Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och så gick hon in i kammarn, der de båda barnen sofde i deras silkessängar, och hoffröken, som skulle vaka öfver dem, hade ock somnat, och hon smorde deras tinningar med litet olja, men hon måste litet skjuta undan kronan på Velis hufvud, ty den hade skrunnit ned öfver ena tinningen. Men den oljan var sådan, att båda barnen somnade deraf i en dödlik sömn, och när deras fröken vaknade, så trodde hon att de båda voro döda, och så trodde kungen och drottningen och hela hofvet med. Och alla gräto och jemrade sig att den sköne konungasonen Veli hade dött. Och de båda barnen sveptes och lades i silfverlikkistor. Men om natten stal giftblanderskan bort dem, och lade två döda tiggarbarn i kistorna i stället, och så blefvo de begrafna i konungens graf. Men giftblanderskan förde de båda barnen i ett mörkt torn i skogen, dit satte hon mat och kläder åt dem, men lemnade dem helt ensamna i mörkret. Och när barnen vaknade, då undrade de och trodde att de voro döda och begrafna; ty de hade hört allt hvad deras fader och moder hade talat, och hvad hoffolket talat; men de hade icke kunnat röra sig eller säga ett ord. Och så suto de och sörjde och undrade huru detta var. Och Veli grät och jemrade sig och sade: ”hvad båtar mig nu mina gyllne lockar och mina fagra ögon, när jag är död och sitter här i mörkret.” Men systern lade vänligt sin arm om hans hals och sade: ”Veli, Veli, om än det är mörkt, nog ser jag ändå i mitt hjerta huru fager du är.” Och så började hon sjunga en visa om en vissnad ros, och hon sjöng så vackert, att Veli glömde sin sorg och sade: ”aldrig visste jag att du kunde sjunga så vackert.” Och systern svarade: ”du hade stora sångare och sångerskor vid hofvet, hvad skulle du då höra din lilla systers sång.” Och de trefvade omkring i rummet och märkte att det fanns mat, och undrade att de ville äta fast de voro döda.
Lön åt en Conservator vid Zoologiska Museum Lön åt en Conservator vid Botaniska dito Arfvoden åt Sex Amanuenser, deraf 4 vid Chemiska Laboratorium, 1 vid Fysiska Kabinettet och 1 vid Astronomiska Observatorium, å 350 R:dr åt hvardera Till underhållande af instrumental-apparater samt anskaffande efter hand af nya instrumenter vid de Chemiska Institutionerne . » ökande af anslaget för Fysiska Kabinettets behof » Zoologiska Samlingarnes ökande och underhåll För Akademiska sjukhusets behof 25,000: 4,000: 4,000: 4,000: 1.500 1.500 750 2,100: 4,700 1,000 1,500 1,000 För Universitetet i Lund. Till förbättring af 3 Professors-löner, så att de må utgöra 4,000 R:dr hvardera, samt till 15 Adjunkts-löners höjande till 2,000 R;dr hvardera 14,700: Riksmynt. Hör till Stats-Utsfcs, år 1857, Uti. R:mt R:dr öre Transport: 14,700: — 15,050 — Till höjande af Bibliothekariens lön till 4,000 R:dr om året; en fyllnad af 800: — » höjande af vice Bibliothekariens lön till 2,500 R:dr årligen; dito • 1,450: — För en ny Profession i de Nordiska språken:
Efter framställning af hvad i detta mål förekommit, bar Hr Justitieombudsmannen emot rådgifvande åtgärderne dervid anmärkt: l:o att tillstyrkandet om försäljning af de lill faktoriet hörande och i kronans ägo varande lägenheter är i strid med Regeringsformens 77 §., som bjuder att Konungen icke må, utan Rikets Ständers samtycke, någon Kronans egendom eller lägenhet, genom försäljning eller annorledes, afhända: ' j rt m 2:o att, då, vid sista Riksdag, Rikets Ständer till anskaffande af 9000 gevär beviljade ett anslag af 180,000 R:dr, men i beslutet derom ibland föremålen för dessa medel icke blifvit omnämnde eller afsedde förändringar eller utvidgningar af någotdera af de förut befintliga gevärsfaktorier, öfverträdelse af Regeringsformens 65 §. beredis genom tillstyrkandet, att för ett sådant af Rikets Ständer icke fastsläldt ändamål använda de 32,156 R:dr 43 sk. 1 rst. som å berörde anslag utgjorde endast ett temporärt, genom minskning i gevärstillverkningen uppkommet, öfverskott. Till bemötande af dessa Hr JustitieOmbudsmannens anmärkningar få Förklaranderne, hvad först beträffar försäljningen af åtskilliga lägenheter under Carl Gustafs Stads gevärsfaktori, vördsamt anföra: att, enligt deras öfvertygelse, med de i Regeringsformens 77 §. dels under bestämda benämningar uppräknade, dels under det allmänna uttrycket, Kronans öfriga lägenheter^ inbegripne tillhörigheter förstås endast sådane, af hvilka Kronan drager skatt, ränta eller inkomst, hvarföre de ock, uti 5 §. Ansvarighetslagen för Konungens Rådgifvare, sammanföras under den gemensamma benämningen Kronans domäner; men ingalunda sådane, hvilka till gagn och nytta för någon serskild inrättning finnas till Konungens disposition under en bestämd hufvudtitel och således upphört att vara domäner. — Med de ifrågavarande lägenheterne är detta förhållandet, såsom af protokollet öfver krigsärenden för den 16 Maj 1835 inhemtas.
I afton förmådde hon icke att läsa, och hon mindes icke den dag hon kunnat läsa sitt bjärta till ro. Hon släckte ljuset och stirrade med heta ögon ut i mörkret. Första gryningen till den kulna marsmorgonen fann henne ånyo uppe. Icke en blund hade under natten kommit i hennes ögon. Då mannen ett par timmar efter midnatt hemkommit, hade hon låtsat sofva; sedan hade hon legat stilla och orörlig, bunden af en oklar och obehöflig fruktan att störa stillheten. Men slutligen blef henne oron öfvermäktig, ressortmadrassen och de mjuka hufvudkuddarne, som gåfvo vika för minsta rörelse, skänkte ingen hvila, luften kändes kvalmig, och hon steg upp, klädde sig tyst och smög sig ut i angränsande rum. Hon drog ett par befriande andetag. Kylan i våningen föreföll henne behaglig och vederkvickande; men efter en stund blef den henne dock för skarp. Hon svepte en sjal omkring sig och vandrade fram och tillbaka genom rummen, medan hon försökte bringa sina grubblerier till klarhet. Ett hade hon åtminstone fått klart för sig, nämligen att hon icke längre ville underkasta sig detta lif. Hon hade icke längre den minsta förhoppning om att det skulle kunna gestalta sig till något bättre. Hemmets lycka var skonad. Hvarför skulle hon då längre prisgifva sig åt oro och förödmjukelse. Hennes gosse skulle fara bättre af att växa upp, utan att behöfva hafva faderns oordentliga lefverne för ögonen. Och hon själf skulle, om hon sluppe undan den moraliska förnedring, hvarunder hon lefde, blifva en mera värdig människa, en bättre uppfostrarinna för sin son. Hon kände det nu icke allenast såsom sin rätt, utan äfven såsom sin plikt att undandraga sig ett äktenskap, som hon fann depraverande, och för sig och sitt barn söka en renare luft att lefva i, än hvad detta hem erbjöd dem. Efter en stunds orolig vandring satte hon sig på en soffa. Det låg något af lugnet efter ett fattadt beslut lägradt öfver hennes panna och kring den tätt slutna munnen, när hon nu, med sina i knäet hvilande, hårdt sammanknäppta händer stirrade ut i den gråa gryningen, medan tafla efter tafla från hennes äktenskapliga lif framträdde för hennes inre syn.
Pröfva Landtmätaren och Gode Männen något odlingsbart fält äga den jordmån och det läge, att dess odling kunde gifva anledning till en för orten menlig flygsandsbildning, bör berättelse derom insändas till Konungens Befallningshafvande, hvilken efter anställd pröfning meddelar Skiftesmannen underrättelse, huruvida gällande Författningar lemna honom anledning, att förbjuda odling af större eller mindre Den 27 Augusti e. m. del af fältet, t hvilket fall en sådan förbuden mark ej får bland inrösningsjorden upptagas. Detta vore ej främmande för SkiftesStadgan, men det öfriga kunde höra till andra Författningar. Friherre Wrangel förenade sig med Grefve Spens. Grefve Posse: Lika med Grefve Spens och Friherre Wrangel anser äfven jag den jord, hvarå flygsand finnes, icke böra bland inrösningsjorden upptagas; men då ett flygsandsfält icke rimligen kan hänföras Lill sådan, i 10 Cap. 1 §. omförmäld, mark, hvilken bör såsom inrösningsjord beräknas, finner jag för min del något särskildt stadgande derom ingalunda erfordras. Herr Hjerta, Gustaf: Grefve Spens har föreslagit, att då anledning vore till någon flygsands hildning, anmälan derom borde göras hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. Detta anser jag strida mot principen af den juridiska gången, och skulle då häldre vilja, att ärendet öfverlemnades till ÄgodelningsRättens pröfning. I afseende åter å behofvet af en föreskrift, finner jag, lika med Grefve Posse, ett stadgande i ämnet mindre nödigt. Grefve Spens: Jag tror det icke vara utan exempel, hvilket Friherre Wrangel dessutom kan bättre upplysa, att flygsandsfält i Den 27 Augusti e. m. 1 y5 finnas, som med ögonblicklig fördel för ägaren kunna odlas. Vi bedraga oss mycket, om vi tro att de landsträckor, som nu äro öfverhöljda med flygsand, icke kunna odlas.
Med anledning af Ridderskapets och Adelns fattade beslut om befrielse för arbetsfolk från bevillning efter 2:dra artikeln, har, uti en med stöd af Stats-CJlskottets MemorialIV:o 3ij. 3 56 § riksdags-ordningen hos bemälde Riksstånd väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, friherre Raabs A. C.j föreslagit, att en motsvarande afgift måtte, efter samma grunder, som berörde bevillning, uttaxeras af arbetsfolk, men tillfalla de kommuner, inom hvilka detsamma är boende, för att till fattigvårds-utgifter användas. Då emedlertid, medelst omröstning i förstärkt Stats-utskott, sedermera blifvit af Rikets Ständer beslutadt, att nuvarande föreskrifter om bevillningsafgifter efter 2:dra artikeln af arbetsfolk skola bibehålies oförändrade, så och enär följaktligen den förutsättning, hvarpå motionärens ofvannämnde framställning sig grundar, förfallit, lärer samma framställning icke böra till någon åtgärd hos Rikets Ständer föranleda. Stockholm den 9 September 1848. STOCKHOLM, ecksteinsica boktryckeri et, 1848. Ank. till Exp. Utsk. d. 13 Sept., kl. 12 raidd. Utlåtande, i anledning af erhållen äterremiss ä utlåtandet
— Ater debiteringar af förskotter och å 9:de Hufvudtiteln utgångna lån Minskade Reservationer Depositioner Levereringar Balans den 3i December 1841: \ Öfverlevereringar 65,552:22. 4. Återstående Utgifter 267,347:16.11. Af Malmö Kori ektions-lnräIlning Hof-Rätts-Rådet Trägärdh „ General-A ud i tören och Riddaren Netzel Kammar-Rälts-Rådet och Riddaren Uggla „ Kalmar Slott „ Assessoren Wallberg , , Kapitenen Roos „ Kamreraren D’Aillys sterbhus „ Kapitenen Bonander „ General-Tull-Styrelsen . „ Götheborgs Fästning „ Ny-Elfsborgs Dito „ Carlstens Dito „ Fältkamreraren Zetterström „ Kongl. Serafimer-Ordens Gillet „ Kongl. Stats-Kontoret . Sekreteraren Wahlberg nusmedel från Blekinge Län Dito 99 Kalmar Dito Dito 99 Christianstads Dito Dito 99 Elfsborgs Dito Dito 99 Gefleborgs Dito Dito 99 Gottlands Dito Dito 99 Götheborgs Dito Dito 99 Hallands Dito Dito 99 Jemtlands Dito Dito 99 Jönköpings Dito Dito 99 Kopparbergs Dito Dito 99 Kronobergs Dito Dito 99 Malmöhus Dito Dito 99 Norrbottens Dito Dito 99 Skaraborgs Dito Dito 99 Stockholms Dito Dito 99 Södermanlands Dito Dito ^Vermlands Dito Dito 99 Westerbottens Dito Dito 99 Wester-NorrlandsDito Dito 99 Westmanlands Dito Dito 99 Örebro Dito Dito 99 Östergöthlands Dito Hebbeska Testamentsfonden Af Bokhållaren Säfboms sterbhus • • „ Majoren Venus „ Stockholms Stads Militär-Corps . • Enligt Södra Korrektions-Inrättningens Conto „ Norra Dito Dito „ Norrköpings Dito Dito „ Götheborgs Dito Dito Malmö Arbetsoch Korrektions Fangelses Dito 99 99 99 Landskrona Fästnings Carlstens Dito Ny-Elfsborgs Dito Kassaräkningen .
Hr Gr. o. Landtm, erinrade att, som R. o. Ad. afslagit 4:de mom. af 24tde §tn, så måste, i fall Utskts förslag till den nu ifrågavartde 43tdje §tn bifölles, dervid iakttagas den rättelse, att i densamma åberopades endast ”24:de §tn, lista eller 2tdra mom.” i st. f. ”24:de §:n, lista eller 4:de morn.,” samt hemstälde sedermera om R. o. Ad., med sådan rättelse, behagade bifalla denna g. Ropades Ja. 36:te punkten, ang:de § 44; och 37tde punkten, an g: de § 45. Biföllos. 38tde punkten, ang:de § 47. Hr Printzensköld, Carli När R. o. Ad. pröfvade 39:de §:n, gjordes uti densamma den förändring, att den i lista mom. af samma § föreslagna straffbestämmelsen, straffarbete, försvann och i stället beslöt R. o. Ad., att den, som 4:de gängen eller oftare beträdes med den uti §:n omnämnda förbrytelsen, skulle böta från 80 lill 100 Rtdr. I konseqvens dermed, torde det af Utsk. föreslagna tillägget, rörtde straffarbete, icke vara lämpligt, utan bör 47ide gtn tvertom bibehållas sådan den ursprungligen har varit.
Iiili8dn»en8 Inönjnn. ole. 2<) §. I'.8l.g mom. 6on8iiiui!on8-I7i8lioiiei, 80!N uiAöi'68 ns ^ju»uf^ns I^sdamöisi-, iillliomM6l' 9ii, i don ordnin», Iis»6I'in»8l'oi'MeN sinnebild Hei') »l'NN8lig Hili6i8 6nund1n»nr, 8nmi Ujn^in»n f,ä»oioell till lalenn n^ilvn soi'8lnA om gndidn»nn, tnrlnniilin»ni' oell toidiln, in»n>' dennl'; Ilvnrökvsi8iänden8 I^ndnmöisi' vnie olnetn»et, nii in lalenn ^iliri 8inn lnnliai', men Iii!i86N8 8l3ndei' ej föi i', sn ä den näsiköljnnde />s§r/m« ?liIi8dgZen mä deslnls. Otveilemnar eie. ^o ^3. 35 2<) §. r mom. Lonstituiions-dltsllottet äligge, att, r-ic/ /eva,/'6 LsFtrms^ 6r7'F<7aH' äska cle ele. 3o i mom. 8!ats-IIt8lioUet, 80M skall destä ak drettiosex personer, där, r-rak daZ k/,„cr Iir7c^«A, granska, utreda oell till Kiksens 8tänder uppgilva 8tatsoell liiksgälds-vei kens tillstänil, förvaltning oell dedok. I^or detta Utskott läte konungen r/rd ^äda^ kt^^daA-, uppvisa ete. 30 §. 2 mom.
Isen förmår sällan fängsla Wetterns brusande böljor, och de fordna isfärderna mellan Jönköping oell Wisingsö är0 snart blott en saga. Under allt detta låter dock Naturens Herre vegetationen fortfara 1 sin jemna gång och de goda åren vexla om med de onda, uti en lycklig öfvervigt för de förra. Men min berättelse om Länets hufvudstad bör lida till slut. Föf den återstår dock ännu en materiel önskan — den, att vid dess hani11 må fästas ett eller annat ångfartyg, hvarförutan icke är att vänta vågö11 säker seglation på Wetterns oroliga farvatten, der täta och sormdigra vindkast någon gång förbryllat sjelfva Oceanens Flaggman. Ett försök att genom Actie-teckning få ett ångfartyg stationeradt 1 Wenern, har här, ty värr! funnit föga framgång. —. Om Regeringen» från hvilken all god gåfva i verldslig måtto kommer, ger initiativet ti* ett nytt, torde det lyckas hällre. Eksjö är en liten oansenlig Stad, men så icke dess rörelse. D®r hafva under en lång följd af år funnits rätt förmögna håde handland® och handtverkare. Då i en liten Stad finnes blott en och annan rings-idkare nied synbar rörelse och solid förmögenhet, får man icke ga alt Staden är näringslös och fattigdomen allmän, som dock är V®°7 liga språket i de från småsläderne ingående rapporter. När, såsom * Eksjö, nyligen aflidne både Handlande och Handtverkare lemna! eft®1 filg måhända 5 å 6 Tunnor Guld, så är det eli bevis att individu®. välstånd kan uppkomma från näringsfliten, hvarest den användes — Stockholm eller Eksjö. Man känner i sistnämnde lilla Stad flere ganska välmående hafl“ vevkare, serdeles Garfvare, Färgare och Tenngjutare. Det är i defl15 Berättelse förr nämndt, att Militair-samlingarne i och omkring Stad®^ sprida lif och rörelse i dess näringar. Der finnes för öfrigt ett i allm®0^ het aktningsvärd!
Justitie-ombudsmannen, hvars rättigheter och åligganden äro utstakade i 99, 100, 101 och 102 §§ Regeringsformen samt den för honom utfärdade instruktion af den 1 Mars 1830, har, uti sine embetsberättelser, efter min tanke, i mer än ett hänseende öfverskrida gränsen af den för honom bestämda verkningskrets. För så vidt han härvid, utan att vidare förnärma någon rätt, vare sig allmän eller enskild, inskränkt sig till att framställa sine tankar öfver ett ämne, liggande utom hans befattning, synes mig Justitie-ombudsmannens förfarande icke vara af den beskaffenhet, att någon serdeles vigt må dervid fästas. Annorlunda är likväl förhållandet vid det fall, att Justitie-ombudsmannen, med hemtad anled ning af sin skyldighet att utreda lagskipningens tillstånd i riket, företagit sig att i sine embetsberättelser granska och med gillande eller ogillande omdömen beledsaga, eller, såsom Justitie-ombudsmannen sjelf uttryckt sig, häckla domstolarnes och förnämligast högsta domstolens beslut i åtskillige mål. Visserligen åligger det Justitie-ombudsmannen att utreda lagskipningens tillstånd, jemväl i högsta instantien, men ett häcklande af domstolarnes beslut är hvarken för detta ändamål nödvändigt eller lämpligt och dessutom, på sätt det af Justitie-ombudsmannen blifvit verkstäldt, uppenbart stridande mot rikets lagar. Om man försökte med Justitieombudsmannen antaga, att han egde att, på sätt som skett, i sine embetsberättelser framdraga och pröfva domstolars beslut i hvarjehanda mål, för att, på det omdöme om beslutens laglighet, han dervid kunde fatta, grunda sitt yttrande öfver lagskipningens tillstånd, skulle man äfven såsom följd deraf komma till den slutsats, att Lag-utskottet, hvilket har till åliggande, bland annat, att granska samma berättelser och med utlåtande deröfver till Rikets Ständer inkomma, vöre, för att kunna bedömma rigtigheten af Justitie-ombudsmannens yttrande, befogadt och pligtigt att ingå i pröfning af den anförda grunden för detsamma och således jemväl af de åberopade domstols-besluten.
Helt annat är riksdagsmannens skyldighet alt i hvarje fråga göra sig reda för grundlagens mening för att derefter rätta sina beslut, än att underkasta denna fråga RiksSttns yttrande. Sådan tror jag ej meningen var med il råga var. punkt i BancoUtskts första betänk., och jag skulle således tro, att Utsk. i sitt sednare betänk, misstagit sig, då det begärt Slåndets beslut i dessa frågor och framställt voterlspropos. för att utröna, hvad som skall anses såsom It. St:s beslut derom. BancoUtsk. hade deraf ej behof, emedan saken blott är, att man må komma öfverens om de ordformer, som skola nyttjas af Exped Utsk. vid uppsättandet af den underd. skrifvelsen till K. M. Det skulle vara lika öfverflödigt som det vore oformligt, att B. o. Ad. skulle besluta, det frågan är ett lagstiftningsämne för båda Statsmagterna eller ett önskningsmål, ty grundlagen blefve derigenom ej förändrad, likaså litet sorn den blifvit förändrad genom 2:ne Stånds beslut, att den är ett önskningsmål. Grundlagen kan ej förändras på annat sätt, än den stiftas, och bär är ej fråga om dess förändring, utan om alt tillämpa den, eller hvilka ordalag skola nyttjas, då R. St:s beslut till K. I detta afseende tror jag, att de ordalag, Frih. Palmstjerna föreslagit, äro ganska passande, grundlagsenliga och ingalunda för K. M. stötande, hvarföre jag anhåller om propos. på Hr Frih:s förslag. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. yrkade propos. på någon af de i första punkten af BancoUlsk:s mernor. N:o 29 gjorda framställningar. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr von Troil: I anledn. af Hr Gr. o. Landtnäs nu afgifna förklaring får jag vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, måtte inhemta, huruvida Ståndet icke yrkar den af Frih.
M. frambära deras underd. önskan. Till följe häraf yrkar jag icke nödvändigt, att någon comité för ändamålet skall nedsättas, icke heller att R. St. skola begära, det K. M. måtte framlägga ett fullständigt utarbetadt förslag till nationalrepresentationens ombildning, men jag anser det vara både lämpligt och fördelaktigt, alt de RiksStånd, hvilka önska reform, men icke fått sin mening hvilande lill nästa riksdag, uttrycka det, och detta uttryck har jag åsyftat med den hemställan, att Ulsk:s förslag mätte afslås och Hr Aminoffs tillstyrkande antagas så modifleradt, som jag ofvanföre haft äran föreslå. Hr Lagerheim, Lars Magnus: En talare har sagt att tillräckliga materialier skulle linnas uti de inom så väl Utsk. som de särskildta Stånden afgifna olika opinionsyttringar ifrån båda sidor, och alt således den ifrågavar. skrifvelsen till K. M. vore obehöflig; men jag ber alt man måtte besinna, att afven med tillgång af de rikhaltigaste och bästa materialier kunna odugliga byggmästare resa Babels torn. Exempel derå finnes ofta nära. Vid uppresningen af en ny samhällsbyggnad synes ingen tjenligare att lägga hörnstenen än just Regeringen, som, vida afskild ifrån de hvarandra bekrigande partierna, och ställd påen upphöjdare plats, med mera oväld och säkerhet ari tillfälle att öfverskåda och till sina följder bedomina alla de uti denna riksvigliga fråga ingripande förhållanden. Det bryderi, hvaruti man befarar att Regeringen skulle försättas, om en comité begäres, häfves ganska lätt, örn R. St. endast i allmännare termer hos Konungen begära en behjertande utveckling af delta ämne. Ännu ett skäl hemtar jag ifrån den ganska billiga önskan, som Sländernes vida öfvervägande majoritet icke må förtänkas hysa, alt inför Konungen och folket på det högtidligaste tillkännagifva sitt rnissbilligande af de grunder, på hvilka Consl.Utsk:s nu hvilande förslag är framstäldt. Jag till styrker alltså att R.
Maja i Nåder finnér, att denna Skuld, utgörande den af Riksens Ständer vilkorligen fixerade Tredjedel, skall göras gällande eller ej, men jag har ej ansett lämpe ligt att densamma här utesluta, då frågan så hufvudsakligen Verkar på beräkningen i det hela. Transport 4:<lz B. 1,750,000, aeno Den 2 o Juni. Transport Andra omständigheten är, att det Beslut niå fortfara, som år i£ia agde runi, alt, då Coursen är högre än 75 sk., göres ingen Remiss, så framt ej Fordrings-Ägarne vilja, det oaktadt, nöja sig med sådan betalning i Svenska Penningar. Tredje omständigheten är, att då detta provisionelt beraknadé anslag icke står i förhållande till de, efter för» bindelserna, förekommande afbetainitigar, så bör mi Riksgälds Fullmågtiges Jnstruction desamma uppdragas, att teglera med Fordringsägarna om dessa af. betalningar i förhållande till anslaget pro rata parte, med de särskildta undan» tåg, som för en eller annan orristän® dighet skulle komma att äga rum. Skulle Kongl. Maj:t icke vid Riksdagen ifrågasätta, å.teruppförandet af denna skuld, sa förekommer blott hvad tom erfordras för Leipziger-Tår et, då resten i de beräknade 500,000, i alla fall, bör anslås Riksgälds Contoiiet, och utgöra Operationsfond att halla Inrikes Stats-papperen (Låne-Obligationerna) i credit och circulatiön. Bänken érhå'lie*f årligen fran år 181 b ,750,000. 750,000.' Summa Bevillning R:d 2,500,000. Den z>o Juni' ion Bilaga Litt. B. Calcul öfver Stats-hänen. Banken biträder nied sin Discont-fond, sådau den var den i Januari 18*5, exempelvis 6 Millioner.
fadern kysste hennes panna och Waldemar Men då Waldemar, medan dansen pågick, räckte henne en doftande bukett af hvita rosor förde henne in i ett litet ensligt kabinett och och slöt både henne och rosorna i famn — då i skyddet af en lummig palm drog henne ned kunde Guérita icke få det öfver sina läppar, vid sin sida, då slog hon häftigt armarne kring att en fattig qvinna der ute i mörkret hade hans hals och brast i gråt. kallat henne sin dotter. Hennes äfventyr blef Hon hade blifvit så excentrisk, så nyckfull hennes hemlighet, den första hon någonsin och oberäknelig. haft, och den spann omkring sig en väf af tankar, Då Waldemar rest, blef det annorlunda. Hon som också blefvo hemliga, och hennes hjertas behöfde icke längre uppsölca de trånga gränblomblad slöto sig öfver den mörka larfven, dernas mörka bilder, de kommo sjelfmant och som lagt sig der inne. trängde sig envist in mellan alla de ljusaGuérita hade aldrig tänkt sig möjligheten taflor af rikedom och lyx, som omgåfvo henne^ af, att hon skulle bli fattig och olycklig; nu och först och sist såg hon den torftigt klädda \ tänkte hon ofta derpå och gräfde sig ned i qvinnan med de sorgsna ögonen, ömsom bed» Jag uthärdar tanken på nöd och sorg för att i nästa ögonjande, ömsom förebrående: blick njuta i fulla drag af sin lyckliga kärlek inte längre. » Så blef hon stilla, sluten och och af öfverflödet och lyxen i det rika hemmet, grubblande. der den afgudade fosterdotterns minsta nyck En afton, då hon kom ut från teatern, var lag. mötte henne på teaterhusets trappa, belysta Mången afton, då föräldrarna trodde, att hon af gasskenet, samma sorgsna ögon, som besatt uppe på sitt rum och läste, skref eller traktat henne så bedjande på Östergade. Hon ordnade sin toalett för aftonens bal, kunde närmade sig gestalten, medan de andra stego Guérita, efter att i hast ha iklädt sig en gamupp i vagnen. — » Hvar bor ni? » hviskade Qvinnan nämde en af de trånga gränmal sliten och urväxt drägt, som hon funnit hon.