Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af detta förklarande, har Utskottet ansett sig böra upplysa, att det åberopade Utlåtandet N:o 10 icke innehåller någon bestämmelse i afseende på tiden, hvarifrån Canzlibetjeningens aflöning borde beräknas och utgå; att den deri föreslagna beräkningstid från antagningsdagen endast, eldigt hvad bestämdt är vordet uttryckt, afser de i samma Utlåtande omförmäldte förskott till nämnde betjening; samt att derföre den dag, hvarifrån den egentliga aflöningen bör beräknas, blifvit i memorialet N:o 169 serskildt uppgifven och bestämd för hvar och en i RiksStåndens och Utskottens Canzlier anställd tjensteman. Dessutom bär Utskottet trott sig böra tillkännagifva , att Utskottet låtit från Hedervärda Bonde-Ståndet infordra en serskild uppgift å den derstädes antagna Canzlibetiening, och å tiden, hvarifrån hvars och ens aflöning borde utgå; men å hvilken, i form af Pr otocolls-Utdrag, Utskottet sedermera jemväl meddelade uppgift, beräkningstiden för Secreterare-arfvodet icke var upplagen; vid hvilket förhållande Utskottet följagtligen saknat ali anledning att föreslå någon annan tid för detta arfvodes beräknande, än från och med den dag, till hvilken Rikets Ständer voro sammankallade. Utskottet kan således ingalunda inse och medgifva, att något misstag elier skriffel i berörde hänseende förefinnes uti ifrågavarande, af Bonde-Ståndet bifallna, M emorial. Stockholm den 17 Juli 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet > 1840. Sials-Utslotlets Utlåtande, JY;o 231, I N:o 281. Alik. till Exp. Utsk. dea 17 Juli, kl. n F. m. Utlåtande, i anledning af de inom *l:ne Riks-Stånd framställda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 69, angående yrkad skattefrihet för intägterne å Allmänningen Stöpen. (6gs Atti.) Hoglofl.
I afseende å förevarande Betänk:s föredragning tillåter jag mig vördsamt föreslå, att detsamma, jemte det dervid fogade förlättnings-förslag, måtte föredragas punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, att vid de §§, i afseende å hvilka särskilda hemställanden i Betänk:t förekomma, dessa hemställanden, allt efter deras beskaffenhet, må företagas till pröfning antingen före eller i sammanhang med sjelfva paragraf-textens behandling, samt att de §§, som ej blif - Den 6 Maj f. ra. 63 vit af Utsk:t förändrade, utan äro lika med motsvarande §§ i nu gällande förordning, må under föredragningen endast anmälas; äfvensom att R. o. Ad., i händelse några §§ i Utsk:ts författnings-förslag blifva återremitterade eller några derifrån afvikande beslut fattade, men andra delar af samma förslag bifallas, skulle medgifva Utskrt rätt att, vid förnyad granskning af förslaget, föreslå de jemkningar i redaktionen af de godkända §§:na, som antingen kunna blifva behöfliga till följd af de förändringar, som de återremitterade §§:ne torde komma att undergå, eller eljest betingas af sammanhanget med Ståndets i ämnet fattade beslut. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att Frih. Rappe hade föreslagit, att det förev:de Retänktt jemte dervid fogade författningsförslag skulle föredragas punktvis och paragrafvis, med iakttagande deraf, dels att vid de §§, i afseende hvarå särskilda hemställanden i Retänk:t förekomma, dessa hemställanden, allt efter deras beskaffenhet, löretoges till afgörande antingen före eller i sammanhang med sjelfva paragraftextens pröfning, dels ock att de paragrafer, hvilka icke blifvit tili innehållet af Utsk:t förändrade, utan voro alldeles lika med motsvarande paragrafer i den nu gällande förordmn, och hvilkas förändring icke heller blifvit af enskilda motionärer påyrkad, under föredragningen endast anmältes; äfvensom att R. o. Ad., för den händelse
TJti det af Riksens Ständer bifallna utlåtande af Lag-Utskottet, är väl föreslaget att omförmäldte Arbetsoch Corrections-hus måtte inrättas, för att då den under utarbetning varande nya Brottmåls-Lag utkommer, användas, i stället för andra bestraffningar; men som det är öfverlernnadt till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och förordnande , huru dessa Inrättningar böra vara beskaffade, samt huru många i Piket kunna komma att erfordras, hvadan kostnaden, som till de samma kan åtgå, ännu icke är bestämd; så har Stats-Utskottet, sorn redan fulländat Stats-Regleringen, ansett sig icke kunna tillstyrka något särskildt anslag härtill; hvilket vördsamt hemställes Piksens Höglofl. Siänders bepröfvande. Stockholm den 21 Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högvördiga Prestoch Adelns Ledarn. Ståndets Ledam. vägnar vägnar Carl de Geer. C. von Rosenstein. På På Väflofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledarn. Ståndets Ledam. vägnar vägnar Carl Fr, Landberg. Jon Jonsson, C, T urelius. Utdrag af Protocolht, hållet i Högloft, Riäderskapets och Adelns Plenum den 25 juli 1815. r S. D. E ftgr uppläsning af de uti projectet till Bevillnings förordning framstälda tvänne alternativ i afseende på frågan om beloppet af uppbo rds-Propent en för Mantals Commissarierna i Stockholms Stad , besint Kidderskapet och Adeln att gilla det af dessa alternativ, sorn den.; samma till | Procent bestämmer. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. Utdrag af Protokollet] hållet hos Hng~. värd. Pr est-Ståndet, den 25 jfuli 1815. S. D, lifter uppläsande af Höglofl.
Att dessutom riksgts icke kan anses för landets normalräkning finnes bäst deraf, att alla legala handlingar äro ställda på r:dr b:co, och att, om uti förekommande handlingar myntsorten icke är bestämdt uttryckt, domstolarna förmodligen alltid antaga, att man menat b:co. Samme värde talare har äfven sagt, att decimalräkningen är särdeles lätt. Ja! på papperet; men den är deremot mera svår att begagna till läkning i hufvudet, hvilket räknesätt grundar sig på halfvering, såsom man lätt kan finna, då man hör fruntimmer uppgöra beräkningar i hufvudet. Med decimalräkningen skulle menige man sålunda vid dagliga liqvider hafva svårt att komma från hvarandra. Jag anser derföre bäst att icke vid sjelfva realisationens början öka svårigheten af det nya speciemyntets begagnande genom införandet af decimalräkning. Lämpligast torde det vara att åtminstone dröja dermed intill den tid, då samma räknesätt skall begagnas i mått, mål och vigt, samt låta allmänheten emedlertid bereda sig derpå. Samme värde talare har äfven sagt, att de nya baocosedlarna måste maculeras, emedan de lyda på visst qvantum silfver, utan omnämning af remedium. Men då man besinnar, att remedium endast är det belopp, hvartill myntpiecerna kunna få variera öfver eller under i vigt och silfverhalt, så är det klart, att detta förhållande jemnar sig, då flera myntstycken tagas tillsammans, och att remedium sålunda försvinner; ty i samma mån det ena myntstycket är mindre, är det andra större. På de ställen utrikes, hvarest guldmynt finnes, väges också alltid myntet och emottages icke, om det ej är fullvigtig!. Skulle deremot fråga vara blott om en enda r:dr, blefve det åtminstone klagandens åliggande alt bevisa, det han 3oS Dch 7
Utskottets beslut innefatta ingenting anjiat eller meras än alt rakt afskära möjligheten för Kongl. Maj:t att, på sätt ofvannämnde §. bjuder, efter Stats-Rådets hörandej göra å frågan det afseendej Han för Riket nyttigt finnéroch således ingenting mer eller annatj än en uppenbar kränkning af Grundlagen oell en vådlig inkräktning på den andra Statsmaktens gebit. Till stöd för Utskottets åsigt har blifvit anfördt: alt som förbudsfrågan varit och är ett föremål för Bevillnings-Utskottets handläggning vore den af bevillnings-natur; likasom skulle frågans natur derigenom kunnat förändras, likasom egde Bevillnings-Ulskollet denna utomordentliga förmåga alt förvandla frågornas natur, endast det lägger sin hand på dem. Man skulle väl kunna erinra, alt delta låter något underligt_, för alt icke säga rent af underbart, men man kan åtnöja sig med alt påminna, det Riksdags-Ordningens 34 2 mom. uttryckligen stadgar: att sjelfva ämnets beskaffenhetj efter Grundlagen, men icke den hvarje serskildt Utskott uppdragna befattning j skall bestämmaj huru ett mål bör af göras. Också hafva andra försvarare af Utskottets beslut välbetänkt med^ gifvit, att frågan väl vore af ekonomisk natur, men men icke af rentj icke ens öfvervägande ekonomisk natur, •— i sanning en för ifrågavarande ämne ny dislinction, som blott har det emot sig, alt den är alldeles fremmande för Grundlagen, hvilken endast talar om frågor, som röra Rikets allmänna hushållning eller ekonomiska frågor i allmänhetj de må nu, enligt Utskottets tanka, indelas i heleller half-renaj eller icke ens öfvervägande rena. Bih. till R. St. Fröt. 1840 och 1841. 5 Sami. 1 Afd. 34 Haft. io Hör till Bevillnings-Utskottets Memorial , JY:o 4l - Man ser således, att, om Utskottet icke skulle tilltro sig ega förmågan alt helt och hållet förvandla frågornas natur, det dock tilltror sig ega den alt genom sin handläggning kunna indela dem icke rena, icke ens öfvervägande rena.
Jemte de mångfalldiga öfriga fördelar, som genom införande af meranämnde nya kommunikatious-sätt skulle beredas, synes det förhållande förtjent af synnerlig uppmärksamhet, att då, i följd af landets vidsträckthet och de i klimatiskt afseende emellan dess serskilda delar förekommande olikheter, hädanefter som hittills stundom torde inträffa, att, medan en eller flere af rikets provinser hemsökas af missväxt, andra deremot hugnas med ymniga skördar, den för de förra i sådant fall behöfliga undsättning, hvilken tillförene ej sällan, i anseende till saknad af tjenliga transport-medel, cj kunnat från inrikes orter erhållas, skulle genom jernvägs-förbiudelsers inrättande, utan svårighet och med skyndsamhet kunna anskaffas från de inhemska landskap, som ega en öfverflödig spannialstillgåug; och bör slutligen ej heller förbises, den genom jernvägskommunikationer uppstående lätthet af truppers hastiga sammandragning på de punkter, hvarest deras närvaro af en eller annan anledning kan erfordras. Oansedt jern vägs-förbindelsersobestridliga vigt såsom medel lill betryggande af landets försvar, äfvensom till national-välmågans höjande, måste emedlerUd å andra sidan medgifvas, att Sveriges, i jemförelse till vidden, ringa befolkning, i förening med dess aflägsna läge, innefattar skälig anledning att ifrågasätta, huruvida jernvägar, betraktade sorn industri-företag, må kunna bär i landet bära sig eller lemna en afkastning, sorn icke allenast beta eker anläggningskostnaden, utan ock bereder anläggare!! en lönande vinst.. Då, 366 Expeditions-Utskoltels Förslag till und. Skrifvelse, N:o 180. under sådana förhållanden, det svårligen lärer kunna förväntas, att enskilde, utan garanti emot möjliga förluster, komma att inlåta sig uti så beskaffada kostsamma företag, hafva Rikets Ständer ansett statens mellankomst till dessa företags underlättande vara, åtminstone till en början, af omständigheterna påkallad, på det att såmedelst någon erfarenhet må vinnas rörande jern vägssystemets tillämplighet på härvarande förhållanden. Hvad nu beträffar den ifrågaställde, uti E. K.
Hans tjänstaktighet och villighet att hjälpa, hvarhelst det stod i hans förmåga, voro ock så allmänt kända, att det sades om honom, att o m man skulle bedja honom fara till Haparanda för att uträtta ett ärende åt den eller den, skulle han strax sätta sig på kärran och resa genom natt och dag från Ystad till Haparanda, om det gällde att hjälpa eller tjäna någon. Hans inlägg i järnvägsfrågan vid riksdagarne påskyndade nog också i väsentlig grad järnvägsanläggandet i vårt land. Detta om den gamle prosten i den skånska prästgården. Nu också några ord om prostinnan, som var honom fullt vuxen och en trofast hjälp. Det var egentligen hon, som uppfostrade barnen, ledde deras undervisning, skötte hushållet och under långa tider, t. ex. de årslånga riksdagarne, äfven landtbruket. Hon var en mor för folket, som ofta kom långt ifrån för att få hjälp, råd och medicin af » herr prostinnan », som hon i dagligt tal kallades, dock ingalunda för någon manhaftighet hos den ödmjuka, stilla kvinnan, som fått en för den tiden ovanligt god och gedigen bildning. Med lifligt intresse för litteratur och målning, hvarmed hon gärna sysslade, var det för henne en icke ringa försakelse att lämna detta och i stället sätta sig in i landthushåll och jordbruk, men hon gjorde det med kraft och allvar och hon gjorde det villigt och gärna för att äfven i detta hänseende vara mannen en hjälp. Vi hafva kanske allt för länge uppehållit oss vid dessa bilder från en svunnen tid, men det är ju mot bakgrunden af den som nutidskvinnans bild klarast framträder, ty det var ur denna omgifning och med dessa exempel för ögonen, som Anna Berlin trädde ut i lifvet, då hon den 2 okt. 1862 firade sitt bröllop med stadsarkitekten i Stockholm A. L. Hedin, tillhörande en gammal känd Stockholmssläkt. Stamfadern för Hedinska släkten var arkiator Sven Hedin, lifmedikus hos Gustaf III och lärjunge af vår berömde Linné. Han ifrade mycket för vaccinationens införande, hvilken ock till följd af hans arbete blef obligatorisk. Vidare, inlade han stor förtjänst i vården om de ryska fångarne, som efter fredsslutet i Värilä 1790 bosatte sig i Sverige.
Skjöldebrand, Knut Erik, Al 393, Frih. af Schmidt, Carl Joh. Georg, JVs 678, Hr Bildt, Didrik Gillis. J\s 778, Hr Leijonancker, Fredr, Wilh. Erik Carl, A2 1960 A, Hr Mont - 70 Den 3 December. gommeri, Rob. Nils Germund, JV° 1506, Hr Stjerngranat, Georg Gust. Henr., Jtä 2144 Hr Rosensvärd, Joli. Henr., JV° 2156, Hr Burenstam, Fullm. Hr Björnstjerna, Joli. Magnus, och JVs 2221, Hr af Wirsen, Carl Thure, hvilka blifvit valde till Utsk:sledamöter och i följd deraf uphört att vara Elektorer. Uplästes följande af i Utskott invalde Ledamöter inlemnade afsägelse!-: l:o af Gr. von Rosen, Fredr. Carl: Den plats uti II. Riddarh.Utskottet, hvarmed Hrr Elektorer hedrat mig, nödgas jag härmedelst vördsamt afsäga mig. 2:o af Gr. Piper, Claes Gust. Fritz: Med stöd af 23 §. Riddarh.Ordn. får jag vördsamt afsäga mig att vara Ledamot af Riddarh.Utsk., hvartill jag af Hrr Elektorer blifvit utsedd. 3:o af Hr Akerman, Fredr.: Då utöfningen af min innehafvande tjenst icke låter förena sig med deltagande i Utsk:sarbele, mäste jag vördsamt afsäga mig det af li. o. Ad:s Hrr Elektorer mig lemnade förtroende att vara Ledamot af BankoUtsk. 4:o af Hr Leijonmark, Evald Gust.: I anseende till trägna embetsgöromål får jag, med stöd af 23 §. Riddarh.Ordn., vördsamt afsäga mig den plats i Bevilln.Utsk. hvarmed jag af IL R. o. Ad:s Hrr Elektorer blifvit hedrad.
Att alldeles undgå alla svårigheter är dock ogörligt. 352 Den 19 Juli. Då återstår således blott frågan, huru skola dessa bidrag på lämpligaste sätt fördelas. Som det af Utskm föreslagna icke synes vara billigt, måste något annat utfinnas. Om detta blifver entreprenad: sä erfordras en större penningesumma, hvilken, fördelad på många år, faller tyngre pä en eller flere efterträdare. Sker ingen entreprenad, utan bidragen skola förnämligast utgöras genom dagsverken och körslor: så faller kostnaden tyngre på den, som för ögonblicket innehar bostället. I hvilket fall som helst mäste det vara Utsk:ns sak att tillse, huru svårigheterne må lämpligast undanrödjas och billighet åstadkommas. Klart är det ock att, om kostnaden ej fördelas pä flere år, bör innehafvare!! för ögonblicket, i händelse han varit nödsakad förskjuta större delen af kostnaden, erhålla godtgorelse af sin eller sina efterträdare o. s. v. Men, såsom sagdt är, delta kan icke upgöras ögonblickligen och derföre förnyar jag min anhållan om återremiss. — Här har blifvit anfördt ett exempel deruppå, att kostnaden upgått till 1,000 R:dr för ett enda hemman. Då detta är alltför betungande för en hemmansegare, hvad skall det då icke vara för en boställsinnehafvare. Jag hoppas således att R. o. Ad. bifaller min anhållan om återremiss. Hr Flach: Det exempel, som den siste värde talaren åberopat, är ganska skickligt valdt, ty det utgör ett undantags-förhållande att en församling består af ö å 7 hemman. Det finnes visserligen församlingar på Gottland, tror jag, hvilka bestå endast af 5 eller 6 hemman, men så små församlingar höra, som sagdt, till undantagen. Det är gifvet att kostnaderna till följe häraf blifva så mycket tyngre, men jag anser att detta undantags-förhållande icke bör inverka på saken i allmänhet, och derföre vägar jag, med åberopande af hvad jag förut haft äran anföra, fortfara uti mitt yrkande på bifall. Frih. af Ugglas, Curt Gusta:
M. ej besvära sig med någon verkställighet af denna delen af skrifvelsen; och för det andra, att vederbörande verk, som hafva cassör eller penningar under deras vård, måtte erinras om nödvändigheten att iakttaga gällande stadganden, på det både statens och den enskildes rätt måtte behörigen värdas. En sådan framställning tror jag icke vara oriktig, och ett mål, som detta, svnes dertill gifva anledning; hvaremot första delen af skrifvelsen, äfven om den är obehöflig, såsom en talare påstått och hvilket jag vill tro, ehuru jag icke är derom fullt säker, är åtminstone oskadlig och visar Ständernas omtanka att förekomma enskildas förluster till följd af bristande föreskrifter. På dessa skäl tror jag, att betänk, kan utan återremiss bifallas. Hr von Troil; Den siste talaren har benäget utvecklat åtskilligt, sorn finnes i Utsk:s betänk, och redan vid sista riksdagen blifvit upplyst; men han har icke meddelat den upplysning, jag äskat. Flan har sagt, att så snart lagsökning skedde och bedrägeriet upptäcktes, anställdes åtal, och detta har jag icke hetviflat; men en annan talare har Ben 4 Juli. såsom skäl för eftergift anfört, att advoeatfiscalen missledt den enskilda personen, som är i fråga, genom oriktigt Jeinnadt lesked på en redan förut skedd förfrågan. Om således < etta icke skett, hade åtal redan då blifvit anstäldt; och jag har derföre önskat att af Utsk. få utredt, om detta dröjsmål från Maj 1822, då förfrågan hos advoeatfiscalen gjordes, till Juni 1823, då lagsökningen skedde, verkat till någon förlust för Friherrinnan Eneskjöld, Om Landin hade tillgångar 1822, som voro förstörda i8a3, då vore förhållandet, att hennes ersättningstalan blifvit kraftlös genom advocatfiscalens missledande uppgift; men i annan händelse var verkan deraf endast ett års anstånd med lagsökningen. Jag hoppas, att den värde talaren nu förstått min mening.— Frih.
Den I Januarii Anni Novi 1651. Den franska texten har titlen ”Le Parnasse Triumphant” och den tyska ”Der Triumfierende Parnasz.” Författarna till de franska och tyska texterna äro okända, och är Archenholtz’ uppgift rigtig, att Stjernhjelm skrifvit balletter på flera språk, så är detta den enda återstående, på hvilken detta kan få tillämplighet. Men otroligt är, att han författat alla tre texterna; ty enligt Klemming visar en jemförelse dem emellan, att den franska är hufvudtexten och de båda andra hjelptexter; ehuru visserligen innehållet är i de tre redaktionerna så alldeles olika, att de måste anses som originaler hvar för sig432. Af de balletter, vi hittills lärt känna, är ”Parnassus Triumphans” den, hvars uppsättning kräft de största omkostnaderna, Om rikedomen af det maskineri, den haft af nöden, hafva vi ofvan gifvit en antydning. Man hade också haft nära ett halft års förberedelse till dess uppförande; enligt ursprungliga planen skulle balletten dansats vid drottningens kröning, således i October 1650, sedan bestämde man drottningens födelsedag, men äfven då var den icke färdig; ändtligen den 9 Jan. blef den gifven och straxt derpå återuppförd433. Båda gångerna inföll så stark köld att flera personer förkyldes, deribland gamla Ebba Brahe och Lennart Torstenssons grefvinna; sjelfva drottning Christina fick snufva och bröstvärk. Det förtäljes vidare, att blott få af åskådarna förstodo hvad med sinnebilderna och med alltsammans menades. Hammarsköld och Atterbom öfverensstämma deruti, att denna ballet står vida efter de båda andra. ”Den är den osjelfständigaste och tillfölje deraf den med minsta finhet och omvårdnad utförda,” säger Hammarsköld; ”den är svagare än de öfriga så till sammansättning som utförande,” säger Atterbom434.
I sammanhang med hvad Landshöfdingen sålunda underdånigst anmält om förloppet af den honom i Nåder updragne förrätning i afseende på förenämnde Bergslagers hörande öfver den föreslagne Varancé afgiften, bafve WI i Nåder låtit Oss föredragas en af samtelige desse Bergslager sedermera genom utsedde Deputerade till Oss i underdånighet ingifven skrift, hvaruti de, med förklarande att vilja ifrågavarande afgift under en tid af Tio år eftet 7§ S#:d Tackjern per Rote erlägga, underdånigst anhållit: 1:0 Att Roteantalet på sådant sätt må blif - StatsUtskottets Bettini and en. qgg va förminskat, att (3) Tre Rotar uti Nora, Hjulsjö, Ramsbergs, Lekebergs* I*erbecks, Grythytte, Helleforss och Nya Kopparbergs Bergs, lager få anses utgöra arne, och två Rotar uti Lindes Sochn, såsom hårdast roterade, samman, slås till en; a:o Att afgiften må först i Mars Månads början det följande året få erläggas, då . de äfven vilja den samma för 1811 i nästkommande Mars Månad, antingen med Penningar efter 1810 års Markegångstaxa eller ock med Tackjern in Natura utgöra; och 3:0 att WI I Nåder täcktes för Wår och Kronans räkning låta inlösa de Beklädnader, sorn till ett inskränkt antal blifvit för RoteringsManskapet anskaffade; hvaremot de förbinda sig att sjelfve träffa frivi!*- lige öfverenskommelser orri uphäfvande af de nied åtskillige Roteringskarlar, i afseende ä deras tjenstgöring redan af dem afslutade Contratt, utan' att WI på något sätt med denria fråga ytterligare må besväras.
Dessutom föreskrifves i samma morn., att den som vill blifva lärare måste innehafva de kunskaper, som åligga klockare, nemi. kunskap i choralsång, vaccination och åderlåtning : då skollärareoch klockare-befattningarna äro förenade, då ur det tydligt och klart, att innehafvaren af desamma bör besitta skicklighet i nämnda stycken; men äro åter förberörde befattningar icke förenade hos en och samma person, så finnes ju i alla fall inom församlingen en person, som kan tillhandagå med undervisning i choralsång, samt med vaccination och åderlåtning, nemi. klockaren, och då kan jag ej finna hvarföre skolläraren nödvändigt skall äga insigt i dessa ämnen, ehuru det naturligtvis är väl om så är. För öfrigt skulle jag tro att choralsång vore detsamma som kyrkosång; och som det förut är föreskrifvet att linu skall äga färdighet att kunna undervisa i kyrkosång, så synes det vara öfverflödigt att derom upprepa något här. I afseende på sista mom. återstår äfven en anmärkn. att göra; der står nemi.: Hvarken kyrkoherdarne eller deras adjuneter böra i allmänhet till ordinarie lärare i folkskolorna användas. Anledningen härtill lärer vara, att desse ecclesiastike tjenstemän äro så upptagne af sina befattningar, att de icke böra användas lill andia göromål, och särskildt hvad adjuncterna angår, att de anses böra använda sin ifrån presterliga förrättningar lediga tid till egna studiers förkofran och större utbildning. Hvad först angår nödvändigheten att använda tiden för egna tjenstegöromål, tror jag att detta skäl i lika grad rörer comministrarna. I större församlingar (jag känner åtminstone bestämdt alt så är förhållandet i några) dela comminislrarne med pastorerna barnens undervisning till deras första Nattvardsgång, då vanligtvis den ene, antingen pastorn eller coroministern, undervisar gossarna och den andre flickorna, och vid sådant förhållande bör icke comministerns lid vara delad mellan denna ansvarsfulla sysselsättning och skolan. Jag afstyrker alltså alt comininistrar icke må vara förbjudne att åtaga sig skollärarebefattningar.