig liknöjdhet, sömn eller död är orsakeD. Hvilken orsaken än må vara, det vissa och oemotsägliga är, att stor nöd är för handen, — och snar hjelp nödvändig. Härtill fordras ovilkorligen respredikanter. Vår uplysta Regering har redan vidtagit ganska bestämda åtgärder i detta afseende; måtte nu den andra statsmakten, räckande benne handen, ådagalägga, att äfven hon häruti fattat tidens tecken, och vill följa dess vink. Det är med anledning häraf, som jag får vördsamt föreslå, att R. St:r, intill nästa Riksdag, då det har visat sig, hvad behofvet derutöfver möjligen kan fordra, ville anslå, om ej mera, åtminstone en summa af 10,001) rdr rmt årligen att ställas till EckleciastikDepartem:ts disposition, för respredikanters utsändande i landet. Motionen bordlädes. Vidare afgaf Frih. Alströmer följande motion: Det är en känd sak, att intet land bär en sådan skuld för eder i oträngda mål, svordomar oell Guds namns missbruk, som Sverige. Ju längre Gud, i Sitt outgrundliga tålamod, med Sin nåd förgäfves besöker ett ohörsamt och obotfärdigt folk, desto större skuld samlar det öfver sitt hufvud, och så mycket gräsligare straffdomar hota omsider detsamma. En sådan samhällets kräftskada, ett sådant rötsår, som detta, måste väcka de djupaste bekymmer. Den stank, det sprider, är en vämjelse, en styggelse, icke allenast för Christi församling på jorden, icke allenast för Guds englar i himmelen, utan framför allt för Gud Sjelf. — Den egentliga orsaken till ett sådant förfall, en Den 19 November e. m. 265 sadan gudlöshet hos ett helt folk, ligger mycket djupt.