Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans opartiskhet i förhållande till konkursboet torde ej heller böra deraf lida; ty det tillkommer i alla fall icke honom att å borgenärernes vägnar öfvervaka det sätt, på hvilket en annan auktionsförrättare skulle fullgöra sitt uppdrag, och, om klander af hans verksamhet såsom auktionsförrättare skulle af borgenärerne väckas, måste det förhållande af motpart till borgenärerne, hvari han på sådant sätt råkade, utgöra ett verkligt jäf, som borde föranleda Eätten till hans entledigande från ombudsmansbefattningen. Någon verksammare garanti emot ombudsmannens missbrukande af sin ställning såsom sådan torde icke finnas, än den genom 42 § Eätten eller domaren medgifna rättighet att, när så skäligt finnes, skilja ombudsmannen från befattningen, utan att denne ens må föra klagan deröfver, och att uppställa särskilda förbud emot de Lag-Utskottets Betänkande Jt£ 38. 9 de olika slag af missbruk, hvartill en ombudsman kan göra sig skyldig, torde icke vara möjligt. Utskottet får alltså tillstyrka, 7:o att Erik Jonssons motion må lemnäs utan vidare afseende. § 47. I denna § är stadgadt, bland annat, att under anslagstiden fast egendom skall värderas, “såsom i Utsökningsbalken sägs“. Häremot har Jonas Jonasson i sin ofvanberörda motion anmärkt, att värderingen borde ske, “på sätt om utmätt fastighet är stadgadt". Någon annan mening än den af motionären uttryckta, torde, enligt Utskottets uppfattning, ej heller rimligen kunna dragas ur 47 §:s ofvan citerade ordalag. Då konkurslagen i detta fall hänvisar till Utsökningsbalken, kan nemligen dermed ej afses nämnda balks ursprungliga lydelse, utan hänvisningen omfattar uppenbarligen äfven de i sednare tider utkomna författningar, som ändra Utsökningsbalkens föreskrifter i 6 Kap. om värdering af fast gods, till följd hvaraf Kongl. Förordningen den 27 April 1810 måste vara äfven på värdering af konkursmassas fastighet tillämplig. Då motionärens framställning i denna del tydligen grundar sig på ett missförstånd, hemställer Utskottet vördsamligen, 8:o att den må lemnäs utan vidare afseende. § 59.
Ständer skulle d?tt^ SS StatsUtsL Betänkanden. bifalla, torde i underdånighet hos Kongl. Majd anhållas örn utbetalning af tryckningskostnaden härtill utaf RiksdagsUf giffsMedlen. Stockholm den ia Januarii 1818- N:r 20, Riksens Högloft. Ständers StatsUt* skotts Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Kådiga Remiss, i fråga om f ortfa* rande af Statsanslaget för Fattigvårdsinrättningen i Carlskrona. Sedan uppå RiksdagsFullmägtigens för Carlskrona Stad vid sista Urtima Riksdag gjorde framställning, RiksensStänder, i anseende dertill, att mängden af Fattige i berörde Stad vöre så stor, att Stadens Invånare icke kunde förmå dem alla underhålla, samt enär de behöfvande^ större antal, där än annorstädes, härledde sig därifrån, att vid ÖrlogsFlottan och Kronans Warf måste användas Krigsmän och Arbetare, som efter det de tjent med knapp utkomst, af alder eller olyckor dels sjelfva blifva utur stånd satte att sjg försörja, dels ock vid sin afgång efterlemna Enkor och Flarn i fattigdom, funnit skäligt att anslå ett bidrag af 3,000 R:d årligen utaf StatsWerkets medel, att till nästa Riksdag utgå, såsom understöd för den i Carlskrona gjor. de Fattigvårdsoch Arbetshusinrättning; så har, till följd af Kongl. Maj:ts vid Nådig fast, StatsUtsk. Betänkanden, 39 gtällelse häraf, under den 12 Julii 1815 gifne befallning, Landshöfdingen i Länet till Kongl. Maj:t , aflämnat underdånig Berättelse om förhållandet med omförmälte Inrättnings Förvaltning och nu varande belägenhet, samt därvid anfördt angelägenhet deraf, att berörde understöd måtte fortfarande bestås; Och har Kongl. Majrt, enligt härå meddelad'
Hvad Hr Brakels yttrande om sjöförsvarets nuv:de ställning beträffar, så vill jag icke inlåta mig i någon strid med honom, emedan detta är ett ämne, som jag icke tilltror mig att bedomina. Jag vill blott anmärka, att om, såsom han ansett, vederbörande höga auktoriteter hafva en längre tid sofvit, så skulle något mera lugn å hans sida, i hvad flottans angelägenheter rörer, säkerligen icke vara skadligt hvarken för honom sjelf eller för saken eller för detta hus. Jag anhåller fortfarande om afslag å Utsk:ts hemställan. Hr Brakel: Jag afstår ifrån mitt yrkande och anhåller om bifall till Utsk:ts Betänk. Frih. Sprengtporten: Hvad som hufvudsakligen ådragit sig min uppmärksamhet i denna fråga och hvarför jag äfven Yrkat afslag på Betänk:t, är den synbara inkonseqvens, som förekommer mellan Utsk:ts premisser och dess konklusion. Sedan Utsk:t sagt, att det ansåg det ej vara lämpligt att R. St:r nu inkomma med särskildt förslag till närmare bestämmelser i afseende på sjöförsvarets organisation, så slutar Utsk:t med en generel hemställan, hvilken ganska betydligt kan inverka på den nuv:de organisationen. Dernäst har jag fästat mig vid den omständigheten, att då Sverige har så vidsträckta kuster och det är temligen påtagligt att det hvarken för den aktiva flottan eller för landtarméen är möjligt att på alla punkter åstadkomma nödigt försvar, man likväl, utan att fästa någon uppmärksamhet på dessa förhållanden, föreslår en indragning af den enda militära kustlörsvarsstyrka, som vi ega, och hvilken, med förändrad organisation, måhända skulle blifva ganska lämplig för detta ändamål. Om det är möjligt att, utan men för rikets sjöförsvar, åstadkomma vakanser i båtsmanshåll inom de provinser, der rustningen är tryckande, så skulle jag tro att K. M. är berättigad att medgifva sådana vakanser, utan att R. St:r behöfva göra någon hemställan.
Deremot synes införsel af tackjern kunna utan betänklighet medgifvas, på samma gång, som, efter hvad hemstäldt blifvit och deruti äfven jag för min del i underdånighet instämmer, tillåtelse lemnäs till införsel af stångjern. Afsigten med en sådan tillåtelse, hvad stängjernet beträffar, är att bereda tillgång på utländskt jern för de behof, till hvilka det svenska jernet antingen icke utan alltför stor kostnad kan användas eller ock är mindre tjenligt än det utländska; hvarvid tillika vinst för landet uppkommer genom skillnaden i priset på det införda och det dyrare inhemska jernet, som till motsvarande qvantitet ytterligare kan ingå i den utländska handeln: på lika sätt kan, genom utländskt taekjerns begagnande för ändamål, dertill detta är antingen mera tjenligt än det svenska, eller i följd af lägre pris med större fördel användbart, det bättre svenska tackjernet besparas för ändamål, hvartill det lämpligast och med mesta fördel kan begagnas; och genom det utländska jernets införande under sådan form vinnes tillika den fördel, att arbetsförtjensten vid stångjernsberedningen kommer landet tillgodo. Naturligtvis bör härvid iakttagas, att en lämplig införselstull bestämmes till skydd för den inhemska jernhandteringen; och om denna tull fastställes till 25 procent af värdet eller 4 r:dr för stångjern och 2 r:dr för tackjern per skeppund, bör, när dertill läggas frakt, tolag och öfriga omkostnader, af införselsfriheten icke befaras något mehn för den inhemska tillverkningen, vare sig af stångjern eller tackjern, Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 13 icke ens i de fall, der den förra tillverkningen hufvudsakligen är beräknad på förbrukningen inom landet, eller det här tillverkade tackjernet, i anseende till beskaffenhet och användbarhet, står på samma punkt som det utländska.
M:s nåd. förslag lill ny Riksd.- Ordn. m. m. N:o 14, ang:de godkände förslag lill ändringar i rikets grundlagar ; samt N:o 15, ang:de riksdagens förlängande en månad. Uplästes ett från Wällofl. BorgareSt. ankommit prot.utdr. af d. 15 dennes, innehållande inbjudning till R. o. Ad. samt PresteSt. att förena sig uti det af Borgare och BondeStm beslutade bifall till 36 § af StatsUtsk:s utlåt. N:o 30, hvilken § afser frågan om K. Landtbruks-Akademiens räkenskapers öfverlemnande lill Kongl. Kammarrättens granskning. Begärdes på bordet. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr.: Som i anseende till min långt aflägset i detta rum innehafvande plats, de anföranden jag har att framställa, af mig sjelf upläste, icke torde komma att höras af längre fram i rummet sittande ledamöter, anhåller jag att någon af Riddarh.-kansliet må få upläsa desamma, hvilka, såsom tillhörande tvenne förut af mig väckta, till StatsUtsk. remitterade motioner, den ena ang:de e. o. tjenstemän, den andra om arbetare-bostäders upförande, torde få till nämnde Utsk. remitteras. I anledn. häraf uplästes och remitterades till StatsUtsk. 2:ne af Hr Liljenstolpe nu inlemnade sålydande anföranden: l:o Då jag anser mig icke kunna upskjuta längre med att, hvad beträffar den utaf mig afgifna motion ang:de e. o. tjenstemännens närvar, ställning, meddela de uplysningar ifrån utlandet, hvilka jag, vid motionens remitterande till H. StatsUtsk., tog mig friheten omnämna af mig införväntades — får jag sådant meddelande nu äran fullgöra, ehuru ifrån missionen i Frankrike äskade uplysningar i ämnet ännu saknas.
Sparre synes äfven fortfarande förbise, att det icke allenast är de timmar, läraren är sysselsatt i skolan, som taga hans arbete i anspråk för skolans bästa. Han måste äfven i hemmet genomgå och med rättelser, der så behöfves, förse de skripta, lärjungarne uppsatt. Hepetitioner m. ni. d., förhör och tentamina i hemmet upptaga också en icke obetydlig tid. Om man således äfven, på sätt Utsk:t föreslagit, stadgar 24 timmar, så blir det mer än nog för den nitiske läraren; hvarföre jag fortfarande anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. von Rosen: Afven jag får, i likhet med Frih. Cederström och Gr. Hamilton, tillstyrka bifall till Utsk:ts förslag i denna punkt. Det är visserligen sannt att 24 timmar i veckan, som det står pä papperet att läraren skall arbeta, icke är myc ket; men jag tror äfven att hvarje lärare kan upplysa om att ett betydligt arbete behöfves till beredandet af hvarje dags lektion. Afven torde det vara ett faktum att lärare i allmänhet äro, hvad man kallar, utslitne. Detta är till lärjungarnes skada» och V H. 11 162 Den 10 Juni e. m. således vöre det till deras fördel, om R. o. Ad. ville bifalla Utsk:ts hemställan. Frih. Armfelt: Utan att nu yttra mig om huruvida jag, i händelse Ståndet bifallit punkten om lärjungarnes läsetimmar, med min röst skulle bidragit till bifall af nu ifrågav:de punkt, så måste jag likväl säga, att då R. o. Ad. redan förklarat, att det icke anser lämpligt att yttra sig om tiden eller lärolimmarnes antal lör lärjungarne, så skulle det vara en särdeles oväntad inkonseqvens, om Ståndet nu, då det är fråga om antalet läsetimmar för lärarne, skulle antaga det afgifna förslaget. Men om det också i öfrigt vore önskvärdt att 24 timmar i veckan vore maximum för lärarnes undervisningsskyldighet, så skulle vi genom en sådan skrifvelse möjligen komma till det öfverraskande och obehagliga resultatet, att flere lärare blefve behöflige.
Direktionen i sammanhang härmed anmält, att den i Itiddarhus-Utskottets Utlåtande öfver Riddarhus-Direktionens berättelse vid förra Riksdagen omförmälde Stifts-kassans ännu obetalda fordran, på grund af ett utaf f. d. Öfversten Grefve von Schwerin, mot inteckning i åtskilliga fastigheter, utfärdadt skuldebref numera blifvit till fullo godtgjord. Sedan Utskottet inhemtat: ej mindre, att de af Direktionen innehafvande räntebärande obligationer till belopp af 162,300 Rdr utgjordes af: Jernkontorets insättnings-bevis ä (>% 19,000: — Skånska Hypotheks-Föreningens obligationer å 'å% 3,000: — d:o d:o d:0 å 4‘/2% 108,000: — samt Mälare-Provinsernas Hypotheks-Förenings d:o h 4Vj% ' 32,300: — än att af dessa obligationer 35,300 lldr Rmt, löpande med i^/%% ränta, genom Friherre Löfvenskjölds och Presidenten Äng. v. Hartmansdorffs testamenten tillfallit Riddarhuset; samt att de med endast sistnämnde ränta löpande Skånska Hypotheks-Föreningens obligationer, till sammanlagdt belopp af 105,000 Rdr, hvilka icke förr än den 1 Mars 1862 kunna till betalning uppsägas, blifvit redan före sista Riksdag i Maj 1856 inköpta, då stor svårighet ännu förefanns, att emot antaglig säkerhet göra större kapitaler fruktbärande, har Utskottet, med anmälan derjemte, att Direktionen icke vid något tillfälle begagnat den af Ridd. o. Adeln vid förra Riksdagen Direktionen medgifna tillåtelse, att på depositions-räkning hos Stockholms Enskilda Bank insätta eljest icke fruktbärande medel, skolat tillkännagifva, 10 Riddarhus-Utikottets Utlåtande N:o 7. att vid inventering af de fonderna tillhörande laneoch säkerhetshandlingar, Utskottet funnit dessa i fullständigt och behörigt skick. § 10. Uti denna g redogör Direktionen för det sätt, hvarpå Höglofl. Ridd. o. Adelns vid sistl. Riksdag åt
ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om Remiss till BancoUtskottet af Memorialen angående dels en utvidgad rättighet till omsättning af Lån i BancoDisconten, och dels ökande af den i Banken anslagne fond till oländig marks uppodling, dito. — om remitterande till BevillningsUtskottet af 1:0 ett Memorial, om ändring i 1815 års Bevillnings-förordning i afseende på Uppskattning af Bruks-egendomar och Bevillning deraf, dito, 2:0 ett Memorial, angående upphörande af den senast bestämda Tullen för utförande af Stångjern, i5; och 3:o Motionen, angående återupptagande af så väl all förr brukelig, som vidare till utfinnande möjelig Beskattning på Luxe och Öfverflöd, i5. — om Remiss till Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten af Memorialer, dels angående förändring af Flyttningstiden å Landet, och dels rörande tillåtelse att emellan Riksdagarne till Regeringen ingifva förslag till förbättrande af alla Styrelsens grenar, dito. —- om remitterande till Statsoch Banco - 179 Utskotten af Memorialer angående dels Financerne, dels förslag till Götha-Canals och Malmö Disfconters upprätthållande, m. m., och dels vidtagande af det beslut att inga nya utgifter må beviljas, 16.
Det är möjligt, att jag misstager mig; men jag grundar mitt omdöme på den kännedom om orten, jag sökt förskaffa mig. Hvad trävaror"beträffar, så, om, hvad jag icke tror, en utförseltull af 3o proc., såsom en värd ledamot nyss uppgifvit, är ålagd denna vara, är detta så högt och nedsättning borde då äga rum för alla provinser, som exportera denna vara. Jag tror, att det icke är klokt alt företrädesvis forcera skogshuggningarna der, hvarest återväxten går mest långsamt. Man kan icke ens beräkna, när en skog af storverksträn kan hinna återväxa i dessa hårda klimat. En mansålder är åtminstone icke dertill tillräcklig. Skogarna i dessa provinser äro redan betydligt medtagna i sednare tider. I händelse af sjökrig anlitas de betydligt, och jag tror, att man icke bör befordra alltför stora hyggen, såvida de skola tåla vid de starkare påkänningar, som kunna komma i fråga. Jag anser tullen 312 Den 12 Mais c. m. i hos oss verka föga på denna export; den beror på den större eller mindre efterfrågan, oell derpå återverkar hufvudsakligen den Engelska tulln. Dessutom skulle den föreslagna lindringen icke synnerligen inverka på de behöfvande folkclasserna, utan egentligen komma några stora sågverksägare till godo. Jag medgifver, att ett annat förhållande äger rum med tjärutillverkningen; ty den är verkligen en folknäring. Men lullafgiften, om jag minnes rätt, är för denna vara blott 3 sk. pr tunna, hvilket synes vara ganska obetydligt. Dessa båda artiklar utgöra egentligen landets exportvara. Ortens öfriga produetion af ladugårdsskötsel oell fiske säljes med mera fördel inom Riket. Hvad beträffar sådana alster, hvilka raan hoppas framdeles kunna blifva af vigt för orten, sora t. ex. pottaska, så äro de antingen redan fria till utförsel, eller ock kan en sådan frihet, gällande för hela Riket, utan svårighet af Regeringen beviljas. Men om man antager särskilda tullagar för särskilda provinser, skola stora olägenheter otvifvelaktigt deraf uppstå. De öfriga föremålen för motionen synas mig hafva lika litet skäl för sig, som det jag nu genomgått.