Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tillgängarne uppgingo deremot vid samma tid till endast. lt:dr 843,287: 3. 7. samt utgjordes af: Fordran för lånet till Gefle-Dalajernvägen R:dr 640,000: — Dito för dito till jernvägen emellan sjö arne Norra Barken och Wessman » 88,888: 42. 8. Dito för dito till jernvägen i Norbergs bergslag, i kapital och upplupen ränta » 100,774: 3. 7. Uppköpte hypotheks-förenings-obligationer för ränteoch amortissements-fondens räkning, i kapital och ränta » 4,512: 18. — Innestående behållning å räkningen M 2 i Rikets Ständers Bank » 9,111: 35. 4. 7. hvadan skulderne alltså öfverstego tillgångarne med R:dr 3,946,070: 1. 9. — 51 — Uti den af Fullmäktige till Revisorerna afgifna berättelse upptagas skulderne i följd af för sålde fonderade Stats-obligationer intressen, förslagsvis till Riksgälds-kontoret, för förskjutne TiUgängarne vid samma tid utgjordes af: Fordran för lån till Gefle-Daiajernvägen Dito för dito till jernvägen emellan sjöarne Barken och Wessman . Dito för dito till jernvägen inom Norbergs Bergslag Inköpte Hypotheks-förenings obligationer Interessen, förslagsvis Kontant behållning å Bankoräkningen JU 2 Bristen K:dr 186,600: » 3,646: » 7,746,888: 42. 8. Dels af ofvannämnde serskilda redogörelse, dels af Fullmäktiges Berättelse hafva Revisorerne inhämtat att Inkomsterne för åren 1855 och 1856 samt första hälften af innevarande år varit följande: Af Riksgälds-kontoret härutöfver förskjutne medel: under år 1855 R:dr 1,436,666: 32. — » 1856 » 3,162,444: 21. 4. » första hälften af 1857
Det finnes icke något till stat organiseradt land, som icke eger armar tillfyllest för sitt försvar, om det eger villjan att försvara sig; men ett fol k fattigt land, hvars samlade stridskrafter måste dragas från långväga, lill ofta obebodda trakter, kräfver en föregående omtanka till krigsförnödenheters anskaffande på de punkter, man i förvägberäknat såsom naturliga stöd för krigsrörelserna. Ett folk fattigt land, som hvarken kan uppställa eller på fredsfot underhålla någon betydlig stående armee, måste på nationalbeväringen beräkna sitt hufvudsakligaste försvarsmedel. Detta medel, ehuru pålitligt och godt, innebär likväl hitintills olägenheten af bri - 138 Ben i December. stande färdighet ach krigsvana, vid höljan af ett. fälttåg. Denna olägenhet bl ifver större, i den Biån den flendtliga hären icke företer samma brister; och nödvändigheten, att i möjligaste måtto motväga dem, hillver, så mycket påtagligare.. Om Stockholm vore uppfylldt med krigsförnödenheter af alla slag; örn hela armeen med all beväring kunde dit samlas med så stor skyndsamhet, att samlingen icke af fienden kunde förekommas;. så sattes, i alla fall för mycket på spel genom en, vid början af ett fälttåg, under en oftast obehaglig årstid, vågad afgörande drabbning med en oöfvad, icke krigsvand, annee, emot dea bäst disciplinerade armee i verlden.. En olycklig utgång af den första bataillen skulle ofelbart medföra hufvudstadens intagande, tillika med den ofördelaktiga opinions verkan på hela landet, som säkerligen blefve en följd af att icke i tid hafva vant sig vid den tanken, att Stockholms intagande alltid, vid ett alfvarsamt krig med vår östra granne, blifver en oundviklig följd af dess läge inom vårt förändrade gränsförhållande. Maretha! de Saxe yttrar uti sina Réveriesj ”att menniskorna alltid förlora hufvudet, då oväntade händelser inträffa”, ock De ii i December. jag kan med möda föreställa mig all den. villervalla, som, under det bäst organiserade sjöförsvar, skulle blifva en följd af Stockholms oberäknade intagande af en^fiende.
Deremot har nästan hvarje ministér kunnat bibehålla sig längre tid i England, alltsedan parlamentet blef permanent; och om detta ännu icke är fallet i Frankrike, så härleder det sig ifrån de partiers strid, som ännu äro qvar efter Republiken, Kejsaredömet och Restaurationen. Så snart Frankrike blir helt och hållet constitutionelt, måste genom Kamrarnes permanens de täta minister-förändringar upphöra, som der hittills egt rum. Denna princips antagande, äfven för Sverige, måste allt mer och mer synas påkalladt. Under mellantiden emellan Riksdagarne har opinionen trädt i representationens ställe, hvars gång ingen kan beräkna. Ingen ministér, så ren och förträfflig den än må vara, kan hindra, att densamma icke blir under denna mellantid misskänd och klandrad. Den har, i sådant fall, icke något medel att rättfärdiga sig. Slutligen kan den oblida opinionen, äfven om den vore falsk, blifva en lis idée, gripa omkring sig öfver allt och beherrska de sammanträdande representanterne; hvaraf ministérens afgång blir en nödvändig följd. Å andra sidan saknar ministéren sjelf, under denna mellantid, tillräcklig och säker ledning. Huru skall den under meningarnes strid göra sig ett begrepp om den opinion, som kommer att råda hos den blifvande representationen? Deremot kan, i fall representationen sammanträder hvart år, om än under kortare tid, ministéren aldrig vara oviss om den andra Statsmagtens me - Constitutions-Utskottets Memorial, N.o it. 5 ning. Icke eller kan denna vara obekant med ministérens system. Misstroendet, som, när det intränger emellan Statsmagterne, ej kan annat än föda olyckor, kan knappast uppstå, när representationen är permanent, emedan i misstroendets ställe alltid vissheten kan träda. Herr Werrn har gjort till vilkor för denna förändring i Sveriges statsskick, att Riksdagarne endast skulle vara 3 månader. Detta vilkor är nödvändigt, om de ej skola blifva för kostsamma för landet. Mellantiden af nio månader kan i alla fall anses för en ajournering, icke mycket långvarigare, än den, som eger rum vid Nord-Americas congress.
Här finnes ett Kongl. Maj:ts Bref, som stadgar, att vederbörande Domare skola döma efter de Författningar, hvilka finnas intagne uti Årstrycket. Således är Årstrycket fqr vederbörande Domare alldeles oumbärligt, och kan icke för närvarande indragas. Utskotten hafva nu föreslagit, att utdelandet af Årstrycket jemväl till auctoriteter, som erhålla Författningssamlingen, måtte fortfara endast så länge och intilldess Författningssamlingen kan bringas till den fullkomlighet, att Författningarnes promulgerande genom densamma må kunna äga rum. Sker detta, så behöfves derefter icke vidare Årstrycket; men att nu genast, såsom man synes önska, borttaga Årstrycket, skulle blifva ganska vådligt, och föranleda dertill, att vederbörande Domare ofta kun - 94 Den 11 Junii e. m. de blifva nödsakade alt så lill sägandes döma på måfå. Jag medgifver visserligen riktigbeten af Herr Hjertås anmärkning, att Årstrycket har ett otjenligt format, samt innehåller mycket onödigt papper; men att endast derföre upphäfva det, går ej an. Intilldess alla nya Lagar och Författningar, i följd af Kongl. Majrts derom meddeldte beslut, varda i Författningssamlingen behörigen promulgerade, måste Årstrycket bibehållas; men så snart denna förändrade, af Utskotten nu äfven föreslagne, promulgation äger rum, kan och bör, på sätt Utskotten jemväl tillstyrkt, Årstrycket upphöra. Jag tror derföre, alt det ändamål Ridderskapet och Adeln önskar kan genom bifall å Utskottens Utlåtande vinnas. Herr Hjerta: Jag åsyftar icke något annat, än hvad Friherre Ehrenborgh yttrat sig sjelf åsyfta. Ehuru jag yrkat, att Årstrycket skulle försvinna, medger jag likväl, att, så länge det existerar, det må utdelas till alla dem, som förut fått det.
Ridderskapet och Adeln samtPreste-Ståndet hafva beviljat det af Kongl. Maj:t äskade anslag, 6,600 R:dr, att såsom lön på Stat för fyra nya Ledamöter i Kongl. Götha Hof-Rätt uppföras å Andra Hufvud-Titeln, med förklarande af sistnämnde Riks-Stånd, alt i de fullmagter å berörde löner, som för vederbörande utfärdas, bör intagas det förbehåll, att innehafvarne fingo åtnöjas att blifva transporterade till annan Hof-Rätt, i händelse nu existerande kommo att fördelas på andra orter. Då sålunda 2 Riks-Stånd stannat emot 2, så väl i afseende på anslagets belopp, som i fråga om detsamma skall såsom arfvoden intill nästa Riksdag utgå, eller såsom löner å Stat uppföras, och i detta sednare fall äfven af Presle-Ståndet ansetts erforderligt att i fullmagterne för innehafvarne af desse löner ett förbehåll måtte intagas, har Utskottet ansett sig böra, under åberopande af hvad här ofvan i afseende å en föreslagen ny assessors-lön i Kongl. Svea Hof-Rätt anförts, till Ridderskapet och Adeln hemställa, att förena sig uti Preste-Ståndets beslut, då, i händelse af bifall till denna inbjudning, votering torde få anställas enligt följande proposition; Den, som vill, att såsom arfvoden för \ adjungerade Ledamöter i Kongl. Götha Hof-Rätt uppföras i,5oo R:dr för hvardera, eller tillsammans 6,000 R:dr, att intill nästa Riksdag utgå, voterar Ja; Den, det icke vill, voterar, Nej. Vinner Nejj beviljas det af Kongl. Maj:t äskade anslag 6,600 R:dr, att såsom löner på Stat uppföras på Riks-Statens a:dra Hufvud-Titel för Fyra nya Ledamöter i Kongl. Götha Hof-Rätt, med förklarande, att i de fullmagtér å berörde löner, som för vederbörande utfärdas, bör intagas det förbehåll, att innehafvarne finge åtnöjas att blifva transporterade till annan HofRätt, i händelse nu existerande kommo att fördelas på andra orter.
Bevillnings-Vtskoltets Utlåtande, N:o 15. % Som Utskotlet anser hvad i berörde hänseende blifvit i betänkandet N:o 4 pag 13 och 14 i anledning af dels hr Ilallings och dels hrr Hjertås och Gystafssont motioner af Utskottet anfördt, innefatta tillräckliga skäl för Utskottet att vidblifva dess af % Stånd godkända förslag att oförändrad bibehålla ifrågavarande §, får Utskottet å ofvanberörde yrkande fortfarande afstyrka bifall». § 11. Med afseende å denna §:s sammanhang med § 10 har densamma jemväl blifvit af så väl Ridderskapet och Adeln som Borgare-ståndet återremitterad; hvarförutan härvid serskildt hos Ridderskåpet och Adeln blifvit anmärkt: dels att, då det enligt denna berodde på Taxerings-kommittéen att meddela Pröfnings-kommittéen kännedom om de i §:n omnämnde bevis, hvilka böra ligga tiil grund för nedsättning i minimi-afgifterne, men detta möjligen kunde af Taxerings-kommittéen försummas ellerprotokollsföranden underlåta att i protokollet intaga skälen för Taxerings-kommittéens beslut, i hvilket fall detsamma kunde varda af Pröfnings-kommittéen ogilladt, den skattskyldige i stället måtte få direkte till Pröfnings-kommittéen inlemna nämnde bevis, eller ock protokollsföranden hos Taxerings-kommittéen åläggas något ansvar för uraktlåten anteckning derom att sådant bevis blifvit företedt; dels att uti §:ns 2:dra punkt orden “i* städerna" borde utgå såsom öfverflödiga; och dels att §:n borde indelas i flera niomenter.
Paulus, den store apostelen, han som bragte hedningarne världens ljus, han hvars arbete på- går ännu i dag med samma kraft som för nära 2,000 år sedan, han som uthärdat kanske mera än någon annan dödlig, han, hvilkens snille var lika stort som hans hjärta kärleksfullt, han, hvilkens kraft var lika outtömlig som hans godhet och mildhet! Allt det som kallas själsstorhet, alla de egenskaper, för hvilka till och med den största hädare måste böja sig, finnas förenade i denne mans karaktär, och ändå kan han säga om sig själf, att hade icke Kristus uppstått, så vore han den uslaste bland människor. * Alldeles samma tanke, ja nästan samma ord som hon, den stackars anspråkslösa sömmerskan, nyss haft! Ja, hennes obetydliga, tarfliga lif, det var ju intet vittnesbörd, det kunde ju ha varit en orimlighet, en löjlighet, som försvann i tillintetgörelsens mörker, men Paulus — vågade någon kalla hans lif löjligt, orimligt? Och ändå, om icke uppståndelsen fanns, måste man kalla det så. Var det icke en löjlighet, en ömklighet, att offra ett helt lif på en dikt, att egna ett lysande snille, en hänfö- rande vältalighet åt förkunnandet af en lära, åt hvilken några århundraden därefter fröken Gillberg och hennes likar skulle ha rätt att skratta? Jo, så ömkligt och löjligt, att han visserligen kunde kalla sig den uslaste bland människor. Det föreföll henne, som om plötsligen tunga ovädersmoln skingrats och en klar, lifgifvande sol brutit fram. Månne icke ändå Paulus visste mera om uppståndelsen än fröken Gillberg, och hade hon icke större skäl att lita på hans ord än på hennes? Hon reste sig upp med ett nästan glädjestrålande ansikte. Hennes tvifvel föreföllo henne i detta ögonblick ofattliga, så hade de pä några sekunder skingrats vid den flyktiga beröringen med en mäktig, af Gud ingifven ande. Och i den trovisshet, som med oemotståndlig makt intog det sönderkrossade tviflets plats, blandade sig en förunderligt ljuf förnimmelse af, att hon redan nu fått igen sitt barn.
Beväringsmanskapet utgör arméens rekryter; dessa måste under fredsbrott uppkallas och. då ej behöfva öfvas mer än hvad som möjligen kan bibringas dem under marscher och bivouaker; ty att föreställa sig att under sådane förhållanden särskildta öfningsmöten skola hållas, torde i allmänhet icke kunna tagas för gifvet. För min del anhåller jag om bifall till K. M:ts Nåd. Propos. Frih. Creutz: Jag föreställer mig visserligen, att ett fiendtligt anfall kan ske så hastigt, att man icke kan få tid att uppöfva beväringen, så att den blir fullt tjenstbar; men detta lärer vara ett förhållande, som mer och mindre torde vidlåda alla arméer, och jag har blott exempelvis nämnt en månad såsom erforderlig för manskapets exercerande före ett sådant anfall. Vid ett så brådstörtadt anfall, står ju alltid den indelta och värfvade arméen till buds, emedan densamma, såsom stående armée, har till sin uppgift och sitt ändamål att möta en fiende, när och hvarhelst. den uppenbarar sig. Då, vid ett fiendtligt anfall, det skulle vara orimligt att tänka hela arméen koncentrerad på en punkt och så upptagen att icke någon del af såväl befälet som truppen skulle finnas öfrig för beväringsmanskapets öfvande i landsorterne, — och denna öfning lärer dock komma att anses oundgänglig, äfven under bibehållande af de tvååriga bevärings-exerciserne, — så har jag trott att en månads sådan öfning vid ett så olyckligt fiendtligt anfall vore allt hvad som behöfdes, för att efter blott ett års förutgången beväringsexercis kunna föra landets beväring, tillsammans med den stående arméen, mot fienden. Att antalet af arméens befäl deremot är alldeles för ringa, synes mig klart, då man betraktar möjligheterna af ett hastigt och oförutsedt anfall, med dermed förenade stående arméens tjenstbarhet i dylika fall, såväl sorn beväringens samtida öfning.
Maj:ts Nådiga Skrifvelse af den 22 dennes till Rikets Ständer om mötes-passevolansens upphörande och de deraf bestridda kostnaders öfverflyttande på Stats-Yerket. S. D. Yid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens ytterligare Betänkande, N:o 31, angående lagstiftningen om fattigvården i Riket, biföll Ståndet Utskottens tillstyrkan, att, i händelse serskildt afgifvet förslag om Sockneslämmor ocb Socken-Nämnder antages, Socken-Nämnderne alltid måga utgöra Faltigvårds-Slyrelserne, äfvensom Ståndet - Prot. Utdr. d. i/\ Febr. 184129 det godkände Utskottens i Belänkandet, N:o 31, lemnade förslag till Stadga oui Fattigvården i Riket, endast med följande förändringar: vid 1 $. För denna §. antogs följande lydelse: ”Hvarje socken å landet och i stad hvarje församling, skall lemna nödtorftig vård och försörjning åt sådane dess medlemmar, som sakna förmåga och medel att sjelfva sig dermed förse; dock måga socknar af samma pastorat och församlingar af samma stad, äfvensom flera angränsande pastorater, der de så åsämjas, förena sig om gemensam fattigvård." vid 5 «$*. 1 mom. k första raden införas, i stället för orden: ”för hvarje Socken eller Pastorat å landet,” dessa ”för hvarje Fattigvårds-samhälle,” äfvensom å sjunde raden utbytas orden: ”Socknen eller Pastoratet” emot detta uttryck: ”Faltigvårds-samhället”. vid 11 §. Denna §. godkändes, endast med förändring af uttrycket å tredje raden: ”under fem år”, till detta: ”under två år”. vid i3 För denna §. antogs följande lydelse: ”Den fattigvårds-ansvarighet, som i de näst föregående 4 §. §. är föreskrifven, må af Fattigvårdsstyrelse kunna eftergifvas, i den mon behof och billighet sådant påkalla”. vid 18 $.
• rkad Säd. För Oriad Säd. För Riad el. torkad Säd. Tunnor. Tunnor, Tunnor. Tunnor. R:dr. 1 sk rst Transport 100,300 utrymme, lägges för högt, hvarigenom icke sällan händer, att Spanmålen , innan den ännu till afskeppning utlefvererats, af värma blifvit angripen, och så- ledes till det minsta förlorat dess fröbarhet , men understundom varit sä försämrad , att den icke ens kunnat användas till Brödföda. Ej mindre till häfvande af denna stora och till betydliga förluster ledande Svårighet, än ock på det Magazinslnrättningen må, sorn sig bör, uti Rikets mest fruktbara Provins kunna både upprätthålla Sädesprisen o*h af inhemsk Spanmål skaffa und sättnings - lager för de Orter, som deraf äro i behof, synes Magazinslnrättningen i Malmöhus Län böra hafva ett Magazins utrymme för ofvannämnda qvan tum Säd , eller minst 20,000 Tunnor. Till erhållande häraf skulle kostnaden uppgå, då Magazinen uppföras af Sten och då det utiymme, som nu äges, afräknas , till omkring 30,000 **— rDenna Summa , ehuru betydlig, är likväl ej så stor, att icke Magazins. Inrättningen fått och får i MagazinsHyror betala ungefärligen det belopp, sorn svarar emot 6 Procents Ränta å nyssberöde Capital. i Uti Upsala Slott lärer finnas utväg att anlägga Magazin för omkring 2,000 Tunnor Oriad, eller 4,000 Tunnor Riad Säd; och emedan Länet synes vara i behof af detta vidare utrymme, uppföres här hvad som anses kunna erfordras till appterande af de Lägenheter uti Slottet , hvaruti nyssnämnde qvantitet Säd kan inrymmas. Kostnaden härtill skall efter meddelad underrättelse uppgå till omkring . .. • , 2,000 För Länets UndsättningsLager är detta Magazin alldeles otillräckligt; Och då Kopparbergs
Pettersson, Expeditionschefen och Riddaren Nils Vilia lin af Zellén, Lagmannen och Riddaren Christian Sundin, Professoren och Riddaren Lars Magnus Enberg Riksantiqnarien och Riddaren Bror Emil Hildebrand, samt Expeditions-secreleraren och Riddaren Jahan Gabriel Richert: Det omförmälda protoeollet lades till handlingarne, och öfverlemnade Ståndet till Expedilions-Ulskottet att för förutnämnde comiterade förordnanden uppsätta. S. D. Föredrogs och bijölls Stats-Utskottets memorial ÄN:o 306, angående den upprättade RiksstaLn. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevil/n in gs-Utskottets betänkande N:o 38, med förslag till bevillningssummans fördelning. S. D. Yid förnyad föredragning bifölls B an co-U t skol tets memorial IN’:o 56, med hemställan, att BancofulJmägtige må äfven för de kommande åren ega att å deposition i Hamburg emottaga silfver utöfver maximibeloppet 500,000 ll:dr silfver. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Stats-Utskottets utlåtande N:o 305, angående de af Kongl. Maj:t i JNåder föreslagne åtgärder tili behöfvandes undsättning i missväxtår. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets memorial N:o 57, i anledning af Bancofullmägtiges hemställan, alt eommissariernas antal i Lånecanzliet måtte återbringas till hvad det för sednaste reorganisation af nämnde Departement varit, eller ftin, chefen inberäknad: bijclls; samt 912 ProL-Utdrag, den g Maj 1845. utlåtandet N:o 58, i anledning af väckt motion om ökade löneförmoner för åtskillige tjenstemän inom Banken samt Bancodiscont-verket:
Jag kan ej dela denna åsigt, utan anser det för en orättvisa emot den fattige, om det också blott voro io, som utgjorde skatt och lunga för sina hemmansdelar och ej finge åtnjuta samma rättigheter och förmoner i och för jorden, sorn deras förmögnare grannar. Till följd af denna min öfvertygelse, var jag förliden dag i Kongl. Kammar-Rätten och begärde ett utdrag af senare arens taxeringslängd, innehållande uppgift på alla i min hemort, eller Tveta, Wista och Mo Härader af Jönköpings Län, som är indelt i 5 Fögderier, och utgöra dessa Fögderier ?:del af Länet. Utdraget ifrån Kongl. Kammar-Rätten är af följande innehåll* De, som bränna för jord under 3oo Rrdrs värde, äro till antalet 56o; de åter, som utöfva brän vinsbränning för jord öfver 3oo R:drs värde, uppgå till 1,939 hemmansegare. Häraf synes, att blott för Jönköpings Län, med samma beräkning för de öfrige ädelarne af Länet, utgör antalet på hemmansegare, som, genom Utskottets ifrågavarande beslut, blifvit betaget utvägen att, genom förädling i bränvin, använda den säd oell potatoes, som tili intet annat är tjenlig, 2,800. Jag hoppas, att de respective Med-Ståuden skola finna obilligheten BeDilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Utlåtande N;o 5. za af Utskoltets beslut i denna del, och derföre förordna så, att egare af hemmansdelar, sorn ej uppgå i värde till 3oo R:dr, må få bränna med en 16 kannors panna. I annan händelse hoppas och anhåller jng, att de måtte frikännas ifrån alla utgifter till Staten, ty på samma gång, sorn deras rättigheter dem beröfvas, höra äfven deras skyldigheter upphöra af hvad namn och beskaffenhet de vara må. En annan sak måste äfven härvid tagas i betraktande såsom en oundviklig följd af Utskottets beslut.
S. D. biföll Ständet Stats-Utffottets den 22 dennes pä borvet lagda Memorial, angäende nägon belöning för Stats. Commitzarien Frös delius, hwilken pä Kongl. Majus Nädigct befallning wid handlöggningeU af de ärende», som tillhört Stats Urstottets befattning, undek inneivarande Riksdag med uplpsningar gätt Atstdttet tillhanda. Ut supra. bx ?rotocollo Lakris! Öämaöo. vpltä lior kiciö. oell Xäeia äeii ry Sept, Igro. kreas-SrZnclei lien ry 2oiAsire-§rIn<Ist Zen r ONober^ L Lon6e-8tRn<iet lien r WordsaMt Memorial. Riksens Häglost Ständer hafwa behagat remittera till deras Stats-Utstott följande: Kongl» Maj:t6 "Radiga Proposition till Riksens Ständer angående betalning af Hamburgs sta Banqwiererne Awerhoffs Ärfwingars, E. Ä. bon Halle <L SoaS och Luis L Jencquels FSrdringarz Gifwen Arebro Slotts Zo Aug.rZlo» "^ostnaderne af Let krig emot Fransta makten, som f. d. KonUngkn uti Pomern utförde, 68 Den 27 September. bestredos förnämligast medelst Engelska Subsidier. De medel, som ytterligare för krigs utgifterna äcfordrades befallte för detta Konungen Pomersta Kammaren att anskaffa. Enligt denna befallning och med f. d. Konungens AuLhorisation dertill, ingeck Pomersta Kammaren i en Märel Circulation med Banqwiererne i Hamburg, nn mera affedne Cancellie. Rädet Awerhoff E. A. von Halle ^ Son, samt Luis «L Jencquel.
Jag stannar inte. Vi är nära slu tet nu . VAHRMAN. Att vinna g eneralen för oss? Är farbror vansi nnig? Jag k an inte stanna här längre. Jag har gått här i flere dagar som en bulvan för edra parti intriger. Jag har låtit spo tta mi g i ansik tet och misshandla mig, bara för jag trodde det var någonting godt med det. Men det ligger här någonting under, som ni inte vill säga mig. Det är affär! SEGERSTEDT. Hv a ? VAHRMAN. Jag har s pelat min narroll länge nog. Nu är jag trö tt. J ag vill ha hederligare arbete. Anti ngen säger farbror mig hvad det g äller, eller reser jag. VAHRMAN. SEGERSTEDT. (skall till och svara då generalen kommer in) GENERALEN. Är du här, bro r Vahrman? Skynda dig till f rukosten, de andra har snart slutat den! Eljes blir du utan mat. Jag ville gärna säga generalen några ord. Vi har inte... GENERALEN. SEGERSTEDT. (kort, utan att vända sig om) Nej , vi har inte blifvit vänner, och hvad på mig ankommer, blir vi det inte häller. Om ni ännu har lus t att fo rts ätta detta angenäma julgäs tande, så måste j ag tillstå, att jag får litet svårt att visa mig artigare mot er. Jag tycker ni inte just borde ha funnit detta myck et trefli gare än jag själf, och om jag får vara öppen, så skulle j ag helt enkelt råda er att f rivilligt afbryta er... SEGERSTEDT. (beherskar sig) Baron Brinck, ni glömmer att ni förolämpar en gäs t i ert eget hus! Jag hade visst aldrig blifvit det, o m jag känt till de seder ni tycks hylla. GENERALEN. (fortsätter oberörd i samma hånfulla ton, där han slutat nyss) råda er att frivilligt afbryta detta särdeles intressanta julfirande till fromma för er mor, er sj älf och en g ammal man, som inte tål politiska i ntrigmakare. SEGERSTEDT. (häftigt)