Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dickson, år 1857 förärat Hushållnings-sällskapet 3,600 R:dr att användas till skogsplantering på det å Hisingen invid Göteborgs redd belägna Ramberget, hvilken plantering ock blifvit bragt till verkställighet, sedan besittning af erforderlig andel i berget erhållits och nödig stängsel deromkring blifvit uppförd. Men icke endast till de redan nämnda föremålen har Hushållnings-sällskapets verksamhet varit inskränkt. För odlingsflit och berömlig landtmannaverksamhet har Sällskapet under ifrågavarande fem år tilldelat belöningar åt 43 innehafvare af mindre jordbruk med tillsammans 4 silfverbägare, 3 dukater, 16 R:dr Specie och 850 R:dr Rint. För långvarig och trogen tjenst, egnad åt jordbmket, har Sällskapet likaledes under åren 1858 —1860 gifvit belöningar åt 82 personer med tillsammans 1,695 R:dr. Till understöd åt 4 pigor från detta län, som antaga tjenst vid något af de större mejerierna i riket för inlärande af alla till ladugårdsskötsel hörande göromål, har Sällskapet årligen 1859 och 1860 anvisat 4 premier å 150 R:dr. Dock hafva endast 2:ne blifvit i tillfälle att begagna detta understöd. För beredande af noggrann kännedom om jordarterna och tillgängliga mineralier i länets särskilda delar, beslöt Hushållnings-sällskapet år 1857 att låta genom sakkunnig man verkställa geologiska undersökningar härstädes efter enahanda plan, som under Professor Erdmans ledning egt rum i andra delar af riket, hvarefter aftal träffades med en känd vetenskapsman, Herr Elam Olbers, om åtagandet af denna förrättning; och har arbetet så fortskyndats, att år 1860 geologiska kartor öfver samtlige häraderne af Inlands fögderi blifvit fullbordade och nu äro, jemte tillhörande beskrifningar, i bokhandeln tillgängliga. För detta ändamål blefvo af Hushållnings-sällskapet medel under ifrågavarande tiderymd anslagne, tillsammans 5,970 R:dr. Göteborgs och Bohus län.
Upsala Slott den 8.de Nov. 1786, cäckteS Kongl. Majtt, sedan KammarCollegium med flere wederbörande deröfwer bliswit hörde, i Nader förklara, att som Fahlu Koppar» Bergslag, ej allenast derigenom skulle lida en förlust, som wore känbar sa rväl för Riket, som för Jnteresienkerne, utan ock arbetarne samt en del af Allmogen sakna föda och utkomst; Sa kunde Kongl. Maj:t till denna underdåniga ansökning icke lemna Nådigt bifall, utan hade Sökanderne att stalla sig de tillförene i detta amne arén 1679, »721, i?zc» och 1774 utkcmne Kongl. Författningar och Resolutioner till behörig efterrättelse. För atc med säkerhet kunna bedomina huruwida någon förändring häruti nu kunde wara lämpelig och uran antingen Kronans eller Bergslagens förlust äga rum, fordras, i Stats-Utskottets tanka, cn widlyftigare undersökning, än som för närwarande är möielig art här werkställa, i saknad af tillgång pä Räkenskaper och Handlingar, som kunna fullständigt utreda och upplysa förhållandet. StatsUlskotiet anser detta desimom »vara ett amne, hwarmed Riksens Högloft. Stander nu icke kunna taga någon befattning; Uran som Bergslagens rätt härunder beror, och Bergslagens hörande således nödwändigt mäste föregå, innan något harwid kan tillgöras, samt Kongl. Masts och Kronans höga rätt härwid aswen mäste iakttagas och bcwakas; Sä synes det ankomma pa Kongl. Mask att, sedan we - IZ92 Den 9 Julik. derbörande blifwit hörde, härom ester befinnande omständigheker i Nöder förordna. I öfrigt har Stats,Utstottet harwid bordt till, kännagifwa att, enligt r Ark. 4 §. 6 mom. uti Be, willnings, Förordningen af den 28 April! 1810 ar den delen af Allmogen i Stora Kopparbergs
Conroirets befattningar i allmänhet ärv; i:o M bewaka Contoircts rätt och fmerhm i afseende pä dest Fonder och Inkomster. s,o Lnwckaga och revowisa den inflytande upbördenz:a Utdela Conroirets tillgångar och inkomster till auö.d moe behof. 4:0 Besörja omsättning af Inoch V.wckcs 640 Den 14 Zebruapri' skulder. Z:s Widmaglhälla Credir - sedel-rörelsen. 6:0 Wärdén af Couoirets hus och öfrige tillhörigheker, och hwarjemre^ Fullmägtige skola handhafwa tillsynen öfwer Betjeningen med hwad dertill hörer, I afseende pä första puncten, sä, ehuru allmänna inseendet öfwer Upbörds-Werkek i Riket tillhörer Kongl. Kammar-Collegium, ar dock genom FörfattNingarne bercdl en möjlighet att äfwen wid RiksgaldsContoiret i allmänhet conrrollera och waka der.öfwer, att de Contoirel tillstagne Fonder och Inkomster ordenkeligsn iridrifwas och redowisas. Det ar neml. stadgat och förestriswit, akt wederbörande Lands-Contoir skola hwarje är tili RikSgälds^Contoiret insända sä wät Restanlie förslag som Sumariste redogörelser öfwer Upbördcn, hwaruri restanlier för dö sörre arén uptagas och redowisas. Dylike Sumariste redogörelser stola äfwen aflemnas frän Stockholms siad. Om ända wälet, som härmed äst-stas, skall winnås, sä mäste först och främst nilses, alt desis räkenskaper inom sörestrifwen tid warda aflemnade och sedermera, att, esler deras föranledande, päminnelser tidigt göras om restankiernes infordrande, och akt sädant alt ä Riksgälds-Contoirets sida iagtkages, torde finnas wara af gansta mycken wigt och angelägenhet.
Han böjde sig öfver hennes hand, som han höll kvar i sin, då Kurt kom fram till dem. När Säfve trädde in i sitt rum, satt hans syster Amelie och väntade på honom. — Jag har hört talas om, att du gjort stora förluster, sade hon enkelt, och jag är här för att så innerligt bedja dig om att få hjälpa dig ur din ögonblickliga förlägenhet. Vänd dig inte till någon annan. Det skulle så kosta på mig. — Tack, kära syster, det behöfs inte. Jag tror inte, det är så farligt. Jag skall tala vid Kurt. Hon gick fram till honom, där han satt vid skrifbordet, och lade sin hand på hans skuldra. Han tog sakta hennes hand och smekte den. — Det käns godt att veta, att man har någon, som håller af sig, och som är trofast — i alla skiften. — Jag vet inte, om jag är så trofast, Konrad. Jag har varit upprorisk mot dig i mina tankar. Det är så mycket, jag ogillat. Han svarade ej. Han var rädd för hvad hon ville säga, på samma gång som han önskade att ge henne det förtroende, hon ville locka ur honom. — Är det den gamla sorgen? sade han slutligen. — Ja, jag kan nu engång inte glömma, att du är vår fars son, Konrad. — Och du menar, att jag har glömt det. — Jag tror det ibland. Jag tycker, du skulle komma ihåg, att du inte ärft endast pengarne utan också traditionen. — Du tänker inte på, att det är andra tider och andra förhållanden — och att de gamla också på sitt sätt lefde högt. — Det är just skillnaden. De lefde högt. Jag tycker, att allt beror på, hvad man får för sina pengar. De fingo så mycket — och hvad får du? Utsökt mat och granna rum. Och det är för litet, mycket för litet! Han gjorde en otålig rörelse. — Ack, om Carl Henrik lefvat! Han hade förstått, hvilken makt det är att vara rik. Det har jag aldrig gjort. — Däri ligger det inte. Det ligger i att han hade förstått ansvaret. Han som så många andra af hans och våra jämnåriga.
Redan vid sistlidne riksdagen väcktes motion (under N.o 203) att Rikets Ständer, enär det årliga anslaget för inköp af konststycken icke dertill kunde lemna tillgång, måtte ställa till Kongl. Maj:ts disposition en till 30,000 R:dr förslagsvis beräknad summa för att sätta Professor Molin i tillfälle att i marmor utföra ifrågavarande, nu endast i bronzerad zink gjutna grupp, hvilken derefter skulle komma att intaga en hedersplats uti vårt National-museum. Denna motion blef remitterad till Stats - 28 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N-.o 10, Utskottet, hvilket visserligen fann önskvärdt, att ett arbete af så erkändt konstvärde komme att, utfördt i ett dyrbarare material, tillhöra det blifvande National-museum, men ansåg betänkligt att då tillstyrka den summa af 30,000 R:dr, som för ändamålet äskades. Utskottet var likväl af den öfvertygelse att, då omdömet om Bältespännarnes konstvärde under de närmaste åren blefve ännu mera stadgadt, ett uppskof med saken icke kunde tillintetgöra utsigten att, om Rikets Ständer vid nästa riksdag funne tillgångarne det medgifva, ett exemplar af arbetet i marmor i allt fall kunde på allmän bekostnad erhållas inom den tid, då det nya National-museum hunne blifva fullt iordningstäldt till konstalsters emottagande. Då emellertid, sedan denna motion väcktes, ifrågavarande konstarbete fortfarande uppehållit sitt vunna rykte och dessutom National-museum numera befinnes färdigt till konstalsters emottagahde, anser jag mig, såsom varande styresman för Statens konstsamlingar, skyldig att ånyo upptaga den hvilande frågan, hvilken genom en omständighet af ömmande art, som inträffat emellan begge riksdagarne, torde hafva erhållit ökad utsigt att välvilligt behjertas.
Reglementets 7 moment torde, i enlighet härmed, jemväl böra till lydelsen på följande sätt förändras: ”1 allmänhet åligger hvarje Stipendiat, ”sorn erhållit ett högre Riddarhusstipendium, att, innan han Stipendium afträ”der, fullgöra alla en Academisk Promotion föregående Specimina. Innom den "Juridiska Faculteten må Stipendiaten "likväl anses hafva behörigen fullgjort ”denna sin kurs j då han prcesterat Juris ’’CandidatExamenP 134 Den i Februarii e.m. Hvilket dock allt varder Höglofl. Ridderskapets och Adelns ompröfning vördsamt underställdt. Stockholm d. n Januarii i83o. På RiddarhusUtskottets vägnar A. G. Gyldenstolpe. W. F. Dalma n. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 11 om aftonen. In (idem protocoili O. J. Lagerheim. Onsdagen den 3 Februari i83o. Plenum klockan half till io förmiddagen. Föredrogs å nyo och godkändes ExpeditionsUtskottets under N:o 822 afgifne, och den 18 sisth Januarii f. m. på bordet lagde, förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t angående Veterinair-Inrättningen.
Wanda ställde sig bakom Wilhelms stol och lade sin hand på hans axel. Han nickade belåten till henne men yttrade ej ett ord, innan spelet slutat, då han lät henne tända cigarretten på sin cigarr och hviskade: Du kan gå in ett ögonblick och vänta på mig i biblioteket, jag är ifrån vid nästa omgång. Hon vände tillbaka till det första rummet och slog sig ner i en mjuk länstol, som Säfve sköt fram åt henne. Han satte sig bredvid. — Spelar ni inte? frågade hon. — Inte för tillfället. Det var roligt, att jag fick visa er hur jag har det! Det är det vackraste rum, jag sett i Göteborg, utbrast hon förtjust, i det hon såg sig omkring. Jag kunde väl tro, att ni inte kunde nöja er med bara sammet och siden. Hvad det är roligt att ni har det så! Jag tänker alltid: »visa mig ditt hem och jag skall säga dig hvem du är.» Det där om »hvem man umgås med», håller långt ifrån streck. Ens umgänge kan bero af släktskapsförhållanden och andra omständigheter, men ens hem, det är bara beroende af en själf. Jaså, det tror ni inte. Jo, hemmet ger intryck af ens personlighet, jag talar inte om inhyseshjon och dylikt. Har man däremot ingen personlighet, ja, då syns också det för dem, som kunna se. Han såg på henne, som om han velat utforska, om det låg något under orden. Men hon låtsade ej, som om hon märkte det, utan fortsatte: — Så många böcker ni har! Hvar ä’ handskrifterna? Inlåsta, hvad! — Hur vet ni det? Jo, när jag har främmande, som inte frågar efter dem, bryr jag mig inte om att få dem skärskådade, tummade och inrökta. — Det förstår jag så väl. Jag känner detsamma för taflor, som jag håller på. Jag tål inte, att någon, som jag vet ej har sinne för konst, ser på dem — det tar bort fraicheuren och nöter den. Och talar någon om konst, på ett konventionelt sätt eller därför, att det skall så vara, är det lika pinsamt som att höra en falsk ton. Det skär i öronen. — Om det skär!
År 183G uppgick fångantalet i Skaraborgs län till 1026 och transportkostnaderne jemte arrestanternas underhåll under transporterne till 5410 r:dr 46 sk 8 r:st., eller per medium för hvarje arrestant till 5 r:dr 13 sk. l| r:st., samt är 1844 för ett fångantal af 1287 till 12,168 r:dr 20 sk. 10 r:sl., eller i medeltal för hvarje arrestant till 9 r:dr 21 sk. 1 r:st. allt b:co; och della oaktadt K:s Bef:de genom särskilte föreskrifter, bland andra om de extra fångtransporternas sammanträffande med de ordinarie, sökt åstadkomma besparing för Slaten. Sedan arrestanterne nu mera högst sällan fängslas med annat än lätta handoch fotbojor, malte en gevaldiger och en arrestant, utan några saker, pä ett lätt bondåkdon icke kunna anses utgöra tyngre lass än 20 lisp-.d på en resandes ofta tunggående enbetsvagn. Dessutom kunna gevaldigerne anbefallas alt ej köra fortare än 1| timme pä milen, dermed resande vanligtvis ej åtnöja sig. Olägenheten för den skjutsande alt icke få beqväm plats på åkdonet uppstår äfven nu, då, mot eljest gällande skjutsordning, 4 personer, utom denne, skola åka efter 2 hästar och endast vagn med 2 säten eller kärror äro ali tillgå. Föröfrigt medsändas merendels skjutspojkar, som kunna sitta i knäet på arrestanten eller gevaldigern, eller ock stå bakom sätet. Jag tager mig derföre friheten föreslå H. R. o. Ad. samt MedSt-.n att hos K. M. göra und. hemställan om upphäfvande af åberopade cirkuläret samt upplifvande af K. Brefvet d. 8 Juni 190 Den 11 December. 1819, derigenom en besparing af cirka 70,000 r:dr b:co årligen kan vinnas, ulan någons förnärmande. Begärdes på bordet. Hr von Paijkull, Carl Samuel, uppläste en så lydande motion:
Bränvins-brännings-afgiften, hvars indelning uti mångå särskilta klasser och livars omständliga bestämmelser genom flerfaldiga föreskrifter äfven loide minsta saker bevisa, alt man sökt med största noggranhet afväga skatten! mot tillverkningen; samt bestämmelserna af tiden för bränvins-bränningens ulöfvande, hvilka genom dess inskränkning lill 6 månader bevisa, att man sökt åstadkomma en minskning uti sjelfva lill verknings-myckenheten; de hafva ingalunda uppfyllt afsigterna. Snillets uppfinningar jäfva hvarje förutseende af detaljerna vid brän vins-bränningens verkställande, och nya inrättningar hafva medfört möjligheten att med redskap af lägre klass tillverka mera än som påräknats för de af en högre, samt på 6 månader mera än som påräknats kunna ske på 8. De hinder, som uti beskattnings-grunderna läggas för en större konstfärdighets begagnande, sporra uppfinningsgåfvan och tillvägabringa oförväntade resultat. När härjemte tages i betraktande, alt hvarje förändring uti författningarne om skatten å de särskilte slagen af redskap medför kostnader, hvaraf ingen produet uppkommer, och hvilka derföre äro en nationabförlust, så synes den tanken ej vara utan sin riktighet, att bränvins-brännings-beskattningen lämpligast sker, genom vanlig enkel redskaps beskattning efter pannerymden, men förändrad eller sammansatt redskaps genom beskattning af dervid begagnade tillmäsknings-kärl. Grundskatlerne, nemligen jordeboksoch hemmantals-räntan, kronolionden och afradsspannemålen, äro de mest tryckande af statsbidragen uti sådane orter, der odlingen varit störst den tid dessa skatters belopp stadgades, och hvaribland ^Vikbolandet bör räknas i främsta rummet med sina inskränkta ägovidder och dryga grundräntor. Sättet, på hvilket uppbörden af dessa grundskatter sker, är i allmänhet för den skattdragande ganska lindrigt; fastän det, för de till tjenstemäns löning eller särskilta stiftelser anslagne mindre hemmansägare kan vara besvärligare och drygare, dels genom skyldigheten att forsla en mindre qvantitet spannmål längre väg, dels genom skyldigheten, att, äfven under missväxtår, lefverera spannmål in natura till samma qvantitet som under ett godt år.
Då ifrågavarande uti Banco-Reglementet intagne stadgande till förekommande af låns begagnande utöfver den föreskrifne tiden, enligt hvad Utskottet inhemlat, ofta medfört den olägenhet, att låntagaren, okunnig derom, att förfallotiden inträdt en månad tidigare, än beräknadt varit, sedermera omedvetet försummat fullgörandet inom behörig tid af lånets derpå följande omsättning och af sådan anledning blifvit lagsökt; samt, genom erläggande af straffränta för hela den från lånets förfallodag förflutne tid, låntagaren tillfyllest får umgälla sin uragllåtenhet eller förseelse i omförmälda hänseende, anser Utskottet sig ega skäl tillstyrka, att det i 228 § af nu gällande Banco-Pieglemenle intagne stadgande om lånetidens förkortande med en månad, då ett, för befunnen felagtighet återtaget, omsättnings-reversal icke blifvit till Disconten ånyo inlemnadt, förr än efter åtta dagar från respitLidens förlopp, må utgå. Stockholm den 15 Februari 1841. Ani;, till Exp. Ulsk. den 16 Febr. 18-41, kl. 1 e. m. Memorial, med hemställan om afskrifning af obetald arrende-afgift för den till Malmö Lune-Contors Hus hörande Gårdsjord. Hos Utskottet har Directionen öfver Rikets Ständers Låne-Contor i Malmö anmält: att arrendatorn å den till Låne-Contorets hus hörande gårdsjord, för år 1837 icke kunnat utgöra den betingade arrende-afgiften af 20 R:dr Banco; att, vid hos honom anställd utmätning för detta belopp, tillika med rättegångskostnader, han befunnits sakna all tillgång, samt att han under loppet af år 1839 med döden afgått, utan att någon den ringaste qvarlåtenskap till godtgörande af ifrågavarande fordran efter honom förefunnits; vid hvilket förhållande Directionen hemställt, att ifrågavarande arrendebelopp, med omkostnader, tillsammans 24 R:dr 24 sk. Banco, måtte få afskrifvas.
Härutaf blefvo under året afgjorda eller afskrifna . 998, så att till följande året återstode såsom balance 704, Och år i838 tillkom till den nyssnämnda balancen från så alt beloppet utgjorde tillsammas i,645. "Utaf detta antal afgjordes eller afskrefvos 1,007, och såsom balance till följande året återstod . , . 638, Hvad Just.revisionen beträffar, så utvisar Just.Statsministerns berättelse för år 18 iy, der en tabell öfver målen för de 10 sistförflutna åren finnes, att balancerna af revisionssaker varit i ett nästan beständigt stigande, så att, då ingående balancen år 1828 utgjorde 192 dylika saker, hade desamma år i83a stigit till 214, och år 1837 till 32g, äfvensom utgående balancen för sistnämnda år upptog ett antal af 354 revisionssaker; och utaf de revisionssaker, som år 1837 blifvit i Högsta Domstolen afgjorda , befinnas en hafva inkommit till Just.revisionen år 1812, en år i8r4, 2 år 1828, 3 år 1831, 5 år 1833 , i 3 år 1833, 18 år 1834, 24 år i835 eeh återstoden åren i836 och 1837. 1837 af tvistemål ytterligare under året mål, 7°4. 94 '> Summa 1,645.
Kungörelse, eller genom någon annan författning, grunden för bestämmandet af beloppet af de afgifter, hvarmed grufegarne skola till fattigvården bidraga, blifvit stadgad, och det ej eller kan anses vara satt utom allt tvifvel, huruvida en grufegare, då lian icke är bosatt inom den församling, der grufvan är belägen, må vara ovillkorligen förpligta#, att till fattigvården derstädes bidraga, hafva Utskotten, till vinnande af bestämda föreskrifter i sistnämnde hänseende, ansett sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte genom underdånig skrif velse hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes förordna, att grufegare skola, ehvad de äro boende inom den församling der grufvan är belägen, eller icke, vara skyldige att för denna sistnämnda lemna bidrag till fattigvården i den församling, der grufvan finnes, eller arbetarne äro boende, så vida ej annorlunda emellan grufegare och församlingen aftaladl är, och att cler överenskommelser om beloppet af grufegares afgifter till fattigvården icke redan blifvit träffade, grunden för bestämmandet af nämnde af gifter skall, derest grufegarne och församlingarne icke kunna derom åsämjas, af Konungens Befallningshafvande efter vederbörandes hörande fastställas. Stockholm den i3 Januari 1845. 6 Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 23. Ant. till Exp.-Utsk. d. i4 Jan. kl. 5 e. tn. Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af lotshemmans frihet från deltagande i brobyggnadsoch väghållnings-besväret. Ilederv.
I enlighet med den af Kongl. Hofrätten i dess utslag tillika uttalade åsigt derom, att berörda mål, såsom varande af brottmåls egenskap, icke bort genom vad fullföljas, har Kongl. Hofrättens utslag blifvit expedieradt, i annan ordning än den för vademål vanliga, i följd af hvilket förhållande och då parterna icke haft anledning att förvänta, Bill. till R. St. N:o 61. att utslaget skulle blifva utfärdadt på, sätt som skett, tiden för besvärs anförande hos Kongl. Maj:t kommit att för de braudsltadade, utan deras vetskap, gå till ända och Kongl. Hofrättens utslag mot dem vinna laga kraft. De hafva visserligen deruppå hos Kongl. Majk, enligt hvad Dess biiogade utslag af den 20 Januari detta år visar, sökt resning i målet; men ansökningen har icke vunnit bifall. All utväg för de brandskadade att få saken dragen under högsta domaremagtens pröfning är således tillintetgjord samt i och med detsamma jemväl hoppet att i rättegång vidare kunna blifva tillerkända ersättning för den lidna skadan. Yid sådant förhållande och då det ej kan vara Staten värdigt, att genom en vinstgifvande trafik, som för dess räkning bedtifves, förluster tillskyndas enskilda, utan att godtgörelse derför varder dem beredd, vågar jag hos Rikets Höglofliga Ständer vördsammast hemställa: att till ersättning åt ofvanbemälde personer för den förlust, som genom ifrågavarande brand dem förorsakats, måtte anvisas ett statsanslag af 6,366 R:dr 92 öre, att på dom fördelas enligt förestående uppgift. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. A. Söderholtz, från Södermanlands län. Af Auders Söderholtz från Södermanlands län, att det i Strengnäs inrtittade Seminarium för bildande af lärarinnor mätte derstädes fortfarande bibehållas.
FrånHedervärdaBonde-StåncIet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats - Prål. t! t är. lä. 30 Janlittyilj Stats - Utskottets Betänkande N:o 48, an» gående a‘flonlilgén vid innevarande Riksdag för Riks-Ståndens och deras Utskotts Secreterare, Cancellier och Vaktbetjening. S. D. Vid ä nyo skedd föredragning åf Expeditions-Utskottets Memorial, den 3 t i denna manad, angående falsningen och häftningen af de Exemplar utaf BihangeC till Riks-Ståndens Protocoll, sorn i Stån» den successive utdelas, förklarade Bonde* Ståndet, att det icke fann skäl att till Utskottets deri gjorda hemställan lemna bi* fall; utan att i detta afseende borde förfa® fas, såsom hitintills blifvit iakttaget, S. D. Expeditions - Utskottets Memorial N:o 23, den sa Januarii, om ytterligare anstalt till beredande af tryckningen utaf Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, före* drogs nu åter och bifölls. S, D. När nu till ytterligare handa läggning företogs Expeditions * Utskottets Memorial N:o 23, angående lämpligaste sättet för utdelningen af Utskottehs tryck* ta^Betänkanden ibland Riks-Ståndens Letia* möter, förklarade Bonde*Ståndet, att det fftrblef vid sitt, i detta ämne, den 21 ttfcl Bi/i. till B. St. Brot. i8sS iS39. c/:de Saint i lidra Häftet B, öst ii4 'Prat. Vtdr. d. 30 Jan. >939,1 innevarande manad fattade samt resp.
43 i underdånighet framföra deras önskan, att för Tolags beräkning måtte hädanefter komma att för alla sjö- och stapelstäder gälla enahanda grund; 28:o Herr HegardtSj angående frikallelse i vissa fall ifrån erläggande af Fyroch Båk-afgifter, Lotspenningar, m. m.; 29:o Herr Lagerqvists, angående förändrade grunder för Tullkammaretjenstemännens löner; 30:o Herr THaerns, angående serskilda bestämmelser, för att befrämja inrättande af Communal-styrelse; uti hvilket ämne Herr Bagge sig yttrat; 31:o Herr Norins, angående behofvet att reorganisera Lots-Inrättningen i Riket; 32:o Herr NorinSj angående förändring uti Författningarne om mätning af fa 1 tyg; 33:o Herr Hierta, om yrkadt upphäfvande af den, genom Kongl. Brefvet den 23 Februari 1838, Stockholms stad tillagde Brooch Quai-afgift; och 34:o Herr Grapengiesser, med förslag, att Salt-upplag, i likhet med hvad förr varit, mätte å nyo åläggas de förnämsta Stapelstäderna.