Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bevts-förordn. t)e vid mantalsoch skattskrifningen meddelade uppgifter om personers namn och ålder, skola med husförhörsboken på stället noga jemföras, så att ingen person förbigås eller slutes ur mantalslängden ; och när större eller mindre del af socknens innevånare är i annat distriet mantalsoch skattskrifven, bör ett af vederbör, pastor — så vida icke han eller den person, som dess ställe företräder, är vid förrättningstillfället närvarande — undertecknadt utdrag af husförhörsboken, till nödig upplysning vid mantalsoch skatt - Dén i Fcbruarl. *49 skrifningen, företes, hvilket äfven galler, då någon från annan församling till mantalsoch skattskrifning anmäles. § 77. dels ny, dels fr. § 46) mom. 2 Bev.*s-förordn. Uti prot., som mantalsoch skattskrifvaren vid hvarje förrättningsställe förer, antecknas alla, sorn vid förrättningen gjort sig till böter förfallne, det uppläses ljudeligen efter slutad förrättning, attesteras af pastor eller den i dess ställe närvar, samt af stadsfiscal i stad eller af kronolänsman på landet, och öfversändes sedermera till Konungens Bef:h:de, som hos den försumlige låter uttaga bötesbeloppet, så vida gill tiga skäl till hans befriande ej företes. § 78. fr. § 46) morn. 3 Bev:s-f. Mantalsoch skattskrifvaren åligger, att bevisligen underrätta den, sorn för uteblifvande är till böter fälld, så väl om deras belopp, som att honom åligger, inom fjorton dagar, vid fördubblad bot och förlust af vidare talan, å ort som utsättes, de bristande uppgifterna aflemna. Uteblifva de ändock, anmäle han förhållandet hos Konungens Bef:h:de, i afseende på böterna, och varde mantalsoch skattskrifriingen verkställd, enligt de upplysningar, som annorledes kunna erhållas. § 79. fr. § 5o Bevts-förordn.
18 16 Slfgift för ^3ofts odj Sotö4)emman 3 £>ito för iloiningöfrifyeter 15 ©ito för tinwerfning vstb Äcut* od) ©tt)afn>el*53ruf 18 — i 5>ito af ©åfroor, Sefkmenten od) §ibei SSetiulItitttgs-^orot-btiingeit. 6. (g.) berne CT:riö 1, 2 ocf? 3 «ri H. H. Sågberi, f<k «r 18 <* grä(fe:SHontoe. Sägrntjetrr. gergiwrh SOtcinufncturter/ Snbwrr oå) inrättningar. dniarnar oå @sgar. ©limma SBärbf. « g § »; O* ss HT i «-s cf SS Sfter l:fta Sitt „ 2;Dta Dito // Dito ... ©timma SSemiUning. (St. SenriHnittgajSoiwtmirtgeit. 2R:ö 9. £&ntjt> <3fut>eu aftjtftcn fou be Suaiiwun^Pönnou, ^ivtlfa bltfwtc an* nialbe boo Z^onungcm? ^efallmngobäfawbe ttU begagnaube uti n. n. 5ö0bcui fou «u 18 s r» o' l & *-s g) co ■& o sa 5 o* Vk ö •-* <jv | 63 o *zf s U\ <y rt;mb »tom rummet. Cfb 2 B' ■05» s sa cS’ S3 CO «• i »i 1 •3 *t. r-tt O 3 , *1 3* ©odfen W. SK. Söp SK. SK. ..
Hr Frill. o. Landtm, hemställde i afseende på föredragningen af delta utlåt., om R. o. Ad. skulle finna lämpligt att de sammansatta CJtskms förslag finge föredragas punktvis med begagnande af i J;n i förslaget; i ingressen lunnes visserligen också någia grundsatser och föreskrifter, men de flesta af dem funnes upptagna i §§.'nä, och Hr Landtm, för sin del trodde, alt det blott vore en af dem, som vore ol» roende af förslaget. Frih. Hamilton, Hugo: Mot föredragning punktvis af delta betänk liar jag deslo mindre att erinra, som jag dels anser det vara enda sätlet, hvarpå ett sådant betänk. sorn detta lämpligen kan och bör föredragas, och dels föreställer mig, att om första punkten skulle afslås oell R. o. Ad. antaga någon annan princip, ovillkorliga följden deraf blefve, alt de på den torsia beroende efterföljande punkterna förlollo, oeb att i deras ställe bestämmelser måste antagas i öfverensstämmelse med den pvincip, hvarom Ståndet förenat sig. I afseende på sjelfva saken bar jag fått veta, att lörtde de öfriga 3:ne Ståndens beslut endast från BondeSt. underrättelse inkommit. Det hade varit nyttigt att officiel t känna äfven hvad de andra Stånden beslutat; men di underrättelse derom icke är att tillgå, torde mig tillåtas redogöra för desamma, jemlikt de underrättelser jag särskildt erhållit deraf. R. o. Ad. skall finna, ali hvart och ett af de öfriga Stånden fattat olika beslut i frågan, så att 11. o Ad. nr fullkomligen oförhindradt att fatta det beslut, som R. o. Ad. anser med landets väl vara mest förenligt. PresteSt. lärer hafva förenat sig om bibehållande af den ide'e, som ligger till grund för iS35 års förordning; ehuru med någon ändring i tariffen oell förhöjning af afgifterna. Äfven anser PresteSt. K. M. höra bibehållas vid rättigheten alt, när sådant pröfvas behöfligt, inställa brännvinsbränningen.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 27, dels i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af betänkandet N:o 13, och memorialet N:o 23, angående tullbevillningen, dels ock rörande några af Stånden derutinnan i öfrigt ännu oafgjorda frågor, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o. Lades till hand/ingarne Utskottets yttranden, att frågor om bibehållande eller borttagande af gällande förbud mot en varas ineller utförsel, när 2 Stånd stannat emot 2, böra förfalla, samt att, till följe af Riks-ståndens beslut, äfven stenkols-stybb eller cinders bör upptagas i förteckningen öfver vid införsel tullfria varor. 2:o. Vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut lattade beslut, rörande nu gällande undantagsbestämmelser för siden-, half-sidenoch bomulls-väfnader, som direkte inkomma från Ostindien och öfrige orter på andra sidan Goda Hopps-udden; hvarjemte de i ämnet föreslagna voteringspropositioner godkändes. 3:o. Fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att bifalla Utskottets förslag, att rättigheten att införa hittills förbjudna, men hädanefter till införsel lofgifna, varor, må tillkomma alla stapelstäder, utan ansågs denna införsels-rättighet böra inskränkas till de af Kongl. Maj:t i Dess nådiga proposition föreslagna städer. 4:o. Af slogs Utskottets förslag, att, derest de partiella tull-lindringarne skola ega rum, desamma vid införsel icke må tillgodokomma andra fartyg, än dem, som sist inom de tre nästförutgångne åren bevisligen från svensk till transatlantisk hamn afgått med minst half last af svenska produkter.
ex. ej alla passagerare vid det omnämnda skeppsbrottet omkommit, utan alt brorsonen eller den lätte urlvingen till den försålda egendomen blifvit oförmodadt räddad och upptagen af främmande personer; att han, utan att öga kännedom om fädernesland och rättigheter, blifvit utrikes uppfostrad, gift, erhållit barn, och, efter en ålder af 65 ä 70 år, samlats till sina fäder. Först efter hans död har, dels genom de vid skeppsbrottet räddade documenter, dels genom andra omständigheter blifvit ådagalagdt, att han varit ägare till den omberörda egendomen, och att hans arfvingar således 1111 L råd t i hans rätt. - En af dessa är den nu uppträdande pretendenten, hvilken påstår sig, på grund af i8o5 års förordning, vara rätter ägare, och på denna grund begynner en rättegång med innehafvare!! af densamma. Denne sednare måste nu beqväma sig att afträda egendomen, och sedan begynna en lång rättegång i hemnlsväg, för att erhålla möjlig ersättning af sina fångesmän o. s. v. Man kan göra, och gör troligen häremot det inkast, att en dylik händelse väl kan förekomma i romaner, roen att något dylikt högst sällan, om någonsin, inträffar i verkligheten. Må så vara! men jag vill i detta fall relevera en rättegång, som för närvar, utgör föremål för domstols ompröfvunde, och som nyss vid underrätt blifvit efter en 8-årig rättegång med slutlig dom afgjord. År 1783, 0111 jag ej misstninner mig, stiftades af X genom testamentarisk! förordnande ett fideicommiss, bestående af åtskilliga egendomar, belägna inom samma län, men olika härader. Bland dessa egendomar var en, som jag benämner med litt. A, behäftad med en banco-inteckning. Denna inteckning omsattes ej inom rätter tid, och banken utlyste auction å nämnda egendom. Dåvar. ägaren Y inkom under uppbudstiden med eii skriftlig begäran till R.
St:rs sista beslut, en del af afgifterna för utskänkning af bränvin jemväl tillfaller sällskapen, att efter deras bepröfvande användas till länens fördel. Jag för min del förenar mig således med Hr Nordenfelt deruti, att det icke måtte blifva en föreskrift, att LänsNämnder införas öfverallt, utan måhända i de län, som sjelfva anse en sådan stiftelse nödvändig. För öfrigt öfverlemnar jag till Utsk., att noga tillse huru ifrågavande förslag är verkställbar^ och förenligt med landets fördel, samt anhåller, att dessa mina anmärkmr måtte få åtfölja till Utsk. Hr af Dahlström, Gust. Jacob: Föregången af den siste värde talaren, vill jag blott nämna, att äfven jag under en lång erfarenhet funnit svårigheten af att erhålla passande personer för sådana ärenden, och som jag anser, att denna svårighet i betydlig mån skulle förlama ärendenas gång, så får jag, förekommen af de föreg:de talarne, i allo instämma med dem. Frih. Eaab, Adam Christian: Då jag här icke ser tillstädes någon af de Hrr, som väckt de ifrågav:de motionerna, har jag trott mig böra yttra några ord, på det att Utsk., som kommer att behandla detta ärende, ej skall missledas till den föreställningen, Den 15 November f. m. 187 ue föregående talarnes åsigter om saken äro inom detta Lus allmänt godkända. Den förste talaren har yttrat, att han ingenting hade emot, att sådana inrättningar, som motionären åsyftat, tillvägabragtes, blott det skedde varsamt i mån af en långsamt mognande öfvertygelse. Mot varsamhet vid utförandet har jag ingenting att anmärka. Jag vill till och med erkänna, att det i åtskilliga län skulle kunna vara ganska svårt, måhända ändamålsvidrigt och mot opinionen att genast åstadkomma ifrågav:de kommunala inrättningar, men de motiver, som blifvit af Hr Nordenfelt anförda och af 2:ne andra Jjandslnr understödde, äro icke af den beskaffenhet, att jag kan i dem instämma.
Lagerbjelke nu sednast framställt skulle vara riktig och ganska bra såvida nemi. bär rut diskuterades om sjelfva saken, eller huruvida 2:ne upphördsstämmor skola ärligen hållas. Hr Gr:n har ju likväl nyss gjort den änmärku. emot mig att det vore lorm, men icke sak, som nu vore föréthäl för öfverläggning; och det oaktadt har han sjelf nu begått samma fel. När i laglig ordning den frågan kommer till B. o. Ad:s pröfning, huruvida 2:ne uppbördsstämmor böra årligen hållas, skall jag icke underlåta att åberopa samma skäl för att genomdrifva en nyttig lagstiftning i det afseendet. Men då nu är fråga om aft med förstärkt StatsUtsk:s tillhjelp genomdrifva en sådan lagstiftningsåtgärd, 9 H. 30 466 Den 25 September. ] är jag med den värde talaren af olika mening. Ty frågan rörer ; alldeles icke beloppet af rikg:s-kout:s inkomster, på sätt Gr. Lager bjelke sjelf erkänt förhållandet vara, utan blott tiden då de blifva tillgängliga. Riksg:s-kont. bar dessutom icke någon rättighet alt få | in sina inkomster tidigare än som nu sker. Det är på grund häraf, < som jag yrkar ogillande af förevande voter:s-propos. Öfverläggningen ansågs härmed vara fulländad, hvarefter H r G r. o. Landtm., efter försl till bifall å den i förevande punkt före| slagna voter:s-propos. N:o 20 framställd, men med starka nej och j åtskilliga ja besvarad propos., hemställde om R. o. Ad. ogillade samma votens-propos., samt dä härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 55:te putiktcn. Ur von Hartmansdorff: En följd af del beslut R. o. Ad. i nyss fattade lärer väl blifva att denna punkt äfven förfaller. | Uppå härefter framställd propos. blef den i fråga om 55:te punkten föreslagna voler:s-propos. N:o 21 af R. o. Ad. ogillad.
Längdmåtten med sina afdeluingar förblifva oförändrade, såsom de nu öfverallt i riket brukas. 3:o. a.) För rymdemältefi anlages kannan till enhet, b) Eu tuuua för torra varor innehåller C3 kannor, eller 36 kappar. e) Alla målkärl bilea, strukna, jemn! inehålla deri rymd, hvarå de lyda; sä att' tunnemattet i eubisk form blifver 18jVoo decimaltum högt, långt och bredt; och sä vidare för de mindre mätten. Härigenom undvikes den orimligheten, alt behöfva använda 2:nc mälkärl, för att uppmäta eu tulina, nemi. både tuuneocli kappemållet. d) En tunna våta varor inqehåller 48 kannor. 352 Den 24 Augusti f. m. 4:o a) Till vigt antages den nu brukliga victualie-vigten med sina underafdelningar. b) Till pyndare för 1 Si och derutöfver antagas de, enligt Fransysk och Rysk modell, af tackjern gjutna vigter, som ej fordra någon tillsats af bly i och för justeringen, utan justeras medelst utsvarfuiug af en con i botten, hvari stämpeln slas. Dessa vigter kunna svårligen, utan synbart våld, förfalskas, och behöfva ej hvarje år justeras; hvilket nu utgör ett. tryckande onus för allmänna rörelsen, isynnerhet i hufvudstaden. Dessa modeller finnas, i Svenska victualievigter, vid teknologiska institutet, förfärdigade af mig vid Hellefors bruk, uppå föranstaltande af institutets directeur. 5:o Ali handel efter andra mått och vigter, än de påbudne, förklaras olaglig. Begärdes på bordet. Hr Ramsay, Bror Jacob, uppläste följande: Tid efter annan hafva flere brandstodsbolag för landet blifvit bildade, men alla hafva den olägenhet, att vara underkastade allmänna lagens stadgande i 4, 5 och 6 §§ af 24 cap.
Då deremot denna, lemnad åt sig sjelf, säkrast går sin utveckling till mötes, och Kronan dessutom, genom den af bergverken utgående afraden, har en afgjord fördel af deras uppkomst, finna ock Utskotten inga betänkligheter möta emot tillstyrkande af hvad Kongl. Maj:ts nådiga förslag innehåller, i afseende å afstående af Kronans jord egare-rätt till inmutningar å dess mark. Vidkommande formaliteterna för ubmåls-läggning, föreskrifves i 28 § af Förslaget, att jordegaren till förrättningen skall särskildt kallas, endast i det fall, att han ej har sitt hemvist inom den församling, ifrån hvars kyrkas predikstol kungörelse derom utfärdas. Ehuruväl kommuner från predikstolarne delgifvas kallelser i mål, som dem angå, torde likväl ett sådant delgifningssätt, olikt det, som i allmänhet är stadgadt om kallelse och stämning å enskild part, så mycket mindre i förevarande fall böra ega rurn, som Förslaget i allmänhet afser att skydda jordegarens rätt; men denna rätt lätteligen genom det föreslagna stämningssättet kunde, jordegaren ovetande, alldeles gå förlorad vid utmåls-förrältningen, då, enligt 21 §, yttersta tiden för jordegaren är inne att gifva sig tillkänna om han vill sin jordegare-andel i ett grufve-arbete begagna eller icke; hvarföre Utskotten anse nödigt att jordegare till utmåls-förrältning erhåller kallelse i samma ordning, som i 14 § är stadgadt om delgifning af mulsedel. Stadgandet i 50 § derom, att egare till grufva, som vill densamma öfvergifva, skall vara pligtig att till don, som sig anmäler till grufve-arbetets öfvcrtagande och fortsättande, utan ersättning afträda de för vattenoch berg-uppfordringen verkställde byggnader, bär synts Utskotten kunna föranleda till alltför kännbara förluster för den afträdande grufve-egaren, hvilken mången gång först efter stora uppoffringar öfvergifver ett grufve-arbete, för hvars framgång han ej har någon utsigt.
När fluteligen härtill kommer att den förestagna RiksdagsOrdningen, i en §. hwakwid ej af nägvk Srand anmärkning blifwir gjord, omtalar en sadan I istruc ion, lärer det ej wara ur sitt rum, att till tidens winnande förestå, det arbete derpå snart matte begynnas. Jag qnhällcr derföre om proposition att författandet af en sadan Instruction mätte uppdragas ät Statsoch BancoUtskotten gemensamt. Zerr Grefwen och LandtMarffalken gjorde Hara proposition till bifall, hwilken meo Ja befwarädes. Zrp Den i8 November. 8si Friherre knäbeck, ^.loxanäer, uppläste följande till Protokollet. Dä under öfwerlaggningarne i BewillningsUkflottet olika meningar upstätt öfwer rätta förstän. det af den 60 §., i RegeringsFormen, huruwida Husbehofs Bränneri-Medlen böra antingen säsom en särskild afgift utgöras, eller i den allmänna Bewillningen wara inbegripne, och denna ventilation der äfwen undergätt voteringar, sä kror jag att denna pä sä olika sätt ansedda föreskrift torde fordra en närmare och tydeligare utredning, som för framlida efterrättelse nog redigt mätte bestämma werkeliga ordameningen; hwarföre jag anhäller att denna min underställning mätte till ConstitnkionsUtssottet fä remitteras, som deröfwer i Laga tid och ordning lärer med Sitt Betänkande i ämnet till Riksens Högloss. Ständer inkomma. Som jag wid dessa förenämnde tillfallen alltid warit af den tankan att BränwinsbränningsAfgiften borde enligt ordalydelsen särskildt utgå, utan att jag derföre hwarken will eller kan medgifwa at denna afgift nansin bör anses och beräknas såsom en 0» undwikelig skatt, utan framdeles wid inträffande mindre tryckande behofwer alldeles förswinna, torde mig benagit tillätas akt här fä anföra mina härtill, efter min öfwertygelft gällande, orsaker.
Pä grund af Kongl. Maj:ts nådiga bref den 17 Augusti 1847, har Konvoj-kommissariatet, af de å denna fond afsatta medel för sjöexpeditioner, till Kongl. Förvaltningen af sjöärenderna uthetalt tillsammans 7,300 Rdr 10 sk., såsom ersättning för utgifna förskotter dels lill bestridande af kostnaderna för verkställd reparation af den Norska barkskeppet Fortuna, den 18 Juni berörde år, genom fregatten Eugenies påsegling, tillfogade skada, och dels till godtgörelse af den Skepparen å det Norska fartyget, genom nämnda händelse, tillskyndade tidsförlust m. m. Ifrågavarande utgift är i räkenskaperna afförd; men då, enligt hvad högstberörde nådiga bref tillika innehåller, laglig undersökning vid domstol konnne att äga rum, huruvida någon om bord å fregatten Eugenie till den inträffade påseglingen varit vällande samt möjligen kunde kännas skyldig att de Kronan derigenom åbragta kostnader ersätta, hade, i Revisorernes tanke, utgiften i stället bordt uti räkenskaperna balanseras, intilldess ofvannämndc undersökning ägt rum. § 2. Fondens säkerhetshandlingar för utlånta medel, utgörande ett belopp af 588,746 Rdr 38 sk. 10 rst., befunnos, vid anställd inventering den 29 sistlidne Oktober, i behörig ordning. 3:o) Sveriges oell Morriges gemensamma ronti. Deliet. år 1846. är 1847. Behållning från föregående året: Frän Sveriges enskilda fond öfverförda , , 5,847: 33. 3. Balans lill påföljande året: Balans från föregående året: Utgifter: Aflöning lill Kongl. Konvoj-kommissariatet 4,210: — ■— 4,485: — Hushyra för dito 766: 32. — 766: 32.
Såsom verkställare af den första Riksens Ständers Revision ofver Allmänna Magazins-Direction, håfve vi dervid sett oss uti saknad af de äldre upplysningar om detta verk, som får våra närvarande åtgärder kunnat tjena till ledning, och då dessförutan deti tid, som sysselsättningen med de andra Riks-Veiken lemuat os-i öfrig, varit för denna Inratttnings hela omfång alltför inskränkt, samt enär Kongl. Kammar-Rätten icke ännu verkställt Revisionen, hvarken ofver rSio eller flera föregående års Magasins-DirectionenS Räkenskaper; bafve vi om Magasins-Inrättningens Räkenskaper och förvaltning för år iSroj endast kunnat taga en allmän öfversigt , utan att upphäfva vedörbörandes speciella förklaringsöch redovisnings-skyldighet i an seende till Kongl. Kammar-Rättens vanliga granskningsoch anmärknings-åtgärd , eller för förvaltningen afgifva något vidsträcktare godkännande, än sorn i denna berättelse förekommer. Af den vid vårt Rrotocoll för dén 2 sisth November fogade berättelse, som Kdngl. Directionen till oss öfverlemnat om förhållandet med Ma« Den § Mars. Magazins Inrättningens Räkenskaper; håfve vi ii;hämtat: att den fran Brännerioch Mng-azinsInrättningens första början för nödigt ansedde Räkenskaps-method , som borde innehålla ej allenast behörig redogörelse, utan ock den vinst eller förlust desse Inrättningar Kongl. Majit och Kronan tillskyndade,'blifvit, i anseende till desä dermed förbundna vidlöftiga och mödosamma Bokslut, hvilket fordrade en längre tid, innan detsamma kunde hinnas färdigt, uppå Kongl. Majus Nådiga befallning samt efter föreslagna och af Kongl. Majit under d. 23 Februari och 12 Januari 1802 till efterföljd ifrån och med 1&00 års början, Nådigst fastställde Bäkenskaps-formulairer förändrade.
Ständer föreslå, att den Stats-Con toirets .Ledamot, som får sig uppdraget öfverinseéndet och ledningen af Riks-Hpfvud-Boks-dfetaillen, jnå för hvarje Hufvud-Bok, söm efter nya Meilioden författas, få uppbära ett Arfvode af 500 Riksda!er, äfvensom att då, till arbetets tillvägabriegande på sätt och inom den tid ofvannämndt är, synes fordras flera persöner samt större moda och arbete i afseende å de förflutna årens Böcker, än af det nu varande Riks-Roksluls-Kamrerare-Cöntöiret i Kongl, Stats-Contoiret kan åstadkommas och skäligen väntas, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålles, det tackues Kongl. Majit af Ofverskotterna på Stats-Verkets inkomster låta anordna och utbetala den belöning, som i Nåder kan finnas böra vederbörande Betjening tillkomma, samt bestrida öfriga härvid förekommande utgifter. Hvarförutan Stats-Utskottet hemställer att Riksens Högloft. Ständer yttra den underdåniga önskan, att Herr Stats Commissarién Widegren, såsom Ledamot i Kongl. Srats-Contoiret och den der lågt band vid projectet till det ifrågavarande nya Redogörelsesätter, måtte af Kongl. Majit i Nåder få sig uppdraget, att tillse verkställigheten deraf samt uppgifva - 84- Den 33 Juli. ya och i underdånighet föreslå hvad biträde af Betjening, som till detta granlaga och vigiiga arbete, utom Boksluts Kamereraren och dess Kammarskrifvare, erfordras. Slutligen finnér Stats-Utskottet det blifva nödigt att Rikets Höglofl. Ständers Revisorer vid nästa Revision noga undersöka : huruvida iLandsoch Militiae Indelnings-Böckerna blifvit efter den nya methoden författade samt de åsyftade ändamålen säkerhet, tydlighet och korthet vundne ; om Stats-Verkets Inkomster i behörig tid influtit eller om Uppbörds-Författningarne uti en eller annan omständighet fordra lättelse ; om de uti Stats-Verkets
Dock, som jag först nämnt, erkänner jag det mindre lämpliga af de begagnade ordalagen och vill ej för min del motsätta mig en ålerremiss. Hr Printzensköld, Carl: I egenskap af ledamot utaf nuvar. Exped.Utsk., anser jag mig pligtig att inför R. o. Ad. tillkännagifva, att redan vid början af innevar. riksdag och i anledn. af då utaf mig väckt fråga, huruvida ej Utsk. skulle anse sig berättigad!, att vidtaga de förändringar i ordalagen af Utsk:ns betänk., som Exped.Utsk. kunde anse vara af behofvet påkallade, då på grund af dessa betänktn und. skrifvelser lill K. M. skulle författas, Utsk. då genom formligt beslut förklarade sig böra, så vidt möjligen ske kunde, ordagrannt följa Utskms betänk:n så snart de voro af R. St. bifallna, icke allenast i afseende på sjelfve besluten, utan äfven i afseende på de motiver, som för besluten ligga till grund. I följd af delta Exped.Utsk:s beslut, skulle naturligtvis, om detta betänk, af alla 4 Stånden eller af 3 Stånd blefve bifallet, så att det kommer alt utgöra R. St:s beslut, Exped.r Utsk. vara nödsakadt att i det förslag till und. skrifvelse, som Utsk. skulle afgifva lill R. St., intaga just de ordalag, som Frih. Palmstjerna funnit vara högst olämpliga och hvari litet hvar med honom lärer instämma. Jag tror derföre, att förevar, betänk, borde återremitteras, på det att Ekon.Ulsk. må komma i tillfälle att undanrödja det obehag, som tvifvelsutan skulle uppslå, om i den und. skrifvelsen man inloge termer, som innefattade ett direkt klander af ett förut utaf K. M. fattadt beslut. R. o. Ad. ansåg de emot Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till ålerremiss. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk.