Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevärings-skyldiges fria »al kunde öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve äfven förse sig med rockar och byxor; varundes Rikets Ständer, öfverlygade derom, att om den blifvande beklädnaden rättas efter den inom hvarje province vanliga drägt, dock med enhet i formen, elfer rättare skärning af rocken, skall den i flera hänseenden besvärliga och till kostnader ledande anskaffningen och vården af Bevärings-manskapets omnämnda persedlar småningom och tilläfventyrs innan kort kunna upphöra, till båtnad så väl för Staten som för den enskilde. 17:0 Beträffande det för indelta Armeens vapeuöfningar äskade anslag; så, emedan tillgång för dessa redan finnes vara beredd genom den, enligt afslutade contract, till Kronan från Rusthållare och Rotehållare ingående Mötespassavolance-afgifteu, hvilken hittills för ändamålet be» funnits tillräcklig, samt Armeens styrka icke blifvit i senare lider ökad; ty och då för öfrigt en betydlig del af det begärda anslaget, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, skulle vara ämnadt att användas i och för större läger, men medel till desamma, när sådana öfnings-tillfällen för trupperne anses behöflrge, synas kunna beredas genom indragning eller inskränkning i Regementenas serskilda möten; hafva Rikets Ständer, under förnyadt åberopande af Stats-Verkels, i förhållande lill behofven, otillräckliga tillgångar, icke kunnat bevilja det fordrade anslaget af 85,ooo R:dr årligen; äfvensom Rikets Siänder af enahanda skäl i afseende på den gjorde framställningen om 56,000 R:dr till ExercitieCompagnier och Esqvadroner ansett hvarken något serskildt anslag för bildandet af Exercitie-Cornpagnier vid indelta Infanteriet kunna medgifvas, eller någon förhöjning bifallas i det för Exercilie-Esqvadroner förut varande anslag af 22,000 R:dr. 18:0
Skulle den ej accepteras af dem, som äga förlag till en tidnings utgifvande, torde orsaken dertill böra sökas uti sakförhållanden, och icke uti någon opinion mot en sådan inrättnings införande. Frih. Cederström: Uti 2 §:n 4 morn. af Tryekfrihetsförordn. förekommer undantag från rättigheten till tryckning af hvad uti 86 §:n Reg.Fm i allmänhet är tillåtet ; och bland det, som utan särskildt tillstånd är förbjudet att trycka, äro äfven RiksStrus protocoll. Nrir nu R. o. Ad. äger rättighet att upplåta tryckningen af sina protocoll åt hvilken eller hvilka tidnings-redacteurer, R. o. Ad. för godt finner; så kan sådant ske när som helst. En föregående talare har upplyst, att man är missnöjd med det sätt, hvarpå våra förhandlingar redigeras af tidnings-redacteurer, som erhållit plats på läktaren. En person, som begagnar sig af Tryckfrihets-förordn. och det tillstånd lagen medgifver, men missbrukar förtroendet, bör tilltalas enligt samma lag. Derföre finnes lagen, att den skall efterlefvas. Om sådant förbises, är det dens fel, som hör hafva uppsigten deröfver. Vi hafva inom Riddarhuset en fiscal, hvars vaksamhet i detta hänseende för Riddarhusets förhandlingar bör kunna påkallas. Jag skulle tro, att den värde motionären kan, efter dertill erhållet tillstånd i alla 4 Stånden,.öfverenskomma med hvilken tidnings-redacteur som helst om tryckning af Ståndens förhandlingar; ty om någon annan trycker något deraf, är han underkastad laga ansv-ar, nemi. böter af 100 r:dr eller deröfver, efter brottets beskaffenhet. Jag tycker, att frågan på sådant sätt kunde behandlas helt enkelt, genom bifall till enskild speculants anmälan; men att Ridd.- cassan skulle vidkännas någon kostnad till förläggande af en tidning, bestrider jag på det högsta. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Gr Frölich har fia ft den godheten visa mig de Danska Provincial-ständernes tidning, hvilken Hr Grefven velat taga till efterdöme för en
Bomgarten, som då var öfverste vid adelsfanan samt kammarherre, gick slutligen afsides med öfverstelöjtnant Björnschiöld och under hela tiden betraktade han Pihlgren förstulet. Därefter kom Björnschiöld till Pihlgren och berömde dennes kloka förstånd och många färdigheter samt anmodade honom i prinsens namn att medfölja på en långridt, om hvilken han först skulle få veta besked, när de väl voro på vägen. Pihlgren blef ganska undersam, men när han om morgonen red i Bomgartens och Björnschiölds medfölje sade de till honom: Nu skola vi åstad att taga Gjörtzen! Då gäller det, svarade Pihlgren, att vara kvick både i tungan och handen, men hvad på mig ankommer, skall jag redligt göra min tjänst, det veta nog herrarna. Hvar är då den syndarn? Sade de: Han lärer inte vara långt borta, men hinner han fram till Tistedal, så anställer han ett vackert spektakel. När de hade färdats vägarna framåt i ännu en natt och en dag, mötte de vid femtiden i skymningen Gjörtzen, som kom ridande med röd kappa på Raballse gärde. När Pihlgren pekade åt gärdet, gjorde Bomgarten och Björnschiöld narr af honom och ropade honom lusteligen i örat: Menar han, att den stora herren lärer rida? Men Pihlgren svarade: Ta mig fan är det inte Gjörtzen! Jag känner nog igen hans betjänt Petter Berg, som rider bredvid och som är min redlige gamle vän och dubror. Då de nu kommo närmare och märkte att Pihlgren talat sanning, steg Bomgarten ur sadeln och beneventerade hans excellens ganska ödmjukt samt försäkrade honom att hans majestät aldrig befunnit sig bättre än just nu. Och hvart ernar ni nu styra? sporde Gjörtzen. Bomgarten, som hatade Gjörtzen för allt det onda han gjort honom, bugade sig med stor munterhet allt djupare och djupare, så att han skrapade med den aflyfta hatten mot vägen. Därvid slog han upp en behändig lögn. Jag skall resa till Göteborg och köpa stöflar åt mitt regemente, sade han.
Om än Staten, med begagnande af sitt målsmanskap, förordnar om dylika indelningars upphörande, synes det dock, vid betraktande af deras tillkomst och ändamål, både lämpligt och billigt, att sådane grunder för ersättningens beräknande stadgas, att den, äfven i händelse af varuprisernas möjliga omvexling, blifver motsvarande den inkomst, samma anslag skulle hafva lemnat, derest de oförändradt bibehållits, och att således de Inrättningar m. fl., som deraf nu äro i åtnjutande, icke genom förändringen tillskyndas någon förlust. Beträffande tiondeanslagen, är sådant lätt verkstäldt på det sätt, hvilket Comiterade derföre underdånigst tillstyrka, att hvarje dylikt anslag till qvantiteten bibehålies och ersättningen derför beräknas till enahanda belopp, som enligt stadgad grund af vederbörande tiondegifvare i den ort, der anslaget utgått, för äret kommer att till Staten erläggas och följaktligen, om Comiterades i detta sednare afseende framstälde förslås antases, efter ett för fem år i sender faststäldt medel “ o ‘ pris, grundadt på 10 nästförutgångne ars markegång, samt att derjemte anvisas ett oföränderligt contant anslag, motsvarande den belöpande forsellönen. Dock anse Comiterade, att, till beredande af möjligaste förenkling vid framtida beräkningar och liqvider, hvad af dylika anslag inom hvarje serskildt markegångsdistrikt öfverstiger fullt tunnetal bör efter enahanda medelpris, som vid räntelörvandlingen kommer att följas, utsättas i penningar och således tilläggas nyssnämnde contanta anslag.
1 och § 135 i Banko upptagne summor blifvit i efterföljande förslag utförda i Riksmynt till motsvarande belopp, utom hvad angar dels minimum för insättningar och ut tag å 5:te klassens räkningar i Deposilions-aidelningen, hvilket är vordet från 100 R:dr B: k o till 100 R:dr Bunt lörminskadl, dels det för försummelse att inom vederbörlig tid kollationera depositions-räkning i Banken stadgade bötes-ansvar, 25 R:drB:ko, som blifvit lill 30 R:dr Runt nedsatt, och dels de i taxan öfver afgiflerna för depositions-hvalfvets begagnande utförda belopp, 6 och 4 sk. banko, af hvilka det förra upptagits till 20 och det sednare lill 12 öre; och torde, i händelse dessa förändringar af Rikets Ständer gillas, förenämnde §§ och moni. få lyda som följer: 10:o. (§ 131) Mom. 4. A räkning, tillhörande 5:te klassen, får icke insättas eller uttagas mindre belopp hvarje gång, än 100 R:dr R;mt. 20: o. Såsom folii-afgift erlägges Sex R:dr R:mt för hvarje folium i debet om 40 rader af den löpande räkningen; dock blifver den minsta äfgiften, som för hvarje år beräknas, 30 R:dr Runt, motsvarande 5 folier. 21:0. Mom. 1. Den assignant, som försummar alt sednast vid Januari månads utgång hafva sin räkning för det tilländalupna året med Bankens bok behörigen kollationerad, vare förfallen till 30 R:dr R:mt böter, hvilka fördelas på lika sätt, som i afseende på fördelningen af böter för öfver-assignering är stadgadt. Bill. till R. St.
Ty om I alla dessa buden hållen, som jag bjuder eder, och derefter gören, så att I älsken Herran edar Gud, och vandren i alla hans vägar, och håller eder intill honom; Så skall Herren fördrifva allt detta folket för eder, så att I skolen intaga större och starkare folk än I ären. All rum, som edar fot på träder, skola vara edor; ifrån öknene och ifrå berget Libanon, och ifrån älfvene Phrath, allt intill det yttersta hafvet, skall edart landamäre vara. Ingen skall kunna stå eder emot; edar räddhåga och förfärelse skall Herren låta komma öfver all de land, der I inresen, såsom han eder sagt hafver. Si, jag lägger eder före i dag välsignelse och förbannelse: Välsignelse, om I lyden Herrans edars Guds bud, som jag bjuder eder i dag; Förbannelse, om I icke lyden Herrans edars Guds bud, och afträden ifrå den vägen, som jag bjuder eder i dag, så att I vandren efter andra gudar, de I icke kännen. När Herren din Gud förer dig in i det land, der du inkommer till att intagat, så skall du låta tala välsignelsen på det berget Grisim, och förbannelsen på det berget Ebal; Hvilke äro på hinsidon Jordan, på den vägen vesterut, i de Cananeers lande, som bo på den slättmarkene in emot Gilgal, vid den lunden More. Ty du måste gå öfver Jordan, att du inkommer, och tager landet in, som Herren edar Gud eder gifvit hafver, att I det intaga och deruti bo skolen. Så ser nu till, att I gören efter all de bud och rätter, som jag eder i dag förelägger. Desse äro de bud och rätter, som I hålla skolen, så att I gören derefter uti landena, som Herren dina fäders Gud dig gifvit hafver till att intaga, så länge I på jordene lefven. Förgörer all de rum, der Hedningarna, som I intagen, sina gudar tjent hafva, vare sig på hög berg, på backar, eller under grön trä;
Landtm, gaf härefter, medan votenspropos. ntskrefs, tillkänna, att han, i osäkerhet huruvida pröfningen af förevar, fråga i dag kunde blifva slutad, låtit utfärda anslag till plenum i morgon f. m., men att detta anslag nu komme att borttagas. Voteringen företogs och efter dess slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 82. Nej — 450. Emot det sålunda fattade beslutet anmäldes reservationer af Hr Hallenborg, Carl Johan, Hr Ramsay, Bror Jacob, Frih. Thott, Erik, Hr von Schantz, Carl Jacob och Frih. Raab, Carl Gustaf. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera, om icke, sedan R. o. Ad. nu fattat sitt beslut i afseende på detta representationsförslag, de från Borgareoch BondeStm ankomne prot.- utdr. i ämnet finge läggas till handlingarne. Ropades ja. H. R. o. Ad. åtskildes kl. J till 9 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 126 Den 31 Augusti. Lördagen den 31 Augusti 1844. Plenum kl. 8 f. m, Upplästes ett af Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolph, inlemnadt så lydande memorial: Då jag, i anseende till tjenstegöromål, måste härifrån afresa på en längre tid, nödgas jag afsäga mig de befattningar, hvarmed jag blifvit hedrad, nemi. såsom ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk. och såsom Bänkman uti 20:de bänkm:s-afd., hvilket jag härmed har äran tillkännagifva, tinder ödmjuk anhållan att få bibehålla min riksdagsmannarätt under loppet af riksdagen. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla denna Gr. Lewenhanpts anhållan. Ropades ja. Frih. Posse, Carl Gustaf, hade inlemnat följande, som vipplästes:
Ridderskapet och Adeln♦ S. D. Föredrogs å nyo StatsUtskottets d. 21 sisth Martii afgifne och d. 25 i samma månad e. m. på Bordet lagde Utlåtande öfver de hos Presteoch BondeStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, angående framtida dispositionen af Wendtholms Hofstalläng, och fann Ridderskapet och Adeln, att enär Utskottets sistnämnde Fröt. TJtdr. d. 4 April 1825. 97 sistnämnde Betänkande redan blifvit den 5 sistl. Martii e. m. af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande StatsUtskottets den 21 sistl. Martii afgifne, och d. 25 i samma månad, e. m. på bordet lagde Utlåtanden; N:o 55, om indragning af Taffelpenningarne för Rikets Högsta Ämbeten, m. fl. N:o 56, om Boställes anslående it KronoFogden i Sollentuna, Wallentuna och Danderyds Skeppslag. N:o 57, om understöd af allmänna mede! till förbättrande af Hamnen vid Halmstad. N:o 58 j om uppförande på allmän bekosta nåd af en bro öfver Färjesundet vid Sigtuna. N;o 60, om understöd till Assessoren Lundeqvist för dess utgifne Kammarverk. N:o 62, om inköp af Boställe åt Domhafvanden i Åre, Barne, Wiste och Kållands Häraders Domsaga. S. D.
Med frångående af fattadt beslut, antog Ståndet förslaget, enligt Memorialet, N:o 24, att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, och N:o 25, i anledning af ett Stånds återremiss af memorialet, N:o 16, innehållande förslag till ändring i 49 § R. O. och 56 § 1 morn. R. F., angående motioner. Ståndet anmodade Konstitutions-Utskottet att, så vidt Hederv. Bonde-Ståndet vid blifver sitt särskilda beslut i ämnet, med voterings-proposition inkomma. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Herr Wrem denna dag ingifven skriftlig promemoria, jemte bilagor, i en förut väckt fråga om åtgärder, med afseende på jernbanan emellan Örebro och Hult. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Med vidblifvande af sine förut fattade beslut fann Ståndet godt att, för voterings-propositioners upprättande, återlemna Konstitutions-Utskottets följande Memorial: 476 Prof.-Utdrag den lä Augusti 18St. N:o 22, i anledning af återremisser af de, uti Memorialet N:o 11 afgilna förslag till ändring i 39 § Riksdagsordningen, angående val af Ordförande i Utskott och andra delegationer af Rikets Ständer; N:o 23, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 14, rörande åtskilliga till förstärkt Ståts-Utskott hänvisade frågor; samt N:o 25, i anledning af ett Stånds återremiss af memorialet N:o 16, innehållande Förslag till ändring i 49 § Riksdagsordningen och 56 § 1 mom. Regerings-formen, angående motioner; hvarjemte Samma Utskotts memorial N:o 24, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 15, innehållande förslag till ändring i 36 och 43 §§ Riksdagsordningen, rörande sammansatta Utskott, godkändes att hvila till grundlagsenlig behandling.
Då det likväl för Korporaler och Soldater vore af yttersta vigt, att den lösen, de erhålla för sin spanmål, ungefärligen motsvarar sädens värde, så att de kunde i utbyte deremot förskaffa sig antingen spanmål till samma belopp, som de hittills undfått in natura, eller ock andra förnödenheter, hvilka vanligen rättade sitt värde efter spanmålens, hafva Koilegierne derföre i underdånighet hemställt, huruvida icke Kongl. Maj:t skulle i Nåder anse skäligt, att Soldaterne vid Södermanlands regemente och Korporalerne vid hola indelta Arméen berättigades att af Statsverket utbekomma ersättning för deras hittills in natura erhållna spanmålsanslag efter hvarje års markegångspris, och detta med tillägg af forsellön, emedan, fastän de saknat uppsägningsrätt, spanmålen dock blifvit till dem allemnad och således för deras räkning forslats; förmälande Kollegierna i underdånighet, att ett förskott af Statsmedel nu och vissa år torde härtill erfordras, men att Statsverket framdeles under andra år erhölle ersättning härför, emedan under loppet af tio år summan af hvarje års markegångspris sammanfölle med summan af medel-markegångsprisen för samma tio år, och hvad Statsverket, då årsmarkegången vore högre än medelpriset, komme att förskjuta, skulle ett annat år, då ett motsatt förhållande inträffade, komma att detsamma besparas. Härefter har Stats-kontoret, jemväl i ämnet hördt, med underdånigt utlåtande inkommit och dervid hufvudsakligen anfört, att Stats-kontoret, nogsamt inseende de olägenheter och kostnader, som för Statsverket skulle uppkomma af medgifvandet till Regements-chefens förslag rörande uppköp och forsling af spanmål för Korporaler och Soldater, som önska att fortfarande utfå denna sin aflöning in natura, icke kunde annat än, lika med Krigsoch Kammar-kollegierna, i underdånighet afstyrka Nådigt bifall dertill; men att, för alt likväl, vid tillämpning af Kongl. Kongl. Maj:ls Nåd.
Hr Printzensköld, Carl: Om vid föredragningen af BankoUtsk:s nyss afslagne mern., Frih. Tersmeden emot detta afslag framställt de betänkligheter, som af honora nu emot en lika beskaffad åtgärd med det förevar:de mern. blifvit yttrade, så skulle jag, för min del, ansett dessa betänkligheter böra vinna afseende. Men då detta icke skett, så synes conseqvensen fordra, det Frih:n icke bör vilja, att R. o. Ad. nu handlar i strid mot sitt förut i en alldeles lika beskaffad fråga fattade beslut; hvarföre jag till Frih:n hemställer, att han af aktning för R. o. Ad. måtte afstå från vidare försök, alt i förevar:de fråga tillvägabringa ett annat resultat, än det som för ett ögonblick sedan, vid den då förehafda frågans afgörande, inträffade. Frih. Cederström, Jakob: Gr. Lagerbjelke concluderar en förklaring af 75 § Riksd.Ordn. på det sätt alt med 72 §:s undantag i nämnde § icke skulle menas annat än att K. M:s sanction icke fordras i banko-frågor. Den värde talaren glömmer att 72 § Reg.F-.n är alldeles tydlig och icke kan blifva tydligare genom 75 § Riksd.Ordn. Den lyder sä här: ”R. Sl:s Bank för bl i fver hädanefter, som den hittills varit, under R. St:s egen garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas af de fulImagt ige, hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorda äro eller vidare af R. St. göras kunna;” således icke af R. St. och K. M. Följaktligen kan det omöjligen vara tänkbart att den som skref 72 § Reg.Fm och således äfven 75 § Riksd.- Ordn. har k,unnat mena att Konungens sanction icke behöfves i bankofrågor, ty detta står redan skrifvit i 72 § Reg.F;n och 8 H. 11 162 Den 5 Augusti. banken står ännu qvar under R.
De stadga att hvad Vräksren vräkt, fär ej utskeppas , och det derföre, att man ej velat tillåta vraktjära, vrakbräder eller vrakjern att utgå. Jag tror ej, att det går an att befatta sig med att tillåta till export sådant som Författningarne ej tilläta gå i handel såsom förfalskad vara. Så är det med Guld och Silfver. Jag anser att hela artikeln bör utgå, såsom rörande en förfalskad vara. Herr af Wingård-. Det finnes flere artiklar, som äro tillåtne till utförsel, ehuru de hafva namn af Vrak. Så få till exempel vrakbräder utföras till Juthland. Så kunde det vara med den sämre tjäran, den kan nyttjas till sämre behof, och kunde vara tillåten till utskeppning på Juthska kusten, ehuru den \* Den 20 Augusti e. m'. 85i ej får utskeppas till Brasilien. Derföre har man trott, att den mot högre tull borde få utförås. Den äger ej särdeles värde, man kan användas till många saker, ehuru ej till högre behof. För öfrigt har jag ej något emot att att den förbjudes. Friherre af Nordin: Jag instämmer ej tned Herr Lefrén, itt utförseln må förbjudas, men tillstyrker deremot att den belägges med 100 procents tull, ty om man börjar att föra ut vrakjern, vraktjära, m. m. så orsakas misscredit för våra producter, emedan sådana vrakbara varor då blandas med de goda, till stort mehn för våra handels-transactioner. I öfrigt tror jag ej, stt vrakbräder hittills fått exporteras, utan blott att halfrena bräder, under vissa förbehåll, varit tillåtne till utförsel. Herr Ceder rehfeld: Jag kan ej dela deras mening, som anse vraktjära såsom en förfalskad vara. Jag tror att det finnes t. ex goda vrakbräder, såsom vrakbräder betraktade, och så äfven med tjära.
Genom nådig Remiss den i sisllidne Februari å härhos återgående transumt af Rikets Ständers Revisorers år 1843 afgifna Berättelse om den samma år verkställda granskning af Stals-Verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren t84o och 184 < » liar Eders Kongl. Maj:t, i hvad rörer dessa årens räkenskaper för Förvaltningen af Sjö-Ärenderna och Flottans Stationer samt Lotsverket, behagat infordra Förvaltningens underdåniga Utlåtande; och får, i anledning häraf, Förvaltningen följande i underdånighet anföra: Hvad först beträffar det Rikets Ständers Herrar Revisorer dels anmärkt, dels anmält, angående lönebesparingarnas på Riks-Statens Fjerde Hufvudtitel användande till årliga arfvoden eller gratifikationer, samt dispositionen af samma Hufvudtitels statsanslag lill exercis och till oförutsedda utgifter; så, enär de utbetalningar, som af dessa medel ägt rum, och hvilka bemälte Revisorer ansett sig böra till Rikets Ständer anmäla eller anmärka, grunda sig på Eders Kongl. Majrts för hvarje särskilt fall meddelade nådiga föreskrifter, anser sig Förvaltningen af Sjö-Ärenderna icke äga att något yttrande deröfver meddela, men, i hänseende dertill att Rikets Ständer bestämt, det nämnde exercis-anslag skulle så fördelas, att deraf för Linieflottan utfördes 2-5,ooo R:dr och för Skärgårdsflottan 20,000 R:dr, får i underdånighet anföra, att Förvaltningen hittills ej haft nåden emottaga något stadgande om iakttagande af en slik fördelning af detta anslag.
Begagnandet af den enskilda crediten, för att på grund af förtroendet till densamma sälla i omlopp något som, man må nämna det hvad man vill, går och gäller såsom mynt i Riket, är så vigtigt, att det fordrar den noggrannaste pröfning af de omständigheter, som för hvarje särskildt tillfälle böra öfvervägas. Sammansättningen af bolag, den personliga garantien af denna sammansättning, orternes behof af eller förmåga att bära tva ellei’ tre hvarandra korsande sådana inrättningar och mångfalldiga andra förhållanden, som omöjligen kunna vara förutsedda, måste naturligtvis tagas i betraktande, innan en så vigtig och på allmänna välmågan så djupt ingripande in - 436 Den iS F öhr u a r i c. m. rättning beviljas. Det fordras således, när tillämpning af banklagen ifrågakotnmer, en särskild pröfning, huruvida man anser lämpligt att öfverlemna åt bolaget en så vidsträckt rättighet, som bär är i fråga; och denna pröfning kan icke utöfvas af någon annan auetoritet, än den sorn, under närvar. generation, efter Sveriges grundlag är Sveriges verkställande makt, och hvars rådgifvare, efter Sveriges grundlag, för verkställigheten deraf äro underkastade både juridiskt och moraliskt ansvar; något som icke äger rum med de hundratals medlemmar, som vid en riksdag kunna stifta dessa allmänna grundsatser, och som icke kunna upplaga alla de speciella fall, på hvilka dock i sådana frågor ligger den största vigt. Skall då Sveriges Regering vara hindrad att vidtaga de åtgärder, som kunde äga ett snart sagdt obegränsadt inflytande på Svenska medborgares välfärd och rättigheter? Jag får derföre på det aldrahögsta motsätta mig både Gr. Frölichs och Hr Rihbings förslag, dock aldramest Hr Ribbings, emedan det skulle gifva Sveriges konungamakt en röle, som vår grundlag icke känner, nemi. den att blott vara en Kammarrätts-revisor. Frih. Stjernstedt, Theodor: På de skäl, som i Utsktns betänk, blifvit anförda, så väl som de hvilka ytterligare blifvit utvecklade, får äfven jag bestrida den ändring i t §tn, som Gr. Frölich och Hr Ribbing föreslagit.