Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hänsigt till de medel Rikets Ständer under sistförflutna riksdag anvisade och åt Kongl. Majit öfverlemnade, för att användas till behöfvande* undsättning vid inträffande missväxt eller eljest felslagen skörd, och under erinra* om angelägenheten att äfven för den kommande tiden bereda erforderliga Slats-U/sko/te/s l'/låtande, N:o 95. 7 model till afvärjande och lindrande af den nöd och förlägenhet x som inom en eller liera orter kunde af felslagna eiler förstörda sädesskördar föranledas; har Kongl. Majit, genom Nådig Proposition af den 1C November sistlidet är (införd under N:o 11 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-ståndens Protokoller) gilvit Pikets nu församlade Ständer tillkänna, att, under de sednaste åren, rikets flesta landskap i allmänhet varit hugnade af någorlunda tillräckliga skördar, så att landets behof af spanmål såsom födoämne sannolikt kunnat genom dem hufvudsakligen fyllas, derest icke bränvinsbränningen medtagit en betydlig del af spanmåls-tillgången inom de sädesrikaste orterne; — men härigenom hade priserne uppstegrats och invånarne i de provinser, der missväxt eller felslagen skörd inträffat. mångenstädes blifvit urständsatte att, utan statens mellankomst, förskaffa sig erforderligt bröd och utsädeskorn. Derför hade, under åren 1851 och 1852, samt den före högstberörda Propositions utlåtande förflutna delen af år 1853, utaf undsättnings-medlen utgilvits såsom lån 377,050 ridr och utan återbetalning, yskyldighet 34.950 ridr.
Att en betydlig besparing finnes på fonden är ådagalagdt, hvilken måste vara statens eller samhällets, enär den icke kan återställas rustoch rotehållarne, emedan det vore svårt att få reda på dem, som förskjutit öfverskoltet. Hade detta öfverskott icke funnits, skulle likväl R. St:s anmärkning öfver förhållandet inskränka sig blott till en opinion om hushållssättet, emedan passevolancemedlen tillkommit genom ett contract, som R. St. förklarat sig icke hafva rättighet att granska. Skulle åter öfverskottet på ett eller annat sätt vara användt, skulle jag önska, att det ärligt tillkännagafs och att man derför begärde afskrifning, på det man en gång måtte komma ifrån denna fråga. Finnas deremot medlen qvar, är uppgiften derom riktig, så måste de väl användas till deras bestämda ändamål, arme'ens vapenöfningar; och jag skulle derföre tro, att om detta öfverskott verkligen finnes, StatsUlsk. bör beräkna det vid utgifterna för arme'ens vapenöfningar, men att detsamma för något annat ändamål icke bör anslås. Jag skulle derföre önska, att, när statsregleringen ifrågakommer, man måtte observera denna tillgång, såvida det kan utredas, att den verkligen finnes, samt använda densamma eller ock begära upplysning, om det är skäl att afskrifva dem, så att de icke mera måtte finnas upptagna i statens räkenskaper. Hr Lagerhjelm: De talare, som yttrat olika åsigter med mig, hafva förebragt det skäl, att medlen äro särskilda medel och således hvarken statens eller enskildas. Att de icke äro enskildas synes bäst deraf, att de icke blifvit återställda, men att de icke äro statens blir svårt att bevisa; ty när vi hafva uti 58 § Reg.F. föreskrifvet, att K. M. skall framlemna till StatsUtsk:s och således äfven R. St:s granskning sådana medel, som genom tractater med främmande magter kunna erhållas, synes det förenligt med andan af Reg.F. eller med statsverkets förvaltning, att dessa medel äfven lemnäs till R. St:s granskning, vård och förvaltning. Tilldess således någon annan bevisning kan förebringas, torde det tillåtas mig att blifva fast vid min yttrade öfvertygelse.
Men för sådana syften äro dessa sammankomster enligt mitt förmenande vanmäktiga, och vill man söka åstadkomma något i denna rigtning, — om gagneligheten hvaraf jag afhåller mig att nu uttala något omdöme, — tror jag vida verksammare utvägar dertill kunna beredas genom anordnande af fria sammanträden emellan ledamöter af R. o. Ad., i likhet med hvad andra sällskaper gjort. Vill man för sådana sammanträden lemna lokal, kunde det vara skäl att taga detta i öfvervägande, då Utsk:t kommer med för - Den 7 April f. m. 91 slag angående sättet att använda lägenheterna i Riddarhuset. Skulle det då visa sig, att de bemödanden, som kunde göras att bereda sammanhållning emellan R. o. Ad:s ledamöter, icke kröntes med framgång, kornme saken att i tysthet förfalla, utan att väcka något uppseende. Bibehåller man åter den stora apparat, ötsk:t föreslagit, och rustningen icke kan rätt uppbäras, så kan lätt ett visst sken af löjlighet lalla på B. o. Ad.; och detta böra vi åtminstone söka att undvika. Mine Hrr! det är icke det minsta att dö på ett värdigt sätt. Jag anhåller att nu föredragna §§ måtte till Utsk:t återremitteras. Hr Björnstjerna, Oscar: Det lörslag, som af Gr. Mörner blifvit framstäldt, innehåller visserligen ganska förtjenstfulla delar, och det är onekligt, att en sådan församling, som deri omtalas, vore tillräcklig att ombesörja hvad som nu återstår oss, äfvensom det val kunde vara skäl att hvarje ledamot af R, o. Ad., sorn är myndig, hade elt ord att säga, då det vore fråga om Riddarhusets fonder, i hvilka alla hafva lika del. Jag tviflar likväl på att dessa förtjenster uppväga de olägenheter, som genom förslagets antagande skulle uppkomma Man har sagt, att det af Utsk:t framlagda förslaget framställer en allt för storartad inrättning för våra blifvande små förhållanden.
Jag tror mig nu hafva tillräckligt visat att en stor mängd svårigheter skulle uppstå genom den föreslagna förändringen i 68 Den 11 Mars. uppbörden af indelade räntor och tionde, och då å andra sidan något prejeri icke mer kan ega rum vid det nuvarande uppbördssättet, utan hvar och en räntegifvare vet på skillingen hvad han skall betala, så kan jag icke inse hvarför man skulle göra en sådan framställning till I(. M., som Utsk:t tillstyrkt, jutan anhåller jag om afslag på Utsk:ts Betänk. Gr. Björnstjerna, Garl Magnus: Jag har alltid varit en varm vän af indelningsverket. Om jag ett enda ögonblick kunde föreställa mig att detta storverk verkligen nu hotades af någon fara, skulle jag vara deri första som yrkade afslag på Betänk:t; att deremot se spöken på ljusa dagen, det har jag aldrig kunnat, och det är just detta man, enligt min förmening, här gör. Emot förslaget anmärkes, att då frågan om militie-räntornas uppbärande af staten redan är föremål för K. M:s Nåd. pröfning, vore det oformligt att nu inkomma med ett nytt likartad! förslag. — Men då den föregående skrifvelsen icke ännu framkallat någon åtgärd, förefaller det mig, att R. St:r äro oförhindrade att förnya sin begäran i en vidsträcktare form. Den förra begäran rörde endast militie-, den nuvarande deremot indelta räntor af alla slag. En dylik R. Sfirs åtgärd måste ju bevisa, att representationen, i motsats till hvad åtskilliga talare påslått, verkligen finnér den föreslagna förändringen vara nyttig och lända tili fördel så väl för räntegifvare som räntetagare. — Man har vidare invändt, att officerarne, efter förändringen, skulle få vänta på sina löner några månader längre än hittills skett; detta vore hardt, enär den indelta arméens befäl redan nu tjenar ett helt år, innan det utbekommer sin betalning. Men Utsk:t har ju icke förbisett detta; det har tvärtom särskildt yrkat att militärer skulle få ut sina löner på samma tid sorn nu. Detta kan älven lätt låta sig göra. Kronouppbörden kan verkställas i slutet af Januari och de influtna medlen skola genast insättas i ränterierna.
En sådan omarbetning är äfven af flera andra skäl påkallad och i främsta rummet af nödvändigheten att närmare bestämma det legala begreppet: laga försvar, sedan de råmärken derför, som blifvit uppdragna uti 'I § af ifrågavarande stadga, blifvit betydligt modifierade genom Kongl. Förordningen angående utvidgad näringsfrihet den 18 Juni 1864. Då nemligen numera en hvar myndig och välfrejdad person har laglig rätt att efter föregående anmälan idka handel och handtverk, ser jag knappast något som kan hindra enhvar, som innehar nyssnämnda qvalifikationer, att genom en dylik anmälan bereda sig laga försvar och såmedelst göra sig oåtkomlig för den behandling såsom försvarslös, hvilken han eljest, efter de i ofvannämnda § meddelade bestämmelser, skulle varit underkastad. Om tiggaren är nu ej fråga, ty denne kan man på grund af fattigvårdsförordningens tydliga stadganden behandla såsom försvarslös. Men hvarje annan lös person, han må lefva huru liderligt och i öfrigt oordentligt som helst, skulle nu, med beviset öfver verkställd anmälan till handels och handtverks idkande på fickan, kunna med framgång bemöta kommunalnämndens yrkande om hans dömande till allmänt arbete med den anmärkningen: »Jag är handelsman; jag är handtverkare, låt äfven vara af samma slag som Fredman, utan verkstad, förlag och ur.» Vidare synes det mig vara hög tid, att, genom ett tillägg till meranämnda 1:sta § af försvarslöshetsstadgan, vid objektiva kontroller binda det intyg af vederbörande embetsmyndighet, tjensteman, kommunal-nämnd och tillsyningsman, som skall afgöra, huruvida jag »iakttager ordning och sedlighet i mitt lefverne och söker efter förmåga mig ärligen försörja», hvaruppå åter beror huruvida jag skall blifva beröfvad det dyrbaraste jag eger, min personliga frihet. Sådana objektiva kontroller äro så mycket nödvändigare, sorn det politi-institut, hvilket handlar om laga försvar, är det enda område af lagstiftningen, der man med skäl kan förebrå samhället, att i vissa fall den fattige icke är lika med den rike inför lagen.
Sjelf hade hon ingalunda grubblat sig till, men i främsta rummet lefvat och lidit sig till den trosvisshet, som blef hennes lifs ankargruud Det stod fast för henne, att denna på sådan väg eröfrade förtröstansfulla visshet hade, när den fått helt genomtränga henne, låtit nya kraftflöden framkvälla i hennes andelif. Därför IDUN 1893 lät hon sig angeläget vara att hos andra inskärpa lidandets höga betydelse såsom ett af en gudomlig vishet för människan anordnadt uppfostringsmedel. Hon tror sig » kunna utan tvekan säga, att ingen kan varda andligen pånyttfödd, ingen kan uppnå befrielse från materiens bojor, som ej med tro och undergifvenhet vandrat den korta, men ytterst pröfvande vågen, som för ifrån Gethsemane till Golgatha. » Dåraktigt vore det i sanning af oss att vilja med vår kortsynta klokskap mästra denna en högre vishets frälsningsplan. Med rätta sjunga vi ju i vår svenska psalm: » Ju mera under korset böjd, dess mera öfver jorden höjd. » » Själfva via dolorosa » — utropar hon — » har sin andliga tjusning; äfven den kan erbjuda skugga, blommor och hviloställen. Den är smal, men den för oafbrutet uppåt. Mellan hvarje lidandets station erhåller den modiga själen, som går framåt, en friskare luft och en större, vidgad utsikt. » Citaten äro hämtade ur en för något mer än tre år sedan af henne utgifven bok, tillägnad » den tänkande allmänheten », hvilken bok nyligen utkommit i en af en nordamerikansk förläggare ombesörjd öfversättning till engelskan. Till denna skrift — » Spiritismen i dess rätta belysning » af Edelweiss (Stockholm, Looström &amp; C:os förlag) — hänvisar jag den benägne läsare, som önskar närmare upplysning om hvad författarinnan förstår med den » friskare luft », den » vidgade utsikt », hon bebådar åt de förkämpar för Edelweiss-tanken, som troget följa den törnekrönte försonaren på själfuppoffringens och det ståndaktigt burna lidandets stråt.
StänderStats - Utskott den 12 September 1809. S. D. Hos Stats-Utskottet hafira Herrar Fullmägtige Uti Riksgälds - Cvntoiret anmält, att Commissariatct derstädes till Herrar Fullmägtige inberättat, huruledes hela General - Cahans förräd af brukbara smärre Crcdit-Scdlar blifwit medtagit till utbyte mot dylike fbrflitne Sedlar; Och i anseende hvartill Commihariatet hemstält, om icke ny tillverkning af smärre Credit-Sedlar till förväxlingens undcrhällande, mä föranstaltas, och sämedclst i synnerhet vid mindre Summors inlemnande, för Allmänheten och serdeles för den mindre bemedlade Folkclahen undvikas den olägenhet och tidsutdrägt, som Crcdit-Sedlarncs realiscring i faststäld ordning skulle medföra. Och som under öfwerläggningarne uti detta granlaga ämne betänkligheter hos Herrar Fullmägtige skola upkommit; sä hafva Herrar Fullmägtige häröfver begärt Statsutskottets förordnande.
Tillägget i 1 §. om skyldighet för Förmyndare alt, vid Förmynderskapets emottagande, till Rätten inlemna uppgift på myndlingens tillgångar, har hufvudsakligen det emot sig, att Förmyndaren ej synes böra åläggas börja sin förvaltning med att redovisa, för hvilket ändamål han i de fleste fall behöfver det anstånd Lagen nu medger; och hvad angår de till införande i 4 §• föreslagne stadganden, så tror Utskottet desamma omfatta frågor af sådan beskaffenhet, att någon mera omständlig föreskrift derföre ej bör gifvas, än som redan nu innehålles i nämnde §., alt nemligen: ”de lösören, som omyndig ej sjelf behöfver, böra till hans nytta föryttras och hans redbara penningar så förräntas och förkofras, som bäst och säkrast pröfvas.” Utskottet hemställer således: att nyssberörde förslag icke måtte till någon vidare åtgärd föranleda. Hvad nu således vidkommer Betänkandet N:o 72, så finner Utskottet, i liufvudfrågan, eller angående inrättande af Förmyndare-Kammare, skäl ej vara anförde, som kunna verka rubbning af Utskottets härom yttrade Öfvertygelse. De betänkligheter och de hinder för verkställigheten, som Utskottet ansett möta och i Betänkandet anfört, synas icke vara undanröjde genom det förslag till Författning i ämnet, som Utskottet numera fått emottaga. Herr Stråles berörde förslag har, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga förordnande, undergått granskning i Högsta Domstolen, och, efter hvad Utskottet, som erhållit tillgång till Högsta Domstolens Protocoll häröfver, inhemtat, hafva Högsta Domstolens Ledamöter enhälligt förklarat sig icke kunna tillstyrka förslagets antagande.
Uti en inom Borgare-ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion har hr Almgren, Ii. A., med anförande deraf, att anstalter för meddelande af undervisning i det praktiska af handeln saknades, der, utom de vanliga ämnena, historia, geografi, mathematik, brefskrifning och bokföring, jemväl varukännedom eller förmågan att bedöma handelsvarors egenskaper och värde, kunde inhemtas, samt att härtill erfordrades samlingar af prof pä råämnen och fabrikater, dels färdiga, dels under arbete, men framförallt en på vetenskaplig grund byggd kunskap i detta hänseende, föreslagit inrättande af tidsenligt organiserade handels-skolor eller handels-institut i minst tre af rikets städer, samt begärt, att en summa af 20.000 r:dr måtte härtill anslås, under vilkor, att de städer, sorn finge dylika undervisnings-anstalter, sjelfve skulle bekosta erforderlig lokal. Som inom de tekniska skolorna, hvilka i viss mån äfven afse handeln, tillfälle erbjudes att förvärfva kunskap om natur-produkterna och deras egenskaper samt sålunda en förberedande undervisning der meddelas jemväl i varukännedom, hvilken för öfrigt, i Utskottets tanke, bäst genom praktisk öfning inhemtas, har Utskottet, med afseende derjemte å denna frågas outredda skick, funnit sig böra hemställa, att förevarande motion må lemnäs utan afseende. 30:o. Det för S hepp sbyggeriAnstitutet i Karlskrona nu från Riksgälds-kontoret utgående årliga anslag af 3,333 r:dr IG sk. är af Kongl. Majt i Nåder föreslaget att fortfarande utgå under den tid, nästa statsreglering omfattar: och får Utskottet, i betraktande af de fördelar, som genom ifrågavarande in<titut beredas de inhemska rederierna, tillstyrka Rikets Ständers bifall till hvad Kongl. Majit i berörde hänseende föreslagit.
Styrelsen ansäge sig böra i underdånighet hemställa, att nuvarande professionen i desamma mätte delas i två särskilda professioner, en för matematik och teoretisk mekanik och en för tillämpad mekanik eller så kallad machinlära, samt att aflöningen för hvardera af dessa professioner måtte bestämmas till 4,500 Riksdaler, eller samma belopp, som institutets öfrige Professorer åfnjöte; — att, oaktadt nuvarande stat upptoge blott en lärare i allmän byggnadskonst samt vägoch vattenbyggnadskonst, med en aflöning af 2,500 Riksdaler, hade likväl är 1859, på grund af medgifvandet i § 7 af de för institutet gällande stadgar, denna befattning blifvit delad i två, en för allmän byggnadskonst och en för vägoch vattenbyggnadskonst, hvardera med ett årligt arfvode af 1,250 R:dr, i öfverensstämmelse hvarmed aflöningen till dessa lärare jemväl upptagits uti det af Styrelsen nu till Kongl. Maj:t i underdånighet, öfverlemnade förslag till ny stat för institutet; — att, hvad beträffade undervisningen i vägoch vattenbyggnadskonst, Styrelsen icke nu, för åstadkommandet af en större utsträckning deraf ansett sig böra begära något ökadt anslag, enär undervisning i samma ämne äfven meddelades vid Artilleri-läroverket å Marieberg, och genomgåendet af lärokursen derstädes just vore föreskrifvet såsom vilkor för inträde såväl i Väg-och Vattenbyggnads-korpsen som i Flottans mekaniska korps; —att under sednaste tvä år hade vid institutet varit anställda tre extra lärare, hvilkas sammanlagda aflöning år 1861 uppgått till 1,900 R:dr; och ansåge Styrelsen att äfven framgent, för undervisningens ändamålsenliga bestridande, klefve behöflige en lärare i machinkonstruktioner och en i ritning saint, en Assistent å laboratorium, hvadan och dä desses aflöning icke syntes böra till bestämda belopp i staten fastställas, bland annat, af det skäl, att den tid, under hvilken de komme att blifva af sina befattningar upptagne, till en viss grad vore beroende af elevernas antal, Styrelsen, pä det desse lärare måtte kunna erhålla en mot beskaffenheten af sin tjenstgöring svarande aflöning, i underdånighet hemställt, att, i stället, 6 Kongl. Maj:(s NådProposition J\f@ 82. för nuvarande anslag till repetitörer, 1,000 Riksdaler måtte till arfvoden åt de extra lärare och repetitörer, som Styrelsen i öfverensstämmelse med § 8 af förberörda stadgar, egde vid institutet anställa, anvisas ett belopp af 2,000 R:dr; — saint att,
– «Min befallning är, – sade konungen långsamt och sväfvande på målet – att hofmarskalken Horn och löparen Ernst genast arresteras och utlemnas till den patrull, som Sekreta Utskottet hitsändt för att gripa dem.« Kammarherren bugade ånyo djupt och gick. Fröken Düben, blek som ett lik, signade ned på en taburett, med näsduken för ögonen. En paus uppstod. – »Allt är förloradt, kanske till och med vi sjelfve!« utbrast ändtligen Adolf Fredrik. – »Efter en förlorad slagtning plär min bror fördubbla sina triumfer,« svarade drottningen. Badin, som stod vid fönstret, mumlade för sig sjelf: »se der afföra de baron Horn och Ernst mellan vakten. De gunstige herrarne se nu mera spaka ut, än när de traktera mig med risbastu.» NIONDE KAPITLET. Öfversten grefve Brahe hade från slottet återkommit till sin invid gamla Kungsholmsbron och Clara sjö belägna boning, visserligen icke belåten med utgången af sin underhandling hos konungaparet, men fullkomligen lugnad i afseende på det personliga äfventyr, han kunde löpa, om sammansvärjningen, mot förmodan, misslyckades. Med sitt namn, sin nummer på riddarhuset och det kungliga löftet om hägn och ryggvärn i alla händelser, ansåg han sig ej hafva något att befara. Det vore rätt förargligt, tänkte han, om alla våra ansträngningar för en utvidgad konungamakt, om hela vår herrliga plan ginge upp i rök; men så finge man väl trösta sig med hoppet om bättre lycka en annan gång och afbida ett mera gynnsamt tillfälle. En vagn höll vid porten. Brahe fick besök af sin svärfar, presidenten grefve Piper. Denne syntes särdeles upprörd, såg sig oroligt kring i rummet, sköt regeln för dörren, och sedan han öfvertygat sig att de voro utan vittnen, föll han Brahe om halsen och besvor honom vid allt hvad heligt är, att skyndsamt rädda sig genom flykten, emedan den olycksaliga sammansvärjning, hvaruti han obetänksamt inlåtit sig, vore upptäckt, och räfsten blefve lika obeveklig som straffet ofelbart.
Att till Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad, som genom postskjuts-legans höjande komme att uppstå; roed bemyndigande tillika för Poststyrelsen att använda de besparingar, som å detta anslag kunna göras, till ordnande å postvägar af gemensam befordran af post och resande, — röstar Ja; Slats-Viskotlets Memorial N:o 221. 3 Den det ej Till, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Preste-Ståndets beslut, postförings-skyldigheten, i den mån Kongl. Maj:t finner sådant lämpligen kunna ske. att frän jordbruket skiljas, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera, från hvilka de hittills varit i sin egenskap af posthemman befriade: — samt att. såsom följd deraf, posthemmanen tillförbindas att, i likhet med andra i skjutslag indelade hemman, deltaga i det allmänna skjutsnings-besväret, såsom detta kommer att utgöras: och att åRiks statens7:de Hufvudtite! anvisas och ställes til! Kongl. Maj:ts disposition ett årligt reserVations-anslag af 70 000 R:dr Rmt, att tili Postverket utgå såsom ersättning för den ökade kostnad, som genom postskjuts-legans höjande komme att uppstå; med bemyndigande tillika för Poststyrelsen att använda de besparingar, som å detta anslag kunna göras, till ordnande ä postvägar af gemensam befordran af post och resande; öfverlemnande Rikets Ständer till Kongl. SIaj:t, att bestämma de reglemenlariska föreskrifter, hvilka för denna trafik kunna befinnas nödiga. Omröslningen har utfallit med 42 Ja och 77 Nej; och hafva alltså Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Nej propositionens innehåll. Stockholm den 24 Oktober 1860. Stockholm, tryckt hos N. Stats-Utskottets Memorial No 222. Memorial, angående den upprättade nya Riks-staten.
St., uppå dessa skäl, samt då erfarenheten vitsordat, att Makars osämja, vid början af den i i4 Gap., i §., Giftermåls-Balken medgifna Rättegång, starkast visar sig, och bos de ringare folk-classerna, vid ett häftigt lynne och öfverlastande med starka ao Expcditions-Ut sko Itets Memorial N-o 3lt, drycker, ofta öfvergår till så våldsamma handlingar, att den ena Makans lif och helsa blottställas, fördenskull, och i betraktande jemväl af det olyckliga inflytande, Makars så heskaffade sammanlefnad måste medföra på deras barns uppfostran och hildning, ansett si g böra i underdånighet föreslå det tillägg i 14 Cap., i Gifterroåls-Balken: ”Att derest, under tvist om ”skillnad till säng och säte, Makarne fortfarande lefva i kif och osämja, samt oe”nigheten öfvergår till så våldsamma handlingar, att endera eller bägge Makarnes ”lif och helsa derigenom äfventyras, Do”maren må vara berättigad, att, vid derom ”gjordt påstående och laglig bevisning af ”ofvannärande förhållande, tillåta endera ”Makan att, under Rättegången, flytta från ”den andra, eller vidtaga andra åtgärder ”för skyddande af den våldförda Makans ”lif och helsa.” Rikets Ständer framhärda etc. N:o 3i i. Memorial, i anledning af dter-remiss utaf Förslaget, N:o zg3. Emot Expeditions-Utskottets, af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt llögYÖrdiga Expeditions-Utskottets Memorial N.o 3it. 21 Preste-Ståndet godkända, Förslag till underdånig Skrifvelse, angående förhöjdt hyresanslag för Landshöfdinge-residencehuset i Hernösand, har, inom Vällofl. BorgåreStåndet, anmärkning af Hr Westman blifvit gjord, hufvudsakligen af innehåll, alt, som Stats-Utskottet uti dess i ämnet afgifna, och af R.