Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visltationer efter feortfördt skogsfång blefvo tillåtna på samina sätt och med lika ansvarighet, som L afseende på spaningar efter tjufgods finnes stadgadt; och 2:0 att då Svaranden blifvit genom bindande liknelser eller halfva skäl besvärad, -värjemåls-ed icke måtte äga rum, utan i stället Måls-äganden, hvars redlighet torde vara mera tillförlitlig, få rättighet att fylla bevisningen med sin ed, så framt icke Svaranden ville eller kunde visa laglig åtkomst till den ved eller dylikt, hvarom fråga vore. I afseende på förslaget, att den särskildta Vitesbot, som Domaren äger ålägga , måtte tillfalla Måls äganden, är min öfvertygelse olika, och jag tror det vara stridande emot begreppet om rättvisa och billighet, att Lagbrott kunde medföra verklig vinst på någon sida samt således af en egennyttig Jordägare med välbehag anses och om möjligt jemväl understödjas; ty åtkomst till Vites boten kunde icke på annat sätt bedöm - Den 7 Juli. bedömmas, då Måls-äganden, genom skadestånd, sin tredjedel i böterna och särskildt Rättegångskostnad, vore fullt ersatt för sitt lidande och således icke bör påräkna någon ytterligare förmån, utan får jag i stället tillstyrka, att. hädanefter inga vites-förbud för skogs åverkningar, såsom till sin grund origtiga , och jemväl nu mera öfyerflödiga, om böterna på det föreslagna sättet hpjas , matte utfärdas , samt de hittills gällande , genom en Kongl, Författning blifva upphäfna; men deremot tillstyrker jag bifall deraf, att Kronans Ombud må, likväl med förbehåll af Måls-ägarens bättre rätt, äfven åtala och utföra åverkans brott å enskilt mans ägor. I alla de fall, der Lagen eller Kongl. Förordningen om Skogarne i Riket utsätter åverkans bot, bör tillämpning äga rum af den bestraffning som jag ödmjukast föreslagit , heldst Lagstiftaren bör lika betrakta behofvet att med stadgandet åsyfta en nödig skogshushållning sorn cck äganderättens helgd. A, I^eyanhujvud.
Riksdag gå i författning om inrättande af en Arméförvaltning i enlighet med nu uppgifna grunder, Rikets Ständer medgåfve, att nuvarande anslaget till Krigs-Kollegium må för sådant ändamål användas, dock under förbehåll, att Statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställda ämbetsoch tjenstemän; dels ock uttryckt den åsigt, att alla frågor om tjenstetillsättningar, transporter och afsked, samt åtal rörande fel och försummelser i tjensteu, för så vidt Arméförvaltningens egna tjenst‘män anginge, borde af embetena vid gemensamma sammanträden afgöras. Efter iuhemtande af Krigsoch Kammar-Kollegiernas utlåtande häröfver, i hvad angick frågan om vården och inseendet olver Arraéens boställen, har Eders Kongl. Maj:t den 28 Februari innevarande år detta organisationsärende till Nådig pröfning förehaft, samt dervid bifallit, att Arméförvaltningen, enligt hvad Rikets Ständer yttrat och föreslagit, må organiseras på tre särskilda afdeluingar, hvardera ställd under en Militärchef; att ät dessa chefer uppdrages, att, hvar inom sin afdelning, med nödigt biträde, på eget ansvar handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra militäriskt tekniska insigter; samt att alla öfriga mål och ärenden öfverlemuas till en särskild, af Militärcheferna oberoende, afdelning, bestående af endast civila medlemmar och med kollegialt arbetssätt, åt hvilken afdelning tillika borde uppdragas den omedelbara dispositionen af Arméförvaltningens kassa och kontrollen deröfver, jemte den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning. Rikets Ständers anhållan om afskiljande från Arméförvaltningen af vården och inseendet öfver arméens boställen, hvilket Kammar-Kollegium tillstyrkt, men KrigsKoiiegium afstyrkt, på af dem hvar för sig anförda skäl, har Eders Kongl. Majit funnit Sig icke kunna för det närvarande bifalla; likasom Eders Kongl.
Uti en af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrättningar i Riket öfverlemnad skrift, har Enkan Johanna Magdalena Wallberg, född den 29 Juli 1783, i underdånighet anhållit, att dä hon, sorn den 1 April 1818 blifvit anställd såsom Arbetsförestånderska vid Raspoch Spinnhuset å Långholmen, och sedermera från år 1827, då Straffoch Arbels-fängelse blifvit å Norrmalm inrälladt, derstädes bestridt enahanda befattning, icke numera, elter nära 40 års tjenstetid och vid 73 års ålder ansåge sig kunna med erforderlig drift sköta sin trägna befattning, Kongl. Majit måtte vidtaga sådane åtgärder, alt Wallberg, hvilken innehar Trehundra Riksdaler i lön, jemte andra förmåner, i värde beräknade lill Tvåhundra Riksdaler, kunde, vid afskedstagande från sin befattning såsom Arbetsförestånderska, få å Rikets Allmänna Indragnings-slat åtnjuta en årlig pension af åtminstone Fyrahundra Riksdaler Ranko; och har Fångvårdsstyrelsen, vid insändande af berörde skrift, anfört, att Styrelsen ansåge billigheten lala derför, att Enkan Wallberg, i likhet med hvad genom Kongl. Majlis Bref den 24 Maj 1841 blifvit för en del befattningar vid Fångvården under likartade förhållanden medgifvet, finge vid sitt afskedstagande åtnjuta pension af allmänna medel; och att, ehuru sådan pension vid afgång från tjenst vanligen ej beräknats till högre belopp än den kontanta lön, som åtföljt tjensten, Styrelsen likväl, med afseende derå, att Enkan Wallbergs kontanta lön i 20 år bibehållits utan förhöjning, äfvensom å Wallbergs ovanligt långa tjenstetid, derunder hon, serdeles vid sin kraftfullare ålder, med nit och ordentlighet sina åligganden fullgjort, ansett sig höra tillstyrka, att enkan Wallberg måtte vid sitt afskedstagande komma i åtnjutande å Allmänna Jndragnings-stalen af ett årligt pensionsbelopp, stort Fyrahundra Riksdaler Banko. Kongl. Maj sts Nådiga Proposition N:o 65.
Från första dagarna efter resan från Fontaine”bleau hade denne vid flera tillfällen yttrat; ”Ers Maj:t har ”orätt.” Napoleon, ovan vid denna öppenhjertighet, svarade ”honom med hetta: ”Ni säger oupphörligen, att jag har orätt, ”och beständigt, att jag har orätt: för ni då samma språk ”med er egen Kejsare?” Generalen försäkrade, att ha-ns 36 J3en a Mars e. m. ”Kejsare skulle blifva högligen förtörnad, om han förmodade, "att man icke alltid ganska öppet sade honom sina tankar. ”1 sådant fall — återtog Napoleon blidkad — är er beherr* ”skare bättre betjent, än jag någonsin varit.” Det är en tacklös möda att criticera, hvad snm i sjelfva verket befinnes vara under all critik. Af sådan beskaffenhet är emedlertid hela Constit.Ulsk:s misslyckade advocatur för Konungens rådgifvare i commandomå!, rörtde för-! sta pomärknfspunkten. Den angick endast formen, och jag har uttryckligen upprepat det i sjelfva anmärknts-, anledningen, Till en början svarar IJtsk. roed ett inconsti-. tulionelt inblandande af Konungens höga personlighet samt med ett omdöme i sak, som, då frågan endast är om form, ligger helt och hållet utom ämnet. För att lala genorn exempel, vöre det väl det nyttigaste och önskligaste i verlden, om K. M., ”outtröttlig i dess höga omsorger för ”undersäters val,” täcktes aflåta nåd. propos. till R, St. om en vis och ändamålsenlig representationsreform, hvarigenom Svea folk och land i en framtid kunde förskonas från Constit.
Finér yppade balans. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets, den 8 och 12 dennas på bordet lagda, Utlåtande Nio 69, i anledning af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers berättelse om granskningen af de under Kommerse-kollegii förvaltning ställde fonder. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets nedannämnde, den 8 dennes e. m. på bordet lagda, Utlåtanden: Nio 17, i fråga om förhöjning i det till Bankens Brandchef utgående anslag; Nio 18, i fråga om förhöjning i de åt Bankens kassörer anslagna missräknings-penningar; samt Nio 19, i anledning af Kamereraren A. WWäsströms ansökning om erhållande af fullmagt å ett lönebelopp af 1200 rdr. S. D. Föredrogs och afslogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets, den 8 den - Prof.-Utdrag den 15 Mart 1851. 193 nes, e. m., på bordet lagda, Utlåtande N:o 52, i anledning af väckt motion om en fyrbåksanläggning på nordvestra udden af Gottska Sandön. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskottcts, den 8 dennes , e. m. på bordet lagda, Utlåtanden: N:o 54, i anledning af väckt fråga om beviljandet af stapelrätt för staden Skellefteå; och N:o 56, i anledning af väckt fråga om skyldighet för postmästare, att, utan ersättning, afsända allmänhetens bref från postkontoren till landsorten, m. m. S. D.
De episoder, som till den ändan i början af tredje sången blifvit införde, äro icke lyckligt imaginerade; under väntan att se det kungjorde fältslaget kunna de ej utan otålighet läsas. Fältslaget, när det ändtligen hinner att framställas, innehåller flere detaljer, som förtjäna uppmärksamhet. Jag åtnöjer mig med att anföra ett enda, som i recension98 af poemet ej blifvit omnämndt. Beskrifningen af det gamla svenska krigssättet i följande vers: I spåren Sverges här ser krigets lågor svalla, På fiend’ ögat fäst, ej räknar dem, som falla. Af fädrens krigssätt lärd, han anser med förakt Ett vapen funnit opp att ge den svaga makt. Han utan gensvar fram i stridens hetta länder, Där först han bröst mot bröst vid hjärtat elden tänder Med svärd i blinken blott, som följer elden lätt, Han börjar man mot man ett ädelt täflans sätt. I fjärde sången har inbillningskraften mig lyckligare betjänt. Två nattscener, som i Iliaden förekomma och göra den bästa verkan, hafva gifvit mig anledning att i två sånger af mitt poem, den fjärde och åttonde, dem äfven försöka. I fjärde sången föreställes natten, som vid sken af en ständig eld från skjutgevären framställer den faseligaste händelse, när midt under fältslaget på lilla Bält isen brast och en del af manskapet omkom. Aldrig ett större ämne för skalder och målare har kunnat upptänkas, och där mera snille fordrats i dess tecknande. Läsaren har i första sången blifvit underrättad om allmänna fördomen om hafstroll, som i Bältet sig uppehöllo. Skalden behöfde ej mer än denna anledning att till riktande af sin målning dem framställa, hvartill intet naturligare tillfälle kunde gifvas än ett under föttren öppnadt haf, där nattens skuggor tjänte att befästa den allmänna fördomen, och förskräckelsen förlänte dem en synbar varelse. Lika naturligt var det för skalden att måla konungens i hafsvågorna förlorade vagn såsom upplyft på himmelen, när Karlavagnen därstädes framstäldes för hans ögon.
Ridderskapet och Adeln ingifven motion, har Herr Bildt, K., anfört, hurusom Justitise-Ombudsmannens vid denna Riksdag afgifna embets-berättelse utvisade, att Krigs-Hof-Rätten dömt en Krigs-Rätt, för felagtigt förvandlingsbeslut, att böta 150 R:dr, då deremot andra llofRätter, i anledning af åtal emot Häradsoch Rämners-Rätter för lika beskaffade embetsfel, dels låtit bero vid det förklarande, att domstolen origtigt förfarit, dels fällt till mindre bötes-belopp af 16 R:dr 32 sk., eller 13 R:dr 16 sk.; och som, efter motionärens tanka, felagtiga domslut ej borde ådraga KrigsRätter högre ansvar, än som derför vanligen ålades andre.Under-Rätter, helst större lagkunskap ej kunde förutsättas hos ledamöterna i de förre, än i de senare domstolarne, hemställde motionären, att det lagrum, hvarefter KrigsRätt för embetsfel skall dömas, måtte granskas och undergå en till berörde ändamål ledande ändring. Lag-Utskottet, till hvars behandling denna motion blifvit öfverlemnad, får vördsamt yttra, att, då ledamöter af Krigs-Rätter icke för felagtigt domslut äro underkastade någon annan lag, än den, som för Domare i allmänhet är gällande, eller 12 §. i 1 Cap. Rättegångs-Balken, hvars innehåll linnes upprepadt i 95 §. af 14 Cap.
Ingen är omistlig, heter det, men en framstående och påräknad skådespelerskas frånvaro måste dock orsaka teaterstyrelsen åtskilligt hufvudbry. Lyck• ligtvis tyckes den närvarande styrelsen kunna godt reda sig ur en eller annan svårighet. I brist på » Antigone » har hon låtit gifva » En midsommarnattsdröm * och » En vintersaga » samt åter upptagit » Hamlet », till sammans omkring ett dussin skådespelsaftnar på Stora teatern, d. v. s. ungefär en talföreställning i veckan, hvilket ju är som sig bör. En sak för hvilken man måste hålla teaterstyrelsen räkning är att hon tyckes bemöda sig om att gifva de stora. dramatiska föreställningarna med de bästa krafterna från talscenen. Förr har ej sällan händt, att dessa föreställningar till stor del besatts med mindre goda förmågor, af den orsak, att styrelsen ansett sig böra ovilkorligt på samma aftnar gifva talstycken på båda scenerna, hvarvid det kanske inträffat, att Shakspeare fatt gifva vika för någon mindre betydande nutidsförfattare och på Stora teatern nöja sig med skådespelare af andra eller tredje ordningen, under det första ordningens tjänstgjort på Dramatiska teatern eller varit splittrade och uppblandade på bägge scenerna. Detta har naturligtvis gjorts för att visa, huru rika pa konstnärliga tillgångar de båda kgl. scenerna äro samt att det därför alldeles icke skulle besvära dem. att på samma afton gifva dramatiska föreställningar på två håll. Därjämte har det ansetts fördelaktigt för inkomsterna. I sa väl det ena som det andra afseendet hafva beräkningarne slagit fel. Nu tyckes en förändring hafva inträffat, onekligen till teaterns båtnad. Om de sednaste Hamlet-föreställningama vill jag här icke yttra mycket, enär jag redan i en daglig tidning haft Ur dagens krönika. Digitized by L^oogle * tillfälle att uttala min åsigt om dem. Enligt hvad jag från flera håll erfarit, delas den åsigten af ett stort antal teater-vänner. Flertalet af våra bildade teaterbesökare låter icke förleda sig af allt det braskande som omgifvit hr August Lindbergs Hamlet, utan kan mycket väl skilja realismens kärna från förkonstlingens ytlighet. Af den förre har hr Lindberg för litet, af den senare för mycket, och det är detta som står i vägen för en god utveckling af hans konstnärskap.
Köpingens belägenhet vid god och säker hamn, samt på en punkt der rörelse mellan slättbygdens och skogsbyggdens invånare i lång tid ägt rum, är visserligen temligt fördelaktig; men då den folkrikaste och mest fruktbärande delen af trakterne mot Wettern hafva närmare till Wadstena, och der finna afsättning för egne varor samt tillfälle att köpa sine behof lill lika pris sorn i Motala, så måste sistnämnde orts framlida förkofran hufvudsakligast bero derpå, huruvida Motala ströms kraft blir begagnad till manufakturer och fabriker. — Få ställen erbjuda så gynnande lokal för sådant, sorn fallen vid Motala och vattenmassan från den, i bredd med strömmen, på högre mark gående kanalen. Waldemarsvik är ett ställe, som, ehuru ej privilegieradt hvarken såsom köping eller stad, likväl börjar få en rörelse likartad med deras, och derföre i sammanhang med dem torde särskildt böra omnämnas. Dess läge är vid ändan af den hafsvik, som, med långt inskjutande dalgång, skiljer Östergötlands kustland från Calmar Läns, och hvilken hafsvik är djup nog att bära 10 fots djupgående fartyg intill köpingens strand. Hamnen är således redan af naturen färdiggjord, med undantag af lastbryggorne; landsväg är längesedan dit anlagd, och har orten begynt att der sälja och köpa. Från landsbyggdens skogar komma hufvudsakligen bräder, hvaraf sednaste år sammanlagdt 4,000 tolfter exporterats till Tyska orter; från närbelägne jernbruken komma ett par eller tre tusende SkU. jern, som härifrån afskeppas; vanliga landtmannaprodukter, smör, ost, ved &c. finna äfvenväl här nära till hands sjölägenhet tili sina afsättningsorter Stockholm o. s. v. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Det är förvånande att se, med hvilken lätthet en svensk äfven utan grammatikalisk underbyggnad tillägnar sig t. ex. franska språket, så snart han får vistas ett par månader i Frankrike — då det däremot händt, att man påträffat engelsmän, som i 20 år bebott Paris och likväl ej kunna säga den enklaste sats utan fel, för att ej nämna deras uttal, som är under all kritik. På de senare åren har det blifvit allt mera vanligt att skicka unga flickor till en utländsk pension för att fullkomna sig i språk. Men valet af en sådan pension är ganska svårt, ty man vill naturligtvis söka så många fördelar som möjligt förenade på samma ställe. Länge har man ansett de schweiziska pensionerna såsom bäst, och dock torde ganska mycket kunna sägas emot dem. Franska språket talas där visserligen rent, men långt ifrån med den elegans och det vackra tonfall som i Paris. Hvad själfva pensionslifvet angår, så är det ej alltid det angenämaste. Eleverna behandlas med klosterlik stränghet, men moralen är därför icke alltid sådan som den borde vara. Lefnadssättet och dieten äro äfven så olika mot de svenska, att man ibland har rätt svårt att vänja sig därvid. När en ung flicka beger sig till utlandet, har hon vanligtvis slutat sina studier i Sverige och hunnit till den åldern, då hon anses vuxen och har rättighet att deltaga i sällskapslifvet. Att då gå och sätta sig igen på skolbänken som en 10-åring och trängas in i ledet af en 33] låug rad skolflickor, som drifves ut på promenad liksom en afdelning soldater på marsch — detta kan vara mer eller mindre påkostande. Det är ju ej för att lära disciplin, ej heller för att studera geografi, historia och räkning, som en ung flicka kommer till utlandet, utan fastmera för att lära sig tala i olika ämnen på främmande språk samt förvärfva sig de kunskaper, som förläna sådant behag åt en bildad konversation. Allt detta uppnås ej inom pensionslifvets trånga krets; den unga flickan måste se lifvet i en större skala. Detta har man ock så småningom kommit till insikt af, och därför är det numera ganska sällan som man påträffar unga svenskor i de schweiziska pensionerna. D e föredraga att begifva sig till Paris eller Dresden. Hvar har man väl bättre tillfälle att förvärfva sig högre bildning än just i dessa två städer?
St:s beslut, att sportlerna inom K. M:s Cancelli hädanefter skola utgå till Kronan såsom eliart* sigillatce-afgift. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Hr af Si 11en har icke i afseende å sak, utan blott på verkställigheten, föreslagit en åtgärd, som Utsk. ansett riktig, men icke trott sig kunna upptaga till någon handläggning, emedan 3 Stånd bifallit det föregående betänk. Hr af Sillen har önskat, att, i händelse betänk, vore af 3 Stånd bifallet, hans förslag matte anses såsom en ny motion; och då jag icke kan finna annat, än att denna motion endast angår verkställigheten, anser jag Utsk. oförhindradt att behandla den såsom en ny motion. Utsk. säger väl, det Konungen är oförhindrad att vidtaga den åtgärd, han för godt finner; men jag tror dock, att, i fråga om ett bevillntsmål, det är bättre, att Ständerna, i form af beslut, uttala deras mening, än att de endast förmäla sig tänka så eller så. Jag tillstyrker följaktligen R. o. Ad. att hänvisa frågan till Utsk., på det den må behandlas så, att ett bestämdt yttrande deröfver afgifves. Hr von Troil, Emil: Enligt hvad jag tror, är betänk, redan en gång tillförne återremitteradt. Att återremittera det för andra gången är icke lämpligt. Deremot tror jag , att R. o. Ad, är oförhindradt att nu bifalla Hr af Sillens förslag; och då frågan är af bevillntsnatur, kommer den till förstärkt StatsUtsk., hvarest, i händelse Hr af Sillens förslag anses vara bättre, det troligen lärer komma att göra sig gällande, utan hinder af hvad de öfriga 3 Stånden deri förut beslutat, H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, erinrade, att, då delta mål förut varit återremitteradt, en ny återremiss ej lämpligen kunde äga rum. 86 Den 4 December e. m. Hr von Hartmansdorff:
Nådiga godkännande den 2 Juli 1858, och Styrelsen för Allmänna Väg-och Vattenbyggnader den 26 samma månad och år antagit kontraktet om företagets utförande och fullbordande inom den 1 Oktober 1861, har arbetet, igenom den uti orten utaf aktie-bolaget utsedda Direktionens försorg nitiskt bedrifvits, så att transportvägarne mellan 6 sjön Liten och Källsjön, äfvensom från sistnämnde sjö till sjön Anjan, redan äro nära färdiga, hvadan för närvarande all anledning finnes till antagande af att kommunikationsleden skall blifva inom den stadgade terminen fulländad. Till ombyggnad, af Drottningholms Flottbro anvisade Ilikets Ständer en summa af G1,000 lt:dr Runt, att utgå såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet. Enligt Kongl. Majds Nådiga beslut har denna byggnad; hvartill icke något enskildt bidrag kunnat erhållas, utförts och administrerats efter Styrelsens för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader förordnande och under dess öfverinseende, med rättelse efter en af Kongl. Maj:l gillad plan, och företaget är fulländadt, så att den nya bron redan ett år varit till allmän trafik upplåten. Som Drottningholms-brons ombyggnad blifvit utförd med en kostnadsbesparing af 5455 R:dr Cii öre, och 544 R:dr 27 öre finnes hos Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader innestående såsom behållning af det anslag, som \id 2:ne Riksmöten tillbaka meddelades för ombyggnad utaf Nockeby bro (äfvenledes belägen på yägsträckningen till Drottningholm), så - har Styrelsen, ined föranledande af att Kongl. Majit under tiden beslutat, det en fond bör bildas utaf inflytande behållningar å bro-afgifterne lör samtlige Rrottningholms-broarnes framtida underhållande, ansett sig böra föreslå, huruvida icke Kongl. Majit skulle i Nåder pröfva skäl vara för handen att till Rikets Ständer nu aflåta framställning om, att förenämnde å de meddelade byggnadsanslagen besparade summor, hvilka sammanlagde uppgå till 5S(9f) Ridr 95 öre, få ingå tili Bro-reparationsfonden, sorn kommer att, enligt det Nådiga beslutet, af Kongl. Stats Kontoret förvaltas.
Efter granskning af Motionairens i ofvanberörde måtto gjorda förslag, får Utskottet nu deröfver utlåtande meddela; till hvil* ken ända Utskottet funnit lämpligast att i nedanstående punkter sammanfatta Motionairens yrkande och vid hvarje af dem serskildt foga de anmärkningar, som, efter UtBih, till Riks-St. Prat. 1828 och 18*9. "> Sami. r ^fd, S a ulra B.det i \%-.de IT t. 2 Lagutskottets Betänkånde N:o 130. skottets tanka, förnämligast böra verka tili afslag derå. t :sta punkten : att, vid Häradsoch Lag man srätt, parter måga vara berättigade att, sedan käroock svaromålen blifvit afgifnc, under ärendets ytterligare behandling af Rätten, efter godtfinnande, vara näreller frånvarande, med förblindelse likväl att sig inställa, när Domaren det nödigt anser. thom äfventyr af käromålets försittande, eller tredskodom, finnes för part, sorn vid Häradseller Lagmansrätt, ulan laga förfall, uteblifver, icke i Lag stadgadt annat ansvar, an böter, enligt a §• 1 2 Cap. RättegångsBalken, om han är borta då han af Rätten ropas frarn att kära eller svara, eller ock till tinget alldeles icke kommer, och, enligt 6 J4 Cap. berörde Balk, om han sin talan eller svar skriftliga företett och sig deri förbehållit, att ock muntliga varda hörd, eller det sedan begärat, eller blifvit af Domstolen antydd att sig infinna , men ändock å utsatt tid förfallolös vid Lagmansrätten blifver ute. Då det således i öfrigt, äfven efter nu gällande Lag, pa den rättsökandes eget behag ankommer, att sig vid Häradsoch Lagmansiätl inställa eller icke, derest ej Domaren, vid serskild påföljd, förelagt hono® att hos LogX.tskotuts neiåukanile S:o i5o.