Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En Cantzlist 2 B;d. 24 sk. Banco om dagen. En Vaktmästare 1 R:dr 16 skill. Banco om dagen. Tiden för dessa arfvodens och tractameotens beräkning är bestämd, för Ståndens Secreterare, Canizlioch Vakt-Betjening, ifrån och med Fjerde dagen före Riksdagens utblåsning, men för Utskottens först med antagnjngsdagen , och räcker för dem alla till och med Åttonde dagen efter Riksdagens slut. Derjemte hafva Riksens Ständer beslutit, att på dessa Arfvoden och Tractaxnenten förskott må utbetalas, beräknade till och med den Trettionde April, i enlighet med de specificatloner på Personalen , som ifrån Herr Landt» Marskalken och Talemännen, samt Utskottens Ordförande afleinnas till det Verk, der betalningen utgår; hvarefter återstoden af dessa Arfvode» - Um 11 Mej. 199 morlen oell Tractamenten icke förr, än efter Ri.ks - ■Slutligen hafva Riksens Ständer förbehållit sig, att derest i något Utskott göromålen skulle blifva så öfverhopande, art den anslagne CantzliBetjen ingen skulle behöfva hjelp vid Renskrifningen , efter anmälan, kostnaden för densamma matte ersättas, äfvensom kostnaderna till skrif-materialiers anskaffande samt andra nödiga utgifter för Ständens och Utskottens Cantzliers behof må-' ga ersättas, efter af Secreterarne afgifvande räkningar, godkända genom Herr Uandtmarskalkens , och Herrar Talemäns påskrift för Stånden, samt Herrar Ordförandes för Utskotten, Hvilket beslut Riksens Ständer för Eders KonglMajit i underdånighet bordt anmäla, jemte underdånig anhållan, det täcktes Eders Kongl. Majit till Hess och Rikets Stats-Contoir låta afgå Nådig befallning att utbetalningen besörja af de täll Riksdags - kostnadernas bestridande anslagna medel. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit, Storrnägtigste Allernådigste Konung!
»Miui»striella mål, hvarmed förstås alla de, som angå lii ket s förhållande »till främmande Makter, må Konungen låta bereda oell handhafva »på det sätt, Honom lämpligast synes. StatsMinistern för Utrikes »Ärendena tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och an»raäla, i närvaro af någon annan StatsRåds Ledamot.» Denna § skulle oförändrad bibehållas, den 12g skulle deremot, om den föreslagna nya redaktionen antages, ovillkorligen tillförbinda Konungen att, innan afhandlingar eller förbund med främmande Makter slutades, deröfver höra StatsRådet. Af dessa tvänne på hvarandra följande §§ skulle således den ena råka i uppenbar strid med den andra. En sådan motsägelse vore oursäktlig för hvarje annan författning, men måste vara det ännu mera i fråga om grundlag. Det andra skälet till afslag ligger i de ministeriella målens egenskap af hemliga. I Mern. af den 2 Jan. 1809, yttrade dåvarande Konst.- Utsk. öfver samma ämne bland annat: »Sådan är vårt fäderneslands liärvrde ställning, att det icke med egna krafter allena synes kunna uprätthålla sin sjelfständighet. Denna beror då af de förbund med andra makter, som en klok Styrelse kan vinna, men hvilka aldrig, i den stund de 6lutas, kunna underkastas den offentliga pröfuingen och de långa betänkligheterna af en lagstifande, eller också blott af en talrik rådgifvande corps.» Det torde medgifvas, att dessa motiver äro lika tillämpliga nu som då. I Norge finnes icke heller något stadgande, som motsvarar det nu här föreslagna. Enligt 73 g af nämnde lands grundlag skall StorThinget blott erhålla del af sådana traktater, som K. M. redan ingått med främmande Makter, hemliga artiklar dock undantagna. Ytterligare förekommer, att genom antagande af Konst.Utsk:ts förslag Konungen skulle blifva förhindrad att sluta förbund eller afhandling med främmande Makt, Den 10 December f. m under det Han är på resa eller i fält.
Dörren öppnades i detsamma, och fru Joachima inbar verkligen med egen hand kaffebrickan, som nedsattes på det redan afröjda bordet. – Svärmor är väl så god och ursäktar att jag icke haft tid att vara inne förut i dag? Den gamla frun blef så förvånad att hon nära nog förrådt detta intryck. Joachima ursäkta sig! Bestämdt behöfde hon då farmors bemedling på något sätt. Men hade hon, den mäktiga Joachima, beslutat sig till sådant, då måste det vara något mer än vanligt. – Du är alltför artig, min svärdotter ... Och en hel spilkum med så tjock och präktig grädde. Nej, det var då en riktig högtid! – Den gräddspilkumen skall svärmor ha här inne i sin lilla skänk. Jag ville gerna alltid skaffa god grädde, men man rår icke för att korna ge dålig mjölk ibland ... Drick nu med smak ... Sednare på eftermiddagen skall jag skicka in barnen. Kanske kommer jag med dem sjelf ... Och fru Joachima nickade helt vänligt, i det hon åter lemnade rummet. Så snart dörren var tillåst, såg gumman på Ellika. – Tag fram mina torra pepparkakor, du, så skall här bli stor-kalas ... Tänk bara, en sådan gräddskål! – Kära matmor, jag anar något ... Rör icke vid den der stygga grädden! – Hvad menar du, flicka ... du må väl aldrig inbilla dig något syndigt? – Syndigt, matmor, nej, kanske icke det, men hvad jag misstänker är sanning. Jag vet att när frun kom ut till kökskammarskåpet för att skumma grädde i morse, så hade ... – Nå, hvad ... tala ut! – ... en liten rotta drunknat i mjölkfatet. – Och du tror att det är den grädden? – Ja, det tror jag, ty frun hade blott tre fat att skumma på morgonen, och de två gick åt då. – Jaså, sade farmor och reste sig ... Hör på hvad jag nu vill säga dig!
Fjerdepartsägarnes åtgärder samt påminna om de frånvarandes deraf beroende rätt; och har jag,< hvad angick uppträdet den 11 Juli, utan afseende derå, att frågan, huruvida fjerdepartsägarne vore berättigade alt för de angelägenheter, som rörde de enskilda verken, hålla särskilda bolagsstämmor ulan Grufverälteu ännu ej blifvit slutligen afgjord och det således kunde lemnäs derhän, huruvida sådana stämmor borde anses behöriga eller derå fattade beslut vore for Bergslaget bindande, funnit det likväl böra för ostridigt antagas, att desamma icke kunde hänföras till sådana olofiiga sammankomster, till hvilkas afstyrande bordt vidtagas åtgärder af den beskaffenhet, som Geschvornern Lundhqvist sig tillåtit och hvilka hvarken tillhört den af honom utöfvade embetsbefaltning eller varit i och för sig behölliga, helst de beslut, om hvilkas fattande hos det församlade Bergslaget fråga var, hade kunnat, i händelse de kommit att innebära någon olaglighet, undergå den rättelse, som i laglig ordning blifvit påkallad; att det således vidare borde föras Lundhqvist till last att hafva på ofvan beskrifne sätt auvändt sin embetsmyndighet till upplösande af Bergslagets sammanträde samt dervid bemäktigat sig Bergslaget enskildt tillhöriga räkenskaper och 153 och handlingar; äfvensom ej mindre Lundhqvist, än ock Rådmännen Falhem, Ihrman och Engström gjort sig skyldige till ansvar derför, att berörde handlingar derefter under mer än ett års tid blifvit fjerdepartsägarna andanhållne; i anseende hvartill jag anmodat Advokatfiskalsembetet att för de sålunda anmärkta embetsfel anhängiggöra och utföra laglig ansvarstalan emot Lundhqvist, Falhem, Ihrman och Engström. Efter häröfver inför Kongl. Hofrätten förd skriftvexling imellan Advokatfiskalsembetet och de tilltalade samt angifvarne, hvilka derunder afstått från anspråk på skadeersättning, bar Kongl.
Häraf blef ock en naturlig men för den enskilde, på sin Regerings vishet och omvårdnad fullt förtröstande Medborgaren högst oväntad och olycklig följd, att nemligen den trefne och redlige Medborgaren såg • i rt » » . siu 1 loflige Handels-afsigtér employerade Egendom varda af Fienden bortröfvad, ofta då Fartygen knappast hunnit ur hamnen. Och jag kan ej annat än med Herrar Noraeus och Winberg finna Utskottets beslut vara oförenligt med den rättvisa och billighet hvarpå Riksens Högloft. 168 Stat s-TJ t skottets Beta n k a n d etti Ständer böra i första hand gifva exempel. Herr Brosten Anjou. ”För min del kan jag icke erkänna någon allmän skyldighet af Staten, att ersätta de förluster som dess Handlande Undersåtare lida, genom fremmande Undersåtares våld och uppbringuirigar; lika litet som Staten har någon rätt till vinst eller andel af vederbörande Handlandes lyckade speculationer. Ej eller finner jag någon pligt i detta afseende Svenska Staten ålagd genom Kieler-tractaten. Hess 19 Art. som af Reclamenterna åberopas, står i ett slags motsägelse med den 18:, den förra synes röra blott a 11 m a n n a fordringar; den senare åter enskilda, hvilka icke åro genom tractaten bortskänkta. Dessutom, om ock 19 Art. möjligen skulle kunna tydas så, att den äfven handlade om enskilda fordringar, lärer likväl ingen verklig förlust derigenom vara Heciamenterne tillskyndad. - Ty sedan saken vid både underoch ÖiVer-domstolar var förlorad, hade visst aldrig Danska Regeringen, om ock Kieler-tractaten icke mellan kommit, någonsin tillagt dem ersättning, Och sluteligen rörer detta i alla fall en - dast I S ta t s-Ut sko 11 e ts Betan k anden. 169 däst dem som lidit af Danska Kapare efter Fréden i Jönköping till Krigets nya utbrott, meri alldélés inga ändra; Jag anser icke eller någon rätt kunna härledas från den vinst, Svenska Staten fick genom condemnatiorierna i Götheborg och Carlshamn 1810 och l8ii.-
St:r hysa den öfvertygelse, att med de nu ”beviljade anslagen för den indelta Armeen en fullständig reglering af lönerne fördess Befäl bör kunna äga ”rum; och anhålla underdånigst, att K. Mit täckes, ”på det sätt K. Mit lämpligast finner och i den mohn ”dertill anvista tillgångar blifva disponible, låta verkställa en sådan lönereglering, som, uti närmaste öfverensstämmelse med Indelningsverket, bringar löne”vilkoren till möjligaste likhet inom samma grad vid ”hvarje Regemente eller Corps.” 9:0 hafva R. St:r, som icke allenast insett den ekonomiska nyttan deraf, att Officerare vid Indeldta Armeen uppmuntras att idka Landtmäteri, hvarigenom äfven kan afbjelpas brist på Landtmätare i Ot terne, utan ock trott det medföra en nyttig sysselsättning för unge Militairer, till vinnande af nödige kunskaper, beslutit: alt hos K. M:t göra underd. hemställan, att Indeldta Arnmens Officerare ej mindre må erhålla tillstånd, att, efter undergången behörig examen, idka Landtmäteri, Betan Landen, N:o 335. 6q än äfven dertill uppmuntras, dock utan att sådant må , i befordringsväg, leda till förfång för LandtmäteriStatens Tjenstemän. 10:0 Med det nya anslag af 275 T:r Spannemål, R. St:r, till fyllnad i de för Artillerihästars underhåll, af Rusthållare vid afsutne Cavalleriet, erforderlige 2,865 T:r, beviljat, hafva R. St:r tillagt det beslut: alt hvad af sistberörde hela Spannemåls-anslag Lan öfverblifva, sedan så många Contracter sorn möjligt, om desse för Exercitiemöten behöflige hästar, blifvit tillvägabragte, må till Artillerihästars anskaffande på annat sätt få användas, såsom K, Mit i Aåder finner lämpligt. 11:0 Till Fourageringen för värfvade Cavalleriels och Artilleriets Hästar hafva R.
Hr von Hartmansdorff: Jag är icke viss på hvad det är för en propos., som Frih. Cederström yrkar. Är den uppsatt, så lära väl vi, som äro med honom af motsatt mening, få uppgifva contra-propos:n. Ifall Frih:n yrkar instämmande uti PresteSt:s beslut, så anhåller jag att till contra-propos. måtte upplagas BorgareSt:s beslut, med det tillägg, jag förut anmält, of Hr Sluarts reservation såsom ett nytt 3:dje moment. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han rätt fattat Hr von Hartmansdorffs mening, skulle contra-propos:n innefatta äfven det af Utsk:n föreslagna 2:dra morn., som BorgareSt. ansett böra vara det 3:dje; härtill vore likväl i Hr Landtm:s tanke ingen bestämd anledning, då detta aldra moment sedan komme alt pröfvas. Hr von Hartmansdorff: Om Hr Frih. o. Landtm, lini den godheten alt tillåta Frih, Cederström omfatta 2:11c Den ao Februari c. m. 565 mom. i den af honom begärda propos., så vet jag icke hvad sorn hindrar de öfriga af II. o. Ad., hvilka äro af olika mening med honom, att äfven få 2:ne nion), omfattade i samma proposition. Det går visserligen an att votera öfver 2 moni. sedermera, oell jag skall hålla ut så länge som någon annan, men jag tycker alt man kunde spara sig en sådan tidspillan. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt ja-propostn vidden blifvande voteringen vore gifven, nemi. antagande afPresteSt:s redaction ; återstode således blott att bestämma contrapropostn, och hemställde Hr Landtm., om R. o. Ad. ansåg contra-propostn böra innehålla BorgareStts beslut i afseende på det af Utskm föreslagna i moni. af 14 §tn. Ropades ja och nej. Frih. Cederström:
Till utbetalningar, som blifva en följd af ifrågavarande Stora Credilivs anlitande, skola de till Riksgälds-Contoret influtne, odisponerade öfverskott på Stats-Verkets inkomster användas; men, i saknad af sådane eller andre tillgångar, skola erforderiige medel anskaffas genom upplåning mot obligationer, ställde på ett års förfallotid och till inlösen med de extra ordinarie skatter, som, i och för krigets utförande, af Rikets Ständer blifva beslutade. §. 23. Det så kallade Lilla Creditivet, som, enligt 63 §. Regerings-Formen, bör vöra tillgängligt, då Konungen, till Rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan bela Stats-Rådels tankar deröfver blifvit inhemtade, finnér det vara oundvikligen nödigt; hvilket Creditiv blifvit bestämdt lill En Million (1,000,000) R:dr Banco, hvaraf ena hälften eller 5oo,ooo R:dr bör vara att tillgå för Rikets försvar, och den andra hälften för andra högst vigtiga och angelägna ändamål. Till de utbetalningar, hvilka å detta Creditiv kunna äskas, skola de till Riksgälds-Contoret influtne odisponcrade öfverskott på Stats-Verkets inkomster användas; men, i saknad af sådane eller andre tillgångar, skola erforderlige medel genom upplåning anskaffas. §. 24. Bil. till Stats-Utskoltets Memorial N o 47 °- 9 §• 24. Till anskaffande af spanmål i missväxtår, hafva Rikets Ständer anslagit allt hvad som redan influtit och ytterligare inflyter, i afräkning å det vid sisth Riksdag på Riksgälds-Contoret anvisade och åren i83o och 1831 lyftade Creditiv af En Million (r,000,000) R;dr Banco, att af Kongl. Maj:t, under de, i afseende på nyssberörde Creditiv, stadgade vilkor och förbehåll, för ifrågavarande ändamål disponeras; börandes likväl desse medel, i den mon desamma till Kongl.
Ständer med förslag till A nsvarighetsLag för Directeutterne vid DiscontContoiren i 'Götheborg och Malmö. 48o Banco-Utskottets Bctänkanden, ^edan Rikets Stander till BancoUch IjagUtskottens gemensamma behandling öfverlemnat den af BanCöUtskottet Väckta fråga örn Upprättande af Ansvarighetslag för de af Rikets Ständer förordnade öirecteurér vid DiscontContoiren i Götheborg och Malmö, hafva Utskotten, efter gemensam öfverläggning järn. Jnet, och skedd‘granskning af hvad för Ftillnrfägtige i llanquen genom den AnsvarighetsLag-, sorn dén i Maj 1810 för dem utfärdades och ännu är gällande, stadgadt blifvit, uppgjort 'det förslag, hvilket härmed tili Rikets Ständers granskning öfVerieranås. Utskotten hafva, vid sammanfattande af detta förslag, ansett att deri icke behöfde upptagas något stadgande, i afseende på möjligeJS skeende förfalskning af Ö i sco n t C ont o i fe n s As. signationer elier af dessa Verks böcker osli räkenskaper, emedan allmänna Uagen och särskilda Författningar i dylika fall korn tore ätt tillämpas, men deremot påföljden böra stadgaS för fel vid sjelfva förvaltningen af dessa ÖiscontContoir. Och sorn allt afvikande från derutinnan gifne föreskrifter och underlåtenhet vid tillsynen af lånerörelsen, efter Utskottens tanka, lärer kunna antingen hänföras un. der benämning af vårdslöshet och försummelse, eller ock én mera straffbar grund dervid såsom egennytta eller väld hos Styrfelserne af nämnde Verk, kunna upptäckas, så hafva Ut. skotten egentligen Vid dessa tvåpne föthållan. den Råneo-Ut*f of fets Btfunkanden. 4S1 4en Fästat sin uppmärksamhet, och sökt göra en noga skillnad emellan straffen i förra och sednare Fallet.
När färden nu fortsattes med förlig vind, sade skepparen: »Ni skrattade åt min uppmaning att försona Semes-klippan och ansågo det som en löjlig vidskepelse, men helt säkert hade det varit omöjligt för oss att komma förbi den, om jag ej om natten i hemlighet stigit upp på klippan och offrat.» På frågan hvad han offrat svarade skepparen: »hafremjöl blandadt med smör har jag strött på den framskjutande klippa, som vi sågo». Då de seglade vidare, kommo de till en annan stor udde, kallad Motka, snarlik en halfö. På ändan af den fans ett kastell Barthus, hvilket betecknar vakthus, ty Norges konung håller en vakt der för att försvara sina gränser. Tolken sade, att denna udde är så lång, att den knappast kunde kringseglas på åtta dagar, hvarföre de, för att ej på detta sätt uppehållas, med stor möda buro sina båtar och saker på axlarne en half mils väg öfver land. De framseglade derpå längs dikiloppernas eller de vilda lapparnes land till ett ställe, som kallas Dront (Trondhjem) och ligger 200 mil norr om Dvina.39 Och de sade, att fursten af Moskwa plägade upptaga skatt ända till detta ställe.» Berättelsen är af intresse, emedan den ger oss ett begrepp om det sätt, på hvilket man för 400 år sedan färdades längs Norges nordkust. Den har möjligen till och med haft ett omedelbart inflytande på utsändandet af Sir Willoughby’s expedition, enär den i Venedig 1550 tryckta upplagan af Herbersteins arbete snart nog torde hafva blifvit bekant för venetianaren Cabot, hvilken då för tiden såsom Englands stor-lots (Grand Pilot) med mycken omsorg ledde utrustningen af den första engelska expeditionen mot nordost. Ännu större sannolikhet har det för sig, att Olai Magni förut omtalade karta öfver Skandinavien före 1553 varit känd i England. Den utgör ett uttryck af en redan då i Norden rotfästad åsigt, som, i strid mot de sydeuropeiska kosmografernas kartor, antog tillvaran af en öppen sjöförbindelse i norr mellan Kinas haf och Atlanten, och som äfven föranledde Gustaf Vasa att söka åstadkomma en nordostfärd.
Dessa äro, i korrthet, grnnderrie till ofvan omförmälde så lydande Förslag: XVI Cap. Otti Hemgift. 1 /. Vill fader eller moder i hemgift upplåta penningar eller annan lös egendom åt barn, vid giftermål, eller eljest, gore thet skrif - ligen och sätte i hemgiftsbrefvet ut beloppet af penningarna och värdet af lösören. Hemgiftstagaren skrifve qvitto therå, med dag och åratal, samt vittnen under« 2 /. Hemgiftsbref inlemne gifvaren öppet till Rätten i then ort, ther LagUtskoltets Betänkande N:o 70; han sitt hemvist häfver, i stad inom tvä månader, och d landet sist d det lagtima Ting, som infaller efter en månad, sedan thet upprättadt var; och varde hemgiftsbrefvet, med emottagarens therd tecknade och bevittnade qvit. to, i Rättens Förords-Protocoll or3 dagrannt infbrdt. 3 /• Dör hemgift stagare utan bröstarfvinge ; gange hemgiften till gifvaren åter ; är bröstarfvinge ti 11, beliälle han hemgiften, ther ej gifvaren i hemgiftsbrefvet annorlunda förordnat. Då gifvaren dor, skall hemgift till skifte återbäras. 5 §. Afträdes gifvarens egendom till borgenärer; tå egen ilie återtaga then egendom, som i hemgift gifven är. Varder hemgiftstagarens egendom afträdd, ege ock gifvaren laga hemgiften åter. Gör hemgiftstagaren gifvaren orätt eller skada; staude gif varén fritt, att hemgiften återkalla, inom år och dag, sedan den orätt eller skada skedde. 7 /• Aro lösören ej i behåll, tå hems gift åter bäras skall; gulde hemgiftstagaren det värde, som d them i hemgiftsbrefvet satt är. 8 /. I de fall, tå hemgift går åter', varde ej then nytta räknad, som hemgiftstagaren theraf haft; och svare han ej eller till then försämring, sorn d lösören, genom thoras vanliga bruk, kommit, 9 /•
Lagförslag i åtskilliga delar blifvit dels af samtlige Riks-Slånden och dels af tre Stånd antaget, och i hvilka delar således redan förefinnes Rikets Ständers beslut. Sålunda äro nemligen 3 och 4> 12 och J3, 16 och 17 samt 19 och 20 §§. bifallne af alla fyra Riks-Stånden. 2 §. är bifallen at Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden; hvadan Ridderskapet och Adelns uti denna §. beslutade förändring, rörande minsta antalet namngifne delegare och teckningssumman, är förfallen. 6 §. är bifallen i dess helhet af Presteoch Borgare-Stånden samt af Ridderskapet och Adeln med endast den förändring, att sista meningen i r mom. eller orden: ”Bolaget dock obetaget att, om reda penningar sålunda nedsatte blifvit, dem återtaga emot annan säkerhet, som af Bolaget och Konungens Befallningshafvande godkänd blifvit” skulle utbytas emot: 'Bolaget dock obetaget att hvad sålunda är nedsatt utbyta emot’’ etc.; hvaremot Bonde-Ståndet, som med Presteoch Borgare-Stånden godkänt den mening i 1 morn., hvilken Ridderskapet och Adeln förändrat, uti §:n beslutat den förändring, att Konungens Befallningshafvande, som, enligt Utskottens förslag, bör uti pröfningen af säkerhets-handlingarne deltaga, med skyldighet att öfver säkerheten sig utlåta, skulle tilläggas beslutanderätt i denna fråga; men då Utskottens förslag i nämnde del vunnit tre Stånds bifall, kommer följagtligen Bonde-Ståndets, från de öfrige Riks-Ståndens afvikande, beslut att förfalla; likasom och då den del af ifrågavarande §., uti hvilken Ridderskapet och Adeln beslutat förändring, blifvit bifallen af de öfrige tre Stånden, Ridderskapet och Adelns berörda beslut äfven anses förfallet.
föreslagit, det stadgas måtte, att, så länge denna ränte-indelning fortfar, antingen gymnasiioch skolstaten må i Götheborgs landtränteri i medlet af Februari månad hvarje år få uppbära beloppet i penningar för tionden efter Kronobergs läns markegångspris och 16 sk. b:ko forsellön å tunnan, samt räntegifvarne i 16 Stals-Utskollels Utlåtande, J\s 167. Sunnerbo härad i stället, till kronans godtgörande härför, vid de i Januari och Februari månader infallande kronouppbördsmöten till kronan betala lösen för tionden efter samina pris, att i räkenskaperne serskildt kronan redovisas; elter ock kronofogden i orten anbefallas, att vid nämnde uppbördsmöten beloppet af hemmansegarne uppbära och med fribrefsposten till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Gölheborgs och Bohus län afsända, för att gymnasiioch skolstaten tillställas; af riksdagsfullmäktige!! Petter Mårtensson från Jönköpings län, hvilken, med åberopande af riksdagsfullmäktigen Peter Gabrielssons näst förut omförmälda motion, uppgifvit, att enahanda förhållande skulle inom Westbo härad af sistnämnde län ega rum, och af sådan anledning, med instämmande för öfrigt uti sistberörde motion, såsom ett ytterligare alternativ föreslagit, alt det matte tillåtas räntegifvarne att sjelfve eller genom befullmäktigad! ombud till Götheborgs gymnasiioch skolstats föreståndare, på dertill utlyst dag i Januari eller Februari månad, betala kronotionden efter Jönköpings läns markegångspris med forsellön; af riksdagsfullmäktigen Anders Olsson från Jemtlands län, med hemställan, att, då i Jemtland sällan skördas strid och fröbar säd, antingen stadgandet i Kongl.
Samma personal har sedermera, såsom tillökning i göromålen, fått upptaga den löpande controllen öfver uppbördsoch redogörelse verket, chartae-sigillatoe-verket, allin, magasinsärenderna, vågstaterna, uppbörden och redovisningen af Wadstena krigsmanshusoch militiieboställs-cassornas medel, ministerstaternas aflöning, ett vida utsträckt riksbokslutsarbete m. m., och har, till följd häraf, målens antal för år stigit från 4>°oo till 6,000, hvaribland 7 å 800 K. bref oell remisser. Till en del måste jag väl medgifva riktigheten af den gjorda anmärkningen, att tillökningen i göromålen var känd, då K. Statscont:s stat af Rikets sednast församlade Ständer godkändes, nemi. i hvad som angick controllen å uppbördsverket, äfvensom chartae-sigillatse-verket, jemlikt K. kungörelsen d. 10 April 1828; men det öfriga tillkom till följd af R. St:s vid sista riksdag fattade beslut, och verkningarna af den år 1828 skedda öfverflyttningen visade sig icke förr, än under loppet af år 1829, då åter det icke kunde vara lämpligt att, utap några års erfarenhet, väcka fråga om tillökning i en icke långt förut reglerad, vid samma riksmöte till fastställelse framlagd stat. Ehuru, enligt min tanka, det icke skäligen kunnat fordras, att Utsk. skolat ingå i en detaillerad redovisning för behöfligheten af en eller annan underordnad befattning, som af K. M. ansetts nödig, borde ej förbises, att advocatfiscalen i K. Statscont. öfvertagit en väsendtlig del af de göromål, som förut tillhört det, till följd häraf, numera med en tjensteman minskade advocatfiscalscont. i K.