Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Päder Knutsson i Weinget i Ledings-penningar 3. 12. 4 Skäpp. Rogh 16. — 3 Skäpp. Bjugh . 1: 4 6 Skäpp. Hafra . 1: 4 1 st. Fååhr med lådh 1. __ ' 1 st. Gaas I 2. 3 st. Fougdegiestery . — 9• För detta m. fl. Hemman annoteras Grefve Axel Lillia alla nährskrefne Hemman till Grefskapet donerade undantagandes Kyrkians och Kyrkioherdens fryheter. 1646 års Jordebok för Hallands Län. Halmstads Härad Harplinge Sochnj Kiörke-Hemman (fol. 202). Lars Bängtsson i Ranagra Gestery-peng — 12. — 2 L® Smör 3: 16. — 2 L® Smör 3: 16. — 12 Rätteligen utdragit betygar Stockholm af Kongl. KammarArchivi-Contoret d. 3 Sept. 182g. C. F. Holmberg, Kongl. Kammar-Archivi Inspector. Alt föreskrifne i 1646 års Jordebok anförde Kiörke-IIemman Lars Bängtsson i Ranagra vid jemförelse mellan 1647, 1648 och 1725 årens Jordeböcker synes vara det samma som i 1647 års Jordebok benämnes Lars Bängtsson i Rynnagra, i 1648 års Dito Lars Bängdtsson i Lyngagra och i 1725 års Dito Lyngåckra Lars Bengts, det varder på begäran härmed intygadt. Stockholm af Kongl. Kammar-Archivi-Contoret d. i April i83o. l. s. 4i H. p. 56. (b) B. A. Hägg. Den 10 September f. m. 5y Afskrift. Bil. Litt. B. Utdrag af Träslöfs Kyrkas RäkenskapsBöcker för följande är: Silfverm:t. 1662 års Räkenskap: Städsmål af Olof Tästenss. i Clastorp för 1 l pund Smör D:r I 2 öre PSr 1664 års Räkenskap:
A och I lades till handlingarne, med förklarande, att Preste-Ståndet vidblifver sina i afseende på desamma redan fattade beslut; och blef förevarande Utlå tande i öfriga delar af Ståndet bifallet. S. D. Beslöt Ståndet, att genom utdrag af protokollet vördsamt och vänligen inbjuda de öfrige Riks-stånden till instämmande uti de af Preste-Ståndet, vid föredragning den 4 innevarande månad af Särkilda Utskottets Utlåtande N:o 20, i anledning af Riks-Ståndens beslut och återremisser vid behandling af Utskottets Betänkande N:o 13, med förslag till förordning angående vilkoren för bränvins försäljning, fattade beslut: l:o angående stadgandet uti 26 § af förutnämnde förslag till förordning, hvilket stadgande Ståndet ansett böra erhålla följande lydelse: "Under Söneller Helge-dag må ej bränvin, som är föryttradt genom partieller minut-handel, till köpare utmätas eller utlemnas." "På landet vare då all utskänkning förbuden." ”7 stad åligge. det vederbörande myndighet att, efter innevänarnes hörande, bestämma om utskänkning får ske, och i detta fall hvilka timmar om dagen den må vara tillåten. Dock må denna tillåtelse ej utsträckas öfver tiden efter klockan fyra eftermiddagen." ”Under Gudstjenst skall utskänknings-slälle alltid vara tillstängdt.” 2:o angående intagande näst efter 29 § af ett stadgande i särskild §, så lydande: ”Ej må någon tillåta tjenstehjon eller lösa personer, som sjelfve anskaffa bränvin, att samlas i hans hus eller bostad, för att der vistas under bränvinets förtärande." Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 57, med förslag till tillägg i 109 § Regerings-formen och 80 § Riks dagsordningen, angående uppskof i Riksdag. Prot.-Utdrag den 21 Oktober 1854. 485 Dessa förslag antogos till grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets
Utan att stappla på en enda stafvelse läste jag upp det långa stycket; som ett rinnande vatten rann det utur min mun. Församlingen satt der och lyssnade med stum bäfvan och beundran. Och kyrkoherden Carl Johan Stålbom hade vid detta tillfälle säkerligen en förnimmelse af det ljus, som min moder sett i drömmen, ty han lade sin hand på mitt hufvud och sade, profeterande, att jag kunde blifva min församling till stor nytta och glädje. O, det var ett af de herrligaste ögonblicken i mitt lif! Det var början till min upphöjelse, ty jag hade funnit nåd inför den mägtige herden i församlingen och genom honom skulle jag också blifva i tillfälle att utbilda mig i den rigtning, ditåt mina rika anlag pekade. Intill denna tid hade min moder med all omsorg hållit mig afskild från bygdens barn, på det att icke elaka bygossar skulle lära mig några odygder. Äfven om min yttre menniska vårdade hon sig synnerligen. Sålunda tillät hon mig aldrig en dag, att gå otvättad och okammad, ej heller att syssla med sådana simpla och smutsiga arbeten, som bygdens barn eljest få underkasta sig, såsom till ett par exempel att rengöra i ladugården, plocka potatis o. s. v. Ej heller ville hon, att jag skulle egna mig åt det för gossar så vanliga herdekallet, utan lemnade i stället sin tribut till underhåll af vaktepojke för alla gårdens kreatur. Sålunda kunde jag uppträda i hemmet så snygg som trots något herrskapsbarn och jag ansågs af alla och först och främst af min ömma moder som ett ovanligt älskvärdt och städadt barn. Det enda ställe, der jag hittills fått skåda någon större menniskosamling, var i Glimminge kyrka, dit min moder tidigt medförde mig. Du höga tempel på kullens sand! Din spira pekar mot himlens land, Din klocka manar med gälla ljud Att dagligt tänka på Herran Gud. Du skådar glädje1, du skådar sorg2, Du starka Glimminge Zionsborg; Till dig jag ställde min första färd3 Och dig jag gifver min sista gärd4. Kyrkoorgelns brusande toner fyllde min barnasjäl med jubel och bäfvan, ja, med en försmak af de heliga härskarornas sång inför Lambsens tron.
Jag öfvergår nu till den 5:le, som angår bildandet af öfre kammaren. Af alla tänkare i sådane ämnen, som detta, hvilka jag känner, är det vitsordadt, att största svårigheten ligger i bildandet af denna kammare. Nog går det an att bilda den nedre, hvilken måste vara byggd på nationel grund, och derföre har jag sagt i det skriftliga anförande, som jag förut haft äran för B. o. Ad. uppläsa, det jag tror, att då man säger, att det icke är möjligt att bilda en pairskammare i Sverige, så begår man ett misstag, ty man skall ej begära en sådan här af samma beskaffenhet, som i England, än mindre som i Frankrike. Går man ifrån den Engelska karakteren af pairskammare, så tror jag att elementer i Sverige finnas för bildandet af en sådan kammare. Detta har äfven Hr Akerman erkänt, och hvilket äfven synes af det förslag, Dea 12 Mars f. m. 151 han till Const.Utsk. ingifvit; men att dömma deraf, så saknar denna öfre kammare en ganska essentiel egenskap. Jag har haft tillfälle att inför R. o. Ad. göra en bekännelse redan förlidne år, då fråga var att antaga eller förkasta det representationsförslag, som hvilat sedan förra riksdagen, den nemi. att man ej åstadkommit någon bevisning att Adeln vore essentielt nödvändig för monarkien. Jag måste återtaga detta nu; jag har hört flere värde ledamöter af delta Stånd fästa sig hufvudsakligen vid detta, under åberopande af Montesquieu för en vidare utveckling af delta ämne; men så mycket mätte jag säga, att en större litteratur har uppkommit sedan denne författares tid, hvaraf jag ej kunnat finna antagligheten af den sats, att Adeln vore nödvändig för monarkien. Men, det må vara; deraf följer icke, att jag är färdig att bilda en öfre kammare efter Hr Åkermans förslag, att Adeln genom särskilda classer skulle komma att sprängas, och således icke ingå som Adel annorlunda än på ett underlägset sätt. Jag har trott och anser nödvändigt för Sverige under många decennier ännu, att Adeln ingår med kraft ochnstyrka i representationen.
Efter framställning, att, för Sveriges välbestånd, vore af högsta nödvändighet, att Svenska jernet» afsättning i Norra och Södra America be - 4 Allm. Besv, och Ekon. Utskottets Utlåtande, N-.o 20. fordrades, samt, med uppräknande af de, för detta ändamål, mest tjenliga hanmar oell handelsplatser derstädes, har Herr Carl von Hauswolff uti en hos Höglollige Ridderskapet oell Adeln ingifven och till (fetta Utskotts behandling remitterad motion, föreslagit, det Kongl. Majit. täcktes låta infordra de af Premier-Lieutnanten H. Gosselman m. fl. landsmän, hvilka besökt America, utgifna skrifter, upplysande så val om jernhandelns nu varande tillstånd i detta land, som om de jernvarors beskaffenhet, hvilka der förbrukas, samt dessa uppgifter Rikets Ständer meddela, på det erforderliga medel matte anslås och de utvägar beredas, hvilka kunna på kraftigaste sått befordra ett så riksgagneligt ärende till Svenska jernhandelns förkofran uti den nya verldsdelen. Då Utskottet trott sig finna, att de upplysningar i detta ämne, som motionären ansett behöOiga, hufvudsakligen åro afl förvänta, i anledning deraf, att Premier-Lieutnanten Gosselman under sistförflutna åren fått sig af Kongl. Maj:t i Nåder uppdraget att, på Statens bekostnad, företaga resor inom America, till utrönande af hvarjehanda för det allmänna gagneliga företag, äfvensom i Utskottets tanka det lärer kunna antagas, att Gosselman, efter sin återkomst till fäderneslandet, ej underlåter att afgifva de upplysningar, som med expeditionen blifvit afsedde; så anser Utskottet den af motionären äskade framställning till Kongl. Majit i denna del icke vara behöflig, och då motionen till sitt öfriga syftemål år alldeles obestämd, samt något så beskaffadt förslag af ekonomisk art, som kunde blifva föremål för en underdånig önskan till Kongl.
Hon är sig inte sjelf lik. Jag vet inte, hvad det går åt henne, sedan LOUISE. Nej, det är jag inte. BOTILDA. Agnes! Hon måtte väl inte gå hän och bli som LOUISE. Då dör jag hellre. BOTILDA. En får nog gå här, så länge Han vill. LOUISE Slå inte ut sådana stora ord till Vår Herre! har åter satt sig vid fönstret och stirrar ut. BOTILDA. födelsedag. Det är inte något godt varsel. LOUISE. Kära hjertandes, inte ska hon gråta på sin Jag kan inte hjelpa det. BOTILDA. Hon har det ju så bra. Alla menniskor 108 - tycka ju, att hon är snäll och rar. Hemlighetsfullt. Kan hon gissa, hvad jag såg i dag morgse, då jag gick på torget? LOUISE. Nej. BOTILDA. redan ute i sin trädgård och kan hon gissa hvad han gjorde? Klockan var bara sex, men kamrern var LOUISE. Nej. BOTILDA. sterbukett, kantänka Nog vet en hvar den skulle hän, alltid! LOUISE. Plockade blommor. Till en riktigt fin blom Ja, kamrern är ju alltid så snäll. BOTILDA. väl sina randiga skäl, kantänka! Jo, jo men! Skulle väl det vara! Han har Det hörs en hvissling af ett lokomotiv. LOUISE. Nu kom tåget. BOTILDA. Det är väl en förfärdelig hop folk och fä 109 - med, kantänka. Det är stor hästmarknad, må hon veta. Patron Svensson är inne med alla hur dom vimlar ut! Patron på Tjellmo och prosten i Wallby och inspektor Knutson! Men hvem är den unge herrn, han går med? gladt uppfarande. LOUISE tre unghästarne Går hän till fönstret. Nej, se Viggo! Nej se, Viggo! Viftar med sin näsduk utåt. BOTILDA. hade så när inte känt igen honom! Nej, se så Ja, minsann är det inte herr Viggo! Jag brådt han har. Kantänka. Ja, nu får jag ut och ställa om kaffe, så han kan få en smula varmt i sej!
Var'n kry? ja, hå' mor din med. De 'öll Fick di nån fisk då? känningar? KALLE. Jaså Nä-ej, bara några valar strömming. (paus). Såg du te' några andra var hinte hutan. Hösterman var nere och lag ny brygga, för di lär få hångbåt dit på häftersommarn, och så ska' di 'a haktion hefter kärngen, för 'o dog te påsk. hvad skulle 'o göra? O' va' heländig 'ela vintern, både hi magen och bröste, hå så när vårsprickningen kom, så tyckte 'o väl hatt det hinte var lönt te dras met längre. Men, hatt du hinte visste håf det? KALLE. ANDERS. Jaa, ANDERS. Det Dog hon? KALLE. Nej, jag har ju legat nere i Malmö med ångbåten i vinter, sen vi sluta att fara på England. ANDERS. 'Ar du inte skrifvit 'em då? Nej, det kostar så mycket i brefporto så och när jag ändå skulle hem till midsommar (paus). Har du hört något om Hanna? ANDERS. KALLE. ANDERS. 'O hä lika stursk och kavat som 'o brukar. tycker jag 'o hä så grymt vacker men stursk hä 'o, hå, nu 'ar 'o då kuntant tagit böxerna håf gubben, säger di. Han ville hinte göra haktion, men haktion skulle det bli, tyckte ho'... hå haktion blir det, hå det sjelfva dan för midsommarhafton händå! KALLE. Ja, men när gumman är död, så skall di väl hålla aktion efter henne. Rätt skall väl vara rätt. KALLE. ANDERS. Hinte Ja visst. Höstermans 'Anna? Är hon lika vacker med? det hä' hinte för den deln, inte ... hutan det hä' för hatt 'o ska' gifta sej, säger di. hvem då? KALLE (stiger upp och tittar uppåt land). Med ANDERS. Ja-a, ANDERS. Nä-ej,
S ta ts-G Iskottet lår i anledning häraf yttra, att, enligt nu gällande Författningar, det icke är något Stats-Verkets åliggande att vidkännas någon Inqvarterings-kostnåd för de Regimenter, Corpser, eller till Militaire-Stater hörande personer, som uti Städer äro förlagde och till Garnizon höra, hvadan Utskottet ej eller kan tillstyrka, att Staten må åtaga sig någon utgift till inqvartering, hvarken lör Vendes Artillerit Regimentes Befäl, dess Tygstat, eller Cornmendanten i Christianstad, hvilket deremot är ett Christianstads husegare tillhörande åliggande; Men då 1720 års Inqvarterings-Ordning, uti tillämpningen synes vid de sedermera förändrade förhållanden , icke vara öfverensstämmande med närvarande tiders fordringar, och jemväl gifver anledning till den olika tydning, att inqvarterings förmånen, å den ena, och inqvartering-skyldiglieten å den andra sidan, blifver gan^a skiljaktigt beräknad, samt förorsakar ständige tvister de inqvarterings-gifvande och inqvarterings-tagande emellan , hemställer Utskottet, om icke Riksens Höglofl. Ständer , till undanrödjande af dessa olägenheter skulle finna nödigt, att i underdånighet an - i443 Stats-Utskottets Betänkanden• hålla, det Kongl. Maj:t täcktes låta öfverse 1720 års Inqvarterings-Ordning och vid nästa Riksdag förelägga Riksens Ständer förslag till de ändringar deruti, som Kongl. Maj:t kan i Nåder finna med billighet och närvarande tiders förhållanden instämma; hvilket till Riksens Högloft. Ständers bepröfvande vördsamligen hemställes. Stockholm den 27 Junii 1823. Ankom den 28 Junii 1823. Utlåtande i anledning af Herr Gust.Hjertås Motion, om reglering till förbättring i Lönvillkoren för Befälet vid indelde Arméen. u.i ett hos Höglofl.
Under sednare tider hafva jemväl stora leverantörer inköpt ofantliga qvantiteter råg från Ryssland, emedan varah der fås för bättre pris. Nu frågar jag om sådant är billigt, och om det är rättvist att på detta sätt låta den inhemska producenten lida? Att tullfriheten skall utgöra en säker grundval för att reglera handeln, kan jag icke inse. Då skulle i de nyss upräknade länderna en sådan frihet blifvit införd, emedan jag är ölvertygad att deras statsmän liro lika angelägna som Sveriges att befordra deras länders bytta så väl i afseende på spanmålshandel som i alla andra hänseenden. Jag anhåller således, att, med afslag å Bevilln.Utskits Betänk, i denua del, en sådan tull måtte åsättas så väl malen sorn omalen spanmål, som Gr. Liljencrants föreslagit. Gr. Liljencrants: En talare har här framställt obehöflig heten af att sätta tull på spanmål, derföre att Sverige numera är ett sädesexporterande land. Detta är visserligen sannt, men exporten omfattar icke de 2 siidesslag, på hvilka jag anser tull böra sättas. En af Hr Wolffelt gjord utredning bevisar, att, om jäg undantager åren 1854—55, då nästan ingen import af dessa sädesslag egde rum, liar Sverige i medeltal importerat årligen omkring 330,000 tunnor råg. Man talar om att Sverige numera är ett sädesexporterande land, och man augifver såsom skäl dertill den olantliga utveckling, som jordbruket vunnit i sednare tider. Att så är förhållandet är något, hvaröfver både jag och andra fröjda sig. Men att den million tunnor, sora nu exporteras, är en produkt af seduaste tider, måste jag helt och hållet bestrida. Vi veta nemligen, att innan den nya bränvinslagstiftningen infördes, tillverkade Sverige 30 till 40, ja 50 milhr kannor bränvin. Nu till* verkas deremot blott 14 milhr, således en skilnad af mer än 16 milhr. Der få vi kanske reda på den spanmål, som nu exporteras.
Den recognitionsinkomst, som för sådana upplag och aflastningar skulle tillskyndas hamnen och således jemväl Sverige, vore väl icke för små partier af särdeles betydenhet, men då det blefve fråga om millioner, skulle den uppgå lill betydliga summor ; och det är klart att, i a56 Den g September f. m. den män Rysslands handel årligen tilltager, lomme också nederlagets betydlighet att ökas. För öfrigt skulle kostnaden för den befästning, som fordrades för alt göra denna hamn och ön till en fullkomligt säker nederlagsort för hvilka magaziner och hvilka capitaler sorn helst, icke uppgå till mer än 3oo,ooo r:dr med materialier, terrain-ulredning och allt hvad dertill hörer, hvarförutan möjligen vid verkställigheten stora besparingar i denna summa kunde äga rum, på grund af den öfverlopps-kalksten, som, uppbruten, kunde upplåtas åt ägarne af i hamnen befintliga kalkugnar. Jag vill nu icke ingå i någon utförligare utveckling af frågan, utan får endast vördsamt tillstyrka bifall till Utskts betänkande. Hr Lagerhjelm, Pehr: Utan att ingå i någon politisk betraktelse af frågan, hvartill jag för närvar, icke är skicklig, ber jag likväl att få yttra mig i hufvudsaken. Frågan bar 2!ne ganska bestämda egenskaper och förhållanden, eller en allmän och en enskild karakter. Den enskilda synes mig icke tillhöra Ständerna. Målet är redan anhängigt hos K. M., hvilket jag anser vara en stor lycka, i anseende lill den svårighet, sorn dess complicerade beskaffenhet utvisar. Jag tror det vara svårt att finna hvad sorn är det rätta för Riket i detta afseende; men skulle den sökta rättigheten beviljas åt dem, som nu derom anhållit, sä finner jag naturligt, att de öfriga corporationerna inom Riket, af enahanda beskaffenhet, måste äga rätt alt vinna samma fördel. Ett sådant meddelande af ifrågavar. rättigheter åt ej allenast Slitö, utah äfven åt andra ställen på Svenska kusten, skulle, efter min åsigt, helt och hållet förändra det handelssysteme, som för närvar, äger rum för Sverige.
Dä nU Kongl. Maj:t uti nådig skrifvelse till Götha CanalDirection af den 39 September J815 forordnat, huru med de använda hemmanens väglotter bör förhållas, och antalet af nyhemman, heldst i Vadsbo Härad, beständigt okas, kunde Canalbolaget icke belastas med den i fråga satta vägundarhållningen, emedan Canalen, en gång färdig, i?ke äger hvarken dragare, redskap eller folk till väglagning utom sitt område, äfvensom ej haller något hemmantal, hvilket är grunden f<>r ail väglagning; och skulle berörde onus för öfrigt blifva ett prejudicat för andra pålagor och utskylder, hvilka skulle göra privilegiernas föreskrift och skattfrihet till intet. Hos Högvördig a PrestStåndet har Pierr Biskopen m. m. Doctor Carl von Rosenstein uppläst Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga skrifvelse af den 19 September 181.5 af innehåll: att, i händelse de ny hemman i Skaraborgs Län, hvilka efter redan slutade eller snart upphörande frihet'år, väghållning åläggas kan, icke skulle arnes tillräckliga eller tjenliga att besörja den väghållning, som förut ålegat de genom Götha Canalanläggning bortgångne hemman och Lägenheter, ny vägdelning borde anställas, dervid kostnaden skulle af Kongl. Majit och Kronan samt CanalBolaget, till hälften hvardera, bestås; men den ökade väghållningen Häradets samtelige vägrödjningsskyldiga Hem - Besv. och Ekon. Vtsk. Betcinkanden. 509 msnsinnehahare till last falla. — För öfrigt har Herr Dactorn och Bi köpen anfört enahanda skäl för Bolagets fritagelse från vägUnderhållnirg, sorn riem Herr Grefve vört Platen b gagnat, endast m. d den skillnad i afseende på antalet af de hemman, hvilka genom Canalanlägg ingen gått förlorade, att desse hemman, enligt Herr Doctorns och Biskopens uppgift, skena utgöra blott i3|-dels mantal.
Ombudsmannen samt kontorsskrifvare-graden tillhörande tjenstemän må emot taga och bibehålla andra ordinarie tjenster, sä vida Fullmägtige icke finna desamma för tjenstgöringen inom Riksgälds-kontoret hinderliga; men de öfrige tjenstemännen vid detta verk få ej innehafva annan ordinarie tjenstebefattning: dock må den ordinarie tjensteman derstädes, som för närvarande innehar befattning utom verket, och, enligt förut gällande stadganden, icke varit skyldig denna befattning frånträda, densamma äfven efter tillträdandet af den pä nya Stats-Vtskottets Memorial JV$ 224. 13 staten uppförda lön bibehålla, under vilkor dels att, derest hans utom Riksgälds-kontoret innehafvande syssla skulle vara för tjenstgöringen derstädes hinderlig, från endera tjensten afgå, när Fullmägtige sådant äska, och dels att, vid befordran inom detta verk, frånträda ordinarie tjenste-befattning utom detsamma. § 189. Till belöning för extra arbeten och till uppmuntran för extra-ordinarier, som ådagalagt synnerlig flit och skicklighet, ega Fullmägtige att för innevarande är använda Ett tusen R:dr samt från och med nästa års början Ett tusen femhundra Kalr för hvarje år; dock får hvad häraf under årets lopp, icke behöft utgifvas, under ett påföljande år ej för samma ändamål användas. För öfrigt ega Fullmägtige icke att tilldela betjeningen vid Riksgälds-kontoret hvarken ljuspenningar eller andra arfvoden, än de i aflönings-staterna och detta reglemente särskildt bestämda eller medgifna. § 190. Såsom begrafningshjelp eller understöd för sterbhusen efter aflidne obemedlade tjenstemän och vaktbetjenter vid Riksgälds-kontoret och f. d. Generalassistanskontoret. ega Fullmägtige att, under loppet af hvarje år, disponera en summa af högst Tvåhundratjugofem R:dr. § 191.
Stockholm, tryckt hos H. Nisbeth, 1865. Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 7. 1 7. Auk. till Exp.-Utsk. den 21 Dec. 1865, kl. 1 e. m. Konstitutions-Utskottets Memorial till Rikets Ständer, angående föreslaget tillsättande af särskildt Utskott för behandling af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner om förändring i grunderna för B ev äring sinrättning en, m. m. Enligt hvad Konstitutions-Utskottet af detsamma tillhandakomna protokollsutdrag inhemtat, liar Höglofiiga Ridderskapet och Adeln inbjudit Med-Stånden att förena sig i det af förstbemälda Riks-Stånd fattade beslut om tillsättande af särskildt Utskott, bestående af fyra ledamöter från hvarje Riks-Stånd, för handläggning af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner dels angående förändring i grunderna för Beväringsinrättuingen samt om bildande af en Landstorm, och dels angående grunderna för infanteriets och kavalleriets organisation, om rättighet för deri indelta soldaten eller ryttaren till tidigare afsked, samt om arméens vapenöfningar och underofficersbildningen. Denna inbjudning har af Högvördiga Preste-Ståndet blifvit antagen, men af Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet afslagen, hvadan, då i denna fråga sålunda två Stånd stadnat emot två, dess afgörande, jemlikt 36 § 3 mom. Riksdags-ordningen, tillhör Konstitutions-Utskottet, sorn af sådan anledning tagit densamma i öfvervägande. Af det vid tillfället förda diskussionsprotokoll, hvaraf Utskottet fått kännedom, synes, att afsigten med ifrågavarande inbjudning varit att genom de i de Kongl. Propositionerna innefattade särdeles vigtiga och vidt omfattande frågornas behandling af ett särskildt derför tillsatt Utskott, kunna åstadkomma den sorgfälligare pröfning af desamma, som erfordrades för afgifvande af ett sakkunnigt omdöme.