Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från första maj är jag bunden vid min guvernantsyssla och, låt se, i dag ha vi tjugoandra mars ... det är vår, jag blir nu snart raskare. Det är hoppets årstid. Säg, det är ju så, Atte? Den här tiden går det raskt? Om du skulle tala med honom sjelf, du älskar honom ju? Hvarför skall du uppge hoppet så der. Fick Carl bara veta detta, så gaf hän nog flickan på båten. Jag skall säga Carl allt, innan jag reser. Men det kommer ingen ändring i fråga. Mellan Carl och mig är allt slut. Jag har mist tron på honom. Jag vill aldrig mer tillhöra honom. Jag är för god att äta upp hennes qvarlefvor. Han är mig nu så likgiltig som vore han en annan. Ingenting kan upprätta honom! Och tro mig, min vän. Han är en annan. Och han blir aldrig mer sig sjelf. Han är besmittad och blir aldrig mer frisk. Du skulle inte vara sträng och oförsonlig. Tänk på den menskliga naturens skröplighet. Ja visst, men ursäkta, så usel är jag inte, att jag behöfver taga på mig den klädning som i månadtal legat i rännstenen. Så usel är jag inte, att jag behöfver taga till mig den man, som i månadtal legat i rännstenen eller det som värre är. Ingenting binder mig. Ingenting skall heller binda honom. Vi vilja begge bli fria. Men tänk på verldens dom? Hvad bryr jag mig om den? Mitt lif är rent som en engels, det veta alla. Min karaktär är utan vank åtminstone för hvad man kallar »verlden». Om jag felat som hustru, nå, så har jag fått min lön! Jag kan stå mitt öde. Och nu, min käre vän, du måste gå, för jag är trött. Kom hit ibland med din hustru, hon är så snäll. Och lycka till med din protegé. Du förstår mig ju och är inte ledsen, inte sant? Hon nickade till afsked. Herr Bäck kysste ännu en gång hennes magra och heta hand och gick, echaufferad och upprörd. Så fort han kom hem, meddelade han sin hustru alltihop. Med många utrop och korsningar åhörde hon honom, kastade så på sig sin pels, tog en droska och for direkte till Mäienens.
Skrifvelse, X 1. s 781—784. — om upphandlad riad, vid Norrköpings KronoMagazin. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1072 — 1074, bif. af PresteStåndet, IX s 345, af BorgareStåndet, IX s 35o, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 363. Räkenskaper, om förvaltning af Kyrkornas; »7 258 Lagoch Ekon. Utskottens Betänkande, VII 3. i. (Ni:o 2i Q alsi. alPresteStåndet, IX 3. s 47 > kil* af BondeStåndet, . IX 3. s 62, återrem. af Adelil, IX. 3. s 69, l)if. af BorgareStåndet, IX 3. s 86. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 77 — 80, lii I', af Adeln, IX 3. s 341, af PresteStåndet, IX. 3. s35o, lagdt till Ilandlingarne af BorgareStåndet, IX 8. s 373. Räkenskaper, om, för 1821, I 1. s 819. Räkningarne, tiden då de summariska, Lora inkomma, II s 7p3. Ränta , årlig, att af Hans Maj:t Konungen oell dess Arfvingar disponeras, II s 4o5—4°8- — om, för fordringar Lös Kronan, enligt KrigsCommissariatets vid f. d. Armeen mot Norrige fordringsbevis; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1174* Utskottets Utlåtande, IV 3. s i/[6, 147» återrem. af PresteStåndet, IX s 564» Lif. af BondeStåndet, IX s 594, återrem. af Adeln, IX s 600.
(Sep mecforå uppfagning; bocf må ©tocfljolmå ©parbanf ef funna ega fåfunba emot ranta inneflåenbe mebel till belopp utåfmer so,ooo fKrbr, ©åtffeborgå ©parbanf icfe utåfmer 20,000 5K:br, och någon af be åfrige ©parbanferne icfe utåfmer 10,000 fK:br.; b) ^aft ©parbanferne dfmen må erhålla rättighet, att fmå Q5anfen upp* taga lån utan omfattning., på hogff 12 månaber, och emot j procentå ranta, £>J famt emot pant af gota forbringS * bccument, forn, tid ett Belopp af minft falfren, i mårbe ofmerftiga bet utgåenbe lånet; bocf må ej mera i lån ut* gifmaS,. ån fammanråfnabt <;o,cco Dt:br till (Stocholms (Sparbanf, 20,000 Iktbr till ©ödeborgs (Sparbanf od> xo,ooo 9(t;br till någon af be öfrige (Sparbanferne; c) att få mål uplåningen af, forn utlåningen till (SparBanferne, få Be* forfaS i (Stocholm, i ©erneborg od) i lainio, alltj efter be biftrict, forn för banco*S)ifconren' ocf> för Barbera £åne*£ontoiret åro anmifabe; d) att upplånabe mebel af (SparBanferne ingå od) anmånbaS uti banco* ©ifcontenS ocB £åne*©ontoirenS manliga rorelfer; men mib utlåningar till (Sparbanferne, från £åne*©ontoiren i ©otBeborg od) dalrna, åfmenfom bå be upplånabe mehlen efter uppfågning berftåbeS
Jag bör tro, att sådant skedt, emedan han ansett nuvarande praxis hafva sitt stöd i RiddarhusOrdningen. RiddarhusUtskottet har icke betraktat saken ur samma synpunkt, utan ansett förändringen kunna tillvägabringas, endast genom en föreskrift till RiddarhusDirectionen. I denna åsigt af saken, kan jag för min del icke instämma, och yrkar derföre, lika med Friherre Wrangel , att, derest en förändring i detta afseende beslutas, den samma må införas i RiddarhusOrdningen. Jag grundar min öfvertygelse på ordalydelsen i dess 51 § der det heter: ”De personer, hvilka af Kongl. Maj:t 254 Den 6 Augusti f. ni. blifvit till Greflig eller Friherrlig värdighet upphöjde, eller med Adelskap benådade, men inom tvenne år efter utnämnandet icke hafva sig till vinnande af introductfon å Riddarhuset anmält, hafva all vidare rätt dertill, enligt Kongl. Förordningen af den 8 Maj 1775 och Kongl. Brefvet af den 11 Februarii 1800, förlorat, så framt ej Kongl. Maj:t täckes, genom serskild Nådig Resolution, den försuttne tiden återställa åliggande RiddarhuiDirectionen noga tillse, att hvad ofvanberörde Författningar, så väl härom sorn i öfrigt rörande introductioner stadga, varder noggrant iakttagit.” En annan värd Ledamot, Herr von Hohenhausen, har för Ridderskapet och Adeln uppläst Kongl. Brefvet af år 1800, hvarigenom 1775 års Kgl. Förordning blifvit upplifvad till sin fulla kraft. Uti detta Kongl. Bref är en pracscriptionstid stadgad af tvenne år, inom hvilka de uti Greflig, Friherrlig eller Adlig värdighet upphöjde personer, skola fullgöra nödige prestanda, och sig till introductions erhållande anmäla.
Af Hr Lagman Norceus.- Jag har icke kunnat förena mig uti den del af StatsUtskottets Förslag till Utgifter på 2:dra HufvudTiteln, som angår indragning af de så kallade Ljuspenningarne, hvilka utgå till HofRätternes, Collegiernes och de Publicjue Verkens Embetsoch Tjenstemän. K. M:ts Nådiga Bref af den i5 Martii i8o3, hvarigenom en noggrannare bestämmelse blifvit gifven åt detta anslag, förklarar detsamma såsom en ifrån äldre tider stadgad rättighet för Embetsoch Tjenstemän, och föreskrifver en reglering deraf efter hvarje tjenstegrad, hvarefter den utgått icke med ljus in natura ,^2 S t a t s - U t s k o t t e t s utan i penningar. Detta Nåd. Bref innefattar äfven, att Extraordinarie!-, efter den flit de använda, höra undfå i eller 2 LU Talgljus, hvilken förmon äfven finge sträckas tiil Extraordinarie Vaktbetjente, då sådane för ärendernes skyndesamma uträttande efter Förfättningarne antagas. Deremot skulle Embetsoch Tjenstemän anses skyldige: att sjelfve bestå sig ljus vid deras göromål inom Gollegierna och EmbetsVerken och något större qvantum ljus icke uppköpas, än som erfordrades för HofRätternes och Gollegiernes DomSalar och SessionsRum, samt till förseglingar och lysning i Förmak och Trappor. Denna föreskrift är ock noggrannt uppfylld och följden har varit, alt utgiften blifvit mera reglerad och äfven mindre, än under den tid, då ljus in natura uppköptes. Upphörer rättigheten till ljuspenningar, mäste ljus in natura för hela behofvet anskaffas och utdelningen, hvilken väl måste öfverlemnas åt Yaktbetjeningen, skall alltid blifva svår att controllera. Jag förmodar således, att icke någon besparing uppkommer, eller åtminstone att denna besparing icke svarar emot mödan, att årligen ombesörja upphandling, controllera åtgången inom hvarje Verk, och kanske ändock ofta nog finna behofvet ouppfyldt.
Sällan har likväl någon stor förändring i lagskipningen kunnat på en gång helt och hållet genomföras, och man gick redan långt nog för den tiden, då man berättigade qvinnan till hälften i arf emot mannen. Sjelfva grundvalen blef härigenom lagd till lagens vidare fullkomnande i framtiden; tj sedan man erkänt qvinnans rätt till arf i allt slags egendom, och mannen ej längre hade uteslutande rätt att ega jord, var arfvejordsoch odal-systemet redan brutet. Hvad deraf sedermera återstått, har väl äfven haft för afsigt att inom slägterne bibehålla arfvejorden, men utan att den förra åtskillnaden emellan könen dervid blifvit gjord, enär rätt till arfvejord och börd varit gällande för begge. I hvad samband den olika arfs-rätten stått med det fordna odal-systemet å landet, kan slutas äfven deraf, att i städerne en sådan olikhet icke egt rum; och att man ej eller i senare tider ansett nödvändigt och gagneligt att bibehålla denna olikhet, finnes deraf, att, enligt de för presterskapet år i56g utgifna artiklar, uppå dess egen anhållan blifvit stadgadt, det' söner och döttrar skulle ärfva lika, ehvad egendomen vöre belägen i stad eller på landet. Man har emot den nu ifrågavarande lagförändringen invändt, att den skulle minska allmogens besutenhet och verka derhän, att någon del af den jord, Bonde-Ståndet nu innehar, skulle frångå detsamma; men denna föreställning anser Utskottet vara uppenbart felagtig. Om än lagförändringen å ena sidan medför den påföljd, alt bondesonens egen arfslott, då han har syster eller medarfvinge af qvinno-könet, minskas, så kan i det stället hans hustru komma att i boet införa sä mycket mera; och på det hela måste förhållandet nödvändigt blifva enahanda som hittills.
Nu befarar jag, att om vi gifva återremiss åt detta memor., hafva vi de facto gifvit ett slags bifall åt det nya intrång i grundlagen, sorn lin icke leder till mycken fara, men som vid en annan riksdag kan blifva farligt; ty om vi icke begagna oss af grund Jagsbudet, som tillåter oss att vänta till nästa riksdag; om vi öfvergifva det beskydd, som ligger i passionernas stillande; om vi tillåta, att händelser, under riksdagen förefallna, vid densamma komma under pröfning, så fruktår jag, alt vi kanske bereda ett prejudicat af ganska farlig beskaffenhet. Jag har nu yttrat mig i sjelfva frågan, och jag ber att till Hr Frih. Ehrenborgh få förklara min ledsnad deröfver, att han tagit åt sig ett yttrande, som jag trodde mig hafva fritagit honom ifrån; ty då jag började mitt yttrande, utbad jag mig af de ledamöter, som visste med sig att hafva tillhört minoriteten inom Constit.-UtsL, att icke taga åt sig något af de allvarsamma reflexioner,- jag kunde lemna vid memor. Hr Frih.- har sjelf förklarat, att hart tillhört minoriteten; och jag tror således, att någon annan förklaring å min sida är öfverflödig, Jag öfvergår nu till ett annat ämne.- En värd talare, Gr. Cronhjelm, har i några yttranden af det talentfulla tal, han höll på förmiddagen, något för starkt anslagit en känsla, som åtföljer den politiska trosbekännelse, till hvilken jag hörer; han har något för starkt anslagit den, för att icke blifva besparad. Han har talat om en politisk sjukdom, hvaraf folket är angripet, sträfvande till inkräktning på Regeringens magtområde; han har talat om ett missnöje hos folket Hart har i denna del iakttagit en försigtighet,- som jag önskade alt äfven i alla de andra omständigheterna kunna berömma* Han har hänfört sig till dem, sorn sednast inkommit från' landet, och åberopat Hr Tham, sorn borde hafva de' färskaste underrättelser. Han har slutligen i det omdöme,- han fällt om Styrelsen, fästat uppmärksamheten på en missvård af Regeringen om tryckfriheten.
Jag bet vifta r det, ty omständigheterne kunna blifva sådana, att man fordrar antingen ett mera liberalt eller konservativt förslag än det förevande. Hvad sjelfskrifvenheten angår, lemnar jag 1840 års beslut i sitt värde. Jag har, såsom jag redan nämnt, icke deltagit deri och anser delta beslut icke bindande emot mig, i anledn. hvaraf och då Hr von Troil yttrat, alt han icke röstar för något förslag, hvaruti sjelfskrifvenheten är bibehållen, jag å min sida får förklara, att jag icke lemnar min röst åt något förslag, hvaruti sjelfskrifvenheten icke blifvit inrymd. Emedlertid och som vi äro inne på kapitlet om sjelfskrifvenheten, torde tillfället vara inne, alt något tillse, hvarifrån det här yttrade förakt för sjelfskrifvenheten är att härleda. Har det upkommit genom öfvertygelse hos hela nationen om dess skadlighet? Jag svarar nej, ty det härleder sig derifrån, att i allmänt tryck man år ifrån år, månad från månad och dagar från dagar idkeligen fördömt sjelfskrifvenheten och slutligen, såsom ofta händer i politiska strider, har man antagit såsom gifvet, hvad man borde bevisa. Sjelfskrifvenheten kan icke i sjelfva verket vara så fördömlig eller rättare vara så onyttig, enär den sä länge bestått, och, säge hvad man vill, är likväl Sverige ett af alla Europeiska länder det lyckligaste, oaktadt denna sjelfskrifvenhet. Vi hafva undgått de omstörtningar, desse länder varit underkastade. Jag vill icke påstå, att sjelfskrifvenheten ensam verkat detta, men den har jemte den konservativa anda, som varit rådande inom detta Stånd, ganska mycket bidragit härtill. I anledn. af Gr. Mörners sista yttrande frågar jag: har välde öfrige Ståndens beslut eller de förslag, som ifrån dem utgått, varit i någon mån bättre än dem, som utgått ifrån detta Stånd? Jag betviflar det.
Mindre Kreditivet Utbetalningar å Kreditivet till Ull-Diskontens förstärkning Dito å Dito till befrämjande af Ackords-reglermgen inom Arméen — Lån till Städerna Cimbritshamn och Warberg för hamnbyggnader . „ för vattenaftappningar och odlingsföretag . Förskjutna brandlörsäkrings-afgifter för intecknade egendomar i Norrköping Wenersborg, Borås och Wexiö Förskott till kostnader vid Chartce-Sigillatce-hvitstämplingen Utbetalningar utaf de för såld ekeskog influtna medel Dito af Brudgåfvovinster Riksdag Dito för 1844 och 1845 års Dito Dito för Rikets Ständers hus . Dito i anledning af Rikets Ständers Revisorers sammanträde Aflöning och expenser för Rikets Ständers Justitie-Ombudsman samt dess och Tryckfrihets-Kommittéens Expeditioner, jemte lön för Sekreteraren i Bonde-Ståndets Kansli-Direktion, Löner, Arfvoden, Pensioner och Expenser vid Riksgälds-Kontoret Utgifter för Riksgälds-Kontoret tillhöriga hus i Borås och Wenersborg Expektans-löner och pensioner för betjeningen vid f. d. General-Assistans Kontoret Kostnader för Bevillnings-taxeringarne i Stockholms Stad Dito dito på Gottland Dito för Tidnings-stämplingen i Stockholm Dito för Kort-slämplingcn ; Barnhusens m. fl. Barmhertighets-Inrättningars andelar i Kortstämpel-afgiften för åren 1842 och 1843 Anmärkningsoch indrifnings-arfvoden till Kongl. Kammar-Rättens betjening, med tillägg af innehållet remisslage, Restituerade Bevillnings-afgifter och Skatteköpeskilingar Förräntade Medel: genom räntebärande obligationers uppköpande, med tillägg af dervid upplupna och godtgjorda räntor, „ dito dito belånande C. Gr. Stuart. Anmärkning:
gt dess)) uppkomst och utveclding)). Formzingen f i Vtily~renhetens ordnande Br ej n %gon lcvinnofijrening. Dess syfte iir af en S&amp; allm~nmanslclig betydelse, att den ej iir bunden inom n&amp;got visst lron, lika litet sorn den i sitt arbete kan mndvara mannens och kvinnans samf5illda bemodanden. Stiftad Ar 1889 a.f en liten grnpp for siua lilzars nod omrnande personligheter i hufvndstaden, hvilka forst och frBmst behjiirtat, att det ar ~viillgorenhetens mil att lyfta den fattige npp pH sjdfhjallpens marks, har denna forening nnmera blifvit en instit~~tion, som hand i hand ined den offentliga fattigvbrden ofortrutet arbetar pB att rBda bot for de forfiirande rnissforhBUa.nden sorn nod och fattigdom Hsamkat samhiillet. F. V. 0: s centralbyrB i Stockholm, organiserad efter monster af de af charity Organisation Societies ')) inriittade vdgorenhetscentra i London, forestbs och nppriitthBlles llufvmdsakligen af Icvinliga a.rbetslrrafter. Byr&amp;forest&amp;nda.rinna.n, f i t 4 Agdn Mo~ztelius, dessntom en af foreningens stiftare och medlem af dess styrelse, kommer att p % lronferensen frarnliigga sina Bsikter rorande ?vdgorenhetens mBl ' och medeli. Fm M. har genom tMa besok i England och Tysk' land forberedt sig till sitt kall och bide teoretiskt och praktiskt studerat fattigvtirdsvasendet, i all spnerhet den sida daraf, som r6r ordnaizdet af vdgorenheten och den fattiges bistind formedelst arbete, ej allmosor.
Majit framföra underdånig anhållan om Nådig befallning till Kammaroch KommerseCollegierne, att på det sorgfälligaste iakttaga förut rneddelte föreskrifter angående insamlande af sådane upplysningar, sorn tryggt kunna tillitas, dels i afseende på Rikets Kameral-Verk ined dei£ 6g6 UnderdSniga Skrifvelser. till hörande kännedom af Domäner, Egendomar och [Lägenheter, dels i det som utreder dess Kornjnerciella ställning med Handel, Fabriker, Manufakturer och öfrige inhemske Inrättningar, samt att alla dessa upplysningar, fattade' i lätt begripliga former, matte så tidigt före Riksens Ständers nästa sammankomst vara i beredskap, att de ovilkorligen vid Riksdagens hörjan kunna erhållas. Riksens Ständer framhärda N:r 554,' Uppläst och godkänd hos Samtl. Riks-St. den i5 Juli 181?. Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om ett Lån-biträde frän Banken till Götheborgs Stad, Med framställning af den bekymmersamma belägenhet, hvaruti Götheborgs Stad genom flere omständigheter blifvit försatt och nu befinner sig såsom hotad med utsökning för Stads-Kassans Skuld, har Eder Kongl. Majtt genom Nådig Proposition d. sisth Maj understödt Stadens Äldstes och Magistratens underdåniga anhållan om ett Lån af 300,000 R:dr Banko utaf Allmänna Medel emot Intekning i Stadens Fastigheter och Lägenheter. Vid öfvervägande häraf hafva Riksens Ständer beviljat för Götheborgs Stad ett sådant Lån Två Hundra Tusen Riksdaler Banko att utgå från Riksens Ständers Bank, dock icke såsom .vanligt Under dani ga Skriff alser. 697 ■vanligt Fastighets-Lån , utan såsom en serskild Extra Ordinarie Försträckning, emot Fem procents ärlig Fänta, och säkerhet medelst ej mindre Intekning uti Stadens alla Fastigheter och Lägenheter än äfven Borgerskapets genom Magistrat ten och Stadens Äldste sig åtagande skyldighet att Kapital och Rasta på utsatte tider återgälda,- på sätt nästkommande Riksens
Jag ser vid detta tillfälle på erfarenheten i de länder der författningar, i näringshänseende liknande våra, varit antagna, och på de följder, som uplösandet af dylika författningar haft. De författare jag studerat, t. ex. en Capeflgue för Frankrikes, en Cherbuliez för Schweitz’ förhållanden i politiskt och ekonomiskt hänseende, m. fl. hafva öfverensstämt derutinnan, att uphörandet af dylik kontroll 128 Den 18 Juni e. m. ofelbart och ganska hastigt medfört verkan af en nplösande tendens hos de arbetande klasserna i samhälleligt afseende, såväl politiskt som socialt. I Sverige, der jag gerna vill tro att medborgareandan innefattar vida mera laglydnad, än t. ex. den Fransyska under en längre tid har egt, bör man visserligen icke förmoda att den ut färdade författningen skall medföra sädane samliållsuplösande följder, som uphörandet af les maitrises et les jurandes under Ludvig den XVhs lid i Frankrike medförde. Men månne man ej gerna borde undvika anlitandet af sådana samhällsålgärder, som i andra länder hafva medfört betydliga vådor? Jag anser mig således, till följd af mina öfvertygelser, skyldig att tillstyrka R. o. Ad. att bi falla hvad Utsk. tillstyrkt. Frih. von Stedingk har afrätt ett sådant bifall, under förmodan, att om de liberala åsigler, som gjort sig gällande vid 1846 års författning finge fortverka, de skulle medföra öfvertygelsen om liberalismens opålitlighet i det hela; men jag kan icke vara af samma tanbe som han ang:de det rälta behand lingssättet i detta fall. Det synes mig vara alt beskylla ett aktadt MedStånd för någon oförbätterlighet, så snart det icke rörer dess intressen. Jag kan, jag vill icke tänka det. Hr Fåhraeus har sagt något som ingen annan releverat och som jag derföre vill söka vederlägga. Han sade nemi, alt i handtverksyrkena hafva sedan år 1846 ingått åtskilliga personer, som deråt egnat sig under förutsättning, att mästare-prof icke af dem skulle behöfva afläggas.
S. D: Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet Rikets Ständers Justistie-Ombudsmans embetsberättelse för år 1860, äfvensom bemälde Embetsmans berättelse lill innevarande riksdag. 8 Prot.-Utdrag den 1 November 1862. S. D. Föredrogs och remitterades till Expeditions-Utskotfet den af Kommitterade för Tryckfrihetens vård till Rikets Ständer vid innevararde riksdag afgifna berättelse af den lä nästlidne Oktober. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Stats-Utskottet Kontrakts-prosten Janzons den 29 nästlidne Oktober bordlagda motion, om hela personliga skyddsafgiftens användande för folkskolan. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Lag-Utskottet Kyrkoherden Otterströms den 29 nästlidne Oktober väckta och då bordlagda motion om Förliknings-nämnder. S. D. Föredrogos Stats-Utskottets nedannämnda Memorial: JV2 1, med anmälan att Utskottet den 31 nästlidne Oktober fått emottaga Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof. Lades till handlingarne. M 2, angående antagande af särskilde tjenstemän hos Stats-Utskottet. Bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Allmänna, Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Me morial JVs 1, angående tillökning af Utskottets tjenstemannna-persoual. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet inom Ståndet denna dag framställda motionär: l:o af Doktor Almqvist, om anvisande förskottsvis af medel till skyndsamt fullbordande af jernvägen från Mullsjö till Jönköping; 2:o af Doktor Thyselius, om statsanslag till fyra flickskolor; jemte ett af Kyrkoherden Otterström med anledning af sistnämnda motion afgifvet yttrande. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet Kongl.
Betänhanden de tillägget, eller ^:åc momentet i 49 5 Riksdagsordningen, må erhålla följandi ordalydelse: ”När. utlåtande frän RiksStänd til Utskott återremitteras, böra alla anmärk ningar, sednast inom fjorton dagar der efter, meddelas Utskottetj genom justeradi VrotocolIsUtdrag, antingen i hela derai utförlighet, eller ock af Secreterarei pundvis och i korthet sammanfattade dock i sednare händelsen, med öppet rätt för Stämds Ledamot, att sin särskildt mening in extenso skrifteligen bifoga, pt sätt i 57 §. stadgadt är.” Beträffande åter den inom Wällöf! BorgareStåndet tillika yrkade inskränkninj i tryckningen af Ståndens Protocoll ocb Bihanget till desamma, hvilken fråga, så som innebärande en förändring af 5g § Riksdagsordningen, nu ej kan omedelbar' ligen upptagas, är Utskottet betänkt, att härom, med anledning af förut i behörig väg inkommen motion, särskildt öfverlägga Stockholm den i3 October i8a3. Ankom d. iQ October 1823. Mein nial till RihsensStänder, med ytter lipare ut låtande i anledning af återremissens på f rslaget, und r N;o 47, till ett illägg i 57 §. Riksdags Ordningen. Under den 19 och 30 nä«tlidne September hafva Högloft. Riddeskapet och Adeln samt Wälofl BorgareStåndet, med anmät kningar, som särskilt förklarats utgöra deias gemensama tankar, till Conslituiions-L tskottet återremitterat dess uti Memorialet N o 47, den 6 i nyssnämnde Månad afgifne förslag lill ett tillägg vid !Wa Momentet af 57 §. Riksdags^ rdningen , med afseende å tillämpningen för Utskott, af föreskrifterna 0111 RiksdagsÄrendfcinas behandling inom Stånden. * Då dessa , visserligen grundade anmärkningar, egenteligen äro riglade deremot att de fall, i hvilka tillämpningen borde ega rum, icke Runas uti för-laget Bihang till R.