Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anledningen till de större utgiftsbeloppen synes vara att söka uti de högst betydliga reseräkningar för Mönsterherrar och Regementsbelälhafvare m. fl., hvilka deruti ingå; hvarvid tillika synes anmärkningsvärd!, att åtskillige Landshöfdingar, för hvilkas embetsresor kostnadsersättning ingår uti deras löneinkomster, icke sjelfve hafva uppfyllt åliggandet att verkställa beväringsmönstringarne, utan låtit andra dertill förordnas. Så har t. ex. 1848 års mönstring med Nerikes regementes beväring blifvit, på nådig befallning, verkställd af Majoren Printzensköld. Nu äga, efter 1827 års reglemente, Majorer att resa efter 3:ne hästar och åtnjuta 2 R:dr 16 sk. i dagtraktamente. Enligt 5:te underrättelsen i samma reglemente, äger väl en lägre tjensteman att beräkna skjuts och traktamente efter den högre förrättningen; dock har Kongl. Majit förklarat Sig vilja för sådana fall bestämma, efter hvilken klass beräkningen får ske. Ett sådant bestämmande saknas likväl uti Major Printzenskölds erhållna ordres, likasom för öfrige här nedan omförmälde, men i reseräkningen beräknas 4 hästar och 28 dagars traktamente å 3 R:dr 32 sk. Bland 1848 års verifikationer igenfinnas för Landshöfdingarnes ombud vid bevä - ringsmönstringarne följande reseräkningar: Nerikes läns beväring, Majoren Printzensköld 228: 11. — Kronobergs dito, Öfversten Friherre Wrede — 183: 16. — Östergöthlands dito, Landssekreteraren Nordström — 139: 37. — Elfsborgs dito. Majoren Cneiff 210: 21. — Götheborgs och Bohus dito, Öfversten Friherre Åkerhjelm 117: 40. — Jemtlands dito, Landssekreteraren Thomée 61: 11. 6. Westernorrlands dito, Öfverstelöjtnanten Gussander 363: 19. — Hallands dito, Landssekreteraren Hane - 81: 9.
Domaren ej kan vara förvissad, att ded person , som fordringen qvitterat, då varit den satnmas rätte egare, samt kungörandet i tidningarne ej tnedförer den dermed åsyftade LagTJtskottets Betänkande N;o 54; 3 verlcan , emedan större delen af allmänheten ej tager kännedom om tidningarnes innehåll; och man i allt fall ej är pligtig att hörsamma en kallelse, som ej är grundad på lagens föreskrift , utan tillkommit genom Domarens godtycke; har Motionairen , i anseende till den allmänna osäkerhet i penningetransactioner, som af omförmälde procedure vid inteckningars dödande uppstår, hemställt,’ :,orn iclce Rikets Ständer md hos Kongl. Majt i underdånighet begära, det Rikets HojRätter för ständigas, att antyda vederbörande Underdomare att, vid inteckningars dödande, ställa sig till efterrättelse 24 /. af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818 , sd att inteckning i fastighet ej dödas , förrän Gäldenär en, genom skuldebref - pets företeende, visar, att han sin skuld till fullo betalt, och att ej tillåta sig andra undantag från denna allmänna regel, än de, som i Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823 omförmälas," Denna hemställan har Utskottet till öfvert Vägande föreliaft; men som Motionairen hvarfen föreslagit eller yrkat någon ändring i nu gällande Lagstadganden om hvad vid intecknines dödande är att iakttaga, samt varde» och uppsigten öfver lagarnes verkställighet och skipande efter deras rätta förstånd icke tillkommer Lagstiftningen, utan de Myndig - 4 LagUiskottets Betänkande N:o 54. beter , sofn dertill äro förordnade ; så anser Utskottet någon Rikets Ständers åtgärd, i anledning af det utaf Motionairen uppgifna förhållande, icke kunna ega ruin, hvarföre Utskottet tillstyrker , alt berörde hemställan ej må af Rikets Ständer bifallas. En Ledamots serskilda mening bifogas. Stockholm den 15 April iS*9; 'Reservation af Herr Landegren.
N:o 133 föreslagna votens-propos., voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de serskilda delarne af nämnde Utsk:s utlåt. N:o 131, vara genom 3:ne Stånds beslut afgjorde och den föreslagna voter:s-propos:n lill följd deraf böra förfalla. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit sålunda: Ja — 15. Nej — 28. Gr. Gyldenstolpe: För att få slut på denna fråga och för densamma bereda ett nöjaktigt resultat, skulle jag för min del vördsamt anhålla, det R. o. Ad. ville besluta en inbjudnings afgående till Borgareoch BondeSt:n, med anhållan att dessa Ständ ville sig med R. o. Ad. förena uti det af Ståndet nu fattade beslut, hvaraf följden skulle blifva, alt den ifrågakomna underd. anhållan om utarbetande af_ ett förslag uti merberörde ämne blefve till K. M. framförd. Hr Hjärne: I anledn. af den siste värde talarens förslag tager jag mig friheten omnämna, att jag på enskild väg blifvit underrättad, att BorgareSt. i gårdagens plenum godkänt den ifrågavar. votens-propos., ehuru detta ännu icke är officielt bekant. Jag har velat uplysa Ståndet om denna omständighet, men motsätter mig ingalunda den af Gr. Gyldenstolpe föreslagna inbjudningen. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad. för godt alt genom prot.-utdr. inbjuda Borgareoch BondeSt:n att instämma uti R. o. Ad:s nu fattade beslut. Föredrogs ånyo och bifölls SlatsUtsk:s d. 18 och 19 dennes på bordet lagda mern. N:o 325, ang:de kostnaderne för tryckningen af RiksSt:ns prot:r samt utdelningen af dessa prot:r och dertill hörande bihang; hvarjemte R. o. Ad., uppå hemställan af H. Ex. Hr.
åtminstone i fredstid, af Båtsmännens transporterande sjöledes; samt slutligen att, sedan alla förenämnde frågor och hvad dermed egde gemenskap blifvit utredde, Utskottet måtte för hvarje serskildt föremål föreslå bestämda Stals-anslag, hvarvid likväl någon tillökning så mycket mindre borde ifrågakomma, som det nya systemet icke förutsatte Skärgårds-Flottans alltför hastiga tillväxt, utan borde densamma efterhand erhålla den fulländning, som kustförsvaret påkallar; b') af Hr Christierson, som, i strid med den af Hr Petré, uti dess nyssnämnde motion, yttrade mening om Linieflottans olämplighet för Sveriges sjöförsvar, ansett äfven denna del af Flottan böra bibehållas, och, i öfverensstämmelse härmed, på grund af i motionen närmare utvecklade skäl, hemställt; att Stats-Utskottet, efter sakkunnige och ojäfvige personers hö - Stals-Ulskoltets Utlåtande> JV\o 53, 3 rande, måtte meddela utlåtande öfver den tillökning af skärgårdsoch ång-fartyg, Flottan behöfver för att, i sammanhang med Linieflottan, bilda ett ändamålsenligt sjöförsvar; alt upplysning införskaffas om kostnaderne för färlygsbyggnad äro lägre uti Carlskrona än annorstädes, för att kunna bestämma, hvarest dylik byggnad bör verkställas; att
Det anar mig, att för dig blir Albert Säfve farlig.» Evelina skrattade. «Det skulle vara rätt roligt,» sade hon, «om jag kunde göra de andra flickorna lite afundsjuka. Jag har lust att visa mig mycket artig emot honom.» «Se der kommer nu Schröder och Säfven,» sade Clara. «Han tänker säkert bjuda upp dig.» «Och jag antager,» sade Evelina. Borta under orchesterläktarn stodo efter vanligheten de, som roade sig med att betrakta och häckla. Ett par af dem observerade noga Evelina, som dansade tätt framför dem. «En präktig flicka, mamsell Reder,» sade den ena; «just en liten prydnad på våra baler. Skada likväl, bara aderton år, och redan så mycket koketteri.» «Åh! hennes uppfostran är alldeles förfelad. Gumman Wiberg gör allt för att skämma bort henne.» «Skada på ett så vackert ämne.» «Hon är fullkomligt oduglig till hustru.» «Nå ja, men guld gifter troll, säger ordspråket.» «Det må vara, men jag passar.» «Unga Säfven tycks förstå, att taga henne på rätta sidan. Se hon glömde, att göra komplimenter, bara för att höra på honom.» «Åh unga Säfve är en gammal skytt. Jag vill slå vad, att han har några spekulationer i bakhåll. Han kunde behöfva den fastigheten åt sina lösören.» «Det skulle också passa. I Stockholm duga sådana fruar.» Stackars Evelina! Sådan var verkligen allmänna tankan om henne i W. Men hon var lycklig, ty hon var sjelf i okunnighet om den orättvisa man gjorde henne. Man kände icke hennes verkliga åtrå, att bli allt bättre och bättre. Men då hon bad gumman Wiberg: söta moster får jag lära mig det och det; svarade alltid gumman, i sin oefterrättliga välmening: «Kära barn, sådant hinner du tids nog med. Spela du och dansa så länge du kan få, din tid kommer nog, att få hushållsbekymmer.» Längre fram på aftonen sade Clara till Evelina, då de stodo i en vals: «Nu Evelina tyckes ditt hat till Säfve vara alldeles försvunnet.
Under den 26 Oktober 1860 har Kongl. Maj:t låtit utfärda nådig Förordning angående Mosaiske trosbekännares rätt att bosätta sig och besitta fast egendom i riket. 84:o af den 5 Oktober, angående tillstånd för aktiebolaget för jernväg mellan Köping och Hult att återbekomma återstoden af de till säkerhet för jernväganläggningens fullbordande i Statskontoret deponerade medel. (138.) 1861 den 22 Februari i underdånighet anmäld, hvarvid Kongl. Maj:t, efter det Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader med Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Orebro och Vestmanlands län underdåniga yttranden och eget utlåtande inkommit, i nåder förordnade, att ifrågavarande medel, 75,000 Rdr, må af Statskontoret till bolagets direktion utbetalas, under vilkor att, sedan direktionen, i samråd med den ingeniör, som är förordnad att å statens vägnar utöfva tillsyn å jernvägslinien emellan Orebro och Arboga, samt dertill hörande materiels ändamålsenliga underhåll, beslutat, hvartill medlen i enlighet med Rikets Ständers förbehåll lämpligen böra användas, underrättelse om det i sådant hänseende fattade beslut skulle genom bemälde Ingeniörs förrorg meddelas Styrelsen för vägoch vattenbyggnader, som sedermera egde att vaka deröfver att beslutet varder till verkställighet behörigen befordradt. 85:o af den 12 Oktober 1860, om förändring i vissa delar af Kongl. Förordningen den 27 November 1857, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. (156.) Sedan Högsta Domstolen afgifvet underdånigt utlåtande i ämnet, har Kongl. Maj:t under den 7 December 1860 låtit utfärda nådig
Af de på Bordet sedan sista Plenidag hvilande handlingar föredrogos nu åter Lag®ch Oeconomie Utskottens gemensamma utlåtande af den 4 samt Allmänna Besvärsoch Oe* conomie-Utskottets enskildta Utlåtande af den 6 Juli , i anledning af de hos Hedervärda BondeStåndet gjorda anmärkningar vid dessa Xltskotts Betänkande, angående väckt fråga dels om jeinkning uti Rentan af Sågoch Mj-dqv.arnar, dels om utvidgad rättighet till husbehofs Mjölqvarnars anläggande, med flera härmed gemenskap ägande ämnen. Efter öfverläggning härom och då de 3tne öfriga Respectiva Stånden redan bifallit Utskottens förenämnda Betänkanden , lat Hedervärda Bonde-Ståndet äfven dervid bero, med förbehåll att genom allmar.t underdånigt Besvär vända sig till Kungl. Maj:t, för att anhålla om den rättelse och jemkning, som af Bonde-Ståndet varit åsyftad, Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin, 5 D. Vid föredragning af Stats-Utskottets den 6 Juli afgifna Betänkande , i anledning af Hans Excellences Öfver-Ståthållaren m. m, Grefve Carl uGa Den 14 Juli. Carl Mörners till Kongl. Majit ingifna och Utskottet öfverlemnade underdåniga Skrifvelse den lo sisth Mars, angående Stockholms Stads Cassas befrielse frän den Stadens Krono UppbördsVerk åtföljande ordinarie aflöning och dess öf. verförande på Kronans Stat, blef berörde Betänkande, åtföljdt af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Constitutions - Utskottets den 10 Juli meddeldta och sista Plenidag upplästa Memorial, angående 1:0 Föreslagen ny redäction, hvilken skulle införas i 37 §. Begerings-Formen, i stället för sista Momentet, som borde utgå; 2:0 tillägg i 38 §.
"Så god som kungen på sin thron, säger ordspråket", svarade Simon. "Ja väl, men se bara till, att du icke låter dina vänner missbruka ditt namn till att förråda ditt hemman! Ja, ja, min käre Simon, jag har hört, att du skall vara en redlig man och trogen undersåte, som icke hållit med den blodsugarn Klas Fleming och hans anhang, men du är ju dock icke så gammal ännu, hvarföre har du ej gripit till vapen, för att stå emot den landsförrädaren?" Erik Liljeholm satt tyst nedlutad i slädan, utan att synas höra på samtalet. Han hade genast i den fremmande igenkänt hertig Carl, hvilken, alltid verksam och outtröttlig, äfven nu begagnat det lilla slädföret, för att med egna ögon undersöka förhållandet med ett klagomål öfver några soldater, hvilket inlupit ifrån bönder, som tillhörde hertigens parti. Huru herr Erik skulle finna sig till mods vid det oförmodade mötet, är lätt att tänka sig. Äfven Sigrid hade med bäfvan och förskräckelse igenkänt sin faders dödsfiende. Hon satt framföre i slädan och drog sig tillsamman som om hon sålunda trott sig kunna undgå hertigens genomträngande blickar. Hon kunde ej hindra att en ofrivillig darrning skakade henne vid ljudet af hans röst. "Hvad är det för folk du har i slädan med dig?" frågade hertigen. "En blind gubbe med sin flicka, som brukar leda honom. Jag bjöd dem att få åka, efter jag hade godt rum." "Flicka du, dra ryan, som ligger bredvid dig i slädan, öfver dig, och sitt ej der och kuttra för kölden som en höna", ropade hertigen åt Sigrid. Knappt medveten af hvad hon gjorde åtlydde Sigrid befallningen, och hoppades nu på att åtminstone hon icke skulle fästa uppmärksamhet, sen hon blifvit mera undangömd. Att vådan för hennes far blefve densamma, om ock endast hon blefve igenkänd, fann hon lätt. Hennes far var visserligen nogare förklädd, men huru hoppas, att han skulle undgå hertigens skarpa blick. Under fällen lade hon sin hand på fadrens fot, det var henne som en tröst att få vidröra honom.
Det är mig icke bekant, att en sådan princip är antagen i mer än handelslagstiftningen, och då handelsrätten är gemensam för hela verlden, är det också sannolikt att denna princip blir, förr eller sednare, införd i vår handelslagstiftning, likasom vår konkurslagstiftning sannolikt kommer att undergå väsendtliga reformer. En början dertill kan anses vara gjord genom den lag, som vid sednaste Riksdag tillkom, ang:de förande af handelsböcker, och då förslag till en ny konkurslag är redan utarbetadt, och kan möjligtvis varda antaget, är det så mycket mindre skäl att antaga dessa smärre förändringar, som Hr Dalman föreslagit, och är detta äfven en orsak till LagUtskrs afstyrkande af så väl denna punkt, som flera af de efterföljande. Jag anhåller om bifall till denna punkt af Betänk. Hr Dalman: Jag är icke nog lycklig att kunna godkänna de skäl, Gr. Sparre anfört. Det är visserligen sanntattmin motion kunnat vara fullständigare ån den är, och att jag kunnat föreslå en helt och hållet ny konkurslag, men som jag icke haft tid att göra detta, har jag åtnöjt mig med de nu föreslagna förändringarne. Den uplysning Hr Gr:n lemnat att, enl. konkurslagen, cessionsansökningar kunna uptagas jemväl af domhafvande, var mig nogsamt bekant, men jag beklagar alt praxis på landet år, att domhafvanden alldeles icke uptager ansökningen förrän Rätten dertill lemnar sitt bifall, och i stad är det på samma sätt. Det är således icke tillfyllest bevisa, att någon i RådsiufvuRm inlemnat sin cessionsansökan, utan den skall ovilkorligen först pröfvas och bi - 350 Den 22 April. fallas af Rätten, innan cessionstillståndet anses inträdt. Det är just denna förderfliga praxis, som gifvit anledn. till min motion. Icke heller kan jag inse att det innebär någon inkonseqvens, om en frivillig cession anses börjad, då ansökningen är ingifven, men en tvungen, då Rätten dertill gifvit bifall.
Utlåtande, i anledning af Riksdags-Fullmägtigen från Elfsborgs Län Ruders Danielssons förslag till upptagande af inhemska län, för att till Jordbrukare utlånas. (RGS. A.) Med föranledande af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående upptagande af lån lill befrämjande af IJypotheks-Föreningar, liar R i k sdags-F u 11 m ägl i gen från Elfsborgs Län Anders Danielsson, vid remitteringen af högslbeiörde Nådiga Skrifvelse, lill Bonde-Ståndet afgilvit ett till Utskottet reniitteradt Uppoell Utlånings-Förslag, så lydande: 1:0 "Att Riksgälds-Contoret uppdrages upplåna capital emot Contorets obligationer, utställde på ett lån lill tre års förutgående uppsägning 4 5oo och jemna i,ooo:tal R:dr, samt innebärande skyldighet, att, vid hvarje halfårs slut eller ultimo Junii och December, betala 2 och en fjerdedels procents ränta; varande dessa obligationer (or alltid befriade från det för andra capital stadgade Bevillnings-afdrag; 2:0 Denna upplåning verkställes i den mon lånsökande emot inteckniugs-säkerhet bos Contoret anmäla sig och aflemna eller erbjuda antagliga säkerbeter, enligt serskilda stadgade grunder. 3:o Riksgälds-Contoret utlånar de sålunda upplånade medel emot goda och antagliga intecknings-bandlingar å jordegendom, inom halfva tax«- lings-värdet, dock icke utöfver 20,000 R:dr, samt ej mindre än 5oo R:dl’ p& hvarje serskild egendom och i jemna 100 eller 1,000 R:drlah —■ Serskild borgen bör ställas lör räntans ordentliga betalning. 4:o För dessa lån uppbär Riksgälds-Contoret sex för hundrade årlige®. samt afdragas 2 procent i ett för allt, vid lånets utgifvande , såsom låuepåkoslnader. Af årliga inbetalningen användes en procent till amortissement af ca pila let och 5 procent 'anses såsom ränta.
Det må vara, alt det vore önskligt, alt det vore riktigt att göra en sådan inskränkning; men mau har, som sagdt är, icke någonsin visat hvar, uti hvilken § eller hvilket mom. af grundlagen en sådan inskränkning finnes gjord, och till dess att sådant blir visadt, så torde Stånden, hädanefter såsom hittills, alltid komma att afgifva sina gemensamma tankar, utan alt anse sig i annan mån begränsade i afseende till deras innehåll, än att de, med full frihet lcmnad för sättet, skola angå endast och allenast förändring af sådane stadganden i grundlagarne, hvilkas omarbetning Const.Utsk. först ifrågasatt vara nyttige och nödige. Föröfrigt, om man äfven skulle antaga, att Stånden icke voro berättigade att göra några anmärkmr, som vore stridande emot Const.Utskrs förslag, så måste väl pröfvas, huruvida en gjord anmärkn. är stridande mot förslaget eller ieke, och denna pröfning mäste väl skola tillkomma någon, för - Den 9 Maj. 443 modligen antingen Stånden eller Ståndens Talmän eller Const.- Utsk. Mig veterligen har, åtminstone vid denna riksdag, i afseende på de särskilda meningar, som påståtts vara stridande emot Const.Utsk:s förslag, hvarken af Stånden eller Ståndens Talmän eller af Const.Utsk. någonsin blifvit förklarad!, att de icke voro öfverensstämmande med grundlagen, och att sådana förslag derföre icke behöfde upptagas lill behandling i Const.- Utsk. Icke eller nu liar Const.Utsk. ifrågaslällt de gjorda anmärkningarnes behörighet. Delta Ulsk. liar blott sagt, alt de särskilda Ståndens gemensamma tankar icke kunde sammanjemkas. Det är således egentligen blott derom, som vi nu borde yttra oss, och efter min åsigt hafva då så väl Elr Tersmeden och Hr Lagerhjelm som Gr. Hamilton fullständigt oell bestämdt utredt, att sådant likväl låter sig göra.
Sålunda q v arli olles jordbruket på en låg ståndpunkt, icke af bristande kännedom om der befintliga rikedomar, utan af bristande tillgång att dem tillgodogöra. Förmögenhetens fördelning till följd af sednaste arfslag, äfvensom de, visserligen till framtida nytta, fortgående laga skiftena, hade vidare framkallat en styckning af jord och en skuldsättning, som i förening med spanmålskonjunkturernas vexlingar, aflägsnat både hopp och förmåga af ändamålsenliga jordför Bih. till B. St. Enär derjemte jordbruket endast långsamt, om ock säkert, återgäldade derpå använd kostnad oell möda, måste under närvarande penningeförliållanden, och under en kort, ofta oviss belåningstid, månget nyttigt företag inskränkas eller uteblifva. Det gåfves således tillfällen, när den enskilda företagsamheten borde af det allmänna understödjas, och med den åsigten, att det allmännas och enskildas välbefinnande stöde till hvartannat i ett bestämdt vexelförhållande, hade motionären icke tvekat att här söka utverka samhällets understöd för de enskildes förkofran, så mycket hellre, som i förevarande fall icke vore fråga om några nya, några större uppoffringar af samhället, utan endast om dess oundgängliga stöd, dess ordnande medverkan och dess kontrollerande myndighet. Samhällets omkostnader måste tvärtom återgäldas samt dess fortfarande stöd underlättas och betryggas genom en, om ock blott ringa andel af de nyskapade tillgångar, hvartill det medverkat; hvilket allt, enligt motionärens tanke, skulle kunna förverkligas förmedelst en med statsmagternas garanti organiserad Låne-bank för jordbruket och dess binäringar.
Då nemligen hvarje säljare alltid beräknar sin vinst på hela det belopp, hvartill varan står honom, så vexer för hvar gång den går i handel salupriset genom sådan vinstberäkning icke blott på varans eget pris utan äfven på den erlagda tullen; och då mängden af konsumenter utaf denna vara först efter flera sådana prisstegringar samt ofta i mindre qvantiteter förse sig med hvad de af densamma behöfva, lärer icke äfven af den jemförelsevis låga tullsatsen uteblifva ett känbart inflytande på det sista inköpspriset. I betraktande häraf och då jordbrukets betryckta ställning, samt svårigheten äfven för flera andra inhemska näringar att, efter den väsendtliga minskning i förut tillgodonjutet skydd dem genom Franska handelstraktaten vederfarits, kunna bestå i kampen mot utländsk konkurrens, äfvensom den medellösare befolkningens anspråk' att icke för en så oundgänglig förnödenhetsvara nödgas erlägga särskild skatt, fordra en länge ifrågasatt eftergift af denna statsintrad, har Utskottet icke tvekat tillstyrka, att oraffineradt kokoch bergsalt må få tullfritt till riket införas. Då genom traktaten med Frankrike tullen å Champignoner och Tryffel, hvilka förut varit inbegripna under rubriken Svampar, alla slag, blifvit bestämd till 16 öre per skålpund, anser Utskottet icke heller andra slag af Svampar böra vara högre tullbeskattade, samt hemställer derföre. att nu å »Svampar, alla slag, ej specificerade», gällande tull 50 öre skålpundet må nedsättas till 16 öre. Hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln har Herr von Francken, G. W., uti motion N:o 150 föreslagit, att, för erhållande, utan lån, af nödiga medel till de vid denna riksdag ifrågasatta ökade anslag, samt för att i någon mån minska de sednare årens öfverdrifna import, tullen d Tobak i allmänhet, och i synnerhet å cigarrer, måtte varda åtminstone fördubblad.
St. att be sluta deröfver, när någon förändring derutinnan skall ske; men jag tror, att vid tillämpningen af denna fråga man måste tillse, att man icke binder händerna på Regeringen, så alt en nyttig förändring måste uppskjutas i 6 ä 7 år. Om nemi. beskattningen ej kan bestämmas förrän vid Ständernas nästa sammanträde, bör det efter vanlig ordning icke kunna ske förrän efter 6 år; men sä länge tål ej jerntillverkningeu uppskof dermed, åtminstone icke tack jernstillverkningen, om också stångjernshandteringen skulle tåla det. Jag ber att få framställa mina skäl härför. Tackjernstillverkningen står nu på en öfvergångspunkt och är nära att blifva tillökt med en Udel af hvad den hittills varit, härrörande derifrån, att -Jtdel af bränslet, enligt anställda rön, kan besparas. Brist på malm kan visserligen på åtskilliga ställen förorsaka, att productionen der icke uppdrifves till detta förhållande; men oslridigt uppkommer på andra ställen en tillökning, som jag anser mig minst kunna upptaga till 100,000 Skål. Om man nu uppskjuter med stångjernstiliverkningens förökande i 6 år, hvar skall då detta öfverskott af tackjern taga vägen, eller huru skall man ens kunna besluta, att utskeppning af tackjern icke får äga rum? Man måste då vara betänkt på att inom Riket kunna absorbera denna tillgång, och det kan blott ske genom fri smidesrättighet, genom tillstånd att få anlägga så många bruk man behagar. På sådan grund torde man inse nödvändigheten alt i detta fall lemna Regeringen fria händer, så att Regeringen icke må blifva til 1 baka hållen från möjligheten att så skyndsamt, som sig göra låter, sätta denna punkt i verkställighet.