Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet tror derföre, att tillförseln af victualie-varor för hufvudstaden framdeles skulle, långt ifrån att förminskas genom borttagande af ifrågavarande, Finland tillagde, handelsförmoner, snarare ökas derigenom, att, under skydd af lämpliga lullafgifter, Svenska landtmannen finner tillfälle öppnadt att kunna ingå i täflan med ett främmande lands producenter; samt att den af sig sjelf uppkommande concurrencen icke allenast kommer att motverka uppjagade pris på nödvändighetsvarorna, utan äfven att bidraga dertill, att en större uppmärksamhet egnas åt ängsoch boskaps-skötseln, och således denna med landets naturliga beskaffenhet så öfverensstämmande näringsgren derigenom inom korrt vinna den förkofran, att den för närvarande ganska betydliga import af victualievaror, hvilken med ett ändamålsenligt användande af landets egne tillgångar aldrig bordt ega rum, efter all anledning snart skall upphöra. Med fästadt afseende sålunda å de stora fördelar, som af den ifrågavarande, Finland förunnade, handelsförmonens upphörande böra för landet i allmänhet uppkomma, får Utskottet vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att den, uti Additionel Artikel till Handels-tractaten emellan Sverige och Ryssland af den 8 Maj 1838, Finska produeter vid införsel till Sverige, på sätt en denna Tractat bilagd Tariff närmare utvisar, medgifna lindring i tull, hvilken med innevarande års slut tilländalöper, icke måtte vidare förlängas, utan dessa produeter, Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande j N:o 77. 7 från och med nästa år, blifva underkastade samma tullafgifter, som i allmänhet af Rikets Ständer å inkommande varor blifva bestämde. Stockholm den 31 October 1844. Häremot reserverade sig Herr Åldermannen Boström. N:o 77. Ank. till Exp. Utsk. den 6 Nov. kl. 1 e. m.
Det enda skäl, som inom Conslitutions-Utskottet förekommit för denna vägran, har varit den grundsatsen, att Stånden icke skulle ega rätt att första Riksdagen afslå af Constitutions-Utskotlet framställda förslag till Grundlagsförändringar, hufvudsakligen på den grund, att Constitutions-Utskottet anser Grundlagens stadgande, att Rikets Ständer ej få första Riksdagen öfver ett grundlagsförslag besluta, hafva äfven afseende på bestämmandet af sjelfva grundlagsförslagets innehåll såsom förslag. För min del har jag gjort mig ett annat begrepp om detta stadgande. Till afgörandet af hvarje sådan fråga, fordras nemligen två alldeles olika slag af beslut; del ena hvad j och således äfven om något af förslaget skall hvila till nästa Riksdag; den andra, om detta sålunda genom det första beslutet bestämda bör slutligen antagas till Grundlag eller förkastas. Det är i min tanka endast det sista slags beslutet, som Grundlagen åsyftar, då den förklarar att beslut ej första Riksdagen kunna fattas, men icke åsyftar det förstnämnda slaget af beslut, hvilket tvertom måste just fattas den första Riksdagen och icke ens kan uteblifva. Jag erkänner emedlertid gerna, att Grundlagen i detta fall är i hög grad otydlig och obestämd. 56 §. Regerings-Formen synes antaga, att åtminstone något af ett grundlagsförslag, en gång framställdt af ConstitutionsUtskottet, bör hvila till nästa Riksdag, hvilket supponerar, att ett förslag icke får första Riksdagen helt och hållet afslås, utan blott förändras. 81 §. Regerings-Formen stadgar uttryckligen, att endast då afslag kan ega rum på en Kongl. Proposition, när Constitutions-Utskottet densamma afstyrkt, hvilket supponerar, att hvad Constitutions-Utskottet tillstyrktj, ej får afslås första Riksdagen: så att den skilnaden göres emellan enskilda motioner och Kongl. Propositioner, att de förre kunna afslås och undertryckas redan i Utskott, men de senare måste både i Utskottet afstyrkas och af Stånden afslås, för att undertryckas.
Ej må iörord göras om annat än makarnes giftorätt; och denna rätt må icke, hvad fast egendom angår, lill förfång för dem, som dertill bättre rätt å den tid hafva, utsträckas utöfver en tredjedel af nämnde egendom. Äktenskapsförord skall &c. &c. Kap. 10. §. 1. Till makars bo hör allt, hvad de ega, då de sammanvigas, så ock det de sedan ärfva eller förvärfva. §. 2. Samfälld är den egendom, hvari man och hustru, efter lag eller förord, hafva gifto-rätt; och vare giflo-rätten deri hälften för hvardera. Enskild är den egendom, hvari endera gifto-rätt ej njuter. §. 3. Man och hustru hafva, efter lag, gifto-rätt i ali boets lösa egendom, så ock i all fast egendom, som under äktenskapet lorvärfvas. Varder under äktenskapet egendom, genom gåfva eller testamente, till ena makan gifven med vilkor, att den honom eller henne särskildt tillhöra skall; i den egendom njute andra makan oj gifto-rätt. §. 4. I fast egendom, som ena maken före giftermålet egt eller sedan älfver eller, utan sådant vilkor, som i §. 3 sägs, genom gåfva eller testamente erhållit, deri ege den eflerlefvande endast giftorätt till en tredjedel. §. 5. Bortbytes under äktenskapet ena makens enskilda fasta egendom emot annan fast egendom, håfve ock den make enskild rätt till den tillbylta. Är mellangift i annan egendom eller penningar gifven; då höre ej mera af den tillbytta egendomen samma make enskildt till, än sorn mot den bortgifna svarar. §. 6. Samfälld vare all inkomst eller ränta, som för makes enskilda egendom löper, så ock gröda, som å enskild egendom bergad är, intill dess make dör eller dom till skillnad i äktenskap laga kraft vunnit. Arfda-IUdkcn.
Jag tycker nästan för min del, att man kommer rättvisan närmast derigenom, att man återgår till Utskls förra utlåt, i så måtto, att man Sätter en markegång i Nov., som gäller för leverering in natura, oell den andra i Mars månad, för att bestämma medelpriset, blott med den skillnad, att medeltalet tages af 10 i stället för af 5 iir, De, sorn frukta, att årsmarkegången blefve för låg, om den sättes i Nov., emedan priset då ännu icke kan med säkerhet besläinmas,' böra besinna, att detta förhållande kominer räntetagaren tillgodo i så måtto, att räntegifvaren, som vill betala in natura, då skall erlägga desto större skillnad emellan 10 års medelmarkegångsprisct och årsmarkegångens lägre pris. Dan 19 Januari e. ni. H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm, ankom och emottog klubban. Hr Gunther, Carl Gust.t Genom de förändringår, StatsUtsk. gjort i det förut uti utlåt. N:o 273 framställda förslaget, anser jag de hufvudsakHgäste anmärkningarna mot detta förslag vara undanröjda. Jag tackar StatsUtsk. för de betydliga modificationer, Utsk. gjort i sitt nu framställda förslag, hvarigenom detsamma kan antagas, såsom redan är gjordt med föregående punkter, ehuru förslaget icke innefattar en så vidt omfattande reform, som K. M:s nåd. propos. åsyftade, eller R. St:s und. skrifvelse af d. 25 Jan. i83o afsåg; men under närvar, förhållanden kan någon större reform icke verkställas, hvarföre jag anser Utsk:s förslag •Vara ett lämpligt försök, under afvaktan af en annan tid för att göra reformen bättre, då förhållandet sådant kan medgifva. Om man, såsom några talare yrkat, ville antaga TJtsk:s förslag uti utlåt. N:o 273 eller Hr Cederschjöld.? förslag, så skulle skatterna derigenom komma att förhöjas minst till 2Ö proc., och att antaga ett sådant förslag anser jag vara så mycket mera oriktigt, som såväl R. M:s nåd. propos. som R.
BondeStåndet bifallet och af de öfrige Bespective Stånden leinnadt utan anmärkning. 12:0 Vid Staten för Lifgardet till Häst hade Utskottet afstyrkt den äskade Lönetillökningen för högre Befälet, på den grund, att, enligt Utskottets förmodan, genom någon minskning i personalen, tillgång kunde beredas för de qvarblifvandes löneförbättring; och hafva, hos H, Ridd o. A. Herr Grefve Brahe, M. och Ur Frih. af Nordin, C. G., häremot anmärkt: att den genom K. Brefvet d. ig Febr. 1823 för Befälet på Besparingarne anviste, roen af Utskottet till uppförande å Stat ej tillstyrkte lönetillökning af tillsammans 325o Rtdr, endast utgjorde en fyllnad till vinnande af likhet med de lönebelopp, som Ofticerarne vid GardesRegementerne till fot åtnjuta; att Befälets större personal skulle vara nödig ej endast för tjenstgöringen inom Regementet utan äfven för vaktgöringar ni. 111.; att den af Utskottet föreslagne minskningen ej kunde på flere år medföra den afsedde tillgången, emedan det enl. 16 §. Reg.-Formen beror på hvarje individs eget godtfinnande, att från tjensten afgå; att, som den afgåeude måste anses berättigad till den accordsersättning, sorn han sjelf bevisligen erlagt, men någre serskildte Medel dertill af Utskottet ej blifvit anviste, t ' 7 afven denna utgift måste, och det i främsta rummet, af den indragne lönen godtgöras; samt att det ej kunde vara ändamålsenligt, alt genom ett af R. St:r nu lattadt beslut gifva Löningstagarne vid dessa Regementer hopp om förbättrade löneförmoner, men låta ,32 Stats-Utskottets uppfyllandet af detta hopp helt och hållet bero på nästkommande St:rs, vid då blifvande Statsreglering, fattande beslut. Utskottet har ej, i afseende på den ifrågasatte minskningen af befälet, velat föranleda till något R.
Inom ControUoch Revisions afdelningen: 1 Bokhållare-syssla vid vecko-afslutningen. 22,000. 12,800. 1,000. 5 BancoUt skottet 3 Memorial, N:o 62. 2 Bokhållare-sysslor för kontrollen mot Depositions-afdelningens kamererare. 10. Fjerde tjenstegraden. Åtta serskildta arfvoden för trägnare göromål å 100 åtföljande dessa arfvoden följande tjenster nemligen: Inom Depositions-Af delningen'. 3 contors-skrifvare, deraf 2:ne vid emottagningen och en för de olika formulairens numerering, utlemnande och anteckning. Inom Låne-afdelningen: 2 contorsskrifvare-tjenster, deraf förste skrifvare-tjensten vid guldoch silfver-belåningen och skrifvare-tjensten vid Låneafdelningens Allmänna Diarium. Inom Låne-cancelliet * 1 cancelli-tjenst för cancelli-commissariernas biträde. Inom Bokslutsoch Ekonomi-afdelningen: 1 contorsskrifvare-ljenst derstädes. Inom Öfver-stjrelsens Expedition: 1 cancellist-tjenst derstädes. Åt Fullmägtige öfverlåtes, att uppå Under-styrelsens angifvande förslag, efter sig företeende omständigheter, kunna omflytta ifrågavarande för trägnare göromål vid tjenstorne inom 3:dje och 4:de Ijenstegraderne anslagne arfvoden af 100 B:dr Banko hvardera, till de tjenster inom graden, hvilkas innehafvare, i anseende till göromålens mängd och beskaffenhet anses vara deraf mest förtjente; dock att en sådan omflyttning må verkställas endast i den mon, som de tjenstemän, hvilka innehafva fullmagter å sysslor, hvarmed dylika 800. Banco-Utskottets Memorial, N:o 62. 7 arfvoden äro förenade, genom befordran eller på annat sätt derifrån afgå.
Maj:t måhända ej saknar medel alt påöka både Rectors i Hudiksvall och öfrige här nämnde Skolelärares löner; men detta hade, sedan Utskotten en gång erkänt billigheten (jag hade önskat Utskotten sagt nödvändigheten) af Reclorslönens i Hudiksvall förhöjande, så mycket mindre bordt förbin - 4 Statssamt Allm. Besv,- och Ekon.-Utskottens Utlåtande j N‘.o 4-3. dra Utskotten att tillstyrka Rikets Högloft. Ständer att, genom en underdånig skrifvelse, fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på denna billighet, (hvilken så väl i motionärens, sorn Herr Erkebiskopens, framställningar af saken antager utseende af både ren rättvisa och fullkomlig nödvändighet, ) som de Högloft. Utskotten helt nyligen och, som mig synes, visst icke med någon större befogenhet, men, på sitt sätt, i strid med nu yttrade grunsatts, uti deras Utlåtande N:o 32, företagit sig ett dylikt tillstyrkande i afseende på en Apologists aflönande vid Fahlu högre Lärdomsskola. Den äskade lönetillökningen af 40 tunnor till förr innehafvande 100 tunnor för Rector i Hudiksvall, hade, om man så behagat, så mycket heldre kunnat föreslås att utgå såsom arfvode under afvaktan på Elementar-Läroverkens slutliga reglering, enligt ordalydelsen i nyssberörde Utlåtande N:o 32, sora Kongl. Skol-Revisionen föreslagit, att alla Rectorslöner vid fullständiga Lärdomsskolor böra bestämmas till 160 tunnor årligen.’;’ N:o 43. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Jan., kl. 3 c. m. Utlåtande, i anledning af väckta frågor om förändrad reglering af den åtskilliga hemman i Skaraborgs och Elfsborgs Län medgifna rättighet till mulilbete å Kronoparken Edsmären. Uti detta ämne äro hos Hederv. Bonde-Ståndet motioner väckta af: l:o Ephraim Larsson från Elfsborgs Län, hvilken anfört, att Kronoparken Edsmären, belägen på gränsen mellan Skaraborgs och Elfsborgs
Med anledning af Rikets Sländers vid denna Riksdag fattade beslut om upptagande å utrikes ort, för Svenska Statens räkning, af ett lån eller kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner R:dr Silfver, i ändamål att genom utlåning från Banken bereda en af behofvet påkallad tillfällig förökning i förlags-kapitalét för handel ocb näringar, hvilket lån eller kreditiv skall ställas till Fullmäktiges i Banken disposition, att af dem, enligt meddelade föreskrifter, användas och inom 1860 års slut liqvideras, har, under åberopande af 36 § Riksdags-Ordningen, Herr Lefrén, Johan Pehr, uti en den 28 December nästlidet år inom Höglollige Ridderskapet och Adeln väckt samt till Banko-Utskottet remitterad motion, fästat uppmärksamhet derå, att, då den närvarande penoingeförlägenheten, som föranledt Rikets Ständers berörde beslut, syntes vara af allvarsammare art, än vanligt, ine» dock icke annorlunda, än som äfven framdeles kunde förväntas, det vore angeläget att sådana förfoganden i lid vidtoges, hvarigenom Rikets Ständers DepositionsBank kunde på naturlig väg beredas en fortgående tillväxt, så att fonden slutligen fullt motsvarade värdet af Bankens hela sedelstock, samt Depositions-Banken så medelst vunne den styrka, att densamma i all framtid icke allenast bl ofve fullt oberoende af silfverutvexliogens större eller mindre belopp, utan äfven, sedan detta mål upphunnits, sattes i stånd att lemna Låne-Banken en årlig förstärkning till Diskont-rörelsens besörjande. En sådan lycklig ställning kunde Rikets Ständer oek Banlto-Vlskollels Utlåtande M 76. 3 bereda sin Bank genom den enkla och rättrådiga utväg att, en gång för alla, såsom orubblig grundsats bestämma att såväl Bankens hela årliga vinst på dess lånerörelse, som deu årliga afbetalning, Slats-verket gör på sin skuld till Banken, skall oförryckt användas till fortgående förstärkning af Depositions-Baokens reela fond.
Sill ©tipenbier för eleoer mib bef a ©eminarier 12,000: eller tillfammanö 35:co 3l:br 41,100: äfmenfom <3Bi mebgifvnit, att be återflåenbe beloppen utaf be unber 1840—1841 famt 1844—1845 årenö 3vtföbagar till §olfunber»iSningen$ befrämjanbe för 1842 och efterföljanbe år bemiljabe anjlagéfummor ntå fortfaranbe i?ong(. ?i)laj:t af SKiftgälb&JContoret tiUl)anbal;ållaö, för art funna till bermeb affebba änbamål i nåber biöponeraé; fommanbe bocf f;mab utaf befja återjlåenbe behållningar irfe är af Äongl. 9Jiaj:t bjöponerabt roib utgången af bet år, bå nafla 3UFS* bag flutaö, att ej rnibare för ofroannämba föremål referoeraö. §■ 5. Dufögälb^ontoreté utgifter för åren 1848, 1849 odj 1850, mcb un# bantam af De belopp, forn å åtjftlltga beroiljabe frebittoer funna uttaga*?, f>af# roe *2Bi på följanbe fatt beräfnat, nemligen: l:o kantor od) afbetalningar å 3ufögälbö#3?ontoret3 jfulber, jemte förvoaltntngö# od) uppbörb&fojfnaber famt ut# gifter för 3uf*?bagar od) 3?e»ijioncr m. m. imber nämnbe år £3:co 3v:br 2,456,000: 2:o Éterfråenöc roth 1840—1841 od) 1844—1845 årené
Då desse lärare, till verklig båtnad för folkbildningen, verkat inom det område af undervisningen, åt hvilket de nu mera egnat sig, synes det icke vara billigt eller med statens värdighet förenligt att desse lärare, då enahanda rätt till uppflyttning i lönegrad eger rum vid Seminarierna som vid Elementarläroverken, skulle, i följd af deras öfverflyttning från det sednare till det förra slaget af läroanstalter, gå i mistning af den uppflyttningsrätt, de förut förvärfvat. Något skäl till en sådan försämring i deras vilkor förefinnes så mycket mindre som för de lärare, hvilka i deras ställe inträda vid Elementarläroverket, lönerna enligt gällande föreskrifter komma att utgå efter de grunder, som för lägsta lönegraden äro bestämda, och bibehållandet för desse förtjente lärare af deras genom väl vitsordad tjenstgöring förvärfvade uppflyttningsrätt således icke medför någon kostnad för Statsverket. På dessa grunder och med särskildt afseende på det ut märkta sätt, hvarpå desse lärare redan visat sig gagna folkundervisningens utveckling, får jag i underdånighet föreslå nådig framställning derom, att dem må medgifvas rätt att, vid bestämmandet af lönegrad vid Lärareseminarium, tillgodonjuta den af dem såsom ordinarie lärare vid Elementar-läroverket förvärfvade uppflyttningsrätt. Anslag till lö- Rikets senast församlade Ständer hafva, med afseende på billigheten deraf, att på ^examinerade sarnma minimilönen för examinerade Folkskolelärare fastställdes till 400 R:dr om Follcskole-lä- ^ret, oc^ ansfög för detta ändamål anvisades, ett understöd jemväl bereddes de församrare. fingar, hvilka ville och kunde försäkra lärarne vid sina folkskolor om löneförmåner utöfver detta minimum, ställt till Eders Kongl. Maj:ts disposition en å Riksgälds-Kontoret anvisad summa af 30,000
Nu, då StatsUtskottet tillstyrkt, att Hamin arskatts-jernet må få lösas med gångbart mynt, vågar jag, i öfverensstämmelse med den anmärkning jag förut gjordt, hemställa, om icke äfven dessa skattskyldige borde i prisets bestämmande få deltaga, så att detta ej mera skedde blott af StyrelseVerken eller Collegierna allena. Om denna framställning skulle vinna Högloflige Ridderskapets och Adelns bifall, tillstyrker^ jag, att v StatsUtskottets Betänkande måtte återremitteras, på det att dessa mål i ett sammanhang måtte pröfvas och Riksens Ständer underställas. Uppå derom af Herr Grefven och Landtb Marskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af Herr von Hartmansdorffs dervid gjorde anmärkning, till Utskottet återförvisa. Den 27 Maji j. m, 6o3 Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 20 sistlidne Maj under N;o 167 afgifne, samt den 25 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, i fråga om Statens ordinarie Räntors utgörande i Skåne och Blekinge samt Bohus Län. Grefve von Rofen, Axel, anhöll, att StatsUtskottets berörde Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum. Friherre CederJir6m, Jacob, förenade sig med Grefve von Rosen uti samma anhållan. Herr Grefven och LandtMarfkalken förklarade, att den af llere Ledamöter sålunda gjorde begäran, att Stats-Utskottets Utlåtande måtte hvila på bordet till nästa Plenum, icke kunde, enligt 4g §. Riksdags-Ordningen, förvägras. Upplästes följande från Högvördige PresteStåndet och Välloflige BorgareStåndet ankomne ProtocollsUtdrag: Frän Högvördige Pr efie Ståndet: Utskottet: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om rättighet för Kongl. Majit, att i vissa fall utnämna Hans Kongl.
Sig vilja — så snart för hvarje år en arbetsplan blifvit fastställd — till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor aflåta nådig skrifvelse, med underrättelse om den enligt planen beräknade summa, som under året borde hållas Kongl. Stats-kontoret tillhanda, för att, efter Chefens för jernvägs-byggnaderna reqvisioner, genom vederbörande landtränterier utbetalas och af Chefen, i mån af behof, i stadgad ordning disponeras. Åt Chefen för Statens jern vägs-byggnader har Kongl. Maj:t slutligen behagat i nåder öfverlemna att, med hufvudsaklig ledning af sålunda gifna bestämmelser, ordna det vigtiga företagets alla såväl ekonomiska som tekniska ärenden; anskaffa materialier och instrumentalier; antaga och anställa erforderlig tjenstemanna-personal och densamma, när så finnes lämpligt, afskeda; i förhållande till hvars och ens förtjenst eller behöflighet för arbetet bestämma de tjenstgörandes löneförmåner, om hvilka dock i qvartals-rapporterna borde ske anmälan; samt i allmänhet vidtaga sådana åtgärder, som, efter Chefens åsigt, säkrast och bäst skulle leda till Statens och det allmännas fördel jemte företagets framgång; hvarjemte Kongl. Maj:t, genom högstberörde nådiga bref för Ofverste Ericson, såsom Chef för Statens jernvägs-byggnader, bestämt ett årligt arfvode af 10,000 R:dr. Af de för ifrågavarande jernvägs-auläggningar utaf Rikets Ständer anvisade medel har Kongl. Maj:t, genom serskilda nådige bref den 3 Februari, den 25 Juli och 10 November 1855, för året anordnat tillsammans 1,350,000 R:dr.
På den till valet utsatta dagen välje Sveriges Ständer och Norriges Storting, efter det i hvartdera Rikets Grundlagar bestämda sätt, blott en person. I fall bägge Rikenas val inträffat på samma person, vare han lagligen uthorad till Thronföljare. Skulle åter hvartdera Riket hafva valt en olika person, skall denna skiljaktighet afgöras genom omröstning af bägge Rikenas förenade Committéer. Desse bägge Rikenas Committéer föreslår Constitutions-Utskottet måtte utsättas lika till antal och till rättigheter. Constitutions-Utskottet tror sig icke behöfva för Riksens Ständer vidlöftigt utreda, huruledes, både enligt Rättvisans grunder och Klokhetens föranledande, denna full - 752 Riksdagen 1815. k omliga jeinlikhet emellan bägge Rikenas till ofvansagde ändamål utvalda Committéer bör äga rum. Det är öfvertygadt, att den broderliga känslan, som lifvar bägge folken, den rena aktning, hvart och ett fritt och sjelfständigt folk såsom sådant bör hysa för hvart och ett annat folk i samma belägenhet, redan förut bestämt Svea Rikes Ständer till erkännande af denna jemlikhet. Antalet af dessa Committerade har Utskottet ansett sig böra föreslå till 36 personer ifrån hvartdera Riket, då ifrån Svea Rikes Ständer 9 Ledamöter af hvart Riks-Stånd dertill böra utväljas. Dessutom böra äfven af hvart Stånd tvänne Ledamöter utväljas såsom Suppleanter, hvilka i bestämd ordning träda i befattning, endast i det fall, att någon af de ordinarie Ledamöterna skulle möjligtvis vid valförrättningen icke komma tillstädes. Till samlingsort för dessa bägge Rikenas Committerade föreslår Constitutions-Utskottet Riksens Ständer Carlstad, såsom belägen, i det närmaste, midt emellan de orter, der vanligen Sveriges Riksdagar och Norriges Storting hållas. Till denna bestämda samlingsort böra, enligt Utskottets tanka, bägge Rikenas Committerade förbindas att på utsatt dag inträffa.
Den 25 Augusti. 497 fi:o att fiir öfrigt de, i oell för liqviden af fastställda fordringsanspråk i Riksg:s-cont:s reglemente bestämda grunder, skola tjena till efterrättelse, fiir sä vidt särskildt öfverenskommelse emellan kärande parten och Riksg:s-cont. ej mellankommer. Om remiss af denna motion till H. Statsoell LagUlskin anhåller jag. Remitterades till Statssamt LagUtskin. 7. Bland de mest oroväckande föremål inom vara samhällsförhållanden är tilltagandet af den samhällselass, sorn, med på papperet åtnjutande af alla borgerliga rättigheter, i verkligheten saknar nära allt, som kan gifva stöd åt hoppet, och göra det samhälle, det fädernesland han tillhörer, för honom mera kärt. En hufvudsak lill det onda, och sorn gör del sä mycket svårare, emedan det antyder en kräfta, hotande intränga i sjelfva grundvillkoren för samhällets styrka, är upplösningen af de små föreningar, hvilka tillsammans hilda den stora kedja af gemensam kraft, som ulgör Staternas styrka, och som under svåra skiften så ofta räddat Sverige. Sålunda t. ex. har det palriarkaliska förhållandet emellan husbonde och tjenare, sorn lät. den erie anse den andres välgång lika med sin egen och utvidgade Slaternes moder, familjelifvet, allt mer oell mer försvunnit och leinnat runi för de lomma juridiska conlracts-förhällaudena. Husbonden anser sig slippa besväret af Ijenarnes upptagande inom sitt hus genom tilldelande af kostpenningar, tjenarne öfverlcmnas obarmhertigt ät kroglifvet och dess förförelser, och hans små bekymmer och deras lindring blifva för husbonden likgilltiga. Men straffet följer, husbondens och hans familjs välgång blifva också för hans tjenare likgilltiga, och man har ofta sett dessa i husbondens boningar införa rånaren och tjufven.