Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla i fräga warande Werk synas äga det samband, den gemenskap, att ben som är jäfkvig i det ena, bör äfwcn wara det j alla. Preste-Ständek: "Om ett närmare "bestämmande afl den Riksdagsmanna säkerhet som "Zullmägtjge och Revisorer böra äknjutai" Denna erindran är anmärkt tvid §:s förändrade redaction. §.70. Ridderskaprt och Adeln: "Samma "Anmärkning som ivid sz § rörande Sedlarnrs rullande. Jnnehällek obserweradt. L. 71. 4026 Den io October. §. ?i Ridberskapet och Adeln: "Alf §:nS "ordning mätte förändras genom omflyttande as dest "bäda Moment samt att nedjinnämnde tillägg kunde k "Z:n införas: Expeditioner ifrån Utstött under"strifwas af de äldsta därstädes warande Ledamöter af hwarje Ständ." Utskottet har ej funnit nägot stäk till ben yrkade förändrings »verkställande. Den fönflagne tilläggningcn är iagttagen. §. 72. Ridderskapct vchAdeln: "Att se"ban ett Utstött sammanjcmkat Ständens meningar "dest Betänkande mätte för Ständerne föredragas in "pleno plenorum, eller ock att i nämnde fall härmed "kunde procederaS vä dplikt sätt, som 69 § af Rcge'ringS - formen stadgar.'' Af desta begge alternativ, har Utskottet först» del ansett det senare närmast leda till ändamälet och projccterat den ätgärd, som tillägget i Z utwisar. §. 7Z. Ridderskapet och Adeln: "Att be "allmänna Stadgar och Förordningar, hwarom Konung och Ständer gemensamt bestulit, wäl böra undertecknas och utfärdas af Konungen allena, men k "ingrestcn äberopas, att Beflutet af Kongl. Majrt och ''Riksens Ständer gemensamt är fattadt?'
Ericsson, C. J. Svenssén, Eric Ersson, Nils Lar sson,C Per Nilsson, Jonas Andersson, och C. G. Sköldberg om följande reservation: ”Vid sednaste riksmöte hade Kongl. Maj:t i fråga om afiöningen för StatsBådets ledamöter, äskat, och Stats-Utskottet tillstyrkte äfven, att högre löner borde beviljas för de båda Stats-ministrarne än för öfriga Departements-chefer; men genom Rikets Ständers beslut blef Justitie-Statsministerns lön för innevarande statsreglerings-period fastställd till samma belopp, som beviljades hvar och en af de sednare, eller 15,000 R:dr; och har Kongl. Maj:t nu icke funnit anledning att föreslå ändring uti de sålunda bestämda afiönings-anslagen. Då emellertid det torde finnas lämpligt att, på sätt tillförene alltid egt rum, nyssnämnde grundsats iakttages vid bestämmandet af Stats-Rådsledamöternas löner, helst den med Minister-embetena förenade representations-skyldighet billigtvis för dem påkallar högre aflöningsförmåner än för de öfriga Departements-cheferna, . bör, sedan Justitie-Statsministerns lön blifvit bibehållen vid beloppet 15,000 Ii: dr, lönen för nu ifrågavarande Departements-chef bestämmas till 13,500 R:dr R:mt. Emot 34:de punkten (angående anslaget för reffiade kanoners anskaffande). Herrar Björck, Gråå, Cedergren, Hjerta, Berger, Hammar, Wahlström samt Riksdags-fullmägtige Lars Rasmusson, G. Hultman, And.
Comrrmnion-saker, trophéer, remtyg, sängkläder, personela utrednings-persedlar, sjukvårds-persedlar m. ro* Till Arméens Tross ... Modeller .. .. .. • . Förlorade persedlars ersättande . Fästningsfungarnes behof: Transport Transport Rdr 558,636: 27. ir. Förrådens diverse behof . _ ' „ . 0 .. — Byggnader: Reparationer å förrådshusen ,. 558: 3. 10. Dilo i och för Yakterne i Stockholm 128: 4. — Hyror .. .. * 2,970: 20. —- _ 0,001: 37. ro. Transportkostnader .. . .. 2,363; 37. — Extra Ordinarie Utgifter: Reseoch tractaments-kostnader . .. i5,o65:3o. 5. Dito lill Årmeens Lönereglerings-Comite, ► 9,662: 10. 5. Dito till Protocollsföranden i dito 3qi,:32. — Extra Utgifter . .. . . r83:21. — Skrifmaterialier och expenser . 6,319:21. 3. Regislralur-medel .. ... 53: 32. —■ Auclionsomkostnader .. 5o: Till andra. Besparde Beklädnadsmedel .. ■ ., .. „ , . 667:21. 4 Balance till år 1882: Departementets Fordringar . .. .. 344.,°6i: $Tto Summa Rdr 940,404: 44- 9- Utskottet har härvid inhemta t, alt sedan Handelsbolaget Bibau och Wong, som på.executiv auction sistlidet år för en summa af io,5oo Rdr Banco inköpt en Repslagarne Sjöstedts concurs-massor förut tillhörig invid Kongl. Lif-Gardéts till
Glad att slippa ur den fördömda vagnen, der jag så länge sutit instängd, skyndade jag mig att få mina saker och begaf mig ombord. Jag hade nu fått erfara hvad en resa vill säga i de så beprisade och som beqväma ansedda diligencerna. Mig behagade åtminstone denna alls icke, och tusende gånger hellre önskade jag sitta på en hos oss vanlig bondskjutskärra med sitt hårda bräde, än på diligencens mjukt stoppade dynor; säkert är att om jag kommer att resa till lands i mitt lif, skall jag framdeles så mycket som möjligt undvika ett sådant sätt att färdas. På tvenne nätter och en dag gafs oss ej mer än inalles omkring en half timme att stiga ut, ty på den tid hästarne ombyttes hade man knappt tid till sina allra nödvändigaste förrättningar. Väl tilläts det oss att i långa backar, der hästarne alltid fingo gå fot för fot, stiga ut och spatsera uppföre; men behagade de som suto framför mig ej göra det, så hade jag det största besvär att klifva ut mellan deras ben och måste på det högsta genera dem. Då jag vid ett ombyte vågade öppna den dörr vid hvilken jag satt för att stiga ut, ropade conducteuren ganska groft åt mig: que faites vous donc Monsieur? och tror jag ansåg mig ej för rätt slug; men när jag lika groft svarade: je ne fais que pisser Monsieur, fällde han ton och underrättade mig att man på den sidan ej finge stiga ut. Öfverhufvud var mig hela färden nästan den tråkigaste jag någonsin haft, och derföre fann jag obeskrifligt nöje i att komma ombord på det lilla ångfartyget, der en stor mängd passagerare redan var församlad. Genast när vi kommit om bord sattes af. Jag gick ner i för-kajutan, der mina ögon föllo på ett högst roligt sällskap af arbetskarlar, som suto omkring ett bord, spelte kort, drucko vin och sjöngo muntra visor. Hela sällskapet i denna kajuta bestod till största delen af deras gelikar och var till stor del på samma sätt sysselsatt. Jag fann mig här alltför väl, för att vilja utbyta denna andra och sämre plats emot den första kajutan, der priset for öfrigt ej var mer än 2 francs dyrare.
Mörner, för hvilken jag hyser en odelad vördnad, såsom en rättskaffens man, med sitt vanliga sätt att inse sakerna kunnat sammanpara tvenne så olika saker som tiden för riksdagars inträffande och regeringssättet, hvaremellan är en himmelsvid skillnad; och att således åberopa förhållandet af riksdagarnas längd emellan 1720 och 1772 är derföre alldeles olämpligt, hvilket häst torde ådagaläggas genom hänvisandet till de riksdagar, som ägde rum emellan 1720 och 1736. Jag menar den rättelse, som på 1730-talet ägde rum uti 1720 års Reg.form, då R. St. under namn af förklaring i Reg formen tilläde sig epitlietet af Riksens maktägande Ständer. Slutligen ber jag att få göra en erinran, som kanhända för mig är personlig. Efter naturens ordning är detta kanhända det sista riksmöte, jag bevistar. Det är mig icke likgiltigt, huru jag af en efterverld blir bedömd. Jag begär då, när jag talat för riksdagarnas återkommande hvart 3:dje är, att få i pro t. nedlägga den inre öfvertygelse, som fört mig härtill, nemi. att vårt statsskick derigenom skulle förbättras och icke sönderbrytas; ty envisas vi med att hafva riksdagar blott hvart femte år, är min öfvertygelse (redogörelsen skall jag bestå), alt vi envisas så länge, tills allt sönderbrytes. Det var efter detta omdöme jag vill, att efterverlden skall bedöma mig. H. Ex. Hr Gr. o. Land tm. yttrade, det han ansåg sig skyldig, i anseende till den tillvitelse, som af Frih. Roye blifvit honom gjord, att nämna, det Frih. blifvit uppropad i den ordning, som han, H. Ex. veterligen, sig anmält, samt att II. Ex. hvarken ägde rättighet eller vilja att göra grace åt någon; hvilket H. Ex. bad Frih. Boye ihågkomma. H. Ex. Hr Gr Mörner: Jag har denna gången begärt ordet endast för att upplysa ett missförstånd, hvartill jag icke trott mig hafva gifvit anledning.
Han hade öfvergått från de enkla sångerna till toner af Veber, Rossini och Meyerbeer, skickligt flätade om hvarandra, bildande sålunda ett tjusande och berusande helt. Med hvarje ton som steg, steg äfven oron i Elisabeths bröst, hon tyckte, som om en oändlig smärta fattat och sammanpressat hennes hjerta. I krampaktig ångest tryckte hon händerna mot sitt flämtande bröst och böjde hufvudet djupare, gömmande anletet emot divanens kuddar. I detta ögonblick öppnades dörrn och Ferdinand inträdde, allvarlig och tyst som vanligt. Frågande och förvånad blickade han först på den för honom okände Rudolph och sedan på Elisabeth, som upplyftat sitt bleka, och nu af tårar öfversköljda, ansigte. Äfven Rudolph hade uppstigit och såg misslynt på den obekante störaren af hans fantasier. Vänligt och nästan gladt helsade Elisabeth sin kusin välkommen, och presenterade Rudolph och Ferdinand för hvarandra. Kallt och afmätt helsade de båda männen hvarandra nu för första gången; en dunkel aning sade dem, att de ej skulle stämma öfverens, att de skulle komma att stå i vägen för hvarandra. Sedan aflägsnade sig Elisabeth på en stund och då hon återvände med den lilla, som nyss vaknat, var hon åter lugn och glad. Med barnet på sina knän, satte hon sig nära Ferdinand, som om hon endast hos honom kännt sig lycklig. Gladt samtalade hon nästan endast med honom och jollrade med den lilla, glömmande att Rudolph fanns till. Efter en kort stund aflägsnade han sig allvarsam och misslynt, ej aktande Elisabeths önskan, att han skulle qvardröja, tills hennes man hemkom. När han var borta, såg Ferdinand forskande på Elisabeth, i det han frågade likgiltigt: ”hvad tycker du om din mans vän?” ”Som sådan måste jag väl tycka om honom,” svarade hon leende, ”också eljest behagar mig hans enkla väsende ganska mycket. Än dig då?” ”Inte alls! Jag kan inte med dessa varelser, som anse sig så mycket högre än alla andra, som med en viss likgiltighet se så föraktfullt ned på allt och alla omkring sig.
– Och nu sköt man stolarne från bordet, och nu glömde man ända till ringaste skymten af alla stånd och »Ståndsparalleler» för glädjen att få vara tillsammans, älska och vara älskad af de sina. AFTON-MÅLTIDEN. Den angenäma familje-dagen var slutad, aftonen kom, thé-bordet framdukades. Vattnet i silfver-théköket kokade och porlade, susade och brusade på sin spritlampa, likt ett oroligt sinne, slutet inom en jernvilja; gräddan stod der så fet, så dum och i sig sjelf så smaklös, som höghet utan vetande; smöret åter, lyste så gult och hade redan till utseendet det pikanta och aptiten retande som höghetens grädda får, förädlad af vetandets och bildningens salt; sockret stod der och glänste, hårdt och sträft att bara taga på, sött och ljuft att smaka på, lika som alla vetenskapers vetenskap; och skorpor och bröd, kringlor och rån, de sågo så läckra och goda ut, så inbjudande och medgörliga som – folket i allmänhet, men, i likhet med dessa, man kunde icke veta så egentligen hvad de innehöllo. Och presidentens familj, tillika med ett par goda vänner som kommit på besök, satte sig nu omkring bordet för att sluka allt detta. Åter föll talet på de nyligen utkomna Ståndsparalleler och dess författare. Presidenten var redan ledsen vid att orda och höra ordas om detta lappri. »Låt henne vara!» sade han, »våra kritiker verka på henne som vatten på gåsen. Gåsen ruskar litet utaf vingarne, och står der sedan lika torr, kanske på det hela tacksam nog att fått sina vingar ljusare och renare af den obarmhertiga sköljningen. Hon förefaller mig som en temligen frisk ande i en bräcklig hydda, som den hvilken slutit sig inom en trång familj-krets och för alltid lemnat verlden, men som i inbillningen ropar den tillbaka ibland, och hastigt och lustigt sätter daguerreotypen framför en af dess rörliga taflor, och straxt är det färdigt, och genast ser hon på sina händers verk, och genast lemnar hon det sorglöst ifrån sig, till hvem som vill betrakta det.
Betänkande i Mälet , har Preste - Ständer för sin de! beflutit, att den af Utskottet föreflagne Förordningen antaza, dock med följande under öfwerläggningen har» sm 664 Den k 7 April. om säsom nödige ansedde ändringar, rättelser och tils läggningar, nemligen: Ilo Anlag Skändet det wara för StatsWerket sakrare, samt för de ffattflyldige blifwa mindre betungande, att, : enlighet med, hwad Utflotket uti desi förra Betänkande föreslagit , ät Riksens Ständers Fullmäglige i Banquen och Niksgälds-Contoiret updrages, att wid möjligtwiö i-nräffaiide brist eller öfwerflott i den af Riksens Ständer anflagne BewiSnings - Summan, samt efter i behörig ordning erhällen och allmänneligen kungjord underrättelse till hwad belopp Taxeringarne stigit, följande äret förordna om tillökning eller asflag i ben afgift eller ProCent, som de ffattskyldigc böra erlägga, än att jämlikt Utskottets sednare hemställan öka Bewillnings - Summan med en antingen otillräckclig eller öswerflödig Summa af 166,666 Rd. 62 si. 2:o Början af 1 Art. 2 §. borde enligt Ständets tanka förändras salunda: Denna afgift träffar hwarje perjon för dest ägande eller begagnande fasta Egendomen, m. m. Z:o I afseende pä de af Utstotket uti 1 Art. 2 §. 5 Mom. framställda 2:ne Alternativer, och som all Äbyggnad pä Landet är ifrån Bewillnings erläggande fritagen, samt emedan de Statsboer, hwilka bo för hyra, wid Taxeringen fä ifrän deras ärliga inkomst afdraga Hyres - afgiften för nödige
Den )6 Mars f. m. i55 granskningsrätt vore inskränkt till Riksdagens början — en princip hvilken jag icke heller någonsin kan erkänna. Det är således utan att inblanda någon anmärkning i sjelfva saken, som jag, på grund af Utskottets premisser och det outredda skick, hvari Utskottet lemnat sjelfva formen för frågans behandling, fortfar i min begäran om proposition på återremiss af Memorialet. Herr Rosenqvist: Med lika mycken aktning för Utskottets ledamöter, som för deras åtgärder, får jag dock, hvad formen angår, förklara, att Utskottet ej fullgjort föreskrifterne i 56 § RegeringsFormen, som säger: ”Allmänna frågor, som uti Riksens ”Ständers plena väckas, må ej till ett omedelbart afgörande der upptagas, utan skola "öfverlemnas till behörigt Utskott, som äge, ”att dem utreda och deröfver sig yttra;’ och i 28 § Riksdagsordningen, som säger: ”i de Utskott, hvilka skola ärenderne be”reda och utarbeta. Sådane i Grundlagen ”stadgade Utskott äro: Constitutions-_, Stats, in. m. Utskotten.” Jag öfverlemnar till hvar och en att bedömma, örn målet i detta Betänkande är utredt, så, som det borde vara, då ingen § är uppgifven såsom stöd för Utskottets mening. Det är således endast på godtycket, som Utskottet byggt sitt afslag i detta ämne. Friherre Rålamb har uppgifvit ett enda skäl, som förtjenar att upptagas, nemligen att UlskottcL handlat i i5 6 Den 16 Mars f, in. enlighet med gammal häfd. Jag vill ej bestrida detta; men tror denna nu böra upphöra att tjena till efterrättelse, samt böra gifva vika för ett handlingssätt mera passande för vårt samhällsskick. Hvad angår Herr Hjertås anförande rörande frågan om hvilken Ön S:t Barthelemy tillhör, så ingår detta i hufvudfrågan, då likväl ännu blott är fråga om formen.
Men skyldigheten till skadeståndet är ej mera landtsocknarnes, utan statens; den dertill erforderliga summa är utredd och den uppgår till icke fyllest 8,000 r:dr b:ko. Det är då för denna summa, som man vägrade att återställa ett bevisadt rättsförhållande; det är för detta, för det allmänna obetydliga, mea för de lidande landtsocknarna kännbara belopp, som man ser framdragas såda - 24 Slats-Ulskottets U/lålande, N:o 295. lia motskäl, sorn att Ilelgonskylden icke bör socknarne återgifvas, „emedan de deraf tillskynda* olika fördelar", allt efter som från vissa socknar af ringa omfång crlägges större belopp, än från andra folkrikare, o. s. v., liksom någon kunde begära att återfå mera, än hvad nu honom orätt affordras. Slutligen bör tagas i betraktande, alt såväl Rikets Ständer, som Kongl. Maj:t e« gång erkänt billigheten af en rättelse i denna sak; och att således ett hopp derom blifvit spridt i de orter, den rörer. Bör man väl tveka, att då på ett rättvist sätt uppfylla det? Jag vågar vördsamt föreslå Rikets Ständer: att i enlighet med hvad ock i Kongl. Maj.ts nådiga proposition af den 3 December 1847 blifvit föreslaget, anvisa ett anslag af 7,938 r:dr b:ko, för att, genom motsvarande ersättning till städernas skolor i Lunds stift, kunna medgifva de landsförsamlingar, hvilkas Helgonskyld nu till dessa skolor ingår, att densamma återfå, med rättighet alt densamma till desS ursprungliga bestämmelse använda". Uti denna reservation instämde riksdagsfullmäkligcn Duvill Andersson från Hallands län. Slen-UUkollett Utlåtande, tto 296, N:o 296. An k. till Exp.-Utsk, dea 2 Ang. 1851, kl. i «. m. Utlåtande, angående Militiw-Boslälls-kassan, (U. A.)
_ 477k 2,475: hvaraf länet och 250 Hulr af anslaget utbetalts. inom Kopparbergs län: för aftappning af Granaoch Öfversjöarne saint utdikning af Wiffanders och Haraldsmyrenia i Särna socken, lån 775: anslag . 1,000: — - 1,775. hvaraf hela länet och 333 H:dr 16 sk. af anslaget utbetalts, för utdikning af 7 myrer inom Jerna socken, lån 500: anslag 600: uoo. inom Gefleborys län: för utdikning af liayybo-, Als-, Lopoch Stormyrerna inom Ljusdals socken af Norra Helsingland, lån i 13,800: anslag 3,675: —17,475: hvaraf länet och 2,000 Hulr af anslaget utbetalts, för utdikning af Gamsätter s rnvr inom Ben/sjö socken, lån ‘ ' 2,000: anslag 1,775: 3,775; hvaraf lånet och 591 Hulr 32 sk. af anslaget utbetalts. inom Westerbottens län: för sänkning af Klintsjön inom Nysätra socken, anslag — 1,900: hvaraf utbetalts 1,400 Hulr. Tillsammans Enligt hvad Revisorerne af den hos Fullmäktige förda utgiftsbok inhemtat, har Riksgäld s-kontoret allt hittills icke fått vidkännas någon utgift i anledning af följande, under sistförfluten riksdag beviljade och till utgående från detta verk anvisade, anslay och låneunderstödnemligen:
Det är detta förhållande, det är Landtmannens för vidt utsträckta betungande, så väl efter de föreskrifter Bevillningarne innehålla , som i grund af förenämnde serskildte förbindelser, som bereda den vanmagt, hvarifrån snart Svenska Jordägaren icke kan mera resa sig, och den penninge-förlägenhet, man finner på Landet i alla Stånd behöfver icke allenast sökas 1 yttre Handels-förhållanden, utan är en ganska naturlig följd deraf, att man till ovaniigt belopp tvingar penningarne ifrån Provinceme, utan att öppna sådana utvägar att de med fördel kunna åtminstone till någon del dit återkomma, hvilken tanka jag äfven sista Riksdag till Ridderskapets och Adelns Prorocoll anfört. Jag har ansett mig föranlåten, att, i sammanhang med Revillnings-årendet, framställa de partiella tyngder Jordbruket mäste vidkännas, sorn i andra Länder räknas till allmänna förbindelser, för att derifrån hämta en ny anledning till det påstående, att med afseende derå, Bevillningsgrunderne för Jordbruket, icke nu mera än förr, nödvändigt måste blifva desamma, som i annan väg för verkelig inkomst hr bestämd, hellst då man, i sednare fallet, betalar en del af den inkomst, man verkligen njutit: Alltför ofta händer, vid nu inträffande missväxt-år, att Landtmannen, serdeles Skattejords-ågaren, har ringa, stundom ingen behållning, sedan alla förenämnde utgifter, med många flera af olika benämningar, jemte Hemmansbruks kostnader, blifvit behörigen be - Den 24 Februarii. räknade och afdragne, men måste, icke dess mindre, betala full Bevillning efter det Egen* domsvärde godtycket i trenne Taxerings-Instantier funnit godt att bestämma.
Ståndens beslut hade befunnits i åsyftningen alldeles sammanstämmande, enär i afseende på uttrycken en plurali. tet genom tvänne röster upptäcktes, och de Den 11 Mars. 6? tvänne något skiljaktiga Ståndens nyttjade ordalag ej befunnos rubba den hufvudsakliga meningen, hade ExpeditionsUtskottet trott sig kunn?( sammanfatta den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Maj’t, efter de ordalag, som hos tvänne Stånd voro likstämmiga, och hvarefter Utskottet förmodat att de andra tvänne Stånden lätt skulle behaga sig foga. Derefter upplästes denna Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, angående mått och steg i afseende på f. d. Konungen och hans efterkommande , hvilken gillades. Uppbröts Herrar Electorernes listor till val af Ledamöter uti Constitutionssamt StatsUtskotten , och befunnos dertill hafva blifvit utsedde / Constitutions * Utskottet. Grefve Bunge, Fullmägtig Friherre Cederström, Rudolph. 48. Friherre Creutz, Fullmägtig Friherre Cederström, ffacob. 318. Liljehorn, Fullmägtig Herr Silfverstolpe, Axel Gabrie!. 2160. Herr Munk af Rosenschöld, Eberhard. 2204. — Gahn af Colquhoun, Pontus, 2219, Rothoff, Birger: 1 Stats - Utskottet. Friherre deGeer till Leufstad, Cart. 319. af Nordin, Carl Johan. 68 Den a Mart: Herr Pålman, Otto Fredric. 1940. — Tersmeden, Fullmägtig Her# Tersmeden, Pehr Remhold. Bilang, Fullmägtig Herr Silfverstolpe, Tohan David. 1626. Olivecrona, Fullmägtig Herr Heikensköld, Ludvig 1655. _ Tornerhjelm, Adolph Fredric. 19,84. — Schutzer crantz, Johan Herman. ^'ö« Schultzenheim, David.
Icke lärer väl de af dem, som äro barn af samma föräldrar, den ene kunna med fog påstå, att derföre att han är man, större mått af förmåga och högre själsegenskaper vid födseln tillfallit honom, än hans syster; och icke kan man heller tro att Den, som skapat menniskorna, skulle så misslyckats vid danandet af den ena hälften af menniskoslägte!, att denna hälft icke borde tillerkännas fullt menskliga rättigheter. Det är just ett erkännande af qvinnans värde, som också i det husliga lifvet utgör mannens största trygghet. Der civilisationen gått fram och verkat i denna välgörande riktning, der utgör förtroendet säkerhets-vakten och der behöfver man icke instänga qvinnan i harem, eller låta bevaka henne af eunucher. Det ligger, enligt min tanka, lika mycket rättvisa som billighet i det framställda, af Utsk. gillade, förslaget och några serdeles vådor tror jag icke heller man har att befara deraf, hvilket torde finnas, om man gör sig reda för hvad förgångna tiders erfarenhet lärt oss. Icke tror jag man kan säga att i allmänhet de qvinnor, som hittills sjelfva haft förvaltningen af sin egendom om händer, metta Den 30 September e. m. Sn hvad sorn varit fallet med männerne, förstört sin förmögenhet och bragt sig sjelfva och andra i olycka. Jag skulle tvärtom tro, att en större betänksamhet i allmänhet fallit på deras lott. De våga vanligen mindre, och förlora äfven derföre mindre. — Man anser att den ogifta qvinnan icke bör få råda öfver sig sjelf och sitt gods, men man har dock icke vågat sätta i fråga att någon sådan inskränkning skulle stadgas för den hustru, hvars man faller ifrån och lemnar henne ett vidlyltigt bo att förvalta och en talrik familj att försörja; och erfarenheten har också visat, att qvinnan i sådane fall ofta arbetat med framgång och lyckats reda sig i ganska brydsamma förhållanden.
Detta beslut anmälte Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t genom Deras underdåniga skrifvelse af den 6 Oktober 1834, jemte den anhållan, att Kongl. Maj:t ville vara i nåder betänkt på en förändrad organisation af ofvannämnda Yerk och Stater, hvarigenom de förut varande tillgångarne måtte finnas tillräckliga, eller, om någon förhöjning deri blefve nödig, uppskjuta regleringens definitiva fastställande till dess Rikets näst derefter sammanträdande Ständer blefvo i tillfälle att af förslaget taga kännedom och yttra sig om anvisande af den i anslaget erforderliga tillökning.
SÖSerf famt, mib en långt framffriben alber, fafnabe all utmäg, att förffaffa ftg nöbtorftig lifsbergning, på bejje för 9if>ntan talanbe f¥äl, uti ffrifmelfe af famina bag, trott fig böra Éhroané ifrågamaranbe anföfning ffoö Oiepiforerne anmäla, i hän* belfe be (Fulle fttroa anlebttittg, att feenfatttma i ett eller annat hänfeenbe hoS Dlifets ©tanber unberjiöbja. sRibttaffitsj ^:o il5^ 9£tbbarhué>©ecreterareu, font ©ecreterarue mib ftfll, Diifö* ©eafteraV bag uti borgare* od) fBottbe*©tårtbett hafina hvar för ftg poS Dvepiforertte an* ©rmn-ar ^lt &efroär beröfmer, att, febatt, i ånlebnittg af infontne reqmijTtioner från 11 eJ1 rois'fult. Stibberjfapet och bibeln famt 33ottbe*©tånbet å 9trfmoben od) Oractamctucit, be* aufsrag ml räfnabe tilt bett 4 ftfll. Suni/ Gbtnmifjariatet f)os herrar gullmäftige gjort för* ImtieigtSii* ftrågatt, i affeettbe på bagen, till heiden bejja utgifter finge beräfnaS od) utgå, ten 23eju>år. enär något befiämbt fiabganbe härom icfe more 9iifégälbS*(Sotttoiret mebbelabt; fa habe .perrar gullroäftige, ben 22 ftfll.