Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagutskottets Betänkandet!, till sådane arbetens fullbordande, finner jag deremot ingenting att invända, och håller jemväl för, att en så beskaffad frihet icke bör längre utsträckas. 3:0 I anledning af 13 $. förenämnde Art, som tillägger utom Städerne boende Handtverkare rättighet att idka Handtverk, hålla verkstäder m. m, alldeles lika med de inom Städerne bosatte; får jag i detta fall vördsammeligen föreslå, att någon mera bindande föreskrift härvid måtte stadgas. Min tanka är fördenskull den, att så vida en utom Stad boende Handtverkare skall åtnjuta alla de Burskapet åtföljande rättigheter, skall han ovilkorligen vara förpligtad, att uti den Stad, der han Burskap vunnit, deltaga uti alla möjliga onera och preestationer som Borgare-råtten åtfölja, lika med de inom Staden boende; gerna må sådane skyldigheter, som med penningar kunna Staden godtgö> ras efter Debetsedel, med Contant få gäldas och sådane personliga förrättningar, hvilka genom om* bud kunna skötas, jemväl på en Landtborgares väg* nar af en Stadsbo få utgöras, men att denna Stadsbo, bör ovilkorligen vara Borgare och fri man 5 icke någon lejd tjenare. Så vida Stådernes bestånd, och icke dess undergång år föremålet för de blifvande HandtverksFörfattningarne, anser jag det vara af yttersta vigt, att icke någon måtte, med sken af vidgade förde, lar och minskade skyldigheter, lockas att öfvergifva det samhälle, till hvars båtnad han icke blott LngVtskottets Éitiinkanden. vit* som Nåringsidkande, utan som Medborgare i allmänhet är förpligtad att bidraga, 4:0 Den uti *4 §. a£ meränåmde Art. stadgade rättighet till Handtverks-förläggande, anser jag ganska betänkligt, att genom något särskildt sanctionerande uppmuntra. Det kan i alla fall icke förmenas någon , att låna eller försträcka penningar åt en Handtverkare, Som genom stadga och skicklighet tillvunnit sig credit och förtroende, men icke behöfver
Jag trodde i anledning häraf, att Regeringen sjelf skulle väcka denna fråga, då förhållandet onekeligen måtte varit fullkomligen upplyst genom Nerikes Regementes samteliga Rotehållare* protest emot 18 »8 års Bcklädnads-föräfidring samt deras i ämnet af - Ven 5 Augusti f. m. 51 gifne underdåniga anhållan hos Kongl. Majrt; men då jag vid slutet af den för enskilta motioner fastställda tid, ej försporde någon åtgärd i denna väg vara vidtagen, ansåg jag det vara en pligt, att väcka motion för att åtminstone bibehålla talan öppen, hvilken försigtighet jag nu finner fullkomligen rättfärdigad genom StatsUtskottets betänkande, der det bland annat förekommer, att ett Nådigt Bref af den 5o October 1819 bifallit Nerikes Regementes Rotehållares reservation mot ett längre fortfarande af den 1818 anbefalta förändringen i beklädnadens utgörande, än till den nu pågående Riksdagen, men att det tillika ålåge Rotehållarne att till denna Riksdag inkomma med en underdånig ansökan om ändring; hvadan dä detta vilkor blifvit försummadt, Regeringen ej kunnat befatta sig med anmälan hos Ständerna. Likvist får jag dervid erinra, det jag för min del ej kan påminna mig, att det omnämnda Kongl Brefvet af den 3o October 1819 blifvit med Rotehållare communiceradt, det har åtminstone helt och hållet undfallit mig och alla öfriga härvarande Riksdagsmän ifrån Nerike, och förmodar jag i alla fall att ej några fatalier härigenom kunna vara förlorade, då Rotehållarena genast vid emottagandet af befallningen om ändringen, protesterat deremot, och jag nu genom väckt motion sökt fästa uppmärksamheten å nyo på detta ämne. Jag anhåller derföre att med några anmärkningar få besvara StatsUtskottets Betänkande, för att möjligen kunna bereda en annan åsigt af s* Btn g Augusti fm, förhållandet, än den, som ledt Utskottet vid af»tyrkande af de ändringar, jag i min motion åsyftadt. Jag vill härvid ej upptaga en dyrbar tid att söka vederlägga Utskottets skäl, hvarigenom
Ungboskapen vid statens stamholländerier bestod vid samma års utgång af följande: — 160 — Å Gammalstorp, Ayrshire-raee 7. 20. » Riseberga, dito 16. 25. » Ultuna, dito 12. 22. » Warpnäs, dito 5. 8. » Lyckås, dito — 5. » Marienlund, Pembrokeshire-race 7. 11. » Kungsgården, Voigtländer-raee 8. 7. » Haddorp, Svensk race 2. 11. Summa 57. 109. § G. Ur det från statens holländerier meddelade sammandrag af' uppgifterna under året 1859—1860, beträffande kor aUutländsk race, meddelas följande: (Bil. Litt. U.) § 7. I årets redogörelse för stamliolländeri-fonden upptages ett belopp af 2,980 R:dr, som influtit för 2:ne försålda Smålands hypotheksförenings 41 procents^ obligationer med derå upplupen ränta, ehuru den såsom verifikation för denna inkomst åberopade räkning slutar sig på 2,980 R:dr 50 öre R:mt. § 8. Af Kongl. Maj:ts den 3 Februari 1860 till Kongl. Stats-kontoret aflåtna nådiga bref hafva Revisorerne iuhemtat, att ett arfvode af 450 R:dr anvisats till ett kanslibiträde hos Stamholländeri-styrelsen; men dessa medel äro icke till finnandes i Styrelsens redogörelse, oaktadt de lära blifvit till vederbörande utbetalta. § 9- Vid anställd inventering befunnos säkerlietshandlingarne i god ordning. Kongl. Landtbruks-akademien. IIos Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, redovisar denna räkenskap inkomster och utgifter sålunda: D ebet. Bilaga Litt U. till 1862 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 160. Stamholländeri. Län. Race. Marienlund (Susegården) Gammalstorp Hallands Skaraborgs Örebro Ayrshire Upsala Gefle borgs Östergöthlands Westmanlands Warpnäs Wermlands Jönköpings Dito Kalmar Dito Elfsborgs Näsgård Kopparbergs
Härvid upplystes, enligt Kronofogden Tollins memorial till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att löftesmännen Jonas Jonsson i Bockstad och Lars Johansson i Månestad voro inhyseshjon och alldeles utfattige, samt att Magnus Anderssons i Gerstad samtlige tillgångar uppgingo till 629 R.«dr 36 sk. Banko, hvilka till konkurs blifvit anslagne. Arrendemedlen hafva sedermera blifvit bevakade: l:o Uti arrendatorn Johan Petterssons första konkurs. 2:o Uti sysslomannens i Petterssons konkurs, aflidne Kronolänsmannen P. Mönners gäldbundna bo. 3:o Uti sedermera aflidne arrendator Petterssons andra konkurs. 4:o Uti löftesmännen Magnus Anderssons från Gerstad konkurs, och 5:o Uti löftesmännen Lars Johanssons från Månestad konkurs. Sedan Eders Kongl. Maj:ts Högsta Domstol nyligen afkunnat dom uti konkursmålet efter aflidne Kronolänsmannen P. Mönner, och den orsak, som förhindrat målets slutliga utredning, sålunda blifvit undanröjd, har undertecknad Kronofogde, med öfverlemnande af behörige handlingar, utvisande att hvarken i konkursmassorne eller efter den i ufblottadt tillstånd aflidne backstugusittaren Jonas Jonsson funnes några tillgångar till gäldande af nu, efter gjorda inbetalningar, återstående 3,312 R:dr 76 öre Kunt, hos Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anhållit om åtgärders vidtagande för nämnde medels afskrifning i kron oräkenskaperna. Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majsts W. Ygberg, Kronofogde. underdanigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. Jortsberg, Häradsskrifvare. Linköping i Fögderi-kontoret den 18 December 1860. 48 Siongi.
Undanlag härifrån kan egentligen endast göras för blygsamheten sårande skrifter, hvilka alltid blifvit förklarade brottsliga, samt för theoreliska undersökningar af nästan hvilken rigtning som helst, så vida framställnings-sället varit värdigt och falska uppgifter dervid ej förekommit, emedan den tidigt antagna grundsatsen, alt resultatet af en sådan undersökning icke kunde göra ett i sig sjelf lofligt företag till olofligt, fortfarande synes hafva ledt Jury-männen, och förmått dem att i alla sådana mål frisäga Författaren. Sorn i flera märkvärdiga fall frisägelser inträffat, der förbrytelsen legat för ett vanligt omdöme klart i dagen; så återstår endast att derföre antaga den förklaringsgrund, att Nämndens medlidande ingått såsom motiv, då den måhända funnit ett missförhållande ega rum emellan förbrytelsen och det derföre yrkade dryga ansvaret, hvilket missförhållande åter faller sjelfva Lagen till last, emot hvilken med skäl kan anmärkas, att den för hela classer af förbrytelser icke har mer än ett slags straff, utan afseende 8 R. St. Jast.-OmbJEml,- Ber, d. 15 Januarii 1834- på de mångfalldiga modificationer i brottsligheten, som nödvändigt fnåste inträffa med ord och meningar i en tryckt skrift. Då Tryckfrihetsförordningen uti 3 §. 4 morn. endast upptager ett slog af förbrytelser, begångna vid othförmälande af den regerande Konungens Person och gerningar, och derföre bestämmer det svåra straff, som 5 Gap. 1 §. Missgerningsbalken utsätter; så är uppenbart, att då de fall måste sällan inträffa, uti hvilka denna straffbestämmelse vore, efter vår tids bildningsgrad oell begrepp om Majestätsbrott, rättvis och billig, blir Nämnden ofta försatt i det svåra alternativ, att antingen ålägga ett jemförelsevis för båldt straff, eller alldeles frikänna, i brist af något billigt lagbud att tillämpa, hvarigenom tvekan i valet icke gerna inträffar.
Jag ber derföre, att man en gång må taga riktig kännedom om saken, som är af högsta vigt; ty det är icke fråga blott om inkomsterna, utan ännu mer om näringarnas framgång och förkofran, som aldrig vinnes genom bibehållande af förbudssysternet, ty det insöfver fabriksidkarne i en för dem och för Iliket skadlig — om jag så får kalla det — syndasäkerhet. Gr. von Fersen, Hans: För min del har jag icke instämt i Utskrs betänk.; men jag har likväl ej bifogat någon reservation, emedan, då tvenne hufvudsakligen olika meningar funnos, nemi. skydds-och prohibitivsystemets förfäktares, ansåg jag det icke löna mödan att ingå i strid om detaillerna och reservera mig vid hvarje särskild artikel i tulltaxan. Annorlunda vore förhållandet, om fråga varit att uppgöra ett helt system; men sådant är, efter min tanka, alldeles omöjligt med en personal af 48 ledamöter, som genom votering afgöra hvarje fråga för sig. Så vill jag blott nämna, att sedan man först underkastat liufvudgrundern» votering, har Utsk. vidare voterat om nästan hvarje artikel Den iS? Octokcr. i taxan, oell hurudant sammanhang i ärendets behandling på sådant sätt skall uppkomma inses lätteligen af en hvar och kan äfven af sjelfva taxan inhemtas, der det t. ex. befinnes, att alun icke är förbjuden, men väl rödfärg. En helt annan sak är att hylla den ena eller andra opinionen. Utsk. har emedlertid uttryckt sin, ehuru endast så vida, att intet hinder blifvit lagdt för Regeringen att antaga hvilket system som helst. Men i följd af hvad jag nu haft äran nämna, kan jag icke ingå i något försvar af betänk., hvad de klandrade särskilda punkterna angår, och skall derföre endast inskränka mig till meddelandet af några upplysningar. Gr. Posse har gjort anmärkning emot redactionen af underrättelserna och ansett Tullcommitte'ens förslag i denna del böra oförändradt antagas.
Cederström reserverade sig, samt ansåg Utskotten hafva bordt bestämma påföljden deraf, om den föreslagna jemkningen ej godkännes, för hvilket ändamål Utskotten, efter Friherrens omdöme, bordt föreslå Lag-Utskottets förstärkande till Nämnd, enligt 73 §. Riksdags-Ordningen, och tipp. gifva föislag lill Voteringsproposilioner för Nämndens afgörande. Härmed förenade sig Herr Grefve Oxenstjerna. Ankom till Exp, Utsk d. 5 Dec. igry. Uti ätande j i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande t N:o 3y j rörande väckta motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 26 Februarii tSrg, angående Socknestämrnor och Kyrko-Råd. Utskottens föreslående Betänkande, hvilket Högvördige Pr este-Ståndet samt Hedervärda 2» Lags. Allm. Besv. e. Oec.-Utsk. Uti. Bonde-Ståndet bifallit, liar deremot af Höglo/lige Ridderskapet och Adeln samt Vällojlige Borgare-Ståndet blifvit återremitteradt, på graad af dervid gjorda anmärkningar: x:o af Herr Grefve Cronhjelm till Hakunge, Otto August_, af hvilkens, uti ett vidlyftigt anförande, på ett mindre hofsamt sätt gjorda erinringar emot Utskottens behandling af frågan, Utskotten icke ansett erforderligt eller lämpligt att till besvarande upptaga andra anmärkningar, än deni, som till saken höra, nemligen: A) Angående Socknestämmor. Att ändamålet med den väckta motionen just varit alt bereda efterlefnad af 6 §. i Kongl.
Jemte framställning af nästförut afhandlade afhandlade fråga om lönanslag för en President i KrigsKollegium, hade Kongl. Majrt, i Dess nådiga Proposition till Rikets Ständer 9), förmält, att dessutom, vid KrigsKollegii nya reglering och organisation, uppkommit ett behof utöfver förra staten af 497 R:dr 3 sk. 2 rst., med 163i tunnor spannmål under penningelöner beräknad; äfvensom Kongl. Maj:t föreslagit, att den för Chefen vid Wermlands FältjägareRegemente förut anordnade lön måtte ökas med 678 R:dr 16 sk., jemte 30 tunnor mera spannmål under lönen. Rikets Ständer, hvilka, på sätt redan förmäldt är, genom skrifvelsen af den 6 Oktober 1834, angående några med Statsregleringen gemenskap ägande frågor, Irsta punkten 10), till Kongl. Majrt i underdånighet inberättat Deras beslut, att, vid anslående dädanefter af nya löner eller förhöjning i gamla, i 9) Bihanget till RiksStåndens Protokoll 1834 och i835, irsta Sami., irsta Afdeln., p. i3. 0) Samma Bihang, io:de Sami., irsta Afdeln., Nro i5o. 36 förra fallet ingen spannmål och i det sednare endast det förut varande tunntalet finge under lönerna beräknas, anmälte derefter, i Deras underdåniga skrifvelse af den 6 nästderpåföljde November, angående regleringen af utgifterna under Tredje Hufvudtiteln X1), uti Irsta punkten: att De beviljat uppförande af det föreslagna penningebeloppet å KrigsKollegii stat, men utan tillökning i det förut varande spannmålsanslaget; och uti örte punkten: att, livad angick frågan om lönförhöjning för Chefen vid Wermlands FältjägareRegemente, Rikets Ständer icke kunnat bifalla någon förändring i den för samma Regemente vid nästförutgångna Riksdagen reglerade och då förhöjda aflöningsstat.
Hennes bref börja verkligen skrifver du så sällan? hvarför kommer du aldrig bli ledsamma. Bara jeremiader ständigt. Hvarför hem? Har du glömt mig? o. s. v. Hon känner inte Ja, gubevars! Hon tycks inte lida af någon det glada Stockholmslifvet, hon. Här har man minsann annat att göra än sitta och skrifva långa, sentimentala bref till sin hustru. BERTA. här, när komitén räcker så länge? Men kunde inte Lissi komma och hälsa på dig WILHELM. på en så lång ångbåtsresa vid denna årstid. henne några dumheter. Och lemna barnen! Eller släpa dem med sig Nej, vet du hvad, Berta, gå för all del inte och sätt i BERTA. raska dig. Vore jag som hon, skulle jag komma och öfverWILHELM. Öfverraska mig! Det kan inte falla Lissi in. BERTA. Hvarför det? WILHELM. Hon vet, att jag inte tål öfverraskningar. BERTA. ningar, så skulle jag bestämdt just därför WILHELM. som du. Dessutom tror du hon har pengar att göra en så lång resa utan mitt tillstånd? BERTA. Har hon inte pengar? När du är så länge borta? WILHELM. Det tror jag nog. Men Lissi är lyckligtvis inte Om jag hade en man, som inte tålde öfverrask hvarje månad men inte ett öre mer. Hör, Berta, du skall hjälpa mig att köpa en riktigt vacker Hon får lyfta på kontoret en bestämd summa klädning till Lissi att ha med mig hem och du skall ställa om, att den blir sydd hos den förnämsta och hofvet sömmerska i staden den som syr åt aristokratien BERTA. har hon lust att betala ett par hundra kronor för en klädning WILHELM. Om hon har lust! När det är jag som betalar! BERTA. pengarna i stället och finge använda dem som hon själf vill. WILHELM. säga dig. Jag vill se min hustru väl klädd jag Men det skulle inte jag bli glad åt, skall jag Men hon skulle visst bli glad, om hon finge Men Lissi hör ju inte till aristokratien. Och
Förordningen den 9 November 1844 föreskrifvet, att hvarje handling, hvarigenom besittningsoch nyttjanderätt till hus eller jord derstädes blifvit på viss tid eller på lifstid upplåten, bör, såvida den skall mot egandeeller nyttjanderätt, hvilken tillkommer annan, än den, som upplåtit eller lika med honom berättigad är, hafva bestånd, hos Härads-rätten intecknas. Nu mera torde det alltså vara sällspordt, att den, som fått åt sig upplåten nyttjanderätt till annans fasta gods å landet, icke iakttager den försigtigheten att låta vid vederbörande domstol inteckna sin rätt. Härtill kommer att ganska många kontrakter redan enligt gällande författning äro från stämpel befriade, intill dess de hos domare eller exsecutor företes, nemligen de, som afslutas af husbonde med underhafvande åboer, hälftenbrukare, landtbönder, tjenstefolk eller andra arbetare. Hvad åter städerna vidkommer, så är, genom Kongl. Kungörelsen den 21 December 1857, rättighet äfven medgifven att inteckna nyttjanderätt till hus och jord derstädes, äfvensom nyttjanderätt till stadsjord, som till hus och jord ej hörer. Men äfven om det icke skulle särdeles ofta komma i fråga att begagna sistnämnda rättighet, så finnes i afseende på städerna ett särskildt skäl för den ifrågavarande afgiftens borttagande, nemligen att den drabbar husegare alltför ojemnt. Under det nemligen den husegare, som t. ex. på tio år borthyrl sitt hus eller en del deraf, endast erlägger stämpelpapper efter den hyra, som för ett år är betingad, måste deremot den husegare, som nödgas oftare ombyta hyresgäster, så ofta nytt kontrakt upprättas, förse detsamma med stämpelpapper.
Enka, ta han ar för andra gängen gist: eller qwinna i sitk andra gifte täter tagra sig af sin förra mans, ogifta Broder, och fä widare; tä böke then ogifta Åttatio daler och then gifta Et hun» drade Itio daler, eller förwandlaS böterne, ther thö brista, kill fängelse wid wakten och bröd H. 8- Begär Man i thesia leder enfält hor, medan then makan lefwer, genom hwilken Swägerlaget kommer, säsom dä Man, medan hustrun lef» wer, lägrar hennes ogifta Syster eller hustruns Broders eller Systers ogifta dotter, eller en ogift Man lägrar sin ännu lefwande Broders, Faderbroders eller Moderbroders hustru och sä widare; tä straffes then ogifta med Tjugu och then gifta med Tjugufyra dagars fängelse wid wakten och bröd, såsom the ther icke blott hor och Swägerstaps brott föröfwat, Utan ock nära stvldes förtroende högeli, gen misibrukat. Dubbelt hor i thesia leder straffes med högsta kropspligt. L. s. 8z6 Den 18 November. Z. y. Häfdar man sin aflidna hustrus St,'lifmoder, eller Stjufsons hustru eller sin Stjufsons Enka, eller hafwer qwinna lägersmålnred sin mans Stjuflader eller Stjufmoders man eller, sin mans Stjufmoders efterlämnade man, lä bötes säsom för lönskaläge: Samma Lag ware om i andra Swägerlaget ä sidone lagersmal ster. Balkrz Lap. §. i. Nu will Kärande eller Swarande jäf, rva Domaren göre thet beskedliga och dömwc Domaren sjelf om det jäs: Thesse äro Laga jas-. Om
N:o g3, i anledn. af väckt motion om nedsättning i priset å det krut, som för bergsprängningsarbeten utlemnas från Kronans förråd m. m., blef samma utlåt, ånyo begärdt på bordet af Grefvarne Cronhjelm, Otto A u g., samt von Fersen, Fl a n s. Ånyo föredrogs och bifölls SlatsUtskts d. 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt. N:o 99, i anledn. af väckt motion om lönersättning åt AmiralitetsRammarrådet Strandberg. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag har visserligen ej velat begära ordet för att afstyrka bifall till detta betänk., emedan jag finnér saken vara af den kinkiga beskaffenhet, att den svårligen kunnat behandlas på annat sätt; men jag får säga, att StatsUtsk. på ett både fintligare och knapphändigare sätt, än jag hade väntat, kommit från en ganska svår omständighet. StatsUtsk. har nemi. sagt, att det var i J anuari månad 1825, som AmiralitetsKammarrådet Strandberg begärt att få afgå ur tjensten samt att med sin innehafvande kamererarelön vai'da på expectance-stat öfverflyttad, och Utsk. har sedermera omtalat, att det var d. 11 i samma månad, som han erhöll tjenstledighet. Utsk. har förbigått, att han erhöll tjenstledighet 3 dagar förrän han begärde den. Det är blott detta jag velat anmärka, och jag tog liflig del i discussionen derföre, att han utan egen begäran blifvit skiljd från sin tjenst. Jag finner, att vidden saken nu intet står att göra, och beklagar endast, att den stackars mannen blifver lidande. Detta anförande har jag velat afgifva endast derföre, att man ej må tro, att det nu anmärkta förhållandet undfallit mig, som så lifligt deltog i discussionen vid motionens remitterande till StatsUtsk. Föredrogs ånyo StatsUtskts d. 27 sisth Maj på bordet lagda utlåt.
Jag har visserligen hört sägas, att dessa tjenstemäns göromål skulle vara mera betungande i åtskilliga län än uti andra, men då det är otvifvelaktig!, att Länsbckhå 1 larne, som skola föra landsböckerne, i alla län hafva lika många titlar deri, och att skillnaden egentligen består i större summor i ett härad än i ett annat, samt det i allt fall är nödvändigt, att en tjensteman skall hafva utväg till en nödtorftig bergning, om om han än icke skulle vara alldeles öfverhopad med tjenstegöromål, hvartill kommer att Länsbokhållare-platserne äro af betydlig vigt, enär Länsbokhållaren vid Landskamererarens förfall skall förrätta dennes tjenst; så får jag vördsamt föreslå, att alla Länsbokhållare erhålla en lön af 1000 Rdr, samt att Landtstats-tjenstemän - Den 23 September e. m. 345 nens lönestat således skall förhöjas med det belopp, som för sådant ändamål erfordras. 11 r Prytz, Lars Adolf: Jag anhåller att få yttra mig ang:de de föreslagna lönerne för LänsNotarier, LänsBokhållare, LandsKanslister och LandsKontorister. De förstnämnde tjenstemännen, eller LänsNotarierne, skulle visserligen, enl. K. M:s af StalsUtsk. tillstyrkta förslag, få en lönetillökning af 250 Rdr genom lönernas förhöjning från 500 till 750 Rdr, men jag för min del anser, att denna lön är alltför ringa för en tjensteman, som i och för sin bergning är helt och hållet beroende af sin ordinarie lön. LänsNotarien är vanligtvis en person, den der icke är upammad inom sjelfva LandsKansliet, utan kommer från främmande håll. Landslianslisten befordras sällan till LänsNotarie, och då en sådan tjensteman tillsättes, har Landskanslisten vanligen under en längre tid innehaft sin plats och till sig dragit alla de kommissioner, som finnas att tillgå och gifva en icke obetydlig inkomst. LänsNotarien kan således icke erhålla någon sådan biförtjenst, utan inskränkes till sin ringa ordinarie lön.
Efter yttrande af några betänkligheter, i afseende på det beräknade kostnadsbeloppet för de föreslagna upprensningarnes verkställande, så att en 6 fots djup segelled äfven vid lågt vattenstånd i Dalelfven erhöiles, och efter rättande af sökandernes uppgift, att de för rensningar af flera andra vattendrag beräknade kostnadssummor blifvit lill hela sitt belopp såsom statsbidrag anvisade, har Styrelsen för allmänna Yägoch vattenbyggnader, uti infordradt underdånigt utlåtande angående ifrågavarande arbets-företags understödjande med bidrag utaf allmänna medel, tillstyrkt, att ett lån å 326,000 R:dr R:mt måtte för meranämnde jernvägsanläggning beviljas och ett anslag af 31,000 R:dr samma mynt för rensningsarbetena, helst den föreslagna kommunikationsleden, efter alla anledningar, skulle blifva af stor vigt för jernbruken och masugnarne samt hyttorna inom vissa delar af Westmanland, Dalarne samt Gestrikland; och borde det sålunda förordade statsbidraget få utgå 12 Stals-Ulskottels Ullålande M 258. till det bolag, som ville förbinda sig att utföra hela detta kommunikationsföretag, eller både jernvägen från Norbergs Kärrgrufva till Asköforsen och rensningsarbetena i Dalelfven lill Upbo och i Amungen till Ostbo. Yid öfvervägande af detta med hvad mera handlingarne rörande den ifråga ställda kommunikationsförbättringen mellan Norbergs grufvor och Dalarne innehålla, bor Utskottet funnit sig icke kunna lemna ulan afseende den i Vägoch Vattenbyggnads-styrelsens underdåniga utlåtande gjorda erinran emot fullständighelen och tillförlitligheten af undersökningarne och kostnadsberäkningarne för de föreslagna rensningsarbetena, i Dalelfven. På sätt bemälde Styrelse jemväl erinrat, torde dessa rensningsarbeten emot det statsbidrag, sorn dertill varder beviljadt, böra utföras i sammanhang med jernvägsanläggningen mellan ofvannämnde grufvor och samma eif, helst syftemålet med den föreslagna jernvägen endast till en del kornine att vinnas, såvida icke den härigenom beredda kommunikationsleden utsträckes längre än till det ställe vid elfven, der sjelfva jernvägen skulle sluta.