Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del hyser jag och kommer alltid att hysa den åsigten, alt, i händelse bemälda Enkas tillgångar komma att förklaras för dana-arf, desamma under intet vilkor oafkortade böra tillfalla Norrtelje stad. Skulle R. o. Ad. likväl finna skäligt, att återremittera betänk., sä skall jag i öfverensstämmelse med den åsigt jag nyss yttrat, icke motsätta mig detsamma, ehuru flera skäl finnas, hvilka ådagalägga, att Norrtelje stad är långt mindre än mången annan fattig kommun i behof af en dylik gäfva, särdeles sorn, på sätt jag redan omförmält, derstädes blifvit inrättad en badanstalt, hvarigenom staden har att påräkna icke obetydliga tillskott till de fattige frän badgästerna, såsom förhållandet i allmänhet är vid badorter. Hr Bildt, Didrik Gillis: Den talare, som först yttrade sig i denna fråga, har ganska riktigt sagt, att SlatsUtsk. kringgått frågan och kommit till ett resultat, som föga öfverensstämmer med premisserna. Ehuru ledamot af Ulsk. och gillande Utsk:s beslut, ogillar jag dock dess motiver, och jag har med min röst icke heller tili desamma bidragit. Då jag likväl gillade Utsk:s beslut, ansåg jag del mindre lärn pligt, alt afgifva reservation emot motiverna. Det torde således tillåtas mig, alt i korthet fä utveckla de skäl, på grund hvaraf jag anser Etsk. hafva kommit till ett riktigt resultat, då det afslagit K. Om man genomläser Utsk:s betänk. , hvari Utsk. tillstyrkt R. St. alt öfverlåta dana-arf till den kommun, hvarinom den person atlidit, efter hvilken arfvet fallit, så skall man finna, att Utsk. såsom skäl för detta sitt tillstyrkande alltid åberopat summans obetydliga belopp. Uti förevar, fall är ett helt annat förhållande.
St:r behöfva öfversvämmas af en störlflod mer eller mindre lyckliga fraser, sorn icke äga någon egentlig inverkan på sjelfva frågan. Gr. Sparre: Det finnes ett gammalt ordspråk, som säger, att hvar och en fågel sjunger efter sin näbb, och jag ämnar icke i anledn. af den siste värde talarens yttrande, med honom tvista. Denna tystnad må han tyda efter sitt eget behag. Jag vill endast lugna den oro han tyckes hysa derför, att några af honom väckta motioner ännu icke blifvit af LagUtsk. besvarade, med det tillkännagifvande, atti Utsk. funnit dem helt och hållet oantagliga. Vill han derpå hafva svart på hvitt, så skall han få det i sinom tid. Jag är viss derom att R. St:r skola finna dem lika oantagliga som Utsk. dem ansett. Slutligen vill jag ännu en gång förklara, att jag icke kan annat än med tystnad bemöta det språk talaren här lörer. Frih. Creutz, Stephan: Då jag i förra plenum yrkade bifall till PresteSPs inbjudning, skulle jag äfven göra det i dag, om jag icke, efter de af Gr. Sparre meddelade uplysningar, funnit dem vara sådana, att de böra föranleda bifall till det af Frih. Raab framställda förslag till beslut. Hr Cederschiöld: Gr. Sparre tyckes tro, att jag hyser en stor oro deröfver, att jag ännu icke fått besvarade någon motioner, dem Hr Gr:n funnit alldeles oantagliga. Om min oro icke är större än motionernas oantaglighet, så kan jag nog uthärda dermed, och jag anser mig böra tillkännagifva, att Hr Gr:n sjelf i ett enskildt samtal med mig förklarat, att han, som icke var närv:de vid det sammanträde, då Utsk. beslöt afstyrka den ena motionen, var mycket tacksam, huruvida han ej borde mot detta beslut sig reservera. Men oafsedt mina motioner finnas många andra ganska vigtiga, såsom Hr Hasselroths ang:de antagandet af en ny författning rörande brott emot person, hvilka Utsk. har lagt under bordet, ett sätt att behandla motioner sorn LagUtsk. under de sednare Riksdagsrne ganska flitigt begagnadt.
Inom Ridderskapet och Adeln har blifvit anmärkt: att bestämdt borde uttryckas hvad, sorn menas med rusttjenstmark; att de, som beskattas för 1 risti jensi mai k, borde undgå bevillning efter 21 §.; att orden: ”då rustningen uppsältes” borde förtydligas medelst ett föl klarande, huruvida rustning anses vara uppsatt af den rusthållare, som praesterar häst till artilleriet årligen, samt all ett nytt moment borde tillkomma af följande lydelse: ”för skalllagde qvarnar och lägenheter af frälse-natur, utan hemmantal, i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, erlägges Sjutton skillingar för hvarje lunna bardt korn af deras åsätta ränta.” Då anmätknirigen, i afeende på rusttjenslmarkerne, och grunden för beräkningan deraf, endast kan hafva tillkommit i följd af bristande kännedom af Förfaltningarne om adliga rusttjenslens utgörande i äldre lider; så lärer denna anmärkning, som i öfrigt icke synes föranleda till någon åtgärd, böra förfalla. Hvad åter angår frågan om det föreslagne tillägget af ett nytt moment; så, enär härvid förekommit, alt nödig bestämmelse, i afseende på i - Bevillnings Utskottets Utlåtande, N‘,o 27. *9 frAgavnrande afgiflers utgörande för skalllagde qvarnar och lägenheter af frälse-nalur, utan hemmantal, inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, uti Bevillnings-Stadgan saknas; får Utskottet hemställa, att vid slutet af denna §. må tilläggas ett nytt moment af följande lydelse: ”För serskildt skattlagde Qvarnar och Lägenheter af "f älse-natw', utan hemmantal, i Skåne, Halland, Blekin”ge och Bohm Län, erlägges Sjutton skillingar för hvarje "tunna hardt korn af deras åsätta ränta." 2/h §. pag.
När han från ransakningen återkom till sina kamrater och desse fått kunskap om hans bekännelse, öfverfölls han med de ohyggligaste eder och skällsord för det han, såsom orden lära fallit, låtit presten narra sig, och utan 2:ne menskligare individers bistånd hade han fått handgripliga tillrättavisningar. Hurudant fångarnes moraliska tillstånd är, kan slutas af följande bref, hvilket ankommit till en för 3:dje resan stöld till fästning dömd fånge ifrån hans moder, som för stöld varit häktad och straffad inom ett annat fängelse. Brefvet, sorn naturligtvis icke framlemnades till sin ägare, var af ungefärligen följande innehåll. ”Nu tycker jag om dig min son, ty jag finner nu att du duger till någonting, du har nu gjort så stora framsteg och aflagt så vackra mästerprof i vårt yrke, att jag icke kan annat än skänka dig mitt odelade bifall. Till bevis på min välvilja sänder jag dig härmed 24 sk.; när tillfälle och tillgångar tillåta skall jag skicka dig mera;” och af en fjerde: ”Så länge äldre och yngre mer’ och mindre grofva brottslingar äro om hvarandra blandade, kan man icke annat vänta, än att det moraliska förderf, som i högre grad finnas hos somlige, äfven smittar de öfrige. Jag vågar icke från fångarnes förhållande, då de, om detta uttryck tillätes, hafva kyrkomin på sig, sluta till deras moraliska tillstånd i allmänhet, utan har tvertom anledn. att frukta, att deras lif inom fängelset företer många sorgligt mörka sidor, omöjliga att känna för den, som ej är initierad i fängelsets mysterier. Med ledsnad och deltagande har jag hört fångar beklaga sig, att hvarje uppkommen god tanke, hvarje fattad dygdig föresats förqväfves i den förpestade fängelseluften, och, då de visa sig i ord och gerningar, blifva föremål för kamraternas hån och gäckeri; med ömt deltagande har jag hört en och annan bedja till Gud om snar befrielse från fästningen, emedan det vore fara värdt, att, i ett sådant umgänge, äfven deras eviga välfärd förspilles.
Ltaf anslaget för sänkning af Tösjön i Tierps socken, af Örbyhus härad och Upsala Ian, 1,450 R: dr, hvaraf förut utbetalts 483:16., ytterligare R:dr 483: 16. — Lånet för detta företag, 305: 23. 5. utanordnades år 1846. „ för sänkning af Wendelsjön i Örbyhus härad af nämnde län, 800 R:dr, återstoden , 400: Lånesumman, 344: 33. 2. utanordnades år 1846. „ för sänkning af sjön Wiggan i Tierps socken af Örbyhus härad och samma län, 2,000 R:dr, 1,333: 16. — Låneunderstödet, 2,047: 24. utanordnadt i Juni 1847. Ltaf lånet för ett utdikningsoch aftappningsarbete yid Lockstaholm i Husby socken af Stockholms län, 4,300 R:dr, återstoden, . 1,000: „ utdikning af Barsjökärret på Södra Nånö bys ägor i Estuna socken af Lyhundra härad och samma län, 220 R:dr, återstoden 100: Det beviljade anslaget, 200 R:dr, anordnades före medlet af September 1847. Utaf anslaget för sänkning af Aneby, Flisby och Wässelda sjöar samt upprensning af åtskilliga dermed sammanhang ägande mindre vattendrag inom Bredesta, Lomaryds, Bälaryds, Flisby och Solberga socknar i Norra och Södra Wedbo härader af Jönköpings län, 7,000 R:dr, återstoden, 1 4,666: 32. Det för samma förelag beviljade lån, 14,000 R:dr, utanordnades år 1846. Anslaget för utdikning af Hedeberga egendoms andel uti Mönarps mossar inom Marka socken af Skaraborgs län 750: — Det härtill beviljade låneunderstöd, 1,000 ll:dr, utanordnades 1847.
H.m har kastar Sig i Nationens erm.c, öfwcwygad att i Farans stund af Swen» skarnö icke öfnmrgisw-'S. Da andre Regenter afwäpna sine undersåtare, ljuder nar Konung wapen ät Sine ty gar» will att w".ista Folk, l skal! känna sig fritt) och anser denna kärsta som den enda säkra borgen för Stal-a.L lugn. Hivad-.rn Veste rop, att ätagandet af den plinten att stiina för saeerncslandet wore ett ba^d pä hwar mans frihet? De söddes cj i Swenska hjortan De wäckces af dem, som rysta tillfället af Statens olyckor att sprida oenighet och, nedslå National andan. —Om genom mistkroeude till en wardslös Styrelse den förut blijwit gnäfd, är det wa.r pligt alt den ä nyo wäcka. Den wiil -'i Swerigcs wäl jon? söder detta misttroeude. Ou> Landrwärners exempel l ilm-t skrämmer wära Landsman, >'ä fmenotti ost att upinsa dem om orsaken till dest mistodcn. — Latom ost uprigtigk erkänna, att den förre Kmiuncp n gistvik dets nima en högst felagrig organisation, Sfw rlämuade det ät en orätkwiS, ofta omenfkitg behandling estz aldrig wille höra pä de billiga f^resiädningar, ösin gjordes Honom om denna wans rvmoadc Trouvpes > öd. Latom Ost förena Ost att Utrota alla mist, ryk i wara krigiffa inrättningar, som kunna undrrhälla sachman för en dylik behandling i fram. Den 4 December. Lätom Ost tära af wära nederlag att segra, lära akt med wistöm anwända Swenfia mänS tapperhet.
Borgare-Ståndets vägnar: J. F. Eklund Å Högvördige Preste-Ståndets vägnar: A. E. Knös Å Hedervärda Bonde-Ståndets vägnar: F. von Zweigbergk. A. von Feilitzen. STOCKHOLM, I. Lag-Ut skottets Betänkande, N:o 2. 1 M 2. Atik. till Exp. Ulsk. d. 12 Sept. kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående bestämmande af ansvar för sä kallade husdjurs misshandling. Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln hav Herr Boos, Nicolaus Torsten, uti ingifvet memorial, andragit, att, ehuru kreaturs misshandling lika länge som rättvist öfverklagats, lagstiftande magten likväl icke sökt att på något sätt förekomma detta onda. Visserligen borde det enskilda interesset vara en tillfyllestgörande anledning till en mild behandling af de husdjur, man för nytta eller nöje innehade; men erfarenheten vittnade dock om motsattsen. Hos samhällets bildade medlemmar kunde emedlertid förutsättas den bättre känsla, som afhölle från misshandling, fastän exempel icke varit sällsynte, att äfven en och annan af dem i lättsinnigt öfverdåd, någon gång gjort sig skyldig till förebråelse i förenämnde hänseende. Men det vore likväl icke dessa fall, .som egentligen föranledi motionären att fästa uppmärksamheten på ifrågavarande ämne, utan det grym - m? och omenskliga sätt, på hvilket kreatur behandlades af dem, hvilka, mot lega, besörjde skjutsningen och transporter. Åberopande den erfarenhet, motionären vunnit i denna del, i synnerhet af åkares och deras tjenare» framfart på liufvudstadens gator, har motionären ansett nödvändigheten påkalla bestämmmandet af ansvar å den, som genom hugg och slag, svält, eller annan vanvård misshandlar så kallade husdjur af hvad art de vara måtte, samt hemställt, om icke detta ansvar kunde utsättas till 3 R:dr 16 sk. böter för första resan, och till mer och mer för hvarje gång öfverträdelsen förnyades.
Maj:fs Nådiga Proposition kan således ej nu till omedelbart afgörande upptagas , utan måste först remitteras till. Utskott för att beredas, hvarefter, sedan saken derifrån återkommit till Riksens Ständer, beslut skall fattas. Jag förmodar således, att Ridderskapet och Adeln för närvarande, endast besluta remiss af den Nådiga Proposionen; och i sådant fall föreslår jag, att den må ske till Lagutskottet. Herr von Hartmansdorff\ Auguji'. De tänkesätt Kongl. Maj t yttrat i afseende på offentlighet vid RiksStändens öfverlägguingar, åro så Ridd. o. yld, Prot. IV. Band. 5s. ®e« *3 Maji e, nt, mycket mera tillfredsställande för mig, sorn då frågan hår till afgörande förevar, jag efter ruin förmåga sökte förfäkta den af Kongl. Maj;t nu framställde grundsats. Jag yttrade då äfven den mening, att RiksStandens beslut om offentligheten, borde underställas Kongl. Maj:ts sanction; emedan uti grundlagliga samhällen den ömsesidiga säkerheten oeh tillfredsställelsen kräfva, att inga nya författningar vidtagas, utan i förening emellan Regering och Folk. Men den form, under hvilken detta ämne blifvit Riksens Ständer meddeladt, kan jag ej annat ån anse för origtig, af de skäl, Grefve von Schverin redan anfört. Till dessa anhåller jag få lägga ännu ett: Kongl. Maj:t har i afseende å offentligheten icke gjort något förslag, utan blott yttrat sig ej hafva något att invända mot sjelfva Baken, och skola med nöje dertill lemna sitt bifall, om Riksens Ständer öfverenskommo att besluta den. I sådan händelse önskade Kongl. Maj:t att de, i förening dermed, äfven måtte uppgöra och Kongl. Maj:t till pröfning och bifall underställa ett fullständigt förslag till Lag, hvarigenom oordningar vid offentlighetens begagnande skulle förekommas. Att Kongl. Maj:t ej gjort något förslag, år följaktligen klart; och hvad Riksens Ständer beträffar, så år tiden längesedan förbi, inom hvilken enskilde Riksdagsmän varit berättigade att framställa nya förslag. Huru skall det då blifva möjligt, att för närvarande uppgöra något sådant?
Så vidt jag under discussionen kunnat inhemta, har Hr von Hohenhausen begärt en modificalion af Hr von Hartmansdorifs förslag i så måtto, som han ansett derifrån böra utgå föreskriften om uppskof med fortsättningen af påbörjad pröfning utaf ett mål, äfvensom han önskade att ärendena icke måtte förekomma förr än Utsk:ns betänkm hunnit blifva tryckta och bland Stån - Den 6 Mari. »i5 dens ledamöter utdelade. Jag skulle derföre hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla, om icke, på det de som dela åsigt med Hr von Hohenhausen måtte fä deras mening gällande, Hr Landtm, täcktes framställa propos. på Hr von Hartmansdorffs förslag, så förändradt som Hr von Hohenhausen tillstyrkt. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Sedan votering blifvit begärd öfver Hr von Hartmansdorffs förslag, sådant detsamma för Ståndet blifvit uppläst, förmodar och hoppas jag, att Hr Frih. o. Landtm, icke tillåter någon förändring deraf. Hr von Hohenhausen: När under discussionens lopp jag framställt ett särskitdt förslag, som ogillar Hr von Hartmansdorffs i vissa delar, så torde det icke kunna förvägras mig alt få det förslaget framstäldt. Jag kan icke votera annat än nej på Hr von Hartmansdorffs förslag, sådant som det lyder. Jag har redan öppet sagt hvad jag anser vara rätt oell nyttigt i detta fall. Hela saken härleder sig från PrésteSt:s inbjudning. Jag skall icke ingå i vidare discussion härom; men jag tror mig icke kunna förnekas rättigheten att få min åsigt underkastad Ståndets afgörande. De förändringar uti Hr von Hartmansdorffs förslag, som jag log mig friheten tillstyrka, bestodo deruti, att intet sådant betänk., som motionen afser, skulle föredragas, förr än det blifvit tryckt och utdeladt, samt att påbörjad pröfning af ett lagförslag icke skulle afbrytas i och för handläggning af ett dylikt betänkande.
Riksdagsordningen, till Riksens Ständer anmäla, hvad Utskottet anmärkt vid granskningen af de lill detsamma behörigen äflemnade protocoll, sorn i SlaLsRådet blifvit förde för JusliliaeÄrenden ifrån och med den iS Januari 1834: lid och med den i Februari 1840, för EklesiastikÄrenden från och med den i i Januari i834, till och med den i Februari 1840, för KammarÄrenden från och med den 18 Januari 1834» till och meri den t Februari i84o, för KrigsÄrenden från och med den 18 Januari 1834» dll och med den Januari i84o, äfvensom serskilt protocoll för den i Februari 1840, samt för Handelsoch FinansÄrenden från och med den 18 Januari 1834» till och med den i Februari 1840; Protocoll, förde af HofCanzlern från och med den 25 Januari 1834» lid ocli ined den 27 Maj 1835; Protocoll öfver GeneralAudileursÄrender från och med den 18 Januari iS34, tid och med den 21 December i83q, samt för vissa allmänt kända fall, de protocoll, som angå Minisleriella Ärenden och Commandomål; hvarvid dock anmärkas bör, alt denna granskning, i brist på afslutade Rikshufvudböcker, blott tillfälligtvis kunnat vidröra Statsmedlens förvaltning för åren i838 och i83c>. ConslittitionsUlskoUel får i följd häraf först inberätta, att Utskottet ansett sig böra under tilltal af JuslitieeOmbudsmannen inför RiksRälten ställa dem ibland Konungens Rådgifvare, hvilka i nedannämnde mål, dels tillstyrkt öfverträdelser af Rikets Grundlagar och andra gällande Lagar, dels underlåtit alt göra .föreställningar, eller, genom vägrande af contrasignation, lägga hinder emot sådana öfverträdelser.
Om den verkligt tillgången i dess fordran hos ArbetsCassan, ej deribland inberäkna®, lag tror mig således kunna yrka, att om Balancen blifvit upp järd med afseende å Riksens Ständers orubbliga .Beslut, å vilkoren för sjelfva.Inrättningen, samt med hoggtannt Upptagande af alia tillgångar, skulle CanalDisconten hafva befunnits äga ett öfverskott, tillräckligt för densamma att fullt ut elter Lag uppfylla förbindelser. Om Götha Cånals och Malmo Dlsconter bägge råkat i samina förlägenhet, att nödgas inställa sina betalningar, äro dock de olika Orsakerna dertill nu mera ganska val kända. Billighet, ja! en sann moralitet ford-a, att på denna olikhet göra afseende, Och då Utskotten grundat sitt Förslag, att Banquen skulle för Disconterhe uppgöra Liqviden , på angelägenheten att ej genom DisConternes bringande till Concours underkasta Landet de dermed oundvikligen förbundna Oredor, Och interesset att på föreslaget sätt skaffa Fordringsägare bättra vilkor, än de Vid en inträffande Concours kun; na förvänta, synes mig att Utskotten , om de skiljt mell -n Discönterne, så Väl i afseende på deras verkliga förhållanden, sorn anledningarne dertill , kunnat träffa utvägar , att genom ingen rubbning af Lag och Lag-*principe, och ulan våda för Banquen, skaffa Fordringsägare* ha ännu bättre vilkor, nemligen full b talning. Utskotten hafva sjelfva uppgifvit att Gö* Den 17 Mariii, e. m: theborgs Discont kan , utan att förnärma nå-’ göns rätt, liqvidera sig sjelf, allenast dess Octroy med 2i år förlänges. Kan detta ske sä lätt, så lärer visst icke någon svårighet uppstå att sådant bevilja. För Malmö Discont uppgifves en brist af ■235,o°o R;dr , hvilken dock. kanske med hälften tillägg skulle ökas, om vid dess utredning laglige Concours-grunder följd s.
Kan det vara rätt sedt att för förkortande af vägen emellan Upsala och Stockholm, förlänga densamma för hela den öfriga delen af landet, som för sin rörelse på Stockholm skulle komma att begagna denna jernväg, och genom omvägen till Upsala nödgades i all framtid vidkännas en ökad transport kostnad både för personer och gods? För min del tror jag det icke, utan är min öfvertygelse att banan bör läggas så, att den kan bereda största möjliga tillfälle till lättnad i transport både så väl af personer som gods för både Uplands och Westmanlands produkter, samt andra till norra Mälare-dalen angränsande orter. Härigenom skulle äfven, för att använda ett kändt ordspråk, kyrkan komma att stå midt i byn Lämpligheten af jernvägens sträckning öster om Sigtunafjärden förefaller mig således ingalunda så tillräckligt och fullständigt utredd, att det kan vara lämpligt för representationen att i detta hänseende taga initiativet och fatta ett afgörande beslut. Då dessutom Upsala är under sommaren gynnadt genom en snabb och lätt sjökommunikation, till billigt pris, skulle följden häraf blifva att den föreslagna jernbanan skulle under denna årstid hafva att från det hållet vänta ganska liten inkomst, vare sig af personer eller af gods, utan att den skulle skörda sin hufvudsakliga intrad under den tid, sjökommunikationen vore stängd. Hvad den finansiela sidan af frågan angår, har Gr. Taube anfört, att den utgift, som för statsverket skulle komma i fråga, skulle blifva ganska obetydlig, ja t. o. m. ingen, emedan jernvägen skulle sjelf betala kostnaderne. Om detta är händelsen, hvarföre begär man då statens garanti? Om intressenterna i bolaget äro så öfvertygade om ett lyckligt resultat i detta afs:de, synes det mig att de sjelfva skulle kunna utföra arbetet, utan att påkalla statens medverkan; men just den vigt, man lägger på erhållandet af en sådan garanti, visar, att man sjelf hyser misströstan att det förespeglade resultatet skall vinnas. Den 8 September t. nr. il Man har trott, att det icke skulle möta någon svårighet för
Della är en slör olägenhet, men den afhjelpes ej ensamt med det palliativ Ulsk. föreslagil, eller ali man skulle ega disponera öfver hälften i st. f. -J. Vida lämpligare vore det all göra testamenlsrätten lika för land och stad. Derigenom inskränkes väl, sorn sagdt är, leslamentsrätlen af årfd fastighet äfven i siad, men denna är vanligen af mindre vigt och ingär icke i affärsberäkningarne, emedan den icke anses lillhöra (leii rörliga förmögenheten. Således torde del vara af mindre betydenhet, ali leslamenlsrätten till della slags fastighet försvinner Min tanka är för den skull, att del sleg, som nu både hör och kan lagas, är alt göra lestamentsrätten lika för innevånare å land eller i stad, och ulan afseende på Slånd, hvarigenom jemväl den sista, nu mera olämpliga skillnaden mellan landsoch stadsrätt försvunne. Jag anhåller atl dessa anraärkmr må åtfölja återremissen af Betänk. Efter först till bifall ä förevar:de punkt framstäld, men med Nej besvarad Propos., hemstälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. ansåge de emot densamma gjorde anmätkmr föranleda till återremiss. Ropades Ja. 3:dje punkten, ang:de af Utsk. tillstyrkte ändringar i i och 3 §§ 77 kap. Ärfda-Balken, samt 1 mom. 3 § 8 kap. Jorda-Balken. Frih. Rehbinder: Mot Betänk, i de delar, som nu blifvit föredragne. har jag ålskillige, som jag hoppas, grundade anmärkmr att framslälla. Men då jag förmodar, atl förslaget äfven i denna del varder återremitterad!, vill jag nu vara ganska kort, under förhoppning, att, då förslaget återkommer från lltsk., tillfälle skall lemnäs mig, all fullständigare utveckla mina åsigter i ämnet. Jag inskränker mig alltså nu endast lill följande anmärkmr. Utsk:s förslag i 4 § 2 mom. anser jag i synnerhet vara i högsta grad skadligt.