Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ost böra underläta, att förnya hwad WJ, redan för någon lid tillbaka, updrogv Herr Landr-M-rstalken och de öfrige Talmannen, att i Riksständen anmäla, om nödwandighe en att påskynda de ännu äterstäende Riksdagsärendernes behandling; om den olägenhet för Riket, som i motsatt händelse kunde inträffa; vm Naiionens allmänna röst, som yrkar pä Riksdagens snara slut, de dermed förenade dryga kostnaders uphöranded, och om Wär pligt, att under nu warairde wigtiga allmänna sörhällanden och - Den 27 Iulu. iaz och bcsiss inflytande pä fäderneslandets inre ställning, ej i Wäre bemödanden för Rikets wäl, uppehållas af de frän RiksdagSgSromälen ostiljakligs omsorger. WJ äro säledes nödsakade, akt uplysa^ Riksens Ständer om wädan af ett längre dröjsmål, som möjligen kan til! intet göra swensta folkets rättwisa förhoppningar för framtiden; och WJ åge rätt att Ost förwärna ett erkännande af dessa sanningar ä Riksens Ständers sida, hwaraf bör följa, att hädanefter ingen dag för ärenderne frmtlöfi anwändes. Dä WJ, sä wäl med afseende derpå, som under noggrant iagttagande af grundlagens föreskrift, nu upfylle hwad den samma af Osi kräfwer, äge WJ en ännu högre anledning, att af Riksens Ständer fordra ett motswarande handlingssätt, sä att den förlängda Riksdags-terminen rnä, genom drift och flyndsamhek, i betydlig män, kunna förkortas; hwilkct alt WJ updrage Eder, att Ridderstapet och Adeln ä Wäre wägnartillkännagifwaj och befalis Eder Gud alsmägtig synnerligen nådeligen. Orebro Slott den 25 Julii 1812. e ^ k 1.. 6. ak Wettersteät. Justerades Pleni Prolocvllerne för den 17 och az Julii.
Frankrikes fleste Bispar och Marquiser äro af Packet: ja, deras Kung har, i sin ärelöshet, sunkit djupt ned deruti. Men den ädle och upplyste är ju alltid, äfven i sin fattigdom, förnäm? Boulangers system hade jag läst förut, i ännu större charme af geni, uti Despotisme Oriental. Man kan ögna på en bok; man kan bry sig endast om dess plan; eller endast om vissa artiklar deri, de enda man ej känner. Allt detta är rätt. Men om Lärdom, – solid, rar, högst kritisk, – längre fram. Jag är ej auctor till Sagan196; utan Kellgren. Men jag är i stället auctor till hvad jag härmed har den äran öfversända. Jag utber mig M. N. Herres omdöme, såsom en ärebelöning. P. S. Är det värdt att säga till någon i Skara (t. ex. Lector Luth), att genom ställets bokhandlare härifrån requirera något antal exemplar för orten? – Arborén äger boken genom förlags-köp. Jag kan således icke denna gången börja, att dermed betala mina lärda creditorer. Men jag ville dock gerna öfverallt upplifva mitt lilla auctors-namn. Till Tham. Stockholm den 29 Augusti 1791. Det är visst, att M. N. Herre bär sig åt alldeles som en Fylkiskung. Brefvet i dag, med de 20 Rd:a, är blott ett nytt drag deraf. M. N. Herre just eggar mitt hjerta till ett begär efter rikedom. Ack! det, som rör mig, är icke skammen att vara fattig; ty jag har alltid varit fattig och stolt: men det.talångaafståndetfråndeVälgörandesgudomligalycka Herres bägge skizzer, om Kyrkotornen och Adeln, ha rigtigt stått i Posten. Men det förstår sig, att det kritiska på Sagan – gick för när. Jag känner mig stor af M. N. Herres bifall. Sid. 38 etc. är visst tadelig; och jag väl såg det. Men jag uppoffrade behaget åt styrkan.
Hwilker stulle de Respecriwe Med Skänden samt bemälte U.skott wc-rdsamk och manligen communlceraS. Ull lup!3, Ux krotocollo. bl. ^lm^vilk. Utdrag ak Protokollet hållet hos Höqrvördige Prest Ståndet den i December 1829. S. D. I anseende till de anmärkningar, hwilka blifwit ajorde emot Rikens Höglost. Stan. ders Banco U skotts uti Prolocolls-Utdrog af den az nästled,ie Nomember asgisne Moj-.ks Nådiga proposition, angående medel alt »verkställa den föreflagne Götha Canalcrnläggningen, bestöt Präste. Ståndet aterförwisa berörde utlakande till Banco - Utskottet som af anmärkningorne stola erhalla del; hwarom de Rkspectiwe Med - Sländen skulle »vördsamt och »vänligen underrättas. Ut tufrra. Ux krotocollo. U. ^lmc^vist. Utdrag af Prokocollet, hållet hos Höglvördkgs Präst Skändet ren 4 December S. D. 46 Don z Ianuarli. S. D Sedan Hanö Kongl. Maj:t jämlikt ett inför Konungen den 24 nästl. Nowember hällit Prococoll, behagat i Nader bifalla Hederwärda Bonde - Ständers genom Dest Deputation, anmälde underdåniga önskan, att nu ej yrka pä Dest Nådiga proposition af den zi sistledne October i hwad som rörer frägan om National, Armering, ansäg Praste. S-andet i likhet med hivad Wällöf! Borgare.
Just dessa rika bönder är det, som af sina egna drängar, för ett ringa och lågt pris, köpa det vilda och sålunda upmanar dem att fälla villebrådet, för alt pä så sätt skaffa sig förlager af vildt. Genom ett sådant beslut, som det Utsk:n föreslagit, tror jag alt dessa s. k. rikare bönder i den trakten, skulle blifva afskrämde, om icke från att köpa, likväl från alt upmuntra sina egna drängar alt under förbuden tid skjuta vildt. Jag yrkar bifall till Ulsk:ns betänk. Hr Ribbing: Jag fattade icke hvad den siste värde talaren an förde. Här är fråga om böter för den, som köper, och Hr Tham talade om säljare, nemi. bönderna och deras drängar. Gr. Sparre, Erik: Jag inser visserligen alt åtskilligt kan vara att säga mot det lagsladgande, som föreslås, nemi. en egen och ovanlig form, att bevisningsskyldigheten, huruvida det vilda var fångadt eller skjutet under förbuden lid eller icke, skulle åligga den tilltalade. Detta är likväl ett af dessa undantag, som omständigheterna någon gäng bjuda oss att medgifva, och ur den synpunkten vill jag icke motsätta mig detta stadgande. Vi känna allmänt att man icke gör sig den minsta skrupel vid alt ännu under den förbudna tiden köpa vildt lill hvad belopp som helst. Jag tror likväl (och Gr. af Ugglas må säga hvad han vill) att om lagen förbjuder det, så hyser han någon betänklighet att göra det, ty den större kännedom han må hafva om jagtyrket, kan likväl icke förhindra eller befria honom från alt blifva en lagbrytare, då han bryter lagen. Innehåller lagen ett oriktigt stadgande, låtom oss då försöka ali ändra detsamma, men icke att advocera oss från det genom vårt eget lugna medvetande att vi icke gjort någon skada. Otvifvelaktigt kommer detta stadgande, af ansvar för köp af vildt, alt motverka denna handel, derom kan väl icke blifva något tvifvel. Om lagen säger att jag begår en förbrytelse eller lagen ytterligare belägger denna handel med ansvar, så undviker ju den laglydige densamma. Den åter, som icke är rädd för att blifva lagbrytare, han bryter mot lagen, men handeln blir åtminstone icke uppenbar.
Men Elisa såg det, och ropade: Min fader, min fader, Israels vagn, och hans resenärar; och såg honom intet mer. Och han fattade sin kläder, och ref dem i tu stycker; Och tog upp Elia mantel, som ifrå honom fallen var, och vände om, och gick till Jordans strand; Och tog den samma Elia mantel, som ifrå honom fallen var, och slog i vattnet, och sade: Hvar är nu Herren, Elia Gud? och slog i vattnet; så delade det sig på båda sidor, och Elisa gick derigenom. Och då Propheternas söner, som i Jericho tvärsöfver voro, sågo honom, sade de: Elia ande blifver på Elisa; och gingo emot honom, och tillbådo på jordena; Och sade till honom: Si, ibland dina tjenare äro femtio starke män; låt dem gå och söka din herra; tilläfventyrs Herrans Ande hafver tagit honom, och kastat honom någorstäds uppå ett berg, eller någorstäds uti en dal. Han sade: Låter intet gå. Men de nödgade honom, tilldess han skämdes, och sade: Låter gå dem. Och de sände åstad femtio män; och de sökte honom i tre dagar, och funno honom intet; Och kommo åter till honom; och han blef i Jericho, och sade till dem: Sade jag icke eder, att I icke skullen gå? Och männerna i stadenom sade till Elisa: Si, det är godt att bo i denna staden, såsom min herre ser; men här är ondt vatten, och landet ofruktsamt. Han sade: Tager mig hit ett nytt kärile, och lägger salt deruti. Och de gjorde så. Då gick han ut till vattukällona, och kastade saltet deruti, och sade: Så säger Herren: Jag hafver gjort detta vattnet helbregda; ingen död eller ofruktsamhet skall härefter komma deraf. Alltså vardt vattnet helbregda allt intill denna dag, efter Elisa ord, som han talade. Och han gick upp till BethEl; och vid han var på vägen ditåt, kommo små piltar utaf staden, och begabbade honom, och sade till honom: Du skallote, kom upp; du skallote, kom upp.
Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i grundlagarne, höre Han Stals-Rådet och öfv erie inne sedan Sin proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer • sammanstämmande beslut. Vill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring i grundlagarne, öfver lem ne Han Sin proposition, jemte Stats-Rådets tankar deröfver, till Riksens Ständer sammanstämmande beslut. Se Bih. 3 Sami. Mern. Bonde-Ståndets Pro t. B. Förslag, angående ansvarighet för Stats-Råds-Ledamöter, som Riks-Styreisen föra. R eger ingi-formen. §. 39. Vill Konungen —* — be fatte Sig ej med Rikets Styrelse eller utöfve den Konungsliga magten, så länge Han Konungens frånvaro, Regeringen Hans namn, med Vill Konungen — be fatte Sig ej med Rikets styrelse eller med den Konungsliga magtens utöjöjning, så länge Han Ko nungens frånvaro, Styrelsen i Hans namn Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 4. 9 med all den rätt, som denna Regeringsform Konungen tillägger; dock må ej Stals-Rådet någonsin Adeligt Stånd och värdighet förläna, eller till Oredigt och Friherrligt stånd upphöja, eller Riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Stats-Rådet dertill förordnar. Huru förhållas skall derest Konungen längre tid än tolf månader ur Riket blifver, derom varder i 91 § stadgadt. namn, med all den magt, som denna Regeringsform Konungen tillägger, och under de serskildta ledamöternas ansvarighet för rådslag och contrasi gnation, på sätt 38, 106 och ioy stadga; dock må Stats-Rådet icke Adligt stånd, eller Friherrlig eller Greflig värdighet eller Riddarordnar tilldela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Stats-Rådet dertill förordnar. § 40.
Man har invnndt, alt det icke kan vara någon obekant, att försök blifvit gjorda för att complettera Statsrådet, men att della misslyckats. Ehuru jag visserligen icke äger någon officiel kunskap härom, skulle jag dock anse det innefatta en förnärmelse, att ifrågasätta , det försök i nämnda afseende icke blifvit gjorda; men deremot kan jag icke inse, att det skulle innebära något förnärmande, om R. St, med kännedom derom att fruktlösa försök blifvit gjorda till complettering af Statsrådet, uttryckte den underd. anhållan, att Konungen ej måtte tröttna vid blotta försöken, utan dermed fortfara intilldess ändamålet vunnits. Jag förnyar min anhållan att få i prot. förvarad min protest emot Hr Frih. o. Landtnäs förfarande i afseende på detta mål, äfvensom jag begagnar tillfallet att i prot. nedlägga en lika beskaffad protest i afseende å den i sista plenum vägrade propos. på remiss af den motion, hvaruti jag hemställt, alt 1812 års K. förbud emot all gemenskap med f. d. K. familjen måtte, i den ordning 87 §:n Reg.F:n bjuder, blifva till lag antagen Frih. Cederström, Anders: Älven jag anhåller alt få nedlägga min reservation emot det fattade beslutet; och då jag icke deltagit i discussionen, anhåller jag att med några få ord bifoga skälet för denna reservation. Jag anser mig nemi., enl. 83 §:n Reg.Fm, böra ordagrannt tyda grundlagen, och utgående ifrån denna synpunkt, kan jag ej finna annat, än att 2 inom. i 37 §:n Riksd.Ordn., 0111 jag också betraktar detsamma som ett negativt stadgande, hvilket en värd talare påstått detta mom. vara, så rörer det negativa likväl ingalunda Const.- och BancoUlsk:n, i afseende på hvilka stadgandet är positivt, enär dessa Utsk. uttryckligen äro undantagna från det allmänna förbudet att väcka frågor till afgörande i R. St:s plena, och således dertill berättigade. Hr Lefre'n, Joli. Pehr:
Rikets Ständer hafva detta ärende i öfvervägande tagit och hvad beträffar det väckta Pörslaget, att räkenskaperne skulle till Rikets Ständers Revisorers granskning öfverlemnas, så förekommer härvid, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 21 Sept. 1715, ifrågavarande uppbörd, såsom ofvan nämndt är, blifvit anslagen till vidmakthållande af bryggor och packhus jemte andra nödiga byggnader samt till utgörande af andra omkostningar: och då dessa medel således blifvit städerne från äldre tider anslagne för bestridande af förefallande kommunala behof, hafva Rikets Ständer så mycket mindre kunnat det väckta Pörslaget understödja, som dessa medel icke kunna hänföras till sådane med statsverket gemenskap egande allmänna medel, hvilkas förvaltning, enligt den Por Rikets Ständers Revisorer gällande instruktion är underkastad deras granskning; men anse Rikets Ständer deremot lämpligt, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad Kommerse-kollegium uti afgifvet underdånigt utlåtande af ilen 31 Dec. 1838 tillstyrkt och E. K. M:t jemväl vid 1844 års riksdag i nåder föreslagit, officiella uppgifter rörande tolags-medlens belopp och användande varda till bemälde Kollegium insända, 684 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 208. för vinnande af kontroll, huruvida medlen till de afsedda ändamålen användas, hvadan Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes låta anbefalla vederbörande, att till E. K. M. och Rikets Kommerse-kollegium hvart tredje år insända behörigen styrkta uppgifter öfver beloppet och användandet af de städerna anslagne tolags-medel. Hvilket beslut Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 26 Augusti 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 25 Augusti 1851.
Här ligger ett brott RYTTMÄSTARN. begrafvet som börjar dunsta upp. Och. hvilket helvetets brott Svarta slafvar har Ni varit nog ömsinta att befria, men hvita ha Ni qvar. Jag har arbetat och slafvat för dig, ditt barn, din mor, dina tjenare; jag har offrat bana och befordran, jag har existens så att mina hår grånat; allt för att du undergått tortyr, piskning, sömnlöshet, oro för Er skulle få det nöjet lefva bekymmerslöst och när du åldrades njuta om igen tillvaron i ditt barn. Allt mig vara far till detta barn. Detta är den simplaste form af stöld, det brutalaste slafveri. Jag hvad kan du ge mig igen för det? Nu är du fullt vansinnig! har jag fördragit utan klagan, derför att jag trodde har haft sjutton års straffarbete och varit oskyldig, LAURA. RYTTMÄSTARN (sätter sig). arbetat för att dölja ditt brott. Jag har haft medlidande med dig, derför att jag icke förstod din sorg; jag har ofta smekt ditt onda samvete till ro, då jag trodde mig jaga bort en sjuklig tanke; jag har hört dig skrika i sömnen utan att jag ville Det är ditt hopp! Och jag har sett hur du lyssna. Nu mins jag, den natten före sista det var Berthas födelsedag. Klockan var mellan två och tre på morgonen och jag satt uppe och läste. Du skrek som om någon ville qväfva dig: "kom inte, kom inte!" Jag bultade i väggen för att jag inte ville höra mer. Jag har länge haft mina tade. Detta har jag lidit för dig, hvad vill du göra för mig? LAURA. misstankar, men jag vågade ej höra dem bekräf Hvad kan jag göra! Jag skall svära vid Gud FADREN. och allt hvad mig är heligt att du är far till Bertha. mor kan och bör begå alla brott för sitt barn. Jag ber dig, vid minnet af det förflutna, jag ber dig du icke att jag är hjelplös som ett barn, hör du som den sårade om en nådestöt: säg mig allt.
St:r för sin del icke godkänna den ifrågav:de traktaten. Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Bevilln.-Utsk:ts förev:de Utlåt., hvartill svarades talrika och starka nej, sedermera propos. på antagande af Frih. Manderströms förslag, då svaren utföllo med talrika, starka och ihållande ja-rop, blandade med talrika och starka nej, vidare propos. på antagande af Gr. Mörners förslag, och slutligen propos. på bifall till Frih. Cederströms yrkande, hvilka båda sistberörde propos:r besvarades med talrika och starka ja och nej i blandning; hvarefter propos. på antagande af Frih. Manderströms förslag förnyades samt besvarades med särdeles starka och talrika ja, blandade med talrika och starka nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han funnit den sednast framställda propos:n vara med öfvervägande ja besvarad. En mängd ledamöter ropade på votering. Hr Gr. o. Landtm, yttrade nu, att det ankomme på R. o. Ad. att bestämma, huruvida antagande af Gr. Mörners förslag eller bifall till Frih. Cederströms yrkande skulle blifva kontrapropos. vid den begärda voteringen; hvarefter och sedan Hr Gr. o. Landtm, hemställt huruvida R. o. Ad. till kontrapropos. antoge bifall till Gr. Mörners förslag samt dertill svarats talrika och slarka ja och nej i blandning, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Sedan votering om kontraproposins innehåll yrkats af flere ledamöter, uppsattes och justerades följ:de voteringspropos.: Den 9 Februari. 531 »Den som vill, att It. o. Ad., vid blifvande votering om Frih. Manderströms förslag i afseende å godkännande af den utaf K. M:t med Frankrike uppgjorda handeistraktaten, skall till kontrapropos. antaga Gr.
På kakelugnsafsatser och bord stå utsökt vackra servisprydnader, o c h alla möbler äro i Louis XVI stil. Gästerna ha snart samlats — omkring 230 till antalet — o c h musiken tager sin början. Artisterna utgöras af tvänne sångerskor, madame Esty och miss Evans, sopran o c h alt, samt en tenor och en baryton, mr Harley o c h mr Clive, äfvensom violinisten mr Duloup. De vackra sångnumren — solos, duetter och kvartetter — blifva lifligt applåderade o c h omväxla med särdeles väl utförda violinstycken, allt med pianoackompagnement. Mr CIive ' s lifliga jaktsånger o c h komiska irländska sånger tyckas särskildt slå an. När programmet — jämte några da capo-nummer — är genomgånget, efter en och en half timme, anmodas gästerna att i ett par afdelningar stiga ned till » supper » i salen. Tvänne långa bord digna af fat, uppsatser och kuverter för omkring lOO personer, o c h här på stående fot vid borden eller framme på golfvet intages en fin supé, bestående af inlagd lax. kyck ling med skinka, kotletter (chokoladelter pistaciefärgade), tunga samt gelé eller crémer, engelska jättevindrufvor, äpplen m. m. Dryckerna utgöras af rödvin, kaffe och te. Alla rätterna äro kalla och bära prägeln af att komma från en första klassens » cook and confectioner » (kock o c h s o c kerbagare). Vid vanliga Londontillställningar tillgår på så vis att en dylik herre tillkallas, får veta, hur många gäster som väntas, och i hvad stil anordningarna önskas, såväl hvad mat som dekorering beträffar, hvarefter priset uppgöres. På den utfästa dagens morgon komma lastvagnar med allt s o m behöfves, och o m några timmar är allt inburet och ordnadt af vana händer, växter o c h blommor, porslin, silfver, duktyg, bord och stolar jämte alla matanrättningar.
Den fråga, sorn nu är under öfverläggning, att nemligen få 38 §. Riksdags-Ordningen så förändrad och bestämd, att Utskott hädanefter ej i vissa Mål blifva inactiva, och att alternativa Förslag med flere andra olägenheter matte undvikas, hac v?rit föremål fö? Ridd^rskapets och Adelns önskan vid hvarje Riksdag. Redan år igoq var det Ridderskpets och Adelns tanka att få Voteringssättet innom Utskotten ändrad, och denna fråga har sedan vid hvarje Riksdag af vårt Stånd blifvit väckt. Hittills har densamma likväl alltid af det Högvördiga Preste-Ståndet blifvit afslaget, och då man har skäl förmoda att samma anda hos bemälte Stånd ännu skall Tåda, kan man ej annat än hö» geligen önska att få ett lyckligt slut i detta vigtiga ämne, hvartill Consmutions-Utskottets nu afgifne Förslag tyckes erbjuda tillfäll*. Det är 'öfligt så i Banco-Utskottet, der det med Riksens Ständers Tätt beslutar, som hos Riksens Ständers Revisorer» att votera per Capita, Den 30 April. Vi sakna ej exempel på att äfven Constitutions-Utskottet vid detina5 Riksdag behöft en lika föreskrift. Jag tillstyrker alltså antagandet af Förslaget och anhåller om Proposition till gillande af de der fötekommande båda Alternativ. Då vid nasta Riksdag det l:sta Alternativet troligen ej går igenom , anser jag rätt val örn det sednare blir bifallet, emedan vi hafva sett att i Constitutions-Utskottet ofta två Stånd stadna emot två. — Om det tillätes mig, vill jag genom ett exempel upplysa orimligheheten deraf att Votering der ej skér per Capita. Det är nemligen klart, att endast 8 Personer, 4 af ett och 4 af ett annat Stånd, som äro ense, kunna till intetgöra de öfriga 16 Ledamöternes mening, så framt man nödgas antaga, att när tvänne Stånd stannat emot tvänne innom Constitutions-Utskottet, frågan mäste förfalla.
Hr Cederschiöld, Rob. Theofr.: Vid den tidpunkt, då Stats-Utsk:t afgaf detta Utlåt., var den nu föredragna 6:te punkten af samma Utlåt, fullkomligt riktig, ty någon tillökning uti anslaget för hofhållningen var då ännu icke begärd. Sedan den tiden har ett helt annat förhållande inträdt. Man inhemtar af Statsrådets och Chefens för Finans-l)epart:tet yttrande till Statsråds-protokollet, »att äfven för framtiden en lämplig förhöjning i det ordinarie anslaget till K. M:s hofhållning vore af omständigheterna påkallad.» Nyss har R.jo. Ad. beviljat anslag för den brist, som förefinnes. Jag hemställer, huruvida det kan vara lämpligt, att låta detta anslag för hofhållningen för framtiden vara oförändradt, då man i sådant fall med visshet vet, att bristen alltjemt kommer att fortfara och ökas. Att så tillvägagå kan åtminstone jag, för min del, icke finna vara lämpligt. Sådana frågor, som denna, äro af en särdeles ömtålig och grannlaga be - Den 18 Mar» f. m. 199 skaflenhet. De böra derföre förekomma så sällan som möjligt; och då de en gång blifvit ulagerade, derefter icke under en lång lid vidare komma lill lif. Det kan icke vara behagligt hvarken för K. M. att allåta dylika framställningar, eller lör R. St:r att derom diskutera. Det är, efter min öfvertygelse, icke allenast R. o. Ad. värdigt, utan äfven utur llere synpunkter politiskt klokt och välbetänkt, att nu å ordinarie stat bestämma en så stor förhöjning att man med visshet må kunna veta, att all anledning till uppkomst af en dylik brist är, uti hvad uppå R. St:r beror, undanröjd. Gr. Mörner har uti delta fall föreslagit 170,000 rdr:s årlig förhöjning. Slatsråds-protokollet lemnar visserligen icke någon tillförlitlig eller bestämd ledning angående det för framtiden uti berörde hänseende nödiga belopp; men man syne» mig dock icke utan skäl kunna antaga, att desse 170,000 rdr skola vara tillfyllestgörande, då nemi.