Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gust.: StatsUtsk:s ordf. har, på Gr. Cronhjelms uppmaning, redan underrättat R. o. Ad. om riksg.-kont:s behof att ju förr desto hellre få emottaga den del af bankovinsten, som af R. St. kan varda anslagen till lättnad i Statsverkets utgifter. Jag anhåller för min del att ytterligare få med några siffror styrka riktigheten af detta påstående. — Reklagligtvis äro riksg.-kont:s räkenskaper, ehuru i öfrigt ganska väl förda, uppställde på ett sådant sätt, att man icke utan mycken möda kan taga reda på dess verkliga ställning. — Hufvudböckerna utvisa nemi. ett helt annat förhållande än det som i sjelfva verket äger rum, och de förra kunna visa ett betydligt öfverskott, då sanningsenligt brist är för handen. — Sådant är nu förhållandet. Enligt en nyligen uppgjord kalkyl, visade sig riksg.-konbs ställning d. 1 Januari 1848 sålunda: Skulder: dels räntefria, dels räntebärande 4,830,312:27. 5. hvartill måste läggas af förra Ständer beslutade, men ännu ej utbetalte anslag . 891,744:34. 3. 5^722,067: 13. 8. 408 Den 12 Februari f. m Fordringar: Bokförda, räntebärande „ efter vissa år räntebärande Öfriga tillgångar hvartill kommer: skilnaden emellan 1847 års bevillnings kalkylerade belopp, och den förskottsvis utbetalta summan Bankens behållna räntevinst och kapital-öfverskott vid 1844 års slut, som enligt R. St:s beslut skall till riksg.-kont. aflemnas . Men ifrån denna lillgängssumma böra åtskilliga poster afdragas, som dels måste afskrifvas, dels redan äro utbetalte: Obetalte beloppet af cholera-kreditivet. ... Tbmtregleringarne i Wexiö Amål o. Kongsbacka Brist i 1845 års förslagsanslag Återstående fonden för rgd:ssedlarnes inlösen . Då denna summa afdrages, blifver verklig tillgång 4,929,502:38.
Det Stånd, af hvilket de skulle väljas, representerar ulan tvifvel det nya samhället. De äro barn af industrien och intelligensen och såsom sådana skulle de representeras i det nya statsskicket. Här har man åt dem gifvit representationsrätt för 15 ledamöter. Då man blott vill gifva dem representationsrätt med ett så ringa antal, så kunde man så gerna utesluta dem. Man viri dä icke påminna sig att vid 1719 års Riksdag ingingo redan ofrälse Ståndspersoner med begäran om representationsrätt ; men delta afslogs derföre att man icke kunde inympa dem på de öfriga Stånden. Skulle nu Ståndsindelningen fortgå så hade rättvisan fordrat att de ofrälse Ståndspersonerne fått utgöra ett eget Stånd, såsom de vid förenämnde tillfälle hegärde. Fortsätter jag vidare min vandring, så kommer jag lill PresteSt. Då finner man alt representationsrätt blifvit beviljad åt samtlige till Ecklesiaslik-staien hörande emhets-och tjenstemän, under det alt embetsoch tjenstemän inom arméen och civil-staten blifvit frän all representationsrätt uteslutna. Delta förefaller mig vara en besynnerlig inconseqvens icke minst talande för detta förslags många brister. Dernäst är antalet skolrepresentanter allt för stort. Vidare till BorgareSl. Här synes det som förslagets förfaltare bortglömt de principer han lagt till grund för de första Stånden. Här äro nästan allmänna val, ty man har såväl i städerna som i köpingarna medgifvit tomtegare och husegare rättighet att, deltaga i BorgareSt:s enskilda val. Författaren har sålunda vid ordnandet af detta Stånds valrättigheter nedlagt en högtidlig protest emot de idéer, som han följt vid ordnandet af landets valrättigheter. Emellertid synes författaren dermed icke hafva varit riktigt nöjd utan fortsätter vidare inom BondeSt: alt taga skadan igen för sin frikostighet med afseende på BorgareSt. Han har nemi. i förslaget 4 H. 3 34 Den 15 Februari f. m. sagt alt endast personer af allmogen skulle derinom åtnjuta representationsrätt och tillagt BondeSt. en fjerdedel af representationen.
Deste aro de hufwudsakeliga betänkligheter wid förewarande ämne, dem jag ansett wara min skyldighet at wördsamt framställa til Högloflige Ridderskapets och Adelns ompröfwanoe, huruwida de förtjena uägot afseende. Uti sä wigtiga mål som detta, der framgång och hinder bero af mänga imvecklade omständigheter i et widsträckt sammanhang, synes det, som bortre mindre sörmänliga händelser afwensä wal kuxponsra8 som de lyckligare; och hemställes til Högloflige RiddersSapet och Adeln, om icke tjenligt more, at i förutgående pätanka en utwag, i fall den päräknade Silstoer-konä ej iugeck igenom beskattning; den utwäg nämligen, at uti vetta afseende föresiä lil ds öfrige Riks - Siänden, "at med dem samfällt Lil "Konungen i underdånighet öfwerlemna, at när "Swensta Rikets Inbyggares omdöme om Usali"kution8-Planen och Silfwer - beskattningen , chamt "de flerearigs Lonrnnt-Seolarua, jämte andra der"med förknippade onrstandigheter, hwilka sä nära "röra äganderätten för folk af alla Ständ och Clas"ser, blifwer uogare och mera allinänt utrönt, än "det annu kan wara, widtaga det realilations"sätt som Hrns Majtt af Landsfaderlig onnvärd"nad och uppå underdämg tilstyrkan af Riksens "Ständers för kaueo - och Riksgälds - Lontoirs"förwalkningen tilfatte Fullmägtige, anser wara det "mest rattwisa, möjliga och för de skattdragande af "alla Ständ drägligaste; Välförståendes, med bibe - !Z2I "hällande nu och framdeles, af de igenom Grundlagen Riksens Ständer tillgörande Bemillningsoch "Beffattnings-rättigheter; förutan hwilket sidst an"förda tillägg, jag icke stulle drista framkomma "med något dylikt förslag."
En talare har sökt visa oriktigheten deraf, att beröfva Staten en tillgång af 12,000 r:dr, som kunnat besparas för andra behof, om den bestämda skolafgiflen 5 r:dr b:co bibeliölles vid detta belopp. Jag påstår, att man härmed åstadkommer ännu en annan skada, hvilken läroverken få vidkännas. Hvad blir väl följden af det onödigtvis ökade anslaget till läroverken? Jo! att när läroverken en annan gång behöfva anslag för sådana ändamål, som en stigande odling kräfver, men hvartill medel nu icke kunnat beviljas såsom för undervisning i naturkunnigheten, så svarar man: vid 1847—48 årens riksdag fingo läroverken 90,000 r:dr; vid 1850 •—51 årens 12,000 r:dr. Nu komma de åter igen med nya anspråk. Vi vilja ej gifva dem mera, och de erhålla intet; emedan man förut onödigtvis borttagit de tillgångar läroverken hade utan att tillita Statskassan. Här har omtalats, att i Stockholm de frivilliga afgifterne i skolorna tillkommit derigenom, att, serskild undervisning lemnats lärjungarne utöfver den, Skolordningen föreskrifver. En sådan undervisning borde vara förbjuden, emedan den lärotid Skolordningen föreskrifver, mäste anses vara afpassad efter lärjungarnes arbetsförmåga. Att anstränga dem derutöfver, är alt inkräkta påden lid, som bör lemnäs ledig till deras vederqvickelse och kroppens stärkande. Men då såsom i Stockholm sker, lärarne begagna skolan för att meddela serskild undervisning på de timmar, Skolordningen lemnar lärjungen ledig, så nödgas han arbeta för mycket. Delta kan icke vara nyttigt hvarken för honom sjelf eller för samhället, som derigenom får en för tidigt utbildad och i sin barndom öfver-anslrängd raan, den der alltså är svag både till kropp och själ. Jag förnyar min begäran om återremiss. Hr Bildt: Jag har begärt ordet endast för att bemöta, några af Frih. Cederströms anmärkntr. I anledn. af mitt yttrande, att
Utdr. d. 29 Dec. 18*8, e. nipå bordet lagda Motion, angående förklaring öfver 18 och 19 §§- uti Kongl, Förordningen deri i3 Julii 1818, rörande Inteckning i fast egendom; jemte de af Herrarne Stråle, Nils Vilhelm, och Ribbing, Arvid, denna dag, rörande samma ämne, afgifne yttranden. 3:0 Friherre Anckarsvärd*, Carl Hinric, den i* dennes e. m. på bordet lagda Memo. rial, innefattande hemställan, att Lag*Utskottet måtte utur Lag-Comiténs förslag till ny Civil-Lag framställa grunder i afseende på Giftorätt, Arfsrätt, Personers myndighet att råda öfver sig och Egendom, Testamente, Credit och Utsökmngsföriiållanden, Arfvejord och Börd, samt Domstols-Inrättningen; jemte de af åtskilliga Ledamöter, rörande samma ämne, afgifne yttranden 3:0 Herr Stråles, Nils Vilh., den 15 dennes f. m. på bordet lagda Motion, angående frihet till inrättande af Stamgods för Svenske Introducerade Grefliga , Friherrlig» och Adliga Ätter; jemte de af åt* skillige Ledamöter, rörande sam,tna ämne, denna dag afgifne yttranden - Brot. Vtdr, d. 39 Bee, tgii, 327 4:0 Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 15 dennes f. ro. på bordet lagda Motion, att Lag-Utskottet måtte granska alla de Lagförändringar, som blifvit gjorde utan Rikets Ständers vettskap och samtycke, i synnerhet emellan åren 1786 och 180g; jemte de af Herr ron Schulzenheim, David, och Herr Cederschjöld, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ceconorn i e . Utskotten:
I annat fall, så ... hm ... ja, så är han blott en fåne, som ändå ingen nytta gör i verlden, antingen han lefver eller inte. (Birger inkommer.) TOLFTE SCEN. HARALDSON, BIRGER. Haraldson. Är allt åter i sin ordning, att ingen i morgon kan märka vår nattliga färd? Birger (dystert). Ja! Haraldson. Hvad tror du om pojken? – Jag är rädd, att lemna uslingen åt sig sjelf, men vet inte hvad som vore rådligast att göra. Birger (med kallt allvar.) Intet kan göras. Den arme gossens hjerna har blifvit rubbad, af hvad han i denna natt varit vittne till. Ni hade inte att medta honom. Fyra blodskulder hvila på våra hufvuden; – Gifve Gud att bränningarne vid pater-noster-skären slukat oss alla. Haraldson. Är du en sådan feg kruka, att du redan ångrar en gerning, hvartill vi i alla fall voro tvungna. Hvad jag en gång gjort, ångrar jag aldrig; – Käringar kunna pipa, men männer handla. Du borde blygas att tala, såsom du inte vore son till Håkan Haraldson, den djerfvaste lurendrejare i skärgården. Birger (hånande.) Och Mördaren, och Sjöröfvaren! – Haraldson (häftigt.) Tig, pojke Och kom inte med sådana ord till far din. Du känner mig skulle jag tro. Birger (med dundrande röst). Tig sjelf! – isgråa syndare, – och missbruka inte det tålamod, som jag, i egenskap af er son, hittills visat er. Tänk på den räkenskap, vi båda, en gång, ha att aflägga, för denna nattens gerningar, och kom derjemte ihåg, att ert välde öfver mig, från denna stund är slut! – Jag tänker hädanefter, inte af er låta leda mig, såsom man leder ett kreatur vid dess grimma. Haraldson (afsides.) Krutet är likväl godt, märker jag, men ovanan har gjort honom lättretlig. När han får sofva på saken, tänker han väl annorlunda; jag måste derföre lemna honom. (högt.) Du talar ur hög ton i afton, ...
Enär likväl en sådan oförminskad import är lika litet sannolik som den vid tuliafgifternas bestämmande å dessa artiklar torde varit afsedd, saknar Utskottet tillförlitlig grund för bedömande af hvad genom sagde tullsatser må kunna i inkomst påräknas; men då deremot de åtskilliga beslut Rikets Ständer fattat, dels om afgiftsfrihet och dels om nedsättning, kunna föranleda någon minskning i beloppet af tullen för varors införsel, och hvilken minskning skulle, under oförändrade införselsqvantiteter och så vidt den i öfrigt kunnat beräknas, uppgå till 22,404 R:dr 69 öre, samt då derjemte antagligt är, att ytterligare nedsättning i tullsatserna för vissa artiklar må med anledning af den ifrågasatta handelsoch sjöfartstraktaten med Frankrike kotamå att ega rum, har Utskottet ansett tullinkomsterna, hvilka i medeltal under de fyra sista åren utgjort 14,143,307 R:dr, och af Kongl. Maj;t, i Dess nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof antagits böra uppgå till 14,000,000 Rdr, likväl icke , med säkerhet, kunna beräknas till mera än " V' ’ T’. ' , 13,500,000 R dr, till hvilket belopp Utskottet derföre hemställer att de må upptagas 2:o. Postmedlen. Då någon förändring i de för postbefordringen förut stadgade afgifter icke blifvit af Rikets Ständer, gjord, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit i nåder föreslagit, tillstyrka att postmedlen, hvilka användas för Postverkets stat och omkostnader, må såväl bland inkomster som utgifter uppföras till 1,500,000 Rdr, 3:o. Stämpelpappersafgiften. På sätt Kongl.
I de länder åter, der Konungen är gifven härförare,och besluter i mål , som röra contracter med folket, tror jag det vara nyttigt, att en tredje person finnes, för att motväga , att besluten icke för hastigt fattas. Och detta är orsaken , hvarföre, såsom jag förmodar, en inre känsla bör säga oss, att i Sverige dessa tvenne befattningar böra vara åtskiljda. Herr Grefven och Landt-Marskaiken yttrade , att vid denna punkt 3:ne anmärkningar blifvit framställde, innefattande dels att 68 Den 1 Dect/nber J. m. Landtoch Sjöförsvarets ärenden måtte erhålla hvar sin serskildta Chef, dels att Föredragningen af Commandomål och af Conseilärenden måtte hos samma person förenas , dels ock att, om sistnämnde föredragningar skulle fortfara att äfven hädanefter vara åtskiljde, Föredraganden af Commandomål likväl borde vara Ledamot af Stats-Rådet. 5:te Punkten. Att de icke Föredragande Stats - Rådens antal, med inberåkning af IdofCancelleren , skulle inskränkas till 4 eller 3 Civile och en Militair. Herr von Hartmansdorff: Denna punkt kommer egenteligen att afhandlas , då Ridderskapet och Adeln genomgått saken i det hela, och stadgat sin mening rörande föredragningen för Arméen och Flottorne. Men då jag i Särskildta Utskottet bestridt det ökade antalet af Stads-Råds-Ledamöter, anhåller jag att nu få uppgifva orsaken dertill. Den är , att ju talrikare en Embetsmyndighet blifver, ju mera litar den ene Ledamoten på den andra , hvaraf Styrelsen lider. Detta är ock anledningen , hvarföre jag tror det vara en stor fördel , att Collegier göras så fåtaliga som möjligt, och detta gäller lika väl om Stats-Rådet, som om hvarje annan Corporation. 6:te 'Punkten. Allternatift: att Justitue-Stats-Ministern Den t
Ånyo föredrogs Hr af Robsahms, Carl Reinh., den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion om afskrifning af eu dess skuld sill Banco-disconten. Don 20 Murs f. iu. Hr Fril), o. Landtm, föreslog remiss af denna motion till BancoUtskottet. Ilopades nej. Hr von Hartmansdorff, A u g.: anholt få vela, huru Landtm, uppfattat svaren på dess sednast framställda proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då han ej hört något ja, utan endast nej svaras på proposta, hade han ej kunnat sätta i fråga, att den på mera än ett sätt vore besvarad. Hr Hjerta, Lars: Täcktes Hr Frih. o. Landtm, upplysa hvart den i sådant fall kommer att taga vägen. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt då han ej fann att något annat Utsk., än BancoUtsk., kunde befatta sig med denna fråga, och remiss deraf till annat Utsk. icke blifvit begärd, kunde han ej heller föreslå någon annan remiss af densamma. Gr. Frölich, David: Jag tillstår, att jag icke lemnade tillräcklig uppmärksamhet åt det ämne, som nu förevarit. Jag anhåller att få reservera mig deremot, att motionen icke blef remitterad, då den afsåg en allmän fråga. Jag har en gång förklarat, att den framställning Hr Landtm, gör, när fråga är om verkställighet, enligt grundlagen icke kan vara föremål för Ståndets besvarande med ja eller nej och således icke heller för votering. Hr L owen ström, Joli. Jacob, förenade sig med Gr. Frölich. Gr. Horn, Claes Fredr.: Om det varit en fråga af allmän natur, hvarpå remiss blifvit begärd, så skulle jag instämt med Gr. Frölich; men då motionen endast alser ett enskildt föremål, finner jag, att remiss icke bör äga rum. Frih. Toll, Gust. Philip, förenade sig med Gr. Horn. Gr. Frölich:
M. meddelat åtskilliga bestämmelser, hvarefter Skogsstyrelsen egde att sig rätta, förekomma icke några föreskrifter i afseende å de enskilda skogarne, och då jag hyser den öfvertygelse, att ett tvång, sådant som det, hvilket här blifvit föreslaget, icke bör åläggas den enskilde, har jag inom Utsk:t motsatt mig detsamma, och yrkar derföre afslag å punkten. Gr. Sparre: Hetta stadgande har inom Utsk:t tillkommit såsom en följd af den allmänna oro, som sport sig i fråga om skogsförödelsen; och i valet mellan de utvägar, som borde vidtagas till stäfjande af denna förödelse, omfattade man det redan al skogskomitéen framställda förslag, — ett förslag, som, om Den 4 November e. m. 221 intet annat, åtminstone hade det för sig, att vara uppstäldt af en ansedd auktoritet. Jag vill emellertid icke försvara det, utan har blott velat angifva den källa, hvarifrån det blifvit hemtadt. Gr. Liljencrants: Icke heller jag vill göra mig mödan att söka förmå Ståndet att antaga detta förslag. Jag har dock icke velat låta detta till fälle gå mig ur händerna, utan har begärt ordet för att uttala den åsigt, att samhället har både rätt och pligt att ingripa i dispositionen af den enskildes skogar. Skogens vård är en angelägenhet, alltför vigtig, för att Staten någonsin skulle uppgifva sin rätt att göra inskränkningar i den fria dispositionen äfven af den enskiltes skog, och den som i likhet med mig sett, huru hela 20 mil af Stockholms skärgård äro uthuggna, han kan icke annat än erkänna rigtigheten af den åsigt jag omfattar. Hr Akerman: Då Gr. Sparre upplyst, att förev:de för slag blifvit hemtadt från skogskomiténs betänk., och det således kunde förefalla någon underligt, att jag, som deltagit i nämnde komilés arbeten, nu yrkat afslag på Utsk:ts förslag, ber jag att få upplysa, att jag i denna punkt reserverat mig mot den af komiténs pluralitet omfattade åsigt.
Utskotten hafva tillstyrkt, att myntadt och omyntadt silfver må uti liquide om köpt Spannmål af Allmänna Magazinslnrättningens förråd emotfagas till ett värde, sorn fullt motsvarar hvad silfver mot Bancosedlac å liquidationsdagen gäller. Jag hemställer om ej orden här böra närmare bestämmas, för att ej sätta den, som skall uttaga Mag3zinsDirectionens fordringar, i förlägenhet vid uppgörande af liquiden. Det synes mig något svårt för en person i Landsorterne, som kan bo 50 mil från vår egentliga Handelsstad, att känna, hvad silfret gäller i Bancosedlar å liquidationsdagen. Jag anser derföre aft det vore bättre, om något visst pris derå bestämdes, tili exem - 526 Den 2? Junii e. in. pel månadtligen, eller för någon annan gifven period. Jag tilltror mig ej, att göra ett förslag till ändring af Utskottens Projest i denna del, men jag har endast velat anmärka den i detsamma befinteliga obestämdheten. Vidare förekommer, att ett lån af två millioner i silfver blifvit föreslagit, sora skulle upptagas inom och utom Riket. Jag lemnar derhän, om något silfver kan erhållas, men, om sådant verkligen skulle kunna bekommas, uppstår den frågan, hvar skall det silfver tagas, hvarmed ej mindre räntan, än Capitalet, skola betalas? detta synes mig i högsta måtto problematiskt. Defe är väl sagt i Betänkandet, att säkerhet må Långifvarne anvisas för Capitalet uti Kungsgård darne, och de Kronan enskilt tillhörande Skogar och Parker, samt för räntan uti den inflytande TullUppbörden^ men härvid förekommer att en del af dessa panter är sjelf under försäljning. I sådant fall, och då det är en vinst, att ju förr man kan, afbetala ett lån med så dryg ränta, tror jag det borde uttryckligen bestämmas, att afbetalning skall verkställas, så snart något hinner att inflyta för de försålde Kronoskogarne och Domainerne. I fall köpesumman för dessa till något ändamål blifvit anslagen, torde dermed böra hafvas anstånd, till dess MagazinsDirection hinner genom min-i skandet af sin rörelse återbetala.
Ingen må vara tillåtet att ifrån dem, som till Riksdagen ifrån landsorterna anländt, utom husbondens lof och minne, till krigstjenst värfva något tjenstehjon. §. 109. Ingen lagligen vald Riksdagsman må kunna, af hvad §. 79. anledning sorn helst, förmenas att Riksdagen bivista; dock gäller under krigstider undantag härutinnan för militärpersoner, då de i Rikets tjenst af Konungen beordras. Riksdagsman må ej från riksdagsorten afresa, eller från riksdagsöfverläggningarne sig afhålla, med mindre han dertill undfått, genom Protocolls-utdrag, tillåtelse af den Kamare, hvartill han hörer. År han Ledamot i Utskott, skall han först derstädes anmäla sig till ledighets erhållande och derefter gifva sådant i Kamarens Plenum tillkänna, hvarefter, om ledigheten beviljas, vederbörande suppleant under tiden intager hans plats i Utskottet. Utan gällande skäl må ej längre ledighet än af två, högst tre veckors tid, beviljas. Då Utskotts-ledamot, flera än tre gånger å rad, från UtskoLtets sammanträden, utan laga för Bih. till R. St. Prot. 1845 3 Sand. 14 Haft. 6 te Constitutions-1tskottets Forsla" till ny Riksdags-Orilnuig. fall, sig afhållit, anställes, i föreskrifven ordning, nytt Ledamots-val. §. II o. §. 17. mora. 2. Af allmänna medel undfå samtlige Riksdagsmän, li kasom Riksens Ständers Revisorer, sina arfvoden, hvilkas belopp, jemte ersättning för resa till och från riksdagsorten, af Konungen och Riksens Ständer gemensamt bestämmas. Förändring deri må ej gå i verkställighet förr, än efter slutet al den Riksdag, då beslut derom fattas. §. a4- nraim 1.
Emedlertid skulle jag önska, att förbrukningstiden af vära gevär under fredstid utsträcktes något utöfver hvad den nu är. Jag är öfverlygad alt många gånger, sådane gevär som blifvit från regdene inlemnade, kunnat under fredstid begagnas i flere år. Vi behöfva verkligen spara på gevärs-förråden och icke taga några af de lill krigsbruk afsedde gevären, förr än de af regdene begagnande äro fullt utslitne och obrukbare, ty våra gevärsförråder äro icke så väl försedde att ej ett ökadt uplag af några tusen st. om året väl behöfves. Med det anslag, som nu är af StatsUtsk. tillstyrkt, och med den förbrukning som under sednare år egt rum, torde icke mer än 2,300 gevär årligen kunna i förråden upläggas, och hafva vi sålunda att motse en lång framtid innan de befinnas i det skick som ett krig fordrar. Likväl tror jag ej denna förbrukningstid kunna utsträckas till 50 år; det kan väl hända att föreskrift derom uti Fransyska arméen finnes, men icke kan man der hafva erfarenhet att något enda gevär varit brukbart så lång tid, under tjenstgöring. Hr af Dalström: Till svar å hvad Hr Stiernsvärd anfört, får jag nämna, att jag visserligen icke bestrider den noggrannhet hvarmed gevärstillverkningen i Sverige verkställes, utan tverlom anser att fabrikationen deraf på sednare tider gått mycket framåt och vunnit temligen stor fullkomlighet; men hvad jag anfört om den Fransyska Fabrikantens skicklighet i förfärdigandet af gevär, det har jag af en känd auktorité som icke kan jäfvas, af en person, som på kronans bekostnad reste i alla länder för att undersöka gevärs-tillverkningen och derom lemna uplysningar. Denne man hade både theoretisk och tecknisk kunskap i ämnet och var kanske den förste infanterist på sin tid, nemi. numera afl. Kaptenen Kallerström.