Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionären har derföre velat fästa uppmärksamheten på en särdeles behöflig och af nuvarande förhållanden påkallad utvidgning i den hittills endast under vissa vilkor medgifna rättigheten att i öppen salubod drifva handel å landet. Jemte den i Handels-ordningen meddelade föreskrift om vilkoren i afseende på personlig behörighet för rättighet till handels bedrifvande, vore äfven stadgadt, att öppen salubod å landet ej får finnas inom tre mil från närmaste stad, och voro särskildt uppräknade de varuslag af utländskt ursprung, hvarmed landthandel får bedrifvas. Hvad beträffade stadgandet om ett visst afstånd från stad, så kunde detsamma förklaras genom förmenandet att landthandel skulle minska rörelsen och inkomsterna 14 Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 39. för dé Handlande i städerna. Det vore dock nu mera utredt och till fullo insedt att så icke är fallet, utan att tvärtom städerna vunnit på landthandeln och på det lilligare och större varu-utbytet emellan stad och land, som blifvit en följd af nämnde handels tilltagande. Motionären ansåg det derföre böra ligga i städernas intresse, att begränsningen i afseende på afståndet helt och hållet borttogs ur Handels-ord ningen. Afven för allmogen vore det af stor vigt och kunde ej betraktas annorlunda än såsom en billig och rättvis fordran, att den finge på de ställen, der det kunde vara i ekonomiskt afseende lämpligast, utbyta sina produkter emot de för dem nödige handelsvaror. Stadsresorna med deraf föranledd tidspillan och onödige utgifter uppginge till icke obetydliga summor, hvaraf mycket skulle kunna inbesparas genom tri handelsrätt å landet, den moraliska vinsten härvid oberäknad. Att vilja bestämma hvilka varor, som borde i handelsbod å landet få säljas och icke säljas, förefölle både löjligt och orimligt. Då man erkände handeln vara ett lofligt och nyttigt yrke, borde väl äfven dess utöfvare få handla med alla på lofligt sätt till riket införde varor, för hvilka, genom införselstullen, vederbörlig tribut, blifvit till Staten erlagd.
Emot samma stadgande har Herr Sääf anmärkt, att, då en mindre samvetsgrann gäldenär efter faststäldt ackord åter kommer i besittning af sina tillgångar, han får tillfälle att använda desamma för andra ändamål än ackordets fullgörande, och att exempel ej saknades, då lagligt kraf för ackordsbeloppet måst anställas eller till och med ny konkurs mellankommit, innan detsamma blifvit liqvideradt. Detta vore i synnerhet till men för aflägse boende borgenärer, som af en eller annan orsak nödgades fördröja inkasseringen, och motionären föreslår derföre ett tillägg till 112 §, hvarigenom det ålägges gode män eller sysslomän att tillse, att ackordet af gäldenären ordentligen fullgöres. Genom den frihet, som i afseende på ackordsaftalets innehåll blifvit lemnad, har åt borgenärerne beredts tillfälle att betinga sig de garantier för aftalets fullgörande å gäldenärens sida, som borgenärerne kunna akta nödiga. Det torde derföre få anses såsom oförsigtighet å borgenärernes sida om de, utan annan säkerhet och utan visshet om gäldenärens redlighet, till honom återställa egendomen före aftalets fullgörande, och den ifrågavarande §' som endast innehåller att, när egendomen återställes, gäldenären tillika skall erhålla redovisning, innebär alldeles icke, på sätt motionären synes hafva antagit, att egendomen ovilkorligen skall till gäldenären återställas, så snart ackordet blifvit faststäldt, utan lärer tiden för detta återställande böra bero helt och hållet på ackordsaftalets innehåll.
Jag tror dock frågan derom nu helt och hållet inskränkt lill sista meningen i Utlåtandet; och jag tillstår, det jag har mig bekant, att ett RiksStånd ej ansett grundlagsvidrigt att utesluta hela denna mening och antaga Utlåtandet i öfrigt. Men jag vill ej ingå så långt på Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens prerogativer, att jag skulle begära en sådan Propositions framställande till Ridderskapet och Adeln. Jag tror, att då StatsUtskottet endast tillstyrkt en underdånig anhållan hos Konungen om vidtagande af åtgärder till att förmå sysslolöse personer att skaffa sig tjenst och laga försvar, utgör detta ej något hinder för Rikets Ständer, att sedermera till Kongl. Majit inkomma med ett annat, af Lagsamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskotten utarbetadt förslag till författning mot lösdrifveri. I detta förslag bestämmes naturligtvis hvad med försvar menas; och jag anser derföre ingenting vara förloradt, om vi nu antaga Utlåtandet jemte det klandrade slutet deri, Herr Crusenstolpe: Jag tror, att sjelfva denna discussion, hvarvid vi så mycket inkommit på Lagstiftningsfrågor , tillräckligt bevisar StatsUtskottets obehörighet att i den 268 Den i3 Mars e. m. dit remitterade frågan, rörande ett financielt ämne, inblanda förslag till lösdrifveriels hämmande. Här har ej någonting blifvit yttradt emot det, som egentligen rörer Statsutskottet, eller sjelfva anslaget till Corrections-Inrättningarne. Allt hvad Utskottet bordt yttra sig öfver, äro vi ense om. Herr Hjerta har sagt, att om vi också antaga Utlåtandet, med bibehållande af slutmeningen deri angående lösdrifveriet, så hindrar detta oss icke, att sedermera antaga ett annat af Lagoch Ekonomi-Utskotten uppsatt förslag till författning i ämnet, om än detsamma icke stämmer öfverens med slutmeningen i detta Utlåtande. Men jag hemställer än en gång, om det väl är Rikets Ständer värdigt att fästa så ringa vigt vid deras beslut. Jag fortfar att yrka återremiss af ifrågavarande Utlåtande.
Men lyckligtvis är den nyssnämnde, jemväl af en reservant anförde, kalkylen icke fullt riktig, ty den innehåller ett fel deruti, att det fortfarande skogskapitalet blifvit betraktadt och värderadt, endast såsom mogen skog, hvilket naturligtvis är orätt, enär detsamma består i skog af alla åldrar ifrån det fullmogna trädet ända ner till den späda plantan. Och derföre är det också tydligt, att hvad som årligen skördas på en hundradedel af marken bestående i blott mogen skog (oberäknadt hvad som dessutom erhålles genom gallring) utgör vida mer än en hundradedel, eller en proc. af det under en rationell kultur på hela området befintliga skogskapitalet. Men ehuru det således måste medgifvas, att frågan om skogarnas framtid ingalunda är så förtviflad som ofvan anlörda kalkyl utvisar, påstår jag dock, och kan med siffror ådagalägga — fastän sådant nu skulle blifva alltför vidlyftigt — att under närv:de tid, och vid de förhållanden, som nu existera, i afseende å skogskapitalets värde och räntefoten, är faran i detta hänseende likväl ganska betänklig. Ty, om frågorna rätteligen uppställas sålunda: hvad är den skog, som växer på ett visst område, värd, om den afverkas? och hvad inkomst lemnar mig det härför erhållna kapitalet? samt å andra sidan: hvad kan samma skog lemna i afkastning, älven under den rationellaste skötsel? så skall man finna, att i de flesta fall det blir en stor pekuniär fördel att förvandla skogskapitalet i penningar. Och frestelsen härtill har numera blifvit så mycket större, som skogskapitalet fått ett ökadt värde derigenom att till och med de minsta ungträd blifvit en begärlig handelsvara, som fritt får exporteras, och således äfven denna, för återväxten vigtigaste del af skogskapitalet, hvilken hittills varit någorlunda bevarad genom sin oalsättlighet, hemfallit åt spekulationen och vinningslystnaden.
Der intet finnes att taga, har kejsaren förlorat \ sin rätt, och mellan två menniskor af det slag, att de helt gå upp i hvardagslifvets sysslor och sträfvanden, kan väK något egentligt andligt samlif icke finnas. Men läser man Ibsen, som hin läser bibeln, undrar jag hvad det skulle vara för konstigheter, man icke skulle kunna få fram bara ur en enda af,hans pjeser ... Och djupare sedt hafva verkligen Nora och hennes man, som Strindberg påstår, samman-bestämt. sina barns uppfostran och framtid? Jag tror det inte ... Ni mins, hur Hostrup besvarar frågan i Eva? Nej, Strindberg skall lika litet kunna fritala hr Helmer som inbilla mig, att qvinnorna i allmänhet ej tyranniseras af sina män. Är i nittionio fall af hundrade en mans hustru något vidare än den, som föder hans barn och sköter hans hushåll? Kand. Må vara! Det ’ är en sanning i, hvad ni säger. Men hur ensidigt har den icke framhäfts, särskildt af frun-timmerna ... Ni läser t. ex. “ Tidskrift för hemmet “, och har väl.märkt, hur den puffar för allt, hvad kjoltyg heter, framställer allt, som qvinno-emancipationen vore verldens alfa och omega och allt annat bosch! Prof. Det kan jag gifva er rätt i. Och en reaktion i den vägen är utan tvifvel behöflig ... Men i Herrans namn, hvad är det då Strindberg kömmer fram med, som är så “ noch nie da gewesenes “? Att qvinnans främsta kall är • moderns! Hvem har bestridit det? Jag tror nästan det står i katekesen. Sonj nyhet åtminstone är satsen mindre öfver-raskande. Kand. Mycket sant! Men i tider af förkonstling är det något nytt att påpeka det simplaste och naturligaste. Och det måste alla vara ense om angående “ Giftas “, att den innebar ett godt ord i god tid om, att qvinnan gör lika mycket gagn genom att fostra upp sina barn som genom att slita ut sig vid en kontorspulpet. Prof. Medgifves!
Det förra anser ^jag dock högst oqvinligt och har äfven sin svårighet * som af mig förgäfves sökt Öfvervinnas, och återstår dä endast det senare medlet. Hoppas aldrig pä barmhertighet af skapelsens herrar i det fallet, känner dt-1 af erfarenhet sedan flere år tillbaka. Att rynka på näsan, Öppna ventiler, spjell och fönster hjelper lika litet som att beklaga sig öfver, att ögonen » svida som eld », och att man rakt kunde » hosta ihjäl sig ». Det är nu så vanligt och duktigt i ungdomens år och lör äldre män en så kär ovana att röka; få de dä ej röka hemma, måste de taga sin skada igen på kontor och expeditioner, der vi qvinnor för dem blilvit ett » påhäng! » Gläd er så länge den förhoppningsfulle unge mannen blott röker cigarrer, men vänta, tills han blir mera försigkommen och gör cigarretter af » Ture! » Den enda tröst jag kan skänka, är att ni har en kamrat i olyckan. o o &lt; I sädana fall, der af något skäl en verklig, på orsaken grundad behandling icke — som eljest alltid önskligt är — kan inledas, eller vid de ofvan nämnda fallen af förstoppning med i öfrigt friskt allmäntillstånd kunna, der tillfälligt hjelpande medel synas erforderliga, Rakel B. Hjerttigt tack för ert goda bisåsom sådana rekommenderas: lavemang, drag; vi hoppas, att Ni ofta kommer åter engelskt bittervatten (1 — 2 vinglas) och rhatill Idun! C D barberrot eller preparat deraf, äfvensom samVidar. Edert lojala klingklang befanns oanmansatt lakritspulfvcr. För de otaliga slags vändbart. piller o. d., som i handeln utbjudas åt allBarbro. Kan nog bli läsbar — med öfning. mänheten, kan ej nog varnas, och deras an Ifriga läsarinnor af Idun » funno — hopvändning fordrar i alla händelser den största pas vi — svaret i senaste numret. försigtighet. Phyllis. Bakning. N Medel mot lindrigare magsyra: 1 tesked pulfvriserad magnesia tages i litet vatten en gång om dagen.
Län i,58o: „ 7 dito inom TVester-Norrlands Län „ 8,888: i4- 6. „ ett dito inom Götheborgs och Bohus Län „ 3a 1: „ 4 dito inom Jemtlands Län „ 15,077: 45. 8. ej återstoden af extra stats-anslaget för anläggning af en väg emellan Öfveroch Neder-Kalix Socknar f) Dito för vattenaftappningar och andra odlingsföretag inom de Norra och me dier sta delar ne af Riket hvaraf, enligt till Fullmäktige, inom ineranämnde tidpunkt, ankomna Kongl. Bref, blifvit i nåder disponerade: för vattenaftappningar m. m. inom Kopparbergs Län . R:dr 11,626: 16. — dito inom )Vermlands Län „ 2,5oo. dito inom Gefleborgs Län . „ 9,383. 16. — dito inom TVesterbottens Län „ 1,962: 24. — dito inom Jemtlands Län . „ 29,238: 8. — dito inom Norrbottens Län „ 2,600. eller tillsammans R:dr 57,340: 16. — g) återstoden af de till Kongl. Maj:ts nådiga dispostition anvisade medel, för beredande af odlings företag genom vattenaftappningar och strömrensningar inom Södra och medlersta delarne af Riket 073,357: 4*. 1 *• — 33 — Transport; Af denna summa hafva genom särskilda Kongl. Bref blifvit i nåder anvisade: För 3:ne vattenaftappningsföretag inom Upsala Län, anslag R:dr 3,36a: 19. — „ ett dylikt företag inom Jönköpings Län, dito „ i,386: i4* 8, „ ett dito inom Skaraborgs Län, dito 4,4°°. „ ett dito inom Elfsborgs 4* h) återstoden af den för myr-uttappningar på Gottland beviljade lånesumma i) statsbidraget för Emans upprensning k) dito för Landskrona hamns i stånds ät tande .
U. successivt stigande importen af denna vara, hvilken, om ock genom bruket gjord mindre umbärlig, man likväl, icke lärer kunna undgå att betrakta såsom en verklig öfverflödsvara, berättigar till den förmodan att införselsafgiften skulle, utan att större tullförsnillning, än den, som måliända redan för närvarande eger rum, derigenom äfventyras, kunna uppsättas till 4 skDen omständigheten att, genom den lindring, som eger rum vid direct införsel från transatlantiska hamnar, afgiften i allt fall icke för den större delen af hvad som importeras kommer att öfverstiga 3 sk., har, i förening med angelägenheten att bereda statsverket ersättning för de utlörselsafgifter, som föreslagits att antingen alldeles försvinna eller nedsättas, gifvit Utskottet ökad anledning att tillstyrka den ifrågakomna förhöjningen i införsels t ullen å calle. Cider. Den härå för närvarande gällande införselstull af 12 sk. kannan synes skäligen kunna tåla en förhöjning ända till 24 sk. Coeffyrer, hvilka för närvarande lörtullas efter värde med 25 procent derå vid införsel, men af Utskottet föreslås alt' efter vigt förtullas ined 25 Rdr U., detta antaget i värde till ^5 Rdr. Conserver, hermetiskt slutna, eller lufttäta kärl, med deri förvarade inkokta ätbara varor, torde i taxan böra å behörigt ställe inrymmas med enahanda värde och införselstull som Confityrer, nemligen det förra i Rdr och den sednare 12 sk. U.. Filar. Denna artikel, för hvilken i nuvarande taxa införselstullen är bestämd till endast 6 sk U, synes, på sätt yrkadt blifvit, hafva af nöden förhöjning deri, i hvilket afseende Utskottet föreslår, att införselsafgiften må antagas till 20 sk. H.. Filklofvar, Urmakare-.
Förkl. pag. 33o.) ] anledning af revisorernes anmälan, att. under de år revisionen omfattat, någon afbetalning å handelshuset C, kV. Rösners i Christiania skuld 5,847 rtdr 33 sk. 3 r:st banko, icke egt ruin, har Kon voy-korn ni issa i iatct hufvudsakligen anfört, att skulden väl ännu qvarstår oförmiliskad, men att, efter flere försök att indrifva denna fordran samt sedan Kongi. Majit, den a November sistlidet år. funnit Sig Sakna skäl i nåder lemna bifall till af lidne handlanden Rosner* wikas underdåniga ansökan om Befrielse från skuldbeloppets gäldande, Konvoy-kummis<ai iahi, den 7 derp.åfoljde December. ånv" ländt sig till Kongl. Nmiska Finans-departementet, med anhå11an att. låta, på sätt departementet lunne med lagame i Norrige öfverensstämmande, fullfölja krafvel för den återstående skulden, intill dess densamma vore antingen betald, eller ock lagligen och fullständigt ulredt blifvit, att tillgång till skuldsummans gäldande, lill större eller mindre del, saknades; (deli hade, \ id löi klai ingens angifvande den 20 Januari delta år, något svar härå ännu icke erhållits från Kongl. 011 ska Fiuans-depai lementet. Då det således är alt emotse, att berörde fordringspost snart lärer blifva antingen indrifven eller till afskrifning befordrad, hemställer Utskottet, sitt vid hvad sålunda är vordet upplyst måtte för närvarande få bero. § 28. ' (1847 års Rev. Ber. pag. 80. Förkl. pag. 33o.) Vidare hafva revisorerne förmält, hurusom grosshandlaren Carl Fr.
6 Bevillnings-Utskottets Memorial N-.o 22. Omröstningen bar utfallit med 84 Ja och 32 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med /»-propositionens innehåll. 12: te omröstningen. Den, som vill, att, i enlighet med Utskottets, af Presteoch Bonde-Stånden bifallna förslag, orden: ”och obemedlade” skola i § 7 införas vid rubriken: fattiga, röstar Ja; Den det ej vill, röstar ‘Nej-, Vinner Nej, komma orden: ”och obemedlade” att ur nämnde rubrik Uteslutas. Denna votering har utfallit med 62 Ja emot 54 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med /»-propositionen. 13: de omröstningen. Den, som bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända förslag, att cerlepartier skola karteras enligt följande tarif: till och med 100 R:dr 15 öre och derutöfver för hvarje fulla 100 R:dr 30 öre röstar Ja,- Den det ej vill, röstar, Nej. Vinner Nej, komma, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, cerlepartier att karteras lika med skuldebref vid uppvisandet inför domstol, men eljest vara fria från stämpladt papper. Som denna votering utfallit med 84 Ja emot 33 Nej, så hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med /»-propositionens innehåll. Den, som vill, att, i enlighet med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, ”Köpekontrakt, hvarå JÖljer köpebref ”, beläggas med stämpladt papper till belopp af 40 öre för hvarje exemplar, röstar Ja ; Den det ej vill, röstar NeJ>' Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, rubriken köpekontrakt, jemte afgifts-bestämmelse, att ur författningen uteslutas. Voteringen har utfallit med 68 Ja emot 49 Nej; och hafva Rikets Ständer sålunda beslutat i öfverensstämmelse med /»-propositionen. 15:de omröstningen.
BevillningsFörordningen, lämpad årlig afgift för Riddarhus-byggnadens iståndsättande och framtida underhåll; så ehuru Utskottet, för sin del icke finner några oöfvervinnerliga svårigheter för verkställigheten af detta förslag, eller för kontrollen öfver medlens uppbörd, hvilken då komme att bestridas af statens uppbördsman och, i likhet med den nu varande kapitatious afgiften, inför Riddarhus-Direktionen Riddarhns-Utskottets Utlåtande N:o 20. 5 särskildt redovisas, anser Utskottet likväl, i öfverensstämmelse med hvad Riddarhus-Direktionen yttrat, det vara mindre lämpligt och formeuligt, att en beskattning, som ensamt skulle drabba Ridd. och Adeln, göres beroende af de öfriga Riks-Ståndens bifall, eller att ens från deras sida ett sådant äska, samt slutligen att låta i Bevillnings-Förordningen inflyta ett beslut, som afser eli Stånds särskilda beskattning för något detta Stånd enskildt rörande ändamål. Af dessa skid finner Utskottet sig förhindradt att tillstyrka bifall å det i ofvaunämnde hänseende väckta förslag. Deremot och då medlen såväl till Riddarhusets uppbyggande som jemväl sedermera till dess underhåll städse blifvit till hufvudsaklig del samlade dels genom enskilda bidrag och donationer af Ridd. och Adelns ledamöter, dels genom frivilliga afgifter, dem Ridd. och Adeln vid Riksdagarue sig åtagit, af hvilka afgifter jemväl den nu varande reparations-fonden småningom blifvit bildad och utan tvifvel för sitt ändamål skulle hafva befunnits tillräcklig, om icke det oförutsedda bebofvet af en snart sagdt helt och hållet ny grund under Riddarhus-bvggnaden uppstått, har Utskottet funnit enahanda häfdvunna utväg jemväl nu kunna och böra anlitas; dervid Utskottet gör sig fullt förvissad, att Ridd. och Adelns ledamöter för närvarande, lika litet som i fordna tider, icke vilja undandraga sig de uppoffringar efter råd och lägenhet, som må erfordras, för att vidmakthålla det Ståndet enskildt tillhöriga prydliga palats, hvilket vittnar om Svenska Adelns ärofullaste tider.
Man har härvid förbisett 2me betydande omständigheter, nemi.: l:o Att Staten drager stor vinst på Privat-banksrörelseh genom Privatbankerna ålagd bevillning; att denna bevillning icke är bestämd till. någon bestämd siffra, utan kan och bör ökas i mån af bankernas uplöpande vinst. 2:o Att detta tillfälle för placering af kapitaler haft helsosamt inflytande pa affairslifvet och inlockat våra fordom tröga penningemän på speculalionens väg. Allt detta oaktadt har man likväl tagit första steget för alt monopolisera bankorörelsen i vårt land för Statens räkning. Hvarthän denna beträdda väg i den rigtning den nu tagit skall föra oss, dess hämmande inflytelse på penningeväsendels utveckling och industrien torde framtiden bäst uplysa. Vi hafva nu fyra stycken Filial-Afdelmr af RiksBanken. Beloppet af försträckningar, som RiksBanken anslagit utgör 1,500,000 r:dr, såsom äfven, ifall någon PrivatBank skulle uphöra, en summa blifvit beviljad med 2^ milhr för PrivatBanks rörelsens ersättande. För att icke egentligen fästa mig vid de organisationsfel, som vidlåda dessa inrättningar, vill jag endast i förbigående hafva antydt, att försträckningen, som lemnäs mot 3 proc. svnnerligast an - 154 Den 7 December. vandes lill kreditiv för Bankens delegare, ulan annan säkerhet äu den, sorn för teckningssumman blifvit afgifven, — en kreditiv rätt för hvarje delegare ända till |:delar af teckniugsheloppet. Delta är en ganska betänklig åtgärd, återigen monopoliserande rörelsekapitalet i några få personers händer, till deras disposition, hvarigenom mängden af kapital-behöfvande befinna sig lika] ohjelpta som förut, förutan den ganska väsendtliga omständigheten, att Bankens egen soliditét sättes på ett betänkligt sätt i fråga. Ingen motsvarighet härtill finnes medgifven i någon PrivatBanks organisation. Vådan för HiksBanken af en så för FilialBankens egna delegare omfattande kredit tyckes mig vara påfallande, i synnerhet som KiksBankens försträckning under vissa omständigheter alldeles kan indrägas.
Hvarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenster vid de Verk och Stater, som under Departementet höra. (2:dra mom. skulle förblifva oförändradt.) § 31. Städernas Borgerskap och öfrige lill deltagande i Riksdagsmannaval inom Borgare-Ståndet berättigade innevånare äge att till Borgmästare-tjenster föreslå Irenne 8 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 4. behörige Män, då Konungen en af dem utnämne. På lika sätt förhålles med Rådmänsoch Magistrats-Sekreterare-sjssIorna i Slockholm. § 39. Vill Konungen utom Sverige och Norge resa, meddele Han Stats-Rådet in pleno denna sin föresats och inhemte dess tankar deröfver, på sätt 9 § omtalar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets Styrelse, eller utöfve den Konungsliga magten, så länge Han utom Sina Riken vistas, utan föres Riksstyrelsen under Konungens frånvaro, i Hans namn, af den lill thronföljden närmast berättigade Prins, om Han uppnått den ålder, som i 41 § sägs. Han styre såsom Regent med all Konungslig magt och myndighet, enligt denna Regerings-Form; dock må Han ej adeligt stånd och värdighet förläna, eller till grefligl och friherrligt stånd upphöja, eller riddarevärdighet utdela; äfvensom alla lediga förtroendesysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Regenten dertill förordnar. Finnes ej till thronföljden berättigad Prins, eller har den dertill närmast berättigade ej uppnått den i 41 § för myndighet stadgade ålder, eller är Han af sjukdom eller af vistande utom Sverige och Norge hindrad att Riksstyrelsen öfvertaga, före Stats-Rådet Styrelsen med samma magt som Regent. Huru förhållas skall, derest Konungen längre tid än Tolf månader ur Riket b 1 if ver, derom varder i 91 § stadgadt. § 40.