Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. af Schmidt, Garl Johan Georg: Ehuru Frih. af Ugglas redan utredt denna fråga och besvarat den i enlighet med hvad jag ämnat göra, torde jag dock få tillägga några ord. Om man än vid första påseendet finner det vara obilligt att erlägga bevillning lör pensioner, nödgas man dock frångå denna åsigt, då man opartiskt betraktar saken och jemför pensioner med andra besparingar, för hvilka bevillning erlägges. Om t. ex. en kapitalist af sitt kapital, för hvilket han betalat bevillning, lägger af så mycket, att det fördubblas, fördubblas ock hans bevillning. Om en landtbrukare med den fördel idkar sin näring, att han kan utvidga sitt landtbruk genom att inköpa det ena hemmanet efter det andra, så får han erlägga en högre bevillning i samma förhållande som hans jordegendom ökas, ehuru denna tillökning uppkommit genom besparing eller vinst på hans primitiva egendom, för hvilken han alltid erlagt bevillning. Samma förhållande eger rum med andra näringsidkare, hvilka lyckats spara något, och i följd deraf utvidga sin rörelse, och jag kan ej då finna, att något undantag bör göras för en pensionstagare, som genom tvungna eller frivilliga insättningar i en pensionsinrättning sparat för sin ålderdom. För öfrigt tyckes den värde motionären nu endast och allenast fästa sig vid de pensioner, som utgå ur arméens pensionskassa, men jag hemställer, om det skulle vara rättvist att från erläggande af bevillning befria endast en klass pensionstagare, men icke de andra. Beträffande Den 10 Mars e. m. 245 åter motionärens klagan öfver de höga kommunalskatterna, får jag fästa hans uppmärksamhet på att det är kommunallagarne, men icke Bev.-Förord:n, som böra ändras, för att dessa skatter skola blifva nedsatta. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: I vår bevillnings lagstiftning finnas åtskilliga bestämmelser, hvilka icke så, som önskligt vore, tillfredsställa rättvisans fordringar. Man utkräfver skatt af personer, hvilka befinna sig i sådana förhållanden, att någon skatt icke af dem borde uttagas. Så är fallet med en del pensionstagare.
Emedlertid har Utskottet, vid det förhållande, att antingen en eller annan Privatbank kan finna sig föranlåten att, före eller vid nuvarande oktroj tiders slut, upphöra, eller nya oktrojer icke komma att utfärdas, ansett sig pligtigt att, i sammanhang med granskningen af de föreskrifter i 5:te ald. 6:te art. af Banko-reglementet, som angå ersättning af upphörd Privat-bank, taga i bepröfvande de i förevarande ämne väckta motioner och de åtgärder, hvilka från Bankens sida kunna och böra härutinnan vidtagas; åberopande Utskottet i sådant afseende det yttrande och förslag, som här nedan i punkten 71:o förekomma. Banko-Utskottets Betänkande, N:o 34. I sammanhang härmed får Utskottet tillkännagifva, att Utskottet, som hyser den öfvertygelse, att de uti väckta motioner anmärkta hufvudsakliga olägenheter af Privatbankerna kunna afhjelpas genom förändrad lagstiftning för dylika banker, är betänkt att, för behandling af nyssomförmälda fråga, begära sammanträde med Höglofliga Lagutskottet. Åt de af Utskottet bär nedan uppgjorda föreskrifter har Utskottet sökt gifva den uppställning, att de, i händelse af llikets Ständers godkännande, kunna omedelbart och utan den föregående fastställelse, hvarom 8 §. i den för Utskottet gällande instruktion handlar, i blifvande Banko-reglemente införas. Genom detta äfven vid de nästföregående två riksdagarne begagnade sätt att behandla alla frågor, som angå Bankens låneoch kreditiv-rörelse, vinnes, utom tid, jemväl den fördel, att nya eller förändrade föreskrifter kunna, der så nödigt pröfvas, genast meddelas vederbörande till efterrättelse. Öfver de i 6:te och 7:de afd. af 6:te artikeln befintliga stadganden, angående dels Bankens grundfond eller kapilal-öfverskott och dels användandei af redan influten och vidare ingående vinst å Bankens rörelse, skall Utskottet särskildt utlåtande afgifva.
Lurendrägeri eller Tu'lförsmllning§brott stadgade straff, när wahrgn gar till so R:dlr eller derutöfwer, icke mera anses wärdig, att deltaga eller komina under omröstning wid wal till sadane publike förrättningar, spur bero ql medborgeligt förtroende; likaledes stall ock den, som Borgelig näring och rörelse idkar, der han andra gången kill Lurendrägeri eller Tullförsnilln-ngsbrott, eller sadan drägtighet deruti, som i denna Z, är jagt, förwunnen warder, och wahran gar till elier öfwer ^ R:dlr, hafwa utom böeerne, stn Porgerliga rättighet och näring förlorar; sa stall jemival straffet för den, som z:dje gången med Lurendrägeri eller Tullsörsnillningsdrott funnen warder, ehwad det Lurendrägade eller Tullförsnilladc godset da stiger till mycket eller litet, utom böterne, salunda stärpas, att svrbrotaren ställes för en Påle pa Torg alt der sine limmar stammas, ware ock i alla falk, da således Lurendrägeri eller Tullförsnillning till mer ekler mindre wärpe ar söröfwadt, den Lurendrägade eller Tullförsnillare wahran förwerkad. Skojandes derutom Skeppare eller Styrman, da oloflig inlastning stedt aswahror, ware sig till utförsel förbudne eller ej, i bägge besia fall böta 66 Rrd. 32 h. Dock warder detta allt Riksens Högs» Stander wärdsamt underställt. Pa Riksens Höglofl. Sländers Lagsamt Allmänna Besvärs, och Economic-Utstottens magnar. Pä Höglofl. Ridderff. och Adelns Ledam. wägnar L. 8 c liver in, lst. k. Strömfelt. Pä Högwvrd. Prest-Ständcts Ledam. .magnar A vyn ldysenstein. ) 0 b. c. hj e6 r 6N.
Iian onder närma8te framtid liomma att in8lirä»1ia8 oell tulluppkörden äfven linnde ladiva nnderlia8tad minskning, i följd af de eftergifter i af8eevde pä tullkestämmelserne för exporten, lividia tilläfventyrs liunna 1io8 llikets 8tänder ifrägakomma oell af dem keslutas, trodde Oepartements-Lkelen 8ig ielie köra före8lä, att krutto-in1iom8len gf tnll-medlen ma antagas till kögre kelopp än kvillien 8nmma Departements-Okefen, under ofvan omlormälde förutsättning, ansage liunna framgent pärälina8, vare 8ig att till grund för keräliningen toge8 medeltalet af inkomsten, under de 86x ären i838 till oek med i843, eller re8ultatet under de 2:ne är, 80m framllutit, sedan 8i8t utfärdade tulltaxa vunnit tillämpning. lVIed antagande ak förenämnde krutto-summa skulle, efter afdrag af tull-Verkets ^klöningsock öfrige omIi08tnader, jemte akliortningarne, förslagsvis kerälinade till 900,000 k:dr, 8tats-VerIiet8 netto-inliom8t komma att utgöra 2,600,000 d:dr rZatt, k vad keträffade /'o^-d/erZ/e/r, dem 8tats-6ontoret i underdänigket föreslagit till lika keräkning som vid förra kiks - 3,5oo,ooo. 7 claren eller 5oo,ooo Il:c1r8 l>ruLLo-ups)l)örcl, De^)arLem6nL8-6lieken an8äA6 8liäl varg körlianclen Lill en IiöZie lierälininA ak nämnde l>ruLLo-l»elop^.
Jag f<>l estår att R. H.St. ville hos K. M. i tind. framställa sin önskan i lietta lall, med en und. anhållan, det JK. M. täcktes anbefalla K. Öfvei intendents—embetet att sitt yttrande öfver localen died snaraste afgifva, samt att sedan eit tillfälle mått b öppnas så val för insöm utländska konstnärer all inkomma nied rifningsförslag till eti sådan värdig uatimial-miisei-byggnad , hvarvid (örenäs med största ändamålsenlighet Jag föreslår äfven, all R. Sl. malle till detta för liela nationen vi-jtiga ändamål å bankens vinstmedel afsätta en summa af r;dr loci,ono bjco, som; efter sakkäphares yttrande, skulle fullt förslå till dén föreslagna byggnaden, och hvilka medel må utbetalas af R. Sits bancofullmäktige , i den -mån arbetet fortskrider. Om remiss härå till Statsoch Ekon.Utsktn anhålles. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag biträder Frih. Hamiltons motion, men uther mig likväl alt dertill (å lägga, att som ett oéftergifligt villkor för behandlingen af ifrågavar. motion matte äfven under pröfning komma behofyel al en tillräcklig byggnad för eli nalipnal-hibliolhek, hvilket i första rummet, efter min åsigt, förtjenar det afseende, sorn Frih. Hamilton fästat vid anliqvitetsoch andra samlingar. Jag tror,: all dessa, samlingar, utan tillgång på ett bibliolliek, i betydlig man komma alt förlora det intresse, . hval med de eljest skulle omfattas. —- Norrige har under ilen korta tiden af sm uuvar, statsförfattning bildat ett bibliothek, vso(ii flir lidi t år i edan omslöt 120,000 vohlmer, då vi inom vår hufvudstad icke kunna säga oss aga ett sådant bibliolliek; ty ganska myckel af våra förråd på böcker och maiiuscripler ligger inpackadl i lårar och är ej tillgängligt för allmänheten.
Så varder nu, min son, Herren med dig blifvandes, och du skall blifva lyckosam, att du må bygga Herranom dinom Gud ett hus, såsom han om dig sagt hafver. Och Herren varder dig gifvandes klokhet och förstånd, och skall befalla dig Israel, att du skall hålla Herrans dins Guds lag. Men då varder du lyckosam, när du håller dig, att du gör efter de seder och rätter, som Herren Mose budit hafver till Israel. Var tröst och vid godt mod, frukta dig intet, och gif dig intet. Si, jag hafver i minom fattigdom förskaffat till Herrans hus hundradetusend centener guld och tusende resor tusende centener silfver; dertill koppar och jern utan tal, ty det är fast mycket. Hafver jag också beställt timber och stenar, det kan du ännu föröka. Så hafver du många arbetare, stenhuggare och timbermän till sten och trä, och allahanda kloka på allahanda verk; På guld, silfver, koppar och jern utan tal. Så statt nu upp, och beställ det; Herren skall vara med dig. Och David böd allom öfverstom i Israel, att de skulle hjelpa hans son Salomo: Är icke Herren edar Gud med eder, och hafver gifvit eder rolighet allt omkring? Ty han hafver gifvit landsens inbyggare uti edra händer, och landet är undergifvet vordet för Herranom, och för hans folk. Så gifver nu edor hjerta och edra själar, till att söka Herran edar Gud; och står upp, och bygger Herranom Gudi en helgedom, att man må bära Herrans förbunds ark och de heliga Guds kärilen in uti huset, som Herrans Namne skall bygdt varda. Alltså gjorde David Salomo, sin son, till Konung öfver Israel, då han gammal, och af lefvande mätt var. Och David församlade alla öfverstar i Israel, och Presterna och Leviterna,
Rikets Ständers nämnde beslut innehåller ibland annat: Ehuru Riksens Ständer vid beviljandet af detta anslag ansett nödigt fästa det uttryckliga vilkor och förbehåll, att detsamma, med nedan uppgifna undantag, icke får användas till annat, än strömrensningars befrämjaTide och lättade sjötransporters öppnande, synnerligen i Rikets Norra provincer, samt i öfrigt öfverlemna till Eder Kongl. Maj:ts Nådiga omsorg, att de anviste medlen varda för sådane ändamål till det allmännas största båtnad använde, och att det må på Eder Kongl. Maj:t allena ankomma, att, efter Committerades för Strömrensningarne algi f ne underdåniga förslag, samt efter inhemtade upplysningar, genom Local-undersökningar, i Nåder pröfva och förordna, hvilka arbeten böra först företagas; hafva likväl Riksens Ständer bordt anmäla den underdåniga önskan, att de med Strömrensningsfondens tillgångar redan påbörjade arbeten, uti den så kallade Wäddö Canalen emellan Ortala och Ragghus-vikarne uti Roslagen, desto heldre må företrädesvis fortsättas och fullbordas, som derigenom inomskärs öppnas en i alid hänseenden säkrare och tjenligare farled för de Norra provincerne ända från Öregrund innanför Björkön, Wätön och Rådmansön till Furusund och Stockholm; hvarjemte Riksens Den 5 Mars f. m. 243 Ständer emse, att Eif värne Norr om Slockholm i allmänhet höra, så vidt möjligt är, göras segeloch flottbara i samma män, som de leda till trakter, hvarest en större mängd af prodiicter finnes och hvarifrån följaktligen en större cjvantitet af nödvändighets-varor är att till transport förvänta ; Committerade för Strömrensningarne likväl obetagit att, om uti något annat af Rikets Landskap, Strömrensningsarbeten befinnas vara af särdeles vigt och betydligt fördelaktiga följder för det allmänna, låta sådane arbeten för under händer hafvande medel verkställa, sedan vederbörlig arbetsplan och erforderligt kostnadsförslag blifvit till Eder Kongl. Majit i underdånighet insände och vunnit Eder Kongl. Maj:ts Nådiga bifall.
På underdånig framställning af föreståndaren för Veterinär-inrättningarne i Stockholm och Skara samt Eders Kongl. Maj:ts Sundhets-Kollegium, har Eders Kongl. Maj:t den 13 December år 18S0 tillförordnat en komitté för utarbetande af förslag till reglering af Veterinär-undervisningen samt förvaltningen af de för Veterinär-läkares bildande befintliga läro-anstalter. Denna komitté inkom deri 23 Maj 1831 med sitt underdåniga utlåtande. Sedan Direktionen för Veterinär-inrättningen i Skara haft tillfälle att deröfver yttra sig, har Sundhets-Kollegium under den 20 Juli sistlidet år inkommit med underdånigt yttrande i ämnet. Så väl den af Eders Kongl. Majit tillförordnade komitté som omförmälde Kollegium’*’ och Direktion anse läro-anstalternas utvidgning och förseende med förökade lärarekrafter vara oundgängligen behöfligt, om ifrågavarande inrättningar skola kunna motsvara hvad med dem afses. Å staten för Veterinär-inrättningen i Stockholm äro för det närvarande upptagne; Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om, Statsverket 1853. 15 En Föreståndare och Professor i praktisk veterinär kunskap med aflöning 2000: » Professor i Theoretisk veterinär-kunskap 1000: » Tredje Lärare 666: 32. — » Instruktions-smed . 300: 2:ne Stalldrängar 300: samt till diverse utgifter 1230: eller för dessa behof tillsammans R:dr 3316: 32. — Dessa anslag anses vara alltför otillräckliga och böra höjas sålunda att lärarnes antal blifver fyra, deribland tre anses böra vara Professorer med en lön för hvardera af 1600 R:dr 4800: samt arfvode för Föreståndaren 400: Lön för en Adjunkt 800: En Smed 600: 2 Stalldrängar 400: Diverse utgifter 1446: 32.— Till protokollsföring m. m 153: 16.— Summa R:dr 8380:
Nåder lillkännagifna afsigten med nyssnämnde medels öfverlemnande till Riksgälds-kontoret och fullgöra Rikets Ständers i Riksgäldskontoret Reglemente meddelade föreskrifter, angående detta verks kontanta behållningsförräntning och tillhandahållande för den allmänna rörelsen, ansett sig böra, till ytterligare uppköp eller belåning af de uti sådant afseende erbjudna och enligt nyssnämnde Reglemente antagliga räntebärande obligationer, begagna de, uppå Kongl. Maj:ls Nådiga befallning, för omförmälda ändamål genom Kongl. Stals-kontoret hittills aflemnade medel. 1 afseende på verkställigheten af dessa obligationers inköpande och belåning, blefvo de i enahanda hänseenden tillförene meddelade stadganden iakttagne, dock med den utsträckning af obligations-uppköpen, att härvid för Riksgälds-kontorels räkning upphandlats icke allenast, såsom förut skett, uppsägningsbara eller till betalning efter viss bestämd tid förfallande obligationer, utan äfven, emot betalning af öl procent af det förskrifna kapitalet, sådana af samma verk och inrättningar utfärdade samt med 4 procent ränta löpande obligationer, som, efter skeende ullottning, inom en tidiymd af fyratio år voro betalbara. Vid sistnämnde obligationers uppköpande har likväl det förbehåll fästats, alt säljaren skulle aflemna särskild, af Fullmäktige godkänd, förbindelse för godtgörande af den kapitalförlust, som, i händelse obligationerna före deras utlottande varda af Riksgälds-kontoret föryttrade, kan för detta verk uppkomma genom deras försäljning under det pris, hvartill de af detsamma blifvit inköpta ; varande den, som till Riksgälds-kontoret försålt dylika obligationer, skyldig att, tre månader efter skedd uppsägning, återköpa de outlottade obligationerna emot desammas försäljningspris samt att, i händelse sådant underlätes, ersätta Riksgälds-kontoret både förlusten genom prisskillnaden och koslnaderne vid den inom viss bestämd tid dtrefler å offentlig auktion verkställda försäljftih, till II. St. Prat. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. i Haft, 6 Riksgälds -kontor ets Berättelse I8^f>. ning af samma obligationer.
Fortsattes behandlingen af Bevil!n.-Utsk:ts Betänk. N:o 8, ang:de tullbevillningen. Den 28 Maj «. m. Knallhattar — Knytningar. Utsk:ts hemställanden bi föllos. Koeffyrer. Hr Fåll raeus, Johan Fredrik: Min vid Utsk:ts Betänk, afgifna reservation visar, att ifrågav:de beklädnads-persedlar äro af ytterst skiljaktig beskaffenhet, så att de mången gång i värde ej uppgå till 2 rdr, då de deremot stundom kunna uppskattas till 50 å 60. Den af Utsk:ts majoritet varan åsätta fixa tull af 2 rdr är således på en gång alldeles för hög och alltför låg. Missförhållandet kan icke på lämpligare sätt rättas än såsom Kommers-Coll. och General-tullstyrelsen i öfverensstämmelse med förhållandet i andra länder föreslagit, eller att den för koeffyrer bestämda afgift ur taxan utgår och för deras tullbehandling hänvisas till artikeln kläder. Jag anhåller derföre, att, med förkastande af Utsk:ts yttrande, detta embetsverkens förslag måtte godkännas. Gr. Posse, Arvid: På de skäl, Hr Fåhraeus anfört, anhåller jag att B. o. Ad., med afslag å Utsk:ts Betänk, i denna del, ville bifalla hvad Hr Fåhraeus föreslagit. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Afven jag vill förena mig i det yrkande, som af de sista 2:ne värde talarne blifvit framstäldt. Frih. Gederström, Rudolf: Mitt föredrag i detta ämne skall visserligen icke blifva långt. Jag vill blott antyda huru såväl den dagliga erfarenheten ur lifvet, som och åtskilliga berättelser i mvthologien vitsorda, att den nordiska qvinnan, äfven utan all tillhjelp af utländskt bjeffs, eger förmågan att fängsla Svenska män. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Såsom sådane grundförhållanden har Utskottet ansett Yttre och Inre förmögenhet, eller Egendom och tecknisk eller vetenskaplig bildning, an vänd i yrke inom det borgerliga samhällets spher, eller för Stats-ändamål et, eller i offentlig tjenst. I verkligheten träffar man förenadt, hvad tanken mäste skilja. Upplösnings-processen är icke destomindre nödvändig för föreställningens klarhet och fullständighet. Äfven der föreningen icke är i sakens natur absolut grundad, är den dock ofta så vanlig, att den kan antagas såsom regel. Både om hela folk och om enskilda gäller således, ehuru i olika grad, att de ideella intressena stå i nära samband med de materiella; att bildning och den skicklighet, som derpå beror, gerna stå i ett visst förhållande till yttre förmögenhet, men undantagen äro likväl, då man går från det allmänna till det enskilda, tillräckligt många alt rättfärdiga Utskottets förfarande att serskildt redogöra för de grunder, på hvilka det anser den ena och den andra utgöra en sådan yttre borgen, som i det föregående blifvit nämnd. Yttre förmögenhet har ofta blifvit anförd, såsom på en gång ensamt och i och för sig absolut giltig grund för valrätt — och de, hvilka anse Statens enda eller åtminstone högsta ändamål vara eganderättens skydd, hafva anledning att från sin ståndpunkt så uppskatta den. Utskottet anser Staten såsom en uppfostringsanstalt, der alla slägtets högre anlag skola erhålla sin möjligen största utveckling. Det anser icke egendomen, utan personligheten vara det, som skall representeras, och kan aldeles icke tillerkänna den förra värdighet af en i och för sig giltig grund för valrätt. Man har sagt, att rösträtt vid representant-valen endast kan tillerkännas den, som eger ett visst intresse i allmänna ordningen. Detta eger ulan tvifvel sin rigtighet. Men aldeles orätt har man af denna sats ansett 32 Constilulions-Utskottets Memorial, N:o 38. följa den fattigaste dassens uteslutande från val-rätten. Det år grundfalsk!, att denna dass icke har något intresse i den allmånna ordningen. Det skulle stå illa till med denna ordning, om påståendet vore grundadt. Den nämnde classen har, så vida den icke njuter allmosor, för fyllande af lifvets behof ingen annan tillgång, ån sin arbetsförmåga.
Utskotten äfvenväl böra vika, om i sammanhang härmed ett stadgande intages, som berättigar Kongl. Maj:ts befallningshafvande att, i händelse tvist, vare sig om beräkning af pluraliteten af delegarne inom skifteslaget, eller ock af annan orsak, uppstår, meddela förordnande åt den af de föreslagne landtmätarne, Kongl. Maj:ts 6 Lagoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 45. befallningshafvande finnér lämpligast. — Utskotten, som genom ett sådant tillägg till det föreslagna stadgandet sökt att ofvananmärkta olägenhet afhjelpa, få i följd häraf hemställa, att Rikets Ständer må uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes genom utfärdad författning i nåder föreskrifva, att 1 § af 2 Cap. uti Kongl. Stadgan om Skiftesverket i Riket, sådan densamma lyder uti Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, måtte erhålla följande förändrade lydelse: »Ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte skall inlemnas till Kongl. Maj:ts befallningshafvande; och bilägges dervid en förteckning på hemmanen i skifteslaget, deras natur och egare samt de sednares vistelseort. Hafva samtelige uti förteckningen upptagne delegare i skifteslaget underskrifvit ansökningen, utfärde Kongl. Maj:ts befallningshafvande genast det begärdta förordnandet för den föreslagne landtmätaren, så vida han, enligt hvad serskildt är föreskrifvet, eger landtmäteri-göromål pä eget ansvar förrätta och annat laga hinder ej möter. Finnes åter ansökningen ej vara af alla undertecknad, bör Kongl. Maj:ts befallningshafvande, med föreläggande af viss kort tid och vid äfventyr af förklarings-rättighetens förlust, infordra vederbörandes yttrande i afseende på den förrättningsman, de önska, samt, efter förklaringstidens slut, utfärda förordnande för den behörige landtmätare, som erhållit de fleste rösterna, beräknade efter hemmantal eller annan deremot svarande grund, som för röstberäkning i orten är gällande.
Om desta förändringar, under olika tidskifte!!, hufivudfakrligen iöranleove ^ af den olika in,sty elfe pä Staternes styre^e, sorn o»itv> xlat emella!! den E clestastiqua och C.vila Mag ni, vivedersäaliaen bewisa, att gruuderne ill ägleaftips förbrrd i Slägsteder, hwarom nu egeiitkligen är fräsa, icke arv samfällt och o illior i. en förejk-i lia i Guds eller Naturens oföränoeillga Lag, och att de !:lebes ull fin större elter mindre uiskränkuing berott pä mennifkoprösning, pä skiljaktiga feder och bruk, pä en större upplysning eller större fördomar, pa Statens politiska interesten el er pä wista enckiltcis, som nnderstundom werkat starkare, sä äterstär att undersöka och tillse, huruwida de wivstracrtare Lagar till ägtenskaps stiftande, hwilka i sednare lider bland nästan alla odlade Na tio, 44 Dm Z Zebruarii tioner ägt rum, medfört för Samhället nagra twetydiga följder. Erfarenheten, den enda säkra Ledare för bedömmandtt as Lagars större eller mindre godhet, synes icke, sä långt man af desta Nationers exempel känner, wisa sädane följder, hwarlen till e l allmännare sedeförderf eller till en och annan öfrig olägenhet, i afseende pä Samhället, sorn man fordom welat tillfkrifwa upphäfwandet af wista Giftermälssörbud. Friheten, sä widt den i ägtenffapsafhandlingar ej strider emot förnuftet eller konstan, sä widt den Lagligen star i öfwerensstämmelse med SamhällsJnrätkningens ändamäl, och sä widt den till sina gränsor ar klart utstakad, synes således lika mycket böra utgöra en grundsaits för Lagstiftningen i desta ämnen, svin den i alla öfriga Borgerliga Afhandlingar och Förbindeijer bör fi.ma sitt tillbörliga rum och sin raklwisa tillämpning.