Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag är öfvertygad, att Ridderskapet och Adela redan stadgat sitt omdöme, skall jag ej uppehålla med att yttra mig öfver Organisationen, eller dess större eller mindre nytta; jag skall endast instämma i Grefve Posses begäran om proposition å Ulskottets första Betänkande, blott med den skilnad, att jag anser nödvändigt, att Cavallen-, Artillerioch FortificalionsGeneralerne i likhet med FördelningsGeneralerne erhålla sina löner bestämda. Jag skulle anse lönernas belopp böra utgöra för hvardera 5ooo R:dr, fördeldte på samma sätt, nemi.: uli 3ooo R:drs lön, t4°o R:dr taffelpengar och 600 R:dr fouragepengar. Jag hemställer, om ej Grefve Posse skulle vilja förena sig med mig deruti. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik: Det skulle måhända snart kunna förklaras såsom ett uttryck af förmätenhet å min sida, om jag efter så många misslyckade försök uppstod, för att hoppas tillvinna min mening någon pluralitet. Men det torde ursäktas mig, om jag i ett ämne, som fordom utgjort föremålet för mitt yrke, yttrar mig, för att öka anledningarne till de förebråelser, hvilka framdeles drabba majoriteten, derest erfarenheten öfvertygar, att misstag ligga till grund för deras mening. Jag skall bjuda till, att ej trötta med någon vidlyftighet. Jag vill ej vidröra några summor eller några ziffertal, ej yttra mig om lö - Den 3o September f. m. 229 Hernas höjning eller sänkning, utan endast, så vidt i min förmåga står, blott vidröra principen, om Generaler äro af behofvet påkallade, och &m derus tillsättande lofvar någon större nytta för tjenste». Vid all mechanisk sammansättning är hjulens behöriga ingripande i hvarandra del hulvudsakliga vilkoret för kraftens erhållande. Att våra organisationer icke bevisat, att denna regel blifvit iakttagen, derom hafva vi nyss från sakkunnig hand blifvit öfvertygade.
Riksgålds-Kontoret, val af Fullmäktige och deras Suppleanter. Se Val af. ( 104 ) Riksgälds-Kontorel, Fullmäktiges i, till Rikets Ständer afgifna Berättelse. II. B. 250. A. 3. — angående dess förvaltning sedan början af sistförtlutna Riksdag. IV. B. 216. A. 395. V. E. 3. — angående detsamma affordrad depositions-afgift för återställandet af infriade och derefter i Rikets Ständers Bank deponerade obligationer, lil. B. 59, 89. A. 90. — angående ytterligare ounderstöd för dess Enkeoch PupillKassa. VIII. B. 283. Å. 297. IX. U. 253. A. 266. — angående löneförbättringar och arfvoden vid. IX. B. 163, 165. A. 167. — förslag till nytt reglemente för. IX. B. 232, 251. A. 262. B. 316, 330. A. 322. B. 339, 400. B. 401. A. 592. — angående en preskriptionstid för liqvideiandel af åtskilliga i dess räkenskaper balancerade äldre skuldposter, IX. B. 384. A. 386. E. 446. — förslag till allöningsoch pensionsstater vid, angående. IX. B. 496. A. 594. — förslag till 3:ne §§. af det nya reglementet för. IX. B. 495. A. 594. Se vidare Stats-Utskottets Utlåtanden Niris 294, 308. 321 och 337. — angående öfverlemnande! lill Kongl. Majit af det nya Reglementet för. IX. B. 520. A. 594. E. 660. — angående ett förändiadt sätt för inlösen af dess kopparskiljemynts-polletter.
Under sä beskaffadt förhållande skulle främmande personer både äga och icke äga rättighet att vara närvar.; men att nu anföra alla de skäl, på grund hvaraf jag tror att offentligheten vid poliskamrarna icke bör vara mera inskränkt än vid häradsoch kämnersrätter, vore blott att upprepa hvad jag i motionen anfört, hvarmed jag icke vill upptaga tiden ; men om betänk, blir återremitterad t, torde Utsk. behaga närmare undersöka saken, och med afseende på beskaffenheten af de mål, som i en poliskammare förekomma, finna, alt om Utsk. är böjd t för en publicitet vid poliskamrarne 56 Den 2 September f. m. si som domstolar, offentlighet äfven uti andra mål derstädes bör äga rum. Man kan säga, att det finnes vissa mål, hvilka, i anseende till deras särskilda beskaffenhet, böra vara undandragna offentligheten; alt tillfällen kunna inträffa då polismyndigheten har af nöden att höra personer, som icke böra comprometteras genom att inkallas till offentligt förhör; men då dessa personer icke efter formlig angifvelse uti skriftlig rapport, utan blott på budskickning, af poliskammaren blifvit inkallade; så kunna de höras i särskildt rum eller vid särskildt tillfälle, men uti mål, der formlig rapport ägt rum, kan hvem som helst inställas och med stöd af Tryckfrihetslagen begära afskrift af rapporten samt offentliggöra densamma i allmänt tryck. På grund af hvad jag nu anfört samt de skäl, på hvilka motionen i öfrigt stödjer sig, anhåller jag om återremiss af betänkandet. Hr Ribbing, Arvid: Jag blott tager mig friheten anmärka, alt om det ändamål, som den siste värde talaren åsyftat, skall vinnas; så torde det likväl vara lämpligt, att förhållandet blefve enahanda med det som äger rum hos Konungens Bef:h:de i landsorterna, hvarest ofta polisförhör förekomma, hvilka, just derigenom att de hemliga hållas, till upptäckande af begångna brott gifva eu ledning, som skulle gå förlorad, derest polisförhören skedde offentligen.
Betänkande, t anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att, under vissa vilkor, bereda åboerne å de s. k. kyrkqhemmanen i Halland dispositionsoch besittningsrätt till samma hemman. Denna fråga är ej ny, utan liar vid många förutgående riksmöten varit föremål för Rikets Ständers behandling; Och under sistförflutna riksmöte har Stats-Utskottet, uti sitt Utlåtande N:o 206, meddelat en fullständig historik öfver frågans behandling alltsedan år 1815, hvadan Utskottet, med hänvisande till berörda Utlåtande, ej anser nödigt att nu upprepa hvad så nyligen blifvit andraget och utredt. Såsom motionärer i ämnet hafva vid denna riksdag upp(rädt, inom Välloiliga Rorgare-Ståndet Herr Björck, och inom Hedervärda Bonde-Ståndet Sven Heurlin från Kronobergs län, Anders Nilsson från Hallands län och Carl Ifvarsson från sistnämnda län. Herr Björck har erinrat hurusom från de tider, dål de magtegande dels underkastade allmogen arbete och tjensteskyldigheter, dels på hvarjehanda sätt tillegnade sig dispositionsrätt öfver en stor del af landets jord, återstode i de skandinaviska rikena ännu några qvarlefvor, hvilka, beklagligen utan synnerlig framgång, varit föremål för lagstiftningens bemödanden att afhjelpa sekelsgamla orättvisor och åstadkomma rättelse. Inom vårt land bade visserligen (lere åtgärder i sådan riktning egt rum, och Kongl. Förordningen om skatteköp af den 19 September 1723, som onekligen betryggat en stor del af vår allmoges ställning och varit en kraftig orsak till vårt jordbruks förbättring, genom åboerne lemnadt tillfälle att vinna eganderätt till de af dem brukade kronohemman, framstode såsom den säkra grund, hvarpå allmogens framtida välfärd vore beroende. Men bland de undantag från denna rättighet, hvilka lagstiftaren ännu låtit qvarstå, och, besynnerligt nog, just i den jord, som till skatt underlagts kyrka och presterskap, vöre de så kallade Halländske kyrkohemmans-åboernes läge 4et, som lith. till R. St.
Jag frågar således, om icke Hr Brakel kan anses hafva framställt ett bestämdt förslag till sjöförsvarets ordnande. I afseende på Gr. Roséns yttrande, ber jag alt få gifva tillkänna, att den punkt, Hr Gr:n talade om, de mekaniska verkstäderna, finnes af Stats-Utsk:t behandlad på sid. 3! af Utlåt:t. 1 öfverensstämmelse med sjöförsvarskomitéens Betänk., har StatsUtsk:t tillstyrkt ett anslag för detta ändamål, ehuru med något minskadt belopp. Hvad sjelfva saken beträffar, så kan jag fatta mig ganska kort. Denna punkt är, såsom jag tror mig vela, redan bifallen af 3 Stånd; det tjenar således icke mycket till hvad vi här orda om densamma. Jag vet ganska val att man här i allmänhet icke tycker mycket om att höra talas om hushållsaktighet, men såsom ledamot af Stats-Utsk:t vågar jag påstå alt det ligger lika mycken vigt på att tillse det statens tillgångar må räcka till, som att anslagen blifva väl använda. Då man nu icke kunnat uppgöra någon beräkning af hvad förslaget till sjöförsvarets ordnande skall komma att kosta — man vet ju icke en gäng hur det skall komma att se ut, — så har frågan i denna punkt reducerat sig till en financiel fråga, och Utsk:t har sökt att tillstyrka ett så stort anslag som statens tillgångar medgifva. Vid sådant förhållande så vågar jag fortfarande anhålla om bifall till den ifrågav:de punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt., med det tillägg som Gr. von Platen föreslagit. Hr Brakel: Det torde tillåtas mig att få uppläsa fortsättningen af det stycke i min motion, som Frih. af Ugglas påbörjade: »men att de 6 egentliga stridsskeppen, pansarfregatterna, endast skola göra en fart af 10 till 11 knop och endast skola ega besättningar af 289 man, tror jag vara ett misstag af farligaste beskaffenhet.» Jag frågar om någon af Hrrme kan förstå mina ord annorlunda än att, om flottan blir organiserad så som komitéen föreslagit, så anser jag att fartygen böra vara af en starkare beskaffenhet.
Deremot, om inan betraktar bikupan och bäfverns boning eller myrstacken, så linues äfven hos dessa kräk den individuella friheten inskränkt, och detta måste ännu mer ske i det menskliga samhället, när man skall afse dess bestånd, dess framtid. Det vore ovärdigt af en lagstiftande församling, om den förfore så, som om samhället kunde lefva blott för dagen , och derföre endast afsåge dess behof; med andra ord, om lagstiftningen endast tänkte, såsom man i sammanlefnaden ofta nog får höra, att ”nog läcker det i vår tid och derefter ännu ganska länge;’’ men då vår tid är förbi och målet för detta ganska länge är hunnet, då är saken nästan ohjelplig. Detta kallas ej att föra landet till välstånd ulan i elände, hvari menniskorna då mäste framsläpa sig. Här har blifvit anfördt, huru i olika provinser det fordras olika qvantitet af föda till allmogens uppehälle. Man kunde gerna hafva gått med exemplet ännu längre och sträckt det till China, der det lägsta folket måste lefva af de sämsta afskräden för alt kunna lifnära sig och der likväl lagen gör fadern till herre öfver sitt barns lif intill dess det uppnått två års ålder; eller till dessa öar uti Söderhafvet, der endast vissa barn få lefva. Delar af jorden kunna blifva för trånga för dervarande menniskor och del häfver sig icke liitt att flytta dem. Således får man icke obetänksamt vidtaga sådana åtgärder, som kunna framkalla en massa af menniskor utan att jemväl tillse att de hafva något att lefva af. Här är anfördt att Dalfolket bergar sig väl, och likväl, roine herrar! har ju just Dalarne kostat Staten stora summor under loppet af många år, för att, medelst ett eget skattläggningsoch skiftesverk och en mängd utaf Kronan allonia landtmätare, reglera detta landskaps hemmansklyfning uti s. k. besutlenheter, likasom för att understödja, vid uppstådda missvexler, den der uppkomna stora massan af fattiga genom Dalarnes till ytterlighet sträckta hemmansklyfning.
Den, som bifaller alf, på sätt Utskottet föreslagit, Drefmat bör beläggas med 1 R:dr tull per Sk® vid utförsel, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer Drefmat att från utförselstull befrias. ])un, Trenne Stånd hafva godkänt den af Utskottet å Dun, alla slug. alla slag, bestämda utförselstull; men som Ridderskapet och Adeln ansett denna vara böra vid utförsel vara tullfri, föranleder denna skiljagtighet en så lydande omröstning: 32 Bevillnings-Utskottcts Memorial, N\o 41. 45:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att för Dun, alla slag, bör vid utförsel erläggas 24 sk. tull per IM, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer Dun, alla slag, att få fritt från tull utföras. Fernissa. Ridderskapet och Adeln, samt Preste-Ståndet hafva godkänt, hvad Utskottet i afseende på tullbehandlingen af Fernissa föreslagit; hvaremot Borgare-Ståndet beslutat, att införselstullen derå skulle bestämmas till 8 sk., och BondeStåndet ansett införsels-afgiflen böra antagas lill 16 sk. allt per ‘tt. Utskottet, som hemställer till de begge sistnämnde Stånden, att de, med frånträdande af berörde deras beslut, ville godkänna det medel-belopp af 12 sk., som Utskottet och de 2:ne öfrige Stånden för denna artikel utsatt, får, i fall detta förslag lemnäs ulan afseende, till omröstning öfverlemna frågorna, först, huruvida Borgareeller BondeStåndets beslut skall uti hufvud-voteringen utgöra contraproposition, sålunda: 46:o. Den, som anser, att 8 sk. införselslull per W å Fernissa skall utgöra contra-proposition i hufvud-voteringen derom, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir Bonde-Ståndets beslut, att införselstullen å Fernissa bör bestämmas till 16 sk. per contra-proposition:
Sä mycket mera stall Allmänheten dä förwänas att se denna förväntade Lenius n skås i hamn af rn straffande mvrbängel, färdig att stä allt förstfödk inom den Litteraira kretsen. Den H6tte Z af Regering-r Formen innehällek Wande ord: ^Med Tryckfrihet förstas hwarje Swensk ''Mans rättighet, att utan nägra af bett vffenteiiga ^MagteN i förwäg lagde hinder utgifwa skrifter. "Deremot läser man i 7 § ^ Moment, af Tryckfel'- Tredje Band. N:o 196. ' hets - 4190 Den 12 October. hets - förordnings. Förslaget: — "akt? af Böcker och "ffrifier som frän Vokprähcn utgä, imgen försäljning "eller utspridning skall wara tilläten, innan ett exemplar af den till utgifning färdiga sk-iftrn blifivlt för"ttt inlemnad i Stockholm till Kongl. Maj:ts Hof"CancellerEmbete, samt i hwarje annan ort till bett 'som derstädc-, ä samma Embetewägnar, äger att "taga kännedom af hivad frän trycket utgifwcs.'' En skyldighet som tvid höga bötct är Boktryckaren älagd, Att »tgifwa böcker mätte mäl betyda, att lemna deni I allmänhetens händer; således strider Förslaget directc emot den antagtta Regerings, formens stadgans de i denna punct, och de§ melka» Mäste i detta fall blittva sä »lycket sämre, soln ben tillika skall medföra en redbar förlust för Utgifmarett af boken, i händelse den först ester Tryckningett förbjubes till utgifwattdeOm meningen är att detta stadgande blott äsyftar att upplysa Hof, Cancellers Cmbetet oM den till Utgifning färdiga bokens innehöll, bwarfbre dä sä strängt befalla, a't Allmänheten ej för se en skymt af boken förr, än den vndergätk wederbörlig Quaratttaine? och kan detta Jnquistkoriffa förfarande möjligen rimmas Med ordet Tryckfrihet?
Ank. till Exp.-Utsk. den !>7 Juli 18C3, kl. l e. m. Betänkande, med förslag till förändrad uppställning af föreskrifterna, angående Bankens metalliska kassa, m. m. Vid den af Utskottet verkställda granskning af föreskrifterna i Banko-reglementets 5:te Artikel, angående vexlings-, kassaoch depositions-rörelsen, äro dessa föreskrifter, nu blandade om hvarandra, sålunda ordnade, att, sedan förut angifvits hvad såsom metallisk kassa anses och beräknas samt minimum för densamma och åtgärderna för kassans förstärkning, derefter upptagas föreskrifterna: om inlösen af Bankens sedlar, om utmyntning af silfver och guld, om Bankens sedelstock, densammas tillökning och förminskning, om Bankens sedlar och dermed gemenskap egande ämnen, om inoch utvexling af kopparmynt, om depositionsoch postvexel-rörelserna samt om emottagande af s. k. deposita; dock är allt hvad angår vexel handeln bibehållet i en enda §, enär såväl köp af vexlar, som tillgodogörandet af den derigenom uppkommande tillgång förutsätta, till större delen, samma stadganden, hvilka, derest köp af vexlar upptagits för sig och försäljning af vexlar samt indragning af silfver hänförts till sin behöriga plats, måst inflyta på två särskilda ställen, hvilket kunnat leda till förvillelse för såväl de verkställande, som de granskande.
För att afgöra tvist om total eller blott partiel förlust af fartyg eller gods inträffat, lärer nämnde definition icke vara af den ringaste nytta. Kan icke en domare utan fingervisning begripa att det är total förlust när ett fartyg gått till bafsbotten, så alt det spårlöst försvunnit, icke lärer det blifva tydligare för honom af den nu föreslagna definitionen. Jag önskar att difinitionen må ur lagen utgå; anses den emellertid icke kunna borttagas, af skäl som äro för mig okända, torde det dock vara nödigt att förbättra redaktionen, och jag anhåller derföre om återremiss, på det att Utskit åtminstone må tillse huruvida det icke kunde vara lämpligare att säga: »Total förlust med hänseende till» etc., eller någon likartad ordställning. Hr Rabenius: §§ 244—247 innehålla definitioner på sådan skada, som skall såsom total förlust anses. Vid åtskilliga slag af sådan skada var det nödvändigt att angifva hvad med total skada skall förstås, och för fullständiglietens skull blef det då nödigt att angifva de fall, der total skada inträffat af de föremål, å hvilka försäkring vanligast tages. Derföre har här äfven difinitionen på total skada influtit, äfven i ett och annat fall, der densamma kunde anses sjellklar. Hvad åter beträffar uttryckssättet, vill jag icke påstå att det är det absolut bästa. Vid de anmärkningar, som förut blifvit mot redaktionen framställda, har jag gerna medgifvit dess ofullkomlighet, äfvensom att en bättre redaktion måhända kunde vinnas, och vill derföre icke motsätta mig den begärda återremissen. Jag har härmed blott velat förklara orsaken dertill, att dessa §§ kommit att i lagen få sin plats. Hr Olivecrona: Jag begärde ordet med anledning af den siste värde talarens vltrande ang:de nödvändigheten af att i lagen definiera hvad som skall anses såsom total förlust eller icke. För min del betviflar jag att tvister kunna genom definitioner i lag förekommas, och jag hyser den öfvertygelse, att den gamla regeln »omnis definitio in jure periculosa» innebär mycken sanning. Den 17 September f. m. 361 När reformen i strafflagstiftningen å 1813 börjades i Tyskland, skulle alla brott nogrannt definieras.
Hvad vitsordet om frejd vidkommer, skulle man väl också kunna säga, att det är lika svårt för en prestman, som tänker sig djupare in i saken, att om en efter någon förvillelse på en bättre väg kommen menniska, genom idkeligt upprepande af det för flere år sedan erhållna klandrande vitsordet om frejd, likasom förringa värdet af den derefter inträffade och påtagligen ådagalagda förbättringen, som det för honom är svårt att glömma och förbise det för längre tid sedan begångna brottet och sanningsenligt uttala sin närvarande verkliga uppfattning af en persons värde. Huru ofta kan det icke dessutom hända, att en prestman, som under tysthetslöfte fått emottaga bekännelsen om en förseelse af den beskaffenhet, att, om den blifvit dragen under laga dom, den ovilkorligen skulle hafva medfört brännmärkning i personens prestattest, nu, då personen icke blifvit genom laga bevisning bunden till brottslighet, måste, enär han icke får yppa hvad på hans ed är honom anförtrodt, utfärda ett betyg med vitsord om åtminstone oklandrad frejd för den som dock ölvat brott. I sanning, man må icke föreställa sig, att en prestman så allt för otta kunde komma att begagna sig af ett sådant medgifvande, som här nu blifvit yrkadt. Af de för brott dömda är det ty värr blott en mindre del som ega nog både mod och kraft att börja strida med sig sjelfva, sina böjelser och onda vanor och beträda en bättre väg. Men är det också blott ett fåtal, så bjuder ju den kristliga kärleken att långt ifrån att hinder må läggas i vägen för deras omvändelse och förbättring, man tvärtom för vinnande af ett sådant mål må på laglig väg räcka dem en hjelpsam hand. Äro de också nu ett fåtal, är det just att hoppas genom ett sådant medgifvande som här påpekas, att deras antal skall allt mer och mer tillvexa.
VÄRFLOD det för er. Hvarje er minsta bön, blott den afsåg något rätt och godt, har jag sökt fylla. Nu är det som det är, sade du... Om ni gå, måtte det bli er och alla till välsignelse. Hon går sakta in i sitt rum. SJÄTTE SCENEN SIGRID. WOLFF. Sigrid är under första delen af scenen mycket häftig. WOLFF. Det där tror jag var dumt, Sigrid. SIGRID. Hvad då? WOLFF. Att du sade, du skulle följa honom. SIGRID. Jag gör det. WOLFF. Hvad Det menar du inte? SIGRID. längre. Hvad i alla dar, jag kväfs! Jag sitter här med instängd... bunden... och kan bara bita i bojorna. Jo, det gör jag. Jag kan inte stanna härhemma en oro, som jag inte kan förklara och inte resonera bort... ANDRA AKTEN WOLFF. storslagenhet? Blef hon ond, eller var det något slags affekterad SIGRID. reta mig tokig. När det riktigt gäller något, som nu, kan hon bara säga nej, nej. WOLFF. Hon kan bara bli ond öfver småsaker, som kunna bara en känsla nu för ögonblicket, som gör att du vill det. SIGRID. Hvad menar du med att följa Kristofer? Det är ju Jag har många gånger önskat vara hos honom. WOLFF. Men hvad vill du göra därborta? Och han? SIGRID. gröfsta, bara jag får använda mina egna krafter och mitt eget förstånd. Tror du, jag står till svars inför mig själf med att kasta bort mig så här, härhemma? WOLFF. Det vet jag inte. Hvad som hälst, det svåraste och ju ingenting? Och tants smärta att förlora dig? Utan dig har hon SIGRID. Hon vill ju inte ha något annat... Håller du med mamma nu? Hon har sina sorger, fattighjälpen och presterna. VÄRFLOD WOLFF. henne, och det ord och inga visor. Vänta här Sigrid, så skall jag gå in och tala med SIGRID. upprörd och börjar gråta, och då är fältet uppgifvet. WOLFF. Nej, nej, Gustaf, låt henne vara. Annars blir hon
Pj PT en Pj Oq F. SL^ Cn rj> CD \-“ e-% c-t1 v? ST 5"1 s‘ * O CD r B 3 Ö PCD CD - 2° CD crq’ w C/J c* e-tRidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN-ö" ._ N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:0 § Fabriksoch Handtverlcs-prödukter, orri anvisande af fond för belåning af — 4 2 58 — a. 2 Mars a. 2 Mars 2 Mars a. 1 Mars Fahlu Bergslag, om återinförande af lånerätt i Banken å rå- koppar för — 6 1 71 — b 18 Jan. b. 18 Jan. b. 20 Jan. b. 20 Jan. Falkenberg, om beviljande af Stapelrätt åt staden — 8 — 73 — b. 6 April b. 4 April b. 4 April g. 4 April 67 63 » örn statsbidrag för hamnbyggnad vid staden — 4 1 158 30 b. 5 Dec. b. 5 Dec. b. 5 Dec. b. 3 Dec. 217 20 Fastighet i stad, angående inteckning af aftal om nyttjande rätt, i ■. ■ 7 1 14 b. 10 Mars å. 11 Mars a. a. 30 Mars g. 14 Mars a. a. 4 April b. 4 Mars a. a. 4 April Svar på återremiss — 7 1 26 — a. a. 6 April 46 37 Fattigvården, om ändring i gällande föreskrifter angående . — 8 — 88 — 13 Maj 13 Maj 18 Maj 16 Maj 79 63 Fidei-hommisser, om afskaflände af — 7 2 17 — b. 16 Juli b. 16 Juli b. 16 Juli g. 11 Juli Filial-Banker, om försträckningar från Banken till — 6 1 74 —. b. 10 Febr. b. 4 Febr. b. 10 Febr. b. 4 Febr. Finans-Departementet, se Statsreglering, Sjunde Hufvud-Titeln.
Härefter föredrogs 15:de punkten af samma förslag, innehållande, att hvarje Stand skall, inom sina medlemmar, välja ledamöter till Utsk. och. deras förstärkningar, hvarjemte upplästes den del af Ilr von Hartmansdorff vid Ulsk:s mern. fogade reservation, sorn hade afseende å den af Utsk. föreslagna 56 §. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Afven i denna fråga nödgas jag vara af alldeles motsatt tanka emot Hr von Hartmansdorff. Jag är långt ifrån alt vilja afstyrka rättighet till val ståndsvis inom representationen, såsom Hr von Hartmansdorff här har föreslagit. Jag vågar deremot till Ståndet framställa, att förena sig om ett sådant beslut, att all ståndsskilnad bör inom representationen komma att upphöra, och alla derpå syftande stadgandeu upphäfvas, åtminstone hvad rörer frågan om Ståndens särskilda representationsrätt. Jag skulle icke tro, att det kan vara ändamålsenligt att fortplanta denna kastskillnad inom representationen. Ändamålet, hvarföre man söker bibehålla ständsvalen, är att inga elementer skola inom representationen fattas för alla de särskilda intressena, att hvart och ett intresse skall hafva sin målsman inom riksförsamlingen; men icke följer deraf, att hvarje särskildt Stånd bör hafva sina särskilda representanter inom hvarje Utsk. Det är nog att dessa ämnen till Ulsk:s ledamöter finnas inom representationen, men när man der har skicklige män alt välja på, så bör man icke vara hunden att välja någon, sorn är mindre tjenlig, derföre att han hör till ett annat Ständ. Jag har alt anmärka emot ifrågavar. förslag just det, att slåndsskillnaden fortplantas inom representation. Ståndens bibehållande har, i min tanka, varit nödvändigt för alt bereda tillgång på tjenliga personer att bevaka de särskilda ståndsintressena inom representationen, men nödvändigheten af kaslfördelningens fortsättande vid U(sk:ssältningcn m. m. kan jag icke inse, och anhåller derföre om afslag på Hr von Hartmansdorffs förslag. Ilr Lefren: Jag tror, att den åsigt, som Gr.