Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad — när kosten råkar fela — Mången spänner hårdt kring lif; Hur till ytan synes mången — • Med ett hjärta, vekt som vax; Hvad helt säkert arma fången Önskade att blifva strax; Halfö, som sitt namn har gifvit — Som man vet — åt blodigt krig; Hvari hvar en arm har blifvit Buren — ja, tro säkert mig! Hvad af frost som skalder ständigt Slösande ju strös omkring; Hvad en detiktiv behändigt Vet att lägga till allting; Hvad den är, som vet att bära Ringa lott. förnöjd och glad; Hyddan sin, den låga, kära, Han ej byter — emot hvad? — Nu jag märker att publiken Börjar bli betänkligt gles; Omild, hör jag, är kritiken, Fast jag mig har pratat hes. Hvad (en gammal, full af spatten), Bonden af en hästljuf köpt; Hvari han så när med skatten Sedan vid sin hemfärd stöpt; L — a. CHARAD. Om o c h om igen m a n a d e hon fram sin lilla flickas torra, s m a c k a n d e läppar — nej — det var en riktig lisa att törsta. Åh Gud — G u d! Det v ä r k a d e kylande. — skulle vänja sig vid det — icke k u n n a hålla sorgen frisk en g å n g! TVÄTTMEDEL! (Forts.) Transport kr. Idun Stockholm. Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher kr. ' • I d u n m. pl. » 6 Idun ensam &gt; 4 (Aftonbladets 50 nya hus.) P r c u u m e r. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Allm. Telef. 70 ö r e pr n o n p. - r a d. tid kan med skäl " A / s kallas ett speciaV i V lismens tidehvarf. Eminenta insikter och djupaste okunnighet, lysande egenskaper och i ögonen fallande brister finna vi oftast parade hos samma individer och icke minst bland de storheter, som inom samhällena göra sig mest bemärkta.
Deremot skulle jag visserligen ej vilja frångå den princip, som R. o. Ad. beslutat, nemi. att brännvinsbränningen bör vara en fri näring. Gr. Posse: Jag har begärt ordet, för att tillkännagifva, i anledn. af Frih. Hamiltons uppmaning, att min mening varit att förena mig med honom uti den beskattning han nu föreslagit, eller i sk, b:co kannan. Hr von Rosen: Jag skulle önska, att skatten kunde nedsättas så lågt som möjligt, i det fall, att brännvinsbränningen blir en fri näring; men om den deremot blefve qvar, såsom husbehofsbränning, så skulle jag önska, att den höjdes så mycket som möjligt. Så yttrade jag mig äfven vid riksdagens början. 1 händelse R. o. Ad. vidblifver sitt beslut. att näringen skall blifva fri, så önskar jag således, att skatten måtte i möjligaste måtto nedsättas, öfvertygad att icke mera brännvin i landet tillverkas, derföre att skatten nedsältes; men då här blifvit yrkadt å ena sidan i sk., och å den andra 6 r:st., så vill jag sluta mig till dem, som yrka i sk., med det villkor, att skatten ovillkorligen måtte utgå, innan brännvinstillverkningen börjas. Detta anser jag för min del mera vigtigt, än att skatten höjes öfver detta belopp. — Jag äger ej rättighet att yttra mig om huru många ledamöter i Utsk. funnos, som förstodo saken, då de afgjorde den; detta må vara den ledamot förbehållet, sorn påstått alt de knappast voro fyra eller fem. Frih. Hamilton: En värd talare har föreslagit, att skatten borde för de större pannorna öfver 3o kannors rymd utgöras med i sk. L:co kannan, men deremot för de mindre pannorna, t. o. m. 3o kannors rymd, bestämmas till 6 rist. Co Den g J an uari c. m Med den beräkning af afverkningsbeloppe!, att de mindre, pannorna skuile tillverka ålla gånger kannerymden, sedermera de större sexton gånger och de största 32 gånger kannerymden, tror jag verkligen att man så mycket som möjligt iakttagit all rättvisa, när man nemi. tänker sig tillverkningen vara oafbruten.
Häruti instämde Herr Walley och Hans Persson från Gefleborgs län. 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 38. Forsta Iliifvud-titcln. Penningar enligt Kongl. Hof-Stats-anslagen. Riks-staten för ar 1843 och följande åren. Kongl. Maj:ts hofhållning 420,000 II. K. H. Kronprinsens d:o 25,000 För D. K. 11. ArfFurstarne . 20,000 H. M. Enke-Drottningens hofhållning 80,000 Möblers underhållande å de Kongl, slotten 8,000 . - Kongl, hofstallets utfodring 30,000 Kongl, slottets polislysoch renhållning 10,617 — Rosersbergs slott 2,000 Ved och kol för de Kongl, hofven 25,210 S:a 620,827 Kongl, slotten. Reparationer å Stockholms slott m. fl. för Kongl, hofven upplåtna byggnader 32,000 Brandväsendet och yttre lyshållningen å Kongl, slottet 5,800 Drottningholms och Svartsjö slott 16,000 — Gripsholms slott 1,470 Ulriksdahl slott ... 5,500 __ Haga lustslott och park 3,000 Strömsholms slott 1,470 S:a 65,240 - Summa 686,067) -1 Utom indelta räntor och spanmäl in natura, uti riks-staten för år 1845 och följande åren förslagsvis upptagna med ett sammanlagdt värde af 633 r:dr. Stafs Utskottets Utlåtande, A7:o 39. 5 N:o 39. Ank. till Exp. Utsk. d. 2 Febr., kl. 6 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterne under Riks-statens Andra Hufvud-titel.
Deremot lior det nu alldeles icke lill ämnet, huru contraclerna emellan husbönder och deras torpare böra uppgöras, men såsom bevis derpå, alt det likväl finnes länder, der en sådan lagstiftning äger rum, får jag anföra, att i Danmark finnes en lag, som förbjuder underbruk, hvilket der är belagdt (när vissa villkor ej blifvit uppfyllda) ined dubbel skatt; mea, såsom jag redan nämnt, jag har ej föreslagit något för att hindra afslutandel af contracler med landbönder, utan jag liar endast föreslagit en skyldighet för husbonden, sorn jag tror att billigheten bjuder och hvars stadgande visserligen kunde innebära ett correctiv emot ett missbruk, som starkt botar vårt land. Frih. Sprengtporten: Såvida jag rikligt uppfattat Hr Rosenblads förslag, så innebär det ett vite eller ett ansvar för jordägare, alt vid legostämmans slut i fem års tid försörja en underhafvande, så snart lian ej prolongera!’ contractet. Hr Rosenblad har här fästat sig vid den korta tiden af 5 år, men om man på rättsgrund kan stödja ett sådant anspråk på 5 års tid, derföre alt man vid legostämmans slut ej prolongera!' eontractet, så finnes intet, sorn hindrar att detta kunde utsträckas lill lifstiden, i händelse af underlåtenhet å jordägarens sida att förlänga eontractet; ty ett sådant anspråk skulle kunna försvaras med alldeles samma, rättsgrund, som det Hr Rosenblad föreslagit på ett mindre antal år. Hvad åter angår det exempel, som Hr Rosenblad liemtat ifiån Danmark, så är jag ej i tillfälle att ingå i någon pröfning af Danska lagstiftningen i detta afseende, då dertill torde behöfvas någon närmare kännedom om de Danska kameralföi fattningarna och de villkor, hvarunder jord der besittes, för att kunna afgöra, huruvida nå - Den i3 Mars e. ai. 45 a gon slags jemförlighet, i afseende på lagstiftningen, i det ena oell andra Riket äger ruin. Att betrakta saken blott isoleradt, tror jag endast leder till stora misstag.
Lag-Utskoltels Utlåtande, N\o 53. 11 Men, äfven om jag skulle hafva misstagit mig uti denna min åsigt rörande vidden af Utskottets verkningsrätt, så kan jag för min del likväl ej godkänna den af Utskottet följde princip, att förkasta en, såsom nyttig ansedd och af hehofvet högt påkallad, lagförändring endast af det skäl, att icke andre äfven nyttige förändringar samtidigt dermed jemväl kunna tillvägabringas. Utskottet hade derföre, i händelse något verkligt hinder mött för framställande af ett så vidsträckt förslag, som det af senaste Lag-Utskottet afgifne, efter mitt omdöme, kunnat och bordt föreslå, att, med ändring af i3 § uti Intecknings-förordningen samt af förordningen om lagfart och hörd på landet af den i3 Juni 1800, så vidt densamma upptager enahanda föreskrift, som nyssnämnde §, följande lagstadgande måtte i stället varda antaget: Har, innan lagfart sökes af den, som eganderätt till fast egendom förvärfvat, förre egarens borgenär i egendomen sökt inteckning; då skall ej nye egarens anspråk ligga i vägen för inteckningen, utan må lian, för hvad lian förlorar, hålla sig till sin fångesman. Sökes å samma dag i staden eller vid samma ling å landet både inteckning och lagfart, vike inteck-* ningssökanden, lör den, som egande-rällen förvärfvat. rv \r% STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 1840. Lag-Ul skottets Betänkande, N.o Sjf, N:o 54. Alik. till Exp. Etsk. den 13 Junij kl. 10 f. nit. Betänkande j i anledning af väckta motioner om inskränkning i det nu föreskrifna domföra antal Nämndemän. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet hafva uti serskilde memorial, som blifvit till Lag-Utskottet remitterade, Peter Persson från Calmar Län, efter erinran, hurusom, genom Kongl. Förordningen den 15 Juni 1818, den ändring skett uti lagens stadgande i 23 Cap. 1 §.
Beträffande åter förslaget, att Rikets Ständer skulle hos Kongl. Maj:t anhålla om en undersökning af biskoparnes löneinkomster; så, ehuru ostridigt är, att biskops-lönerna i en del stift äro betydligt högre än i endel andre; dock, sorn härvid jemväl bör ihågkommas, att både lefnadsoch representations-kostnader kunna vara ganska olika på olika ställen, och att den ifrågasatta undersökningen icke synes kunna komma att leda till någon serdeles besparing för staten; utan endast föranleda tilläfventyrs ej obetydliga kostnader, få Utskotten, i anseende härtill, hemställa, att äfven denna fråga måtte förfalla. Stockholm den 12 Augusti 1851. / STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1851. Statsoch B ev illnin <jsUtskott em Utlåtande, N:o 53. 1 N:o 53. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Aug. 1851, kl. 7 c. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förhöjning i det aj postmecllen anvisade bidrag för diligens-inrättningen emellan Stockholm, Götheborg och Helsingborg. Med anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse om den år 1849 af dem verkställda granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1846 och 1847, har Herr Grefve Horn C. F., uti en hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckt motion yrkat, att Stats-Utskottet, vid reglerandet af Postverkets stat, måtte vidtaga de åtgärder, som kunde föranledas af de upplysande anmärkningar, hvilka motionären förbehölle sig att serskildt få Utskottet meddela.
Styrelsen sig böra helt och hållet afstyrka Revisorernes förslag i förenämnda hänseende. Detta förslag syntes Kongl. Styrelsen i öfrigt hafva sin grund mindre i någon felaktig anordning i afseende å fängelsernas förvaltning än i afskrifningsreglementets stadgande rörande den redogörarne tillkommande afskrifningsprocent, hvilken åter tagits i betraktande vid reglering af redogörarnes aflöning. 1864 års Revisorer, som häraf tagit kännedom, meddelade, att under revisionsåret 1862 hade, enligt hvad räkenskaperna för nämnda fängelse utvisade, samma redogörare tillgodolört sig afskrifningsprocent å levererade proviantartiklar m. m. till ett sammanräknadt belopp af icke mindre än 2,975 R:dr 66 öre, hvaraf belöpte sig för levereradt rågmjöl 1,716 R:dr 82 öre; och då beloppet, på det hela taget, syntes vara allt för högt, hade Revisorerne, som erfarit att ett nytt afskrifningsreglemente vore under bearbetning, ånyo fästat uppmärksamhet vid förhållandet, på det Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 17 vid reglementets upprättande, i betraktande måtte tagas, huruvida afskrifningsprocenten i allmänhet ej kunde nedsättas. Häröfver har Kongl. Fångvårds-styrelsen jemväl afgifvit underdånigt utlåtande, men deruti endast åberopat hvad i anledning af 1863 års Revisorers framställning i ämnet blifvit anfördt. Vid öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit har Utskottet, med afseende å hvad Kongl. Fångvårds-styrelsen anfört, icke funnit skäl tillstyrka någon åtgärd uti den af 1863 års Revisorer uttalade syftning; men då de af såväl 1863 som 1864 årens Revisorer anförda förhållanden i afseende å beloppet, hvartill afskrifningsprocenten för närvarande vid nämnda fängelse uppgår, o tvifvelaktigt förtjena tagas i betraktande vid utarbetning af förslag till nytt afskrifningsreglemente, hvarmed, på sätt
Derföre har jag trott det ej skada, att Betänkandet derom finro hvila, till dess Utlåtandet om techniska Skolan hunne inkomma; men om Ridderskapet och Adeln ej delar min mening, vill jag alldeles icke derå insistera. Herr Lefrén'. Om Kongl. Maj;t skulle i Nåder för godt finna, att nämna någon annan, så följer visserligen icke deraf att Herr Schwartz vore oskicklig. Man bör förmoda, att han icke är den enda inom Landet som kunde förestå en sådan befattningJ*g anser val ft 9»n I Aiiguitii J. m. för min de!, få elfer ingen inom Landet, med honom kunna jemföra* och hoppas således att han blifver använd; men jag vågar likväl tro, att det f öreslagne arfvode! borde bifallas, emedan det väl icke kan nekas, att ÖfverDirecteur Schwartz’s kunskaper böra begagnas, äfven i det fall, att han icke skulle blifva använd till föreståndare för den nämnde inrättningen. Grefve af Ugglas, Gu fia]: Till hvad Herr. Lefrén yttrat, utber jag mig blott få tillägga* att, då StatsUtskottets Betänkande bestämt innehåller , att det ifrågaställde arfvodet skalL tilldelas Herr Professoren Schwartz, mot skyldighet å hans sida, att hålla allmänna föreläs, ningtr, så är det dock icke sagt, om detta skall ske i den föreslagna techniska skolan eller ej. Det beror af Kongl, Majit att pröfva huru ochmed hvad vilkor Herr Schwartz kan komma i åtnjutande af nämnde arfvode , och således tror jsg det man ej behöfver afvagta Irsgsn om den techniska Skolans inrättande, utan att man genast kan besluta om den nu föreslagne anhållan hos Kongl. Majit skall äga ruta, och hvilket jsg vördsamt tillstyrker.
Då emellertid, enligt hvad uti Förstärkta Stats-Utskottets Memorial Nio 210 är vordet anmäldt, nämnda Utskott numera den 23 nästlidne Oktober med Rikets Ständers rätt beslutat att ett reservationsanslag å 70,000 R:dr årligen skall å 7:de Hufvudtiteln anvisas till Post-styrelsen, för att användas till postdiligensernas förskaffande på sådant sätt, att de skjutsskyldige ej dermed botungas, har Stats-Utskottet ansett sig böra, med förnyande af sitt förut uti 26:le punkten af Utlåtandet N:o 100 meddelade yttrande, hemställa, titti, till II St. Vrot. 1862 8 1863. 4 Sami. 1 Afd. 4 Rand. 18 Haft. I 2 Stats-Utskottets Memorial N:o 212. att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet måtte, i likhet med öfriga tvänne Riks-Stånden, medgifva, att, på sätt Kongl. Maj:t begärt, det särskilda anslag å 70,000 R:dr, som vid sistlidne riksdag uppfördes såsom »ersättning till Postverket för ökad kostnad i följd af postskjutslegans höjande», måtte med innevarande statsregleringsperiod från Riks-staten utgå och besparingarne under denna tid af tre år, tillsammans 210,000 R:dr, till Riksgälds-kontoret öfverlemnas.
Vidare utgjorde8 7//, bvilka, enligt llegering8-Kormen8 60 §., 8a80M 7->62-i7//?,7?g utgä ak följande: 26:0 L/Äil?/s-d/e-7/6/?, b villi a vid 8edna8te 8tat3reglering beräknat8 att kör 18^2 ocb följande ären uppgä till en nettoinkom8t 4 rik' 2,^28,000 ll:elr, ellsi' meä tillägg ak 862,000 kl:elr för^ullverleets stat oell utgifter, till ett 8rutto-8elos>s> ak 2,c)<)o,ooo R:elr; men nn antagits till en netto-inleomst ak Il:elr 2,800,000. saint, för 3"ullvei leets 8tat oell Utgifter 862,000.
B:co, då denna lossning skall kunnat ske för 100 R:dr, om godsets landsättning varit fri, och samma last kunnat föras till Waldemarsvik i Calmar Län för enahanda frakt, som nu måst erläggas för transporten en half mil på Götheborgs riviére. Såsom en ytterligare olägenhet är anfördt, alt om någon af Gillets farkoster uppehälles blott några timmar utöfver hvad som är stadgadt, liggpenningar måste betalas, hvilka kunna uppgå till 25 R:dr B:co om dagen; varande det svårt att controllera uppgiften om väntningsliden, synnerligen då bålarne skolat användas till biträde åt utländske skeppare, sorn icke känna förhållandet med ifrågavarande transport-inrättning; samt slutligen, att, då den på sådant sätt betydligen ökade transport-kostnaden måste läggas på varan , denna för consumenten fördyras, så att den ifrågavarande angelägenheten icke en dast angår Götheborgs stad enskildt, utan verkar på hela det kringliggande landet.
Åboer åter medgifvas samt förmånsrätt dervid beviljas dem, som antingen för flera år tillbaka sökt en sådan förmon och i LandtRänteriet nedsatt Köpeskitlings-medlen eller ock genom serskilt» Contracter blifvit berättigade till hemman. Hvarjemte nämnde RiksdagsFullmägtige yrkat alt de lägenheter, hvilka ytterligare kunde komma i fråga att anslås till indelningshafvare, måtte af nuvarande Åboer i deras och efterlefvande makars lifstid få bibehållas eller, såvida godvilligt afträdande ägde rum, husrum och tillständigt underhåll upplåtas och bestås. — I afseende på detta ämne har Utskottet inhemtat att, sedan genom K. Brefvet d. 22 Februarii 1814 * blifvit förordnadt, att Skatteköp å de till bohemman åt Tjenstemännen på Öland uppgifne Kronohemmanet), icke borde tillåtas, K. M:t uppå serskilt tillförordnade Comitehades underd. hemställan, under d. 24 October 3gS Stats-Utskottets »8i5 ytterligare förklarat, att Skatteköp å sådane Kronohemman på Öland, hvilkas Åboer ej hade egna barn äfven skulle inställas, intilldess alla de Tjenstemän på berörde Ö, åt hvilka bohemman borde anslås, dermed kunnat förses. — Då det likväl är att förmoda, att denna reglering, efter så lång tids förlopp, i det närmaste kunnat verkställas, får Utskottet, i anledning äf ofvanberörde motion, och till befrämjande af de fördelar, som ej mindre för Staten än för de enskilte, genom Kronojords upplåtande under Skattemannarätt, uppkomma, hemställa, det underd. anhållan hos K.
I händelse han skulle vara af olika mening med Just.Cancelleren, och antingen få en otjenlig, eller icke blifva af med en oduglig eller oredlig; så ar det tjensten och länet, som blifva lidande. —• Jag anhåller alt denna min motion, må till LagUtsk. remitteras. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag får blott förnya, hvad jag i min motion vid föregående riksdagar yttrat om landsfiscalerne, nemi., att dc måtte aflönas eller ock afskaffas, emedan de, olönte eiler illa lönle, äro mycket skadlige. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får i motsats till den åsigt Hr von Hartmansdorff uttalat, bestrida hans yrkande att få iandsfiscals-ljensterne bibehållne. Hr von Hartmansdorff har förklarat att kronobeljeningen vore så af göromål öfverhopad, att den icke hade tillfälle att bestrida hvad som ålägges landsfiscalerne. Men då vi äga fjerdingsman, som alltför väl kunde användas till biträde åt länsmännen, tror jag intet behof vara för hand att bibehålla landsfiscalerne. Jag tror visserligen, att, om de skola bibehållas, det är bättre, att de äro aflönte, än om de icke skulle vara det; men jag anser dessa tjenster öfverflödiga, bestrider motionen och yrkar dessa tjenstemäns afskaffande. Hr Hjerta, Lars:
Specie, med circa 7 piecer på hvarje R:dr, så att myntningskostnaden i det närmaste är proportionel mot antalet af präglade Mynt per R:dr, ty 5 förhåller *ig till 7, såsom iss3dels procent, hvilket var myntningskostnaden år 1831, lill 1 töVlels procent, hvilket sednare tal endast obetydligt skiljer sig från den verkliga myntningskostnaden under i832 och i833. Slutföljden häraf skulle vara, att en stor eller liten penning skulle per stycke kosta nära lika mycket alt tillverka. Detta är visserligen icke fullt rikligt, ehuru man, då tillverkningssättet är detsamma, i allmänhet kan antaga, att kostnaden stiger med antalet af piecer per R:dr. Dessutom är här icke ännu i betraktande taget, att myntade beloppet för i833 endast utgör fjerdedelen mot för år 1831 och för i832 och i833 tillsammans ej uppgår så högt som för 1831 ensamt, hvadan de i Berättelsen till i832 års StatsRevisiön uppgifne vilkor för lindrigare myntningskostnad icke blifvit uppfyllde. Den af 1835 års Revisorer gjorde framställning af ämnet är således icke fullständig.
Och grefve Jean hade många döttrar att bortgifta och ett ringa land att styra, hvadan den ära, s o m så- lunda vederfors hans hus, gladde h o n o m mera än han gitte visa. D o c k ville han ej gärna släppa ifrån sig sitt älsklingsbarn, ty hon var ju ännu så späd o c h v e k, så föga k o m m e n till åren. — Jag äger några andra döttrar, sade han, hvilka ännu ej träd t i brudstol, o c h dessa äro lika fagra o c h flinka, ehuru äldre. Månne ej min gunstige broder af Sverige täckes vilja taga någon af dem till äkta. N e j, demoiselle Blanche skulle det vara; annars finge man väl se sig o m efter en drottning ' vid hof ven i Blois eller Artois, menade herr Nils A m b j ö r n s s o n, hvilken var konung Magnus ' troman o c h fullmäktige. Då b j ö d grefve Jean de svenska herrarne att förlusta sig något vid en remmare burgunder, medan han förkunnade deras budskap för sitt barn. Därpå trädde han hasteligen till vindögat o c h kallade upp jungfrun ur grönan lund, där h o n rodnande lustvandrade m e d junker Balph. — Mitt barn, min ålderdoms tröst, min Blanche, hälsade han henne, gläd dig, ty du skall varda, drottning af allt Sveriges land. Men h o n lindade blott sina små armar o m hans hals o c h slog u p p sina violblå ögon i smärtsam undran. — O, fader, du vet j u att jag älskar junker Balph. Inte vill du vända min kärlek i sorg. Du vet ju, att jag svurit h o n o m trohet intill döden. Inte vill du att ditt barn skall bryta sin ed. Den gode Jean af Dampierre o c h Namur ref sig b e k y m r a d i sitt hvita hufvud o c h sade: balzampleu! Han hade ofta anledning att göra så, den stackars gamle grefven. Åter hade den flickan gjordt h o n o m svarslös.
Jag ser således ingen fara, alt egenmyndighet å Statens sida kan af detta förslag upkomma och anhåller derför att detsamma måtte bifallas, ty det innefattar försigtighetsmått, som i frågor af sådan vigt som denna, väl kan tåla att i kontraktet införas. Gr. Lagerbjelke: Mina motståndare hafva under såväl detta som föreg:de dagars plena motsatt sig alla under diskussionen på detta rum föreslagna garantier till säkerhet förStaten. Det skulle vara orätt att på något sätt ifrågasätta deras motiver för delta handlingssätt. Jag har heller icke gjort det men då jag icke det gjort, hade jag trott mig äga rättighet fordra att icke mina motiver från deras sida blifva ifrågasatta, då jag efter bästa förmåga sökt upställa de garantier jag anser Staten behöfva vid jernvägens anläggning. Hvad åter lagligheten af förslaget beträffar så väckte jag under gårdagens plenum åtskilliga förslager till nya garantier, hvilka icke af Statsölsk. föreslagits. R. o. Ad. ansåg grundlagarna likmätigt sådant vara min rättighet. Det af mig nu väckta förslaget är sjelfva den slutgaranti som Staten enl. mitt förmenande borde betinga sig. Jag har derföre väckt det vid slutet af Utsk:s förslag angående stippnlationer Staten och bolaget emellan och hvad som var lagligt i går måste vara det äfven i dag. Man har sagt och sökt ordrikt framställa huruledes det skulle vara så orimligt att ingå i minutiösa bestämmelser. R. o. Ad. har likväl insett nödvändigheten af att Staten behöfde garanti för att bolaget upfyllde sina skyldigheter vid jernvägens aflemnande, det mätte då icke vara för mycket om Staten söker garanti för att bolaget upfyller öfriga förbindelser. Om det är riktigt att garantier sökas för upfyllandet af den ena förbindelsen mätte del väl äfven vara Den 29 Augusti f. ra. 559 riktigt att garantier sökas för andra förbindelser, hvilka kunna vara fullt ut lika vigliga. Man har sagt alt bolaget skulle komma under Statens stora godtycke om dessa förslag anloges. Om bolaget upfyller sina förbindelser, medför ett dylikt stadgande intet äfventyr för detsamma. Om Staten påstår alt bolaget icke upfyllt sina förbindelser, icke kan Staten derföre belt simpelt taga jernvägen.