Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären har derföre ansett det vara alldeles nödvändigt, att barnmorskeläraren lönades så, alt han der - StatsTJtslioiiets Utlåtande N:o 139. 151 med kunde anses belåten och finna intresse alt vid läroverket qvarstadna. Då läroverket i Göteborg dessutom, genom årligen ökadt antal lärlingar, numera kunde till sin verksamhet vara likartadt med det i Stockholm, och lärarnes arbete oell göromål vid håda dessa läroverk, vore fullkomligt desamma, syntes det icke kunna vara med rättvisa och billighet förenligt, alt den ena läraren hade jemnt hälften så stor lön som den andra, utan borde barnmorske-lärarens i Göteborg lön böjas ifrån 1,500 R:dr till 5,000 R.dr, men med dervid fästadt vilkor, alt han icke finge innehafva annan ordinarie tjenst. En sällsam tillfällighet vore alt läroanstalten kunnat fortgå 0 år, utan att afbrytas af sjukdomsfall eller andra hinder för läraren att fullgöra sina skyldigheter. Emellertid kunde sådant lätt inträffa, då undervisningen måste på längre eller kortare tid afstanna. För att förekomma delta ansåge motionären det nödvändigt, att vid läroanstalten för barnmorskor i Göteborg anställdes en amanuens med 1,000 R:dr i lön, hvilken ginge läraren tillhanda vid undervisningen och, i händelse af sjukdomsfall, kunde uppehålla densamma. Detta vore så mycket mera af behofvet påkalladt, som, i samma mån lärlingarnes antal ökades, en person icke kunde på eli fullt ändamålsenligt sätt bibringa de nödiga kunskaperna. Och då ingenting i så hög grad befordrade tilloppet till läroverken af lärlingar ur allmogens egen klass, som förmånen af friplatser, alldenstund många, af brist på tillgångar, mäste derifrån afstå, hade motionären ansett en oberäknelig fördel skola tillskyndas läroanstalten i Göteborg, om Rikets Ständer beviljade anslag till ytterligare G frilärlingsplatser, så att nämnde läroanstalt, i detta hänseende, kornrne alt åtnjuta samma förmåner, som den i Stockholm.
Majt tillika funnit nödigt, att Svea Artilleri-regemente erhåller 12 st. nya hästar å stat, föranleddes deraf följande årliga utgifter, hvilka från förevarande anslag borde bestridas, nemligen: Remonterings-penningar å 45 R:dr R:dr R:mt 540: Medikaments-penningar å 1: 50 . . , „ 18: Skonings-medel å 9 R:dr , , 108: Lysning i stallar och slallpersedlars underhåll m. m. å 5: 25 . „ , 63: Stallhyra i anseende till bristande utrymme i de lill regementet hörande stallbyggnader , 360: eller tillsammans R:dr R:mt 1,089. Som behofvet af denna förhöjning är beroende af frågan om beviljande af det anslag för uppköp af förenämnde antal nya hästar, hvilket jemväl blifvit af Eders Kongl. Maj:t äskadt och förekommer bland de för landl-lörsvaret begärda tillfälliga eller extra anslag, uppgående, efter ett pris af 450 R:dr för hvarje häst, till 5,400 R:dr, hafva Rikets
St, Brot. 1840, G Sami, 1 A/d, 72 Haft, 3 18 Banco-Utskotlets Betänkande, N\o 35, Utlåning på namn-säkerhet mot reverser och borgen, med omsätlningsrätt. (Allmän Discont.) Utlåning mot säkerhet af Gäldenärens namn med åtföljande hypothek af Publika Papper samt i serskilda fall borgen, utan omsätlningsrätt. (Publika Pappers Discont.) Utlåning emot säkerhet af Gäldenärens namn med åtföljande hypothek af antingen accepterad invisning eller skuldsedel af annan person, utan omsätlningsrätt. (Handelsoch Närings-Discont.) Iagttagelserne, i afseende på Discont-rörelsens ordnande samt Fonderne för dess bedrifvande, bero af Rikets Ständers beslut från Riksdag till Riksdag och äro således ombytlige. I Stockholms Discont-Styrelse deltaga 2:ne Bankens Commissarier, sorn der hafva sin dagliga sysselsättning och på Discontens Stat åtnjuta innehafvande löneförmoner; och Styrelsen utgöres för Öfrigt, dels af medlemmar i Bankens Öfver-Styrelse, dels af tjenstemän från Banco-Verket. I Götheborgs och Malmö Låne-Contoirs-Styrelser deltaga på h vartd era stället ett Bankens Ombud, som på Låne-Contoirets Stat aflönas, och för öfrigt Ledamöter, som af hvartdera Riksståndet dertill utses. e) L ån e - C an zl i et. Denna Banco-Verkets biträdande Afdelning besörjer, för hvad som angår Låne-rörelsan på orörlig pant och längre tider, alla de åtgärder, hvilka icke äro af egenskap att ingå uti Låne-Afdelningens befattning såsom Expeditionsoch Räkenskaps-Deparlement, eller uti Controil-och RevisionsAfdelningens befattning, såsom controllerande, eller uti Fiscals-Embetets befattning såsom verkställande, i dess egenskap af Bankens juridiska Ombud.
Vid mantalsoch skattskrifningarne inom släderna Stockholm och Göteborg komma derom särskildt meddelade föreskrifter att tjena till efterrättelse; och må äfven de i afseende på den årliga mautalsski ifningens förrättande inom andra släder och orter hittills iakttagna särskilda sladgauden, så vidt de icke strida emot hvad nu är förordnadt, fortfarande tillämpas. § 13- Allt hvad här ofvan iir stadgadt, rörande Häradsskrifvarens tjensteåligganden och öfriga bestyr, gäller äfven för den tjensteman, sorn enligt § 3 fått sig upp? draget att mantalsskrifning inom stad verkställa. n,h. Ull K. St. Fröt. ISöS A mo. ö Sami. i Afd. 12 Hafi 3 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BKCK.MAJV, 1860. Bevillnings-Utskottcts Betänkande M 21. 1 N: o 21. Auk. till Exp.-Utsk. deu 27 Mars 1860, kl. 3 e. m. Betänkande, * anledning af väckta motioner angående skatt för hundar. Uti särskilda motioner, hvilka blifvit till Bevillnings-Utskottet remitterade, hafva, beträffande ofvanstående ämne, blifvit väckta följande förslag, nemligen: inom Höglofl.
Circulair-Brefvet den 17 October samma år stadgade bestämmelser om beskaffenheten af laggild stängsel, hafva Utskotten för fullständighetens skull och då dessa bestämmelser med sjelfva stängsel-grunderne hafva ett nära sammanhang, ansett sig böra uti Stängsel-Förordningen äfven intaga bestämmelser i nämnde hänseende, hvilka till alla delar öfverensstämma med de uti nyssnämnde Kongl. Förordning och Circulair-Bref lemnade föreskrifter, med endast följande tillägg, nemligen: i 2 punkten, alt stengard bör vara högst d alnar bred i botten; i 3aije, att jordvall bör ega eu bredd i botten af d alnar, och i 4de punkten, att jordvall vid kanten af vattengraf bör hafva enahanda bredd i botten som böjd eller 1 aln. Utskotten få således, med bifall till Herr Grefve Lagerbjelkes och Andreas Bengtssons motioner, vördsamt föreslå Rikets Ständer att bos. Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af författning i ämnet i enlighet med följande: Art. Om stängsel-skyldighet sä väl i rågång, skifteslag eller en - 13 Lagsamt Allm. B et voch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 3o. staka hemman emellan, som i, skillnad slinter uti skifteslag grannar emellan. 1 $. I m/ies emellan serskilda, till hvarannan i egor attryrän sando, sklf eslag eller enstal a hemman lagligen faststii/hl eller eljest å ömse sidor ''godkänd rågång; kåfve hemmansegare i ettdera skifteslaget eller enstaka hemmajiet, som i rågången stänga vill, dertill vitsord; och tage, utan afseende å hemmantal, eller egornas olika rymd, hvartdera skiftet laget eller enstaka hemmanet i rägängs-stängsel dd till hälften., de fall likväl undan tagne, som 1 2 <JC^\ ^ sagde äro.
Men Rellu-Calles son var en präktig pojke, han frodades, blef tjock och fet. Det var kanske moderns kraftiga natur, som gick igen. Han skrek nästan aldrig, log mest, hade små, djupt liggande ögon och fina, långa, ljusröda fingrar, hvilka ständigt grepo i luften liksom efter för andra osynliga fjärilar, som flögo omkring honom der han låg. Det var ett stort afbrott i Kajsas arbete. Hon tog numera hem tvätten, hon strök och stärkte, men det var ändå inte detsamma som förr. Den lille drog henne ifrån sysslorna. Och han hade en hop med behof. Han fick kläder, snygga, hela kläder, varma och starka. Men maten blef svagare, ty modren svalt. Begrafningen hade kostat så mycket och så sjukdomen... När våren kom, mannen hade nu legat i mer än ett år i grafven, tog Kajsa tjenst hos ett ryskt herrskap, som hyrde en stuga, lilla »röda stugan», ett stycke från sjelfva gården. Herrn var kapten vid ett ryskt kosackregimente och hade som betjent en ung denschick, äfvenledes kosack. Denne gick här på landet klädd i sin nationaldrägt, hade vida svarta sammetsbyxor, röd kattunsskjorta med bälte kring lifvet och höga stöflar med sporrar. På hufvudet bar han en sammetsmössa och det släta, i midten benade svarta håret hängde rakt och slätt ned öfver nacken. Hyn var brun, men under kinden brann det röda varma blodet. Han var tjugufyra år, smärt, liflig och använde hela sin dag till oförtrutet ifrigt arbete. Han skötte köket, kokade och stekte, gjorde rent och var med ett ord i en kokerskas ställe. Han höll det lilla otrefliga huset i den utmärktaste ordning, skurade det dagligen med sand och såplut, rengjorde kärlen i sanden utanför byggningen: han begrof dem, sotiga som de voro, in i sandhögen och rörde dem derinne häftigt, så att de med ens blefvo blankpolerade. Kajsa betraktade med den största förvåning ryssens sätt att gå tillväga.
Derjemte bör ock afses otjenli-heten af alla hinder för slägtingar och välgörare, att* ehuru knappa der3S tillgångar kunna vara, likväl efter förmåga dela dem med en behöfvande like, sorn måhända icke eger annan tillflykt, A andra sidan åter hafva Församlingarne rått, att vid inflyttningar afse sin pligt till fattigvård i den händelse personen skulle framdeles falla dem till last. Att hår finna medelvägen och uppfylla allas fordringar, år svårt, hvilket säkrast bevises af de gjorda anmårkningarnes stridighet sins emellan. Utskotten tillstyrka derföre, att enligt deras förut afgifne Utlåtande, förblifva vid 1788 års Kongl. Bref, utan att ingå i flere specialueter, hvilka blott inleda i nya svårigheter, samt inbördes korssa hvarandra. I samma afseende tillstyrkes äfven, att med förändring i denna del af förra Betänkandet till borttagande underdånigt anmäla hela 3 §m, som lemnar rättighet, att emot visst ansvar eller inteckning uti LagUtskoutts Betänkande». 55 fast egendom intaga sådane personer, hvilka Församlingen annars eger, enligt ofvan citerade Konunga Bref, att inflyttning vägra. Derigenom försvinner äfven den 6 te §:n samt behofvet af alla rättelser, ämdringar och jemkningar, som 1 dessa invecklade §§. äro yrkade och nämnde Konunga Bref, hvars ordalydelse i stadgan intagen blifver i allo det enda rättesnöret. I sammanhang härmed har blifvit anmärkt, att antagande efter fritt behag af så kallade StatTorpare medför de storsta olågenheter för fattigvården j hvarföre det genom Lagen bör för ekommas eller åtminstone underkastas vissa band och Jörvat ingsmåct. Ehuru Utskotten hafva sig bekant, att orter gifvas, särdeles der flet e större egendomar äro belägne, hvarest häruti ötvas mycket missbruk och följden b'i'ver för fattigvården ganska tung; så kunna de likväl ej tillstyrka, att uti sjelfva stadgan något härom föreskrifves.
Jag hemställer nu, hvilken åtgärd hade varit enklare, än att Fullmäktige i Riksg:sKont., genast efter Riksdagens slut, upgjort en beräkning, utvisande så väl Kont:s utgifter sorn inkomster under den då instundande statsreglerings-perioden, samt derefter, tiil åtlydnad af Ständernas föreskrift, gått i författning om anskaffande af de medel, hvilka icke genom överskjutande inkomster voro tillgänglige, Huru hafva emedlertid Riksg:sKont:s Fullmäktige i detta hänseende gått till väga? Jag vill vid besvarandet af denna fråga icke ingå i alltför mycket detaljer, så vida jag icke dertill varder tvingad. Dessa detaljer äro för hvar och en af Eder, mine Hrr, genom StatsUtsk:s Betänk. N:o 39, ganska väl kända, och hvad vi alla veta är, att Fullmäktige till en början ingingo till K. M. med en framställning, deruti de begärde, att K. M. måtte uplysa dem om det ungefärliga beloppet af hvad som under åren 1855 och 1856 för Jernvägsbyggnaderna erfordrades. Detta skedde, oaktadt Kommissariatet redan innan d. 1 Mars år 1855 hade lemnat uplysning om den erforderliga summans belopp, samt dessutom fästat Fullmäktiges upmärksamhet på, att icke låta det så högst fördelaktiga tillfället för låns uptagande gå sig ur händerna. Tillser man vidare, huru Fullmäktige begagnade denna tid, finner man att fem till sex månader förgingo under en mängd discussioner om småsaker, såsom om papperets form, vattenstämplarnes beskaffenhet och annat dylikt; men något beslut i afseende på uptagande af lån fattades icke förrän, såsom jag tror, i slutet af April månad år 1855, och ehuru beslut sålunda var fattadt, behöfdes likväl två månader innan Fullmäktige kunde komma öfverens om en kungörelse härom, eller bestämma sig för den kapital-rabatt, som för 3|-proc:sobligationerna borde medgifvas. Detta i afseende på sättet för lånens uptagande. I afseende åter på sättet för penningars erhållande ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att R.
Man cörpotgler gemene, sä förbinde wi ost härefter, som för dci»a stedt, samma antal till dest fulla styrka att ut» göra och widmagthälla, hwaretnor Mi i Underdånighet anhälla> att KoiigU Majit de förra Kongl» Författningar i sa matto Nådigt stadfästa täckes, att sä länge ä tvär sida ingen brist i fulla Kneckt» häller försörjes, wi och wära barn och tjenstefolk, hwilka till hemmansbruk, samt till ersättning af ben afgäng svin antingen genom befordran, dödsfall eller afstedande lima kan, nödwändigt behöfwes, mäge för utskrifningen och alla derwid hängande lbeswär, hwad namn de hälst hafwa kunna, samt fördubblingar och wäldsamma wärfningar, nu och i rilkommaNde tider wara befriade. 9 §. Säsom Motett efter förra wanligheten ej warit förbunden att skjutsa Soldaten med sina hästar, ej eller förse honom med matsäck till Regementet eller andre mölen icke eller gifwa honom penningar dertill, tv lärer ock RonglMast nädlgst vewilja att härefter xä lika sätt i det mmet mä förblifwa, men i fall ÄnecktcN' dä Regementsmötet är för handen, stall behöfwa nödig matsäck, och roten derom anmoda. sä stall roten wara förbunden, att förse honom, med hwad han åstadkomma kan, dock sä, att hwad han undfår, mä pä dest ärliga lön wid nästa asköningsmöte afkortaS efter markegangen. Remitterades tili Pasievolance-Ukstottkt. Herr Den iZ Junti629 Zerr Landt-lNarffalken tillkännagaf. dee Riddarhus-UtstottekS Ordförande hos honom anmält, der wederbörliqe prästanda till introdnctions minnande blifwit fullqjorda för Canhli-Rädet polian Albreckt Kantson, som af Kongl. MajU under den z:te sistl.
Jag får gifva tillkänna, att jag egentligen fästat mig vid och grundat min yttrade tanka på 83 § af Regerings-Formen, som innehåller, att någon för framtiden gällande förklaring af Grundlagarne 448 Riksdagen 1812. ej må stadgas utan i föreskrifven ordning. 56 § af Regerings-Formen visar tydligen, kuru allmänna frågor böra behandlas, och 81 § gör ej annan ändring deruti, hvad Grundlagsfrågor angår, än att de icke måge väckas i Ståndens Plena, utan skola anmälas bos ConstitutionsUtskottet. Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg instämde häruti. Herr Assessoren Arosenius: Till stöd för min redan yttrade mening får jag förklara, att jag anser 56 § i Regerings-Formen i sitt nu varande skick alldeles icke vara lämplig till frågor om ändringar i Grundlagarne. Den innehåller tydligen, att blott sådana allmänna ämnen, som väckas i Ståndens Plena, böra, på sätt deri vidare föreskrifves, behandlas; hvaremot 81 § förutsätter en annan ordning för Grundlagsfrågors behandling, då den, efter hvad Herr Lagmannen Landberg redan anmärkt, stadgar, att de icke få väckas i Plena, utan skola anmälas directe hos Utskottet. Herr Commerce-Rådet Nordlindh: Jag kan ej finna annat, än att Regerings-Formens föreskrift är tillräcklig utan någon förändring eller tillsats. Likväl får jag tillstå, att framställningen af ämnet är utaf så hög omfattning, att jag icke tillåter mig att följa det med mitt omdöme. Till den påminnelse tror jag mig dock ej sakna anledning, att, om Betänkandet bifalles, ConstitutionsUtskottet då får en vidsträcktare och större magt, än sjelfve Ständerne, af hvilka Utskottet likväl blifvit tillsatt och utgör en för Grundlagsfrågors behandling afskiljd del. Herr Bruks-Patronen Duvall och Herr Borgmästaren Linde förenade sig hvar efter annan med Herr Lagmannen Landberg, Herr Lagmannen och Vice Talmannen Sandberg samt Herr Commerce-Rådet Nordlindh.
Vid förnyad föredragning af Stats-, Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande , N:o 156, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande, Jf:o 79, rörande väckt motion om förändrad grund för prestationers utgörande af hemman , fann BondeStåndet för godt att vid sistnämnde Betänkande låta bero , samt lade Utlåtandet N:p bl« 6 till handlingarna, S. D. Enär till förnyad handläggning föredrogs Stats-, Bevillnings-, Banco-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande, N:o 117, i anledning af erbåljen återremiss å Utskottens Betänkande, N:o 8<J » angående vackt förslag till 2o6 Prot,'Utdrag den 19 Februarii 1830. grunder för e(t förändradt Statshushållnings, och Beskattnings-system, beslöt Bonde-Ståndet att låta bero vid Betänkandet hJ:o 89, samt lade Utlåtandet N:o 127 till handling garne. S. D. Vid å nyo skedd föredragning biföll Bonde-Ståndet Banco-Utskottets föl» jande, på bordet, sedan den 17 i denna) mås nåd, hvilande Memorial: N:o 113, med hemställan, angående ersättning i anslagsväg för den förlust, som kommer att drabba de i Banco-Reglememet af år 1823 uppräknade åtskilliga Academier, Collegier och allmänna Inrättningar, genom bestämmande af 128 sk:s pris för det silf» vermvnt, som, i utbyte emot Banco»sedlar , dem tillhandahålles; N:o n4, med förslag om bestämmande äfen viss tid, inom hvars förlopp alla af Banken på Daler kopparmynt utgifna sedlar böra vara derstädes till inlösen aflemnade; N:o 115, angående Brandförsäkring för, de hus i städerne utom Stockholm, hvilka, vid ny, af Banco-Utskottet föreslagen utlåning utaf ingående Capital-afbetalningar » emot pant af fastighet, kunna komma att i Batiken belånas; Prat.'Utdrag den i g Februarii 1830. 207 N:o 116, angående afskrifning utaf upp. lupen ränta å den capital-skuld , hvarföre Majoren Friherre C. W.
När de trampade på halmen, började de tala om den sjuke. – Ett sådant hem som hans, både här i staden och på Gunnebo finnes inte. Han var bland de få på den här orten, som älskade de sköna konsterna och gynnade dem. Hvem träder i hans ställe? sade Patrik Alströmer. – Han var en gentleman från topp till tå, det var John Hall, hviskade Martin Holterman tillbaka. Med honom bortgår mycket af den Götheborgska lustren och glansen. Han var en af stadens stödjepelare, och när han är stoft, står hans plats tom. En mängd af bolagets sjömän och arbetare stodo utanför huset och sågo upp mot fönsterna. – Det är hitåt han ligger, här är halmen som tjockast, sade en. – Ja, ja, den rike får så här mycket halm, när han håller på att dö, den fattige får nöja sig utan, men jag unnar gamle Hallen allt hvad han får. Han har varit en god och rättrådig husbonde. – Han begärde, att man skulle arbeta styft, men han arbetade själf lika flitigt som den yngste bokhållaren, och han knusslade aldrig på styfvern, när han tyckte, att man ärligt förtjänat den. – Mångfaldiga gånger har jag hört honom säga; Du skall få mera, än du skulle ha, därför att du gjort det bra, sir du. – Där komma arkiater Engelhardt och doktor Dubb! Kunde man inte fråga dem, hur gamle herrn har det? – Det är inte värdt, de ha brådtom, ser du väl, men här ha vi unge Fredrik Damm, honom kan man kanske antasta. Men Fredrik Damm hvarken hörde eller såg. – Nej, han har alltför brådtom, det är på vippen att han kommer för sent till contoiret. Se, hur försiktigt han håller fast i dörren, så att inte järnloden skola höras genom huset, när dörren smäller igen! Jo, jo, gamle John Hall har varit en god husbonde för alla, och man vet hvad man har, men inte hvad man får. Unge Fredrik var nu inne på contoiret och förhörde sig, hur natten förlupit. – Dåligt, svarade David Carnegie buttert. Med herr Herpel var det ej värdt att tala, han snäste alla, som kommo i vägen för honom.
Ersättning för Augmentsräntor,att utbetalas för hvarje år vid den tid det följande, då föreslagne Andra Uppbördsstämman skulle hållas, 240,000: ior Varande härvid icke någon beräkning gjord hvarken för Fahlu Bergslags räntor, enär på det beslut, som i anledning af Bergslagets framställning om nedsättning i Koppartionden fattas, beror, om och hvad ersättning kommer alt detsamma tilldelas, eller för sådane andelar af ersättningar för jordförluster genom Canalanläggningar, samt Gästgifveri, Färjekarlars, Poslbönders och Brefbärares friheter, som, i följd af de grunder Comiterade föreslagit, möjligen till serskilda anslag föranleda, enär någon beräkning deröfver nu icke kunnat uppgöras; men hvilka belopp, enligt hvad i det föregående är anmärkt, icke blifva betydliga. Härtill kommer serskildt, att, då Comiterade i underdånighet föreslagit, att, på sätt äfven Rikets Ständer vid sednaste Riksdag antogo, uti ersältningarne lör indelta ränte-och tionde-anslag bör ingå forsellön för spanmålen, beloppet deraf ökar förutnämnde beräkningar, såsom grundade på Räkenskaperne, hvaruti forsellön icke ifrågakommit. Då det icke utan serskild utredning lör hvarje indelning låter sig göra att vinna fullt tillförlitlig kännedom om den spanmål, som innefattas uti de anslag af hemmansräntor, hvilka skulle blifva föremål för ersättande, kunna väl Comiterade härom icke i underdånighet meddela noggrann uppgift; men, sedan numera genom det af Comiterade upprättade Sammandrag öfver alla räntepersedlar och derpå grundade Utredning öfver deruti inbegripen spanmål (Litt. E.) upplysning erhållits om rätta qvantiteten af denna sednare, utgörande tillhopa 156,649 Tunnor 22 kappar, hafva Comiterade sökt att i förstnämnde afseende uppgöra sådana förslagsberäkningar, som under dylika lörhållandcn kunna åstadkommas.
Farfar. » Min käre Anton! Blott en kort rad, att jag lyckligt och väl är anländ Det är en präktig pojke, men båda två ha orätt. Inte ett spår likhet med fadern och ännu mindre med modern. Det är dig han liknar upp i dagen, kära gubbe! Farfar från topp till tå! Nu inse vi det alla. Mera i morgon! Din Louise. P. S. Se till, att Emma hushållar ordentligt; hon är gärna litet slösaktig af sig, när jag inte är öfver henne. * _ * Telegram; Hvem liknar han nu? Måste själf Kommer iafton. öfvertygas. Farfar. Hvarje kvinna är i långt högre grad än mannen i besittning af äktenskapets kardinaldygd, nämligen offervillighet, men det är henne omöjligt att ensam uppoffra något. Äktenskapet är icke en monolog, utan en dialog. O. Fcuillet. " Du får lof att hushålla ". f et låter nu så oskyldigt och så förståndigt och präktigt detta: » D u får lof att hushålla ». Det är ju endast en vänlig förmaning, en kanske ytterst nödvändig förmaning, ty veckopenningarne äro ju redan slut, och det är blott fredag i dag! Ja, det är s-annt, det är ju blott fredag i dag, men hvad skall hon göra, den stackars lilla frun! Mjölkräkningen betalade hon i måndags, gossarnes nyss halfsulade kängor i tisdags; så kom det oväntadt främmande i onsdags, och hade ej den välsignade torsdagen med de oundvikliga pannkakorna och ärterna varit, så hade hennes kassa redan på fredagsmorgonen varit tom. Men nu, på eftermiddagen, då det skulle köpas skrifbok åt den ene, glosbok åt den andre, griffeltafla åt den tredje, hvilket allt andra morgonen skulle till skolan medföras, nu hade hon ej ett öre. Det var ingen pardon — hon måste gå in och begära penningar, innan mannen gick ut. Hon sköt upp det så länge som möjligt. Redan hade barnen ett par gånger bedt om sina tjugufemoch tioöringar, och nu kunde de ej vänta längre. Hon stod med handen på dörrlåset och besinnade sig.