Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man dermed uteblifver; så är talan förlorad. Men huru beskatrade dessa skrifter skola vara, vid äfventyr af talans förlust, derom yttrar sig icke lagen. De kunna innehålla bättre eller sämre försök att vederlägga den öfverklagade domen; och detta är, hvad man i dem naturligen väntar; men om (le innehålla ingen ling sådant, utan blott påstående, att domen på ett eller annat sätt må ändras; så lärer intet tvifvel uppstå, att ju talan om ändring är bevakad; och den öfverklagade domen skall då tagas under pröfning med öfvervägande af de skäl. klaganden fiire dess utfärdande kan hafva under rättegången anfört, eller som kunna eljest finnas lagligen böra komma honom till godo. Månne då bans talan kan anses ieke bevakad, i fall bans vadinlaga eller underdåniga påminnelser ej ens innehålla en tydlig framställning af den ändring i domen, han söker, eller ej ens en uttrycklig begäran om någon ändring? Hör det icke, vid frågan om fataliernes förlust, till bans fördel förutsättas, att bans påstående är utredt vid sakens förutgångna handläggning, och att det är för detta påståendes fullföljande, som lian söker ändring? Huruvida så verkligen förhåller sig, kan endast vid bufvudsakens företagande utrönas; och om då lie tinnes, att bans talan icke är utförd; så kan lian ej heller någon ändring vinna; men icke hindras deraf hans talans upptagande. Att lian ingen ändring uttryckligen begärt, föranleder väl intet tvifvel, att lian iinskar ändring, då lian ej kan antagas hafva i någon annan afsigt inställt sig till sin talans fullföljande *). Vid en händelse af denna beskaffenhet har den stora frågan om rättvisans fortsatta gång eller dess inställande, om öppna eller försuttna fatalier, på det sätt kommit å liane, att sökanden på inställelsedagen hos Kongl. Majit ingifvit, icke hvad hans motpart förstod med underdåniga påminnelser emot Hofrältens dom, utan endast en skrift, hvaruti sökanden anhållit att inom åtta dagar derefter få inkomma med fullständiga besvär.
Utbetalning af de för ekeplanteringar depo• o _ r o i nerade medel, jemte derå upplupen ränta, 2,000 — 4,000 — 6,000 1,555126 8 2.000 2,000 — 2,000 6,000 — •—. » • STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCHS, 1854.. Bil. Litt. D till Stats-Utskotlets Memorial, år 1853, N:o 371. Rikets Ständers Riksgälds-kontors inkomster, utom allmänna bevillningen och kreditiv-afbetalningar samt tillsvidare Jörräntade medel och särskilda, enligt Rikets Ständers beslut, till detta verk öfverlemnade tillgångar Hafva u t g j o r t Anlagas komma att utgöra. Summa under åren 1851—1853. Under Januari—Augusti månader 1854. Unde Sept.— månader r Jec. 1854. Summa under åren 1855—1857. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1854. Stati-Utlkott*ti Vtlåtandt, N:o 378. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N:o 355, angående pension åt OJverste-Löjtnanlen Grefve A. E. ton Rosen. (U. A.) Samtlige Riks-Slånden hafva återremitterat Stats-Utskottets under N:o 355 afgifna utlåtande, deruti Utskottet, af anförde skäl, tillstyrkt, att Rikets Ständer, under förbehåll att de för Ofverste-Löjtnanten Grefve A. E. von Rösm utfärdade privilegier på jernvägsanläggningar inom Sverige anses förfallna, måtte å allmänna Indragnings-Staten låta uppföra hemälde Grefve till åtnjutande för hans återstående lifstid af en ärlig pension, stor 2000 R.dr B:ko, samt att denna pension mätte få utgöra ett honom personligen tillerkändt understöd, hvarå fordringsägare ej hade något anspråk.
Jag är i hufwudfaken förekommen af Friherre klannerkeim, men ser ej något hinder hwarföre man icke ät Preste-Ständct kunde förestå sältet huru Det lämpeligast kunde bidraga titl Stålens hjelp; men innan någon remisie af denna fraga till Slais-Urfkottet göres, är nödwändigt att Preste-Sländel deröfwer yttrar sig, emedan Desi Ledamöter desi förman ej kunna öfwerwara UlskollelS öswcrlägguiugar. -Zerr Grcfwen och Landtm arstalkenJag tror ej det wore lämpeligt for Rtdderskapet och Adeln att inqä i nägra dekailler om denna sak, men wäl att lill Preste Scändel hemställa huru wida Det wille lill Statens hjelp göra nägra upoffeingar, och för framtiden inga i nägra jämkxingar i sina löyer, och derom får jag nu göra Riddcrsjkapct och Adeln proposition. Ropades Ja och Nej Herr ?äklman. I det fallet hemställer jag om icke i Expeditionen äfwen kunde inlagas, an Riddcrskapet och Aoeln anser det ej wara cn Privilcgii sräga att för framtiden reglera Sländets löuings-wilkor, ost) att i händelse Preste-Ständet skulle wara af annan mening, skulle Ridderskapct och Adeln önska att fa weta pä hwilka skäl. Den förcflagnc hemställan tror jag för min del blifwa utan följd, ty Riks. Den 28 November. l7Z? Riksdagen har warit nog läng för Preste-Standet, för atl haswa kunnat om Der wclar, göra vägra upöffringar. Friherre Leäerliröm, stscob. En sadan mening rörande denna fräga kan wäl ej i Expeditionen inflyta, sedan Wi hört Ost föreläsas Preste-Ständets Privilegier och deröfwcr discmcrat.
Härvid gjordes ingen anmärkn., i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då R. o. Ad., pä sätt Utsk. hemställt, frånträdt sina emot Utskis förra förslag gjorda anmärknir i de delar, som varit stridande emot Utskis nu framlagda förslag, samt några anmärknir emot detta förändrade förslag icke förekommit, detsamma komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Den 31 Juli. 377 Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 25 och 26 dennes på bordet lagda mern. N:o 30, med voler:s-propos. i anledn af ett Stånds vägran att förena sig med de öfriga Stånden om antagande af de förslag, Const.Ulsk. i mern. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.: Den grundlagstolkning, som Const.Ulsk. här vill sätta i verket, och som det enligt ett föreg:de betänk, vill göra till lag, anser jag för närvande ej ega tillämplighet, utan först vid nästkommande riksdag kunna sättas i verket, i händelse den då blir af R. St. antagen och af Konungen sanctionerad. Jag vill ej vidare upptaga tiden, utan blott reservera mig mot detta förfaringssätt som jag anser stridande mot grundlagens föreskrift, hvilken icke medgifver en sådan votering som här blifvit föreslagen. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den fråga, som den siste värde talaren här nu vidrört, har under flera riksdagar varit en tvistefråga, och torde äfven under den kommande blifva det, till dess att 56 § blir förändrad; men under denna riksdag torde emedlertid saken vara afgjord, sedan en voter:s-propos. i ett fall, alldeles likartadt med della, redan blifvit bifallen af R.
I händelse nu Kongl. Maj:t, uppå en förnyad underdånig anhållan, ic* ke samtycker lill Jemtlands roterande i likhet med Sveriges öfriga provincer, kommer, i Utskottens tanka, någon annan rotering ellers rustning icke att af Jemtland utgöras, än den, som, efter i68p års Contract, ålåg samma province, eller att hålla iooe man, befriade från commendering utom provincen; och i detta fall har något bidrag å Statens sida, till lindring i Jemtlands rustning och rotering, icke blifvit ifrågasatt, samt lärer ej heller böra ifrågakomma. Om åter den förut begärda oell nu ytterligare föreslagna rotejemkningen vinner bifall, så inträffar, att densamma icke kan komma lill verkställighet på samma lid eller med början af år 1836», då Contractet om den nuvarande interims-rögleriirgen går till ända. Att för den korrla tiden emellan sistnämnde Contracts slut och den nya jemkningens början låta en återgång ske till det första Knektecontractety har förefallit Utskotten olämpligt, dels i anseende till det täta ombyte af roteringssätt, som derigenom uppkomme och ej kunde annat än vara af ofördelaktig verkan för provincen, dels ock enär Jemtländska styrkan, i sådant fall, cj kunde under nämnde lid påräknas till Rikets försvar i allmänhet, Utskotten, sorn derföre trott, att den nuvarande regleringen bör fortfara intilldess nya jemkningen hunnit verkställas, hafva, enär sådant icke kan utan ersättning fordras, tillstyrkt ifrågaslällde årliga anslag af 4°°° Rdr, hvars beviljande utöfver den föreslagna tiden af högst 3:ne år, från i836 års början, icke synes behöfligt, då med visshet bör kunna antagas, att den nya jemkningen inom nämnde tid kan lillvägabringas; lärande an - 'Q Stalssamt Allm. Besv. och Oecon. TJtsk. Betänkande N:o få. slaget, såsom tillfälligt och sedan Riks-Statens 3:dje HufvudTitel nu mera är uppgjord, böra af Riksgiilds-Contorets medel utgå.
— Nto 248. i anledning af Grefve Posses, Arvid, motion, innefattande det alternativa förslag, att antingen ett lån af 200,000 R:dr måtte beviljas Götha CanalBolag, eller ock att anslaget till Flottan finge ökas roed 12,000 Rtdr årligen, i ändamål att Motala Mekaniska verkstad skulle öfvertagas till begagnande för Flottans behof. XIII. B. 28. Å. 35. XIV. U. 184. XV. A. 236. — N:o 249. i anledning af Kongl. Maj:ts till Utskottet aflåtne Nådiga'Proposition, angående rättighet för Götha CanalBolag att i RiksgäldsContoret lyfta medel till anskaffande af ÅngbogseringsFarlyg. XIII. E. *97- — Nto 25o. i anledning af skiljaktige beslut i några delar af StatsRegleringen. XIII. — Nio 25i, i anledning af verkställd revision af de vid sista Riksdagen beviljade Extra StatsReglerings-anslag till FörsvarsVerkets iståndsättande, till fullföljande af GarnisonsSjukhusoch 2tdra LifGardets Caserns-nybyggnader. XIII. — Nto 2Ö2. i anledning af verkställd Revision af de till Strömrensningar serskildt anslagne medel. XIII. B. 212. A. 260. XIV. E. 3. ■— N:o a53. i frågan om fastställande af grunder för ett föräudradt StatshushållningsSystem. XIII. B. 212. A. 260, — JV:o 254. i frågan om bestämmande af tiden för beräknandet af den Arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård, f. d. Grosshandlaren Wener, beviljade arrende-nedsättning. XIII. B. 212. A. 260. E. 372.
IIvad beträffar omvägens längd, som bör medgifvas för backars undvikande, har man såsom maximum på lastväg icke velat antaga mera än i5 gånger höjdens verticala stigande; resten af den antagna proportionen, 1 till 18, har i Preussen måst till vägabringas medelst utgräfning genom höjder på ena stället och fyllning på det andra. Våra urväder förbjuda oss här det förra förfarandet. Urgräfna vägstycken, eller hål-vägar, hafva till och med i Preussen varit utsatta för en der sällsynt stagnation och vållat stor arbetsförlust under 1828 års starka »nö-vinter. Vi hafva således Den i S Mars c. m i delta afseende, äfvensom vid källossningen, flera omständigheter mera alt observera hos oss, än inom de länder, hvilka annars utgöra vår föresyn i väg-frågor. Den ofördelaktighet, som våra vintrar sålunda tillskynda oss, 'ersättes i mångdubbelt mått af de fördelar, som communicnlionerna vinna genom våra s. k. vintervägar. XJti dessa hofva vi, åtminstone för en viss tid af året, ett ringa kostsamt surrogat för andra länders jernvägar oell cliausseer. Om vi förslå att ordna dessa vintervägar, med afseende på industriens behof, till hvad de kunna och böra vara-, så skola de förskaffa oss fördelar, som hittills varit alldeles förbisedda. Pded inträdandet af den tillökning i väg O O administrationen, som nu blifvit föreslagen, blir lätt att ordna till sammanhang, enhet och fullständighet deri vinterstråt, som näringarna sjelfva i detta afseende utpeka, ofta alldeles i skiljaktig riktning emot sommarvägen. Stora backar öfver s. k. ed nedsätta nu för tiden ganska betydligt vintervägarnes gagn på många ställen. Äganderätten till en liten åkertäppa förvisar ofta vintervägen godtyckligt lill en för communicationen högst olämplig local. I saknad af en Kitt åstadkommen bro öfver ett ringa sund, som icke lägger sig, måste vintervägen stundom göra en betydlig afvikelse från rätta directionen.
För K:s Bef:de i det län, der sökanden bor, är icke något särdeles besvär att insända sökandens handlingar till K:s Bef:de i det län, der lagsökningen skall ske; och ifrån det ögonblick det dit anländt, behandlas målet der alldeles på samma sätt, som i det län, der sökanden bor, ifall målet der kunnat handläggas. Vid sådant förhållande kan Den 4 December. 125 jag icke inse att landssekret. i det lein der lagsökningen sker, är mera ombud än den landssekret., som inskickat promolorialmålet. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: I motsats till hvad den siste talaren tillstyrker får jag saken afstyrka och den äran upplysa, alt på Gottland har aldrig promotorial blifvit vägradt, ehuru icke på grund af rättighet dertill. Har tillfälle varit all skaffa pålitligt ombud åt den som genom promotorial från annat län derom anhållit, har landsh.embetét derom dragit försorg och till ombudet öfverlemna! de insända handlingarne; men ulan att vederbör, derigenom iklädt sig något ansvar för de ofta på betydligt belopp lydande lagsökningarne. Man får således se till alt göra hvad man kan; men alt genom lag ålägga K:s Befule någon skyldighet, anser jag hvarken vara riktigt eller nyttigt. Icke eller vet jag huru dermed rätteligen skall tillgå, enär landssekrel:n ofta skulle såsom domare komma att handlägga ett dylikt ärende, och hvem skall då fullfölja målet? Det måste tydligen vara någon annan sora ikläder sig så viii det moraliska som juridiska ansvaret för den ingifna ansökningen, och följaktligen kan man aldrig ålägga K:s Bef:de detsamma. På samma skäl således, som denna fråga vid förra riksdagen af dåvar. LagUtsk. och Ständer afslogs, tror jag att den af nuvar. Ulsk. bör afslyrkas för att sedermera af II. St. afslås. O ' n Hr Akerman: Jag kan icke annat än pa det högsta lyckönska min värde collega Hr von Rosen att äga en landssekret., som utan olägenhet uppfyller den dubbla egenskapen att vara domare och ombud.
Vid besvarandet häraf, får Constitutions-Utskottet vönfsamligen åberopa och uppiepa de, för dess yttrande öfver rn lika beskaffad inom VälloQ. Bor gare-Ståudet vackt fråga, i Memorialet JN:o 16 andragne och ut - 6 Consiilutions-TJtskollcts Memorial N.o 21. vecklade grunder, nemligen: Constitutions-Utskottets uteslutande rätt, jemlikt 107 §. Regerings-Formen, att, efter granskning af Stats-Rådets Protocoll, antingen låta en anledning till anmärkning förfalla, eller ock densamma fastställa, för att, såsom anmärkning, Rikets Ständer tillkännagifvas, Det oskiljaktiga sambandet emellan nyssberörde §:s senare moment, egentligen blott antydande, att frågor i ämnet kunna afven utom ConstitutionsUtskottet väckas, och förra momentet, som icke tillerkänner Rikets Ständer något afgörande, så framt ej Utskottet anmärkt, eller förrän anledningen, hvaröfver Utskottet blifvit hördt, förvandlats, medelst godkännandet, till anmärkning; hela denna §:s åsyftning lill den nödiga jemvigt, att, om Constitutions-Utskottet obefogadt anmärkt, Riks-Ståndens veto måtte dem förvaras i pröfningen af hvad Rikets väl kräfver, och, om åter en obefogad anmärknings-anledning från Stånden remitterats, Utskottets vetö uttalas genom anledningens ogillande, — samt ändtligen föreskriften i 56 §. Regerings-Formen, medgifvande återremiss på sådane Utskottens förslag, sota kunna ytterligare granskas och jemkas, men icke på meddelade underrättelser om vidtagna, ytterligare granskning eller jemkning ej underkastade beslut öfver redan förfallna frågor. Det är således äfven på enahanda skäl, sorn Constitutions-Utskottet anser de af Hedervärda Bonde-Ståndet äskade återremisser på Utskottets ofvannämnde Memorial Nrris 8 och 12 vara stridande mot Grundlagen. Ankom till Exp.-Utsk. den i5 Julii. Memorial till Högloft.
Irländarne äro nästan mer än något annat folk fästade vid och blindt tillgifna sina gamla bruk och traditioner. Ur stånd att skilja mellan sannt och falskt äro de alltid redo att lyssna till dem, hvilka för dem framställa deras närvarande tillstånd såsom odrägligt. Inlärde att betrakta alla egare af jord inom landet såsom främlingar och förtryckare, måste de betrakta med misstroende och ovilja allt hvad som är en följd af denna eganderätt. Man lät derför inga eftergifter tillfredsställa dem; man lät dém se, att hvarje förbättring och hvarje förändring måste vara bygd på stränghet och förtryck. De lägre klassernas grofva okunnighet, som upprätthålles genom den katolska tron, i förening med den fullständiga bristen på omdöme, är hvad som låter agitatorer skjuta upp som svampar på den irländska jorden. Men det är denna evinnerliga agitation som hindrar folket att med flit och energi sträfva att uppnå något verkligen praktiskt godt. De genom landakten af 1870 införda reformerna gjorde derför icke slut på missnöjet eller agitationen. Den tillfredsställde icke ett folk, som betraktade hela landet såsom en egendom, hvilken orättvist afhändts det. Ehuru detta otvifvelaktigt skedde för århundraden sedan, gifver detta dem icke, såsom de tro, rättighet att icke betala något arrende till de nuvarande egarne. Emellertid upplöstes parlamentet, allmänna val egde rum, och den irländske agitatorn, vanligen en man utan samhällsställning, med ingenting att vinna och ingenting att förlora, reste fram och tillbaka i landet, hållande sina brandtal och derigenom vinnande de lägre klassernas gunst, hvilka utgjorde flertalet af valmännen. Hat och våld mot godsegaren inskärptes såsom den patriotiske förpaktarens första pligt, och ropen om “ bly “, “ lotter af bly “, att “ skjuta ned dem “, att “ döda oh yran “ voro de ekon, som svarade på dessa platform-talares ord. Ett stort antal af dessa “ patrioter " i sin egen tanke skickades till Westminster och bildade en stark partigrupp inom underhuset. I spetsen för dem stod mr Parnell, Ur Dagens Krönika. V. 5en irländsk amerikanare af ärelysten karakter, och som lär tycka om att af sina anhängare blifva benämnd “ Irlands konung “.
Hon tog sig för att i sin korta Den allra näpnaste lilla Vasen spatsera genom salen o c h in i stora utsträckt hand och ett vänligt hem åt de kvinDen tä vi bara på kafferep. nattdräkt rum. Där inne var det en het, kvaf luft. nor, som uppfostrade härstädes utgå med god Hvad det skall taga sig ut systers med tiden! Stora syster låg o c h sof i sin hvita bädd. Elsa vilja att för sig i lifvet finna en hederlig, ar— Jag ser i andanom denna — öfver henne. Sådana små lustiga böjde syn sig ned betande kvinnas plats. — drog! Då stjärnor lysa bland flor andedrag och hon siden &gt;Poh, poh, » lät det mellan de svällande röda Och brytas skönt emot rosenhyn. läpparna. Tänk, när min gubbe så grof i basen Hvad Elsa afundade henne hennes goda sömn. Ur skafferiet mig ropar fram Del riktigt kliade i de odygdiga fingrarne att få Och säger: » Mutter, du har Vasen, » rycka fått bara ett helt litet, varligt tag i tidningspapiljotterna, s o m skuggade stora systers panna. Till Oeh ler och visar ett telegram; blef frestelsen henne öfvermäktig. Hon sträckte Dock — kanske jag,som bar slut fram förslaget, fram banden o c h fattade ett frestande hörn mellan Med skäl kan vänta att nu tummen i draget En ny reform. o c h pekfingret. Till evig heder för hela stän Systern rusade upp o c h .stirrade yrvaken omkring kraschan. sig. I ett huj var Elsa försvunnen. Inne n de sorgliga, bittra dagar, Bli kommendörska med stor i sitt rum sjönk h o n med en suck ned på stolen Då Eva drefs utur paradis, Fru Snorre. och drog eftertänksamt på en af de långa, svarta Att det är männen, som stifta lagar, strumporna. Hon såg på klockan: den visade 5 Vi få nog märka på alla vis; minuter öfver 7. Då flyger en idé genom hennes hufvud.
Akademien har således föreslagit, att då det numera vore en erkänd sanning, att vid en sådan inrättning, som den ifrågavarande, de theoretiska undersökningarne oeftergifiigen borde sammanbindas med och åtföljas af den praktiska tillämpningen, samt såväl de förra som den sednare ordnas, utföras och öfvervakas af dertill fullt lämplige personer; så borde experimentalfältet anordnas såväl till en agrikultur-kemisk försöksanstalt, som jemväl till en mönsterfarm, samt för uppnåendet af detta dubbla ändamål de statsanslag beviljas, dels för en gång och dels årligen, som af behofvet påkallades. Kongl. Maj:t, som i nåder gillat hvad akademien sålunda i hufvudsaken hemställt, har emellertid i sin nådiga proposition angående Statsverkets tillstånd och behof under Sjette Hufvudtiteln uppfört tillökningen i Intendentens vid experimentalfältet nuvarande lön till endast 900 R.:dr om året, i stället för af akademien begärda 1,900 R:dr, i följd hvaraf bemälde Intendents aflöning, hvilken akademien ansett böra höjas till minst 4,000 R:dr, skulle komma att utgå med allenast 3,000 R:dr. Och har orsaken till denna nedsättning, enligt det bifogade Stats-Rådsprotokollet, uppgifvits vara, att Intendenten, såsom boende vid fältet, tillgodokomme fördelar in natura, hvilka borde tagas i beräkning. — Jag anhåller att i denna fråga få andraga följande. Den person, hvilken skall vara Chef för experimentalfältet efter den omdaning af verksamheten dervid, som af Landtbruks-akademien förordats, måste ej mindre besitta de mest vidsträckta kunskaper i jordbrukets och boskaps-skötselns theori, än äfven vara en utmärkt praktisk landtbrukare, med förmåga att ordna, leda och öfvervaka det hela. Endast få så qvalificerade personer finnas ännu i vårt land, villige att åtaga sig denna Iutendents-befattning och de, som dertill skulle kunna anses fullt lämplige, sakna numera icke tillfälle, att rigta sin verksamhet åt andra håll, der visshet om tillräcklig utkomst är att påräkna.
Arrendemedel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, hvilka, beräknade: år 1854: i penningar till 46,000: i spanmål, '122,220 kubikfot 194,000: 240,000: år 1858: i penningar till 64,000: i spanmål, 122,000 kubikfot 244,000: 308,000: nu ansetts kunna, med tillägg af restantier, upptagas: i penningar till 80,000: i spanmål, 123,000 kubikfot å 2 R:dr 246,000: 326 000- 5:o. Silfver-lionde, Myntarelön och Slagskatt, upptagen vid 1854 års statsreglering till 15,750 R:dr och vid 1858 års till 15,000 R:dr, samt nu till 16,000: Transport 6,549,650- IM. m 5 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. M 1, om Statsverket 1859. 3 Transport 6:o. Koppar-räntan, som beräknades vid 1854 års statsreglering till 1,968 centner med ett värde af 123,000 R:dr och uti den år 1858 uppgjorda Riks-stat till 1,000 centner å 70 R:dr eller till 70.000 R:dr, men hvilken, i anseende dertill, att densamma, under de båda första åren från det afraden för Stora Kopparberget i Fahlu bergslag, genom Kongl. Brefvet den 19 December 1855, nedsattes från hvart tionde till hvart tretionde skeppund af årliga tillverkningen, utgjort i medeltal 1,603 centner med ett värde af 119,811 R:dr, nu ansetts kunna för kommande statsreglerings-period upptagas lill 1,500 centner ä 70 R:dr eller 7:o.
Johansson. för Hammarkinds och Skärkinds Härader samt Stegeborgs Skärgårds Tingslag. för Jönåkers, Rönö, Hölcbo, Willåttinge och Oppunda Härader. Carl Olsson, för Osteroch Wester-Rekarne Daga, Åkers och Selebo Härader. L. Larsson. för Nordals, Sundals och Walbo Härader. Lars Gustaf Andersson. iför Tossbo och Wedbo Härader. Anders Andreasson, för Kullings, Ahle och Wättle Härader. Peter Claesson. för Kinds och Redvägs Härader. Gabr. Andersson. för Åhs och Gäseneds Härader. Joli. Pet. Andreasson. för Marks, Wedens och Bollebygds Härader. Carl Dahlgren, för Wäne, Flundre och Bjärke Härader. Pehr Benctson. för Tjust Härad. J. P. Danielsson. för Tunaläns, Sefvedcs och Aspelands Härader. Måns Månsson. för Handbörds, Stranda och Norra Möre Härader. Gust. Ahlsson. för Södra Möre Härad, Måns Persson. för Ölands Norra Mot. E. J. Rudberg. för Ölands Södra Mot. Johan Bergström. för Söderberkes, Norrberke^ och Grangärdes Tingslager. Per Olsson. för Nås och Malugns Tingslager. Anders Ersson. för Näsgårds Föaderi. Joli. Andersson. för Kopparbergs Fögderi. Eric Jansson. för Säthers Fögderi. Erik Ersson. för Nedanoch OfvanSiljans Fögderier. Johan Johansson. för Hardemo och Kumla Härader. G. Hultman. för Carlskoga och Lekebergs Härader. Henric Andersson. för Grimstens och Edsbergs Härader. Daniel Danielsson. för Sundbo Härad. Jons Ibnc Tulesson. för Örebro Härad. And. Pehrsson. för Glanshammars, Fellingsbro, Askers och Sköllersta Härader. INils Nilsson. för Nora, Hjulsjö, Grythytte och Hellefors samt Nya Kopparbergs Bergslager. J. Lekberg. för Lindes och Ramsbergs Bergslager. Anders Andersson. för Wäse, Wisnums och Olme Härader. N. Nilsson. för Nyeds och Fernebo Härader.