Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med hvad motionären uti motionen sig förbehållit, har han sedermera låtit till Utskottet ingifva en skrift i ämnet, uti hvilken hufvudsakligen anförts: att, enligt historien, Gottland varit ett af de landskap, hvarest katholska Religionsbekännelsen tidigare antagits, än i större delen af den öfriga norden; att sång och annan kyrkomusik utgjorde väsendtligaste delen af denna bekännelses gudstjenst och att i följd deraf antagas kunde, att den tidens cantores, motsvarande nutidens klockare, blifvit lorsedde med tillräckliga inkomster, utan att i detta fall vara beroende af det högre eller lägre presterskapets godtfinnande; att vid Lutherska lärans införande stora förändringar väl skett i den ”ecklesiastika ekonomiska lagstiftningen,” men icke haft till föremål att så tillvägagå, som nu syntes vara för handen, då de jordlägenheter, hvilka från urminnes lider blifvit tillagde socknarnes klockare, skola tillhöra kyrkoherdarne att disponera, med rätt och magt till bestämmande af dagsverks-skyldigheter och andre onera för dessa lägenheter; att antagas kunde, det presteoch klockare-borden på Gottland vid samma tid blifvit anslagne, icke genom någon konglig donation, utan såsom frivilligt afträdde till så väl presten som klockaren af Gottlandska fria och sjelfständiga skatlemän, hvilka egde sin jord utan annan förbindelse, än den, att till Sveriges Konung erlägga en bestämd årlig afgift, m. m.; att således klockare och skolmästare på Gottland egde lika rätt, som pastorerne, att tillgodonjuta de åt dem anslagna jordlägenheter; och alt dessutom förekomme, att vid den allmänna refning, Allm. Besv. och Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 124. / sorn föregått skattläggningen på Gottland, klockarelägenheterne blifvit på de upprättade sockenkartorne bestämdt anförda till innehåll och figurer, såsom inhemtas kunde af nämnde i Kongl. General-landtmäteri-kontoret befintliga kartor.
SärDomö»jFolaö loFal; 109:o af famina Dag, meD öfverlcmnanDe af DviFöfaten för atén 1845—1847; llO:o af Den 22 £17 a j f. å., angaenDe Dagö verf öjFplDigljeter för Ijem* mansägare å ön 3} ven; lll:o af famina Dar;, angaenDe fötänDring af De t affeenDe på marten» Dcring af J?ronanö fafra cgenDomar å lanDet nu gällanDe förejfriftet; ll2:o af famina Dag, i anleDning af .Kongl. ©laj:tö nåDiga propofttion, angaenDe ett lånebiDrag för ©ötfyeborgö fyamnbpggtiaD; H3:o af famina Dag, angaenDe De i 63 § 3vcgeringö»5ormcn förejlrifna frebitv»fummor; H4:o af famma Dag, om ett lån för uppbpgganDe af en m; Fprfa i Ef)riftine[)amn; 115:o af famma Dag, om en gratifikation åt SlfaDcmfSlDjunFten SKam» ftröm för genom inrättanDet ocjj viDmafcljållanDet af 0tocFljolmö Spceum åDa» galagDa förtjenfer om ungDomenö bilDanDe. 116:o af Den 23 £17aj f. å7 angaenDe Den till 0Folorna i ftäDcr inom SunDö flift utgåenDe åpclgonjFplDf 117:o af
Omdömet deröfver saknar icke vägledning af sjelfva Landaboken, hvilken för alla bona Curiae i Annexerna, (Annex-hemman,) nemligen i Vapnö, Steninge, Refvinge, Qvibbile, Asige, Tröninge, Tönnersjö , Tjerby , Karup, Stafvinge, Kjällsjö, Ullared, Gunnarp, Köinge, Svarteråd, Alfsjö , Spannarp, Rolstorp, Stråvalla, Landa, Ydala och Gellinge Socknar, innehåller meningar af följande lydelse: Dominium med Städsmålet och all herligheden häfver Presten: Dominium med Städsmålet häfver Sockne-Presten: Dominium med Städsmålet, gästeri och annan herlighed häfver Sockne-presten; hvilket utvisar, att Städsel-rätten den tiden innefattades i Dominium, Och sådant är förhållandet ännu, enligt Dansk Lagstiftning, att Städsel-rätten alldeles icke åtföljer blotta Landgillet, eller ens kan åtfölja detsamma, emedan bonde-skyld , hvarunder Landgillet begripes, gifves till Lerligheds-egaren, änskönt bonden i Dane; "40 R. St. Jusi.\0mb.'Emb. Ber. d. 4 Nov. 18J8.' mark sjelf eger sin jord: Att
Föredrogs Stats-Utskottets den 22 dennes pflåtne 4 serskilte Memorial innefattande anleda ni 11 gar till anmärkningar mot föredraganderne af Krigs-Arenderne och föredraganden af Handelsoch Finance Arenderne, hvarom Remiss begärdes till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skulle; och blefvo berörde anledningar till anmärkningar enligt 29 §. i Riksdags-Ordningen till sistnämnde FP* skott remitterade, Föredrogs å nyp och remitterades till StatsUtskottet; 1:0 HerrGripepsvärds, Fredric Adolphs, den 21 dennes på hordet lagde Memorial om inköp af Kongl. Majds och Kronans andel i nppbörden yid det så kallade södraStäket, 2:0 Herr af Borneman??, Johan Aron, dep a t dennes på bordet lagde Memorial om Inkvarterings-ersättning till Warfs-Staterne vid Den 26 Februarii* 761 Örlogsflottan i Carlskrona, samt Escadrerne i Stockholm och Götheborg. 5;o Herr von Hartmansdorff, August, den 21 dennes på bordet lagde Memorial om anslag å Stat till inköp af Astronomiska Instrum men ter för det här i Stockholm befintelige Observatorii räkning. 4:o Herr Treffenbergs, Curry Gabriel, den 21 dennes på bordet lagde Memorial om inköp af åtskillige Trädhus i Götheborg, sorn äro belägne nära Kronans Förrådshus, 5:o Herr Tigerskölds, Carl Wickman, den 24 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial angående anslag å Stat till befordrande af Wexel-Undervisningen, Bevillnings-Utskottet: 1:0 Merr Bruncronas, Nils, den 21 dennes på bordet lagde Memorial, om befrielse för Lotsar från bevillnings erläggande. 2:0 Herr Liljestråles, Gustaf, den 21 dennes på bordet lagde Memorial angående nedsättning af Bevillningen för fastighets-värden.
Då nu kännedom om nämnde ämnen torde kunna anses lika vigtig som kunskap i pomologien, anser jag Utsk:t hafva egt skäl att afstyrka bifall till motionen, och anhåller derföre om bifall till Utsk:ts hemställan. Gr. Gronstedt, Fredrik: Den förbistring, som f. n. råder i benämningen på våra fruktsorter, verkar hämmande på utvecklingen af denna näringsgren, och det vöre derföre önskligt, om denna olägenhet kunde undanrödjas. Vi ega f. n. en person, som varmt intesserar sig för denna sak, och som redan gjort stora och vackra förberedande arbeten. Inom Utsk:t förevisades af honom tagna afbildningar till ett antal af öfver 200 st. Detta verkade dock icke på Utsk:t, men jag hemställer, om icke R. o. Ad. anser sig böra egna uppmärksamhet åt denna sak, och anhåller jag derföre om bifall till Hr von Franckens yrkande. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan, dels ock afslag derå samt antagande af Gr. Cronstedts uti en vid punkten fogad reservation afgifna förslag, att R. St:r skulle bevilja ett anslag för en gång af 4,000 rdr, att, enligt K. M:s Nåd. disposition, användas till tryckningshjelp för utgifvandet af en handbok i Svenska pomologien med plancher; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades flere ja jemte några nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Gr. Cronstedts ofvan omförmälda förslag, då svaren utföllo med flere nej och några ja; hvarefter propos. på bifall till Utsk:ts hemställan förnyades samt besvarades med flere ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Frih. af Ugglas: Vid sednaste verldsexposition i London ådrog sig ett plastiskt konstverk allmän beundran.
Efter en liflig discussion i ämnet inom PresteSt., gjordes emot §:ii den erinran: »att det hägn som landets religion bör »njuta, måtte i denna § utmärkas genom följande tillägg: så vidt »derigenom icke tillskyndas mehn och skada för den rena Evan»geliska läran, icke störes samvetes lugn &c.» — Konst.Utsk. svarade härpå: »Då alla band på samvetet snarare tjena att tillskapa »skrymtare än rätta kristna anser Utsk. en fri religions* »öfning, med iakttagandet af de i §:n föreskrifne förbindelser, ej »vara vådlig för religionens sanning, ej kunna betagas ett samhälle »der hvarje nyttig, lugn och laglydig medlem njuter skydd.» (Konst.- Utsk:s Mein. den 29 Nov. 1809.) »Jemlörer man härmed hvad Konst.Utsk. i anleda, af erinringar vid Reg:sF:ns 2 § yttrade rörande Prinsessornas religionsfrihet (se vidare sista. §, p. 3), så är uppenbart, att lagstiftaren genom antagandet år 1809 af lieg:sF:ns IG §, sådan den ännu i dag oförändrad lyder, och genom bifallet till Konst.Utsk:s svar på de deremot gjorda anm:irkn:r, åsyftat en betydlig modifikation af äldre lagar och stadganden rörande förbindelsen att tillhöra Statskyrkan samt ang:de religionsöfningar; hvarföre ock de föreskrifter, som derutinnan innefattas, bordt efter 16 §:n Reg:sF:n jemkas och rättas. Men då sådant ej skett, så, och ehuru vid lagskipningen allmän lag eller särskilt allmän författning skall vika för Grundlag, och en äldre lag för en nyare, hafva förenämnde äldre lagar och stadganden ej sällan fortfarande blifvit efter sin ordalydelse tillämpade, hvilket åter orsakat manga skadliga missförhållanden.»
(Tecknad med N:o 3). d. Afskrift af ett Utdrag af Bolagsstämmo-protocollet den 4 October i83a, innefattande Autorisation för Canal-Directionen att anmäla sig hos Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, beträffande afskrifning och eftergift af Contorets äldre och senare hos Bolaget egande fordringar, bevis öfver verkställigheten deraf, samt återbekommande af skuldförbindelse och intecknings-handlingar för de vid sista Riksdag till fullbordande af Götha Canal beviljade R:dr 845,334- (Tecknad med N:o 4)- e. Afskrift af ett Utdrag af Bolagsstämmo-protocollet den 4 October i832, hvarigenom Canal-Directionen autoriseras att, sedan Götha Canals fullbordan blifvit vederbörligen vitsordad, hos Riksgälds-Contoret lyfta och qvittera de penningar, som till säkerhet derföre blifvit insatta, efter afdrag af hvad, enligt §. i, mom. Lit. c. af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, blifvit bestämdt att i Riksgälds-Contoret qvarstå, samt, enligt §. i, mom. Litt. b., kunde komma att ytterligare derstädes innehållas. (Tecknad med N:o 5). f. Afskrift af ett Utdrag af Bolagsstämmo-protocollet den 4 October i83a, hvarigenom Canal-Directionen befullmägtigas att emottaga den eller de skuldförbindelser, Fullmägtige i RiksgäldsContoret komme att afgifva för de medel, som blifva i Riksgälds-Contoret qvarstående, samt att för framtiden lyfta och qvittera de derå upplöpande till 5 procent årligen bestämde räntor. (Tecknad med N:o 6). Banco-Fullmägtige beslutade, med anledning häraf, den 18 October, att, i enlighet med hvad Directionen föreslagit, den vanliga höst-revisionen, såsom egande till föremål att granska årets verkställda arbete, med afseende på dess fullgörande efter plan, finge för året i83a inställas.
SRåbtga proportion angåenbe ytterligare anjlag till tftånbfättanbe af SinföpttigS bomfprfa; 65:o af familia bag, angåenbe erfättning för fåbatia af Statskontoret förs flottSviS beftribba utgifter, för 1)villa StatSanflag ej blifvit bcvifjabc; 66:o af famina bag, angåenbe btSpojitioncn af mebel, font influtit för [lebb crpropriermg af jörb från ben SanbStvfbtngcn i Stora åt oppa r bergö Sän anflagna åtungSgårben 9coret. 67:o af famina bag, angåenbe BegrafningSs odj öfriga foflnaber, föratilebba af äpögftfaltg .öaitS 9Jfaj:t konung OSCAR I:s bobliga frånfälle; 68:o af fantnta bag, angåenbe löneförhöjning för år 1857 åt be Vib Stors fftftet i Stora kopparbergs Sän famt afvittringen i 2öefters9forrlanbS, SScfters bottens od) 9?orrbottenS Sän anftäflba Sanbtmätare; 40 0ltfåbagås23eflut 1860. 69:o af bett 15 Dftober, attgåenbc anflag tttf uppföranbe af åtffilltga nya byggnabcr totb Ultuna lanbtbrufåinftitut; 70:o af fatama bag, ont attffag åt Äamererarcn ©attbberg; 7l:o af bett 20
Äfven hos Bengt syntes allt vara ute på marken. Truls gick först in på gården: bandhunden gaf hals, men begge ingångsdörrarne voro låsta. Han vände då tillbaka ut genom inkörsporten och tog vägen in genom trädgårdsgrinden. Fönsterna i hela boningslängan stodo vidöppna; tomt och tyst. Så hörde han röster nere från trädgårdens ena hörn, något hvitt som rörde sig skymtade fram mellan det gröna bladverket, och Truls stälde sina steg ditåt. Redan på långt afstånd varseblef han i lusthuset Bengt samt tvenne unga flickor i ljusa sommardrägter, lutade öfver sina handarbeten. Den ena måste ha hört hans steg: hon böjde sig fram. «Der kommer Truls,» hörde han Bengts syster Elna säga med sänkt stämma. Han blef varm om hjertat, utan att veta hvarför. Bengt kom emot honom i panamahatt och varm i huden. Solen glödde på gången, men inne i lusthuset var det svalt i den gröna dagern. Man satte sig ned. Samtalet gick enstafvigt. Truls frågade sig sjelf, om han stört ett slags tête-à-tête à trois; de sågo alla så förlägna ut, och Bengt som om han mödosamt arbetade sig öfver från en tonart till en annan. «Du får bjuda Truls nånting,» manade Bengt. Elna reste sig och gick in mot gården. Hennes gång sjöng som rytm i Truls’ öra, som folkvisa; det gick i hans själ en tongång om jungfrun som gick till källan, – det var första gången han sett henne gå som kvinna; hon hade, sedan han såg henne sist, vuxit ut till mö. När hon kom tillbaka med hallonsaften och det friska brunsvattnet, varseblef han det samma i hennes ansigte. Det var ett ansigte af det slag som liknar hindens och antilopens, antecknadt, gratiöst spejande, spändt lyssnande, med en liten, smal rak näsa och stora, bruna, barnsliga ögon, hvilka intet annat uttryck egde än ungmöns stumma fråga, hvilken genom minsta nyans blir skygghet eller skräck, – den vilda jagade antilopens ögon.
Besparingar kunde då göras från det goda året, med säkerhet om förmånlig afsättning när ett svårare år inträffade. Nu är förhållandet vida mera inveckladt, och som det för mig synes, fordras det en omändring i jordbruket; en minskning i spanmålsproduclion och ökning i boskapsskötsel. AU produetion har nu gått ut på att skaffa säd och potates för alt kunna bränna bränvin. Detta system har nu kommit lill sin culminalionspunkt, det kan ej gå längre. Man börjar inse det, men hos mängden förändras åsigter icke så hastigt; det sker endast småningom och är svårare och mera långsamt att förändra den beträdda banan. Huruledes den nuvarande förlägenheten skall kunna lindras, dertill har Utsk. gjort förslag i sitt betänk. N:o 25 om creditiv till spanmålsbelåning, hvilket betydligen blifvit förhöjdt. Det oriktiga har Utsk. dock, enligt min öfvertygelse, begått, att icke för tillfället och temporärt sätta räntan för delta creditivs begagnande ganska lågt. Om associationer inora orten göra belåningarne, så kunna de vida bättre bevaka huru det går till, än det kan ske ifrån ett enda håll, Banken. Detta hade jag önskat, men saken togs mycket knapphändigt inom Utsk., hvarest, sedan man förut alldeles icke velat på sommaren företaga saken, någonting för den tillfälliga hjelpen skulle göras eller uppgifvas vara gjordt, och jag vill ej motsätta mig en ålerremiss. Hvad nu åter beträffar det sednare fallet eller det hufvudsakliga i motionen, om åtgärders vidtagande till betryggande af landets välstånd för framtiden, så hade Utsk. bort, i st. f. dess förslag om sakens uppdragande åt ett annat Utsk., föreslå Ständerne att derom göra framställning hos Konungen, emedan jag icke tror, att ett Utsk. under riksdag, med det lugn som vederbör och den sakkännedom som erfordras, kan åstadkomma ett önskvärdt resultat, utan finna sig föranlåtet att stanna vid alt föreslå, till ändamålets vinnande, att en comité' mellan riksdagarne måtte bli tillsatt. Gr. Frölich:
Nog är det allt godt och bra att få ihop riksmöte, men går det ej till efter lag och rätt, så är dermed ringa godt. Och när hertigen lyser ut riksmöte, och kungen förbjuder sitt folk att bevista det, då gör den rätt, som icke släpper folket dit; om än allmogen, i sitt oförstånd, låter narra sig och tror allt hvad skojare pratar i dem. Och om än svenskarne måste lyda Söderköpings och Arboga beslut, då de ha föga vån att annat göra, när de ha hertigen i nacken på sig, så skola åtminstone finnarne hålla lag och rätt helig, så länge hertigen ej fått band på dem, och det skall, med guds hjelp, ej ske så länge herr Klas har nästan hela rikets flotta omhanda och står stark i Finland. Redlig och rättfram och utan krångel och krokar, viker han ej åt höger eller vänster. Trupper har han här att försvara vår konungs sak, den stund det behagar hans majestät att återkomma till sitt arfrike. Hertigen menar nog på att afdanka tropparna, som ännu stå i tjenst sen kriget mot moscowiten, och när herr Klas allt icke afskedar dem, så har hertigen vändt sig direkte till krigsfolket sjelfva, och befallt dem att ej lyda herr Klas, som han säger vara en förrädare mot kung och land. Men ännu har det ej lyckats honom att utså myteri och uppror bland knektarne, hur än han bjudit till." "Hvad herr Klas gör, tyckes väl eder rätt, och icke vill jag dömma annorlunda än J; men allmogen klagar bittert, och nöd lida de; och är det icke just det förtryck som af knektarne utöfvats, hvilket nu kostar så ohyggligt mycket mord och brand." "Svårigheten att försörja trupperna, är stor och, Gud bättre, folket lider i sanning mycket. Då de äro undan ögonen på herr Klas, så tycka sig knektarne kunna spela herrar, och ta med pock och våld af bonden mycket mer än de skulle ha rätt till. Borgelägers tunga är nog svår redan tillochmed när knekten nöjer sig med det nödvändiga. Men hvad vill herr Klas göra? Han måste hålla trupperna väl, han måste se igenom fingrarna med mycket!
Hvad som nu framfor allt behofves for att deras arbete mA blifva sB allmant gagnande som det bor vnra, a r ett kraftigt stod utifrbn. Har kunde foreningar siidana som de i England och ' TyskJand befintliga utratta lnycket godt; troligen kunde s %v&amp;l statens som kommunens bistind sedermera utverkas. Bara en fl~lgubbe, Annu finnes det en speleman af gamla stammen, som ined sinn sprittande polskor kan satta lif; ' it gamma1. och .apg. Folktron vill veta att han liirt sig spela af nacken sjalf. Nog formir hans striike framtrolla toner, .so - - Hau kom till herrglrden som supplikant med en lista, soln pastorn uppsatt At honom. Hans enda ko hade dWt, och han bad s i bevelcande om litet hjalp till att kopa sig en annan. Inom ett Br had0 han mistat forst sin hustrn och sedan sin ko, tvenne ofver-. valdigande slag for den 72-drige gubben och fattiga torparen. Den lille mannen ined de kloka, lifliga ogonen rojde ock sin musikaliska. tnlang. Han lofvade kornma bter ined sin fiol. Men r h e n och sommwen forfloto, ntnn att Pelle Fors hiirdes af. En strblande hostdag manade till ett besok hos honom i stiilletFrbn den dammiga landsvagen ledde en sinal skogsstig uppfor berg, utfor backar till Pelle Fors i Grondal. En liten bnrEotad gosse tjiinstgjorde som forspringare och riigvisare. Den lfig dar s&amp; idylliskt den lilla roda stugan vid foten a£ berget, med tradgbrdstiippan och &amp; erlappen omkring sig. iipplen och paron dignade pi % de sin&amp; traden, rosenbnsken blommade for andra ghgen. nbgra astrar prydde rabntten, men ogriiset v M e i kapp lned den, stack upp bland rosorna och betachte trldgkdsglngen.
Mor och dotter sutto i den aflägsnaste och mörkaste vrån af det förpestade rummet; de kalla murarne hindrade dem att aflägsna sig längre från de gudlösa hädelser, de vilda utbrott af förtviflan och samvetsagg, som de hvarje stund af dagen måste bevittna, eller från den grymma nyfikenhet, för hvilken de voro föremål. Denna nyfikenhet förbjöd dem äfven att njuta den korta stund, som förunnades fångarne att röra sig i fria luften; vaktknektarne hade fåfängt sökt tvinga dem att visa sig för den gapande folkmassan, som hvarje förmiddag omgaf inhägnaden, och hvars sorl trängde ned till deras fängelse. Den unge prestmannen närmade sig de begge olyckliga. Ellen hvilade hufvudet i modrens knä; Ingrid satt lutad mot muren och stirrade på golfvet. Då Erik stod framför dem, upplyfte Ingrid sitt ansigte och gjorde en ofrivillig åtbörd, som uttryckte hennes önskan att få vara ostörd. – Herr pastor, sade hon med svag röst, – om ni endast kommit för att, såsom er embetsbroder, söka omvända mig från en väg, den jag aldrig beträdt, så är mig ert besök till plåga, i stället för hugsvalelse. Det är mig icke möjligt att ångra brott, som jag icke begått. Men om ni kommit för att i mitt sinne, som nu börjar tvifla, ingjuta ny tro på Guds Försyn och undergifvenhet under Hans vilja, då är ni välkommen, ty deraf är jag i behof. Fångpredikantens närvaro hindrade Erik att säga allt, hvad han önskade. – Jag hoppas, sade han halfhögt, – att vinna ert förtroende, då jag underrättar er, att ett samtal med herr Adolf Skytte föranledt mig till detta försök. Vid ljudet af Adolfs namn, blickade Ellen upp, och hennes ansigte ljusnade. Hon ville säga något, men Erik vinkade till henne att tiga och räckte Ingrid en bok, i det han sade: – Denna bok är skrifven till tröst och uppbyggelse för dem, som försmäkta i fångenskap, såväl skyldiga som oskyldiga. Jag skänker er den i förhoppning, att den skall bekomma eder själ väl och sprida ljus i ert fängelses mörker.
Westerbottens och Norrbottens läns skulder i anledning af erhållna undsättningar, efter de vid början af 1830-talet derstädes inträffade missvexter få afskrifvas till en tredjedel af deras ursprungliga belopp, samt de derefter återstående skulderna fä användas till bildande af sockeneller distriktmagasin och fördenskull förvandlas till spanmäl efter derå lorut fastställda pris. med rättighet lör undsättningstagarne att det sålunda bestämda skuldbeloppet återgälda med i årligen under 4 års tid, från och med dels 1835 och dels 1836 års uppbördsstämmor; hvarjemte Rikets Ständer förklarade, att om missvext under något af de bestämda 4 åren inträffade, anstånd med den till betalning förfallna fjerdedelen linge beviljas till det påföljande året. Den sålunda medgifna förmån att med spanmål in natura återbetala undsättnings-skulderna, skulle dock ej tillgodokomma innevånarne i de socknar, sorn vägrade inrätta magasin, utan borde dessas återstående skuldbelopp godtgöras med penningar efter det för hvarje år bestämda pris å den långifna spanmålen; hvilket liqvidationssätt äfven skulle tillämpas för de låntagare, som icke behörigen fullgjorde sin årliga levererings-skyldighet.
Att Böterne, i brist af tillgång, alltid förvandlas till motsvarande Straff af Fängelse vid Vatten och Bröd att andra gången å verkan måste med fördubbladt ansvar försonas och att den tredje gången, så snart den öf* verstiger värdet af det i Lagen bestämda ber lopp Den 7 Martu. lopp, för vanlig stöld alltid bör medföra Kropps* straff efter det åverkades värde — äfvenso.u jag hemställer, om icke i detta sista fall, då åverkan ölvergått till egenskap af vanlig stöld, jemväl Kyrkopligt för den Brottslige må äga mm. Ofullkomligt har jag sökt utveckla ämnets beskaffenhet, och vågar ej tilltro mig att hafva funnit det rätta för formen af den sökta Lagförändringen , men jag inser af hunt stor fördel , till utrotande af nästan dagliga förbrytelser, skärpning i straffet för åverkan skulle vara , Och får hoppas af Lagutskottet ett Förslag till förändring i detta afseende, som kan innebära allas belåtenhet» Herr Mannerstam, Johan-. Jag kan icke instämma uti LagUtskottets afstyrkande af Herr von Wahrendorffs Motion, att åverkan bot såsom stöld anses, och än mindre uti de skal, hvarpå detta afstyrkande är grundadt. Utskottet yttrar först, att tid och omständighetet ej ännu medgifva den yrkade Lagförändringen» Detta obestämda uttryck innefattar väl egenteligen icke något skäl, nien äfven, om mati tinder en sådan egenskap granskar det, torde en annan slutsats knnna af tid och omständigheter ledas. Redan vid tvänne föregående Riksdagar har denna fråga utgjort ett öfverläggningsämne för Lagstiftande Magten, och dea yrkade Lagförändringen har länge varit föremål för en allmännare uppmärksamhet, så att Opinionen fe \ Den 7 Martti *93 Opinionen om det rätta i detta fall har kunnat hinna att stagda sig. Förhållandet med Skogarne i Riket och ägande rätten dertill är helt annnorlunda nu* an den tiden, då Allmänna Lagen författades. Skogar lågo då merendels uti samlällighet och gränsorne för Grannars områden voro ofta t vif Velaktiga.