Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
JVs 79, i anledn. af väckt fråga om lån till inrättande af en benmjöls-fabrik. JVs 80, ang:de ett föreslaget lån till staden Umeå för den å dervarande kyrka företagna reparation. JVs 81, i anledn. af väckte frågor om inlösning af r:gs-sedlar, som inom den derför stadgade preskriptionstid icke blifvit till invexling företedda. JVs 82, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om försäljning af det s. k. material-huset JVs 274 i Kalmar stads vestra qvarter. jn 83, i anledn. af återremisser å StatsUtsk:s Utlåt. JVs 84, i anledn. af väckt motion om utbyte af Komministers bostället Mörby emot Troxhammars kronohemman. JW 85, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. till R. St., ang:de 22 De 5 April. utbyte af indragna pukslagare-boställel Hvetlanda, Thomasoch Kulla-gårdarne emot Häradsh.-bostället Repperda Drakegården i Jönköpings län. JS1 86, i anledn. af K. i\I:s Nåd. Propos. till R. St., ang:de utbyte af ett Häradshöfd, i Öfre Fryksdals samt Öfre och Nedre Elfdals Tingslagers domsaga på lön anslaget qvarnställe. Banko-Utskottet: JV° 29, i anledn. af väckt fråga om förhöjd pension åt Enkan efter afl. Stereotyperingsoch Tryckeri-föreståndaren C. A. Broling. JVS 30, ang:de Riks-Sl:ns skiljaktiga beslut, i anledn. af Utsk:s Mern. JVs 28, med upgifl om och huruvida någon del af den sedan 1851 års början uplupna Bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande.
Vt skottet» Éetänkandtni J51 alla andra fromma Stiftelser, samt AkademieHemman; Af och tillträdes Husesyner å alla Kronans och. Statens Boställen , samt de derom fallande Utslag och Bref; Afsked för Kyttare, Dragoner, Soldater, Båtsmän och Spel i Nummer; Allmogen för: Alla BesvärsSkrifter, Ansökningar och Förklaringar, jemte dertill hörande Bilagor, som hos Kongl. Maj:t ingifvas; De Supliker, som i Kongl. Maj:ts egna hani der afleinnns ; och De Prestbevis , deraf Dahl Allrnogan , enligt Författningarne, eger, att i stället för Pas» sig begagna, då de söka arbete i landsorterna; Anordningar; Ansökningar till Kongl. Maj:t af Allmogen, Ryttare, Dragoner, Soldater, Kronans Båtsmän, samt Enrolleringsoch Fördubblings - man* skap med flere af gemenskapen vid Militairen. Af en hvar om Bokars och Ekars fällande, Svedjeland och utsyning dertill, eller om utsyning till ny Aker och Ang, Beteshagars intagande och uppodlande till Nybyggen , då jemnväl de i desse fall haline undersökningar och vederbörandes Utslag ära frie från stämpladt papper; iVid klagan öfver tillfogadt våld och oförrätt af KronoBetjente eller andre Ämbetsmän , enär saken innefattar ett verkligt brottmål; som röra Akademier m. fl. se Actioner j i Brottmål och Fiskalisk^ Actioner, »arnt i B-villningsUisliottets fatanftanden.
Med afseende ä den wärfwade Under Oficerarens och Soldatens i närwarande ribs dyrhet högst knappa och otillräckliga aflöning, har Stats-UlstotteL i desi förra betänkande förestagit en tillökning af 2 si. Banco om dagen i Gaget för hwar Karl as den lienstgö» rande stvrkan af Artilleriet och Konungens Egit wärftvade Regemente, men blott till i si. per man wid Mörnerska Husar Regementet samt 25 procents Lönförbättring för Under-Officerare wid Artilleriet och Konunacns Egit wärfwade Regimente. Emot detta Utskottets sörstag har uti de Respective RiksStänden icke någon anmärkning blifwit gjord, utan har deremot hos Högloft. Ridderskapet och Adeln samt uti Högrvördige Pröfkeoch Heberwärda Bonde-Ständen det beslut blifwit fattadt, art den tillökningen i underhållet, som Riksens Ständer kunna bewilja för Under-Officerare och tjenstgörande Troupper wid wärfwade ArmLen stall ifrän och med innewarande ars början beräknaö; men som en sadan förmän icke blifwit - 8l4 Den 19 Zebrusrii wit af Utskottet tillstyrkt för Flottornes Under-Officerare och Manskap »vid Wolontaireoch Sjö-ArkillerieRegementerne; Sä hafwa flere Ledamöter, sä hos Högloflige Ridderstapet och Aoeln som uti det Hederwärda Bonde-Ständet yrkat, att en flik tillökning äfrven för veste Troupper mätte förefläs. Det war wisierligen icke af mindre ömhet, för detta Manskaps belägenhet, som Stats-Utskottel uti dest förra betänkande förbigick besia Corpser Utskot. tet kände att Manskapets aflöning war mer än .50 procent högre än hwad manstapet wid Artilleri,: Regemenlerne och Konugens Egit wärfwade Regemente i gage älnjöt.
K. M:t föreslog derföre att till undvikande af detta arbete och vinnande af större enkelhet, de för hvarje län inflytande folkskole-afgifterne måtte å samtelige församlingarne fördelas i förhållande till de inom hvardera af dem mantalsskrifne personers antal, i enlighet hvarmed uträkning borde af Lands-kont. upgöras. Sedan StatsUtsk. uti Utlåt. N:o 51 Litt:a A. anfört: att Utsk. icke funnit förslaget medföra någon betydlig lättnad uti Upbördsmännens redovisningsbestyr, men deremot åstadkomma ett ökadt arbete för Lands-kont., äfvensom en eller annan församlingsrätt till ifrågav:de kommunal-afgift skulle, ehuru i mindre mån, kunna äfventyras, hvadan Utsk. hemställde, att proposm icke måtte bifallas, blef detta Utlåt, af R. St:r godkändt. Om förhållanderne underkastas en närmare granskning, synes mig emedlertid otvifvelagtigt, att ett helt annat resultat deraf bör vinnas. Om man besinnar, att redogörarne inom hvarje fögderi skola, förutom folkskoie-afgifternes behöriga redovisande uti fögderiräkenskaper, deröfver för hvarje församling inom fögderiet uprätta serskilda redogörelser och för detta ändamål fördela de uti förstnämnde räkenskap, under upbörd, afkortning, leverering och restantier förekommande poster på dessa församlings-redogörelser och af dem utskrifva duplett exemplar; så torde det väl svårligen kunna bestridas, att sådant medför en ganska betydlig tillökning uti redogörarires göromål och att det vore en icke ringa lättnad att derifrån befrias.
Några enstaka stora vattendroppar sipprade då och då genom tälttaket utanför fönstret och krossades mot altanens bleckgolf; det var som om en flock genomvåta, hemlösa dufvor pickat med sina näbbar på rutorna för att komma in. I sin stora stol borta vid det ena fönstret satt Heinrich Heine med den tjocka mjuka nattrocken svept kring sin lilla hopsjunkna kropp. Blyertspennan hade stannat i hans hand, och hufvudet hade sjunkit ned mot bordet, just der den brinnande lampan kastade sin hvita cirkel af ljus. Den sjuke hade skrifvit ett par timmars tid; nu voro krafterna slut. Hjernan kändes tom, der fans icke en tanke mer att mynta ut i guld och trött så att den icke längre kunde sammanhålla de tankefragment, viljan redan pressat som blodsdroppar derur. Det var som om alla yttre sinnesförnimmelser stannat af; som om det icke funnits mer än en enda kanal — hörselns — mellan den yttre verlden och detta trötta Kristus-hufvud, omgifvet som med en gloria af det hvita lampskenet, lyssnande till det fallande regnets entoniga, klanglösa symfoni. Men innanför den bleka pannan lefde fantasien sitt eget lif. Öfver tankarnes ödemark hvälfde sig en himmel, liflöst blå, utan sol och upp mot denna himmel blickade en vattenspegel, aflångt rundad och genomskinligt klar som en menniskas öga. Detta öga såg en underlig vintergata draga sig öfver den skumma himmelen, från horisont till horisont. Den började som en blek strimma i öster, bredde sig ut, efter hand som den kom närmare, till en ström af hvirflande, böljande dimma; och hvarje hvirfvel, hvarje bölja, hvarje nyans af den hvita dimman var ett ansigte, ett minne, en längtan från hans förflutna lif. Oaflåtligt strök denna karavan öfver den liflöst blåa himmelen. Borta i vester samlade sig dimman, tätnade till mörka moln och föll som regn till jorden. Hvarje droppe, som föll, var en brusten illusion, en förtätad längtan, ett afkyldt minne.
Jag är öfvertygad att, då vårt porceilaine ej kan concurrera med utlänningens, skulle det blifva sämre, om tullen nedsattes till 25'procent. Herr Cederfchjöld: Enligt dea principe Utskottet framställt, och sorn här varit anta» gen, att de artiklar, hvilka väl hos oss produceras, men ej till erforderlig mängd eller godhet , borde vidkännas en lägre tull , har jag trott, att porceilaine borde stå uti samma cathegori, som läder, emedan det här tillverkas , men af mindre god beskaffenhet. Då man nu ej utsatt mera än 25 procents tull för läder, bör åtminstone icke högre tull bestämmas för porceilaine. Herr Hjerta förenade sig med Herr Cederschjöld. Herr Grefven och Lern dt-Mar/kalken hemstälde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att inkommande Tullen å oäkta Porceilaine, alla slag, ej specificerade, borde från 50 till 25 procent nedsättas. Ropades Ja. ”Qvicksilfver; eller Mercurius; Inkom1’mande Tullprocent 20.” Herr Cederschiöld; Då qvicksilfver icke Ceri 20 dii"usti /. m, 81? lär linnås inom landet, och vi deraf hafva eft väsendteligt behof, så hemställer jag, om icke tullen derå bör nedsättas till 10 procent. Herr Grefven och Landt Mar [kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg inkommande fullen å Qvicksilfver böra frän 20 till xo procent nedsättas. Ropades Ja. ”Rotter, Sparris; Inkommande Tullprocent ”50; Utgående Tullprocent 1. Herr Cederfchjöld: Mig synes det ej rätt billigt, att lägga så hög tull på Sparrisrötter, Om man kan få dem bättre utifrån, än vi kunna åstadkomma dem, skulle jag tro det vara en ren vinst att införa dem , och åtminstone nog, att belägga dem med 10 procents Tull. Herr Grefven och Landt Ma rfhalk en föreslog, att inkommande Tullen å Sparrisrötter måtte från 50 till 10 procent nedsättas. Bifölls.
R e g n o c h snö slogo på rutorna och man hörde vågskalpet långt borta. De två sutto därinne i detta h e m, som de älskat så högt, o c h där de upplefvat så härliga år, de sutto där, tysta, bägge lidande för hvarandra, utan att kunna lindra hvarandras sorg, utan att k o m m a närmare hvarandra. Och så k o m auktionen. Bidrag mottagas ined tacksamhet. Logogryf. I den stilla natten hvilken ton jag hör, Öfver land o c h vatten vinden hon o m för. Som en andehviskning sången utan ord Svinner hän i r y m d e n i ett tyst accord. Kanske att det hjärta sig för världen slöt Andas så sin smärta ut i nattens sköt. Eller månne Zefyr uti furans topp B e r att sig få hvila blott tills sol går o p p. Se, där öfver taken sitter storkefar, Tänk o m hela saken är för h o n o m klar; » Fågel ifrån Nilen, s o m så vida far, K a n du lösa tviflen o m h v e m sångarn var? » Klokt han på mig blickar, vaggar på ett b e n Och i nio nickar ger mig svaret sen. Hvad mål som Nansen sig hade satt För årslång k a m p uti köld o c h natt? En vinterdräkt o c h en ädelsten. En öknens skatt. Och hvad heter den, H v a r s liknöjdhet för bostadsbrist Ett ordspråk blifvit hos oss till sist. Hon svepte kappan N. Charad. första är, du tänker föga. Mitt andra dygden kan emot det höga M e d tillförsikt, bland sorger o c h besvär. Mitt tredje, m e d ett k, du ej kan blifva du ste skynda h e m till Hanna. Men sinnet var ej så tungt längre, h o n hade ju skymtat lif där långt ute, o c h det var s o m från detta nya lif något meddelats till henne. — «Det finnes ej vinter så lång, att det ej k o m m e r vår en gång. » H o n kunde hoppas nu.
Stufverum vid Andra Lif-grenadier-regementet; 3:o, angide gjord underd. ansökning om öfverlåtande till staden Christianstad af en Kronan tillhörig tomtplats derstädes; 4:o, angide jordafsöndring från Kapitens-bostället BredarydNorregård för utvidgning af Bredaryds församlings kyrkogård; 5:o, angide utbyte af jord emellan Kronan och Malmö stad; 6:o, angide ytterligare anslag för det nya jordeboks-verket» fortgång; 7:o, angide anslag för framtida vårdandet af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarna; 8:o, angide ersättning till K. Theaterns och Hof-kapellets pensions-kassor för de af dem tillförene åtnjutna afgifter utaf enskilde skådespelare m. fl.; 9io, angide utbyte af de till boställe åt Länsmannen i tredje distriktet af Westra härad i Jönköpings län anslagne hem mansdelarne ^ mtl Repperda Annegården M 9, | mtl Repperda Källagården M 3, samt | mtl Ufvanäs Westergården, mot kronoskatte-kavalleri-augmentshemmanet ^ mtl 3, Hultsjö Bergagården ; 10:o, angide befrielse för Fältkamereraren m. m. Ph. A. Arells enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observations-procent och anmärknings-medel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömda; tlio, angide upphörande af den s. k.
DL hon sil stolt och känsligt talade om " min far ", s&amp; undrade jag hvilken plats i hennes minue som upptogs af hennes öfriga, linga förflutna lif, da hon som maka, mor och enka hade erfarit ljufva fröjder och ftkkrossande sorger, hvilka hon, fastän svag och spad hade ofverlefvat. Allt tycktes hafva försvunnit och blifvit begrafvet for henne; blott de första banden voro ännu lefvande och verksamma oaktadt tid och död. Jag fann att hon m h t e Iiafva tillbragt den största delen af sitt lif hos ain hder, och att hon betraktade sin ratt att vara till uteslutande ur den synpunkten att hon var hans dotter; men jag kande ej d&amp; den verkliga det. faktum namligen, förklaringsgrunden för hennes hangifvenhet att hon uppoffrade sig sjalf för hans skull, för hans goda namn. Den dotterliga tillgifvenheten hade blifvit ftirstarkt med kanbiinda det starkaste af w&amp;nskliga band: det, som förenar dan uppoffrande med den, för bvilken uppoffringen sker. Det fans ni&amp;gonEing af moderskarlek i hennes barnsliga beundran för den Ungesedan döde mannen. ko8llsvard kallade hon Jag stannade till middagen hos henne det, och den sparsamma lilla maltiden kunde likaviil kellas det ena som det andra, men hon var g&amp;stvanlig och behaglig utan ursäkter och krlis. Hennes lugna vardighet öfvergaf henne ej förr än d i jag skulle g&amp; hem. " Ack, mitt kara barn, jag kan ej lata er g % ensam hem den 18nga vägen - det a r illa nog för mig, men för er, som &amp; r ung, &amp; r det h möjligt.^ " NBva1, Miss Fannyn sade jag, VA kan jag ju Eeiefonera efter ett stadsbud. n " Hvarför det, min vän? " " För att följa mig hem. " " Ett stadsbud? " " Ja hvarför inte, det göra s i alltid, d&amp; vi äro radda att g&amp; en~arnrna.~ " Bevars viii!
Med stöd af hvad sålunda förekommit, tillstyrker jag underdånigst, att Eders Kongl. Majit täcktes föreslå Rikets Ständer beviljandet af följande förhöjningar i anslaget för Carolinska medico-kirurgiska Institutet, nemligen för vård, underhåll och förökande af bibliolheket, samlingarne m. m. från 1,000 Ridr till 2,200 Ridr — laboratorium från 500 Ridr lill 900 „ — samt för Artis obstetricia adjunkten, jemte lönen, ett arfvode af 500 , — utgörande den härigenom uppkommande tillökningen i Institutets stat 1,500 Ridr Riksmynt. 25:o. Sedan en särskild afdelning af Allmänna barnbördshuset i Stockholm blifvit, till beredande af ytterligare förbättring uti barnmorske-elevernas undervisning, upplåten åt barnmorske-läraren, kunde den vid inrättningen anställda Förestånderskan, som enligt Kongl, brefvet den 15 Februari 4 8 44 åtnjuter 250 Ridr Riksmynt, emot skyldighet att biträda barnmorske-läraren vid elevernas undervisning, icke medhinna att, jemte sina öfriga åligganden vid inrättningen i sin helhet, fullgöra berörde skyl - Anslag till Barnbördshusen• - 54 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket i859. dighet vid denna särskilda afdelning. Direktionen har derföre funnit nödigt att antaga en särskildt biträdande eller så kallad Instruktions-barnmorska, att, jemte bestridandet af närmaste sjukvården å den åt barnmorske-läraren upplåtna afdelningen, biträda denne vid elevernas undervisning, och har Eders Kongl. Majit under den 20 sistlidne April i nåder beviljat ett arfvode af 187 Ridr 50 öre Riksmynt åt en Instruktions-barnmorska för tiden från den I i sistnämnde månad till slutet af innevarande år. Då inrättningen nu saknar tillgång alt fortfarande aflöna en sådan för densamma behöflig person, har
M:l i underdånighet anmält, att betalning för ett år 1822 exporteradl och till Paschan i Tripoli Jussuf Caramanli försåldt. parti krut, tillsammans utgörande 2,050 centner, hvaraf 1,000 centner tillhörde E. K. M:t och Kronan samt återstående 1,050 centner egdes af enskilde personer, sistlidet 424 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N.-o 146. år till Utrikes Departementet ingått i vexlar med 45,796 R:dr 17 sk., deri, efter del uppgifna kostnader blifvit aldragna, Kronans andel utgjort 22,078 li:dr 22 sk. banko, å hvilken sedermera till Krigs-kollegiurn inbetalda summa utgått en f. d. General-konsuln Adolf Hahr, af förekommen anledning, nådigsl tillerkänd ersättning af 1,951 R:dr 10 sk. 6 r:sl bauko, hvarefter återstoden, eller 20,127 ll:dr 11 sk. 6. r:st samma mynt blifvit i Rikets Sländers bank innestående oell i Krigs-kollegii räkenskaper upplagen utan sammanblandning med öfriga influtna krut-försäljningsmedel. Vid underdånig föredragning af denna underdåniga anmälan och Krigs-kollegii i sammanhang dermed gjorda underdåniga anhållan om nådig föreskrift i afseende på dispositionen af förberörda 20,127 R:dr 11 sk. 6 rist banko, hade E. K. Mils nådiga uppmärksamhet blifvit fästad derpå, att uti ansökningar, som ännu vore under förberedande handläggning, anhållan blifvit hos E. K. M:t i underdånighet framställd, dels af Magistraten i staden Christianstad derom alt 3:ne kronan tillhöriga krut-kapeller, hvilka, till fara för staden, äro belägna, 2:ne inom dess södra del och det 3:djc vid norra delen, måtte till annan, mer lämplig och mindre faraväckande plats förflyttas, hvarvid staden medgifvit, all af dess mark å den så kallade
Enligt de, efter förhållandena år 1851, af General-Post-Styrelsen gjorda beräkningar, visar sig emellertid att en minskning i Post-verkets inkomster af omkring R9,000 Ridr genom ett 4 sk. medelporto skulle uppkomma. Då härtill lägges kostnaden för frimärkens förfärdigande, förslagsvis upptagen till 1,000 Ridr årligen, provision för försäljning deraf, uppgående, efter dylik beräkning, å .2 procent, till 8,000 Ridr, de betydligt ökade administrationsoch transport-kostnader, äfvensom den ersättning till posl-tjenstemännen för förlorade inkomster af lösväskor, posträkningar m. m., som genom det nya systemets antagande blefve en följd, torde ofvanberörde summa, afven om i beräkning tages en i brefvexlingen genast uppkommande till vext, tvifvelsutan komma att uppgå till så betydligt belopp, att Stats-verkets af postmedlen hittills påräknade årliga inkomst af 115,000 Ridr icke vidare kunde utgå. Under närvarande förhållanden synes Stals-verket dock icke kunna undvara detta bidrag; och då ersättning derför icke iärer kunna genom andra, mindre, än nu varande post-bevillningen, tryckande afgifter beredas, har Utskottet ansett det vara lämpligast att för närvarande och intill dess sig visar att Stats-verkets tillgångar medgifva uppoffrandet af ofvanberörde utaf postmedlen påräknade bidrag, någon förändring af post-väsendet i omförmälde riktning icke må ega rum; hvadan Utskottet hemställer, att nu gällande post-taxor må vid innevarande riksdag bibehållas oförändrade; i följd hvaraf de, under förutsättning af förändrade portosystemer, dels i Kongl. Majits Nådiga Proposition, dels oek i Herr Petterssons motion för öfrigt framställda förslag torde böra förfallaStockholm den 8 Maj 1854. Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N:o 44. Reservation af Herr Grefve Björnstjerna, C. M. »Lika med Bevillnings-Utskottet, hyser äfven jag betänkligheter att biträda den af Kongl. Majit föreslagna öfvergångs-reform med tvänne rayons-porton.
Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till och dels afslag å ifrågav:de förslag, framstälde H. Exc. propos. å bifall till förslaget, som besvarades med många nej, jemte ett eller annat ja; hvarefter gjordes propos. å förslagets afslående, och då dertill svarades starka ja tillika med några nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Hr Stjernsvä rd: Ehuru resultatet af Hr Gr:s o. Landtm:ns på mitt förslag framstälda propos. utföll så ofördelaktigt, så vill jag ändock ej uptaga tiden med någon votering. Jag vill dock fästa R. o. Ad:s upmärksamhet derpå, att dessa gemensamma öfverläggningar, hvilka så mycket klandras, utgöra likväl en stomme till det förhållande, hvartill vi, huru vi än deremot må spjerna, en gång måste komma. Derföre tror jag, att det med förnuft och eftertanke är fullkomligt öfverensstämmande, att redan nu, så mycket som möjligt, söka draga fördel af desamma. De kunna visserligen i närvarande stund betraktas som barnet i sin linda, men lossar man ej på bandet, utvecklar sig ej fostret, vill man ej, redan nu, söka åstadkomma en jemkning i sättet för vår representation, ju mörkare blifva utsigterna att snart få detsamma ordnadt i enlighet med tidens fordringar. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande StatsUtsk:s den 4 och 8 dennes på bordet lagde Utlåt. N:o 47, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Första Hufvudtitel. lista punkten, angående anslaget till H. M. Konungens Hofhållning. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Yid sjelfva ingressen till Utsk:ts Betänk, i denna del tager jag mig friheten anmärka, Den 11 Februari f. m. 399 att deri omnämnde procent-fördelning mellan Sveriges oell Norige* utgifter iinnu aldrig, mig veterligen, blifvit R. St:rs pröfning understäld, mycket mindre bifallen.
Han ville ge bara; och han skulle ha gifvit sin älskarinna om han egt någon. Ja, han gaf också anvisning på inspektorens dotter, hvilken brodern mycket rigtigt fann behag i. Men i stället att sucka bakom trädstammarne gick han fram och pratade vid henne, i all oskuld likväl. Detta var den djerfvaste handling Johan sett i sitt lif utföras, och han kände sig sjelf likasom ha vuxit. Han förstorade sig, hans svaga själ likasom handlade genom broderns starka nerver, och han identifierade sig med honom. Han var lika så lycklig som om han sjelf tilltalat flickan. Han gaf idéer till exkursioner, upptåg, roddturer, och brodern satte dem i verket. Han upptäckte fågelbon och brodern äntrade trädet och plundrade dem. Men detta räckte endast en vecka. Sista dagen, när afresan skulle ske, sade Johan åt Gustaf: Vi ska köpa mamma en vacker blombukett. Ja vars. Och så gingo de till trädgårdsmästaren på herrgården. Gustaf bestälde, men det skulle vara fint. Under bindningen gick han och åt bär i trädgården helt öppet. Johan vågade icke röra något. Ät du, sa brodern. Nej, han kunde icke. När buketten var färdig tog Johan upp och betalade den med tjugufyra skilling. Gustaf gaf intet tecken ifrån sig. Så skildes de. Vid hemkomsten öfverlemnade Johan buketten från Gustaf. Modern blef rörd. Vid qvällsbordet väckte blommorna faderns uppmärksamhet. Dem har Gustaf skickat mig, sade modern. Han är alltid bra snäll, och Johan fick en sorgsen blick, ty han var så hård. Faderns öga glimmade till under glasögonen. Johan kände ingen bitterhet. Ynglingens svärmiska offerlusta hade slagit ut, kampen mot orättvisor hade gjort honom till sjelfplågare, och han teg. Han teg äfven, när fadern skickade Gustaf en handkassa, och i ovanligt rörda ordalag förklarade huru djupt han känt detta fina drag af hans goda hjerta. Han teg hela lifvet igenom med den historien, äfven när han hade fått anledningar att känna bitterhet, och han talade slutligen först, öfvermannad, fallen och trampad i arenans smutsiga sand med en grof fot på bröstet och utan att se en hand lyftas för att vifta: nåd.