Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Departementets Kommando-expedition Förvaltningen af Sjöärendena samt aflönings-staterna vid flottans stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg: Penningar, förra anslaget afgår till 9:de hufvudliteln, Amiralitets-krigsmans-kassan anslagen ersättning för förlorade Lastoch Armpenningar S:a Tillkommer: förhöjd afgift åt första klassens matroser (nytt anslag) . arfvode åt artilleri-båtsmän och vice korporaler (nytt anslag) förhöjdt arfvode åt båtsmans-, kanonieroch matros-kor poraler (nytt anslag) Skeppsgossarnes inkasernering (öfverflvttning från underhålls anslaget) tillökning i jungmans portionspris (nytt anslag för förändring af flottans medicinal-stat (nytt anslag) . arfvode åt tygmästaren på % Af förra anslaget till flottans underhåll och nybyggnad, penningar Alfgår: till Förvaltningens af Sjöärendena stat (som ofvan), för skeppsgossarnes i Carlskrona inkasernering 3,568: 36. — arfvode ål tvgmästaren på Drottningskär . 182: 24. -— d:o åt en sjukhus-officer i Carlskrona 60: 588,497: 28. — S:a 3,811: 12. Beklädnadsanslag, hvilket här nedanföre upplages 60,160: — Skrifmaterialier m. m. för flottans stationer . 18,000: — För sjukvård d:o d:o 26,100: — För diverse behof d:o d:o 11,350: — .119,421: 12. Tillkommer: Förhöjd aflöning för handtverkare och timmermän (nytt anslag) 2,933: Tillökning i uppfordrade båtsmäns portionspris (nytt anslag) 12,105: 40. — Ersättning för indragna arrenden 3,000: S:a 469,076: 16. .18,038 S:a Häraf upptages under titel flottans nybyggnad här nedan . Återstår och uppföres såsom Flottans underhåll: Penningar .
I förhållande till armeens nödvändiga behof af sådan vapenöfning i fredlig tid, som gör henne bekant med något af krigets mera vidtomfattande rörelser och fordringar, och som icke bör inskränkas tilt för kort tid på bekostnad af armeens duglighet; och med antagande af nödvändigheten af truppers sammandragning till öfningsläger, som visserligen skola medtaga hvad som möjligen kan besparas under korta möten inom regrtenas stånd, och hvilken sammandragning åter icke är sednare tiders påfund, hvilket kan inliemtas af K. brefvet till Krigs-colltm den 12 Nov. 1766, hvari bland annat förekommer, att ”så väl Konung Carl XI, som ”flera utrikes makter hafva ock redan gifvit efterdömen och " bevis huru en aimée genom flera regztens sammandragande ”och öfning i fredstid, kan beredas att göra nytta i krig”; samt slutligen med beräkning ej allenast af tjenstgöringsdagar på stället, utan äfven marschdagar och sjukvårdskostnader m. m., som äro föremål för passevolance-fondens utgifter, — skall denna afgift befinnas för låg. Om jag dock icke tror, att passevolance-fondens intrader böra och kunna undergå en sådan nedsättning, af skäl, att ändamålet derigenom ej kan bestå, Önskar jag icke desto mindre lifligt, alt det särdeles af servituter tryckta jordbruket i detta fall så mycket snarare må tillgodonjuta all möjlig lindring, som, om ock soldatens underhåll under möten i så måtto är förenadt med rustningsoch roteringsbesväret, att det måste inverka på soldatens lega och öfriga förmåner, om knekte-contracten få sin i allmänhet ursprungliga , mot närvar, tidsförhållanden stridiga tillämpning, — 4 H. ät Den 18 Mars f. m. jag anser mötes-passevolanpe-afgiften hafva en sådan egenskap, att den kostnad, hvilken den skall surrogera, i samma man kan öfverskrida sina ursprungliga gränser, som kostnaden för arme'ens danande under fredstid är beroende af krigskonstens utveckling äfven i andra länder, och måste rättas mera efter deras, än efter våra egna fordringar.
Ásgarðr af áss, pl. æsir, (se § 10) och garðr, boning, gård. Iðavöllr, flitslätten, af ið, flit, och völlr, slätt, vall. Glaðsheimr, glädjens eller glansens hem, af glaðr, glad, klar. Vingólf, vännernas rum, af vinr, vän, och gólf, golf, rum. Hoenir, är ett af de få ord, som man ej kunnat förklara. Loðurr hänföres till det t. lodern, låga. Askr, askträd; Embla förklaras med alm, t. ulme; äfven med honträdet af asken. Guldåldern är oskuldens, fridens och bekymmerslöshetens tid, likasom barnaåldern och folkens frodetid. Denna tid är lycksalig, ty verksamheten går endast ut på den inre utvecklingen; först med nornornas ankomst får gudarnes verksamhet en riktning utåt. De skapa först dvergarne, d. v. s. jordens krafter måste utveckla sig för att förbereda människans skapelse, och sedan människorna, och dermed få de en hel verld af omsorg och bekymmer. Då är det slut med guldåldern. Treenhet. En i hedniska religionsläror icke sällan förekommande föreställning om en trefaldig åtskilnad inom gudamakten återfinnes äfven i våra hedniska förfäders religiösa åskådning. Tre väsenden meddela i Gylfaginning (Snorres Edda) konung Gylfe gudalärans innehåll. De heta der Hár (hög), Jafnhár (lika hög) och Þriði (tredje). I bestämdare former framträda de tre väsendena vid verldens skapelse såsom Odin, Vile och Vi (se § 3), samt vid människans skapelse såsom Odin, Höne och Lodur. Det är tydligt att Odins bröder äro blotta emanationer ur Odins väsende; de utgå från honom och föreställa blott andra sidor af den gudomliga makten. Deraf följer också, att de härledda väsendena ej äro de samma: Vile icke den samma som Höne, Vi icke den samma som Lodur. Om de vore de samma, så funnes intet skäl att gifva dem olika namn; men detta var naturligt, när man skulle gifva uttryck åt olika verksamhetsarter.
Låt dilettanterna ställa till bazar-spektakler och bazarförevisningar af alla slag och låt dem måla tailor för välgörande ändamål och sjunga romanser och spela piano — på något annat instrument våga de sig så sällan — men lemna konstnärerne i ro och betåla dem för hvad de skapa, vare sig i toner eller i färg eller i lera. Skall man för det man är konstnär vara skyldig att arbeta utan ersättning? En konstnär i vårt land är fattig, » skall så bli ». Gör honom icke fattigare än förut! Vänd er tillbankdirektörerne och låt dem betala hela kalaset för de fattiga. De hafva råd till den utgiften. » Men konstnärerne taga nog sin skada igen », invända kanske bankdirektörerne, » och låta betala sig rätt duktigt i andra fall. » Icke i vårt land! Om det är sant, att Adelina Patti V har rätt bra inkomster, till och med kanske öfyer måttan stora arvoden för några få operaaftnar, så hade väl icke fru Michaeli något ens dit åt, och hennes efterträderskor — jag menar naturligtvis de som beträda samma tiljor som hon, icke de som sjunga som hon, ty dem har jag ännu icke lyckats få höra — äro ej heller synnerligt högt aflö-nade, icke ens i förhållande till våra svenska tillgångar. Huru stora inkomster har en Oscar Arnoldsson, en Knut Almlöf? Tror ni kanske, att en Edvard Swartz har större lön än ett dugligt kontorsbiträde som i några år åtnjutit sin husbondes förtroende? Väckte det icke ofantligt uppseende, då Alfred Wahlberg nyligen fick 7,000 frs här i Sverige for ett stort landskap. Fick Edvard Bergh någonsin den summan af en enskild svensk köpare? Det har man aldrig hört. Sex tusen kronor för en af svenska staten inköpt tafla anses ju for något storartadt. Det är möjligt, att Julius Kron-berg kan, tack vare mycket förmående konstälskares mellan-komst, på flera håll skrapa till samman tio tusen kronor för sin » Våren ». Men är den summan verkligen motsvarande konstverket? Huru mycket har ej konstnären sjelf betalt i omedelbara utgifter för taflans åstadkommande? Meissonier får mera for sina taflor, Hans Makart också, och flere andra af samtidens utländske målare. Våra konstnärer gäldas icke ens i förhållande till våra tillgångar.
Dessa flickor ge en handräckning än här, än där, men det synliga resultatet af deras arbete är många gånger så obetydligt, att deras matmödrar lätt få den föreställningen att de, äfven när de arbeta från morgon till kväll, snarare äro tä- rande än närande medlemmar i hushållet. Men låt en sådan flicka ägna ett par timmar om dagen åt arbete vid stickmaskinen, så kommer saken att te sig helt annorlunda. Både hon själf och hennes husbondefolk skola minsann finna sig belåtna med resultatet af hennes verksamhet. Äfven vill jag rekommendera maskinen för de hem, där ett par hundra kronors besparing årligen är af afsevärd betydelse, ja kanske till och med utgör villkoret för en tryggad ekonomi. Och sist, men ej minst, bör denna maskin kunna med stor fördel användas af kvinnor — i synnerhet i småstäder och på landsbygden — hvilka för sin utkomst äro hänvisade till sina händers arbete. Säkert torde vara, att ingen, som skaffar sig denna präktiga medhjälpare i hemmets verksamhet, ångrar köpet; och i de familjer, där den vinner inträde, kommer den utan tvifvel att visa sig mer oumbärlig än symaskinen. G. L till hushållet. Härmed menar jag de » gåfvör in natura », hvarmed lärarinnan uppvaktas antingen af barnen eller af mödrarna själfva. Jag fick ganska ofta besök af bondhustrurna, och då hade de ibland ett och annat med sig. Dialekten kunde vid sådana tillfällen vålla misstag, som voro lustiga nog, på grund af de egendomliga benämningar de hade på åtskilliga saker. Så kom en gång en vänlig gumma för att hälsa på mig på aftonkvisten och, räckande mig en flaska, frågade hon: » om ej goä läjrarinnan ville hålla te ' goä me ' lite ' päjron ». Och jag som var en riktig fruktvän, blef alldeles förtjust, gick efter en servet, hvarpå jag utan krus tömde ut innehållet. Gumman såg förvånad ut, men jag betydligt » snopen », då en hop vanliga hederliga potatisar med dithörande jordklunsar rullade ut på den hvita duken. En annan gång kom en liten parfvel och hälsade från » mamma » samt bjöd mig på » mjölksäppä » — hvilket helt enkelt var oskummad mjölk.
Hade ett omkossnadsFöfslag på 8 å 10 Millioner för 1809 års Ständer blifvit franilagdt, skulle de säkert nekat privilegium till företaget: i öfvertygelse att det öf versteg privatas krafter att påkosta och säkert ligen inga Actietagare anmält sig. Efter hvad Herr Gustaf af Uhr uppgifvit, hafva misscalculer i de årlige arbetsplanerne stundom ägt rum. Och då, allt ifrån början, man så gräseligen missräknadt sig, vet jag ej hvad förtroende sorn bör sättas dertill, att för de nu pretenderade 1,650,000 R:dr Canalen skall blifva färdig. Hvem går i borgen derföre: att icke den summan 2 eller flere gånger dertill åtgår? Få sädanj sätt hafva Riksens Ständer, tid ef< 9o Deri |5 October f. m, ter annan blifvit inledde i desse oerhörde kostnader och de veta icke i denna stund deras utgift härvid, plade StatsUtskottet, efter den proposition derom, jag haft den äran att göra, af Kongl. KammarCollegium infordrat uppgift på de Hemman, Boställen, Soldaterotar, hemmansräntor m. m. som Staten mistadt igenom Canalgräfningen; så skulle man noga kunna beräkna hela omkostnaden för Staten. Lika som en hembghetsslöja betäcker den så mycket prisade nyttan af ifrågavarande Storverk; så synes en sådan undanhålla kännedomen af dess kostnad. Vid sådant förhållande och då sista kostnadsförslaget ej bör hafva mera förtroende än det första, anser jag klokast att Riksens Höglofl. Ständer, en gång för alla nu afsäga allt vidare understöd till Canalbyggnaden, men skänka Bolaget alla de summor, hvarmed Staten understödt arbetet: Likväl att Bolaget hädanefter ersätter Boställshavare med flere, deras årliga förluster: äfven sådane räntetagare, som eljest af Kronan skulle hållas skadeslöse. De sammansatte Utskotten anse nödigt att fortsätta understödet för Canalbyggnaden, emedan den eljest icke kan fullbordas, i hvilket fall allt hvad Staten bidragit, vore utan nytta användt och bortkastadt.
Han ville, att Adeln, Presteoch BorgareStm samfäldt, samt Stockholms Magistrat, skulle åtaga sig garantien och tillsätta hvar sin direktör eller kommissarie: dessa trenne kommissarier skulle prestera hvar sina trenne förmögne kautionister: desse nio kautlonister åter skulle bli censorer öfver administrationen eller revisorer: Konungen Den 2 November. 77 en kreditrörelse med pappersmynt, som, i sin utsträckning, oförenlig med dess natur af Depositionsoch Växelbank, tillika förlamade dess verksamhet som Slals-anstalt. Oredan hade nått sin höjd, då genom den år 1776 beslutade och kort derefter företagne realisationen, Banken återkom i det skick, att, enligt stadgade grunder, med klingande mynt inlösa dess utgifna sedlar. Ett orubbadt fortfarande af denna införda ordning, stadgades vid 1779 års Riksdag, som hufvudföremål för Bankens alla operationer; och i sådant afseende föreskrefs, att verkets egande redbara fond alltid borde bibehållas till 2/3, svarande mot dess Viixelbankoskuld, deruti likväl ej inberäknadt, hvad såsom lån på kort determinerad, lid utgått; samt att denna proportion efter hand borde bringas till fulla 3/4 och dervid framgent underhållas, dels genom Växelbanko-skuldens förminskning förmedelst årliga intressen och afbelalningar på Bankens fastighetslån, dels genom silfvers inlösen mot Bankens sedlar, då Rikets handelsförhållanden dertill gåfve anledning, och dels genom medgifven inskränkning uti Bankens vanliga och tillåtna utlåningar, samt lemnad rättighet för Banko-styrelsen alt dem tolall inställa, så ofta realisationens bestånd, i följd af oförulsedde händelser och tillfälligheter, hotades eller befunnos vacklande. (Se förekrifterne för Banko-styrelsen vid 1779, 1786 och 1789 årens Riksdagar.) Dessa grundsatser*) innehålla en lika sann och enkel, som städse gillig och tillämplig finanslära för Bankbolag, synnerligen för ett Bankbolag, som Sveriges, hvilket besitter det oerhörda privilegium, alt utgifva sedlar, hvilka såsom mynt i landet skola gälla.
Den minsta fiendtliga eskader skulle blifva oss fruktansvärd; vår värnlösa utrikes handel kunde när som helst och ostraffadt afbrytas; vi komme att dervid helt och hållet bero af fremmande hjelp ocb godtycke; och sjelfständigheten, detta urgamla arf, hvari Svensken sätter sin ära, sin lycka, blefve snart ett död t ord i vårt modersmål.» »Landet må då vara skyldigt sig sjelft att, så vidt tillgångar ne det medgifva och äfven om dertill skulle fordras någon uppoffring, försäkra sitt sjöförsvars bestånd och afvända faran af att se sig gå ur händerna de mångfaldiga fördelar, egandet af en fullt tjenstbar, om än icke talrik Flotta, obestridligen medför; och öfverlygad härom är det med tillförsigt jag vågar inför Eders Kongl. Maj:t i un derdånighet framlägga efterföljande förslag om de sjöförsvarets behof jag anser mest angelägna, samt de utgifter, till hvilkas bestridande jag, med anledning deraf, anser anslag böra af Rikets snart sammanträdande Ständer i nåder äskas. Men innan jag framlägger sjelfva förslaget, täckes Eders Kongl. Majit Nådigst tillåta mig yttra några ord med hänsigt till åtskilliga af de särskilda punkter, detsamma upptager.» »Bland dem, som uteslutande afse personalen och utom hvad som rörer Konstruktions-korpsens reorganisation, hvilken icke föranleder någon ökad utgift, före - Bil. M 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M i. i5 Itömma: Maskinist-personalens ökande och förhjelpande till högre aflöning, förbättrade lönevilkor för Matros-korpsen samt Flottans Befäls och Manskaps ändamålsenliga pensionering.» »Redan länge har bristen på Maskinister vid Eders Kongl. Maj:ts Flotta varit stor och, i den mån Ångfartygens antal ökats, blifvit allt mera kännbar.
Följden har alitsa blifwil att icke allt hwad ärfor, derligt warit, kunnat anstaffas och i ordning ställas, att dertillmcd stulder asamkats, och alt genom ut, gifter som ej tala längre uppskof innewarande ars penningebehof för Militaire, och Förswars-werken rvupit lill En Lillion Tvåhundrade Ätta Tusende Åttahundrade Åttatio Riksdaler, skulderna fran de twänne föregående arén oberäknade. Emedlertid har Kongl. Maj-.t icke ästat förhöj, ning i den Million R:dr, som till underhallande af Rikets förswarswerk är godkänd och bestämd, men att blott fran detta anslag ma stiljas sadane pafö, ringar, hwilka i dej; första beräkning icke ingått. Kongl. Majit har deremot fordrat, att erhålla för de twänne nästförfiutne arén, hwad a den anstagne Summan ännu icke utfallit, för att dermed kunna reglera Defensionswerkens stater och liqvidera fiust berna till förledet ars stut, samt för innewarande ar och framgent det anstagne beloppet oafkortad. Kongl. Maj:t har härwid tillaggt, att da, efter afdrag af Den i Majk. 199 de löningsutgifter, som äro påförde den till Förswarswerkec bestadoa Summan, hela tillgängen för de Mlilaira Statsbehoswen, derca ar warit instränkt till 688,259 R:dr, och Rikets närwarande belägenhet pakallcu utan allt uppehåll anskaffandet af en del deraf, har Kongl. Maj-t nödsakatS anbefalla Dest och Rikets Stars-Contor, att inom Junii manads stut derpå utbetala 500,220 R:dr; kunnandes iemwäl för arekS sednare hälft, återstoden för de föregående arén och hwad Kongl. Majit för innewarande ar ästat, icke utan äfwentyr umbäras. Kongl.
— Det fördelaktigaste, för att komma till ett önskvärdt resultat i denna fråga, vore, om den omfattades af regeringen, och om, med de många medel, som en styrelse har till sitt förfogande. ett förslag kunde uppgöras, utan att man behöfde anlita några komitéer. Jag anser dock att man bör gå styrelsen i förväg och således undanrödja alla obehagliga konflikter. Då det nu är min innerliga öfvertygelse, att klokhet och rättvisa gemensamt mana tili antagande af det Sammansatta Utsk:ts för - Den 28 Mara f. m. 361 slag, att gästgifveri-, hålloch reservskjutsen samt postskjutsen må skiljas från jordbruket, så anhåller jag att R. o. Ad. måtte bifalla Betänkit. Gr. Liljencrants, Gust. Fredr.: I likhet med de fleste talares här uttryckta åsigter, anser visserligen äfven jag att skjuts-skyldigheten på många ställen i landet är en svår tunga, men jag bestrider deremot att i sednare tider denna tunga i allmänhet kan anses vara af sådan beskaffenhet, att man bör vidtaga så genomgripande åtgärder, som det sammansatta Utsk:t föreslagit. Uti den al mig väckta motionen har jag sökt utreda förhållandena och äfven framställt förslag till att undanrödja de hufvudsakliga olägenheter, som nu i sjelfva verket vidlåda skjutsningsbestyret, och jag tror, att om man vidtager de åtgärder, hvilka jag föreslagit, så skola alla giltiga anledningar till klagomål förfalla. För min del kan jag icke medgifva att jordbruket bör befrias från ett onus, hvilket det under en längre tid burit, utan att det skulle gifva någon slags ersättning, eller att denna tunga hvälfves på andra medborgare, utan att något egentligt skäl till en sådan öfverflyttning kan förebäras. Jag har visserligen hört isynnerhet en talare, under inflytande af en, som mig tycktes, alltför lågande inbillning, framdraga taflor, hvilka icke hafva någon motsvarighet i verkligheten. Afven har jag hört talare framställa skjuts-skvldigheten som ett slags träldomsok, men detta kan jag aldrig komma att underskrifva.
Men uttrycket bör betraktas i sitt sammanhang med hvad Justitiae-ombudsmannen på flera ställen yttrat, nemligen att han önskade Högsta Domstolen mera tid och rådrum för frågornas fullständiga diskussion, än nu deråt kan lemnäs för det öfverhopande arbetets alltjemt tillväxande mängd.” Också hafva revisionssakerna, utom andra inål, för denna Domstol under de sednasle fem åren nära fördubblats. Jag hemställer, om vid sådant förhållande uttrycken kunna anses förnärmande? Särskildt reserverar jag mig mot den meningen, att deruti skulle ligga någon missaktning mot Högsta Domaremakten. Det Höglofl. Utskottet förblandar uppenbart den aktning, som Justitiae-ombudsmannen är skyldig Högsta Domstolen i allmänhet, och den han kan vara skyldig att visa ett eller annat dess domslut. Till de sednare slår denna Embetsman ej i något subordinations-förhållande. Han 16 Lag-Utikotteti Utlåtande, N:o 4. är tvärtom tillsatt att granska den och uppgifva hvad han finner felaktigt i lagskipningens tillstånd älven inom denna domare-instans. Om Justitiaj-ombudsmannen, då han nu för andra gången framhållit sin mening, att Domare bör pröfva lags giltighet, velat göra satsen praktiskt gällande, kan jag för min del ej afgöra, men anser mig dock ej berättigad, att af hans yttranden draga slutsatser, dem han måhända sjelf ej åsyftat. Tillräcklig anledning för frågans upptagande till ny pröfning at denne väktare öfver Svenska folkets frioch rättigheter, torde man finna i Regeringsformens 87 §. Visst är emedlertid, att hvad han i detta ämne framställt, bevisar en så oinskränkt aktning för Domaremakten, att de, som i detta afseende haft otillfredsställda anspråk, böra känna sig försonade. Jag anser derföre
Uppbördsmannen Treslow och Majoren Weinbergs sterbhus, 1,786 R:dr 2Ö sk. 9 i:st., samt Tygvaktaren Zelling 178 R:dr 3g sk. 3 r:st.; hvilka tvenne sistnämnda fordringsposter under revisions-åren tillkommit. Artilleri-Afdelningen. (Extra Stats-anslag.) Räkenskaperna äro för begge åren granskade i Kongl. KammarHalten utan anmärkning. Debet år 1810 år 1841. Balans från föregående året: Uppbörd: Besparda Handtverkarelöner m. m. Balans från föregående året: Utgift’. Kontant behållning . 36197:46. 5. Fordringar och Förskotter 17667:32. 3. 38.876: \i. 6. Summa i5o,25q: 7. 3. 67,297:20. 8. 1:0 Gevärstillverkningen har vid Husqvarna Faktori, år 1840» uppgått till 2,000 stycken, hvilka, enligt kontrakt, blifvit levererade efter ett pris al 19 R:dr 1 sk. iol rst., eller mot en sammanräknad belalningssum ma af 88078 R:dr 6 sk.; varande deremot för år 1841» då Faktoriägaren uppbar ett förskott af 19,000 R:dr, någon gevärsleverans icke verkställd. 2:0 Vid Norrtelje Faktori tillverkades och levererades, år 1840: i5o st. Vid granskning af räkenskaperna, så vidt de röra Carl Gustaf s Stads Gevärsfaktori> hafva Revisorerne, bland annat, inhemtat,att kostnaden för 6 st., under år 1840 tillverkade, Modellstudsare uppgått till det betydliga beloppet af 481 R:dr 12 sk. 8 r. Banko; —att 2:110, under samma år till verkade, dylika Studsare kostat tillsammans 296 R:dr 45 sk. — 152 — 5 r., samt ett så kalladt Vallgevär 106 R:dr i sk, 6 r.; — alt^ast.
Allmogen i hvart Härad välje, efter Hemmantalet, till Riksdagsman af Bonde-Ständet, den, inom Häradet boende och besutten, Krono-, Krono-Skatteeller Frälseskatte - Hemmansegare, hvilken icke tillförene hört till annat Riks Ständ, eller någon ordinarie beställning i Rikets tjenst innehaft. Vil - se Manufacturister och BruksIdkare på Landet vare berättigade att förena sig med närmaste Stad, för att der, i man af erläggande Stadzafgifter, deltaga i Riks da gsmanna-valen, och jemväl sjelfve kunna till Fullmägtige för Staden väljas. i5* Samtlige inom hvarje Härad boende, besutne Egare af Krono-, Krono-Skatteoch Frälse-Skatte Hemman väljer inom sig, efter Hemmantalet, en Riksdagsman för BondeStåndet, hvilken ej till något annat Stånd hörer, eller någon beställning i Rikets tjenst innehafver. Ingen ma i valet deltaga, sorn 64 ConstitutionsUtskottets b e.t änkan den. ja flere Härad förena sig om en Fullmägtig, vare sådant dem obetaget. sjelf cj väljas kan. Vilja flera Härad förena sig om en Fullmägtig, vare sä dant dem obetaget. $• 17- Sista Puncten. Dessa medel skola för BorgareStåndet af Magistraterne och för Bonde-Ståndet af KronoFogdarne, utan särskildt arfvode utan särskilt arfvode uppbäras och redovisas. Dessa medel skola för BorgareStåndet af Magistraterne och, hvad särskildt beträffar Brukens och BergsManufäctur ernns Fullmägtige, af Bergs - Fogdarne, samt för BondeStåndet af Krono-Fogdarne, utan särskildt arfvode uppbäras och redovisas. §. 91. Sista Punkten öfversända. öfversända. Klagomål öfver RiksÖfver de val till dags.