Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I de öfrige delarne af Länets fasta land finnas ”så betydliga sträckor af sådan jord, som, oduglig till odling, frambringar endast ”skog, att man der icke gerna kan befara någon egentlig skogsbrist, så vida icke ”prisen på skogseffekter skulle ännu mera stiga eller jernvägar underlätta de svårigheter, som nu förefinnas för nedforsling till kusten af sådane mindre värderika ”skogsprodukter, som det för närvarande icke lönar mödan att afverka och nedtrans”portera. ” ”Skogarne hafva synbarligen aftagit och detta särdeles under sista årtiondet. ”Orsaken härtill är förnämligast det, i jemnbredd med en ökad export, betydligt stegrade pris å de flesta trädvaror.” ”En bidragande orsak till det omnämnda förhållandet är äfven de jemnt fortgående ”odlingarne, hvilka tilltagit i samma mån, som prisen å säd, potates och bränvin un”der sednare åren stegrats.” ”Skogsförbrukningen för bergverkens behof är inom detta Län icke större, än ”att den, utan mehn för skogarnes bestånd, alltför väl kan fortfara, synnerligast i ”betraktande af de under sednare tider förbättrade och till skogsbesparing ledande ”methoder vid kolning och smide.
— Jag har fattat denna öfvertygelse, mine herrar! dels af det praktiska skäl, sorn jag framställt, och dels derföre, att jag tillerkänner theorien i lagstiftningsläran ingen absolut visshet. Då mau betraktar dessa tlieorier, äfven om de blifva framställda af män med den största skarpsinnighet i omdömet, finnér man, att de vanligen hafva en objectiv, theorien tillintetgörande färg, härrörande från de yttre inflytelser, som verkat under den tid då den uppstått. Jag anhåller blott att i detta afseende få anföra ett enda exempel, som äfven lill någon del belyser den tvistefråga, som ligger djupt på botten af hela representationsfrågan, nemi. striden mellan den allmänna valrätten och. corporalionsval. Vi äga i vårt land ganska utmärkta tänkare, som philosophiskt betraktat denna sak, hvilka underkänt principen af corporationsval, derföre att dessa val skulle strida emot den personliga rätten och emot den jemlikhet i politiska rättigheter medborgare emellan, som bör finnas. Nå väl, mine herrar! lika djupsinniga forskare i andra länder, som utgått ur samma frisinnade skola, antaga den motsatta valprincipen och förklara, att den högsta democratiska frihet icke kan uppnås, utan i förening med corporationsval. På dessa och många andra skäl liar jag ansett att ståndsvalen för det närvarande måste läggas till hufvudsaklig grund för ett förslag till representationsförändring. Denna mening har jag här funnit biträdd af flera andra talare, och emellan det förslag, som i detta afseende af mig blifvit framstäldt, och det som af Hr von Hartmansdorff, Frih. Hamilton m. fl. andra talare blifvit understödt, är i sjelfva verket ganska liten skiljaktighet. Jag anser mig således böra i hufvudsaken instämma i dessa förslag, men jag tager mig derjemte den friheten att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, huru svårt det torde blifva att inom detta Stånd göra en noggrann skilnad emellan aliade nuancer i detalj, som dessa förslag sins emellan innebära, i händelse det vore på denna grund, som R. o. Ad. skulle till Const.Utsk. framställa några gemensamma tankar.
Sedan Utstottet således meddelat sina tankar öfwer ofwanberörde i första ölemorialel wäckre frågor, får Utstottet nu jemwal pa enahanda färt genomgå der sednare, hwilket, behörigen granstad! och fördelbt, finnes innefatta följande förslag och yrkanden, nemligen: "i:oAt, til förekommande af en LompogniöOfklcerx inflytelse pa det emellan Roten och Soldaten uprättande ^onmiÄ, hädanefter matte uphäfwas der stadgande, ar lieciuc bör före Keck-iltermos-Mötet för ('ompLgnik-LKsien upwlfas, äfvensom ar, sa wäl til förekommande af skadligt inflytande, Rustoch Rotehållare til last, svin til UNdwikande af kostsamma refor, Lomp^gnre-Lbeler hädanefter wid llLc>-uwnnH8 - Möten icke borde fa wara närwarande, da i alla fall Landshöfdingen Den 8 Mars. 377 och Oswerften äro de, hwilka, pä sätt i ^semorialet noga förmäles, stola pröfwa den antagne stecriiten8 duglighet, samt derwid, uran Okticerarens biträde, hafwa gansta säkra grunder, hwarpä de kl?nde fästa sina omdömen."
Jag tror mig hafva reda på att denna ifrågav:de summa af 12,000 rdr tillkommit på ett sådant sätt. att det är omöjligt att obetingadt bevilja den. Då undersökningarne gjordes, hafva flere sträckningar blifvit föreslagne, äfvensom fråga varit om inrättande af hästbana, och det är nu kostnaden lör alla dessa undersökningar, som uppgått till nämnde summa. I vanliga fall beräknas väl undersöknings-kostnaden endast för den sträckning, som är definitivt afgjord att vara den ändamålsenligaste. Hvad beträffar Nvnäshamnen och planen att öppna segelfart på Östersjön under vintertiden, bör denna plan icke h. o. h. lemnäs å sido; men det torde på samma gång icke vara lämpligt att staten framdeles begagnar sig af en karta, som blifvit uppgjord af, om jag så får säga, ett bankrutteradt bolag. Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader har tillstyrkt att 4000 rdr skulle lemnäs i ersättning lör dessa undersökningar, och då dertill lägges hvad vår utmärktaste ingeniör i fartygs byggande. Kapten Carlsund, sagt, nemi. att sjöfart kan ega rum på Östersjön alla tider af året, och då dessutom desse verkställde undersökningar kunna vara af värde för landet, kan jag ej annat än tillstyrka att Stats-Utsk:t måtte taga Irågan i förnyadt öfvervägande och närmare göra sig underrättadt om detaljerna vid densamma. Jag får derföre anhålla om återremiss. 182 Den 17 Januari. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: DS Frih. von Schulzenheim utredt denna frSga i den syftning, jag anser vara den rätta, inskränker jag mig till att, lika med honom, anhålla om återremiss af detta Betänk. Hr von Troil, Sam. Gust.: Den förtsa delen af Frih. von Schnlzenheims anförande innebär i min tanke de alldra bästa skäl för det slut, hvartill Utsk:t kommit, nemi. afslag å Hr Mengels motion. Icke desto mindre har samme talare slutat med att begära återremiss, för att Stats-Utsk:t måtte kunna blifva i tiillälle att bevilja någon ersättning för de gjorda kostnaderne.
Utsk. säger till en början: ”ali jordens olika och högst ojemna beskattning i vårt laud har ulöfvat ett synnerligen menligt inflytande på utvecklingen af vår förnämsta näring, jordbruket, och skall tvifvelsutan fortfarande bidraga lill de tyngre beskatllade hemmanens qvarhållande på samma låga ståndpunkt af odling etc”. Detta anser jag vara ett ganska oriktigt resonnemang. Man skulle kunna citera Hera 100 exempel derpå, att kronoskaltehemmanen, oaktadt de öfverklagade skattebördorne, hafva hunnit en lika hög ståndpunkt af odling som någonsin säterier och öfriga frälsehemman. I Östergöthlands län, der jag är bosatt och der skatterne äro ganska höga, kunna flera sådana exempel företes. För öfrigt måste jag anmärka en väsendtlig stridighet emellan Utsk:s motivering af den föreslagna skrifvelsen och sjelfva skrifvelsen. Uti denna sista föreslår Utsk. ”alt R. St. matte hos K. M. anhålla, det K. M. täcktes låta, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med af R. St. nu anmälande hufvudgrunder etc”. Uti moliverne säger Utsk. deremot, att en af dessa grunder, eller antagandet af taxeringsvärdet såsom måttstock på jordens rätta värde, är oriktig, hvarföre Utsk. föreslår att jordens upskatlning och värdering skulle ske genom serskilda kommissioner. Låtom oss lemna denna motsägelse å sido och hålla oss till detta Utsk;s förslag. En sådan af serskilda komiterade verkställd upskatlning och värdering af all rikets jord skulle erfordra en så lång tid och så ofantliga kostnader, att dessa sednare 100- dubbelt skulle motväga de högst osäkra fördelar man af ett sådant företag och en derefter följande skattejemkning kunde vänta. Dessutom, i fall den föreslagna upskaltningen skulle blifva fullkomligt rättvis, borde egendomarne i alla rikets provinser upskattas af samma personer, ty eljest blefve dessa värderingar lika ojemna som våra nuvar:de taxeringsvärden.
“ Herr Arnoldssons motion berör, jag upprepar det, en af de vigtigaste af vår tids kulturfrågor; och ändå innebär denna motion icke annat än en utveckling af redan bestämd lag. Men visst är, att den frågan aldrig låter qväfva sig; om hon i däg också skulle räkna endast ett tiotal röster inom denna kammare, så växer det antalet med hvarje år, och om det icke växer, om lagstiftningen icke tillåter dessa farliga element att afsöndra sig ur kyrkan, blir resultatet, att de slutligen spränga henne sönder. Kom så en af statskyrkans målsmän, kontraktsprosten Lyth. Ur hans yttrande vilja vi till skärskådande upptaga ett par punkter. Der säges bland annat: “ Frågan är nemligen om staten fortfarande vill vara en religiös stat eller ej. Frihet i religion och religiös bekännelse, inom de gränser, som af sedlighet och gällande lag bestämmas, derom vill jag gema vara med, men frihet från religion och frihet från religiös bekännelse är något som jag deremot p£ inga vilkor kan gilla. Det är icke såsom statskyrkans tjenare jag uttalar denna åsigt, utan såsom medborgare och ledamot af denna kammare. Detta yttrande måste innebära, antingen att staten genom lagar kan binda sina medlemmars öfvertygelse, eller att den irreligiöse bör landsförvisas eller slutligen att talaren anser religionslöshet ej kunna inträda annat än för den, som ej tillhör ett officielt rel. samfund. Det första antagandet är orimligt, det andra för inhumant att kunna tilltros en högt bildad man. Återstår alltså det sista. Det tyckes ock, som talaren ej varit ensam om en dylik uppfattning, men nog synes det vara att göra religionen till en väl mycket yttre sak, då man anser den konstaterad genom inregistrering i några böcker och inbetalande af en del afgifter. Den store danske religionsfilosofen Sören Kier-kegaard skulle allt haft både ett och annat att säga om den uppfattningen. I hr Lyths anförande finnes ett annat ställe, som ytterligare belyser hans ställning. Sedan hantalat om.
K. Vesterås 1:30; E.A.Björkman 3: —; En af Iduns läsarinnor i Ystad —: 50; » Gurli » —: 50; » Från tomtarnes rike » 1: 40; Ett par af Iduns lä- sarinnor i Lund 1: 40; Insamlade genom Alice Carlsson 10: —; Onämnd, Stockholm —: 50; Prenumerant i Finland 2: 20; Syförening af bondflickor i Anundsjö genom Tullia Bergman 2: —; Lä- sarinna af Idun i Helsingfors —: 35; L. Silfversvärd 1: —; Fanny Forsström 1: —; Jenny —: 30; Iduns-prenumeranter i Ljung 2: 09; Sigrid —: 75; Onämnd, Gefle 1: —; W. M. 5: 50; M. Wahlström 6: — •; Iduns-läsarinna —: 30; genom » Skolmoster » 2: —; » Två systrar », Stockholm 3: 50; » En af Iduns unga läsarinnor » —: 35; Ada R. 1: —; H. S. A. 1: —; Onämnd, W ä d d ö —: 20. (Forts.) FÖRSLAG TILL MATORDNING FÖR VECKAN 27 SEPT. — 4 OKT. S ö n d a g: Kraftsoppa; ragu pä oxgommar; stekt orre; äppelkroketter. M å n d a g: Buljong med tapioca; torsk a la noble dame; ragu pä fläskkorf. T i s d a g: Julienne; oxstek med grönsaker. O n s d a g: Puré på jordärtskockor; gös; rapphöns. T o r s d a g: Hvitkål; kalfkyckling; tunna pannkakor med sylt. F r e d a g: Soppa på gröna ärter; gädda; syltade päron. L ö r d a g: Aborrar; bifistek; hafresoppa. på en aflång vaxknopp, som omlindas med grönt papper, slutar arbetet.
Uppå derefter förnyad propos., blef Utskis förslag i denna punkt af R. o. Ad. bifallet. Garn: Linne-, färgad l; samt Segeloch Bind-. Utskottets förslag biföllos. Gevär. Sedan först fråga uppstått om uppskof med afgörandet af denna artikel tills slöjdevaror förekonrnae, men den frågan förfallit, yrkades af en ledamot införselstullens nedsättande till 10 proc. af värdet, hvilket likväl bestreds af mångå talare, hvilka yrkade bifall lill Utsk:s förslag. Uppå derefter framställd propos. blef Utsk:s förslag ronde artikeln ”Gevär” af II. o. Ad. bifallet. Gips; Gipsarbeten; Gipssten; och Glas, till och roed Optiska. Utskottets förslag biföllos. Glas: Spegel-. Af en ledamot yrkades i denna del bibehållande af l835 års tulltaxas föreskrifter, hvilket af en annan bestreds. R. o. Ad. ansåg, uppå derom framställd propos., att 1835 års taxa i afseende på denna punkt borde blifva gällande. Glas: U r-. Utskoltes förslag bifölls. Glas: andra slag, hvita eller färgade, ej specificerade. Emot Utsk:s förslag yrkades införselslullens nedsättande dels till 12 dels till 8 sk.; hvilket deremot bestreds af flera talare, som yrkade bifall lill Utsk:s förslag. 18 11. 3o a34 D e n i a D e c c m b e r f. m. Efter förnyade propositioner, dels till bifall å Utskrs förslag, dels till antagande af en införselstull af 12 sk. per skålpundet, stannade R. o. Ad. slutligen vid bifall till denna sednare proposition. Glasflusser; G I a s g a 11 a. Utskottets förslag biföllos. G 1 a s s k ä r f. Atskillige ledamöter yrkade, att denna vara matte utan tull få utföras, hvaremot andre yrkade bifall till Utskottets förslag. Utskottets förslag bifölls.
Statskontoret har vidare icke fästat nödigt afseende å det förhållande, att belopp, hvilka under löpande förvaltningsår, efter hvad man då om dem känner, erhålla sin plats i bokföringen, sedermera vid riksbokslutet, och vid den vidsträcktare kännedom, som under jemförelsen med andra förvaltningars räkensk»per om dem vinnes, måste upptagas under andra rubriker, t. ex. att poster, som "pPtngits såsom remisser i Statskontorets hufvudbok, men vid riksbokslutet befunnits vara ]|0S anlian förvaltare förut debiterade, måst vid sednare tillfället såsom uppbörd behandlas o. s. v. Den anmärkta bristande öfverensstämmelse!! emel - — 10 — lan nämnde hufvudbok och konfn i i 3 ■ öfverskott, förklaras deraf all den f r p3 anordmnS<:n a statsverkets inkomstLandtränterier, af sadan arle ino 1 •? h'STf a,1.ord"i»S, sorn skett å vissa för Statskontoret, utan liksom fn ™ ^ / eJ k!umat upptagas å kontot de konti, som redovisa inmnrlf» _ ?*a. d Rikshufvudbok, med rätta upptagits å särskilda förvaltande ve ( ^ ¥/Trante™r. För dylika olikheter emellan de som Kevisorerne fonnh 'i °.C'i rik*hufvudboken redogöres alltid, så rörde ärsräkenskaneretr f'] ll ? Fiksbokslutskoiitoret upprättade omslut af behelstalldeles samma differeSsé? Sl ån 18JÄ** ' ‘m -T8* uPPmärksamheten, hufvudboken, ä ena s , samt l,fVi t'T,a ,°!:ker odl rä»tekammarefinnas, utan i!?
R:dr 3a sk., såsom då kunnande afAcademiens egne medel bestridas, den åtgärd, sorn Utskottet i förra Betänkandet föreslagit, att gifva ersättning derföre så väl som för den sedan år 1823 tillökta utgiften af 53o R:dr, icke borde anses mindre rättvis, enär desse utgifter nu mera icke kunde af Academiens tillgångar utgöras och^ enär Academien blifvit försäkrad, att icke vidkännas samma kostnader längre än tills vidare samt intill dess på Kronans Stat något bidrag dertill kunde vinnas. Af desse skäl , äfvensom med afseende på de inskränkningar som sedan år l8i3 blifvit gjorde uti förmoner, dem Academien för sin Ridskolas Underhåll förut åtnjutit, hade Utskottet äfven nu åter bordt draga i betänkande, att den ifrågasatte Utgiften i44° k:dr 32 sk. fortfarande tillstyrka, destomindre sora de för den allmänna Undervisningen vid Academien nödige anslag icke borde vidkännas någon minskning, för den brist som i underhållet af Ridskolan i senare tider uppkommit, och en sådan brist ej eller borde gravera de till bestämda ändamål för Universiteterne föreslagne 18,000 R:dr. Hvarförutan jemväl 2:ne RiksStånd, H. R. o. A. samt H. PresteStåndet redan bifallit Utskottets förut afgifne Utlåtande. (Bil. till 4;Je Hufv. Tit.) Fornyadt Utlåtande, om hegardt fortfarande LöneAnslag åt Lärarne vid Stockholms Stads Undervisningsverk-. (U.-A.) Utskottets Utlåtande N:o 137 i denna fråga, hvilket af H. R. o. A. samt H. PrestcStåndet bifallits, och hvarvid hos V. BorgaPeStåndvt några anmärkningar icke blifvit gjorda, är från H. B ondeSt&ndet till Ut* skottet återremitteradt, i anledning af ett utaf Halis Jansson från Elfsborgs Län afgifvit anförande, hvaruti någre andre af Ståndets Ledamöter instämt, af det innehåll: att, då Allm.
Hvar och en af härens stridande del, ifrån och med soldat t. o. m. kapten, anses från och med den dag han till pension är berättigad såsom från tjensten afgången, samt uphör att åtnjuta innehafvande befattning åtföljande lön, hvaremot han ifrån nämnde dag eger att sin pension beräkna; för major, som fortfar att vara tjenstbar, gäller deremot före g: de föreskrift ej förr än vid fyllda 00 lefnadsår; för Brigad-chefer och alla deni som hafva förtroendeembeten, är ingen ovilkorlig tidpunkt bestämd, då de på pensionsslaten skola öfvergå, utan är detta endast och allenast beroende på K. M:s nådiga pröfning. Hvar och en af arméens icke stridande del eger att å pensions-staten öfvergå vid fyllda 00 lefnadsår. Utom det anslag af 50,000 r:dr, som Arméens-pensionskassa af Statsverket lillgodonjuter, tillfaller äfven nämnde kassa den besparing af tjenstgöringspenningar, som upkommer genom befälets permittering. Utöfver den summa af 139,427 r:dr, som ut gifts-staten uptager för manskapets allmänna pensionering, finnes anvisad en summa af 10,000 r:dr till bestridandet af det värfvade manskapets pensionstillökning. Dessutom skall till sistnämnde ändamål äfven användas de besparingar, som upkomma genom permittering af värfvadt manskap. Såsom ytterligare medel att, bereda dem, hvilka under en lång och mödosam tjenstetid tillhört arméen, en för ekonomiskt bekymmer fredad ålderdom, skola, sedan samtlige inom riket befintlige postkontor blifvit, med hänseende till inkomsterne, fördelte i 3:ne lika delar, f deraf tilldelas från tjensten med pension afgångne officerare och underofficerare, hvilka ega familj och befinna sig i behöfvande omständigheter. Af samma anledn. skola afskedade korporaler och soldater företrädesvis blifva, då de dertill äro förtjente, använde vid den lägre tullbevakningen. Ang:de pensioneringen af militäre embetsoch tjenstemäns enkor och barn blifva föreskrifterne oförändrade.
Associerade drefvo först denna inrättning med vinst j Staten nu med en årlig förlust af 8 i 9 procent utom räntan. Jag medgifver, att så länge Lag och Opinion såsom brott stämpla hvarje utlåning mot en ranta, som kan vid lån på lös pant motsvara de större omkostnaderne, besväret och risquerne, och således hederligt folk sällan utan förlust kan befatta sig med en sådan rörelse, torde någon anstalt för att hindra de fattiga att falla i verkliga ockrares och Judars händer, vara nödig. Men jag inser intet skäl, hvarföre Statskassan skall bestrida kostnaderne för en sådan inrättning i Stockholm mer än i hvarje annan af Bikets Städer, der behofvet med svårare tillgång på förtjenst för den fattigare klassen snarare torde påkalla en dylik. Men skulle man anse Stockholm ega några anspråk, efter en sådan inrättning redan finnes här, så tror jag, att Staten gjör mer, än hvad billigen kan fordras, om den till Stockholms Stad öfverlåter hela Assistanceinrättningen med dess Hus och alla tillgångar, mot villkor att Staden sedan bestrider dess underhåll. Skulle likväl icke detta förslag vinna bifall, utan man anser Staten böra fortfara såsom Priviligerad Procentare, så torde en total reorganisation af ifrågavarande Verk böra ega rutn och haren af Verkets äldre Tjenstemän dertill redan 18to uppgifvit ett för - 46 Ben 3 Oclobtr J, m. slag, som torde förtjena afseende. Det lärer idta behöfva bevisas, huru olämplig en Collegialforvältning är af ett Verk, hvars enda föremål är att utlåna på pant 200,000 R:dr, äfvensom att fördetta Föremål underhålla en Eivbetsmannarkara af egenteligen endast hvad i Handelsoch Krämarestil kallas Betjenter. Rörande den kostnad Staten kunda få vidkännas vid indragningen af AssistanceContoiret, genom pensionering af dess Tjenstemän, så torde jag få fästa uppmärksamhet vid den betydliga skillnad, som inom denna personal eger ruin. Ringaste delen består af verklige Embetsman, som efter uppoffrande af sin hästa tid i det allmännas tjenst, stadna! inom Assistancen.
Horn framställt, ej kan vinna en ändamålsenlig lagstiftning i detta ämne, tror jag det ej är värdt att för en så obetydlig sak, som frågan om brännvinsskattén, äfventyra att göra mera ondt, än det goda man möjligen kunde uträtta; ty enligt flera upplysta ledamöters i BondeSt:,s utsago äfventyra!- man en mängd lagbrott och måhända äfven, att en mindre skatt än förut kommer att inflyta. Jag tillstyrker derföre bifall till BondeStts inbjudning, rörtde denna punkt. Hr af Ekenstam: Jag kan alltför väl förstå, alt R. aaS Den ao O c t o b e r f. m. o. Ari. ej vill höra någon justification af mitt sista anförande, hvarföre jag afslår derifrån och endast hänvisar till den reservation, sorn jag bifogat förra betänk, i denna fråga, och som visar, att jag icke mästerligen förvillat, utan mästerligen uppgifvit verkliga förhållandet. Hr Hjärne: Jag skall vara kort i min framställning. Frih. Boye har såsom skäl för den sats, han nu yrkar, sagt, att man genom denna beskattning skulle lägga en ytterligare tyngd på jordbruket; deremot har Hr Frih. vid ett annat tillfälle utgått från den olika åsigt, att han sagt, det skatten skulle läggas pä den supande, hvilken upplysning torde utgöra.ett tillräckligt argument emot Hr Frih. Hr Dalman har yttrat, att det varit svårt att sammanjemnka meningarna i denna fråga, och såsom en slutföljd deraf yrkat, att man borde instämma i BondeStts beslut. Jag tror deremot, att frågan nu är på den punkt, att meningarna äro temligen sammanjemnkade eller åtminstone nära att blifva det; ty då PresteSt. bifallit denna punkt med en obetydlig förändring, och BorgareSt. helt och hållet bifallit den, samt Ii. o. Ad. är på vägen att gilla densamma, finner jag sammanjemnkningen nara verkställd. På det politiska skäl, Hr Dalman anfört, fäster jag icke afseende; ty för att bestämma min mening i detta fall begagnar jag ej andra skäl än dem, som utgå från rättvisan och min egen öfvertygelse. H. Ex. Hr Gr. o.
Landtbruks-institut för närvarande i de för elevers herbergerande afsedda rum icke utrymme för flere än 18, ehuru i allmänhet ett något större antal kunnat vid Institutet antagas dymedelst att ogifte lärare afstått de rum, som möjligtvis kunnat af dem undvaras, Stats-Utskottets Utlåtande JVs 99. 43 och hvilka då blifvit till elevers inhysande använda. Genom den föreslagna byggnaden är beräknadt att, med bibehållande af de nu befintliga elevrummen förskaffa bostad åt ytterligare ett antal af 20 elever och lärer för det sålunda förökade antalet elever undervisningen kunna med nuvarande lärarepersonalen bestridas, äfvensom hittills vunnen erfarenhet ådagalägger att samtliga elevplatserna kunna förväntas städse blifva besatta. Då sålunda genom uppförande af den nu föreslagna byggnaden, hvilken jemväl i öfrige delar vitsordats vara för Institutet behöflig, tillfälle kan beredas för ett betydligt ökadt antal elever att begagna undervisningen vid Institutet, synes detta byggnadsföretag vara för ifrågavarande undervisningsanstalts ändamålsenliga verksamhet och utveckling af den angelägna vigt, att detsamma icke vidare bör uppskjutas; utan tillstyrker Utskottet att Rikets Ständer för berörda byggnad anvisa i jemnt tal 109,000 ll:dr, att enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition från RiksgfiIds—kontoret utgå. 19:o. Enligt hvad af Statsråds-protokollet (pag. 33—42) inbemtas. hade Styrelsen för Alnarps Landtbruks-inslitut, uti underdånig skrifvelse den 28 Juli 1862, —jemte anhållan att för en agrikulturkemisk försöksstations ordnande vid nämnda institut måtte hos Rikets Ständer äskas de belopp, hvilka Landtbruks-Akademien uti afgifvet betänkande föreslagit, tillika gjort underdånig framställning om behofvet af dels tillökning i Institutets nuvarande till 18,000 R:dr bestämda årliga anslag, dels särskilda anslag för en gång till nybyggnader m. m I afseende å behofvel af tillökning i årsanslaget hade Styrelsen afgifvit fullständigt förslag till stat för Institutet, upptagande: Till lärarnes aflöning R:dr 17,100.