Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inkvarteringens onus kan, lika med flere andra, ej afskåffas, men kunde betydligen mildras, om allernådigst blefve anbefaldt, att, under den vackra årstiden, de till och från öfningsläger (march eran de) tågande truppar böra tåga såsom i fält med tross, och hvarje afton uppslå sine tält, samt koka sin proviant å de ställen, som hvarje Höfding inom sitt i Nåder anförtrodde Län dertill såsom nattstation bestämdt. Härigenom vunnes, utom mycket annat: 1:0 Krigsvana hos trupp, som snart sagdt aldrig gjort något krig. 2:0 Mindre tröttande dagmarcher, i det afståndet från stora vägen till nattqvarter en, och ifrån dessa till Bataljonssamlingsplatsen morgonen derpå, utgick ur beräkningen. 3:o Möjligheten för Compagnibefälet alt, vid bitidare inträffande å nattstationen, Den t1 December e. m. hinna besigtiga bevärings-, munderings-och utredningspersedlarne, samt underrätta sig om enskilde Soldatens kunskap om sine åligganden i fält och på roten. 4:o Förmånen af att aldrig bäfva hvarken klagomål eller efterräkningar alt ur qarteren befara. 5:o Minskandet af de inqvarteringsskyldiges tunga, emot hvad hittills inträffat, då i småstäder ända till i R:dr Banco betalats af den inqvarteringspligtige till den, som vill öfver natten hysa en man af gemenskapen, och dåde som å landet varit inqvarterade förtärt hemmansbrukarens förråd, som oftast blott till hälften kunnat honom af Kronans betalning ersättas, i följd af en under verkliga varupriset nedtvingad markegångstaxa. 6:0 Vinst af 3 arbetsdagar, för den inqvarteringspligtiges åkerbruk behöflige, i det dagen före inqvarteringen oftast åtgår till tillredelserne, ankomstdagen till truppens emottagande och dagen efter till bushållets iordningsättande, när så tillgår, som hittills vid truppers tågande varit öfligt. Lades på bordet.
Dessutom liar Herr af Billbergh, som trott, alt följden af en sådan anstalt endast skulle blifva mindre verksamhet hos landtbevakningen, tillika ej funnit skäl, att Flottans öfning, ehuru nyttig och nödvändig, skedde på Tull-väsendets bekostnad. — Herr Doctor Lindahl, som äfven fruktat, att Utskottet med ifrågavarande förslag icke träffat det rätta, bar ansett, att tillökningen i tullintraderne genom kustbevakningen härrört från den tillfälliga omständigheten, att choleran på samma gång borde utestängas, i anseende hvartill kustbevakningarne vid strängt ansvar var ålagdt att iakttaga den nogaste uppmärksamhet och alt till quarantainesplatser anvisa sjöfarande, som naturligtvis då icke vågade att medföra oloflige eller förbudne varor; och har Herr Doctorn derföre äfven afstyrkt Utskottets förslag, men deremot trott, att ändamålet bäst och med minsta kostnad skulle vinnas, om tjenliga Tulljakter, äfven beväpnade, utrustades till kustbevakning, bemannade med skicklige Coopvaerdi-sjömäu och förde af personer, som förslå saken. — Herr Prosten Hallbäck bar ansett icke kustbevakningen, utan den nedsatta tullen hafva verkat till den högre tullinkomsten under de senare åren, samt väl önskat skärpta controler, men icke velat hafva framställt den underdåniga anhållan, att kustbevakningen skulle bestridas af Flottans Officerare och manskap, utan att Ständerne måtte åt Kougl Majit öfverlemna att bestämma sättet. — Anders Danielsson från Elfsborgs Län bar funnit en inblandning af Militair i våra fredliga sysselsättningar vedervärdig för både folket och krigsmagten, kostsam för Statsverket utan motsvarande nytta, samt medförande förr eller senare immoralitet bos Befälet och ovilja bos Nationen. — För bifall till Utskottets förslag hafva deremot Herrar Cederschjöld och Hjärne samt Riksdags-Fullmägtige A. Brisman och Lars Larsson från Skaraborgs Län talat. Som Utskottet af desse anmärkningar funnit, att opinionen inom RiksStånden synes i allmänhet yttrat sig emot det framställda förslaget, alt använda Flottans Befäl och Manskap
Det är således med en verklig tillfredsställelse som frihetsOch Fäderneslaodsvännen erkänner de framsteg, som af detta Constitutions Ut - Den ro Juiri f. m. 193 Utskott blifvit gjorde å Constitutionalitetens väg; för elen sorn lifligt påminner sig en tid, då ConstitutionsUtskottet ansåg sig uteslutande vara både granskare och opinionsDommare i anseende till Konungens Rådgifvares administrativa verksamhet, är det en verkelig tillfredsstäilölse, att finna huru ConstitutionsUtskottet ganska tydeligt anser sig af Riksens Ständer öfverlåten, endast den första beredel-' sen af pröfningsrätten; det är således med tacksamhet Svenska Folket bör emottaga stadgandet af den grundsats, som Utskottet gjordt gällande, att tolkningen af Grundlagarnes ordalydelse i och för tillämpningen,synes likasom med uppsåt anförtrodd åt tidernas skick; och då tidens skick omisskänneligen visarsig uti ett, hos Folket mera utveckladt begrepp, ej allenast om enskildta rättigheter, utan äfven om hvad Samhället för sitt välstånd kräfver, så är det utan tvifvel en följd af tidens skick, att den sllmännna uppmärksamheten mera än någonsin är fästad å Styrelseorganernas handlingssätt, såsom mäst utaf allt inverkande å Samhällstillståndets beskaffenhet af hoppgifvande eller oroande, till lycka eller olycka.
Det summade och surrade omkring honom, innanför och utanför, rummet var svart af flugor, och inne från stugan tickade det gamla slaguret på sitt ljudliga och betänksamma sätt. Ute i köket slamrades med kärl, knittrade det och fräste: det måste sålunda lacka mot middag. Han var som mörbultad i alla lemmar; och då han gnuggat den värsta sömnen ur ögonen, såg han sig, såsom han låg där utsträckt på soffan, i den midt emot hängande spegeln: orakad, omorgnad, med tofsigt hår och smutsig krage, och äcklades. Han skulle just resa sig, då han med ens hejdade sig och lyssnade, halfliggande, stödd på armbågen. Ute från köket hade han förnummit ett ifrigt hviskande, som fördes helt högt för att höras genom oväsendet. Han sträckte hufvudet fram och knep ögonen samman: –ja, naturligtvis; han hade genast uppsnappat hennes namn. Dörren mellan kammaren, där han låg, och folkstugan stod vidöppen, och dörren mellan denna och köket hade, sannolikt af oaktsamhet, lämnats på glänt. Han smög sig i bara strumporna och på tåspetsarna ut i stugan och satte sig på den urgamla, låga stolen med det ålderdomliga rödlakanet, hvilken sedan fars och mors och farfars och farmors tid och väl ännu längre tillbaka haft sin plats i vrån vid järnugnen, å hvars tvenne i rummet utskjutande väggar S:t Görans strid med draken var afbildad i upphöjdt arbete å midtelfälten. Han kunde härifrån tydligt urskilja hvarje ord, som framhviskades mellan de båda pigorna. »Ja gu’, det får jag då säga, att tar han det räliga stycket, så är han bra dum. Det var då ingenting för honom. – Eller har hon kanhända pengar?» »Pengar!» svarades det föraktligt. »Far’en har ju hela reden full af ungar; och det är en vidlyftig man; och hur han sitter i det, är icke godt att bli klok på. Hur många gånger har han icke varit utfattig.
Vid afskuddande af denna tillvitelse inlät han sig i bevisning derom, att Ständerna icke allena ägde i ämnet förordna, och åberopade härom ej mindre grundlagens tydliga mening, att frågor om statens ordinarie inkomster äro beroende af båda Statsmakternes beslut, än ock Rikets Ständers eget vitsord, lemnadt vid flera tillfällen, och bland annat uttryckt just uti Ständernes ifrågavarande underdåniga skrifvelse, der det hette, att Rikets Ständer i ämnet för sin del beslutat; hvarförutan han, såsom ett om möjligt ännu tydligare bevis härpå, anförde Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 24 Maj 1845 angående förändringar i sättet för utgörande af indelta räntor samt dessas jemte tiondespannemålens indragning till Statsverket m. m., hvilken skrifvelse utgjorde grunden tili de sedermera i dessa ämnen vidtagna åtgärder och förslag, och hvaruti Rikets Ständer, efter att hafva i sagde ämnen för sin del beslutat, hos Kongl. Majit anmält detta beslut med underdånig anhållan, det Kongl. Majit täcktes lemna sitt nådiga bifall till de föreslagna förändringarna. Då nu i samma skrifvelse föreslogs bland annat, att alla till indelta löntagare samt verk och inrättningar m. m. anslagna räntor och kronotionde skulle blifva kronan behållna, hvaraf äfven följde, att forsellönen skulle försvinna, och skrif velsen således omfattade äfven den punkt angående forsellönen, som Konstitutions-utskottet särskildt framhållit; ansåge Talaren denna skrifvelse uppenbarligen ådagalägga, att de delar af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, hvilka Konstitutions-utskottet ansett, till följd af Rikets Ständers deri fattade beslut, hafva bordt gå i omedelbar verkställighet, icke tillhörde sådana frågor, hvaruti beslutanderätten tillkomme Rikets Ständer allena.
Men de höga, uniformerade herrar, som under tiden samlats kring vagnen, följde nu denna springande på båda sidor och bakom liksom tiggargossarna i Neapel. De buro sablarna i händerna, kraschanerna och epåletterna gungade och flaxade, och sultanen hälsade vänligt och småskrattande och hänkastade ibland ett par ord. Så gick den vilda jakten tillbaka uppför backen, och de europeiska åskådarna betraktade en sista gång det hvassa och uttrycksfulla ansiktet i vagnen. Hvilka öden kunde må hända icke redan om några veckor eller månader komma dessa kinder att glödgas af förtrytelse eller att bli så hvita och stela som ett stycke gips! Ej långt nedanför de trädgårdar, dit sultanen nu åkte in, ligger det palats, där hans företrädare i ständig oro för sitt lif sitter inspärrad. Främlingen, hvilken på vattnet far utefter palatsets längor, kan mot speglarna inne i rummen ofta urskilja mänskliga skuggbilder – och det var där som åter dennes företrädare, Abdul Aziz, fick förblöda med uppskuren åder. Vagnen rullade förbi, och de äldre och tyngre storherrarna blefvo efter. Andra däremot följde med uppför backen ända till dess vagnen försvann och portarna föllo i lås framför deras ögon. Där stodo de nu upphettade och röda och löjliga och förnedrade. Och med all makt bröt sig solen mellan molnmassorna en bred kungsväg och glittrade i gallerverk och förgyllningar. Så såg han ut, sultanen, härskaren och fången, som själf behärskades och obevekligt leddes af så många synliga och osynliga händer. Den, som en gång betraktat honom på hans fredagsfärder till moskén, skall om natten ofta i inbillningen tycka sig följa den gråsprängde gubben med de inflammerade ögonen och den snusbruna rocken, där han ensam och vaken sitter bland sina bromflaskor och sömnpulver – förnöjd att en stund slippa se haremsflickorna dansa. BLAND ALPERNA. GUDSMODERSBILDEN I EINSIEDELN. FÖR litet mer än tusen år sedan lefde den helige Meinrad af Hohenzollern.
Hvad för öfrigt angår de uti detta och föregående moment gjorda stadganden om tillåten Bränvinsredskap och sättet för dess uppmätning, finner Utskottet, oaktadt flere ingifna förslagex-, icke skäl, att deruti tillstyrka någon förändring, Olämpligt skulle visserligen vara, att lägga band på industrien och derigenom förekomma sådana uppfinningar, hvarigenom både tillverkningsämne» bränsle, tid och dagsverken besparades, då verkställande mag ten äger säkra medel att med fästadt afseende å de för tillverkningens qvantitet och afgifternas beräkning stadgade grunder, anvisa det sätt, hvarpå sådana inrättningar kunna begagnas och det Ställe der de böra tillåtas. 9-0 Emot ingen punkt hafva flere anmärkningar förenat sig än emot ödra §ns första moment, som stadgar Städernas rätt att tillverka bränvin, och sättet, att den utöfva. Utskottet har derföre med största noggrannhet samlat alla skäl, som tala för och emot denna rättighet, för att derigenom bana vägen för ett grundadt omdöme. Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. £39 Efter Utskottets tanka härleda sig olika påståenden i detta fall från de olika synpuncter, hvarutur saken betraktas. De, sorn utgå från den primitiva Theoretiska grundsatsen, som bestämmgr naturen af Stadsmanna näringen i allmänhet, och deremot bränvinsbränningen, såsom helt och hållet tillhörande jordbruket, samt bådas inbördes reaction på hvarandra, äga talande skäl att yrka den förras uteslutande från denna rättighet. De åter, som, med tillhjelp af statistikens och erfarenhetens ledtråd, betrakta Svenska städernas local samt närr arande skick och läge, bestrida detta uteslutande, såsom med deras bestånd och öfriga omständigheter icke förenligt. Och då denna sednare åsigt för lagstiftaren synes vara den rätta, enär städerne böra betraktas, icke efter hvad de kunde vara, eller må hända för framtiden blifva, utan hvad de nu äro, så bör väl ock förhållandet derefter bestämmas. Svenska städerna äro, med några högst få undantag, jemte sin stadsmanna rörelse äfven till större eller mindre del jordbrukare.
S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-utskottet följande motioner: l:o af Pofessor Fries, om skyldighet att låta inteckna förbehållen återlösningsrätt till försåld jord; 2:o af Prosten Cnattingius, om förändring med kungörelsers uppläsande i kyrkorna, jemte hvad i anledning deraf i ståndet nu yttradt blifvit; 3:o af Prosten Cnattingius, om upphörande tills vidare af uppläsning af 1814 års sammandrag af författningar m, m., som årligen höra i kyrkorna uppläsas, eller ock att ett nytt sådant författnings-sammandrag måtte utgifvas. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-utskottet följande motioner: l:o af Professor Fries, om chemiska institutionernas reorganisation vid "Upsala universitet, jemte de i anledning deraf i ståndet nu afgifna yttranden; 2:o af kontrakts-prosten Schram, om afskrifning för Matts Anderssons enka och harn från ådömd arrendeskillnads-ersättning för indragna bataljons-predikants-bostället Forssa i Thensta socken af Upsala län; 3:o af Domprosten Laurenius om låne-understöd till reparation af Linköpings domkyrka, jemte de yttranden, som i anledning af denna motion i ståndet blifvit afgifna. S. D. Föredrogos Rikets Höglofl. Ständers revisorers afgifna berättelser, angående innevarande år verkställda granskningar af l:o Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper samt Götha kanal-bolagsoch Malmö f. d. diskont-inrättningars utredning; och 2:o de under Kongl, kommers-kollegium ställde fonder och medel: Remitterades till Stats-utskottet. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Stats-utskottet Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtna följande nådiga proposition och skrifvelser: Prot.-utdrag den 48 December 4867. 53 l:o angående afskrifning af ett afl. Majoren J.
Då fick vi väl börja på att dricka Lunds brunn, eller kanske förstöra pengar på gyttja, som jag har hört omtalas vid Porla eller Loka: sådant, som föga uträttar, när man har det illa ställt. Så en annan sak, Albert, som jag även vill att du skall märka väl. Av plågorna skulle min hy snart avta, ögonen blekna, och jag bli fulare än jag är. Det skulle du aldrig ha hjärta att säga mig, men du skulle ofta tycka det. Jag skulle nog vara så klok att finna på det själv, och gå avsides i mina mörka grubbel över vad du tyckte om mig: och vad du aldrig sade mig, det skulle jag dock tänka ut och gissa för egen räkning. Därav blev min sömn nog dålig, och sedan skulle jag härav bli ännu skrumpnare dag för dag, Albert ja, det har ingen gräns med fulheten, när en börjar på det viset, det har jag sett på folk. Och hur gick det med dig? Du skulle om du var så god som den bästa man kan finna, söka trösta mig med milda ord; men hur än du därmed menade, skulle det låta litet tomt i mina öron, eftersom jag kunde märka, att du ljög åtskilligt för att ställa mig tillfreds. Det skulle komma att göra saken värre, men inte bättre. Och du skulle nog också ledsna, ty du är i alla fall människa, Albert, du som jag. Du torde väl ändå mindre ledas vid mig för mitt försämrade utseende till kroppen, än för min inre retsamhet, tråkighet och hela stygghet till själen; kanske blev också jag av lidande till slut oförnuftig och dolsk, så vart jag dig ännu olidligare. Och det man brukar yttra om löften och eder blir bara tomma ord, då ingen människa ändå håller det som ingen människa kan hålla: jag talar om den inre hjärtats kärlek till en person, som är det enda härvid att skatta, men som utan hjälp går bort, om personen till sin andes tycke blir olidlig för en. Jag har nu nämnt om hur jag kunde bli odräglig för dig: detsamma skulle väl kunna inträffa, att du kanske vart outhärdlig även för mig. Vad är det då för tröst i de givna orden? Man sitter olycklig för sig själv och har ett namn. Det är som en titel utan ämbete.
Så har Herr Dalman, W. F. A., uttalat den åsigten, att minuterings-afgiften bör användas till kommunala behof, men på det sätt, att densamma först ingår till länets kassa, hvarifrån det samlade sedermera utdelades på kommunerna 5 hvilken tanke Friherre Cederström, A., äfven delat. Anders Jonsson från Östergöthlands län anser lämpligt och till ändamålet ledande, att kommunala myndigheter biträda till'hämmande af lön-krögeri, och att böter för detta, äfven som för fylleri, skola, då de blifvit ådömda till följe af dessa myndigheters verksamhet, tillfalla kommunens skole-väsende och fattigvård. Det åligger nu Utskottet att yttra sig öfver dessa förslag och att söka utfinna, hvilka stadganden och åtgärder böra anses kunna säkrast leda till det sökta målet: ett sådant ordnande af handlen med sprit-drycker, att å ena sidan de, som förbruka en vara, hvars tillverkning är loflig, må deraf kunna erhålla sitt behof på ärlig och tillåten väg, och att å andra sidan en allt för allmänt spridd och lätt tillgång icke må locka den lättsinniga oerlarenheten, utan att offentliga myn - 6 Särskilda Utskottets Betänkande, N:o 13. digheter eller menigheternas styrelser äga tillfälle eller befogenhet att motarbeta missbruken. Frågan är af stor vigt, då äfven de ändamålsenligaste lagar för tillverkningen skulle kunna göras kraftlösa genom ett oklokt ordnande af försäljningen. Till en början vill Utskottet uttala den öfvertygelsen, att förbud mot all bandel med bränvin icke kan komma i fråga, då man icke ansett sig kunna förbjuda dess tillverkning.
Besv.-och Ekon.Utsk:n. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Under förra riksdagen väckte jag en motion, hvilken då icke vann afseende hos R. St. Omständigheterne äro dock ännu desamma; hvarföre jag vågar förnya henne. Jag begärde nemi., att 8,000 r:dr b:co mätte anslås för en gång till upprättande af chartor öfver statsförvaltningens särskilda grenar. För hvarje sådan har man i Preussen t. ex. upprättat en dylik t. ex. särskildt för krigsförvaltniugen, särskildt för ecclcsiastiklörvaltningcn och af den sednare dubletter - Den 25 Augusti. 4S1 ter, nemi. eu för de protestantiska och en för de chatolska församlingarne. För näririgarne finnas flere, t. ex. en för berverken, och en för handaslögderne. I anseende till drätselverket har raan en för tullväsendet o. s. v. Fördelen af dessa chartor är, att som hvarje sådan icke upptager andra gränsor, än de som höra lill styrelsegrenens områden, och inga andra namn, än de som hafva afseende på densamma, så kan icke allenast hvarje statens embetsman, utan äfven hvarje enskild medborgare, som önskar taga kännedom oni någon viss del af statsförvaltningen, genast erhålla en i möjligaste måtto fullständig öfversigt deraf. När nu på hvarje af dessa chartor tillika anbringas statistiska uppgifter, hörande lill styrelsegrenen, med förklaringar öfver tecknen på chartan; så får man, så att säga, genom en blick, en statistisk öfversigt, hvilken ej af någon hok kan ersättas. Jag har all anledning förmoda, att genom de förbättringar och lättnader i afseende på charte-gravyren, hvilka konstens framsteg de sednare åren medfört, mindre än halfva summan skall, på sätt bilagde P, M. utvisar, förslå att anskaffa sjelfva chartorne. När då den andra hälften kunde användas för att anskaffa de statistiska uppgifterne och beskrifningarne, som dertill borde höra, så synes mig kostnaderna äfven i detta hänseende kunna med det begärda anslaget bestridas. Då K.
Ank. till Exp.-Utsk. den 9 April 1866, kl. 6 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel. (U. A.) För Åttonde Hufvudtiteln, som omfattar anslagen till Ecklesiastik-departementet, uppfördes vid sistlidna riksdag: kontanta penningar 2,679,104 R:dr 70 öre; indelta räntor, förslagsvis beräknade till 259,760 R:dr 50 öre; 521,011 kubikfot 1 kanna indelt spannmål med ett värde, efter 2 R:dr kubikfoten, af 1,042,022 R:dr 20 öre och oindelt spanmål 25,556 kubikfot 3 kannor, efter samma värde upptagna till 51,112 R:dr 60 öre; utgörande dessa tillgångar tillsammans 4,032,000 R:dr Riksmynt. De förändringar, som i afseende å denna Hufvudtitel ifrågakommit, omförmälas här nedan i den ordning, hvaruti anslagen i Riks-staten äro uppförda. Departementets Expedition. l:o. Uti underdånig skrifvelse den 21 November 1863 anhöllo Rikets Ständer, bland annat, att Kongl. Maj:t täcktes taga i öfvervägande lämpligaste sättet att för elementarläroverken åstadkomma en gemensam tillsyn och vård, samt i detta ämne till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådigt förslag; dervid Rikets Ständer tillika omförmält de olika framställningar, som blifvit hos Rikets Ständer gjorda angående lämpligaste sättet att till enig samverkan och stigande utveckling leda elementarundervisningen. Dessa framställningar hade nemligen afsett: inrättande af ett nytt Stats-departement med egen Chef, som skulle föredraga undervisningsärenden inför Konungen i Stats-Rådet: utvidgande af nu Bih. till B. St. Ecklesiastik-departementet genom anställandet af en särskild
At den i denne 6:te kuntt ä Frälse-Egendomar stadgade Bevillning, ökes med?rocent eller til r 2 H. för hwarje Rusttjenst-mark. >7 .de ?uncten. ^ederwärda VondeStandet: at 7:de?untten, rörande Ra och Rörs samt Insockne Hemman pa det satt ändras, at om detze utgöra Notering och Rustning, erlägga de Bewillning, pa sätt Utffottet föreflagit, til hälften emot hwad i nästföregående 6:te kuE stadgaS/ men i an - 1467 Sä wida detta uttryck utmärker, at Bewillningen för Rusttjenst-marker icke kan undergä nägon förändring, som likwäl i annat fall kunde framdeles wilja göras, och hwarom fraga äfwen uti nästföljande Anmärkning är wäckt, tror Utffottet sig böra föresiä, om icke, lil förekommande af förtyvning, ifrägawarande utt tryck bör bibehällas. Enär Rusttjenst-marker betraktas säsom ägande egenffap eller likhet med grundskatt, icke kunna belastas med större Bewillning än utsatt är, kan Utffottet icke tilstyrka bifall af denna Anmärkning, Som beträffande Bewillning efter beräkning af Rustrjenst-marker stadgadt är, at i den händelse för Hemmanet rustas, endast hälften emot hwad L annat fall. erlägges, bör utgä; och eit lika proportion uti det förhållande, hwarom venne Anmärkning - -468 Den zo Mars. nät fall och da de arv derifrån frie, böra de med Frälfe-Hemman aldeles pä enahanda sätt anses. 2. ^rt. Ii.?uncten. ^oglofl. Ridderskapet sch Adeln: At afgiflen för Testamenten bör nedsattas ifrän de föreflagne IO procent til 6 procent pä Lapitalet; hwaruti wällofi.