Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Rikets Ständer har anhållan blifvit sjord om restitution af den vacance-afgift, hvilken för åren 1830 och 1831, blifvit till belopp af 43 R:dr 5 sk. 4 rst. B:co, åtskillige Rotehållare inom Calix Compagnie af Westerbottens Fält-Jägare-Regemente affbrdrad; till stöd för hvilken anhållan blifvit anfördt, att E. K. M:s Befallningshafvande i Norrbottens Län samt Kammar-Rätten genom utslag tillerkänt Rotehållarne rättighet att ifrågavarande afgift, såsom orätt debiterad, återbekomma; hvaremot Stals-Contoiret, der frågan om medlens utfående blifvit anhängig gjord, förklarat, att, enär Rotehållarne 0111 den beviljade restitutionens tillgodonjutande icke anmält sig inom den för fordringars utbekommande hos Slats-verket, genom E. K. M:s Nådiga Kungörelse den 8 September 1824, bestämde tid, berörde restitution icke kunde beviljas. Plikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit; och som, enligt hvad upplyst blifvit, Kammar-Rätten, genom utslag den 12 Juli 1834, förklarat bemälde Rotehållare berättigade att af Stats-verket återbekomma ifrågavarande orätt debiterade 43 R:dr 5 sk. 4 rst., och Rikets Ständer icke anse skäligt, att Stats-verket begagnar sig af den genom prasscriptions-författningarne tillkomne rättighet att en sådan olagligen uppburen inkomst, sig tillgodoräkna, hafva Rikets Ständer beslutat, att, till fördelning emellan dessa Rotehållare, ett belopp af 43 R:dr 5 sk. 4 rst. Banco må från RiksgäldsGontoiret hållas E. K. M:s Befallningshafvande i Norrbottens Län, på reqvisition, tillhanda. Hvil - Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej N.o 282< föfli Hvilket Rikets Ständer härigenom få hos E. K. M. i underdånighet anmäla.
De kan sägas stå i en viss öfverensstämmelse med så varmt älskade prinsessan Lovisa Josefina dela med hvarandra ljuft och ledt, och då bördenna syftning, så ligger likväl en tillräcklig Bugenia, och den 14 december 1852 föddes dorna bäras gemensamt, synes en fördelning af motvikt häremot i själfva jordegendomens natur. » dem en son, som dagen före julafton döptes i inbördes rättigheter, hvilande på en annan grund Därefter följde mera rent juridiska skäl, för slottskapellet och erhöll namnen Carl Oscar icke stå att förena med äktenskapets väsen att den lika arfsoch giftorätten vore vådlig Vilhelm Fredrik, hertig af Södermanland. Den unga moderns glädje och stolthet voro och de vilkor, som däri innefattas. Det är för samhället och det framhölls, huru denna mannens åliggande att anskaffa medel till marätt i det gamla Värendslandet i Småland i stora att hafva skänkt sin make en son och karnes och barnens underhåll, kvinnans icke 600 år varit gällande till allmän båtnad oeh tronarfvinge samt sitt nya land, det hon redan mindre maktpåliggande plikt att med klokhet trefnad (i förbigående sagdt må erinras om så högt älskade, en blifvande konung. Och och sparsamhet dem använda. Om därtill taden tillfälligheten, att Carl Hasselrot många både far och mor voro lika lyckliga öfver sin Denna deras glädje förges i betraktande, att barnens skötsel och omår därefter just i Värend skulle få sin domare» präktige pojke ». vårdnad under deras framtid beror på de förverksamhet förlagd samt där sluta sina dagar), byttes snart i diupaste sorg, då den lille prinsta intryck, de af modren insupit, att hon icke och — • slöt motionen — då kvinnan både sen efter en kort sjukdom afled den 13 mars Smärtan öfver denna förlust var så allenast har att besörja den inre hushållninsom människa och kvinna och kristen tiller1854. gen, utan i vårt stånd ofta måste deltaga i kännes samma rättigheter som mannen, lär hon mycket större, som de kungliga makarna ej den yttre och med sitt arbete bidraga att föricke utan orättvisa kunna beröfvas de i fråga hade utsikt att erhålla någon mera lifsarfvinge.
— N:o 175. i fråga om jords friköpande från grundskatt, m. m. X. 262. — N:o 176. angående en fyr-anläggning å Gottska Sandön m. fl. åtgärders vidtagande för förbättringar i Fyr-, Båkoch Lotsväsendet. X. 262. — N:o 177. angående ett utländskt lån för underlättande af penningestnllningen och rörelsen inom landet. X. 395. — N:o 178. angående beviljandet af stats-bidrag för en kommunikations-led mellan Asa-sjön i Kronobergs län samt städerna Wexiö och Carlshamn. X. 395. — M:o 479. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, an gående pension för Ofver-Jägmästaren A. H. Kasten. X. 395. — N:o 180. angående lån till Gefle-Dala jernvägs Aktie-bolag XI. 19, 27. 34. Å. 43. (se skrifvelseförslaget N:o 207 samt Exp.- Utsk. Mein. N:o 9). — N:o 181. angående ytterligare lån för pågående jernvägsanläggning mellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län. XI. 19. — N:o 182. i anledning uf Kongl. Majds nådiga proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår XI. 19. — N:o 183. i fråga om förhöjning af anslagen till manskapets beklädnad vid Svea och Götha Artilleri-regementen. XI 19. — N:o 184. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift, till förmån för Misterhults sockens fattigvård, af Kronans rätt till Dana-arf efter Lena Hansdotter i Sundsholm. XI. 19. — N:o 185. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående betäckande af de kostnader, som för skatteförenklingens och det nya jordeboks-verkets fortgång erfordras. XI. 19.
Innan kort presenterade han för mig såsom medpassagerare en man om 30 år, på hvars drägt till hälften röjdes, att han var prest, samt på sätt och uppsyn, att han var pietist eller ditåt. Båda delarne besannades snart. Han var prest och lärare vid ett «Rettungshaus» i Düsselthal, nära Düsseldorf. I sådana inrättningar, af hvilka ännu ganska få finnas i Tyskland, upptagas och uppfostras dels redan för brott straffade ynglingar, dels värnlösa, som befinna sig i den belägenhet, att behofvet snart kunde leda dem till brottet. Räddningshuset i Düsselthal var det första på kontinenten och är stiftadt år 1822 af en grefve von der Recke Wolmerstein, som eger det nämnda och andra gods, deribland Overdyk, hvarest en del af anstalten finnes. Han och hans grefvinna, som sjelfva haft åtta barn att uppfostra, hafva dock tillika varit föräldrar för mer än 800 barn, hvilka här blifvit vårdade. För närvarande var dessas antal 140. Utom till vanlig skolundervisning tillhållas barnen till handaslöjder samt arbete i trädgård och på fältet. Undervisningen och närmaste vården besörjes af flera lärare och lärarinnor. Inrättningen uppehålles numera, utom af egendomens afkastning, genom frivilliga bidrag från alla håll samt genom inkomsterna af ett tryckeri, hvarifrån bland annat utgifves en tidning, «der Menschenfreund», och en månadsskrift, «Magazin fur Kinder». Den nämnde presten återkom nu från en resa till England. Han hade företagit denna på inbjudning af den bekante arbetaren för slafveriets utrotande, qväkaren William Allen, som nyligen besökt Düsselthal. Resans ändamål var kännedom om dylika och dermed närbeslägtade anstalter i England. Mannen var aktningsvärd genom sin ifver för den sak, han tjenade, samt för sin karakter, äfven om denna hade någon släng af den hos de väckte vanliga intoleransen. Vi färdades från Harburg genom natten, af hvilken större delen tillbragtes i diskurser och dispyter i de allvarsamma ämnen, som närmast rörde hans kall och till en del mina studier.
Hvarföre kastade ödet Lovisa Ulrika på en thron, som i sjelfva verket ej var annat än bräder, öfvertäckta med sammet och hopfogade med förgylda spikar! Hvarföre satte det henne till regentinna blott öfver nöjen, klädsel, bruk, flärd och umgängesförhållanden, – henne, hos hvilken fanns stoff och lystnad att regera en hel verldsdel! Åtminstone, tänkte hon, skall den, som Svenskarne meningslöst kalla sin beherrskare, i mig finna sin Egeria. Åtminstone skall jag låta de frihetsdruckne se en skymt af det rikes fysionomi, der monarkens makt är oinskränkt som hans vilja. Också jag vill Hon ville – och China framstod ur Loföns lundar. Här dväljdes en treflig théstund den stolta, vid sidan af sin gemål, omgifven af deras barn, de uppvaktande, och negergossen: hofvets plågoris, herrskareparets hofnarr och de kungliga barnens lekkamrat. Ångan af den chinesiska drycken hvirflade balsamiskt ljum och kittlade angenämt både smakens och luktens sinnen. I denna tillflyktsort hade Lovisa Ulrika merendels godt lynne. China var hennes verk. Här förde hon en obestridd och odelad spira. Här brände icke hennes snille som den härjande åskstrålen; det lyste och värmde mildt som en nordisk midsommarsol. Hon nedlät sig till och med här att vara qvinna, i jollret med sin unga ätt, i skämtet med sitt eget kön; men nalkades någon statsman, något snille, någon lärd, någon forskare, någon konstnär: – farväl, mina barn! ursäkten mina fruntimmer! Örnblic– ken märker ej längre er närvaro.
Utdr, d. 39 Dec. i$3$. blifvande nya Brottmåls Lagen; jemta Herr Cederschjöld!, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttrande. Allmänna Besvärs* och Oeconomie - Utskottet: 1:0 Friherre Ridderstolpe , Fredrik, den 13 dennes e. in. på bordet lagda Motion, att Canal - Directionerne må anses skyldige ersätta de vid dem arbetande Soldaters arbetskläders slitning m. m, 2:o Friherre Ridderstolpe!, Fredrik, den 1% dennes e. m. på bordet lagda Motion, att de till och från Ofningsläger marcherandeTroupper mätte tåga, såsom i Fält, nied tross , och hvarje afton uppslå deras tält tn, m. 3:0 Grefve Gyllenborgs , Johan Henning, dea 12 dennes e. rn. på bordet lagda Motion, angående åtskillige föreskrifter, hvilka vid utfärdande af Pass böra iakttagas. 4:0 Grefve Hamiltons, John, den 15 dennes f. m. på bordet lagda Motion, angående inrättande af Municipal-Styrelser i Länen. Bevillnings. samt Allmänna Besvärsoch Oeconornie-Utskotten : Herr Anckarsvärd?, August, den 12 dennes e. m. på bordet lagda Memorial, angående Medel lill Fårafyelus upphjelpande - Trot. Uidr. ’d. 39 Dec. 1S3S335 S. D. Remitterades till StatiUtskottet: 1:0 Herr Hjertås, Gustaf, anförande 1 anledning af Herr Hjertås f. tri. denna dag till Stats - Utskottet remitterade Motion, innefattande förslag till UåneReglemente för Riksgälds-Contoret. *:o Herr Hjtrtas, Guataf, den 15 dennes f. rn.
Verk, på det att penningarne må blifva spridda till allmänheten; och 2:o huruvida det icke vore nyttigt och nödvändigt att bereda Regeringen något inflytande i förvaltningen af det ifrågav;de lånet. Hvad nu den första frågan vidkommer, får jag fästa upmärksamheten derpå, att redan i K. M:s Propos. voro ordalagen så affattade, att icke något hindrade Fullmäktige att på det sättet använda medlen, men jag kan icke bestrida att det är måhända lämpligare att detta mera bestämdt uttryckes för att icke det moraliska ansvaret, som kan anses träffa Fullmäktige, skulle genom en allmän opinion kunna blifva alltför tungt. Jag anser mig således hafva allt skäl att gilla den amplifikation Utsk. i 4:de punkt, föreslagit. Dess nytta skall man vid nogare eftersinnande medgifva. Afven i det afs:det anser jag öfverflödigt att efter Hr Bildts utredning af saken ingå i alltför vidlyftig undersökning derom; men jag kan icke underlåta att derom yttra några ord. Jag förutskickar då den anmärkn., att jag förbigår frågan om Privatbankernes mer eller mindre förtjenst om det allmänna 10* Den 20 Janu&ri. bästa och om den materiel» utveckling, som under sednare åren uppenbarat sig. Jag vill blott hafva sagt, att om Privatbankerne icke kunna fortsätta den rörelse, som de för närv:de i sina respektiva orter bedrifva, så måste man erkänna, att deri ligger en ganska betänklig svårighet, äfven om man hyser den åsigten, att dessa banker icke äro till sin natur sådana man önskar. Det är ett factum, att de sammanknutit affärsförbindelser, och ett afbrott i det afs:det måste vara betänkligt. Afsigten med rättigheten för Fullmäktige att utlemna en del af lånet till Privatbankerne är ingen annan än att derigenom sätta dem i tillfälle att fortsätta den rörelse de bedrifvit, och följaktligen, om premissen är riktig, en ganska nyttig verkan åstadkommit, och endast på detta sätt kan det förklaras, att Privatbankerne kunna begagna sig af ett lån på drygare vilkor än de kunna sjelfva betinga sig.
Ved å - 36. - rti Öke Dagsverken . ä 1: 13. - \12 Dränge dito å -22.- Summa Penningar. Persedel ränta. Ny Ränta. Af persedel-räntan, 49: 3. 6., uppkomma 73 skatteriksdaler, efter nya myntfoten, motsvarande 48: 32. banko, då öfverskottet 19 sk. 6 r:st. utgår i contant. Hvarje skatteriksdaler innefattar: 2 kpr spanmul, hälften råg och hälften korn, å II: 39 35 sk. 1xYj styfver iV & smör å 7: i. 2 11 „ 3jYö „ fyllnadspenningar — „ 3— , S:a En riksdaler efter ny myntfot eller 32 sk. banko. UjV & å 4: 33 11:46.10. fyllnadspenningar å 3 st., motsvarande sammanräknadt i b:ko 36. 6. Christianstads län. Kronovärdi. Norra Åsbo Härad. Röstånga Socken. Härsnäs, N:o 1. 1 mantal skatte. Ordinarie eller Jordeboks-ränta 13 38 — \ Termin-skatt 6 10 — > utgår, utan förvandling, i penningar. Lill. K. Skytts Härad. Slöra Ilårslöfs Socken. Kronovärdi. Södra Hårslöf, N:o 2. i mantal skatte. Ordinarie eller Jordeboks-ränta Termin-skatt Söndrums Socken. Onsjö N:o 4. 1 mtl. G a Jor tteboks-r tinta. Gåsten 8 LU Smör å - 28. - i T:a Råg ä - 361 - 1 T:a Kora I T:a Ilafra j Ko å 1: 24. - j Galt å 1: 24. - 1 Gås 2 Höns ä - t. - Flemmantals-ränta. Kongsoch Mat-skatt Arbetsoell Dagsverks-penningar Ved och Timmer Inskrifningspenningar Skjutsoch Gästnings d:o Dagsverkspennin:r å 3 dagsverken Vedpenningar å 6 Lass Summa Hallands filin.
Plär ålägges ordföi-. att bestyrka alla afskrifter af sockenstärnmo-protocoll. Detta stadgande är onödigt besvärande; ty bestyrkandet sker blott för att förvissa derom, att en afskrift är riktig; och detta kan så mycket snarare ske af hvar och e 11 trovärdig person, sorn motparten dessutom alltid blifver i tillfälle att controllera riktigheten. § 9- Denna § gifver sockenstämman äfven rättighet och åJiggande att fullgöra hvad som nu tillhör kyrkorådet. Jag känner ej hvad den blifvande kyrkolagen häruti kan bestämma, men önskar, alt den ena författningen ej kommer alt blifva i motsats med den andra. Derföre borde communal-lagen förklara, att sockenstämma eller dess verkställande organ, sorn härefter kallas sockennämnd, är detsamma som kyrkoråd eller ock åt sockennämnd ej öfverflytta kyrkorådets åligganden. § 10 lista och 2:dra niomina böra förändras efter enahanda grunder, sorn blifvit här föreslagna för § 6. 3:dje mom stadgar, att en öfverenskommen afgift ej må vara gällande längre än 1 år. Delta stadgande är efter min mening både oklokt och onyttigt. Det är onyttigt derföre att den afgift, en sockenstämma pålagt, kan, derförutan, med lika rätt af en annan beslutas att upphöra.
Ridderskapet och Adeln. S. D. öppnades Herrar Elektorers lista vid val af en Ledamot i ExpeditionsUtskottet efter M 282, Friherre Rudbeck, Reinhold Carl Gabriel; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: M 133, Grefve Snoilsky, Gustaf Fredrik. S. D. Remitterades till Konstitutions-Utskottet en af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, i den ordning 29 § Riksdags-ordningen föreskrifver, anmäld anledning till anmärkning emot Stats-rådet och Chefen för Kongl. Finans-departementet. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 83, i anledning af väckt motion om förberedelser till inrättande af en hoinöopatisk kur-anstalt. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial JV2 46, i anledning af återremiss å Utskottets Utlåtande M 27, angående begärdt anstånd med föreskrifne kapitaloch ränte-inbetalningar å de till Norbergs Jernvägs-bolag af allmänna medel anvisade lån. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: M 47, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående försäljning till enskild person af en komministers-bostället Hof Dahlbogård i Kronobergs län tillhörig del i den så kallade Spetsamossen; Bih. lill R. St. JV2 48, i anledning af Kong!. Maj:(s nådiga Proposition angåeude utbyte af komministers-bostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeants-bostället Höjdebråten i Nysunds socken; Jfå 49. i anledning af Kongl, Maj:ts nådiga Proposition angående befrielse för Fält-knmereraren m. m. Ph. A.
Detta förhållande förer naturligtvis tankan tillhaka på hela vår bancostyrelses organisation. I andra länder anser man för cn af de svåraste uppgifter, att kunna utfinna personer, skickliga till ledningen af bankernes angelägenheter, och man söker dem med mikroskopisk sorgfällighet bland landets skickligaste fiuancierer. llos oss väljas efter hugskott, efter politiska partiåsigter 3:ne bland hvardera af de 4 Ståndens medlemmar att förvalta dessa grannlaga befattningar, och man får lacka God om någon eller några ibland dem äro vuxne sitt svåra kall. Måtte BancoUtsk. icke underlåta att taga denna vigtiga fråga under noggrann öfverläggning och gemensamt med Coust.Utsk. uppgöra förslag till cn äudamälscnligare organisation af baneostyrelsen. Hr Rosenblad, Bernh.: Med tacksamhet har jag af min gamle vän och collega, som först yttrade sig, emottagit den erinran, alt jag varit en realisationens befrämjare. Mitt medvetande säger mig detta vara en sanning, äfvensom alt jag åt uppnåendet samt upprätthållandet af della stora mål egnat de hästa krafterne af min lefnad, samt måhända icke så obetydliga offer. Men om också min forne sidokamrat i slriderne för realisationen nu hyser andra tankar än jag, om sältet alt under pärvar. 118 Den 7 Augusti. förhållanden upprätthålla densamma; väntar jag mig duck af hans rättskänsla, att han skall göra mitt oförminskade nit för det gemensamma målet, mitt bemödande att efter mitt omdömes hästa öfvertygelse befrämja detsamma lika rättvisa, som jag alltid gjort, och, all olikhet i åsigter oaktadt, alltid skall göra hans nit. Under de 10 år, som realisationen fortgått, har jag ägt tillfälle och pligt att på närmare håll betrakta dess verkningar både under goda och dåliga conjuncturer, och derunder vunnit en ökad erfarenhet om vigten och nödvändigheten af ett fast och orubbligt myntvärde. Ty huru, mine Hrr, skulle det väl hafva sett ut i värt land under de sista 3:ne årens handelskrisis, om vi icke haft ett fast myntvärde, en fri silfvervexling?
Jag kan icke inse annat, än att Utskrt handlat riktigt och efter bästa samvete, då det afstyrkt den ifrågav:de skrifvelsen; och får jag af sådan orsak anhålla om bifall till Betänk:t. Frih. af Ugglas: Den siste talaren har visserligen rätt deri, att det icke finnes något land, som har mindre remedium än vårt minsta remedium, men han har icke visat att remedium utomlands i allmänhet uppgår så högt, som hos oss. Det uppgår nemi. till y^jidelar, så att mellan 4-riksdalern och 1- riksdalern det är en skillnad af icke mindre än ^gidelar. Att detta icke ölverensstämmer med någon god myntning, förefaller åtminstone mig uppenbart. Jag hoppas emellertid att, när uppmärksamheten en gång härpå blifvit väckt, frågan måtte få sin behöriga utredning; och fortfar jag i mitt yrkande på bifall till den af Hr Wallenberg föreslagna skrifvelsens allåtande till K. M. Gr. Björnstjerna: Jag vill, utan att ingå i någon vidare diskussion, endast rätta ett misstag af den siste värde talaren. Remedium på 1-riksdalern är nemi. xiroö-delar, i st. f. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts Betänk. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till förev:de Utlåt., dels ock afslag derå samt antagande af Hr Wallenbergs uti en vid Utlåtit fogad reservation framställda förslag, »att R. St:r skulle till K. M. aflåta underd. skrifvelse, det K. M. täcktes låta på lämpligaste sätt förordna om en utredning, huruvida och i hvad mån någon förändring bör ega rum i afseende på remedium i det Svenska silfvermyntet», framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utlåtit och, då dervid svarades flere ja, jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Den 16 Oktober. Föredrogs och bifölls sammansatta Statssamt Banko-Utsk:ts den 14 dennes bordlagde Utlåt.
Jurister borde dertill förordnas, och jag ber att få erinra om ännu en begäran, eller, rättare sagd t, om ett motiv, som Ständerne i deras und. skrifvelse till Konungen framställde, men jag icke kunde fatta, att den förste talaren omnämnde. Detta motiv var alt Inbleauen skulle utvisa skiljaktigheterna, så att den, såsom orden lyda, kunde leda till lättnad för afgörandet. Någon annan instruetion har comitcen icke fått. K. M. behagade till comite'en öfverlemna Ständernes begäran och anbefalla comite'en att verkställa denna begäian. Nu då comileen fann, alt redogörelsen öfver skiljaktigheterna borde vara af den natur, att den kunde leda till lättnad för afgörandet hos Ständerna, var det måhända icke skadligt, att comitcen upptog allt hvad Ständerne i hvarje fråga behöfde veta, d. v. s. upptog icke blott jemförelsen emellan de gamla och nya lagrummen, utan äfven motiverna, som förauledt förändringarna, äfvensom Hofrätternes och Högsta Domstolens yttranden derom. Nu qvarstår jag vid den mening, alt om comileen underlåtit något af allt detta, så hade klandret varit skäligt och mycket svårare än nu. Om måhända nitet att fullgöra allt hvad af comitcen kunde påräknas förauledt till den ledsamma påföljden, ali comite'ens arbeten kunnat gå upp i vidlyftighet mot sjelfva lagförslaget; så är detta ett fel, som bör förlåtas för sitt motivs skull, hvilket var att göra det bästa man förmådde.
Förslaget till allmän Criminal-lag har uti 21 Kap. 1 §, såsom motsvarighet till 11 Kap. 2 § M. B., följande efter mitt omdöme vida bättre redaktion: ”Sätter man upsåteligen eld i hus, byggnad, skepp eller annat, der menniskor bo eller vanligt eller velterligt är alt de eljest vistas, eller å något hvarifrån elden till sådana boningar eller vistelserum lätteligen spridas kan; dömes för mordbrand till etc”. I fråga åter om påföljden för mordbrand, torde, åtminstone för de fall, der ej synnerligen försvårande omständigheter äro för handen, lifsstraffet böra utbytas emot fästningsarbete från 2 till 8 år efter Domarens pröfning. Jag hemställer om en förändrad redaktion af 11 Kap. M. B. i enlighet med de åsigier jag här ofvan framställt. 3:o Det förderf, hvaruti Biribi och andra äfventyrliga spel, när de, såsom här i Stockholm är fallet, af Bankörerne systematiskt ordnas och drifvas, försänka kunlerne (punktörerne), torde icke af någon jäfvas; och med trygghet kan man påstå alt en af de förnämsta anledn:na, näst efter bränvinet, till förfall och förbrytelser utgöres af nämnde olycksbringande spelklubbar. Genom särskilda Kongl. Förfaltn:r d. 2 Augusti 1792 och d. 24 Maj 1810 är förbud meddeladt emot biribi och alla äfventyrliga spel med kort eller tärning, vid ansvar af tjugufem R:drs böter för sä väl värden, som de spelande, äfvensom alla penningar, som å spelet vågas, äro underkastade konfiskation; och böra böterne fördubblas hvarje gång någon med dylik förbrytelse ytterligare beträdes. Att oaktadt dessa lagbestämmelser äfventyrliga spel tilltaga och särdeles under större marknader i städerne och på landet föröfvades, inhemlas af Kongl. Circulairet d. 21 Dec. 1833; och jag vågar betvifla att förhållandet i detta hänseende sedermera förbättrats. Åtminstone lemnar i Stockholm erfarenheten icke ett sådant vittnesbörd.