Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion om förklaring öfver j och 6 §§. i 33 Cap, Prof. Utdrag ilen to Augusti i8sg> 31 N:o 81, öfver Herr F. L. Rosenqvists samt Herr Kyrkoherden Lyths förslag till ändring af i Cap 12 §. Rättegångs-Balken; N:o 83, öfver Riksdags-FuIImägtigen ifrån Stockholms L/än Nils Insulins motion om en allmän förklaring, som föreskrifver, huru Domslut skola författas ; No 83, i anledning af Herr Friherre Fredric Ridderstolpes motion om stadgande, huruvida Chartas-Sigillatas-Försäljningsman är att anse säsom Uppbördsman eller ej; N:o 84, i anledning af Riksdags-Fulltnägtigen Herr C. F. Lundmans motion om rättighet för fordringsegare att hos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt Promotorial i Lagsökningsmål. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 204, i anledning af gjorda motioner om anskaffande af bestämda Samlingsrum m. in. för de 3lne Ofrälse RiksStånden, samt för Rikets Ständers Utskott och Klubbar j Berättelse, Nto 205, om verkställd granskning af Postverkets förvaltning 5r i8a6, samt 3 4 Prut. Utdrag den lo Augusti 1829. Utlåtande öfver åtskilliga af 1825 och 1817 årens Rikets Ständers Revisorer framställde omständigheter} Utlåtande, N:o 206, i anledning af väckta frågor om Boställen för Häradshöfdingar eller ersättning åt dem, som deraf äro i saknad , samt angående inköp af Krono-SkatteHemmanet Holm i Norra Helsingeland, för att till Boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvaren derstädes användas, samt Utlåtande, N:o 207, i anledning af väckta frågor otn Löners anslående It Lands-Fiscaler. S. D.
Man föreställer sig, eftersom Sverige är omgifvet af säd? sproducerande Länder och af vatten, hvarigenom transporterne blifva möjliga, att man i behofvets stund, skulle kunna hemta säd från de orter, der verldshandel laggt förråder. Det klokaste vöre dock, om öfverskottet besparades för att ersätta bristen ett annat år. Man vantar sig, att den enskilte handeln skulle göra det. Dertill fordras C3pitaler, och det synes ej tecken till, att de finnas. Detta måtte vara orsaken, hvarföre sädesprisen här en tid varit vacklande, än höga , än låga. Den fasta tron på enskilta industriens allmakt, kan jag ej biträda. Till all verklighet fordras ej blotc form, såsom t. ex. frihet, utan äfven matiére, nemligen tanka och penningar för handeln. När Ben IJ October /. w». Si 9 det felas förlag 1 Riket för inhemsk spannmålshandel, bör något annat sättas i dess ställe. Det är spannrnålsupplag. De medföra den förmån, att handeln blir säkrare, och verkar till jemnare priser. Detta är fördelaktigt så för producenten, som consumenten, och bör di ej vara likgiltigt. Man har anmärkt, att qvantiteterne, som här äro i fråga, skulle blifva si ringa, att det icke visar sig, otn inrättningen blifver nyttig elier icke, hvadan den ej ens såsom ett Försök vore tjenlig. Jag har anmärkt att, då handeln öfverlemnas till enskildte, bör detta upplag blott räknas såsom basis, och som sådant är det ej förliter. Huruvida det då vore skadligt, tror jag vara bäst öfverlemna åt enskiidte sjelfve att besvara. Man har sagt, att säden äfven ur desse DistrictMagaziner skulle utlänas, hvarigenom de blefvo lika skadlige, sora SockneMagaziner. Jag svarar, att sättet, hvarpå ägare af DistrictMagaziner omsätta sin vara, är likgiltigt, om ock det skulle ske genom utlåning. DtU felaktiga ligger ej uti utläningsprincipen, utan i dess utförande, och det blir de enskildas sak.
Men innan jag lemnar denna Sak, anser jag mig skyldig att aftvå TJtsk. den tillvitelse, man gjort det för långsamhet i ärendernas behandling, särdeles i afseende på tullfrågan. Jag har för detta ändamål uppgjölt en tableau öfver Utskis ai-bete, sorn jag anhåller få nedlägga i R. o. Ad:s prot., då man sett stränga förebråelser i detta afseende framkastas icke blott i tidningarna, utan äfven i Medstånden. Denna calcul slår ut på följande sätt: Utskottet. R. H. St. Remiss af Tullcommilteens förslag. Sept. 24. afgick till Expcd.Utsk 4 man. 1 d. , Oct. 26. Återremissen complett inkommen till föredragning .. i mån. 2,d:r. Svar å återremissen ... — i5 d.r. Dec. 18. Ståndens beslut completta — 28 d:r. Jan. 8. Jemnknrsbetänk. färdigt . -— 21 d:r. „ 27. Återremissen derå complett — i9d:r. S. D. Svar derå. Febr. ii. Votering i förstärkt Stats Utsk. ...t,...,..., — i5 d:r. „ 27. R. H. St:s förslag till tull taxa fr. Bevilln.Utsk. till Expcd.Utsk. aflemnadt . — lödti’. Justerades Exped.Utskls skrifv. i ämnet hos R.o. Ad. .. — i3d:r. St:s skrifvelse justerad d. 14 Juli 182^ års riksdag motionstidens slut d. 1 Mars. R. St:s skrifvelse justerades d. 20 Dec 1828 års riksdag motionstidens slut d. i5 Dec. 1828. R. St:s skrifvelse justerades d. iq Febr. iS3o . 1 ar 2 man. g u;r. i834 & 35 års riksdag motionstidens slut d. 1 Mars r834.
De skulle äfven, enligt den äldre åberopade författningen, vara lärare vid sockenskolorne, och det säges vidare, att de skulle biträda vid klockaretjensten; och det är på denna grund, stadsskolan skall antaga och aflöna klockaren. Så sker ej nu, och just på denna grund anser jag kontraktet brutet. Utsk. säger vidare, att en obillig förmån skulle uppstå för de smärre socknarne, hvilka återfingo sin utgifna helgonskyld. Jag kan icke finna någon obillighet deruti, att de återfå hvad de sjelfve erlagt; dessutom har uti lt. St:s skrifvelse till K. M. af år 1845 anmälts, att det öfverskott, som härvid skulle uppstå, sedan klockarelönen blifvit bestämd, skulle användas till folkundervisning. Jag skulle tro, alt det vore en nödig åtgärd, alt helgonskylden återginge. Jag anser, att dä stadsskolornes undervisningsåtgärder sträcka sig till hela provinsers innevånare och ej till dessa socknar ensamt, det är billigt att icke endast dessa socknar dertill böra betala. Då jag talar om billighet, får jag nämna, att de socknar, som ligga öfver 2 mil från städerna, tillgodonjuta en förmån, som icke tillkommer de socknar, som äro belägne närmare derintill. Pä grund af alla dessa skäl, förenar jag mig i den åsigt Hr von Rosen uttalat, att betänk, måtte återremitteras oell StatsUtsk. blifva uppdraget, att uppgifva det sätt, hvarpå skolorne må vinna ersättning för den förlust, jag anser dem onekligen boya vidkännas. Hr Rääf, Leonh. Fredr.: Jag behöfver icke upptaga till besvarande, hvad åtskilige talare anfört om rättighet för socknarne och skyldighet för samhället alt återgifva, hvad skolorna uppburit af den ifrågavar, helgonskylden. Den frågan har StatsUtsk. lemnat å sido, och endast sagt, att det ej kan tillstyrka statsanslag ät skolorna inom Lunds stift, hvilka för närvar, åtnjuta helgonskylden. StatsUtsk. har således, enligt min åsigt, lemnat frågan oafgjord. Det lärer följaktligen tillkomma R.
Stats-Loiieoil-sk stulle öfwerlatas at uptaga priv^w län pä desi förstrifningar, emot b procents ärlig ränta, samt försäkran til längifwarne bä» de örn Riksens Ständers answarighet för äter» betalningen af samma län, och derom, at län - LZä Den 23 Maj. gifwarne stola ivara befriade frän all slags Bervillning eller utstpld til Kongl. Maj:t och Kronan ä slike län; sä mäste jag bekänna, at den korta tid, som Högloft., Ridderstapct och Adeln behagade finna deste förslagers öfivermagande fordra, innan, uppå Högmalborne HerrL^ong och Landtmarstalkens yropogitian de wunno allmänt bifall, och det jemwäl med den tilläggning, at den ifrän imnken til erhällande försträckningen, uti ingen matto skulle fa anmändas til betalande af förut warande krigsskulder, sä nrycket mera betog mig tilfälle til närmare betraktelse af meranämde förftager, som osman omformalte wigtiga förcmäl under förberörde hastighet, egenteligcn ädrog och borde ädraga sig min upmärksamhct. Om Högloft. Ridderffapets och Adelns beslut i hela dest , widd, redan hade munnit de 5:ne respsctivi.- Riks-L-tandens bifall, samt irxpeäiiion til iverkställighet derpä följt; sä hmarken borde eller kunde jag fördrista mig at derrvid nägot widare ^ erindra; men, sä midt jag fattat, är icke ännu förhällandet sädant; hmarföre och som beslut uti osconom-sku. ärender äro af annan bcstastcnhet än uti Doms - eller Lagfrägor, der^
Rikets Ständer derjemte, oell p3 det någon lättnad snart måtte vinnas i de onera och utskylder, sorn göra inqvartering af Cavallerie mera besvärlig, än den af Infanteri?, i Underdånighet anhållit: "att i de Städer, hvarest Cavallei ie-Trupper voi ö i Garnizon eller Ståndqvarter förlagde, Stall och andre till Magasin och förvaringsrum för fourrage m. m. er ford etli ge hus genast måtte, på Statens bekostnad, varda anskaffade’; hafva Rikets år 1823 församlade Ständer, i anledning af flere då å nyo förekomne frågor och med lastad uppmärksamhet å den olika tunga intjvarteriligsbesväret för vissa Städer medförer. älvensom å behofvet af lindi ing derutinnan för Städerne i allmänhet, uti underdånig Skrifvelse till Kongl. Majrt af den 23 Oclober sistnämnde år, yttrat, att Rikets Ständer väl anse det vara ådagalagdt, att detta Släderiies invånares åliggande är ganska ojemnt fördeladt och för några Städer tryckande, samt alt billigheten således påkallar en reglering, hvarigenom detta besvär kunde blifva i ett rättvist förhållande fördeladt, men alt Rikets Ständer ansågo sig hvarken kunna eller böra härtill uppgifva något förslag, enär ärendet icke blifvit i administrativ väg behörigen förberedl, hvadan Rikets Ständer i underdånighet anhöllo, del Kongl. Maj:t i Nåder täcktes ”dels låta undersöka förhållandet med Statssamt Allm. Besv. o. Oec. Utsh. Uti.
Stadens drätselverk, som förvaltas af en särskild komité, njuter i årlig inkomst af sjöfarten, såsom hamnoch vågpenningar, per medium omkring 400 R:dr. Wenersborg, i Landskansliet, den 31 December 1851. B. C. BERGMAN. C. 0. Almqvist. Joli. Ryding. S a »i ni a ii drag öfver Elfsborgs Läns Markegångs-Taxor för nedanskrifna år. | År 1848. R:dr sk. 1 r. R:dr sk. r. Såg skurne halfbottenbrä- der om tums tjocklek 1 t 32 G 32 6 32 G 32 — Till Berättelsen öfver Elfsborgs län för åren 1847—1850. En tolft grofskurne, samtagne bräder af Furu En dito af Gran En mark Ljusgarn En dito Lingarn En aln Lärft En aln Vadmal En Säck Ett skeppund Näfver En klöfva dito om två lispund En ask eller åtting Honung Ett lispund Stångjern Ett Jordeboks-Dagsverke Ett dagsverke af Orby och Tornaby Rättarelag Ett Drängedagsverke Ett Plogeller Ökedagsverke | Ett dagsverke af Örby och Tornsbo Rättarelag Ett lispund Talgljus Ett skålpund gula Vaxljus En kanna Rofolja . En famn Björkved En dito Bokved En dito Alved En dito Tal! ved En tolft Timmer Ett lass Gärdsle Ett hundrade Stör Ett lass Ved En Vapenrock j En Kask med tillbehör | En svart Läderhalsduk Ett par Klädeslångbyxor med gul passpoil Ett par Stibletter af svart halfkläde ; Ett par Linnebyxor (tältduks-, utan Stibletter) | Ett par Skor j Ett par Ullstrumpor En Skjorta En Kapprock af blått vadmal En Kappsäck af segelduk, skinn eller väf En Tröja af blått vadmal 1 En Väst med ärmar af dito . | Ett par Långbyxor af dito En Halsduk af mörkt lärft År 1847. O År 1849. En Hatt Ett par Läderskor Ett par Ullstrumpor En Skjorta En tunna Råg .
Utskottet har för dess del icke funnit, hvad sålunda blifvit anfördt, utgöra skälig anledning för Rikets Ständer att hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla om förändring uti de föreskrifter, sorn genom gällande författningar äro meddelade, i afseende å behandlingen af sådane afskrif - 6 ,Slats-Ulsköttets Utlåtande, N\0 160. w nings-ärenden, hvarom fråga nu blifvit väckt, hvadan Utskottet hemställer, att motionen icke må till åtgärd föranleda. •Stockholm den 1 Juni 1840. Anis. -fin Exp. Utsi;, den 2 Juni, kl. 11 f. ni. Utlåtande, i anledning af vacht mot ion, dels om anstånd för invånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsuttnings-spanmål. 0- A.) Riksdagsfullmägtigen Didrik JUeström från Stora Kopparbergs Län har, uti ett till Stats-Utskottet öfverlemnadt memorial, väckt motion derom, att, sedan invånarne i Ofvan-Siljans fögderi i Öster-Dalarne, i följd af erhållne spanmåls-undsättnrngar, hos Staten åsamkat sig betydlig skuld, som vid detta års början vore till betalning förfallen; men flere års missgynnande skördar menligt inverkat på den fattiga allmogen, hvilken alltså för närvarande vore urståndsatt densamma liqvidera, helst dess binäring., bestående hufvudsakligen i slöjd-producter, i anseende till de långväga transporterne, letnnade föga behållning, denna allmoge måtte erhålla fyra års anstånd med betalningsskyldigheten för ifrågavarande undsättningsspanlnåi på det sätt, alt årligen en fjerdedel af skuldsumman från och med detta år erlägges.
Majit ansett erforderlig för Trafik-styrelsens definitiva reglerande, för länge sedan lärer vara vunnen; så och då Revisorerne funnit den omständigheten, att dessa verks utgifter hufvudsakligast bestridas af den uppbörd utaf vissa statsinkomster, som i samma verk inflyter, icke föranleda till något undantagsförhållande i afseende å den pröfningsrätt, Rikets Ständer grundlagsenligt böra utöfva vid bestämmandet åf samtlige statsutgifterna, hafva Revisorerne, jemväl med hänsyn till det sätt, hvarpå en del af dessa verks inkomster hittills blifvit, uppå förslag af vederbörande Styrelser, uti hvilka Cheferna allena ega beslutande rätt, utan Rikets Ständers hörande disponerad, trott sig ega giltig anledning hemställa, huruvida icke tiden må vara inne för Rikets Ständer att i afseende å den vigtiga frågan om bestämmande af samtlige ifrågavarande verks utgiftsstater utöfva den rättighet, som genom grundlagen blifvit dem tillförsäkrad. I likhet med hvad under flera föregående revisionsförrättningar egt rum, hafva Revisorerne äfven under denna revision besökt åtskilliga staten tillhöriga verk och inrättningar. Sålunda hafva Revisorerne, på sätt ofvan förmäles, egnat sådan uppmärksamhet åt Kongl. Flottans station i Karlskrona, jemte dervarande fästningsbyggnader, högre artilleriläroverket å Marieberg, Svea och Andra Lifgardets kaserner, de åt Sappörkåren upplåtna inrättningar vid Jaktvarfvet, äfvensom jernvägsarbetena ej mindre vid sammanbindningsbanau genom hufvudstaden, än äfven å norra stambanan. Dessutom hafva Teknologiska institutet, Skogs-institutet, National-museum och seminarium för bildande af lärarinnor under denna revision blifvit af Revisorerne besökte. — 267 För de i denna berättelse upptagna sifferuppgifters öfverensstämmande med räkenskaperna, äfvensom för riktigheten af häri förekommande tabeller, ansvarar den Kamererare, som hos Revisorerne varit anställd.
Men så kunde han dessemellan, när man ej väckte hans slumrande begärelser, sitta och se så tokroligt förståndig ut, betraktande allting med sina stora, mörkblå ögon. Och när »far» ibland kom drucken hem, låtande svordomar och slag hagla omkring sig, och alla förskrämda kröpo i krok för honom, kunde man få se Jeppa skynda undan som om det störtregnat öfver honom, och han såg så ohjelpligt löjlig ut, då han »skulade» åstad (med en uppsyn som tänkte han att någon kunde trampa på hans korta stjert), att Anders måste bita sig i fingrarne för att icke skratta högt. När andra om aftnarne gingo till sängs – tidigt, efter landtfolkets sed – klef Jeppa in i sitt skåp, tryckte sig intill väggen och sof den rättfärdiges sömn, tyst och snäll. Han var Anders’ lekkamrat, tidsfördrif, skyddsling och vän; – och, om någonsin en skåning älskat någonting, så älskade Anders sin råkunge. Så gick sommaren, och en lycklig sommar var det för Anders, som vardt helt glad i hågen, då man sade honom att råkor kunna bli ganska gamla: han kunde då hoppas ett långt lif för sin Jeppa. En afton, då alla voro samlade i stugan, utom »far», som ännu var vid »gården», kom patronen sjelf in för att säga besked om något hösträfse, som skulle fullbordas dagen derpå. Anders satt på kakelugnsbänken och täljde »selekackar», och Jeppa stod midt på golfvet, glänsande svart och trygg, klokt blinkande med sina stora ögon. Ingen skrek och hojtade, han trodde sig derför vara i sin goda rätt och stod qvar. Då föll patronens blick på honom. »Seså, för f–n, ha’n I nu inte nog af att hafva stugan full af ungar; skall här vara menageri också?» ropade han, och innan någon visste ordet af, hade hans käpp träffat Jeppas svarta hufvud. »Jag vill icke veta af sådant der; föd en höna i stället», tillade han och gick – smällande dörren igen efter sig, så att klinkan skramlade.
Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla DomCapitlen, att, på sätt i flere Stift redan egt rum, vid Preslmötena tillvägabringa sådane regleringar af Adjuncternas lönevilkor, alt minimibeloppet deraf må bestämmas till ett afpassadt förhållande efter beskaffenheten af Adjuncternes göromål. Hvilket dock, jemte flera Ledamöters serskilda meningar, Rikets Höglofl. Ständers egen upplysta ompröfning härmed vördsamt underställes. Stockholm den 3o April 1834- 4 Ailm, Besv.- och Occ.~Tjuk, B<t, N;o 58. Reservationer. 1:0 Af Herr af Pontin: ”Emot beslutet om framställningen'', rörån* de Pastors-Adjnnelers aflöningssätt, anser jag mig böra vördsam ligen .anföra min reservation, i de delar nämnde beslut afviker ifrån Tredje Afdelningen® tillstyrkan. Uti den bär nemligen blifvit föreslaget, alt emellan Pastorer och Ad julie ter, contract borde upprättas, som utstakade de senares vilkor, och att desse contract borde lill Dom-Capitlen insändas åtminstone ad 110- titiam. Utskottets plenum åter bar beslutat föreslå, att ett minimi-belopp af lönerne borde inom hvarje Stift bestämmas., oell alt sådant skulle åligga Biskop och Consistorium vid blifvande Preslmölen. Men i det jag antager denna utväg, synes mig likväl, alt vederbörande, genom eontracls insamlande, en gång för alla, eller åtminstone blott en gång emellan hvart Prestmöte, säkrast skulle kunna få en grund alt stödja sina beräkningar uppå. Först efter en dylik insamling af öfverenskommelse!’, kan ett medeltal finnas, och i anledning deraf ett minimi-belopp uträknas, hvarigenom båda contrahenternes rätt kan blifva bevakad.
Det är naturligt, att om riksdagen vore formerad, och R. o. Ad. yrkade propos., som af Landtm, vägrades, så skulle frågan hänskjutas till Const.Utsk.; men när nu detta Utsk. icke finnes, och icke kan komma att finnas, så länge Hr Frih. o. Landtm, ej kan göra propos., emot grundlagens stadgande, enär [8 § Ridd.Ordn. säger, att samtl. antecknade ledamöter skola på bänkmtsafdelningarna fördelas och rösta vid bänk nCsvalet; så lärer följden Den 20 Januari. 21 blifva, alt, om man härutinnan vill hafva lindring, måste frågan i laglig ordning väckas och behandlas, samt, intill dess frågan hunnit afgöras, den lag ordagrannt följas, som finnes. Jag tillstyrker derföre, att R. o. Ad. måtte låta denna fråga förfalla. Frih. Sprengtporten: Jag bestrider icke, att R. o. Ad. kan foga sig efter den önskan Hr Frih. o. Landtm, framställt; men jag får förklara, att jag icke anser grundlagen nog tydlig i att berättiga Landtm, att ensam besluta, utan den appell, som Ståndet annars vid hvarje tillfälle äger begagna mot det möjliga missbruket af Talmansmyndighelen. Hvad för öfrigt sjelfva frågan angår, så äro bär visserligen upplästa åtskilliga §§ för att öfvertyga derom, att frågan är klar; och jag vill icke bestrida, att, då det står i Ridd.Ordn., att alla Ståndets ledamöter aga deltaga i bänkmrsvalet, saken, om man blott tillämpar Ståndsordn., synes tydlig; men jag kan icke anse Ridd.Ordn. vara så bindande, som sjelfva grundlagen. Om man efter ordalydelsen vill följa denna ordning, så skulle visserligen deraf kunna anses blifva en följd, alt, dä Statsrådets ledamöter äro antecknade, deskola få deltaga i valet; men då en eollision uppstår emellan en underordnad lag och en högre , mäste man åtlyda den sednare.
Staten under förutnämnda vilkor komrne att öfvertaga förvaltningen af Arméens pensionskassa, Krigsbefälets nyssberörda anhållan måtte af Rikets Ständer bifallas; men att förvaltningen i öfrigt af pensionskassan måtto uppdragas åt Arméförvaltningen, hvilket embetsverk jemväl borde besörja pensioneringen af arméens befäl och tjenstemän enligt de grunder, som derför blefve bestämda. Bestyret med ackords-amorteringen ansåge E. K. Maj:t deremot lämpligen kunna öfverlemnas till Rikets Ständers Riksgälds-kontor. Ehuru Krigsbefälet i bufvudsaken bi t ra dt de af Rikets Ständer i förevarande ämne uttalade åsigter, i det Krigsbefälet för sin del medgifvit, att styrelsen och förvaltningen af arméens pensionskassa må till Staten öfverlemnas, hvarigenom möjlighet blifvit beredd för ett fullständigt ordnande af arméens pensionering, hade det dock, enligt Rikets Ständers tanke, varit önskvärdt, om Krigsbefälet ansett sig kunna medgifva pensionskassans öfverlemnande till Statsverkets oinskränkta disposition, hvarigenom kunnat vinnas den enkelhet i förvaltningen, som utgjort ett utaf de vigtigastc skälen för Rikets Ständers framställningar i denna fråga. Yisserligen kan förvaltningen af kassans fonder, äfven med särskild redovisning och bokföring, icke blifva af någon synnerlig vidlyftig beskaffenhet, men en dylik anordning innebär dock ett vidhållande af den på sednare tider alltmera frånträdda principen, att för särskilda utgifter bilda och bibehålla särskilda fonder, utan att, så vidt Rikets Ständer kunna inse, samma för Statsverket betungande anordning för pensionstagande medför någon fördel. Jemväl de i öfrigt för kassans öfverlemnande af Krigsbefälet bestämda vilkor och förbehåll hafva synts Rikets Ständer vara af beskaffenhet att föranleda betänkligheter vid pensionsväsendets ordnande på det föreslagna sättet.
Skrifvelse N:o 51. 21 Transport It:dr 26,000: hvarmed åtskilliga jemkningar i de öfriga provincial-läkare-distrikterna häraf bordo blifva en följd. Ehuru detta förslag i sjelfva verket icke innefattar någon positiv tilöhning i läkare-personalen inom detta län och änskönt den af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagna distriktdelningen icke i alla delar synes antaglig, anser Kollegium likväl, med afseende på de lokala förhållanden, sorn legat till grund derför, detsamma innefatta en väsendtlig förbättring i länets helsovård, och får Kolleigum alltså, under förutsättning att det närmare bestämmandet af distrikterna kan blifva föremål för framtida nådig pröfning, i underdånighet föreslå att den nuvarande extra Provincial-läkaren i Hellefors måtte uppföras på ordinarie stat med full provincial-läkarelön och att anslag måtte anvisas för tre nya Provincial-läkare med full lön, stationerade i Askers, Carlskoga och Ramsbergs härader, och hemställer Kollegium jemväl, att Edors Kongl. Maj:t måtte täckas lemna stadfästelse, i den mån sådant ske kan, åt egarens af Brefvens bruk med flera egendomar härhos i afskrift (Bil. 3), bifogade åtagande att, jemte öfriga uppgifna fördelar, åt den i Askers härad stationerade Provincialläkaren, upplåta och underhålla hostad, samt öfverlemnar en af Öfversten Anckarsvärd med flera possessionater i Nerike till Eders Kongl. Maj:t ställd underdånig skrift, (Bil. 4), angående Provincial-läkares anställande vid Brefven. Således en tillökning i utgift för detta län Westmanlands län, med en befolkning af 98,941 personer, deraf i städerna 11,356, eger allenast en ordinarie Provincial-läkare, stationerad i Westerås, ett beviljadt men ännu obegagnadt anslag för en extra Provincial-läkare i nordöstra delen af länet, i Österwåhla härad, fyra