Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse d. 21 Dec. 1823, en dylik ersättning i Nåder medgifva; men då härvid förekommit, att bemälde Handelshus icke fått sin förlust af Kaparen godtgjord, samt något serskildt stadgande icke blifvit af, R. St:r meddeladt för de händelser, då en Kaparen ådömd ersättning icke utgått, hvarigenom en förlust för reclamenten utom dess eget förvållande uppkommit, så mycket hårdare, som handelsföretaget varit af så loflig beskaffenhet, att uppbringningen blifvit ogillad af Domstolarne i sjelfva den upphringandes Fädernesland, vill K. M:t, som, efter eu ytterligare utredning af målet, inhemtat, att Reclamenterne icke försummat någon åtgärd till ersättningens utbekommande af Kaparen, samt att förlusten, med åsidosättande af R. St:rs ofvanåberopade stadgande, är ersättningsgild till ett belopp af go5 R:dr 22 sk., i Nåder hafva öfverlemnat detta inål med tillhörande handlingar till Rikets nu församlade Stms pröfning. 16:0 Skeppet TritonA uppbragt den 22 Oct. 1798, af Fransk Kapare. — Ersättning för Fartyget och Lasten reclamerad af Handelshuset E. W. Hellström & Son. Den Kgl. remissen, i afseende på detta reclamationsraål, lyder sålunda: "K. M:t, som, bland andra frågor om godtgörande af Svenska Medborgax-es förluster genom uppbringningar, till pröfning förehaft ett af Handelshuset i Gefle E. W. Hellström <& Son gjordt anspråk på ersättning för värdet af Handelshusets egande Fartyg, Betan kan den. 313 Skeppet Triton med dess innehafvande laddning, (uppbragt år 1798 af en Fransk Kapare), för så vidt samma värde icke blifvit Handelshuset godtgjordt genom utbekommen assurance, har väl ansett en dylik ersättning icke kunna af K. M:t i Nåder medgifvas, emot i3 Morn. i R. St:rs underd.
Hvad åter beträffar Rikets Ständers Revisorers anmälån derom, alt uti Mynträkenskaperna skola förefinnas en stor del räkningar af Myntverkets, tjenstemän, hvilka icke blifvit till riktigheten bestyrkta, så är förhållandet, att inga andra tjenstemän vid Myntverket, än Myntproberaren och Myntgravören dit afgifvit några räkningar, liela sammanlagda beloppet af den förres räkningar för båda åi en, 1838 och 1839, utgör 19 Rdr 1,6 sk. och behöfver så mycket mindre särskilt verificeras, sorn de Räkenskaperna bifogade attester öfver guld och silfver, inlemnadt till förmyntning af enskilte , bestämdt upplysa, för huru mångå prof lian har rättighet att uppbära betalning, och Eders Kongl. Majds Nådiga Bref af den 26 Mars 1831 bestämmer hvad han för hvarje prof bör erhålla. Myntgravören är åter, genom det, på grund af Kongl. Brefvet den i5 Januari 1831, med honom afslutade kontrakt, förpligtad att redogöra för hvarje af honom förfärdigad myntstämpel, uti hvilken redogörelse kasserade stämplar behörigen af Myntmästaren afskrifvas hvarje gång sådana förstöras; så att ÖfverDirektören icke saknat erforderliga upplysningar för utbetalnings-orders meddelande, ej heller någon särskilt verifikation behölls å Myntgravörens räkningar för graverade myntstämplar, hvilka räkningar år 1838 uppgingo till 384 och år 1839 till 206 Rdr 16 sk. Ett bestyrkt Utdrag af Myntgravörens redogörelse bifogas härjemte, till närmare upplysning om redovisningssältet. Verkmästaren vid Myntet, äfvensom — 225 — Vaktmästaren, afgifva häda räkningar för af dem bestridda mindre utgifter. Den sistnämdes, som för år i838 uppgå till 279
Utskottet ingalunda förnekar angelägenheten deraf, att arméen erhåller den för dess bibehållande i tjenst bart skick erforderliga öfning, och då det visat sig att de i detta hänseende vid förra riksdagen Rikets Ständer meddelade beräkningar, på grund hvaraf anslaget bestämdes till 596,000 R:dr, upptagit kostnaderna till lägre belopp än som varit erforderligt med hänseende till den utsträckta tiden för vapenöfningarne, hvilket torde kunna förklaras deraf, att nämnde beräkningar blifvit uppgjorda efter de föregående 15 årens medelpris, har Utskottet funnit skäligt nu föreslå en tillökning i anslaget, lämpad efter såväl Statens tillgångar, som det behof, hvars uppfyllande härmed åsyftas; och torde på båda dessa omständigheter tillbörligt afseende vara fästadt, om för ifrågavarande ändamål anvisas en summa af 650,000 R:dr, att utgå såsom reservations-anslag. Sedan Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet uti förra punkten af sitt Utlåtande N:o 6 hemställt, att Rotehållarne vid kavalleriet i Jemtland måtte befrias från hästarnes fouragering för marcherna mellan mötesplatsen och sqvadronernas samlingsplatser, och att kostnaden härför, beräknad till 300 R:dr, skulle öfvertagas af Statsverket att utgå af anslaget till arméens vapenöfningar, samt denna framställning, efter hvad Utskottet inhemtat, blifvit af 3:ne Riks-Stånd bifallen, kommer följaktligen berörde kostnad att hädanefter bestridas af ifrågavarande anslag, hvilket dock, med afseende å nu föreslagna betydliga tillökning hör, utan vidare förhöjning, lemna tillgång för nyssnämnda utgift, På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, hemställer Utskottet, att för Indelta arméens vapenöfningar måtte anvisas ett reservations-anslag af 650,000 R:dr. Värfvadc Arméen. 13:o.
Detfamma åtecfnat. ©octorer, ITIeDtctit*» eller £åfare, för tnfomfl af praftif, utom tjenflen, fpra procent, Död ej unter 9c:Dr 10; - ^Entreprenörer, Henballiunija» od) HycEttånDntngo» i §pra Claier: §örfla Slaten 9i:Dr 20: — SlnDra D:o . — 10: — §reDje D:o ... — 5; — $jerDe D:o — 2: — Stffare, ebroaD De äro borgare eller ej, i iltta dafjer: ^örfla £tajjen 9v:Dr 20: - SlnDra D:o — 15: — S3i&. tiit SR. @t. Snmtimmet*, forn ibba f(abjörn niet) en eller pera medfpelpevfbor, jemföra* med #andt»erbare, §. 11/ od) dera* meDt>jelperj?or meD #andt»erb& ©ejaUer. Sårfåljare af utländjba lottfeblar, i l)änbelfe fådan förfäljning tillateé, i twå Clajjer: Sörpa Slajjen 3fcbr 200: — hindra b:o — 100: — Såufåljare af inlänbjba enjfilde perfonerö lottfeblar, i (jändelfe fådan försäljning tillåteö, i §»å Slajjer: Sörpa QElajjen 2K:dr 20: — hindra b:o — 10: — förföljare af lottfeblar, »are fig utländpa eller inländjba enpilde perfonér*, påföreé oroilborligen afgift efter ofwannämnde bepämmelfe, få voibt fänbt är, att be till falu utbjubit eller annorlunda föranpaltat om pila lottfeblar* förfäljning.
Adelsfane-Regementet, Corporalstunnor och Contante löner, Boställen för LifRegements Grenadier-Corpsen af de till Kronap indragne till ett belopp af 3oo6 R:dr 42 sk., Betänk anden , N:o 3o4. 5o3 sk., samt en fyllnadssumma i Contant af 48,000 R:dr; med tillstyrkande hvaraf Utskottet tillika föreslagit: att hos K. M:t R. St:r i underd. anhålla, det K. M:t täcktes hufvudsakeligen bifalla samma Förslag till Indeldta Aromens lönereglering och låta det, på sätt K. M:t i Nåder finnér lämpligt, gå uti verkställighet i den mohn de påräknade tillgångarne för afsedde ändamål kunna disponeras; hvarjemte, då Utskottet för sin del varit öfvertygadt, att, hvad sålunda föreslagit blifvit, borde, för en längre följd af år, fylla behofvet för denna gren af Statsförvaltningen samt att ett större anslag för Aromens Befäl skulle öfverstiga Nationens förmåga, Utskottet tillstyrkt: att R. St:r uti underd. skrifvelse till K. M:t ang:dé löneregleringen för Armeen uttrycka en sådan öfvertygelse : att, enär Utskottet trott någon minskning uti den i K. M:ts Nåd. Förslag upptagne personal kunna tillvägabringas, underd. hemställan af R.
Jag vill visserligen icke bestrida, att konsten att producera saltpeter kan stiga utöfver hvad den nu är, — och om den und. skrifvelsen i detta afseende kan åstadkomma någon nylla, vill jag visst icke sätta mig emot densamma —; men då de personer, som bränt saltpeter ide af mig omnämnda orter, varit ganska kunnige i sin sak, sa betvifla!' jag, alt det resultat, som Utsk. tyckes åsyfta, nemi. alt vi skulle kunna i produclion och pris af denna vara täfla med utländningen, någonsin slår att vinna, emedan ett hufvudsakligt hinder deremot, enligt min förmening, ligger i vårt kallare klimat samt öfrige förhållanden, hvilka det icke på oss beror att ändra. Jag har visserligen sett, att Regeringen varit ganska verksam för lillvägabringandet af en ökad produclion af saltpeter, isynnerhet genom låns beviljande för de personer, som skaffade sig saltpeterlador och pannor; men olyckligtvis har här erfarenheten besannat sig, att lånen varit hufvudsak och sallpeter-tillverkningen bisak. Jag får i sammahang härmed blott nämna, att inom 4 socknar i Christianstads län begärdes lånebelopp för detta ändamål lill en lika stor summa, sorn den, hvilken utgjorde anslaget för hela landel, samt alt vid närmare undersökning befans, alt det var de räntefria lånen, men alls icke saltpetertillverkningen, som orsakat lånens upptagande. Då deremot K. M. bestämt ett högre pris på saltpetern, så har jag funnit att salspeterladorne ökat sig: således i samma mån, som priset å saltpetern stiger, har man att vänta en större produc tion af samma vara, och tvertom. Många hördes ropa på propos. Hr af Harmens: Del är utan tvifvel, alt lättaste utvägen att skaffa sig saltpeter vore, att höja priset derå i enlighet med producenternes anspråk; jag tror likväl det vara mera förenligt med Statens sanna intresse, att vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom saltpeternäringen inom vårt land må kunna vinna en större fullkomlighet, och i följd deraf sjelfva varan lemnäs till bättre pris.
Förslag til en Rigs - Act til beste?n~ weise af de vid Föreningen imellan Norge och Sverige opkomne Con• stitutionelle forhalde. Vi efterskrevne Norges Riges Representanter her i Christiania til et ordentlig Storthing forsamlede, och vi Sveriges Riges Stander, Grever, Friherrer, Biskopper, Ridderskab og Adel, Prosteskab, Borgerskab og menige Alrnue, som nu her i Stockholm til overordentlig Rigsdag forsamlede ere, gjöre vetterligt: at efter di ved Forsynets masgtige bistånd , imellan Scandinaviens Folk det Foreningsbaand lykkelig er bleven knyttet, som, ei ved Vaabasn; men ved fri oVferbeviisning tillvseiebiagt , alene bör og skal fast* JOeri 20 Juli. i?
Jag kan icke finna skäl hvarföre det skall vara ett bestämdt belopp af 20 r:dr för grufvu-disponenten under det grufve-fogden kan klassificeras till hörgre belopp än 20 r:dr, i händelse hans inkomst befinnes gå till mera. Jag skulle tro alt på flera ställen disponenten har större inkomster än fogden, hvadan åtminstone båda dessa kategorier bordt hänföras under första mom. Om ärendet återkommer till Utsk. så anhåller jag att Utsk. ville laga denna aumärkn. i öfvervägande. R. o. Ad. ansåg de emot ifrågavar. § gjorda anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. §§ 30, 31, 32 och 33. lindert. Ridd.Sekret, lillkännagaf att dessa §§ blifvit af de öfriga RiksShn bifallne. Hr Rosenblad: Då hvarje Bevillms-stadga endast är antagen af Ständerna till året efter det, då nästkommande riksdag börjat, och det ålegat Utsk. alt föreslå grunderna, utan inskränkning i afseende på föremålen, till den bevillning, som Utsk. skall underställa Ständerna, så anser jag för min del, att vid föredragning af dessa grunder, hvarje Ståndsledamot är oförhindrad att framställa hvilka anmärkmr som helst, äfven i händelse Utsk. skulle hafva begagnat samma förslag, som ligger till grund för förra Bevillms-författningen och icke någon serskild motion blifvit väckt i det hänseendet. Att vara serskild motionär i delta fall anser jag betyda detsamma, som att fästa Bevilln.Utsk:s upmärksamhet på den elier den förändringen, och att Utsk. icke är förhindradt att ingå i pröfning af så beskaffade framställningar. På grund häraf får jag vid 33:dje § göra den anmärkn. alt jag anser det vara obilligt, att utlånta kapitaler, som icke bära högre ränta än 5 proc. äro befriade från bevillning.
Af alla de skäl, som jag nu haft äran anföra, torde det vara temmeligen klart att jag i sin helhet ogillar förslaget, såsom dels likgiltigt och obehöfligt, dels lagstridigt och vådligt; men då jag hört att ännu oafgjorda motioner lära finnas i StatsUtsk. hvilka med förev:de ämnen hafva gemenskap, så vill jag för min del gerna medgifva att Betänk, blir återremitteradt, ifall sådant heldre önskas: dock ber jag att härvid uttryckligen få förklara, att å min sida härmed alldeles icke åsyftas några redaktions-jemkningar, utan på det att Utsk. må komma i tillfälle att behandla alla dessa frågor i ett sammanhang, och då såsom jag hoppas komma till andra resultater. Hr Stuart: Upmanad alt meddela några uplysningar i det ämne, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, har jag vid detta tillfälle ansett mig icke böra bibehålla den tystnad, jag annars under förhandlingarne på detta rum i sednare tider iakttagit. Man har här i allmänhet framställt anmärkn:r mot syftningen af det förslag, hvarom nu är fråga. Denna syftning är och kan icke vara någon annan, än den som Betänk, upgifver, nemi. att en större del af landets penninge-tiljgångar icke måtte ligga inläste i Statens förvar, utan göras åtkomlige förallmänna rörelsen, som deraf nästan alltid måste vara i högsta behof. Under loppet af innev:de Riksdag och under en tilltagande förlägenhet i allmänna rörelsen, har StatsUtsk:s upmärksamhet vid flera tillfällen varit rigtad på del missnöje, som åstadkommits derigenom, att Staten under samma tid, som rörelse-medlen voro otillräckliga för enskildes liqvider, hade i sina kassor influtna och inneliggande vida större kontanta tillgångar än som erfordrades för deförefallande statsutgifternas bestridande. Vid sådant förhållande, ansåg sig StatsUtsk. redan för flere månader sedan böra framlägga förslag i afs:de på de bestämmelser, hvarigenom en nödvändig och ändamålsenlig förändring i sagde förhållanden för framtiden skulle kunna vinnas.
R:dr årligen, äfvensom de till arfvoden åt lärare i musik och sång samt i teckning vid samma läroverk beviljade 10,000 R:dr, jemväl för år räknadt, må under nästa statsreglerings-period oförminskade utgå. Då, i händelse Utskottets i dessa frågor afgifna förslag af Rikets Ständer godkännas, Sånglärarne vid alla på real-linien fullständiga läroverk, och således äfven vid det i Hudiksvall, erhålla sina löner förhöjda från 150 till 400 R:dr, har Utskottet ansett den af Herr Brun i Borgare-Ståndet väckta motion om beredande af löneförbättring för sistnämnda läroverks Sånglärare, Kantorn B. O. Näsberg, icke från Utskottets sida påkalla vidare yttrande. 43:o. Uti 17:de punkten af förut åberopade, den Kongl. Propositionen åtföljande Stats-Råds-protokoll meddelas, hurusom det reservations-anslag, 2,000 R:dr, som af Rikets sednast församlade Ständer beviljades till aflöning åt Bibliothekarier vid elementar-läroverken, medgifvit arfvodens anvisande åt sådane tjenstemän endast vid de läroverk, hvilkas boksamlingar varit af särdeles betydenhet. Då likväl flera af de öfriga högre elementar-läroverken redan ega boksamlingar af ganska stort värde, hvilka, sedan den förut till Statsverket ingående skolafgifton blifvit anslagen till anskaffande af böcker och undervisningsmedel eller eljest behöflig materiel, komma att oafbrutet tillvexa, och då det vore af vigt, att dessa bildningsmedel i möjligaste måtto kornrne läroverken och allmänheten till gagn, i hvilket fall bibliothekarie-befattningen måste upptaga så mycken tid, att svårligen någon torde finnas villig att utan ersättning åtaga sig densamma, har Kongl. Majit föreslagit Rikets Ständer ofvanberörda anslags förhöjande från 2,000 till 3,000 Ridr, att, ställdt till Kongl.
12 dagars rekryt-exercis är bättre än intet, — de utgöra de 12 svåraste dagarne af hela rekryt-tiden; — och denna undangjorda krigsbildning kan blifva af oberäkneligt värde vid utbrottet af ett krig, dä ofta stunden är dyrbar. Hvad som deremot i den indelta soldatens öfningstid fattas, är hufvudsakligast en fullständigare rekrytbildning. K. M. har derföre vid denna riksdag förnyat sin förut fyra gånger framställda nådiga propos. om anslag till exerciskompanier, .— och jag hoppas med bättre framgång.! 430 Den 16 Ju 1 i. Ytterligare säger Hr Stiernsvärd: 3:o. ”Dess rekryterings sätt, som medför svårighet för ”vidmakthållandet af truppens tjenstbarhet, då dels afskedan”det af mindre dugliga ämnen medför ökade upoffringar af ”rustoch rotehållare, dels bevekande omständigheter vanli”gen förekomma, emedan den indelta soldaten, som vanligen ”tagit lega för alt kunna laga sig maka och få ett hem, '"snart är fader för en talrik oförsöjd familj, hvilket i sin ”mån förvandlar vår indelta armé till en för landet alltför ”kostsam in valid i n rättn ing. Den här omtalade svårigheten för vidmakthållande af truppens tjenstbarhet har hitintills icke varit förmärkt. Rotehällaren har sjelf det största intresse uti att till soldat förskaffa sig en tjenstbar karl med godt upförande, emedan just härigenom förminskas den kostnad, som härrörer från täta ombyten och om, det oaktadt, valet utfallit illa, så lärer väl hvarje förståndig jordbrukare önska att från sina egor blifva qvitt en opålitlig och vanfrejdad person, och i en sådan önskan mötes säkert rotehällaren af befälets egen. Kroppsbeskaffenheten är genom författningarna så bestämd, att någon bristande duglighet i sådant afseende ej vid antagandet bör komma i fråga, om hvar och en upfyller sin pligt. Till följd af dödsfall eller kroppsskador och sjuklighet kunna väl äfven förluster för rotehällaren upkomma, och har han den oturen, att sådant inträffar ofta, blifva förlusterna visserligen kännbara.
Flere af eleverna ha o c k efter slutad kurs själfva öppnat väfskolor, hvilket anföres såsom ett bevis på den grundliga undervisning, s o m erhållits. Den ledande principen i fröken v o n Engeströms väfskola är ock, att eleven icke blott skall lära sig sitta i väfstolen o c h väfva, utan äfven grundligt o c h noggrant lära sig alla förberedande arbeten, såsom bobining (kabbning), ränning (varpning) samt allt, hvad till själfva uppsättningen af väfven i väfstolen hör, på det h o n sedan å egen hand må kunna från början sköta en väf, en princip, s o m ifrån många o c h olika håll blifvit af eleven tacksamt erkänd, detta icke minst från de nyss nämnda främlingarna. Skolan är belägen i n:r 9 — 11 Nygatan, där tre större rum utgöra de egentliga lärosalarne. Väfstolar af olika modeller o c h storlekar stå bär sida vid sida eller o c k åtskilda af en bobinställning, en spolrock eller spolmaskin m e d sin trogne följeslagare, nystfoten, stundom o c k af en spinnrock, på hvilken en ullkarda eller en lintott förvandlas till finaste garn. Se våra illustrationer, där den gamla visan: » U n g m ö n vid sländan satt », åter blifvit en verklighet. Sida vid sida sitta o c k här under idogt arbete ämbetsmansfruar o c h bondhustrur, fröknar ur societeten o c h hemmansägaredöttrar, skollärarinnor, skolflickor o c h tjänarinnor, alla under den skickliga föreståndarinnans egen ledning o c h g e n o m hennes eget outtröttliga nit o c h intresse besjälade af samma tanke: att lära sig, hvad m o r m o r o c h m o r m o r s m o r satte en heder i att kunna o c h att därunder få en hemväfd klädning eller kappa åt sig själfva, en k o s t y m eller nattrock åt far, handdukar, duktyg o c h serveter m.
Committerades förslag till jemkning af extra roteringen samt lill rotering af ordinarie rotering underkastad, oroterad, jord inom Götheborgs och Bohus Län, medelst Nådigt Bref den 2 November 1833, anbefallt bemälde Committerade att med de från säterier afsöndrade insockne frälsehemmans rotering, i enlighet med ofvanberörde Kongl. Kungörelse, förfara; alltså och emedan den af motionären öfverklagade rotering af de före den 6 April 1810 från stamsäterien afsöndrade insockne frälsehemman är, hvad angår sjelfva skyldigheten för dessa hemman att, sedan de förlorat sin insockne-frihet, draga ett sådant besvär, grundad på af Konung och Rikets Ständer vidtagne besl-ut, samt derest, såsom motionären förmenar, ifrågavarande hemman blifvit hårdare roterade, än kronoskattehemman, den eller de, som ansett sig i afseende härå obehörigen lidande, haft sig öppet lemnadt att i laga ordning söka rättelse, få Utskotten vördsamt tillstyrka, all förevarande motion mätte förfalla.. Stockholm den 12 December 1844-. 14 Statsoch Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 25. Ank. till Exp. Utsk. den i3 Dec., kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om indragning af de pä Statens bekostnad underhållne Stuterier. Inom Ilederv.
Raab, Adam Christian: Med betänk, i liand, kan jag icke neka, att bristen af detta comma, som blifvit anmärkt af Frih. Cederström är så stor, att meningen derigenom kunde blifva otydlig, och då vi beklagligen icko äga rättighet alt bär göra denna ändring, så kan jag icke annat än yrka äterremiss, för att få den verkställd, så obetydlig den än må vara. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag anhåller att få instämma med Friherrarne Cederström och Raab. Jag tror, att det vore allt skäl att göra den redactionsjemkning, som här blifvit yrkad, och då detta ärende icke är af beskaffenhet att påkalla någon särdeles skyndsamhet, anhåller jag att R. o. Ad. måtte återremittera betänkandet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid LagUtsk:s betänk, gjorde anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande. Ropades starka ja, blandade med nej; hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva uppfattat detta svar såsom bifall till den föreslagna återremissen. Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 12, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de intecknande af ej mindre lifstidsstädja och undantagsaftal, än äfven all annan afhandling om nyttjanderätt till fast egendom å landet. Den vid detta betänk, fogade reservation af Gr. Mörner upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Au g.: som derefter yttrade: Det är bekant, att i vissa landsskaper mängden af fördelstagare är ganska stor, och att oupphörliga tvister om gränserna för dessa fördelstagares rättigheter hos vederb. förekomma. Jag anser således den ifrågavar. K. propos. vara högst nyttig och nödig, men jag tror, att de anmärkmr som Gr.
Hans föregångares missgerningar och hans egen hållningslöshet i samverkan med hans börd och tidshändelserna för öfrigt läto honom i franska folkets historia till sin egen och sitt folks olycka spela en mer ingripande roll, än hvad hans personlighet egentligen kunde göra troligt. Naturen hade gifvit honom anlag att bli en hederlig och skicklig handtverkare, han råkade emellertid att bli konung. Att det var att grundligt förfela sin kallelse, visade historien och det framgick oförtydbart vid en blick på hans porträtt och beskrifningen af hans inre och yttre menniska. Hans intelligens var medelmåttig, om han ock lär ha lyckats förvärfva goda insigter i geografi och naturvetenskaper. Låssmedsyrket och jagten vöro dock hans hufvudintressen. Utseendet var alldeles blottadt på majestät och elegans och han gjorde ett öfvervägande vulgärt intryck, hvartill de klumpiga fasonerna, den tafatta, disgraciösa hållningen, den starka fetman och dästheten kraftigt bidrogo. Bakom denna vulgära prägel märktes dock en fond af godhjerten-het och hygglighet, liksom hans enskilda vandel utmärktes af en sedlig renhet, hvarigenom han såväl som i de andrabåda egenskaperna bjärt afstack från sina föregångare och sin omgifning. Medan hans svaghet ådrog honom folkets förakt, stöttes af hans dygder adeln ifrån honom, och han stod främmande och likgiltig för nationen. Det mest utpräglade karaktärsdraget hos honom var hans obeslutsamhet och svaghet, och hans deraf föranledda tvära omkastningar fingo ofta en förvillande likhet med svekfulla, falska beräkningar. Han kunde nog gifva sitt samtycke till reformförsök, men egde aldrig ^nod och fasthet att understödja dem som arbetade på genomförandet. Konung, bigott, uppfostrad af jesuiter och i själ och hjerta med religiös ömhet omfattande det förflutnas, den gamla monarkiens traditioner, blef han i mångt och mycket framåt-skridandets och de nya idéernas afgjorde motståndare, och utan att känna dem och, äfven om han känt dem, ur stånd att bedöma dem, föraktade han dessa nya idéer, som ensamma voro i stånd att, med fast besinning, men radikalt genomförda rädda Frankrike.