Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser Utsk:s förslag vara så väl lill innehåil som redaktion tillfredsställande, och får derföre tillstyrka bifall derå. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Jag anhåller vördsammast om upplysning huruvida 57 §:n är bifallen eller icke, och att jag sedermera malte åter få ordet. I anledn. häraf upplyste Hr Gr. o. Landtm, att fråga om förändring af 57 § icke i Utsk:s betänk, förekommit och alt följaktligen denna § icke varit föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Frih. Cederström, Claes, Rud.: 57 § innehåller ett vite af 3 rd:r 16 sk. för den taxeringsman å landet, som utan laga förfall sig frän taxerings-comitéens sammanträden afhåller. Man har ock velat införa samma stadgande för stad. Då jag nu hör att fråga aldrig varit om alt förändra 57 §:s nuvar. lydelse, torde det tillåtas mig, som, innan jag erhöll upplysning om förhållandet, föreställde mig att ändring jemväl dervid varit föreslagen, att, hållande, mig sålunda ensamt och allenast vid den 102 §:s innehåll, anmärka olämpligheten af att höja vitesbeloppel från 2 r:dr till 3: 16. Något behof af en sådan höjning synes mig så mycket mindre hafva varit för handen, som berörde stadgande hittills aldrig varit tillämpadt, samt icke ens de nu bestämda lägre böterne någonsin utkräfls. Då man haft försyn för att utkräfva böterne dä de utgjort ett mindre belopp, lärer väl detta i ännu högre grad blifva förhållandet, när bötesbeloppet höjes. Hvad vidare beträffar stadgandet derom, att utom ordf., minst halfva antalet ledamöter böra vara tillstädes för besluts fattande, tror jag att erfarenheten visat detsamma vara af illusorisk beskaffenhet. Jag skulle kunna citera förrättningar der man fått vänta ganska länge på det lagbestämda minimiantalet af ledamöterne, ja, att detta minimiantal alldeles icke infann sig; grannlagenheten förbjuder mig alt anföra den utväg, hvartill man slutligen såg sig nödgad; om författningen dervid icke till pricka kunde efterkommas, så var det sannerligen icke möjligt att annorlunda förfara, än man gjorde.
Exempel lära ej heller saknas på sådan följd af kreaturs-egarnes nyssnämnda ansvarsfrihet, att den ene grannen med afsigt försätter den andres hägnad i sådant skick, att han saklöst kan bereda sina kreatur ett bättre bete inom grannens egor, hvarigenom denne, om han vill vara fredad, nödgas att öfver alla omgifvande hägnader hålla en ständig och besvärlig tillsyn, som dock ofta måste blifva otillräcklig, så länge den angränsande kreatursegaren kan af hägnadens förstörande hafva ett omedelbart intresse. Betraktar lagen deremot stängseln endast som ett medel för kreaturs-egarne att qvarhålla kreaturen inom egen egogräns, så måste rollerna blifva ombytta. Det blifver då hans sak att, innan han utsläpper sina kreatur, tillse att hägnaden uppfyller detta sitt ändamål, likasom af ett sådant åliggande vidare följer, att vid inträffad skada ersättningsskyldigheten bör drabba honom, oberoende af hägnadens beskaffenhet, så framt ej den hägnads-skyldige grannen, oaktadt erhållen tillsägelse, visat tredska uti iståndsättandet af sin hägnaaslott och sålunda sjelf varit vållande till den skada han lidit. Hvad nu ifrågavarande lagförslag, i hufvudsaklig likhet med Lag-beredningens, härom innehåller i de delar, som handla om ansvarigheten för timad skada af kreatur och om utvägarne att derför njuta ersättning, hvilar på en sådan åsigt af jordegarens och kreaturs-egarens ömsesidiga skyldigheter; och det torde icke vara tvifvel underkastadt, att endast genom så beskaffade stadganden egofriden, med ett fortfarande system af hägnads-skyldighet, kan uprätthållas i öfverensstämmelse med hvad sakens natur och rättvisan fordrar, helst båda de i hägnaden deltagande grannarne derförutan svårligen skola kunna förenas till ett gemensamt intresse för hägnadens vidmakthållande i fredgilt stånd.
Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 8 dennes 78 Den 21 April f. m. under N:o 89 afgifne, och den i3 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om skyldighet för dem, som anmäla sig till Prestexamen, att ådagalägga tillräcklig kunskap uti Vexelundervisnings-methoden. Herr von Hartmansdorff\ August: Just derföre, att jag nitälskar för Vexelundervisnings-methodens framgång, nödgas jag afstyrka bifall å Utskottets Utlåtande. Mina skäl dertill äro, att Adjuncter så svagt aflönas i de flesta Stift, att der förefinnes en verklig brist på Prester, att, som det heter, missivera till Kyrkoherdarnes biträden i församlingarne. Då nu Rikets Ständer ej lära vilja med anslag på stat förbättra desse Prestmans lönevilkor, men deremot stegra kunskapsprofven för deras inträde å tjenstebanan; så befarar jag följden blifva, att ytterligare brist på skicklige Prestämnen uppkommer, och att Consistorierne derigenom nödsakas antaga personer med underhaltiga kunskaper i vexelundervisning, emedan denna är ett tillfälligt, men Prediko-embetet ett bestämdt uppdrag. För VexelundervisningsSkolorna uppstår derigenom den olägenhet att, om en af Consistorium behörigen antagen Adjunct sedermera söker att blifva Lärare vid en VexelundervisningsSkola, och tvist uppstår om hans skicklighet dertill framför Klockaren, eller någon dylik ringare Kyrkobetjent, samt Con - Den 2i April f. m. 79 sistoriura, såsom jag förmodar, skall blifva Domaren, försattes Consistorium i den obehagliga belägenhet, att antingen nödgas jäfva sitt förut afgifne erkännande af Sökandens skicklighet, eller ock godkänna honom, ehuru otillräckliga hans insigter i Vexelundervisnings-methoden må vara. Jag beklagar den Skola, som på sådant sätt skulle erhålla Lärare; och tror, att om man verkligen vill saken väl, bör man ej föreslå åtgärder, som motverka ändamålet. Herr Hjerta, Gustaf: Jag vågar fästa uppmärksamheten på sannolikheten deraf, att följden af bifall till Utskottets ifrågavarande Utlåtande skulle blifva, att
Utskottet, som, lika med Kongl. Majit, anser ifrågavarande jernvägsanläggning vara af den vigt, att densamma onekligen bör, på sätt ''egärdt blifvit, med lånebidrag understödjas, har dock funnit sig böra fästa uppmärksamheten på angelägenheten deraf, att terrasseringsarbeten och brobyggnader genast vid första anläggniDgen utföras så, att banan 9© Stals-Utskcttets Utlåtande N:o 88. framdeles kan förändras till en lokomotivbana om minst 3,5 fots spårvidd; och får Utskottet, som anser de lånevilkor, hvilka för Chrislianstad-Hessleholm-banan blifvit föreslagna, äfven böra tillämpas på det lån, som för ifrågavarande jernvågs-anläggning varder beviljadt, hemställa, 6:0. att Ilikets Ständer, för byggande af en för hästkraft afsedd jernvåg melian staden Wexiö och Alfvestads station å södra stambanan, måtte bevilja det för denna jernvägs anläggande bildade bolag ett, moi | af den till 324,000 Riksdaler beräknade kostnaden, svarande lån, att från Riksgäldskontoret utbetalas med Tvåhundrasexton Tusen Riksdaler, hvilket lån må räntefrilt innehafvas under två år, hvarefter å lånebeloppet, i den mån lyftning egt rum, skall inom hvarje kalenderårs slut inbetaias fem procent efter år räknadt, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas fyra procent årlig ränta och återstoden utgör kapitalafbetalning; börande, förutom de bestämmelser, som blifvit meddelade för det till Eslöf-Ystadsbanan anvisade lån. och hvilka äfven för nu ifrågavarande lån skola lända till efterrättelse, såsom vilkor stadgas, att bolaget skall genom arbetskontraktet förbinda sig alt genast vid jernvägens första anläggning utföra terrasserings-arbeten och brobyggnader så, alt banan framdeles kan förändras till en lokomotivbana af minst 3,5 fots spårvidd. 4:o. Angående anläggning af en jernväg mellan Köping och Uttersberg, med grenbana tiU sjön Lillsvan.
Uplästes et ifrän Slats-Utskvttrr »ä notitiam afgifwik, sä lydande: Wörd - *584 Den zi Mars. e. m» Wördfamt Memorial! Sedan det förstärkta Stats-Utstottet pa satt 69 §. Regerings-Formen och zo §. i RiksdagsOrdningen förestrifwer, genom anställd votering afgjord, ac de nu eller framdeles ledige blifwande Kongsoch Kongs-Ladugärdar böra försäljas, efter de grunder och wilkor, som af Riksens Högloft. Ständer närmare komma at bestämmas: och lhärwid förekommer den omständigheten, at Högwördige Präste-Ståndet och Wällofl. BorgareStandet, som uti deras utlåtande öfwer Srars-Urstortets Betänkande angående Kongsgärdarnes förwalcning, förklarar sig wara af den ranka, at de icke borde försäljas utan ut-arrenclerÄ8, altja icke kunnat yttra sig något om de grunder, som Veste Ständ anse böra wid en sadan försäljning iakttagas; sa har Stats'Utskottet funnit sig icke kunna företaga denna sraga til öfwerläggning, innan wälbemälte 2:ne Ständ i anledning af de uti Stats» Utskottets Betänkande af den 29 November förlidet är härutinnan föreflagne alternativer, med de derwid gjorde tillägg, behagat meddela Stats-Utflottet deras utlätande, huruwida de antingen instämma med hwad Högloft. Ridderstapet och Adeln sig härom yttrat, nemligen al Vesta Kongs-Gärdar stola styckas, dock icke i mindre delar an til Hemman af et Mantal, samt at wid försäljningen bör iakttagas, det Hemmanen behälla den jorden för det närwarande ätföljande natur, och at för Skattläggningen den grund mätte följas, ar sedan cr minimom j Spannemäl efter öpna åkerjorden blifwit til skattläggning fastställd, skulle den ärliga blifwande
R:dr för året, af Riksgälds-kontorets medel godtgöras, under förbehåll likväl, att hvad utaf denna anslagssumma för ett år ej behöft användas, icke får för ett annat af Kassan tillgodonjutas, och under vilkor, att delegarnes bidrag under tiden utgå utan förändring af deras uti det för Kassan nu gällande reglemente bestämda belopp, samt att pensionerna lör enkor och barn efter embetsoch tjenstemän samt vaktbetjcnte vid Riksgälds-kontoret icke få höjas utöfver en femtedel af den ordinarie lön, hvilken den aflidne delegaren sednast vid detta Verk innehaft, och för tjenstemäns samt vaktbetjentes vid f. d. General-assistanskontoret efterlemnade enkor och barn icke utöfver en fjerdedel af det lönebelopp, efter hvilket den för sistnämnda Kontors tjenstemanna-personal stadgade ärliga afgift till samma Kassa blifvit beräknad och vederbörligen inbetald. Stockholm den 9 Okt. 1860. StalftUkotlels Utlåtande ff.r» t/0 11 iV.-o 210. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Okt. 1860, kL fl e, m. \ Utlåtande, i anledning af vuckl motion, angående pensionen för af~ lidne Ofver-krig skommissarien Fr. Linds leds efterlcmnade döttrar. (R. A.) Sedan t. f. Kommissarien vid Riksgälds-kontorets Kredit-sedelverk, Öfverkrigskommissarien Lindstedl, den 8 Maj 1810 med döden afgått, och Rikets Ständer vid nämnde års riksdag åt hans efterlcmnade enka och minderåriga barn, deribland 3:ne döttrar, anslagit en pension på Riksgälds-kontorets stat af 150 R:dr B:ko, samt, efter det Lindstedts enka år 1835 äfvenledes bortgått, Rikets då församlade
Passagerarevagnars dito 2,248: 9. Godsvagnars dito 3,427: 48. Lokomotivförares m. f!,\s aflöning 16,712: 43. Förråds-afdelningen. Tjenstemäns aflöning. 2,250: — Förrådets underhåll 369: 45. Transportkostnader för materialier 4,774; 4. Dito för inventarier 1,583: 73. Diverse utgifter 208: 3. 9,185:25. 222,143: 6. hvarjemte såsom ersättning till byggnadsafdelningen för till trafiken år 1857 lemnadt understöd afskrifves å byggnadsafdelningens skuld vid 1859 års ingång 13.387: 38. Balan* till år 1860: Kontant behållning Summa 1,640,546: 36. g) Södra stambanan från Falköping. Debet. Balans från år 1858: Leverering: Från vestra stambanan från Götheborg 345,013: 35. TJppdebitering: Yaktstugor och postkurar 1,880: 16. Balans till år 1860: Credit. Balans från år 1858: Skulder 3o,602: tl. Utgifter: Kuivertar och afloppstrummor 32,688: 51. Viadukter och broar 10,931: 86. Väganläggningar i banan 6,430: — Vägomiäggningar - 1,166: 62. Transport och nedläggning af sliper och räler saint inköp af sliper 20,981: 37. Bangårdar och byggnader 21,456: 56. Helg-, regnoch rastdagar 46: 86. Förvandlingar (jerneffekters slopuing till skrotjern) 783: 3. Vinst och förlust (slitning å förrådet) 14,524: 93. Solan* till år 1860: Materialier och inventarier 177,407: 16.
DyinionSsStämnbenS yttranbe ont ipögfta ®omftotenS teba* möter 66. § 85. — titlfättanbc af 3uftitic Sing. Sing. tjroilanbe ©runblagbänbringgs förflag 67. § 89. — tiben för nafta lagtima 9tif8 \ STOCKHOLM, 1861. P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. BIHANG TILL SAIUWIUKBII IMIKfiKNrAHlDUBI PROTOKOLL VID Laetima Riksdagen i Stocliliolm Åren 1859 oell 1800. ExpeditionsUtskottets Memorial och Utlåtanden. ’ ti” i» *IS8 !* •» b 1'yxpeditions-Utskottets Memorial N:o 1. 1 ]¥:© fi. Expeditions-U(skottets Memorial till Rikets Ständer, angående ökadt Kanslibiträde m. m. Under de sednaste trenne riksdagarne hafva Rikets Ständer, med bifall till dåvarande Expeditions-Utskotts derom gjorda framställningar, ställt till Utskottets förfogande 2 Notarie-, 12 Kanslistoch 3 Vaktmästare-arfvoden, för att, jemte aflöriingen för en Sekreterare och en Kanslist, hvilka Utskottet, jemlikt 24 § 1 mom. ltiksdags-ordningen, eger antaga, utgå i mån af behof och allt efter som de tjenstemän eller betjente, för hvilka ifrågavarande arfvoden varit afsedda, i tjenstgöring inträdt. Af dessa aflönings-belopp har ett Notarie-arfvode uppburits af den Utskottets tjensteman, som haft sig anförtrodt det närmare inseendet öfver tryckningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll; ett Kanslist-arfvode af denne tjenstemans närmaste biträde; ett Notarieoch ett
Maj:t »trott sig finna icke endast ett bevis att ståndsbegreppen, hvilka der icke vunnit något afseende, förlorat större delen af sin betydelse, utan ock ett säkrare underlag för en ny representationsform»; så torde de icke lämpligen i denna fråga kunna gifva någon ledning för omdömet, enär de först under innevarande år vinna tillämpning, och dessutom, på grund af så väl kommunal-väsendets egen natur som historiska förhållanden inom detta område, ståndseller klassvals-principens tillämpning här aldrig kunnat ifrågakomma. Af samma anledning lärer ock det »underlag», de erbjuda för en ny representationsform, åtminstone icke ännu kunna kallas »säkrare». — Vid bedömandet af det af Kongl. Maj:t nu framlagda representationsförslag må emellertid åsigten så väl om den större lämpligheten af partiela förändringar i nu gällande Riksdags-Ordning, som ock om klassvals-principens företräde, helt och hållet lemnäs å sido. Reservanterna ställa sig på det Kongl. Förslagets grundval, och inlåta sig i granskningen af detsamma från dess egen synpunkt. Första Kammaren. Intresset fäster sig naturligtvis i främsta rummet vid denna Kammare, enär, så väl i allmänhet som isynnerhet med antagande af de samfälda valens princip, de största svårigheterna här måste möta ej mindre i fråga om vilkoren för valrätt och valbarhet, än ock vid bestämmelserna i öfrigt. Då nemligen, enligt Justitie-Statsministerns yttrande, ändamålet med ett tvåkammar-system måste vara, att det »på samma gång förekommer förhastade beslut och tryggar det beståendes rätt»; torde det få antagas såsom Första Kammarens uppgift, att företrädesvis lemna erforderliga garantier för uppnående af detta sednare ändamål. Men är det så, att man i Första Kammarens rådplägningar och beslut har rätt att vänta en annan karakter, då har man ock i fråga om dess tillkomst andra fordringar än dem, som skäligen kunna göras i fråga om den Andras. Den Första Kammaren torde således böra antagas afse representationen af samhällets konserverande elementor, under det att den Andra i mer eller mindre mån skall uttala de liberala tendenserna.
Men om Collegierna på samma gång borttoges, så funnes ej mera någon intermediaire eller upplysande Corps utom Stats-Rådet, hvars Ledamöter hädanefter kunna vara Chefer för särskilda Förvaltningens grenar, och derigenom redan förut hafva gifvit handläggning åt målet. Om nu dessa personer efter menskliga naturens beskaffenhet äro böjda att förblifva vid den mening, de en gång fattat, så skulle saken i sin framställning möjligen sakna den utredning, som följer af heres olika sätt att se och bedomina. Herr Kammarherren yrkade derföre, att en Allmänna Ärendernes Beredning, som förvarar medborgares rätt, utan hinder för Konungens afgörande, måtte bibehållas, med åliggande för dess Ledamöter att öfver alla der förekommande mål till Protocollet sina yttranden afgifva. Herr Regerings-Rådet Hellenstjerna upplyste, att intet stadgande, utan blott Föredragandens godtfinnande, för det närvarande bestämmer, hvilka mål som till Beredningens åtgärd böra öfverlemnas. Herr RegeringsRådet trodde för öfrigt, att man ej i Grundlagen behöfde förordna om skyldigheten att yttra sig till Proto - 528 Riksdagen 1812. colls, efter det låg i sakens natur, men deremot ansåg han tjenligt, att en eller flera Beredningar kunde tillsättas allt efter målens olikhet. Herr Öfver-Intendenten Fdélcrantz önskade, att man framför allt måtte lägga vigt på upplysningars infordrande af vederbörande, hvaruppå enskildes rätt så mycket berodde. Herr Grefven och Ordföranden framstälde följande ordalydelse af 10 § till Utskottets bifall: »Om Stats-Ministrarnes Embetsförvaltning och Ärendernes föredragning inför Konungen förordne Konungen, som Honom tjenligt synes. Hvarje Minister eller Föredragande vare ansvarig, derest han försummar nödige upplysningar inhämta och Konungen underställa.
Men nu synda de än mycket mer, och göra beläte af sitt silfver, såsom de dem upptänka kunna, nämliga afgudar, de dock alltsammans smedsverk äro; likväl predika de om dem, att den som kalfvarna kyssa vill, han skall offra menniskor. De samme skola hafva morgonmoln, och den dagg som bittida faller; ja, lika som agnar, de utaf loganom bortblåsa, och såsom röken af en skorsten. Men jag är Herren, din Gud, allt ifrån Egypti land; och du skulle ju ingen annan Gud känna, utan mig; och ingen Frälsare, utan mig allena. Jag lät mig ju vårda om dig i öknene, i eno torro lande. Men efter de födde äro, så att de äro mätte vordne, och nog hafva, upphäfver sig deras hjerta; derföre förgäta de mig. Så skall jag ock varda emot dem lika som ett lejon, och lika som en parder; på vägenom vill jag vakta efter dem. Jag skall möta dem lika som en björn, hvilkom hans ungar borttagne äro, och skall sönderrifva deras förstockada hjerta, och skall uppfräta dem der, såsom ett lejon; vilddjur skola rifva dem sönder. Israel, du rörer dig i olycko; ty din hälsa står allena när mig. Hvar är din Konung, som dig hjelpa må uti alla dina städer; och dine domare, der du af sade: Gif mig Konung och Förstar? Nu väl, jag gaf dig; en Konung i mine vrede, och skall taga honom bort i mine grymhet. Ephraims misshandel är sammanbunden, och hans synd är behållen; Ty honom skall ve varda, såsom ene barnafödersko; ty de äro oförsigtig barn. Den tid skall komma, att deras barn miste förgås. Men jag vill förlossa dem utu helvete, och hjelpa dem ifrå döden; död, jag skall vara dig ett förgift; helvete, jag skall vara dig en plåga; dock är trösten fördold för min ögon;
Memorial, ang:de RiksStåndens beslut i fråga om beräkningen af Taffelpenningar för visse Embetsman. (U.-A.) J anledning af Utskottets anhållan, i Memorial N:o 297, rörande sk i I ja k lige beslut inom RiksStånden i ätsk i 11 ige delar af StatsRegleringen , hafva, beträffande beräkningen af Taffelpenningar för Justitia Statsministern och Utrikes SiatsMinistenij hvarom Ridd. och Adeln samt PresteStändet förut icke yttrat deras mening, bemälte 2:ne RiksStånd, genom ProtocolIsUtdrag den 16 sisth Oetober, meddelat Utskottet sine i detta ämne sedermera fattade Beslut. Enligt desamma har ti. Ridd. och Adeln bestämt lönerne för bägge Ministrarne till 5ooo R:dr åt hvardera samt Talfelpenningarne, för Justitiae StatsMinistern till 3ooo R:dr, och för Utrikes StatsMinistern till 4°°° R-'dr; hvaremot H. PresteStändet förklarat, att Talfelpenningarne uti de för Ministrarne och StatsRåden faststäldte löner skola beräknas efter gamla Staten. Och som, efter hvad Utskottet i ofvanberörde Memorial redan anmält, Vällofl. BorgareStändet likaledes beslutat, att uti de af Ståndet fastställa lönebelopp Taffelpenningarne för Ministrarne skola beräknas efter gamla Staten, samt Hederv. BondcStandet, dådet i afseende på desses löner vidblifvit 1828 års Statsreglering, stannat i enahanda beslut; altså anser Ut - 58a Stats-Utskottets skottet Taffelpenningarne, under de för Justitiae StatsMinistern samt Utrikes StatsMinistern bestämde löner nu vara genom 3 Stånds beslut, faststäldta till lika belopp som 1823 års Stat upptager, nemi. 2000 Rrdr för Justitias StatsMinistern och 3ooo R:dr för Unikes StatsMinistern. Ett lika förhållande har uppkommit äfven i afseende på Taffelpenningarne för StatsRåden, hvilka Taffelpenningar, sedan H.
* Modern öfverdrifl “, anmärker d: r Murray, “ har genom adoption af en sentimental archaism såsom skönhetens ideal •ännu mer aflägsnat ordet aesthetic och dess härledning från deras etymologiska och rent filosofiska betydelse. “ Agnostic, det andra ordet, användes först af Huxley i1 ett aftonsällskap hos James Knowles, utgifven af k ' The Nineteenth Century “, i afsigt att under ett gemensamt namn klassificera alla de som förkastade ateism samt med honom trodde på en okänd och ofattlig Gud i enlighet med Apost. Gern. kapit. XVII, vers 23. Ayvworvi Ot«. (Den okända Gudenom). Denna bemärkelse blef snart förvrängd ‘ af biskopen i Manchester, Fraser, som i “ The Manchester Guardian “ talade om Agnostics såsom personer, hvilka hvarken verkände eller förnekade Gud, utan satte honom åt sidan. Derefter vrängde rektor Lulloch ännu mer den ursprungliga «, betydelsen genom att definiera Agnostics såsom de, hvilka icke ville tro på något som de icke kunna uppfatta genom sinnena, och sedan ytterligare Carlyle, hvilken i sin vanliga slägghammarstil talade om Agnosticon som den krassaste form af otro. Sålunda förändrades inom loppet af endast tre år hela bemärkelsen af ett ord! Denna historia om ett ord är verkligen betecknande, och d: r Murray ’ s ordbok är full åf ' dylika betecknande artiklar. Ehuru ordboken naturligtvis icke är någon encyklopedi, så gaf likväl i många svåra fall undersökningen af och jemförelsen mellan olika ord anledning till de mest intressanta definitioner angående den sak som var i fråga. Sålunda har det moderna bruket af Abstemious (som ej dricker vin) rönt inflytande af ordets * likhet med Abstain (afhålla sig), och ordet Aisle (sidogång i en kyrka) genom förblandningen med Isle (ö) och Alley (gränd). Under ordet Advent (som egentligen betyder ankomst) omtalas först ordets kyrkliga samt religiösa betydelse och derefter anmärkes att det på senare tider många gånger användts att beteckna vigtiga personers eller talares ankomst, oth “ poetiskt eller i högtidlig stil för hvarje Ur dagens krönika.