Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana förljenster har man ju sett inlagda af fruntimmer, hvilka också erhållit offentliga belöningar, men icke kelönts med fullmakter att hela Den 22 Augusti f. m. 219 generalska, presidentska, rådinna eller directeurska; hvilket dock vore lika logiskt, som motsvarande masculina, tillerkända dem, hvilka aldrig tjent. Annat är förhållandet i anseende till dem, som ännu fortfara att tjena Staten. Anföre man icke, att den förljentes medvetande af sin förtjenst borde tillfyllest belöna honom. Detta förutsätter det samhälle, der alla veta att, äfvenväl som sjelfvisk beräkning, är dygden det högsta och bästa. Men eli sådant samhälle blir aldrig hitom det stora svalget erlefvndt. Förbiifvom derföre inom den gamla praktiska, af alla tiders erfarenhet bepröfvade sanningen, att belönings-syslemet är våra samhällen nyttigt, ja nödvändigt; och att således belönings-stoffet måste lemnäs Regenterna i händer. Åberopom icke heller de Stater, der karakters-fullmakler äro okända. — Skilnaden emellan dem och oss består icke deri alt de icke belöna med upphöjelse!'; men deri att lön genast medfölje!, att tjenstgöiing i lägre gladen genast upphör, och att, ifall vacance i den högre gladen icke förefinnes, gör i den vunna gladen den sålunda upphöjde tjenaren intill skeende vacance surnumerärl tjenst. — Med särdeles tillfredsställelse skulle jag se våra villkor upphinna möjligheten af denna metod. Men upplefvandet af detta förespeglar sig väl ingen af oss. — Nåväl! då måste vi lemna konungamakten vid dess närvar, beiönings-förinåga, inclusive den att tilldela karakters-förhöjning utöfver tjenst och lön. Hr von Hartmansdorff har bättre , än jag det skulle förmå, utvecklat nödvändigheten deraf inom civil-slaten. — Detta behof, i hvad militar-stalen angår, skulle jag kunna naångfalldigt bevisa. — Må jag för korthetens skull blott ponera fallet af en capitaine, som utmärkt sig så, att han måste belönas. Nu är han redan decorerad.
De upptagne summorne för Tullmedlen, Poslmedlen, ChartasSigilUtae-afgiften och Husbehofsbrånnvinsbrånningen, äro ej annat ån förslagsvis uppgifne och kunna ej annorlunda upptagas , emedan de bero på de grunder, som af Riksens Ständer fastställas. Hvad angår Herr Thams anmärkning, rörande de bland Postmedlen, såsom afskrifne upptagne, 32,218 R:dr 2g sk. 5 r:3t., får jag upplysa, att dessa i Postverkets räkenskaper äro npptagne, men att Utskottet ännu ej medhunnit granska böckerne och således ej ännu kan bestämdt uppgifva hvaruti de bestå; men troligen härröra de af extra utgifter inom Postverket. I afseende på den anmärkte inisskrifhingen, kan jag ej yttra annat, ån att den år ganska möjlig i ett så långt Betänkande, och jag vill Den iS April e. rn. den således icke bestrida. I afseende på Brånnvinsbrånnings-afgiftens upplagande tili samma summa som förut, har Utskottet funnit ledning dertill af StatsContoirets till Kongl. Maj:t afgifne underdåniga berättelse, hvaruti säges, att det år anledning förmoda, att denna summa kan fortfatta att utgå, så vida de grunder blifva orubbade, hvilka för Brännvinsbränningsafgiften nu åro faststållde. Sålunda år detta beroende på de grunder hvilka stadgas; och summan måste således derefter råttas. Slutligen år an-*, märkning gjord deremot, att Utskottet, till förekommande af Riksdag, föreslagit att RiksgåldsContoiret må äga rått, att lemna StatsContoiret de medel, sorn kunna erfordras till bristens fyllande. Det torde likväl vara nödvändigt, att når man sätter upp inkomstberäkningen, man äfven inser möjligheten deraf, att någon artikel går under de.i calculerade summan; och att man då uppgifver medel till förekommande af den förlägenhet, som derigenom skulle uppkomma. Det år visserligen *sannt, att
Den. som anser, att till kontra-proposition i hufvud-voteringen bör antagas liidderskapet och Adelns beslut, att bevillningen af enskilda banker, som ega sedel-utgifnings-rätt, skall utgå med fem procent af årliga utdelningen, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, komitier särskild omröstning att anställas, angående hvilketdera, Borgareeller Bonde-Ståndets beslut bör i hufvud-voteringen blifva kontra-proposition, sålunda: 8:0. Den, som anser, att till kontra-proposition i hufvud-voterigen bör antagas Borgare-Ståndets beslut, att bevillningen af enskilda banker, som ega sedelutgifnings-rätt, skall utgå med två och en half procent af den årliga behållning, som icke öfverstiger sex för hundrade!, men med sju och en half procent af det belopp, hvartill behållningen för året derutöfver uppgår, allt beräknadt efter hvad af tecknings-summan eller grundfonden blifvit kontant tillskjutet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, blifver Bonde-Ståndets beslut, att bevillningen af enskilda banker, som ega sedelutgifnings-rätt, skall bibehållas vid hvad nu gällande Bevillnings-förordning derom stadgar, kontra-proposition i hufvud-voteringen. b) i hufvudsaken: 9:o. Den, som gillar Preste-Ståndets beslut, att bevillningen af enskilda banker, som ega sedel-utgifnings-rätt, skali utgå med tre procent af den årliga behållning, som icke öfverstiger sex för hundrad et, men med nio procent af det belopp, hvartill behållningen för året derutöfver uppgår, allt beräknadt efter hvad lievillnings-Ulskoltels Memorial, iV.-o SS. 11 af tecknings-suininan eller grundfonden blifvit kontant tillskjutet. — röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages (Irsta alternativet) Ridderskapet och Adelns beslut, (2:dra alternativet) Borgare-Ståndets beslut, (3:dje alternativet) Bonde-Ståndets heslut.
Heidecken må, efter erhållet afsked, å Allmänna Indragningsstaten för deras återstående lifstid såsom årlig pension få uppbära, We stin ett belopp af 950 R:dr, och v■ Heidecken af 400 R:dr Banko. 12:o. Sedan Rikets Ständer numera bifallit Stats-Utskottets uti utlåtandet JVs 64, Bil. Litt. A. gjorda hemställan i anledning af ifrågaställd rättelse uti Salpeterhjelpens beräkning inom de Småländska länen, har Utskottet, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, å Allmänna Indragningsstaten låtit uppföra de årliga ersättningsbelopp för minskning i inkomster, som i följd häraf erfordras dels till Öfverste-Löjtnanten, Friherre G. J. Silfversparre, med 97 R:dr 28 sk. 10 rst. och dels till nu i tjenst varande Fjerdingsmän inom förenämnde 3:ne län med tillhopa 27 R:dr 46 sk. 10 rst. Stats-Utskollets Utlåtande, M 74. 13:o. Sedan H. K. H. Kronprinsen, Universitetens Kansler, till Kongl. Majits Nådiga bepröfvande öfverlemnat en af Adjunkten vid Lunds Universitet e. o. Professoren Abr.
Dessa senare, under Riksdagens lopp sällan färdigtryckta, iäs;,s då redan af få, och efter Riksdagens slut af än färre, tills de ändtligen mer ej läsas, utan måste föryttras Som maculatur. Utskottet tror således magtpåliggände, att de skrifna massorna må kunna i tryck hopsmälta till måttliga och läsbara volumer; och enda medlet härtill synes vara det, att Stånden, hvart för sig, medgåfves friheten att, efter eget val, befordra dess Protocoll till trycket, antingen fullständigt eller i justeradt sammandrag, dock ej, i någotdera fallet, på Statens bekostnad, samt att för öfrigt hvarje enskild skulle ega att, utan hinder eller författare-ansvar, utbekomma större eller mindre delar af Prolocollen, då följaktligen förbudet, i Tryckfrihets-Lagen, mot Stånds-Protocollens tryckning utan vederbörandes tillstånd borde upphöra. Enär §. Riksdags-Ordningen bjuder, att allt det, t Cons t it.-Visit. Memorial, N:o 5f. sorn i Stånden förefaller och beslutes, skall af Secreteraren ordentligen och noggrannt upptecknas, lärer från det föreslagna correctivet desto mindre någon våda för offentligheten uppstå, som publicitets-principen redan blifvit i allmänhet godkänd. Deremot är, enligt Utskottets öfvertygelse, en utförlig tryckning af Bihanget till Ståndens Protocoll framgent nödvändig; och den måste utan tvifvel medföra desto väsendtligare gagn, om hädanefter, på sätt under denna Riksdag skett, Utskottens Betänkanden i vigtigare mål tryckta utdelas, — ett medel, hvarigenom de lättast kunna, utan ökad utgift, mångfaldigas. Likväl torde de handlingar, som tryckas i Bihanget, egentligen böra inskränka sig till Konungens Propositioner, Utskottens Yttranden samt Rikets Ständers Beslut, med det regulativ, att hvad förut kommit Riks-Stånden i tryck tillhanda icke må, på allmän bekostnad, å nyo tryckas. (Se Förslagen N:s i3 & r4.)
Under åberopande af den vidlyftiga utredning, som finnes att tillgå, föreslår jag vördsamt det Rikets Ständer mätte anslå 300,000 R:dr R:mt till Baggens-stäkets upprensning till 16 fots djup, under vilkor och förbehåll att Stockholms stad bidrager med hvad som derutöfver kan erfordras för ändamålets vinnande. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Af Herr Wallenberg! Om upphörande af ej mindre alla afgifter, sorn för fartyg lill tullverket erläggas, än äfven förpassning af tullfritt gods mellan Svenska hamnar, jemväl då oförtullad vara finnes bland, fraktgodset ombord. Till lättnad för sjötrafiken borde väl jemväl något kunna göras. Frihet fordras och medgifves i så många fall. Jag hoppas derföre att man må erkänna det ingen betalning bör erläggas för tullbevakning och således inga afgifter må uppbäras af fartyg Bilt. till Ii. St. När vi i dessa farvatten hafva en jemförelsevis kort seglationstid, så är särdeles olämpligt att, t. ex. i Norrland, lossning ej får ega rum utan särskild afgift till tullverket för att få lossa eller lasta, oaktadt solen står högt på himmelen. Vidare skall, för det att en eller annan colly oförtulladt utländskt gods finnes ombord, allt gods förpassas, jemväl emellan Svenska hamnar. Jag föreslår derföre vördsamt till sjöfartens underlättande: att Rikets Ständer må besluta: att all afgift från fartyg för så kallade öfvertimmar eller under hvilken annan förevändning som helst, till Kongl. Tullverket må upphöra; äfvensom att förpassning af tullfritt gods emellan Svenska hamnar må upphöra jemväl i de fall att oförtullad vara finnes bland fraktgodset ombord. Om remiss till Höglofliga Bevillnings-Utskottet anhålles. Stockholm den 40 November 1862. A. O. Wallenberg JW 259. Af Herr \\ Ullenberg'
Det vore förmätet af mig, att, så väl efter de utmärkte ledamöter af detta Stånd, livi Ika vid föregående riksmöten försvarat och yrkat antagandet af den nu åter föreslagna förändringen uti Statsrådets organisation, som före dem, hvilka med mera grundlighet och sakkännedom än jag äger, ofelbart i dag skola göra det, uppträda såsom skulle min röst möjligen kunna inverka på H. It. o. Ad:s beslut. Jag kan blott åberopa den erfarenhet, jag, under ett långt vistande uti länder, styrda enligt rena constitutionella principer, möjligen kunnat förvärfva, till stöd för den fasta öfvertygelse jag hyser, att den vigtiga fråga, som i dag af H. R. o. Ad. skall slutligen afgöras, måste i högsta måtto inverka på fäderneslandets framtid, genom bibringande i styrelsen af den enhet och den kraft, som äro oeftergifliga villkor för Staters förkofran och anseende. Då dessa ofelbart vinnas genom antagande af de livilande grundlagsförslagen, anser jag för min pligt, både som medborgare och embetsman, att vördsamt tillstyrka bifall derå. Frih. Cederström, Jacob: Då R. o. Ad., uppå derom af Hr Frih. o. Landtm, framställd propos., beslutat att upptaga frågorna uti Const.Utsk:s betänktn N:is i »St 4 s:°1- som ett hvilanda förslag att på en gang afgöras; så anhåller jag att till prot. få reservera mig mot möjligheten att besluta öfver 9g. §:u, upptagen i betänk. K:o 4, hvilken icke (innes vara af Ständerna vid förra riksdagen öfverlemnad till nuvar. Ständers afgörande, enär den icke är upptagen under' 8a §:n i riksd.beslutet. Jag reserverar mig jemväl deremot, alt icke utredt är af Coust.Utsk., hvilka de friare, som i ett sammanhang skola till afgörande företagas; och hvilka som äro af beskaffenhet, att de böra särskildt afgöras såsom tillhörande särskildta förslag.
Vidkommande dernäst, huru med dispositionen af ('etta således åbolediga hemman bör förfaras ; så emedan ej mindre Bergs-Rådet von Wahrendorff, än Controlleuren Bråvik, hvar för sig, hos Kammar Collegium begärt immission för ägande underdåniga Skatterättsfordringar för Tullgarns-go Iset, och det genom behörigen infordrade upplysningar blifvit utredt, att detta till ett halft Mantal skattlaggde och fastställde - Den 17 Juli. ställde lundö hemman ännu anses för ett Kronosäteri , och räknas ibland de i 77 §. af 1809 ars Regerings Forin omnämnde Dornainer, samt således förvaltas efter de om dem af Riksens Ständer föreskrifna grum er , och icke .heller nu några hinder förekommit, då, enligt Eders Kgl. Majrts Nådiga Bref af den 8 October 1812, Bergs-Rådet von Wahrendorff endast till nästa Riksdag derefter blifvit vid hemmanet bibehållen, hvartill han likväl bör få njuta laga fardag, hafva Riksens Ständer beslutit, att detta hemman, lika med andra Kronans Domainer, ms, i öfverensstämmelse med och på de grunder Kgl. Kungörelserna af den 17 December 1799 och 3 December 1810 innehålla, på öppen auction så väl i Kammar Collegium, som på LandsCanzliet upplåtas under arrende på 30 års tid den högstbjudande, dock med optionsrätt för Bergs-Rådet v. Wahrendoiff, i anseende dertill att han på god tro blifvit innehafvare af detta hemman, samt detsamma i många år, efter den förrättade undersöknings innehåll, väl häfdat och brukat, till arrendet derå, för hvad en annan på den blifvande auctionen högst bjuder.
Påsät ' es i spad af tvä tredjedelar vin och en tredjed-1 vatten (eller n e a vin, om m; &gt;n så vih); vinet bör vara rhenvin och n adHra (eller god ma i sal ") - Sid kan skal t ligga trånat i kärlet o b locket il ' smetas med d * g. Då skinkan är kokt, afta^e * svalen, och skinkan belägges mod H ?kpa; ' per ell^r linne som d r a g r fettet åt s g. En ägghvita vispas med litet socker ocb senap; B r o o k e s S o a p, Skur-tvål, vida nfverfräffande pimpstenstvål o b skur pu \ er för rerijö mg af med bläck, färg, * afl, tjära, s y a m, m. nedsmorda händ°r, alla sia s kökskärl, knifvar, messingslm-kor, rostiga kami er, / mister, speglar, oljemålude vä-gar, nedfläckade golf m m. Lager bos 1 KUDOLF JEANSSON, Sunlight Tvålens kontor, Aktiebolag *! Tekniska F«brlk«n KÖBÄ KORSET •TOCHMOLM TpNIIVAR af Iduns läsarinnor äger nit å denna afdelni&gt;-g erh " Ha jria läkatråd. Förfrågningar insändas Ull redaktionen med pasknft: » Till Iduns läkare. J Bekymrad ung mor. 1) Jlufvudvärk kan ju bero på sä många olika orsaker, att ni ej kan begära, att vi utan undersökning skola kunna gissa oss till, hvilken behandling i detta fall är lämpl g. 2) F ö ' j föreskrifterna för Orolig Finland. 1) Se svar till Orolig Finland 1) i n:r 15. 3) Helt säkert också utan nytta, tv den i hvarje fall lämpliga inre behandlingen är i regeln hufvndsakcn. 4) och 5) Bero troPcen på blodbrist eller dyl .. hvarför vi 6) hänvisa er till Hilma N — g i n: r 11. S " ri.
Minister af andra rangen, och säledes kanssje pä Staten e) borde stä upförd för tredje rangen. Denna anmärkning är dock wida skiljd ifrän allt flagS klander. Jag finner för wäl, att allt hwad mig angär, hör till en altför aflägsen tid, att af den nya och unga Generation som upkommit, wara kändt eller wärderadt. Lksr§ö8 fiss hwilka äro egentligen sädane Commistions-Sccrctcrare, som under Ministrarnes fränwaro njuta en del af Vestas tracta» mente, äro upfbrde för samma pension, som CommiSsions-Sccreterare, nemligen för 66 Rrdr. Efter deste authcntiffe upgifter torde jag fä ifwerlemna till Högloft. Ridderskapets och Adelns egit uplysta omdöme, om de finna, att bcste för alla rap. pellerade Ministrar stadgade wilker, utan allt afseende pä Personernas serskildta fbrtjenstcr eller behof, swara mot deste Tjcnstemäns rätt? emot Nationens för. bindelse till rättwisa och tacksamhet? Har nägon till Minister-Staten hörande person brustit i sina pligter, ware det längt ifrän mig, att äska för honom förskoning! Är han rent af oduglig, sä rätte man, ju förr dest häldre, misttaget med dest tilsättande, genom rappells utfärdande! Har han uti nägot enkelt fall warit försumlig, sä tiltales han med erforderligt alfwar. Skulle han till ock med blifwa brottslig, sä warde han dömd och straffad, med all laglig stränghet.
Jag tror således, att dessa intressen skola bevakas, men jag bar antagit såsom en nödvändighet, att, innan företaget går i verkställighet, K. M. kommer alt höra dem. En talare liar funnit nödvändigt att andra ingeniörer pröfva detta arbetsförslag. Jag har intet emot all detina pröfning må äga rum. Ja! må man göra en undersökning, för att förvissa sig om att vinna all den säkerhet, som i mensklig förmåga står i afseende på riktigheten af förslaget och företagets framgång. Likväl måste jag säga, att då Götha canal företogs, ansågs det icke nödvändigt att begagna utländska ingeniörer, och jag hoppas att de icke nu skola anses mera behöfliga. Samme talare har också nämnt, alt de ingeniörer, som finnas inom Riket, borde höras? Det torde ligga i sakens natur. Hvar finnas de 6 ä 7 millionerne, frågar man, som skulle användas till detta företag. Hade den värde talaren frågat mig hvar 70 millioner finnas, så hade jag lika litet behöft svara derpå; men för 4 millioner tror jag tillgångar blifvit uppgifna, och för några andra millioner än de, som äro i fråga, kan jag ej förpligta mig att redogöra. livar finnes arbetsplanen? frågar man. Mitt svar är här. (Talaren fram - Den Mars e. m. 3 69 läckte en pappersrulle.) Den har funnits öfver ett halft år. Inga skogar, säger inan, växa genom denna canalanläggning. Det är en sanning; men om de sora finnas icke blifva användbara, utan skola ruttna ned, om icke communicationer finnas, så måste det vara en stor statsekonomisk vinst, om de göras tillgängliga. Våra backar, våra oländiga vägstraekningar göra canaler nödvändiga. En värd talare har redan sagt, och jag instämmer deruti, att när man har canaler, sä behöfver man icke bry sig om backarna. Indelta armeen, säger man, skulle komma att härtill användas. Deraf inser jag icke nödvändigheten.
För detta ändamål torde också den begärda summan vara tillräcklig, i förening med öfriga för handen varande tillgångar samt det lilla och i nödfall äfven det stora krediti vet; och vid sådant förhållande hade det utan tvifvel varit orätt att begära mera än som för de afsedda temporära åtgärderna är behöfligt och kan användas. Hr Reuterskjöld, Fabian: Det har på den sednare tiden uppstått hos nationen en tanke på krig, och denna tanke har åstadkommit en dallring, som genomgått hvarje Svensks bröst, en dallring af fosterlandskärlek, visst icke af feghet. Om denna tanke skulle komma att öfvergå till handling, så skall nog vår 316 Den 24 November. armé — denne innefattande så vä! de som frivilligt ställa sig i ledet och de som af lagens bud äro dertill förpligtade — skynda till sina fanor med godt mod och veta att tillkämpa sig segern, samt på sådant sätt häfda den ära, som är vårt dyrbaraste arf från våra fäder. I sådant fall tillhör det ock nationen att tänka på dessa sina söner och sätta dem medel i händerna till att uppehålla sitt moraliska mod och till att utföra striderna. Härtill erfordras kläder och försvarsvapen och vissheten att, då det behöfves, hafva tillgång till god sjukvård. Man hör ofta, alltför ofta, sådana yttranden, som att man ej bör under fredens lugn offra ett lands tillgångar på sina stridskrafter, emedan man i farans stund kan gå man och man ur huset, och det är i synnerhet inom ett Stånd, som denna åsigt gjort sig gällande. Detta är dock tanklöshetens eller okunnighetens prat. Det är ej blott folk, som behöfs i ett krig, och vill man hafva ett exempel derpå, så må man blott vända sina blickar till Amerika, der man också trott sig kunna föra krig med folk, som ej blifvit öfvadt till vapnens bruk. Afven vi hafva nog dessutom folk tillräckligt. Vi hafva en stam af omkring 30,000 man, och en beväring af mellan 80,000 och 91,000 man, om alla åldersklasserna tagas i beräkning. Hit erfordras tross och åtskilliga andra saker, äfvensom, då det blifver krig, stora reservförråd.
R. St:r hafva, såsom vi veta, icke gått in på detta förslag, hvadan Riksbanken förblifver sådan den varit; och under sådana förhållanden kan det icke vara skäl att för privatbankerna tillämpa hvad komitén i afseende på dem tillstyrkt. Det är alldeles gifvet, att om enskilda bankers sedlar mottages i uppbörd, skulle behofvet af att hafva en större kassa betydligen förminskas; men då man velat bibehålla det gamla stadgandet i nämnde hänseende, är det alldeles nödvändigt att enskilda bankerna hafva stor kassa. Skulle under sådana förhållanden den sedelutgifningsrätt, på grund af inneliggande kassa, som de enskilda bankerna nu hafva, alldeles borttagas, komme deras utelöpande sedlar att förminskas med omkring 10 millioner. Fråntages jemväl den rätt, som nu förefinnes att ge ut sedlar på kassa-kreditiv, så går derigenom ytterligare bort en ganska betydlig del af deras sedelstock. Jag hemställer nu till eder, Mina Hrr! om det kan vara nyttigt för rörelsen att i ett penndrag stryka bort en så betydlig del af det löpande myntet. Först och främst vore det för privat-bankernas rörelse skadligt. De finge inskränka flere rörelsegrenar. För öfrigt lärer väl icke 248 Den 12 September e. m. kunna släppas ut i rörelsen mer än hvad som åtgår, och derutöfver lärer väl ingen kunna tvingas alt mottaga sedlar. Alt under sådana förhållanden vidtaga den åtgärd, Utsk:t föreslagit, tror jag vara ett för landet ganska olyckligt beslut. Här har af en värd talare blifvit tillstyrkt att lt. o. Ad. skulle antaga Hr Wallenbergs reservation. Och som sakerna nu stå och med den kännedom jag har af detta äreude, som redan inom ett Stånd är afgjordt i enlighet med nämnde reservation, tror äfven jag att man bör till densamma lemna bifall. Hr Åke rman: Jag trodde icke att det i mitt första yt trande framstälda förslaget, ang:de hvad som städse bör förefinnas i kassan, skulle röna sådant motstånd. Gr. Sparre har sagt att enligt denna lag blott j:del af aktiekapitalet skall inbetalas.
Som, i följd häraf, Kreditiven skola vid hvarje Diskont-Afdelning på en dag inbetalas, samt detta ansåges komma att menligt inverka på allmänna rörelsen; hafva de för granskning af Låne-Kontorets i Götheborg styrelse och förvaltning detta år församlade Revisorer ifrågasatt den förändring, att Kredilivernas förfallodagar må fördelas i åtskilliga terminer under året, lämpade efter hvarje Kreditivs primitiva uttagning. Med anledning af hvad vederbörande Diskont-Direktioner, i ämnet hörde, anfört, finna Fullmäktige väl för närvarande någon annan åtgärd icke böra vidtagas, än att, för den händelse någon del af den åt hvarje serskildt Diskont-Kontor anvisade fond icke skulle varda upptagen å den förstaterminen för Kreditivs beviljande, denna del må utgifvas qvartalet näst derefter och begagnas jemväl ett år från nämnde tid, hvarigenom under hvarje år fyra förfallodagar för Kreditiv skulle kunna uppkomma. Men för den händelse, att genom indragning från öfriga till Diskontrörelsen öfverlemnade fonder, den för Kassa-Kreditiv nu afsedda summa af 1,830,000 R:dr skulle komma att förhöjas; torde det för så väl Kreditivhafvare, som rörelsen i orten blifva fördelaktigt, om beviljandet af Kreditiv 28 Banko-Fullmäktiges Berättelse. liankeus Kapilalöfverskott eller (llund fond. så ordnas, att dessa till inbetalning förfalla fyra gånger under året eller vid slutet af Mars, Juni, September och December månader; och Fullmäktige hemställa derföre, att en bestämd föreskrift i detta afseende måtte varda af llögl. Utskottet meddelad. Uppå derom af Direktionen öfver Handelsoch Närings-Diskonten i Stockholm gjord framställning, hafva Fullmäktige under den 26 nästi. September bifallit föreslagen förändring uti de Kontrakt, som angående Kassa-Kreditiv utfärdas; åsyftande berörde förändring hufvudsakligen ett förtydligande af de föreskrifter, som afse Kreditivs uppsägning, då antingen Kreditiv-hafvaren dör eller kommer på obestånd, elier den för Kreditiv ställda säkerhet försämras.