Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slutligen kan jag ej undgå att fästa uppmärksamhet vid det bemödande man ådagalägger , att, medelst förklarande att den eller den §:n i Grundlagen synes åsyfta det eller det , att en annan borde lyda, så eller så, samt med tilläggande af ord , som der icke finnas , bereda sig ett förträffligt tillfälle att förklara meningen , huru man behagar. Jag vet, att inom alla Representerande Församlingar är tendensen att ufutvidga sina rättigheter. Jag vill troj att detta mången gång kommer af förmodan, att utbreda allmänt gagn ; men ofta också deraf, att den enskildte Representanten på sådant sätt tror sig utvidga sitt anseende, och vinna betydenhet inför Allmänheten. Man vill, alt Revisorerne skola Ben 29 Oetober /, m. 503 ansvarsfritt lunna öfverallt utbreda Hinder och ogillande; ocb man har ej betänkt , att allt sådant delar och afleder Styrelsens uppmärksamhet ifrån det rätta föremålet , att genom ärendernas snabba gång bereda allmänt gagn , och att mati löper fara att försätta Etnbetsmännen i overksamhet, derest de äro svaga nog, att låta ett dylikt klander verka på deras handlingssätt. Det är dock ofta för hvad man underlåter att göra, mera än för hvad som är gjort som man borde klandras. Dit kunna likväl Revisorerne icke sträcka deras granskning. Van, att ehvar jag höjer min röst, Iritt och oförstäldt säga min tanka, hoppas jag, att ett yttrande deraf, vid detta tillfälle , ej må varda misstydt. Riksens Ständer eller deras Revisorer skulle, för min del, gerna få granska allting , ty sådant är mig fullkomligen likgiltigt. Men principen, att de egentnäks tigt tillvälla sig denna granskningsrätt , bereder på en gång frihetens och Constitutionens förfall, om denne princip ej hejdas ; och just derföre är jag öfvertygad , att den Konung , som nu styr oss, skall veta stadna med eina concessioner, der de böra upphöra, Hans Excellence Herr Grefve af JVäterftedt". Jag utbeder mig blott, att tå besvara några af Herr Hjertås anmärkningar.
Maj:ts nädigste förordnande, och jag skulle önsta att Ridderstapek och Adeln derjemte tilläde akt, dä de anfägo ämnet af mycken wigt, do anhöllo, att Kongl. Maj:t mätte derwid foga en kraftig och styndsnm ätgärd. friherre Ltael von kUoUstein, Lorktr ^lll bewis emot Borgare-Skändeis yrkande, får jag uplysningswis nämna, att efter förra inrättningen med salpcter-tillwerkningen, war Wexiö stad indelt till ett panne.lag Herr Landt Marskalken »pgaf samma för. hällande hafwa warit med Philipstad» men föreställde i öfrigt, att om Grefwe Uörner8 tanke, ehuru wälgrundad, bifölles, sä komme 2 Ständ att stanna mot a, och hela delta wigriga mäl förfölls. Herr Lanvt-Marstalken förslog alksä, att, dä saken i anseende till Riksdagens redan kungjorde afsiutande, icke kunde sältas i det stick som wederborde, Ridderstapek och Adeln nu häldre mätte behaga antaga Oeconsmiä-Utstoktets första betänkande, 78» - Den i? Augusti. de, dä saken, säsom genom z Stånds beslut af» gjord, kunde exredieraS.
Maj;ts och Rikets Kammar-kollegium, som, gemensamt med Stats-kontoret fått sig i nåder anbefaldt att underdånigt utlåtande i ämnet afgifva, undersökning i de hos Kollegium förvarade räkenskaper och handlingar blifvit anställd, till utrönande af ifrågavarande tackjerns-afgifts beskaffenhet och belopp med mera, hafva bemätde kollegier, då samma afgift befunnits motsvara s. k. djeknepenningar, i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till Nora bergsförsamlings underdåniga ansökning om befrielse från merberörde afgifts erläggande; men hvad åter anginge frågan om ersättning till rector scholae i Nora för den minskning i inkomst, han derigenom skulle få vidkännas, på anförda grunder, ansett sådan ersättning icke böra honom af allmänna medel tillgodokomma. Då ifrågavarande afgift rätteligen, enligt hvad upplyst blifvit, utgörande 45 skeppund tackjern, befunnits vara af samma natur som s. k. djeknepenningar, och Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens riksdag beslutat, att desse borde upphöra och ersättning i behörig ordning utgå till de auktoriteter, hvilka förut disponerat denna inkomst, men de medel, hvilka för sådant ändamål äro af Rikets Ständer anvisade, icke lemna tillgång till sådan ersättning åt rektor vid Nora stads skola, får jag hos E - ders Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att ett belopp af 298 R:dr 6 sk. banko, motsvarande, enligt Örebro läns markegång för de tio sista åren näst före det år då frågan väcktes, ofvannämnde 45 skeppund tackjern, mätte å riks-staten uppföras såsom ersättning till rektor vid stadsskolan i Nora för mistandet af denna inkomst, och Kongl. Maj:t deidgenoin sättas i tillfälle att bifalla Nora församlings begäran om befrielse från afgiftens utgörande. Kongl. Maj:t behagade till denna
Att sådan mark ej kan gå i delning med den odlingsbara, har väl alltid varit i skifteslagarna iakttaget; men det har ej derföre blifvit delägare förmenadt alt äfven å den icke odlingsbara marken erhålla skifte och med — 12 — grannarnes biträde instänga sin lott från deras. Sällan torde väl en sådan rättighet i all dess vidd begagnas; och till annat än missbruk är den icke användbar. Vid betande är i allt fall vallgång med kreaturen nödvändig, om än stängseln kunde blifva så fullkomlig, att ingen ofred vore att befara. Betande kreatur utan tillsyn äro nemligen blottställda för skador af hvarjehanda slag, genom inbördes oenighet, anfall af rofdjur, tjufvars tillgrepp. Så få kunna djuren knappast vara, att icke äfventyret häraf öfverstiger kostnaden af ett vallhjons tillsyn. Men håller man dugligt vallhjon, så bör stängseln ofta kunna blifva öfverflödig, och betet nyttjas samfäldt med desto större fördel, som hela samfällighetens kreatur kunna af ett gemensamt vallhjon vårdas. Huruvida derigenom, på utländskt vis, äfven all stängsel för inägor må blifva umbärlig, lemnar jag derhän; men dels bör man kunna hjelpa sig med mindre kostbar hägnad, och dels lita på ägornes fredande, hvilket eljest med ingen hägnadens fullkomlighet står att påräkna, i anseende till lättheten för okynnes fä eller menniskor att derå göra åverkan, och till den alltid förevarande vådan, att vårdslösa vandrare eller vägfarande lemna grindar öppna. Ett annat ämne, sorn för våra skifteslagstiftare varit föga utredt, är skogshushållningen. Man har väl icke misstagit sig deruti, att samfäld skog i allmänhet illa vårdas; men när man väntat sig bättre vård om skiftad skog, då har man misstagit sig. Den samfälda vanvårdas, emedan hvarje delegare icke vet, om hans sparsamhet kommer honom sjelf lill godo, och den skiftade vårdas icke bättre, enär erfarenheten visar, att skiftet ej fredar från -grannars åverkan.
Efter ånyo skedd föredragning af Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 419, i anledning af väckt fråga om ett räntefritt lån för Cailskrona stads Pastorat, blef samma Utlåtande återremitteradt. S. D. Till Siats-Utskottet remitterades en af Herr Christierson, med anledning af Riksdags-Ordningens 56 §., väckt motion om medel lill bidrag för upphjelpande af Carlskrona stads närvarande utblottade och nödställda ecclesiastik-väsende; och beslöts serskildt, det skulle denna motion Med-Slånden vänligen communiceras. S. D. Till Stats-Ulskottet remitterades en af Herr Åkesson väckt motion, att Rikets Ständer må af Banco-vinsten eller andra Staten tillhörande medel anslå en summa af Fyratusende Riksdaler Banco, att genast utgå till understöd och hjelp för de brandskadade i staden Falkenberg. Från Höglofl. Ridderskapet och Adel*. S. D. f. m. Då nu ånyo föredrogs Stats-Utskottets den 27 sistlidne Januari och den 6 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 416, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet N:o 337, beslöt Ridderskapet och Adeln att, med afslag å Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 337 och 4l6, förklara, det uppbördssättet och förvaltningen af Handelsoch Sjöfarts-fonden böra, likasom afgifterna dertill, förblifva oförändrade. S. D. Då nu ånyo föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 23 sisth Januari och den 6 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 128, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 5, rörande allmänna stadganden och anslag till Folkundervisningens befrämjande, Prot. Utdr, d 10 Febr. 1841'. 89 de, Lief hvad Utskotten föreslagit af Ridderskapet och Adeln bifallit, med följande förändringar och undantag:
Af den 12 Maj, angående förlängning af prasscriptions-tidc n för revision af krigsräkenskaper. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och biföl 1 os följande Allmänna Besvärs' och OeconomieUt skotteis, den 1 och 6 dennes afgifna och den 8 på bordet lagda Memorial, nemligen : 1:0 Om Fångskjutsen och Kionobrefbäringen i Stora Kopparbergs Län. 2.0 Rörande anmärkningar, som af Höglofl. Ridderskap, t och Adeln blifvit gjorde vid Betänkandet om 5 Helgedagars indragning. 3:0 Om en Marknads hållande uti Särna Kyrkoby. 4:0 Om upphäfvande af en till Herrar Landsböfdingar år 1811 gil ven befallning om rapporters afgifvande till StatsMinistern för Utrikes arendela. 5:0 Angående förvaltningen af Visby Hospitals intrader. 6:0 Angående inskränkning af exclusiva pri* vi legiér. 7:0 Om tillåtelse för Allmogen i Skåne att antingen leverera den Stockholms'Barnhus tillhörande IV. Den 15 Juni, e. ni. 385 tillhörande TiondeSpannmål uti närmaste KronoMagazin, eller ock att alltid lå lösa den efter Markegången. Ut supra. S. D. Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, den 6 juni afgifna och den 8 på bordet lagda, Betänkande, angående väckt fråga om större frihet vid Kalkbrytning på Gottland, blef, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet åtcrremitteradt. Ut supra* S. D. Då Allmänna Besvärsoch ÖeconomieUtskottets, den 6 dennes afgifna och den 12 på bordet lagda, Betänkande, angående rättigheten för Lumpsamlare att omkringresa i landst, samt om lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof, nu åter föredrogs beslöt Högiofl. Ridderskapet och Adeln att deröfver, så vida det angick Tumba Pappersbruk, inhämta BancoUtskottets närmare yttrande.. Ut supra. S. D.
Men då Arrendatorns åtagande varit försäkradt genom 3.‘ne löftesmäns förbindelse, hvilka sedermera dock dels funnits sakna tillgång och dels afvikit utan att kunnat tillrättaskaffas samt ersättningsfrågan, utan att medföra något önskat resultat, varit öfverlemnad till JustitiseCanzlersEmbelets beifran, har Utskottet trott sig äga skälig anledning att föreslå denna redan länge balancerade fordrans afförande ur B e t ä n k a n d e n, N:o 319. 60 r Räkenskaperne; hvilket tillstyrkande Utskottet nu förnyar. 15:o l afseende på den af Utskottet i 3:dje Puncten 3 §. tillstyrkta underd. anhållan; föranledd af Revisorernes anmälan att af influtne Krutförsäljningsmedcl ett parti Tschacots blifvit upphandlade, har af Friherre Anckarswärd blifvit anmärkt, att en sådan anhållan redan vid sistlidne Riksdag skall blifvit gjord och alt Utskottet således bordt, i stället för den föreslagna åtgärden, beifra uraktlåtenheten, af en ledan eifven föreskrift. Utskottet har dock lika nied Revisorerne funnit att något bestämdt stadgande icke af R. St:r vid senaste Riksdagen blifvit i detta hänseende fatladt, och trott sig sålunda hafva rätteligen förfarit då det nu föreslagit antagandet och anmälandet af den i ofvannämnde §. uppgifna allmänna grundsatts. 16:0 Inom II. R. o. A. samt V. BorgareStändct har yttrats det Utskottet i Betänkandet N:o 62 nog korrt behandlat Revisorernes framställningar i afseende på Chartai-SigillataeVerket samt icke uppgifvit förslagtill controller hvarigenom nu existerande missbruk kundy förekommas. Och har Hr Hjerta, G., projeeterat, såsom befordrande det sökta ändamålet, attalia LagfartsIIandlingar borde ovilkorligen skrifvas på Charta Sigiilata; hvilket förslag af Hr Ribbing, Arvid, ansetts böra tagas i öfvervägande, men af Hr Tham, W., åter motsagts.
Jemtlands län, med en folkmängd af 56,041 personer, deraf 1,144 i staden Östersund, eger för närvarande tre ordinarie Provincialläkare, stationerade i Östersund, Mörsil och Herjeådalen, och en extra Provincial-läkare, jemväl i Östersund, hvilken nu, i brist af sökande, Transport R:dr 8,000: — .16 Bil. till Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse N:o öl. Transport R:dr 8,000: — bestrides af Regementsläkaren vid Jemtlands Fältjägare-korps, således inalles fyra läkare att påräkna för allmänna sjukvården, hvarförutom finnes en bataljonsläkarebefattning vid Jemtlands Hästjägare-korps, hvilken likväl icke hitintills varit annorlunda besatt, än medelst temporära förordnanden för de vanliga mötestiderna. Med hänseende till länets på en areal af 435 qvadratmil spridda befolkning anser Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande den närvarande läkarepersonalen alldeles otillräcklig för hehofvet och föreslår, jemte flyttning af provincial-läkare-stationen i Wemdalen till Linsells hy och jemkning af de nuvarande distrikterna, två nya provincial-läkarehefattningar, nemligen den ena, hvarom ortens riksdagsman vid förra riksdagen väckt motion, för länets östra del med station i Ragunda, fölen befolkning af 5,847 personer, och den andra för länets norra del, med station i Hammerdal, för en befolkning af 7,746 personer, i sammanhang hvarmed nuvarande södra distriktets station skulle förflyttas till Oviken, hvarförutom, med afseende på distriktets ofördelaktiga beskaffenhet, 50 procents löneförhöjning anses höra tilldelas Provincialläkaren i Herjeådalen; och hafva en del kommuner visat sig villiga att lemna bidrag till beredande af fri hostad för Läkaren.
Då jag, oaktadt dessa af alla bemärkta betänkliga förhållanden, fann Utskottets pluralitet förorda förslagets tillstyrkande, och deribland många, som sökt förutverka för deremot alldeles stridande principer, hoppades jag, att man åtminstone ämnade erkänna behofvet af, att Utskottet, äfven å sin sida, till Rikets Ständer framlade ett eller flera alternativa förslag, för att under tiden till nästa riksdag af rikets innebyggare kunna blifva kände och af nästkommande Rikets Ständer antagas eller för kastas. Men då delta icke visat sig af Utskottet åsyftas, måste man befara, att denna ögonblickets eftergift af förut stadgad öfvertygelse kommer att föranleda ett ytterligare, och i närvarande tidsförhållanden vådligt, uppehåll i den stora reformfrågans lösning; och det är derföre jag vågar påkalla uppmärksamheten framför allt på den del af det nya förslaget, som rörer valrätt och valsätt. Hvad beträffar valrätten, bör det visserligen icke förundra någon, om rege ringen haft betänklighet vid att ifrån vårt nu brukliga valsätt på en gång öfvergå Bill. Ull R. St. Fröt. 1847 och 1848. 3 Sami. 8 Baft. 7 50 Konstitutions-Utskotlels Memorial, N:o 12. lill enkel röstberäkning, utan allt afseende på de röstandes mer eller mindre beroende ställning i samhället. Otvifvelaktigt kan nemligen denna ställning i flere fall vara så beskaffad, att man genom den alltför långt utsträckta valrätten kunde lemna valen i händerna på några ännu alltför öfvermäktiga intressen, hvilka säkerligen icke skulle begagna sin inflytelse heldre för det allmännas väl, än för enskild fördel. Äfven jag har af detta skäl så väl vid förra, som nuvarande riksdagen, i de förslag, jag till Konstilutions-Utskottet ingifvit angående nalional-representationens ombildning, trott mig böra föreslå eu val-census.
Nådiga framställning hos Rikets nu församlade Ständer, att en Summa af 807,594 R.‘dr måtte till Canal-verkets slutliga fullbordande varda anslagen att på Trenne år utgå, eller: för år 1839 med 29(1,732 R:dr. i83o — 284,973 — i83i — 225,889 — hvaraf årligen 100,000 R:dr skulle få uppbäras vid årets början, och återstoden efter förrättad revision, i likhet med hvad hittills varit vanligt, samt att Rikets Ständer, för det möjliga fall, att Canal-verket, af ofvan anmälda orsaker, eller någon annan lika vigtig och oförutsedd händelse, icke förr än det fjerde året skulle kunna fullbordas, ville besluta ett serskildt anslag af 37,740 12 Kongl. Maj.ts Nä eli ga P ropos. R:dr. I händelse af bifall härtill, har Directionen jemväl anhållit, att hädanefter, likasom hittills, få, då så erfordras, elt föregående år uppbära 5o,ooo R:dr af det påföljande årets anslags-summa, så vida icke Rikets Ständer skulle linna det lämpligare, såsom innebärande en gifven fördel för arbetet, att lill Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande öfverlemna fördelandet af bela anslaget, på sätt Directionen, under arbetets gång, kunde få anledning att för hvarje år serskildt i underdånighet föreslå; dock med förutsättning, att hela Summan, inom den föreskrifna tiden, behörigen användes; hvarförutan Directionen i underdånighet anmält behofvet af ett serskildt förskott nu genast af 100,000 R:dr, som på liela anslaget skulle afräknas, till så väl de arbetens fortsättande , hvilka endast under vintern kunna förrättas, söm ock till öfriga förberedande åtgärder, medelst hvilka det allenast blefve möjligt att, utan ökade kostnader och längre tidsutdrägt, bringa arbetet till fullbordan. Ehuru Rikets Ständer icke fästat afseende på Canal-Bolagets vid r8a3 års
Så vidt jag kunnat fatta, är det Gr. Horns mening, att när R. St. ej finna sig belåtna med en af Konungen föreslagen grundlagsförändring, skola de äga att uppgöra ett contraförslag. Men då är det också nödvändigt alt bibehålla ordalagen, sådana de äro i R. o. Ad.'s redan fattade beslut. Der står nemi.: Skiljer sig det af R. St. på ofvannämnda sätt beredda förslag, i en eller flera delar, från Konungens, hvile de båda etc.; och här menas således sjelfva det uppgjorda contraförslaget, icke Utsk:s raisonnement eller utlåt, öfver den K. propostn. I följd häraf tror jag beslutet, sådant det nu är, vara vida bättre för meningens uttryckande, än den af Gr. Horn föreslagna redactionsförändring. Gr. Horn: Hr Cederschjöld skulle hafva rätt i sin sednaste anmärkn., om det alltid vore fråga om ett contraförslag, då R. St. ej vilja antaga den K. propos:n; men de kunna äfven yttra sig med rent afstyrkande. För min del bar jag väl trott, att ett sådant afstyrkande äfven kunde kallas ett förslag, och att någon otydlighet i beslutet således Deii % Mais f. m. *9 icke förefanns; men dä andra funnit uttrycket i detta afseende otydligt, har jag ansett lämpligast att utbyta ordet förslag emot utlåtande, enär detta sistnämnda ord otvifvelaktig! kan innefatta såväl tillelier afstyrkande som contraförslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, innan frågan kunde framställas om inbjudn. till de öfriga RiksSttn, H. Ex. ansåg det vara nödvändigt, att ordalydelsen i inbjudningen blefve uttryckt, hvarföre H. Ex. nu hemställde, om R. o. Ad. biföll det af Gr. Horn föreslagna förtydligande af R. o. Ad:s beslut. Ropades ja och nej. Frih. Boye:
Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående förändrade föreskrifter om Husbehofsbränvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen. XXVI. B. 4o6. XXVII. 12. Å. 76. XL. U. 260. XLI. 155. A. 197. XLVIII. 244. XLIX. 62. LI. B. ga. Lill. A. 113. LIV. B. i65. A. 214. LVIII. B. 56. LIX. B. i55. LXIV. B. 148. A. 358. — angående Bränvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen. XL. B. 260. XLI. 155. A. 197. XLVIII. 244. XLIX. 62. LI. B. 92. 'Lill. A. 113. LIV. B. i65. A. 214. LVIII. B. 56. LIX. B. 155. LXIV. B. 14S. A. 358. -— i afseende på föreliafd granskning af Kongl. Majrts förnyade Seglationsordning af den 21 Juli 1825. XLII. B. 200. 107 XLVIII. A. 28. LVI. U. 86. LVIII. A. 7. LXIIL E. 3. Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående väckta motioner i afseende å Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning emot oloflig införsel eller utförsel af varor, af den 23 Juni i8a5. XLII. B. 23o. XLVIII. A. 28. LVU. U. 129. LXVI. E. 271. — angående väckta motioner om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och Bevakning. XLII. B. 23o. XLVIII.
Men med afs.-de fästadt på den föreskriften, att lånerörelsen skulle ifrån slutet af år 1859 uphöra, ansåg jag det ick* löna mödan att motarbeta förslagets bringande i verkställighet. Den 31 januari. Denna tid äf passerad, och man vill nu åter införa denna för en Riksbank så litet passande lånerörelse! Riksdag blefvo de vid denna låneanstalt anstälde tjeustemäunens platser indragne, och vid förra Riksdagen vidtogs den åtgärden, att tjenstemän ej tillsattes, utan endast tills vidare förordnades att bestrida nämnde befattningar. Som jag nyss nämnde, utsträcktes denna lånerörelse äfven till Bankens lånekontor i landsorten, nren hvarken i Götheborg eller Malmö hafva några sådana lån blifvit utgifna. Här bar blifvit jemförelse gjord mellan belåning af silfver och andra metaller. Jag för min del skulle visser!, ej vara på minsta sätt enrot, att äfven silfver belånades, om vi nemi. hade ett sådant öfverflöd på denna metall, att vi kunde exportera densamma, sorn förhållandet är med jeru och koppar. Grunden, hvarför belåning sker på dessa våra förnämsta exportartiklar, är, sorn Hr Printzensköld nogsamt känner, den, att säljaren af dessa varor ej skall vid inträffande lägre priser behöfva afyttra desamma, utan att tillfälle skall lemnäs honom att i Banken få pantsätta sitt jern, tilldess han med mera fördel kansälja detsamma. Att nu söka återinföra en så beskaffad lånerörelse, som denna, när man lyckligen och väl kommit från den, tror jag vara i högsta grad olämpligt och pä intet sätt förenligt med en Riksbanks funktioner. Jag anhåller om bifall å ifrågaVide BankoUtskits Betänk. Hr Akerman, Fredrik: Det är gifvet, att, då man vill använda Bankens tillgångar så, att alla, både stora och små, skola få godt af dem, och sålunda blifva en låneanstalt för hvad som helst, guldoch silfverbelåniugen äfven skall finna sina försvarare.
Felet har han ansett ligga deruti, att de, som önska blifva prester, pröfvades blott med afseende på ett visst genom studier och menniskor inhemtadt kunskapsmått, men huruvida de hafva det andliga lif, som ingen menniska kan meddela, lemnades alldeles utan afseende; att prestens enda sträfvan sedan han blifvit ordinerad ginge ut på att vinna en komministratur 16 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93. och omsider pastorat; att han, ju större hans församling är, dess mer blifver öfverhopad, dels af enskilta göromål i anseende till sitt pastorats vidlyftiga jordbruk, dess uppbörd och dermed följande handels-spekulationer, dels af onämnbara offentliga uppdrag, tillhörande alla möjliga andra embeten, men alldeles fremmande för det presterliga; samt att presten skall vara en sällskapsman, deltagande i verldens förströelser och fåfänga. Botemedlet häremot har motionären ansett bestå deruti: l:o Att man fäster mera afseende vid, om ett verkligt andligt lif förefinnes hos den, som vill egna sig åt det presterliga kallet, än hittills varit fallet; 2:o Att den, som vill inträda i det presterliga embetet, dessförinnan genom andlig verksamhet ådagalagt omisskänneliga prof på en bestämd inre kallelse dertill; 3:o Att en så qvalificerad man icke prestviges, förr än han erhållit kallelse att öfvertaga själavården uti någon församling, vare sig som medhjelpare, vikarius eller pastor; 4:o Att med oeftergiflig! allvar förfares, då prest i mer eller mindre mån, genom sitt lefverne, ådagalägger att han icke har Christi anda; 5:o Att prestens arfvode bestämmes sådant, att han kan, utan ekonomiska omsorger, i en oberoende ställning uppoffra sig åt sitt höga och vigtiga kall; 6:o