Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så snart en kyrka vill börja att stödja sig på menniskor och menniskoverk, fruktar jag, att hon icke längre blir någon kristlig kyrka, och hon eger då icke särdeles stor förhoppning att länge kunna ega bestånd samt allraminst någon fortfarande enhet. Såsom jag förut nämnt, har jag blott för att skydda principen anhållit om återremiss å denna §, på det Utsk:t måtte kunna komma i tillfälle att taga saken i öfvervägande och framställa ett förslag, öfverensstämmande med Hr Rosenqvists reservation. Jag tror, att om man från början något mera följt Horska dissenterlagcn, så hade man bättre motsvarat tidens fordringar och det allmännas önskningar, än nu. Hr Carleson, Edvard Henrik: I anledning af den anmärkning, som blifvit gjord emot det i lista §:n förekommande ordet tros-samfund, ber jag att få erinra, att denna lag icke bör förstås på annat sätt, än lagar i allmänhet, och att den således icke bör läsas annat än i sammanhang med följande §§. I lista mom. af närvarande § förekomma orden ”kristna trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska», och i 2:dra mom. orden ”sålunda tillåtet främmande tros-samfund.” Jag tror, att när man jemför dessa båda mom. med hvarandra, skall det finnas klart att med »främmande tros-samfund” icke kan förstås annat än de i lista mom. förekommande orden ”kristna trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska.” En föregide talare har anmärkt, att genom detta stadgande skulle rättigheten att organisera församlingar hafva blifvit inskränkt, i jemförelse med hvad hittills egt rum. Jag vill för min del icke bestrida, att så är förhållandet; men det blir enligt min öfvertygelse alldeles nödvändigt, att göra en sådan inskränkning. Ty då man måste antaga, att antalet af främmande trosbekännare hädanefter kommer att blifva betydligt större, än hittills, så lärer också kunna antagas att svårigheten att bibehålla ordningen utom kyrkan äfven skall mångdubblas.
Bewiljas ater nägon tjenstledighet, för att besörja enskilda angelägenheter, aflöne han dä sjelf den kxtrsorcknLrius, hwilkenff sista graden förordnas at göra tjenst. iZ Art. Angående tiden, innom hwilken Bokslutet, öfwer Riksgälden bör wara författadt, samt Hufrvud - Boken reviäerLä, och rörande det Utdrag af Riksgälds - Lomoirets Räkenstaper, hwilket hwarje ar genom trycket bör Allmänheten meddelas, samt de Berättelser, hwilka til Riksens Ständer och Revisorer skola afgifwas. r §- Uti Riksgälds-Lontoiret afflukas för hwarje är en ordentlig Hufwud-Bok öfwer Rikets Gäld samt de dertil anordnade Inkomster och Utgifter, och hwilket Bokfluc sä tidigt det paföljande äret bör wara werkstaldt, ar Hufwud-Boken kan wara granstad af Ksvisions-Lomoiretz sednast innom den 1 Octodsr. Den - Den 29 Mars. e. m. IZ45 Denne HufwudEok bör upptaga Skulder och Tillgångar fran föregående aret, wisa redo uci sarstilte t'onto för hwarje Urrikesoch under HufwudTittlar för InrikesLänen, upptaga Inkomsten under sina behöriga Titlar, sadan den influtit, samt utföra under Lalgnce til det paföljande äret de Skulder och Tilgängar, hwarmed Hufwuv-Boken sig flutar; och bör (^ssa-Räkningen såsom ?grtie-Räkning til Bokflutet derwid bifogas och in-elisrterss. Da Hufwud-Boken i ratt lid afflutas, komma de, hwilka darwid lagt hand, at undfå det arfwode, som Staten utsätter, och hwars fördelande af Lommisrsrierne söreflas. 2 §.
Det är nemligen en fattig skräddare, som bodde i Adolf Fredriks församling och som hade hustru och sex barn, hvaraf 2:ne då voro mantalsskrifna. 1852 skattade denne person, som ansågs ega 300 r:drs r:mt inkomst, 31 r:dr 36 sk. Hade nämnde familj varit år 1858 boende i Katarina? församling, så hade den fått betala i personliga afgifter för 2 män å 3: 76 och för 2 qvinnor å 3: 16, tillsammans 13 r:dr 84 öre; derefter skulle betalas minimiafgift för handtverkeriets utöfvande 15 r:dr; derefter i kommunalskatt 1 r:dr 89 öre på hvarje bevilln:sriksdaler efter 2:dra artikelns bevillning, hvilket utgör 28 r:dr 35 öre. Det hela skulle komma att utgöra 57 rdr 19 öre, som denne man, som anses hafva i inkomst 300, skulle betala i utskylder; deraf ser man, huru Den 15 Maj. de lägre handtverkarne äro betungade. Just i följd deraf, att de ej kunna betala sina utskylder, mista de ofta sitt burskap. Om jag nu antager, att en dylik handtverkare verkligen torde hafva 800 r:drs inkomst, och att bevillmsafgiften blir sådan, att man kan uptaga inkomsten till verkliga beloppet, — som nu är omöjligt, ■—• så skulle han, enligt Utsk:ts förslag, få betala 8 r:dr bevillning, 15 r:dr 12 öre tillägg å 1: 89 pr r:dr efter 2:dra artikeln samt 13: 34 personella afgifte eller 36 r:dr 96 öre. Enligt Hr Schwartz’ förslag blefve bevillningen 4 r:dr, tillägg enligt 2:dra artikeln 7: 56 och personlig skatt 13: 34. summa 25 r:dr 40 öre af 800 r:dr, hvilket synes nog.
Direction, anser jag mig af sådan anledning skyldig upplysa, att Sällskapet långt ifrån att af Magazinslnrättningen erhålla bidrag till byggnadernas underhåll, tvärtom användt flera tusende R:dr till deras inredning och iståndsättande, så att de vid återställandet till Staten efter io års förlopp komma att befinnas i mycket bättre skick, än då de till Sällskapet öfverlemnades. Om de öfrige af Herr Rosenqvist gjorde anmärkningar Den 18 November f. m. Dolta är en rätt artig summa. Somliga byggnader äro uppförde på ofri grund; för dem muste tomtören betalas utom andra onera. Ärendet är af mycken vigt, och jag vill understödja den proposition; att man ej bör gilla den fortfarande dispositionen af lägenheterne. Huset i Söderköping är utarrenderadt mot 4o R:dr om året, så länge Canalarbetet fortfar, och efter min öfvertygelse kommer det att fortfara i evighet. Samma förhållande är med Maria och Catharina Bränneriet', att de äro upplåtne till begagnande, utan att Staten har någon revenu af dem; det vore åtminstone ej obilligt, om byggnadernes innehafvare ålades underhålla dem, samt betala tomtören, på det Magazinslnrättningen ej må betungas med alla utgifterne. Beträffande den andra frågan, att hyggnaderne i Upsala skulle försäljas till SeraphimerOrdensGillet emot en summa af 3^5o R:dr, så kan jag ej gilla antagandet af denna summa, emedan samma byggnader äro värderade till 4°oo R:dr, utan jag anser dem böra försäljas å offentlig auction. Hvad tredje frågan angår, eller försäljningen af en del lägenheter, så är det ett ämne, som redan vid förra Riksdagen förevar. Jag delar den mening Utskottet härom yttrat, men går längre, och begär återremiss, på det Utskottet genom correspondance med Magazinslnrättningen må få vela, hvilka hus kunna vara öfverflödiga, och således försäljas.
Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm, och till Hr von Troil, att mitt förslag må blifva kontra-propos. Hr von Troil: Då ingen talare inom Ståndet förenat sig med mig, går jag in på att Gr. af Ugglas förslag må blifva kontra-propos. Hr Bogeman, Carl Adolf: Ehuru jag icke under discussionen öfver detta ämne yttrat mig, får jag dock i anledn. af den siste värde talarens yttrande meddela, att jag har alldeles samma åsigt som han, nemi. att bäst vore det bevillnings-afdraget helt och hållet upphörde, hvadan jag får förena mig med Hr von Troil och anhålla att de nämnda mommas utgående må blifva kontrapropos. Hr Adelborg, Anders Otto: Afven jag får ehuru jag icke förut yttrat mig, förena mig med Hr von Troil. Frih. Alströmer: Afven jag får instämma med Hr von Troil, och hemställer till Gr. af Ugglas, om han icke behagade afstå från sin begäran och med den förra förena sig. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. till kontrapropos. vid den begärda voteringen behagade antaga bifall till det väckta förslaget att t!ulra 3:dje och 4:de momme af 33 g må ur BevillmsFörordnm utgå, ropades starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos. Den som bifaller Bevilln:sUtsk:s afstyrkande utlåtande, i anledn. af väckte motioner om uphörande af stadgadt bevillnings-afdrag för ränta, röstar Don 28 Mars e. m. 519 J fl, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att 2:dra, 3:dje oell 4:de mom:ne af § 33 i gällande BevillmsFörordn., böra ur förordningen utgå.
Nordamerikanska ansågo nödig vid blotta nedsättandet af tullen. Uti congressakten af den 2 Mars i833 stadgas: ”Att från och efter den 3i December 18 >3 ”och i alla de fall, hvarest afgifter af 20 proc. eller deröfver, efter värdet räknadt, äro lagda på utländska införsel”arliklar genom förordningen af den >4 Juli i832 eller ge”nom någon annan förordning, kommer T%ö detta öfverskott att nedsättas; från och efter d. 3i Dec. 1835 kom’’mer en annan T'5 deraf att nedsättas; från och efter d. 31 ”Dec. 1837 åter t'q5 frän d. 3i Dec. 1819 åter Jg; från d. ”3i Dec. 1841 kommer hälften af återstoden, och från den ”3o Juni 1842 den andra hälften att nedsättas.” Det bör märkas, att frågan här icke var att öfvergå från förbud till införsel, utan blott och bart att nedsätta tullen, t. cx. på Svenska jernet från 3o dollars pr ton till 20 proc. af värdet, d. v. s. till 20 dollars, om priset pr ton vore 100 dollars. Här åter föreslår Tullcomiteen upphäfvandet af importförbud för ett varuvärde som måhända närmar sig till liela rikets stångjernsexport, utan att fabrikanterna öfver denna särskilda punkt blifvit uttryckligen hörda, än mindre Den ii Mars f. m. fåLt någon tid på sig att derefter ordna sin ställning. Jag föreslår derföre 1:0 att Utsk. hörer de klädesfabrikanters ombud, hvilka finnas i hufvudstaden. I kraft af 42 § lliksd.Ord. kan Utsk. genom Hofcancelleren inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar af Hallrätten. Vid en så genomgripande förändring borde väl en tid stadgas, hvarunder klädesfabrikanten hade att antingen upplösa sin rörelse eller utvidga den, för alt komma till lägre tillverkningspris.
Fullkomligt instämmande med dem, som vilja, alt småsedlarna skola fortfara samt att betänk, i denna del altså bör afslås, får jag blott, för min del, anföra det skäl, att jag tior, alt ett bifall till förslaget om småsedlarnas indragning icke blott skulle väcka stora svårigheter i landsorterna, hvarest man vid dessa sedlar är van, utan äfven en ganska gifven missbelåtenhet; och jag tror, att i denna stora fråga, som jag så innerligt önskar måtte lända mitt fädernesland lill lycka, icke bör vidtagas något, hvarmed man väcker missnöje, hvilket jag är öfvertygad komine att äga rum, om småsedlarna indroges. Låtom, mina Hrr! silfvermyntet småningom sprida sig i landsorterna och visa benägenhet att uttränga småsedlarna, då är det tid, att indraga dem; men låten dem tilldess vara qvar, ty deras afsluiffande tm skulle otvifvelaktig! väcka oro och rubbningar. Jag begär propos. tili afslag å den ifrågavar. punkten. Hr von Troil: Då man ser, huru denna vigtiga frågas afgörande är öfverlemnad till en liten fraction af Ståndet, sorn på e. m. voterar omkull, hvad den på f. m. beslutat, så är det verkligen föga värdt att här höja sin röst. Jag ber dock att i prot. få nedlägga min mening. Jag har hört många röster lala emot förslaget, men icke någon anföra ett enda verkligt skäl. En har trott, att prisen skulle stiga derföre, att betalningen erlades i tecken äf silfver i stället för af papper; en annan har trott, att drickspenningarna skulle blifva för dryga, likasom man icke skulle kunna gifva lika litet i silfver sorn i papper; och vidare, att småmyntet icke skulle få rinn i bureauerna, likasom man då icke skulle kunna vexla till sig.större sedlar. Jag kan icke erinra mig allt, hvad man sålunda anfört, ty bär ned i den gamla Svenneclassen hafva vi under hela denna discussion befunnit oss i sådant mörker, att det icke varit möjligt att 320 Den aS Juli e. m. göra några anteckningar.
Jag har redan, ehuru utan att vara så lycklig, alt det vann S lii cider nes uppmärksamhet långt mindre bifall, gjort ett förslag i denna väg. Uti den motion jag nu går att framställa viii jag göra ett nytt; bådas princip är oberoende för arbetaren på landsbygden utan att genom jordegendomarnes söndersprängande förstöra åkerbruket och öka fattigdomen. Skilnaden dem emellan är blott, att det förra var allmännare än detta. Jag vill nu hasta till målet och i möjligaste korthet framställa milt förslag, sedan dessa allmänna principer blifvit förutskickade; jag vill blott tillägga, att så väl hvad jag i förberedelsen yttrat som hvad jag härefter kommer att framställa endast afser de delar af Röket, der åkerbruket är hufvudsaken, oftast den endaste näringen; idem, hvarest åkerbruket, inbegripande under sig boskapsskötseln, endast är en bisak, eller hvarest många binäringar finnas, anser jag hemmansklyfningens skadlighet vara mindre betydlig, nästan ingen; stundom kan der hemmansklyfningen vara nyttig. Men der jorden endast användes till åkerbruk och sädesodling, finnes ett mått såväl för egendomens storhet som för dess litenhet, hvilket icke, ulan så väl Statens som den enskildes skada och förlust, kan öfverskridas. Då 9 §:n af det i sista plenum af Ståndet hufvudsakligen bifallna förslaget till förnyad förordning ang:de grunderna och villkoren för hemmansklyfning lärer föranleda, att mången, som hittills åtminstone varit så lycklig, att han, ehuru fattig, haft tak öfver hufvudet och derigenom till någon del kunnat minska olägenheterna af sin fattigdom, nu blir husvill med sin familj och sitt armod; så vill jag, Den 10 Februari c. m. 165 på samma gång jag faster R. St:s uppmärksamhet på den olyckliga belägenhet, hvaruti en del af landets innevånare genom denna förordning oell på detta satt konnner alt lörsåttas, ufven uppgifva ett förslag till densammas afhjelpande.
Man har väntat sig en stor trafik melian de norra och södra orterna af landet genom denna sammanbindningsbana; men enär landet norr och söder om Stockholm producerar ungefär enahanda produkter, skall någon synnerlig transitohandel ej blifva en följd af denna sammanbindningsbana, utan produkterna i stället, uti de flesta fall, söka sig genaste vägen till saltsjön och sålunda exporteras. Till en början skulle man nedföra denna bana till jernvägen. Der är dock, — på sätt vi känna, — utrymmet ganska trångt; och likväl kan ingen förbise vigten deraf, att man bör kunna använda denna lokal till upplagsplats för varor, som hitkomma på Mälaren. Jernet måste från jernvägen fraktas ut genom slussen, innan det kan lastas; —och de af denna olämp - 318 Den 5 December. liga plats sålunda föranledda fyrfaldiga olägenheter skulle säkerligen för den stora trafiken blifva ganska kännbara. I alla afseenden fördelaktigare skulle deremot vara, om banorna drogos till lastningsplatser vid Saltsjön, der jag anser mig med temmelig säkerhet kunna antaga att lämpliga upplagsplatser skulle kunna beredas och der man med ganska stor lätthet borde kunna inlasta direkte å fartyg. Den södra banan skulle således kunna dragas till trakten af gamla varfvet och den norra till någon plats å Ladugårdslandet. Mig är sagdt att en sammanbindning af dessa banor skulle kunna verkställas genom en större ångfärja, som skulle kunna öfverföra både lokomotiver och vagnar. Huruvida några hinder möta för detta kommunikationssätt eller om det verkligen här är verkställbart, vill jag lemna derhän; men i Tyskland och andra länder lärer det redan hafva blifvit med fördel tillämpadt. Ovedersägligt är att en sammanbindningsbana, som bygges på de af mig nu uppställda grunder, i långt mindre mån skulle störande inverka på trafiken. Vid de af mig nu påpekade förhållanden, får jag — med all aktning för den man, som uppgjort detta förslag —anhålla att Stats-Utsk:t måtte ytterligare undersöka denna sak och anslå de medel, som kunna disponeras, dels för vestra stambanans förening med Saltsjön, dels ock för den nordvestra banans skyndsamma framförande till Wenern. Frih. Stjernstedt:
O. Långbergs Motioner, om en »twungen Kohl-Handel; * * S:» 1492 D«N 9 Julik; 2:0 I anledning af Borgmästaren Kjell an» ders Memoria! om inskränkning i Närings-Idkares rätt att bewista Marknader; g:o Angående Commerce, Rådet San tessons Motion, om införande i Allmänna Tidninggrne af alla Ecenomiska besiut; 4:0 Rörande handhaswande af de, om Judarries Handels, friheter, ulkomne Författningar; z-o I anledning af Borgmästaren Lagergrens Memorial, om förbättring af Hamnar »vid Staden Falkenberg; 6:0 Rörande Handelsmannen Stab ecks Motion, om inrättande af Hushålls-Nämnder i Landsvrterne; > , 7:0 Öfwer Borgmästaren Ornbergs och Grotzhandla.-en Seger dahls Memorialer om nya Bakare anläggande wid Holmön och Östergarn» Holmen. pt suxra. Lx kiotocollo, u. sLImauist. Utdrag afprstocollet, hället hos Högwörd Prest-Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro e. m. den 9 Julli 1312. S. Dkemnade Prest, Ståndet sitt bifall till W inänna Beswärsoch Economie - Utskottets seda" förmiddags - sessionen pa Bordel hwilande Memo' rial, angående i:o Riksdagsmannen Longbergs Motion rö' rande Recognitions«Skogarne. 2:0 En jemnare fördelning af Truppers Joqwarterins m. m. Landet och Städerne emellan. z:t Den 9 Julik. 149, g!v Herr Grefwe De la Gardies Förslag rörande lefwercring af Svannemal och Foder nll Kong'. Majus och Kronans Disposition för behöf, wande Prowinscr i Riket. 4:0 Ett serskilt Landshösdingedömes upprättan, de för Bohus Län. 5:0 Ersättningar fran Hjelpe. Rotarne till Stam-Rotarne för Soldare,Torp, Wedbrand och Gärdstcfang. Ut sugrs.
Som kronan på verket torde dock få räknas det för W e x i ö kyrka beställda antependiet i purpursammet, guldbroderi o c h filetguipure samt ett enklare dylikt för Arboga kyrka, broderadt i silke och guld, det förra k o m p o n e r a d t af fröken S. Gisberg vid Tekniska skolan i Stockholm, det senare af fröknarna W i d e b e c k o c h Westberg. — J. Som inledningspjäs gafs en liten dansk enaktare, » Guldkarossen » af A. E. Betzonich, en betydligt sentimental o c h uttänjd historia m e d det föga originella m o t i v e t: en gammal moder, som förU ' östansfullt väntar sin Amerikafarne son. Den spelades emellertid förträffligt af fröken Åhlander, som den gamla damen o c h hr Johanson, hvilken gaf en karaktärsfull bild af en exotisk äfventyrarfigur. Härefter följde » D e n rätte », » dramatisk bagatell » af Georg Nordensvan. En bagatell — må så vara, m e n en spirituel o c h roande bagatell och, äfven den, lyckligt framförd af fru Byström samt hrr Bmclcström o c h Hansson. K o m man så till » Sista skälmstycket », lustspel 1 2 akter på vers af Fredrik Nycander. Det var en interiör från rococcons sirliga tid författaren här gaf i ledig o c h välgjord vers. Ej mycket handling just i de korta akterna — som föröfrigt m e a fördel kunde ha sammangjutits till en • — m e n romantik o c h klingande lyrik o c h två älskande par, som lyckligen » få hvarandra ». Ett bepröfvadt ga-.nmalt recept alltså o c h godt befunnet! Fröken Janson o c h fru Hamrin, hr Personne o c h hr Johanson — se där de fyra unga, hvilkas ljufva suckan så harmoniskt sammansmälter i slutscenens ackord.
Prästs och Secreterare, samt Summan öfwerlemnäs till Kongl. Majtt, att för detza ändamål disponeras. Men som, hwad Fält-Läkarne beträffar, andre sädane wid wärfwade Rcgementerne antagne Läkare än de svin efter wederbörlig och godkänd Examen blifwit anragne, icke böra undfå nu ifrägawarande Löneförbättring samt silke Löner i öfrigt icke ansins i annan mohn, än fullkomligt skicklige ämnen till Under-Läkare frän Institutet erhällas, och när det inträffar, de wärfwade Regementerne först förses med deras fastställde antal, för hwilka blott erfordras fyllnad i de Löner, Staten för dem redan bestar; allisa och i betraktande af Stats -> WerketS wanga behof, har Utskottet trott sts icke kunna tillstyrka - I9s2 Den 2Z Julli. styrka, att större Summa an 10,020 R:dlr härtill anfläs, samt ställas pä Medicinal-Stalén: likwäl med den tilläggning, att de Medhjelpare-Läner, sou, bestas nästan hwarse Provinclal-Läkare och med tillökningen utgöra 44 N:dlr 21 fl. 4 r:st., menhwar, före de fläste ingen sadan kunnat anskaffa, mana inga i beräkning a förbättringen af Provincial-Läkarnes Löner. Och böra, efter Utskottets tanka, de Under-Lakare, som framdeles, utöswer Regcmenternes behof i fredst-d komma alt tillsättas och med Löner förss, fördelaS pa Provinccrne efter de grunder, som derwid präfwas tfenlige samt ställas under Provincial-Läkarnes inseende, för att betjena One S Jnnewanare och biträda wid nödige förrättningar; äfwensom Utskottet anser, det den Summa som warder af Riksens Ständer bcwiljad bör för sikt bestämda ändamål hällas oförryckt, sa att besparingen det ena kan för större utgift det päföljande äret anwändas.
I öfverensstämmelse med den vid beviljandet af ifrågavarande ersättningar meddelade nådiga föreskrift hafva de derå sedan år i83o skedda afbetalningar blifvit använda till godtgörande af Cummings skuld till ManufacturDisconten, hvarigenom denna skuld, som vid 182g års slut utgjorde 4>!6o R:dr och under större delen af den sedermera förflutna tid lupit med förfalloränta, belinnes nästkommande år vara minskad till omkring 1,800 R:dr, hvilken återstod jemte vidare upplöpande ränta det åligger borgesmannen, enligt afgifven skuldsedel, att erlägga. ' ° Gg_ Genom Nådigt Bref af den 25 Januari 1833 har Kongl. Maj:t behagat förordna, att de tulloch Leslags-andelar, sorn på grund af 3o § uti Kongl. Förordningen den g November i83o till förekommande af oloflig införsel eller utförsel af varor inflyta och, jemlikt Kongl. Brefvet af den 17 Mars i832, årligen komma att från Kongl. GeneralTullstyrelsen till Kongl. CommerceCollegium öfverlemnas, för att upptagas och redovisas i ett sammanhang med öfriga till manufacturernes befrämjande anvisade medel, skola användas till bildande af en fond, hvarigenom utväg kunde beredas att, vid särskilda tillfällen och efter särskild nådig pröfning, med understöd och uppmuntringar hugna sådana personer, hvilka i inhemska manufacturer och fabriksyrket ådagalagt någon utmärktare förtjenst. Af denna fond har Kongl. Maj:t, jemlikt Nådigt Bref till Kongl. CommerceCollegium af den g Februari i833, funnit godt tillägga Directören för Ullsorteringsverket i Norrköping, Louis Centner, såsom understöd för ett af honom nära nämnde stad anlagdt mechaniskt spinneri för kamull, ett lån af 5,000 R:dr Banco, att af Centner i 6 år på de för lån utur ManufacturDisconlens förlagsfond i allmänhet stadgade vilkor innehafvas.
Och att det mera förädlar att hysa ringa tankar om sig sjelf än att sätta sin egen person för högt, derom torde ej mer än en meningvara rådande, men då livar och en, som nyss anmärkt, ogerna, ens för sig sjelf, bekänner sig vara högmodig, lefva nog äfven de flesta högmodets trälar i den mening, att de äro fullt fria från detta förnedrande ok. Men huru skola vi då undgå det? Månne icke det bästa vore, att vi lärde oss sjelfva och främst våra barn att af ödmjukt och uppriktigt hjerta bedja: jag fattig, syndig menniska, etc.? Och dervid skulle vi tänka, hvar i sin stad, att jag, just jag, som beder detta, också är en verkligen fattig, syndig menniska, som har ingenting att förhäfva sig öfver, intet företräde framför andra. Ty alla timliga fördelar gå för mig förlorade i samma stund som den timliga tillvaron upphör, och det andliga hos mig, det som fortlefver, har hos hvarje menniska samma värde — den ena är icke dyrare köpt än den andra. Endast så, genom att akta alla menniskors andliga värde lika högt, blifva vi rättsliga frie från högmodsandans tryckande träldom. | p \ I U hålles ett nummer I veckan under hela qvartalet. För hvarje 6-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af Från qvinnans arbetsfält. Studier från Stockholms horizont af J. N-g. Några inledande ord. Jland de sociala frågor, som i dessa tider, W stå på dagordningen, har väl näppeligen någon större rätt till en uppmärksamhet, som den ock i rikt mått vunnit, än just qvinnofrågan. Denna senare skulle vi i sin ordning vilja uppdela i trenne hufvudfrågor, berörande den första qvinnans politiska ställning i samhället, den andra hennes ställning i äktenskapet och hemmet och den tredje hennes ställning på arbetsområdet. Det är vid denna sista — qvinnans ställning på arbetsområdet — vi i den serie uppsatser, hvarmed här göres början, ämna uppehålla oss.