Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kom man likväl helt nära den lilla stugan, så kunde man dock förnimma ett gladt, fast ingalunda högljudt barnjoller och en ung flickas trallande på en munter polska; och steg man in i stugan, så såg man den lika sopad, städad, granrisad och löfvad, som man af det yttre kunde vänta, och lilla Gustaf lekande på golfvets midt med några qvistar blomstrande och doftande hägg, samt en hel qvast Calta palustris, allmänneligen af allmogen kallad «kabbe-lök.» Vid spisen gick Lotta, gnolade och småsysslade, funderande som bäst på om det vore för bittida ännu att blåsa upp litet eld under kål-grytan, för att, enligt den föreskrift hon fått af Lena, hafva grönkålen varm tills de andra kommo från kyrkan, der de i dag gått till nattvarden. Lotta hade betydligt skridit framåt på detta halfva år. Hennes hjerta hade verkligen något öppnat sig för ånger och sann bättring. Visst kunde hon väl ännu mången gång återfalla i sina fordna olater och fula vanor, men det skedde allt mer och mer sällan, och nästan alltid åtföljdt af från hjertat kommande föresatser att «aldrig göra så mer». Elin, häruti mycket underhjelpt af Gunnars allvarliga beteende mot Lotta, hade sannerligen gjort storverk med henne, och Elin hade med denna Lottas förbättring sökt blidka den Gud, hvars vrede hon oupphörligt tycktes ådragit sig genom oförmågan att rycka sin vansinniga, brottsliga kärlek till Gunnar ur hjertat. Äfven denna kärlek hade vuxit, så väl i Elins som Gunnars hjertan, och ögonblick hade funnits, då endast denna goda engel, som menniskorna i sin blindhet kalla slump, stått vid Elins sida och hindrat henne att gifva vika för den låga, som rasade inom den lidelsefulle, ofta häftigt uppbrusande unga mannen, hvars lynne under denna sednast framfarna tid ofta varit att förlikna vid denna underbara klara blå sjö, som den ena stunden ligger så lugn och orörlig, den andra åter brusar högt, med hvitskummiga vågor, och detta utan att en enda vindflägt rör sig i luften; således endast upprörd från sitt djupaste inre, under hvilket man anar brinnande volkaner.
Utlåtande JM 42, i anledning af motion om förklaring af förfaltningarne i fråga om vilkoren för hypothekslåns erhållande; Utlåtande JM 43, i anledning af väckta frågor om inlösen af åtskilliga så kallade Riksgählssedlar, hvilka icke inom den bestämda preskriptionstiden blifvit till invexling företedda; samt Memorial JM 44, angående verkställande af undersökningar, i anledning af väckt förslag om norra stambanans framdragande från trakten af Husby eller Odensala öfver Erikssund till Grans socken. S. D. Föredrogos och godkändes Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärs-Utskottets: Memorial JM 1, i fråga om arfvode till Utskottets Sekreterare; samt Betänkande JM 2, i anledning af motioner om åtgärder för omläggning af allmänna landsvägen genom flera provinser i Norrland; och Betänkande JM 3, i anledning af motion om åtgärder till förekommande af utvandring till Amerika. Bih. till R. St. Dcu 14 Februari. Frän Högloft, liidderskapet och Adeln. S. D. Företog liidderskapet och Adeln val af en Fullmligtig i Rikets Ständers Riksgälds-kontor elter Hans Excellens Herr Grefve Sparre, Gustaf Adolf, hvilken nämnde belattning sig afsagt; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: Herr Hierta, Carl Gastaf, Kapiten. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet tvänne af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, och Herr Ceder schjöld, Robert Theofron, väckta motioner, N:ris 266 och 267, i fråga om tillökning af Kongl. Maj:ts holhållningsanslag. S. D. Föredrogos och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Bcsvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden:
Percy, som jag älskar, som om han vore mitt eget barn, men miss Spencer öfvertygade mig, att det var till hans eget bästa, att endast sorg och olycka skulle kunna komma af denna kärlek, och att aldrig i verlden mylady skulle tillåta detta giftermål; dessutom hade ni redan fattat tycke för mr Merton och skulle nog omsider trösta er med att blifva hans hustru, och sedan hade mylady sagt, att både jag och min man skulle bli bortkörda, om jag vågade trotsa hennes befallning. Hvad skulle jag göra? Jag lemnade sedan miss Spencer ännu tre bref, som lord Percy skref till er, och äfven dem, som ni gaf mig för att afsända. Sedan kom inte något på mycket länge. Mylady var nu lugn, och när jag således fick det sista, så behöll jag det, efter som ingen frågade derefter. — Och detta bref, Mary, hvar tog det vägen? — sade jag, andlös af vrede och förtviflan. — Ack! mrs Merton, — svarade Mary, med en uttrycksfull tonvigt på mitt namn, — det har jag ännu qvar, och jag hoppas, att jag icke gör något orätt, om jag lemnar er det nu, då det i alla händelser gör detsamma hvad det innehåller. — Ja, alldeles så, det gör detsamma hvad det innehåller, — upprepade jag bedöfvad, under det Mary drog ut en låda i sin byrå och letade bland garnhärfvor, trådnystan, lappar och vaxbitar, innan hon fann hvad hon sökte, och ändtligen lemnade mig ett nedsmutsadt och tillskrynkladt, men obrutet bref, med adress till mig, skrifven af Percys hand. O! huru blotta vidrörandet af detta bref, blotta tanken, att han, han som jag älskade så gränslöst, skrifvit det till mig! med ens förändrade hela min varelse. Allt hat, all bitterhet smälte bort för den känsla af ljuf vekhet, som lät tårarne strömma öfver mina kinder och mitt hjerta upplösas af sorg och kärlek. — Ni förlåter mig ju för mitt tvungna förräderi? Jag trodde mig handla till bådas ert bästa, då jag lydde myladys befallning, — sade Mary, då hon slutligen nedslagen följde mig till vagnen.
Detta ändamål är det ej uppnådt genom (den fastställde gången? Må Uppfinningen vara illusorisk , så löper samhället ingen fara dervid, som för dess er* hällande icke gjordt någon uppoffring; om den Kr verkelig, har mman vissheten att deraf draga fördel , emedan vid Breveftens till ända löpande, Piocedurerua blifva af ett fritt och allmänt bruk. Den händelsen återstår, dä Upp* fiunaren skulle kunna af sin ansöknings-rättig* h^t göra ett mot allmänna säkerheten stridande och farligt bruk. Lagen har i detta fall förutsett medel att beröfva honom en rättighet, hvaraf han missbrukar, och äfven att be* Itfålfe honom i följd ?,f förekommande fall, Den 17 Februarii. Den Ii3r äfvenledes förutsett medlen att fråntaga honom en rättighet, som han skulle hafva inkräektadt på bekostnad af en redan känd sak. Förlorad rättighet af Brevetter för Uppfinningar kungöres på olika sätt3 först genom Inrikes Ministern , dä man icke bär afbördat afgiften innom den föreskrifne tiden} och för det andra dä Uppfinnaren icke satt sin upptäckt i verksamhet innom loppet af 2:ne år* eller att han icke har rättfärdigat orsaken till sitt dröjsmål, Domstolarne förkunna äfven rättighetens uppförande, då tvist uppstår emellan Innehafvaren af en Brevett, som vill göra sitt Privilegium gällande, och enskildta Personer , hvilka, utöfvande samma industrie , påstå att den till sin beskaffenhet förut varit känd, antingen genom utöfning, eller af beskrifning i tryckte och utgifne arbeten. Då är det de klagande Parterna, som föranleda till Beslut ©m Rättig, hetens upphörande. Lagen, i det den anbefallt en sådan utväg, har betragtadt Brevetten, som en tillhörighet och allt hvad som har afseende på ägande rätten tili dess natur och i dess utöfning, är ur.derkastadt Lagskipande Magten. Ett~ Engelskt Patent erhailes pä följande sgtt. 362 jDen 17 Felfuarii.
sädens och högrödans inbergning deraf, tröskens verkställande m. m. pmot i 7:de punkten bestämd afkortning dels af alla i hemmansräntan ingående ökeoch dränge-dagsverken, dels af 10 R:dr årligen på det öfriga räntebeloppet, för hvarje helt mantal, och i förhållande derefter för mindre hemmansdelar, hvaremot hemmans-åboerne skulle, sedan denna afskrifning försiggått, efter årlig markegång till Indelningshafvaren utbetala det, som af räntorna öfverblefve, eller ock, om den sednare sådant fordrade, utgöra dagsverken derföre till boställets landtbruk, på den åker och äng indelningshafvaren sjelf borde häfda låta, hvilka dagsverken skulle åboerha på ofvannämnde öfverskott af årliga rän - 6 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 93. tan efter markegångspris beräknas och godtgöras, dock med åliggande lör boställs-hafvaren att så afpassa tiden till dessa dagsverkens uttagande, att åboernas eget hemmansbruk på åker och äng derigenom icke lede, samt alltid när lian sådane dagsverken åstundade, två dagar förut derom tillsäga; att, på grund af Halländska kontraktet den 6 Maj 1648, som, beträffande de inom Hallands län belägna skatteoch kronohemmanens extra ordinarie skyldigheter, innehölle, bland annat, att ”i afseende pä laxfisken borde tagas i akt, hvad före detta varit brukligt,” kronooch skatteallmogen i Höks härad af bemälde län varit och ännu vöre tillhållen att till de under Laholms k ungs-ladugård i Laholms socken och Höks härad hörande 2:ne laxfisken, nemligen det ena vid kungsgårdsqvarnen och del andra vid Kassefors, framskaffa det för fiske-sättningen årligen behöfliga virke och ris, hvilken arbetsskyldighet, enligt det af Kongl. Kammarkollegium den 5
Maj:t måtte täckas vidtaga nödiga åtgärder, hvarigenom Stats - Utskottets Utlåtande JtS 52. 9 hvarigenom rustoch rotehållare vid båtsmanshållet kunde på enahanda grunder, som uti ofvanberörda nådiga förordning angående båtsmansbeklädnaden finnas antagna, befrias från skyldigheten att anskaffa och underhålla kappsäcken och de s. k. småpersedlarne. Kongl. Maj:t, som åt en särskild för ändamålet tillsatt komité uppdragit utredningen af denna fråga, har, uti särskild nådig Skrifvelse den 21 December nästlidet år (N:o 53), till Kikets
Utsk. hafva grundlagsvidrigt behandlat detta mål. 49 § Riksd.Ordn. stadgar, bestämdt, att det åligger Utsk. att lemna svar på hvarje återremiss, vare sig från ett elfer flera Stånd; och jag känner icke något exempel, att en fråga blifvit ansedd såsom förfallen, så länge endast 2:ne Stånd derom definitivt beslutat. Jag tror‘altså, att detta ärende nu icke kan definitivt föredragas för Ståndet, innan Bevilln.Utsk. hörsammat och Den 4 Augusti f. m. verkligen besvarat den åt enemi ss, sorn af a:ne Stånd blifvit till Utsk. espedierad. Frih. Cederström, Jac.: Med Hr af-Ekenstam instämmer jag deruti, att Utsk. icke rätt behandlat detta mål, enär Utsk. endast utlåtit sig ang:de b,evilln:sdelen af frågan, utan att ingå i undersökning af sjelfva anledningen till motionen. Ytterligare har Utsk. gjort orätt deruti, att det antagit, att 2ine Stånd stadnat emot 2, oaktadt dessa icke definitivt beslutat, utan endast återremitterat målet Men Hr af Ekenstam har till följd häraf yrkat, att frågan måtte ånyo återremitteras, och detta låter sig icke formenligt verkställa. R. o. Adhajsåledes jntet annat att göra, än att ogilla förevar. betänk. N:o 24, och på grund af 34 § Riksd.Ordn., soin tillåter RiksSt. att, allt efter ett måls särskilda natur, remittera det till ett i stället för flera Utskott, besluta en dylik remiss till Beyiilu.Utsk., sorn då blir tvunget att upptaga och fullständigt utreda ämnet. Ilr Tham, Wolrath: Hufvudfrågan har ingalunda varit, om Stockholms stad borde tillerkännas ett allmänt understöd för dess publika byggnader. Sådan är motionen icke framställd, utan der är fråga väckt, huruvida en särskild accis bör för hufvudstaden inrättas. I förra fallet hade frågan bort remitteras till Stalsoch Oecon.Utskm; ty Bevilln.Utsk. tillkommer endast att uppgöra grunderna för den allmänna bevillningen.
Reglemente inflyta det genom punkten 18:o föreslagne stadgande. Det förändrade sätt för beräkningen af sedelstock, som förekommer i punkten 19:o grundar sig på det i Utlåtandet N:o 44 § 47 afgifne af Rikets Ständer gillade förslag samt de ealculer, som vid sidd. 53 och 54 i samma ullåtaiide äro införde. Föreskriften i 20:de punkten igenfinnes uti 51 § af meråberopade utlåtande; varande det dervid fogade tillägg en följd af Rikets Ständers beslut, att Banken skall, i händelse en eller annan Privat-Bank skulle minska rörelsen för att sedermera upphöra, ersätta den minskning, som sålunda kan uppkomma. På grund af det numera antagna sättet för beräkning af Bankens Sedelstock, kommer slutet af 119 § alt utgå, samt stadgandet i nämnde § följaktligen att lyda, i enlighet med punkten 21 här nedan. De föreskrifter, hvilka förefinnas i 120 och 121 §§ af Banco-Reglementet, komma att utgå, den förra, på grund af Rikets Ständers bifall till 53 § i Utskottets utlåtande N:o 44, och den sednare, med anledning deraf, att ett maximum blifvit bestämdt för så väl Lånesom Crediliv-rörelsen. Såsom skäl för den förändring af 122 §, punkten 22:o innefattar, har Utskottet endast skolat hänvisa till det yttrande, som i afseende på punkten l:o här ofvan förekommer. 16 Banco-Utskottels Memorial, N.-o 68. Enär, enligt det af Kongl. Majit och Rikets Ständer antagna förändrade myntsystemet, de serskilde silfvermynten komma att utmyntas i enahanda valörer, som de närvarande, har uti punkten 23:o, hvilken motsvarar 123 §, endast den ändring iakttagits, att endast ''Specie’ blifvit utbytt emot ordet ”Silfver.’'
— Tredje scenen förer oss åter till Holofernis läger och han befaller sina krigare belägga Bethulia (7: 1) hårdt och fast. (”Här gå de nu in en lijten stund och under tijden må man sjunga; sedan kommer Holofernes med sitt sällskap igen.”) Bethulia har ej velat gifva sig och Ammonita primus råder att belägga brunnarne och genom törst betvinga staden, i hvilket råd Ammonita secundus samt Moabita primus och secundus instämma (7: 8—9). Holofernes gillar rådet och befaller Aman lägga hundrade man vid hvarje brunn (7: 10). Sedan han gått in i sitt tjäll, prisa Aman och en annan öfverste påfundets klokhet, tala om törstens plågor och lofva, att om någon kommer att hämta vatten, skola de gifva honom en ”Draab Drick,” så att ”honom ej skall törsta mer.” Fjerde scenen innehåller ett samtal emellan Holofernes och hans höfdingar; den förre skryter med att det var ”ett vettigt påfund, ”Att man hafuer förvarit deris vandkeller. Hvad tyckis eder mine herrer och seller?” Öfverstarne mena, att om fem dagar skall staden gifva sig. Tredje akten, som har fyra scener, håller sig temligen troget till biblens berättelse från och med 7 kap:s ”13 vers till och med 12 kap:s 6 vers i Judiths Bok, endast att Judiths bön, som upptar hela 9 kapitlet, är i en betydligt sammandragen och mattare form återgifven, hvaremot andra ställen, der bibeltexten nöjer sig med antydningar, äro i dramat mera utförda. Så har författaren i första scenen, der män, qvinnor och barn beklaga sig inför de älste (Jud. Bok. kap. 7. v. 12—17), infört tvenne qvinnor, af hvilka den ena vänder sig pockande till de älste, förebrående dem, att de icke uppgifvit staden, då de ej skulle varit utsatte för dessa plågor; men den andra, som är moder, tänker mindre på sig sjelf, utan mera på sina barn:
Upplästes följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden: Frän Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af den g dennes: N:o ii3. I anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om anvisandet af erforderliga medel lill anskaffning af Spannmål vid inträffande missväxtår. Frän Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af den 12 dennes: N:o 114* Med anledning af åtskilliga väckta motioner om Spannmålshandel för så väl Kronans som Enskildes räkning, Districtoch SockneMagazins anläggning m. m. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om uppbörden och förvaltningen hädanefter af Kronans Spannmålsräntor. I anledning af erhållne åter* rcmisser å Utskottens Betänkanden N:is 73 och 74. angående lindring eller understöd för Rustoch Rotehållare inom Jemtland. Den 22 Januarii e. m. Af den 16 dennes: N:o 117. Till följd af erliållen återremiss å Belänkandet N:o p5, i anledning af gjord hemställan om de Skånska InfariteriRegementernas befrielse från Garnizonstjenstgöring under fredstid. Från Lagutskottet: Af den 5 dennes: N:o i55. Öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o q5 i anledning af åtskilliga motioner om ändringar i Kongl. Förordningen den 24 Augusti 1813 om fylleri och dryckenskap. Öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o ii3, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående rättighet för patrouille, post, vaktkarl eller fångförare, att genom bruk af skjutgevär förekomma fånges flykt. Öfver väckt motion om stadgande af skyldighet för Domare, att, uti alla till HäradsRätter instämda mål, söka förmå parterne till förlikning. Frän Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Af den 16 dennes: N:o 175. I anledning nf en ny motion om Konstbränneri-redskaps llerfaldiga sammansättning.
Af hvilket allt, det, i Hans Excellences tanka, syntes, alt någon serskild underdånig anhållan hos Konungen icke behöfdes, till vinnande af det syftemål, Herr Hjerta efter st räfvar. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och hvad först angår Herr Hjertås förslag om införandet af ett gemensamt mynt, de handlande Staterne emellan, så inser Utskottet visserligen den nytta, dt» 6 B t sv. och Oecon. Utsh. Bet.-de N.o 49- för mercantila verlden, förslaget torde medföra, i händelse det kunde verkställas; men då, enligt hvad Hans Excellence, StatsMinistern etc. Herr Grefve af IVatterstedt gifvit tillkänna, ett dylikt förslag, hvilket, efter Congressen i Wien, å Englands sida varit å hane, måst, oaktadt denna magts stora inflytande, förfalla, och sedermera icke blifvit förnyadt, så anser Utskottet icke sannolikt, att Propositioner från Sverige, i sådant ändamål, skulle hafva bättre framgång, och kan således icke tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t, i delta afseende, göra någon underdånig anhållan. Vidkommande Motionairens hemställan, om utverkande af Nådiga befallningar, i föreslagna ändamål, till vederbörande Ministrar och Charges d’affaires; så, enär Hans Excellence tillika har upplyst, att de Svenska Diplomatiska Ombuden, dels i enlighet med den pligt, som dem åligger och ingår i bestämmelsen för deras befattning, samt dels, till underdånig åtlydnad af erhållna Nådiga Ordres, följa med oafbruten uppmärksamhet de framsteg konstfliten gör i de Länder der de äro anställde; så anser Utskottet några ytterligare åtgärder, till vinnande af det ändamål Motionairen åsyftat, icke vara nödiga, Besv. och Oecon. Ut sk. Betsele. N.-o 49* Öo. 7 och ian således icke å hans hemställan Rikets Höglofl. Ständers bifall tillstyrka. Stockholm den 4 Februraii 1829.
Sundhets-kollegium, hvars underdåniga utlåtande, så vidt frågan rörde Veterinär-inrättningen, jemväl blifvit infordradt, har, jemte öfverlemnande af Direktionens öfver nämnda Inrättning tillstyrkande yttrande i ämnet, för egen del anfört, att, under förutsätlning det Veterinär-inrättningen, på sätt dess Direktion tillika anhållit, kommer att erhålla skälig ersättning för den del af Inrättningens nuvarande egendom, som kan erfordras till afsöndring för ofvan omförmälda ändamål, Kollegium ej heller funne hinder möta för nådigt bifall till Drätsel-kommissionens underdåniga framställning. 1 anledning af hvad härvid förekommit, samt under förutsättning af beredvillighet å stadens sida att, vid förefallande behof för Kronan af någon stadens mark, gå det allmännas önskningar i sådant afseende till mötes, bar Kongl. Maj:t i nåder föreslagit Rikets Ständer att för sin del medgifva det af Stockholms Drätselkommission för ifrågavarande ändamål sökta utbyte af mark, hvarigenom vissa å företedda planritningar utmärkta delar af Kronans tomter i qvarteren Krabaten, Edelman mindre och Terra Nova större skulle till staden öfverlåtas; dock med undantag af de 750 qvadratfot i qvarteret Terra Nova större, som afsetts lör en mindre magtpåliggande reglering af Gref-Magnigatan, men hvilken areal, af anförda skäl, icke utan förlust kan af Kronan afstås; samt under vilkor att, enär af den areal, som nu af staden åt Kronan i utbyte erbjudes, en del för närvarande består af vatten, Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 15 tiäft. 3 18 Stals-Utskottels Utlåtande JYi 112. staden skall vara skyldig att sistnämnda del till fast mark utfylla, innan den till Kronan öfverlemnas; hvarjemte Kongl. Majit, beträffande godtgörelse för de å Kronans mark befintliga byggnader, som för planens gcnomrörande mäste borttagas, förändras eller flyttas, ansett denna fråga, på sätt
Inom Utskrt voro flera bränvinsbrännare, men alla voro enhälliga uti att afslå den ifrågasatta förändringen, och äfven andra bränvinsbrännare förklarade den vara alldeles obehöflig, emedan de ansågo rättigheten att återlyfta |:del af den erlagda afgiften vara allt hvad man kunde begära. Gr. Sparre nämnde, att skälet, som förmådde R. o. Ad. att hilja skatten till 75 öre pr kanna, varit det, att drawback skulle af Ständerna beviljas. Denna omständighet togs likväl då icke i betraktande, utan Ståndets beslut tillkom under förutsättning att tullen skulle höjas. När den §, som bestämmer öfverskottstillverkningens maximum till £:del af det anmälda beloppet, blifvit bifallen, synes denna §, som medgifver rättighet att återfå ända till ^:del af det anmälda beloppet, äfven böra bifallas. Gr. Liljencrants: Hr von Mentzer har visserligen rätt deri, att jag ifrar för att bränvinsbränningen måtte blifva så obetydlig som möjliet, men detta hindrar mig icke att äfven ilra lör att lagstiftningen måtte stå i något sammanhang. 1 hela lagstiftningen är det en genomgående tanka att branvinsrörelsen må bedrifvas af kunnige män, med förstånd, och som icke bära sig så oskickligt åt, att de tillverka mer än ^del öfver det belopp, för hvilket de anmält sig. Det kan icke för staten vara likgiltigt att denna rörelse bedrifves af personer, som icke bafva så pass förmåga att kalkylera. Jag får äfven fästa uppmärksamheten derpå, att ett bifall till Hr von Mentzers förslag skulle medföra ett icke obetydligt ingrepp i statens rätt. Det är föreskrifvet, att bränvinsbrännaren förskottsvis skall erlägga afgiften för det anmälda tillverkningsbeloppet. Nu har, sorn bekant, Riksgälds-kontoret synnerligast i och för jernvägsbyggnaderna stora utgifter och reqvirerar derföre från landtränterierna penningar, så lort de hinna inflyta.
På sätt Utskottet tillstyrkt, har B or g are-st ände t beslutat, alt å vindrufvor nedVindrufvor. sätta införselstullen från 6 till 3 sk. skålpundet; men Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-stånden hafva bibehållit gällande tullsats. Derest Borgare-ståndet icke vill instämma i nyssnämnde beslut torde omröstning böra anställas enligt följande proposition: 301:o Den, som, lika med hvad tre Stånd beslutat, anser nu gällande tull å vindrufvor, 6 sk. skålpundet, böra bibehållas, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, nedsättes tullen till 3 sk. per skålpund. 32 Bevillnings-Ulskollets Memorial, N:o 25 Vinsten.', Väfnader. För vinsten, som nu är indelad i »rå» med 24 sk. införselstull per lispund och »renad» med 2 sk. lika beskaffad afgift per skålpund, hade Utskottet tillstyrkt de begge slagens sammanförande i en rubrik med 1 sk. 6 rst. införselstull skålpundet. Detta förslag är af Borgareoch Bonde-stånden gilladt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet vidblifvit gällande bestämmelse. Utskottet inbjuder sistbemälda två Stånd att i de öfriga Ståndens beslut sig förena. 1 annat fall blifver följande omröstning nödig: 302:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att sammanföra rå och renad vinsten i en rubrik och derå bestämma införselstullen till 1 sk. 6 rst. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinsner nej, bibehållas nu gällande indelning och tullafgifler, nemligen för rå vinsten 24 sk. införselstull per lispund och för renad 2 sk. införselsafgift skålpundet.