Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
5Zg och det ar förcffrifwit, att, derest bemalte Ombud, efter derom gjord föreställning, wägrar att sig aflägsna, Fullmägtige dä böra upffjuta öfwerlaggningen och afflut« Sessionen; hafwe den eller de, som denne förestrift brutit, förwerkat Riksens Ständers företrocnde, och bör en sädan förseelse af nästkommande Revisorer genast anmälas hos Riksens Ständers Justitie Ombudsman och dermed förs faras pä sätt i Z §- stadgadt ar, §. 6. Undcrläta Fullmägtige att w!d nägon staga af wigt höra Commissariatet, hwars strifteliga utlätande derom bör Fullmägtigcs Protocoll bilaggas, eller åsidosätta Fullmägtige den noga tillsyn, som dem åligger, att BaneoWcrket efter Banco-Ordningarne och den antagne arbetsmcthodcn blifwer förwaltadt, förhällcs med deras answar rigbct i hwarje af dessa fall pä satt i §. Z omförmalcs. §. 7. Ncstr Fullmägtig bort utan behörig ffcdd anmälan hos Ordföranden, eller han eller Ordföranden utan med .öfrige Fullmägtige gjord öfwerenskommelse och derig.nom försummar sammanträde eller annorledes afhälla sig fran Fullmägtigcs sammankomster, utan att äga och tillkännagistna laggiltigt sörfall, ware han för hwarje försunmradt sammanträde förfallen till Tio NiksdalerS böter, fem af» dragas arfwodct och tillfalla Vanguens Armbösse medel. §. 8.
Föpa »nectar å 03reuåftfFa ^palcr, betalbara t ©erlin, jamburg elter Stltona; t fatnmauSang F)tt»armeb 95M förf larat betö att beloppet af uppFöpta medtar å SPreuåftjTa Stater må t -San* Fenö metatttfFa Fa£a inberäFnaå odj bclå att g-uttmäFtigc tild öppna räfntttg f)oä fa to ät |janbelåSuå font ©anFdnrättningar t jamburg, attona od) ©erlin; od) baftoc 953t F)ärfönttan beftntat att, bereft ^-uttmäFtige toib något tillfälle fFufte anfe be å ©anFenå referOfonb biåponibla tillgångar tcFe crforbraå för be änbamål, Stoartill befatmna enligt rebait giftta förefFriftcr få antoänbaå, fyultinäfttge må ega, när fåbant finneå för ©anFeit förbelaFttgt, efter ben Furå ^uttmäFtige t)ioarje gång beftämma, för ftörre etter minbre bet af omförmätbe tittgångar af tuätFänba od) fotiba trafjenter etter enbofjenter Föpa toeplar å Sterling. §. 56. Sende bet 953i anfett 93auFenå besättningar t jamburg, Alltona od) ©erlin böra få uppgå till belopp, motftuaranbe tre millioner 9t:br hamburger ©anio imber tointermånaberne od) ttuå miftioner famina utpnt ttnbcr öfriga tiber af året, tjafme 933t fcrffitbt mebgtfmit att, fåfänge inbraguing pågår af bet utläubfFa lån, font, enligt 953årt beflut bliftoit tift fortfättning af Stateuå jerntoägå
Det en kla förhållandet af denna fråga, skild från alla omgifningar af ziffer-räkning, förmodanden och advocatnr-vändningar, innefattas uti tvänne obestrideliga och obestridda hufvud-omstandigheter: 1J Ministern Lagersvärd har på det verksammaste sätt, äfven med begagnande af egna medel, bidragit att satta de Genuesiske Lånen uti credit, till följe af den honom såsom nitisk Embetsman åliggande pligt, hvarom ej blott tvenne Konungens Nådiga Bref, utan ock åtta särskildte Riksgälds Contoirets tid efter annan aflåtne skrifvelser, lemna de ojäfaktigaste bevis. RiksgäldsContoiret ansåg de af honom i och för dessa lån gjorda tjenster af den vigt, att Fullmägtige åren 1800 och 1802 åt honom beslöto en gratification af 1000 Riksdaler Hamburger 5io Den 23 April f. ni. Banco och 16,000 Lires, hvilken tillfälliga förmon långt ifrån att nu lägga hinder i vägen för falla liqviderandet, efter min tanka utgör det starkaste skäl för billigheten och rättvisan, att ej genom senare handlingar om intet göra verkan af den tacksamhet man ansett sig vara honom skyldig; ty att RiksgäldsContoiret år 1802 skulle tillerkändt honom denna förmon, såsom en ersättning för den förlust han, jo år senare skulle komma att vidkännas, genom 1812 års penndrags-liquidation, vore bland de llere förmodanden, som i denna sak blifvit inblandade, säkerligen det minst antagliga. Det andra hufvudsakliga factum är Ministern Lagersvärds ännu af ingen bestridda verkeliga innchafvande af sina andelar i Genuesiska lånen i det ögonblick då Svenska liquidationen af dessa lån år 1812 uppgjordes
På sätt Rikets Ständer af Kongl. Maj:ts den 12 sisth April aflåtne Nådiga Proposition inhemtat, har under de förflutna åren meddelande af understöd vid inträffad missväxt ofta utgjort föremål för Kongl. Majrts omsorger ; och det af Rikets Ständer vid sista Riksdagen till Kongl. Majrts disposition för sådant ändamål ställde creditiv på en million Riksdaler är ännu till största delen utestående, i följd af undsättningar, som ej kunnat undvikas. Såsom grundsats kan visserligen yrkas, att afhjelnandet af de förluster och olyckor, som en missväxt förorsakar, bör öfverlemnas åt den enskilda omtankan, utan annan medverkan å Statens sida, än en beredd fullkomlig frihet i spanmålshandeln; men förhållanden kunna uppstå, serdeles innan nämnde grundsats blifvit allmänligare erkänd och under en längre tid tilllämpad, då, genom vägradt understöd af Staten, den behöfvande delen af folket blefve underkastad svåra lidanden, och äfven Staten tillskyndades förlust, medelst månge nyttige arbetares undergång. Under missväxt-år, då dagoch forlöner vanligen nedsättas, härrör ofta nöden i en landsort mindre af brist på säd, än på tillgångar att den inköpa. Den enskilda spanmålshandeln kan ej vara serdeles verksam, der köpare med förmåga att betala saknas, och Staten kommer i sådant'fall i samma belägenhet med en husbonde, sorn af välvilja och till sin egen fordel lemnar hjelp åt underhafvande till 6 Kongl. Mcij:ts Nåd. Proposition N'.o 6/[. ulsäde och brödföda. Om bjelken kan meddelas genom beredd arbetsförtjenst, är det utan tvifvel å ömse sidor förmonligast, men, då det icke låter sig göra, måste undsättningen gifvas äfven utan visshet om återbetalning; och dylika tillfälliga understöd åt behöfvande innebära ej samma hinder för spanmålshandel, som härröra af en ständig magasins-anstalt för Statens räkning. Den betydliga tillväxt
För skomakarearbeten, hvilka för närvarande förtullas dels parvis och dels ad valorem, synes tullbehandling efter vigt lämpligen kunna äga rum; hvarvid den klassificering och de afgifter, som i norska tulltarifen förekomma, torde hufvudsakligen böra godkännas, med tagen hänsigt jemväl till hvad i afseende på artikeln läder här ofvan blifvit föreslaget; och hemställes alltså, att rubrikernes lydelse och afgiftsbeloppen för ifrågavarande artikel må sålunda bestämmas: skomakarearbeten: af siden 2 r:dr införselstull per skålpund; — af karduanssamt färgade eller tryckta skinn 1 r:dr 16 sk. tull skålpundet;—samt andra slag 36 sk. införselstull per skålpund, jemte afgiftsfrihet, såsom tillförene, för alla slagen vid utförsel. Införselsafgifterna å skriftaflor, nu utgörande för dem af sten 18% procent och för andra slag 20 procent å de antagna tullvärdena, synas icke skäligen böra öfverstiga 12% procent, hvarföre nedsättning i sagda afgifter föreslås å skriftaflor af sten från 1 sk. 6 rst till 1 sk. och å andra slag från 8 till 5 sk. skålpundet, Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 53 Den till 33% procent å värdet nu bestämda införselstull för ej specificerade slöjdevaror lärer böra nedsättas till 23 procent. För smör, som nu är åsatt 2 r:dr 24 sk. tull per lispund eller 30 procent å det för denna vara stadgade tullvärde, bör undantag från tillämpningen af det för inkommande varor antagna maximum, 23 procent, desto mindre medgifvas, som de sista årens erfarenhet visat, att den öfverdrifna tullafgiften föranledt både för trafiken och sedligheten menliga verkningar. Den egentliga importen af denna förnödenhetsvara har verkstälts från Finland. Enligt den med 1844 års utgång till kraft och verkan upphörda handelstraktaten med Ryssland kunde smör af finsk afvel derifrån hit till riket införas under åren 1842, 1843 och 1844 mot 32 sk. tull lispundet.
Kommendanten, amiral Cronstedt, anbefalltes af general-befälet att uppgifva huru mycket krut han trodde sig behöfva, för att åtminstone till öppet vatten kunna försvara fästningen. Hvad han begärte lemnades honom i fullt mått; och sedermera, då man, vid fiendens hastiga anryckande, icke kunde anskaffa tillräckligt antal hästar, för att från Helsingfors med krigshären bortföra all der befintlig ammunition, uppgifves det, att ännu ytterligare 2000 centner krut blifvit insända till Sveaborg. Amiral Cronstedt var så allmänt högaktad såsom en rask, tapper och rättskaffens krigare, att både arméen och landets patrioter uti honom sågo det lyckligaste val till kommendant i denna fästning, och man är allmänt öfvertygad, att han icke genom penningar eller andra enskildta förmåner bevektes att uppgifva fästningen. Snarare kunde den ovilja han från längre tid tillbaka rönt af konungen, hafva inverkat på honom; hvartill kommo flera andra skäl, af hvilka jag nyssnämde år hörde omtalas de närmast bekanta. En framtid skall törhända upplysa, huruvida djupare dolda och politiska krafter här utöfvade ett icke ännu utredt inflytande. Belägringen började med föga lofvande förebud. Förvirring, oreda och bristande beslutsamhet visade sig redan vid Ryssarnes ankomst till Helsingfors. Den 2 Mars inryckte deras förtrupper derstädes. En bataljon af Adlercreutzska regementet låg der qvar, under major Tolls befäl. Han hade, på sin post, bordt hvart ögonblick vara beredd på fiendens anfall, och likväl blef han, då detta inträffade, i den grad uppskrämd, att han ej vågade qvarstadna på den utsatte samlingsplatsen, till dess hela truppen hunnit förena sig, utan aftågade, med dem som först anlände, under sådan brådska, att de soldater hvilka sednare inställde sig, icke viste hvar de skulle uppsöka bataljonen. Då denna sedermera angreps af de förföljande Kossackerna, befann man sig så illa beredd på försvar, att icke allenast gevären till en stor del voro oladdade, utan äfven många af dem sägas varit försedde endast med trädflintor, såsom till exercis.
teatern, har som 6-årigt barn — 1841 å teatern i Kalmar — spelat en roll, gossen Udo, i Fredrique Baptistes sistnämda stycke. * * I Linkö- pings-Bladet läses d. / 1811 nedan stående verser af Fr. Eleon. Baptiste, det enda af henne författade, som nedskrifvaren af dessa rader upptäckt vara tryckt. H o n vistades då i nämda stad med sin förste man, Smedberg, hvilken det året var anstäld vid J. J. de Broens trupp, som nyss invigt en nyuppförd teater i Linköping. Att fru S. ej tillhört denna trupp och uppträdt å den nya skådebanan, tyckes framgå af verserna. et fans en period, då svenska teaterns — här närmast afsedt landsortsteatern — verksam^ * ^ het var ett stycke medeltidsromantik, med riddare, som kämpade för kärleken och äran, och trubadurer, som sjöngo i månskensqvällen sina sånger till de skönas lof. Någon komisk figur släptes ogerna fram bland dessa stolte riddare och fagra borgfröknar, på sin höjd » Rocchus Pumpernickel » eller » Donaufruns » tokrolige Larifari. Det var den Djurströmska perioden, som bar denna romantiska färgton, och som hos de nu glesnande leden af teatervänner med minnen från 1820- och 30-talen, långt ifrån att hafva förbleknat, tvärtom hos dem återkallar stunder af ett mera idealiskt innehåll, än en senare tid förmått för dem skapa. s £ &gt; 1 8 2 I skygd af Thalias befäl, på samma rum, der hennes offer brinna, jag hoppades den sällhet hinna att ock få säga farväl. riddaredram i Men sluten ur de systrars ring, - 1 akter, svenskt original. Dess förf.
Anställes icke talan emot den det vederbör i laglig ordning, inom ett halft år från den dag, revisions-berättelsen blifvit till Ordföranden aflemnad, så vare icke Nämnden vidare underkastad slikt åtal. 20 §. Härads-nämnd eger att saväl af Socken-nämnd, som af myndigheter och embetsman, erhålla de upplysningar och biträden, sorn på en hvar kunna bero; äfvensom Härads-nämnd förpligtas afgifva de yttranden, som kunna påkallas uti de dess omvårdnad tillhörande ämnen. §■ Den, som med Härads-nämnds beslut icke åtnöjes, må deri söka ändring genom besvär, som ingifvas till dom-kapitlet i mål, som röra dess handläggning, och i alla öfriga hos Konungens Befallningshafvande i Länet, inom kl. 12 å 21:sta dagen, räknadt från beslutets kungörande eller deraf bevisligen erhållen del; biloge ock sina besvär ej allenast det öfverklagade beslutet, utan äfven beris, när detsamma kungjordes eller blifvit honom tillstäldt. Försummas hvad så - Allm. Besv. och Ekon. Ulslcls Bet. M 127. 21 lunda föreskrifvet Ur, vinner beslutet laga kraft, såvida det icke angår ämnen, hvaröfver Nämnden icke Ur befogad besluta. 22 §• Härads-nämnd utser inom sig genom allmän omröstning vid hvarje ordinarie sammankomst ledamöter att ingå i Läns-nämnd. Dessa väljas för ett år. För att ersätta dessa personer inom Härads-niimnden, anmodas Socken-nämnder och församlingar, hvarifrån dessa representanter utgått, att, i den ordning, som l:sla Artikeln och 2:dra §, momenterne b), c), d) stadga, och sednast 14 dagar efter Härads-nämnds tillkännagifvande härom, nya ledamöter till Härads-nämnden invälja. Ordföranden föredrager ärendena, leder öfverläggningen, framställer, efter slutad diskussion, proposition till bifall eller afslag, samt vakar öfver ordningen vid förhandlingarne och att inga andra ärender företagas, än de, som, enligt denna stadga, tillhöra Härads-nämndens handläggning. 2^ §•
Detta är fullkomligt sannt; men icke mindre sannt torde vara att, — om den vid hvarje yrkande på utvidgad frihet för qvinnan alltid åberopade satsen att hos henne känslan öfverväger förståndet, är i sin utsträckning äfven till en mognare ålder, riktig, — så borde detta måhända hafva utgjort elt hinder för qvinnan, då hon inträdde på aflarslifvets tummelplats, der förståndet väl bör vara öfvervägande, men långt mindre då det är fråga om ingående af en förbindelse, der det just är känslans röst, som, om ej uteslutande, dock i första rummet eger anspråk att blifva hörd. Slutligen har Utskottet anfört den praktiska svårigheten att efter nu gällande lag få bestämd den domstol, hvarunder qvinna i förmyndaremål lyder, och obilligheten att ålägga presterskapet alt, då qvinna, för bevisande af sin rätt att utan samtycke af giftoman ingå äktenskap, företedde bevis att hon inför domstol förklarat sig vilja myndigheten utöfva, pröfva domstolens behörighet alt för henne elt sådant bevis utfärda. Men utom att denna praktiska svårighet väl icke kan vara svårare att öfvervinna vid dessa, högst en gång i hvarje qvinnas lif förekommande, fall, än vid alla andra tillfällen, då det redan nu kan vara af vigt att få utredt behörigheten af den domstol, der qvinnan gjort sin myndighetsanmälan , på utredning hvaraf mångens ekonomiska välfärd kan bero, — så äro, i sammanhang med det af en särskildt tillfördnad Kommitté utarbetade förslag till Förändringar i kredit-lagstiftningen, hvilket, af enskild motionär inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln såsom eget upptaget, blifvit till Lag-Utskottet remitteradt, förändringar föreslagna, sorn afse att närmare, än hittills skett, bestämma omförmälde behörighets - 12 Lag-Utskottets Betänkande M 15. fråga, hvarföre, dä Utskottet säkert lika lifligt, som någon,. önskar och i sin mån kommer att söka bereda framgång åt de af ifrågavarande Kommitté utarbetade förslag, jag vågar hoppas att det efter nu pågående riksmöte skall blifva lättare att utreda hvilket forum, som är beliörigt, jemväl i förmyndaremål.
Jemte anmälan, att vid granskningen af Drottninghusets räkenskaper förekommit åtskilliga misskrifningar och miss-summeringar, vittnande om mindre noggrannhet hos räkenskaps-föraren, hvarigenom dock någon förlust icke drabbat fonden, hafva Revisorerne omförmält, att, vid inventering af säkerhets-handlingarne, dessa för ett värde-belopp af 10,666 R:dr 32 sk. samt för Kniggeska pensions-fonden, utgörande 16,666 R:dr 32 sk., och Liebertska testaments-fonden, 2,000 R:dr, befunnits i behörigt skick, men att deremot för återstoden af de utlånade medlen säkerhets-handlingar saknades, härrörande deraf, att den vid Drottninghuset då anställde Kamereraren Johan Möller under honom kort förut beviljad tjenstledighet ur Riket afvikit, och dessförinnan ur Drottninghusets kassa tillgripit dessa , handlingar, bestående af intecknade skuldförbindelser till belopp af 36,700 R.dr; och som, enligt hvad Utskottet af Direktionens i anledning häraf afgifna underdåniga förklaring inhemtat, fråga om laga ansvar och ersättnings-skyldigbet i följd af Möllers berörda tillgrepp är på Domaremaktens pröfning beroende, hemställer Utskottet, att Revisorernes ifrågavarande framställning icke må för närvarande till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda. Stockholms Allmänna Barnhus. § *«• (1853 års Rev.-Ber. pag. 139, förkl. pag. 232.) Revisorerne, hvilka med tillfredsställelse vitsordat det utmärkta nit och den goda ordning, hvarmed inrättningen vid deras besök derstädes funnits vårdad, hafva fästat uppmärksamheten derå, att dess financiela ställning fortfarande ingaf oro och bekymmer för Barnhusets bestånd. Inrättningens tillgångar hade nemligen under revisious-åren minskats med. 51,526 R:dr 45 sk. 3 rst., under det likväl de vårdade barnens antal un - 22 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 201. der samma tid minskats med 724.
Har Cendrillons prins kommit till staden och skickar han omkring glastoffeln till profning? ljöd i detsamma en manlig röst från tamburen. Där stod ingeniör Svan, herrn i huset, en bredaxlad gestalt med öppna, energiska drag, mörkblå ögon och blondt helskägg. Han nickade till sin hustru från dörren, där han stod, ännu iklädd pels och med pelsmössa på hufvudet. — Nej, pappa, det betyder något mycket, mycket roligare! Jag skall på bal hos Ahlblads om tisdag, vänta ett ögonblick, så skall jag komma ut och hjälpa af dig pelsen. Och Elly hoppade ut. Hon hade ena foten i kängan, den andra i strumplästen. — Tack min lilla flicka, jag tror jag hjälper mig lika bra själf, — du sliter och drar väl mycket. Nå, är du riktigt glad? — Alldeles rysligt, pappa, du kan inte tro, hur glad jag är! Tänk bara om mamma kunde vara med! Fadren hade under tiden kommit in i hvardagsrummet och stod nu lutad öfver rullstolen och kysste sin hustru på pannan. — Ja, kan du tänka dig Karl, Elly vill, att jag skall gå på bal med henne; för det första gå på bal, när man icke kan gå, och för det andra gå på bal, när man inte är bjuden. — Det är visst bara ungdom. — Ja, tretti par, sa’ vaktmästaren, jag frågade honom. — Hvad är det för antikviteter, ni dragit fram? — Det är mammas minnen från hennes första bal. Egentligen borde pappa krypa ner i asken, pappa hör till. — Sådana dumheter du pratar Elly, pappa hör inte till mina minnen, Gudskelof, pappa är min aldra käraste och bästa värklighet. — Ser du, det fick jag för att jag var snäll. Det var bra söta skor, ä’ de dina eller Ellys? — Det är mammas, jag hade fått lof att kläda öfver dem och begagna dem, men de gå inte på. — Tag nu på din känga, innan gossarne komma! — Ja, det är väl bäst, annars reta de mig så förfärligt. Men det är kanske klokast, att jag först sätter upp asken, så att trappstolen kommer på sin plats, annars blir Beate ond på mig.
Weiss hade i juni 1877, då konflikten mellan den reaktionära ministéren Broglie och deputeradekammaren pågick, skrifvit fyra artiklar i Paris Journal, der han tagitparti för Broglie och mot kammaren. Han hade sedermera anslutit sig till republiken. Men icke dess mindre ansåg en så ansedd republikansk tidning som Siècle sig nu, den 3 januari 1882, hafva rätt att skrifva: » Herr Weiss har uppmanat marskalk de Mac Mahon till brottet Han har varit herr de Broglies och herr de Fourtous dräng inom pressen. » Af alla Paris ’ tidningar vågade endast tre, Journal des Débats, République française och Paris, taga Weiss ’ utnämning i försvar. Förgäfves tog krigsministern de militära utnämningarna i försvar, förgäfves framhöll han Canroberts, Mi* ribels, Galliffets förtjenster. Då Campenon vid deputeradekammarens sammanträde den 13 december 1881 utropade: » Jag eger icke rätt att misstänka en fransk generals lojalitet och uppriktighet », svarade Henry Maret hånfullt: » Tag då Bazaine! » Och vid samma tillfälle yttrade Hugues till minístrame: &gt;1 anförtron republiken åt dem, hvilka alltid försökt att mörda republiken. » » Miribel », skref samtidigt Clémenceaus tidning Justice, » är en förolämpning och en hotelse. » Att Rochefort i sin tidning Intransigeant försäkrade, att Gambetta » gör allt hvad han förmår för att skaffa sig en plats bland de stora brottslingamé », hade måhända icke så särdeles mycket att betyda. Men det var ett olycksbådande tidens tecken, att samma dag, den 2 januari 1882, som Rochefort utslungade dessa smädelser, skref presidenten Grévys vän, den spirituelle och skeptiske Edmond About i XIX Siècle: » Herr Gambetta tager 1882 års Frankrike för en af dessa gamla satrapier, der herskaren vallade sitt folk som en ' boskapshjord ... Är det till följd af ett vad hr Gambetta med ostentation belönar republikens fiender? »
Äfven gråsalfva, som köpes på apoteket, kan med fördel strykas i alla springor. Lycka till! Trion. Omogna krusbär rensas och sköljas samt läggas på flaskor, dessa fyllas med vatten samt nedsättas omlindade med hö i en kittel, bvari hälles så mycket vatten, att det når flaskornas halsar. En handduk bredes öfver. Flaskorna få sedan koka / timma, hvarefter de genast korkas och hartsas. ai. — En kastrull med vatten sättes på elden att koka. När bären äro rensade och sköljda, läggas de i ett durkslag och sättas så ned i det kokande vattnet far att på några minuter få ett hastigt uppkok. Derefter utbredas de på linne, och, när de äro afsvalnade, läggas de på flaskor, som hartsas och sedan förvaras i källaren. Blekings•flicka. Adressen till den, som arbetar blomsterbord, är Paul Hansson, Engelholm. Schirly af författaren till » Jane Eyre » är öfversatt till svenskan och kan förmodligen erhållas genom hvarje bokhandel. Trion. N:r I 93. Man inställer i hönshuset en liten blecklåda med fotogen på hvardera sidan om pinnarne, som hönsen sitta på, hvilket fördrifver ohyran. Hönsgubben Nils 1 2 För en anspråkslös, stadgad 25 ä 30 års flicka med små pretentioner finnes plats ledig att tillträda strax. Hon bör vara kunnig i klädoch linnesömnad och för öfrigt villig att vara husmodern behjelplig med hvarjehanda inom hus förefallande gö- romål samt tillika åtaga sig barnen, när herskapet är borta. Svar adr. till Fru A. Eller, Asen pr Jönköping. [355] som i ett sådan enklare Som värdinna hos ansedd och aktad ungkarl eller enkeman söker en bildad, musikalisk och huslig flicka plats, nu i höst eller till våren. Svar emotses under adr. » Anna 29 år », Lysekil p. r. (G. 4540) [365] En anspråkslös flicka önsk. t. okt. pl. att underv. minderår. i vanl. skolämnen, fr. o. t., samt handarb. Villig att bitr.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den il'rågav:de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering. Uppsattes och justerades följande votens-propos.: »Den som bifaller 275:te §:n i Särkilda Utsk:ts förslag till sjölag, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, återremitterar R. 0. Ad. §:n.» H. VI. 24 370 Den 17 September e. m. Sedermera företogs voteringen, och befunnos rösterna vid dess slut hafva utfallit sålunda: Ja — 23. Nej — 11. §§:na 276—278. Biföllos. § 279. Hr Olivecrona: Denna § innehåller med afseende på sin redaktion en otydlighet, som torde höra rättas. Det heter nemi.: »Har fartyg eller frakt eller delar deraf i gemensamt haveri eller till följd af någons vållande, gått förloradt» etc. Skola nu orden »delar deraf» hänlöras till fartyg eller frakt eller till beggedera? Utsk:t har uppenbarligen endast afsett fartyget, ej trakten. En förändring i redaktionen blir derlöre nödvändig, för att åstadkomma rättelse. I anledning häraf anhåller jag vördsamt om återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. §§:na 280—283. Biföllos Rubriken till §§ 275—283. Hr Olivecrona: Rubriken lyder sålunda: »Om förmånsrätt till betalning ur fartyg, frakt och inlastadt gods». Då nu i 277:de §:n talas om panträtt, torde enligt mitt förmenande äfven rubriken böra innehålla något derom.