Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betankanden. egare af sådane hemman, och åboen endass arrendator; men i sednare fallet, och di kronan till bruksegaren upplåtit endast den kronan förut tillfallna räntan, med bibehållande af åboens besittningsrätt, lika tryggad, som besittningsrätten å vanliga ännu icke till skatte försålde kronohemman, så följda haraf, att skatterätts innehafvaren icke egde förhöja eller förvandla den ränta, som förut till kronan utgått; hvarförutan åtskilliga förslag blifvit uppgifne till afhjelpande af de öfverklagada missbruken. Enär de ofvan åberopade Kongl. Bref af den 23 September 1747 uttryckligen stadgar, att ”sorn det skulle lända till landtbrukets skada och undergång, om åboerne på de många kronohemman och lägenheter, som under bruken till skatte upplåtne äro, blefve öfver magten betungade, samt åkerbrukets angelägenhet oundgängligen brafver, att kronans skattskyldiga egendom icke ef« ter godtycke graveras, så skola inga sådane till bruken försålda kronohemman med flere dagsverken belastas, än de som i jordaboken hemmanen påförde äro”, och vidare; ”att åboen skulle vara odrifven så länge han gör sin skyldighet efter husesynsordningen och skogen icke annorlunda än efter allmänna Lagen och Förordningar nyttjas”; och då Utskottet funnit ifrågavarande åboers rätt redan vara genom dessa atadganden fullkomligen tryggad, så att de missbruk, Eesv. och Ekon. Vak. Betånkanden, 1565 hvilka i Motionen öfverklagas, icke kunnat härleda sig från annat än, antingen ifrån okunnighet om nämnde Författning, eller ock från åboens fria villja vid särskildta Contracters upprättande, men hvilka båda fall icke kunna genom någon ny författning förekommas, så har Utskottet vid ett sådant förhållande, ansett sig icke kunna frångå den tanka, Utskottet redan i detta ämne yttrat i sitt först afgifne Betänkande, hvilket af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet samt Vallofl. BorgareStåndet blifvit bifallet.
128,000: och för detta manskaps deltagande i öfningsläger 10,000: —■ -— eller tillhopa 138,000: hvadan utöfver det för ifrågavarande behof på 4:de Hufvudtiteln redan uppförda anslag af 80,000 R:dr erfordras för det armeen tillhörande beväringsmanskaps vapenöfningar årligen ett belopp af 58,000: * hvilket jag underdånigst anhåller, att Eders Kongl. Majit nu täcktes af Rikets Ständer i nåder begära, för att, tillsammans med nyssberörda för ändamålet redan beviljade anslag, hvars egenskap af förslagsanslag borde upphöra, utgöra ett ständigt reservations-anslag. För den händelse likväl, att Rikets Ständer, med antagande i öfrigt af nu framställda plan för bevärings-mauskapets vapenöfningar, skulle föredraga att låta kostnaderna för dessa öfningar bestridas af det redan härtill afsedda förslagsanslag, oansedt att detsamma komme, utöfver hvad hittills egt rum, att öfverskridas, torde Rikets Transport 145,926: 20. 8. 59 Transport 145,926: 20. 8 Ständers uppmärksamhet höra fästas derpå, att, i sådant fall, från berörda förslagsanslag bör afdragas och till 5:te Idufvudtiteln öfverflyttas hvad deraf kan finnas böra belöpa på sjöbeväringsmanskapet, i förhållande till dess antal och för detsamma uppgifna behof. Materielen. Riksstaten upptager för försvarsverket i allmänhet eller krigskollegii departementer i kontant årligen 666,666 R:dr 32 sk. Banko, hvilken summa sedan sista riksdag varit emellan koliegii särskilda afdelningar sålunda fördelad, att för artilleriafdelningen årligen anvisats 190,000 R:dr, för fortifikationsafdelningen 50,000 R:dr och för utrednings-afdelningen återstoden med 426,666 R:dr 32 sk.
Äfven om grunden är fast och säker, torde den ej motstå upprepade anfall, och sjelfva byggnaden, den, som man dagligen och stundligen bygger på — eller borde bygga på — den dagliga hemtrefnaden och kärleken till hemmet, blir dock alltid lidande derpå. Unga förlofvade tala så ofta med hvar andra om, huru de framdeles skola möblera sina rum, sköta sina nöjen, indela sin tid. Det vore kanske inte så illa, om de också något litet talade om, huru de skulle kunna arbeta på trefnaden och den husliga lyckan. Kanske skulle under förlofningstiden om den saken vexlade ord och löften sedermera komma dem i tankarne och förhindra månget obehagligt och störande uppträde. Då föräldrar förmana sina barn till lydnad och godt uppförande i hemmet, borde de också göra barnen klart, att äfven de äro pligtiga att bidraga till hemmets trefnad, och att deras uppförande kan störa lugnet i hemmet. Äfven tjenstfolket skulle kunna bibringas samma åsigt, men så borde de också sjelfva känna sig såsom » barn i huset ». Att betrakta hemmet såsom ett helt, en Ijuflig fristad, till hvars lugn och till hvars förskönande hvar och en af medlemmarne är pligtig att bidraga i utbyte mot rättigheten att få åtnjuta dess fördelar — detta vore något att lära, som kanske kunde uppväga åtskilliga ofruktbara » talanger », på hvilka dock offras så mycken tid, så mycket arbete och så många tankar! Mathilda Lang / et. Apropos pianospelning. ina nådiga fruar och husmödrar, hafven I någonsin tänkt på den onyttiga plåga, som I bereden edra arma medmenniskor, när I låten edra omusikaliska döttrar timvis göra öronförderfvande fingeröfningar på det bullrande tortyrredskapet piano. Ja, mina fruar, hafven I någonsin betänkt detta? Hvarför skall en flickas uppfostran anses vara försummad, om hon ej, mer eller mindre korrekt, kan dunka basen till » An der schönen blauen Donau » eller med obligat pedaltryck exeqvera » Jungfruns b ö n »? Ja hvarför? Jo af fåfänga! Det är ett undantag, då man nu för tiden träffar en ung flicka, som ej spelar piano.
Bland den del af allmogen, som brukar jord för egen räkning, nemligen Bönder, Landtboar och Torpare, råder i allmänhet sedlighet, nykterhet, hyfsning i uppförande samt ett stilla och ordentligt lefverne. Men i sednare tider har, tyvärr, denna bättre medborgare-class blifvit allt mer och mer förminskad och i stället tjenstehjons-classen förökad, samt ett eget slag deraf nemligen statfolks-personalen tillskapad. Statfolket liknar andre tjenare deruti att de, likasom desse, lefva endast för dagen och hafva hem endast för året; men som de bo och hushålla för sig sjelfva och vanligen äro gifta, sakna de den för tjenstehjonen så nyttiga tillsynen af husbondefolket, och, under sken af frihet, tryckas de oftast af bekymmer för sin utkomst, då stugan blifvit full med barn, och hustrun för deras vård eller genom sjuklighet är hindrad att bidraga till inbringande af hvad som till gemensamt uppehälle erfordras. Behofvet och bekymren alstra laster. Barnen vanvårdas. Många dö af elände i sina späda år, andra drifvas ur fäderne-huset, d.er föda för dem ej finnes. För att lefva måste de anropa andras barmhertighet, och då de väl fått vana att lefva af tiggeri, utan någon slags sysselsättning, och äro lemnade utan all tillsyn, förfalla de i lättja och liderlighet. Odugliga och förlappade sluta de sedan sina dagar i fängelser och arbets-inrättningar. Och i samma mohn som denna folkklass förökat sig, hafva ock antalet af uslingar och brott tillväxt. Annu har ej kärnan af folket blifvit förstörd, men vanan vid de våldsamheter, tjufnader och bedrägerier, som ständigt begås, kan småningom förminska afskyn derföre och undergräfva dygden hos folket. 5 Bedröfligast är förhållandet i trakterne närmast intill liufvudstaden. Inom flere socknar linnes ingen sjelfägande, knappt sjelfbrukande allmoge. Nästan all jord hörer till herregårdarne, hvilkas ägare beklagligtvis tänka alltför ofta uteslutande på egen vinning, och hafva ej sinne för folket och det allmänna bästa.
Ridderskapet och Ådeln framhärdar Bie. ÉiL till Ridd. a. Ad. Pr. Vili. Baöd. f D&n JI September 'mi Bilaga till PlemProtocollet för den 11 Sept tern b er, förmiddagen. N:o t. Friherre Wrangel, Henningi Då mig veterligen ännu icke något Riksmöte ägt rum, utan att fråga blifvit väckt om jämnkningar Och ändringar uti Financerna , så vore det Önskeligt, att nu församlade Ständer måtte vidtaga ett beslut, i detta vigtiga ämne som kan tillfredsställa Nationen, och lämna den hopp att kommande Ständer icke må sättas i nödvändighet, att åter helt och hållit ändra hvad vi nu besluta. Uti en fråga der stridiga interessen lika som afvisa den lugna och djupsinniga eftertankan kan man med skäl irukta ensidiga åtgärder, men i samma stund som känslan för allmänt väl höjer sin röst för att framkalla ett beslut sorn skall afgöra Folkets framtida Öde, kan jag icke ett ögonblick betvifla, dm patriotiska anda, som bör hanlö ra hvarje Riddersman; och må det tillåtas •-uig, att lör Ridderskapet och Adeln framställa de allmänna åsigter, som leda mitt begrepp i detta afgörande ögonblick. Pen i i September j. m, Den sanning att ett stadgadt myntvärde, ytgör Landets trefnad och välmåga, har så ofta varit ett örverläggningsämne , att för närvarande föga vöre att tillägga; men må det tillåtas mig, att härvid göra den anmärkning, att man vid denna frågas afgörande, bör noga besinna, Folkets och i synnerhet de Skattdragandes ställning, innan man genom ett penndrag tillämpar Theoriens läror utan besinning af Individuens ställning; då först blifva Theo* rierna användbara, då de föreda Statens och de enskiltas fördelar; men då frågan nu sålunda visar sig för mina ögon att något interesse måste vika, så kunna vi icke med nog uppmärksamhet påminna oss Jordbrukarens belägenhet. Jag vill derföre icke föra den nog allmänna, men i min tanka falska klagan alt Landtbruket såsom Modernäringen är ensamt lidande, och bör ensamt underhjelpas.
Eleonor» d:o, » 1 r> w • . 3.500 Söderköping, 55 1 » » • . 3,000 Askersund n 1 v v • . 3,(100 Siilvesborg v 1 n D . 3,560 Strömstad, * * 11 Yl * . 3,000 Marstrand, * 11 Yl * . 3,000 Luleå, (Piteå,) r> » » • . 3,000 Ronneby, 1 yi » • . 3,000 Oscarshamn, v 55 V • . 3,000 Arvika, 11 * 55 n • . 3.000 Norrtelje, 11 1 * 11 . 3.000 Lidköping 11 * n ” . 3,000 ' 46,000 “1 100 Expeditions-lits ko Hets Förs/ny till undefd. Skrifvelse Med en lärare: Skenninge Skola Särskildt Elem en t ar-läroverk i Slockholm: Nya Elementarskolan: 1 Rektor, 7 Lektorer och 1 Adjunkt S:gr Till aflöning åt Lärare i Gymnastik, i Musik och Sång samt i Teckning vid de högre Etementar-läroverken 38,500: — de lägre dito åt lärare r gymnastik 0,000: — i musik och sång 1 mann i teckning . } .19.000: - Till ar fonden ål B i b Uo thektirier vid de högre Element ar-läroverk en. Reservations-ansiiig Summa R:dr Runt Anm. Som Kongl. Maj:t beräknat de nuvarande tillgångarne för Ele mcntair-läroverkens stat till . 603.292: 20. erfordras således en tillökning af 487,707: 80. hvartill kommer: Ersättning åt Elementar-läroverkensstatsanslag för mistad inkomst af s. k. Skol-afgilt 39,000: — Riksmynt. Skrifvelse, N:o 222. 101 Tab. N:o 7. Sundhels-hulle” ii/m.
Då mindre fatlig-underslöd, som icke motsvarar full försörjning, ullemnas, må det ankomma på Sockne-Nämnden alt låta uppteckna den behöfvandes tillliörigheter, för ali noggrannare kunna tillse, att tillgångar för framlida godtgörelse af understödet icke förskingras.- 16 Lagsamt Allm, Besv,- och Ekon,-Utskottens Betänkande} N:o 5, §.*13. Om afkastningen af fattigvården tillhörige fastigheter och capital, jemte inkomsten af Sterbhus-afgifler, böter, collecter, frivilliga gåfvor och andra sådane bidrag, icke äro för fattigvårds-behofvet tilliäcklige, skall, till fyllnad af bristen, först erläggas en afgift af högst Sex skil Lingar Banco för hvarje mantalsskrifven person, sorn fyllt 17 år; dock må undantag härutinnan bero af Sockne-Nämndens pröfning. Hvad derutöfver erfordras, fylles genom tillskott efter de grunder, som för sådane bidrag äro stadgade i Lagen om Socknestämmor och Sockne-Nämnder. §. 14. 1 Morn. I fråga om fattigvård anses i allmänhet en hvar tillhöra det samhälle, der han är antecknad i mantalslängd eller senast varit det; dock så, att vid flyttning från ett samhälle till annat, flyttningstiden skall hafva ingått, innan fattigvårds-ansvaret öfvergår från det samhälle, den flyttande förut tillhört. Minderåriga barn af ägta säng tillhöra fadrens, eller, om han är död, modrens manlalsskrifningsort, och oägta barn tillhöra den ort, moder tillhörer, utom i det fall, att fattigvårds-behof uppstår till följd, af moders död, då fattigvårds-behof för dem skall bekostas af det samhälle, moder tillhört vid barnets födsel. 3 Moni. För manskap af värfvade Armeen och Flottan, samt handtverkare och arbetare vid Kronans Varf och Verkstäder med lön på Stat, som endast till följd af tjenstgöringen manlalsskrifvas å tjenstgöringsorten, galle icke sådan skattskrifning lill rättelse i fattig vårds-frågor.
Dessutom brukas i vissa skogstrakter att handsåga bräder, på hvilket bruk Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Westerbottens län fästat särskild uppmärksamhet, såsom i icke ringa mån bidragande till skogarnes försvagande, hvarjemte denna tillverkning relativt utgör en större misshushållning med skogen än tillverkningen vid sågverken, emedan de handsågade bräderna blifva af sämre beskaffenhet och således stå lägre i pris, samt genom handsågningen ett vida mindre antal bräder erhålles af en timmerstock än vid sågverken. Den lifiigaste trädvarurörelsen synes bedrifvas i Calmar och Wermlands samt de 6 nordligaste länen. Det är icke möjligt att bestämma, i hvilken grad hvarje läns egna skogstillgångar deltagit i länets sågverksdrift och trädvaruhandel. Emellertid upplyses, att en del af de från Calmar län utskeppade trädvaror hemtas från skogar i angränsande trakter af Kronobergs län, att af det timmer, som vid sågverken i norra, mellersta och södra delarne af Wermland försågas, äfvensom af det, hvilket såsom bjelkar och blockar från detta läns hamnar utföres, kommer en betydlig del från skogar i Norge och Dalarne, hvaremot å andra sidan ganska mycket sågblockar utföras från Nordmarks härad till Norge, att öfver hälften af det virke, som frän Wester-Norrlands län utföres, kommer från Jemtlands och Westerbottens län, samt att en del af det virke, som på grund af sågverksprivilegier utsynas å kronomarkerne i Norrbottens län, går till sågverk belägna i Westerbottens län. Af Jemtlands och Herjedalens från Östersjön och stapelort aflägsna läge är en gifven följd, att största delen af det i dessa landskap afverkade timret flottas, utan att förut försågas, ner till de i Wester-Norrlands och Gefleborgs län belägna sågverken, hvarefter det ingår i dessa båda läns export. Hvad sjelfva skeppningen frän de särskilda länen af de vigtigaste trädvaru-artiklarne, plankor och bräder, beträffar, uppgifves densamma hafva under åren 1856—1860 utgjort i:
Staten icke skulle utan alltför betungande vilkor kunna upplåna de för stambanornas fullbordande nödiga kapitaler eller bestrida do föl en sådan upplåning erforderliga kapitaloch ränte inbetalningar. Beträffande dervid först frågan om den afkastning de redan färdiga stambanorna hittills lemnat, hafva motionärerne, genom utdrag dels ur trafikstyrelsens underdåniga berättelser, dels ur de i officiela tidningen för sistlidet år införda summariska redogörelser öfver trafiken, sökt ådagalägga, att do färdigbyggda vestra och södra stambanorna redan nu icke blott gåfve en inkomst, tillräcklig att bestrida banornas och trafikmaterielens underhåll, utan ock derutöfver lemnade ett betydligt öfverskott, hvilket lofvade att inom en icke aflägsen framtid blifva tillräckligt att betäcka ränta och amortering af banornas anläggningskostnad. Inkomster och utgifter samt behållning af trafiken hade, enligt dessa utgifter, utgjort: Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 3 Summa för alla de trafikerade bandelarne. För hvarje mil af de trafikerade bandelarne. Inkomst. Utgift. i Öfverskott. Inkomst. Utgift. Öfverskott. / Öfverskottets förhållande till anläggnings-kapitalet, beräknadt till 77*2,332 R:dr 51 öre för hvarje mil. Om nu redan under första året, sedan vestra och södra stambanorna blifvit förenade, ett så vackert resultat vunnits, att dessa banor lemnade nära 3 procent på anläggningskostnaden, borde ett sådant förhållande, enligt motionärernes förmenande, utgöra giltigt skäl att skyndsamt fullborda östra stambanan och dymedelst tillgodogöra Staten den högst betydliga inkomst, som måste uppstå genom en jernvägsanläggning, hvilken icke allenast med 10 mil skulle förkorta den nuvarande jernvägslängden mellan Stockholm och Malmö, utan derjemte komme att framlöpa genom en af rikets bördigaste provinser med en redan nu högtuppdrifven industri såväl i landtbruk som bergshandtering och fabriker af mångfaldig art.
Majit till begrafningsplats redan upplåtna, men dertill otjenliga marken matte, för att genom trädplanteringar förskönas, fä af församlingarne fortfarande bibehållas mot skyldighet för dem att från ytterligare förstöring vårda de återstående minnesmärkena efter efvanberörda kloster och slott; öfver hvilken ansökning Kammar-kollegium, sedan såväl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Södermanlands län jemte Kronofogden och Häradsskrifvare!! i orten, sorn äfven Konsistorium i Strengnäs stift blifvit hörda, i underdånighet afgifvit införd rädt utlåtande: och har Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med hvad beinälde vederbörande tillstyrkt, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att för deras del medgifva, att ofvan om förm alda jordrymd, utgörande 11 qvadratrefvar 84 stänger, af Eskilstuna kungsladugårds mark, mätte mot afgäld enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, åt nämnda församlingar till utvidgande af deras begrafningsplats lör alltid upplåtas, med rättighet för dem att den för enahanda ändamål genom nådiga Brefvet den 29 September 1854 beviljande jordafsöndring derjemte förfarande bibehålla, under vilkor dels att å densamma verkställa trädplantering, dels ock att behörigen vårda berörda derå befintliga minnesmärken. Stats-Utskottet. som i följd af remiss från samtliga Riks-Ständen, förehaft detta ärende till behandling och dervid tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar, jemte karta, får tillstyrka, att Kongl. Majits förevarande nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall. Stockholm den 19 Oktober 1863. JVp' IM Auk. till Exp.-Utsk. den 10 Okt. 1863, kl. 1 e. m.
Då synes mig kontrollerna blifva ganska lätta. Beträffande äler den här yttrade åsigten, alt Staten skulle beträda en ny bana genom beviljande af delta anslag, synes mig talaren häruti icke hafva rätt. Slaten har redan beträflt denna bana. Den utdelar ganska betydliga pensioner, icke blott till enkor och barn, utan äfven lill andra personer. Således tror jag den saken äfven i detta fall låter försvara sig. Jag anhåller om återrerniss. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag vill icke be strida, ulan tvertom gerna medgifva att stiftaren haft ädla afsigter med ifrågavande institut, äfvensom att han må derföre vara förtjent af stor utmärkelse; men jag tror äfven, att regeringen eger medel att kunna tilldela stiftaren en sådan utmärkelse, derest han icke redan deraf kommit i åtnjutande. Beträder man emellertid den banan att bevilja understöd åt sådana stiftelser, så kan man, enl. mill omdöme, icke beräkna, hvartill sådant i framtiden kan leda, ty, långt ifrån alt förekomma brott och minska utgifterne för fängvården, kan det möjligen verka till motsatsen. Som ledamot i Fångvårdsstyrelsen har jag uttalat den åsigt, som jag ännu vid håller, nemi. att det icke är principenligt, utan motsatsen, ali Staten upmuntrar oell underhåller institut för vanvårdade barn. Sjelfva benämningen, alt dessa institut äro för vanvårdade barn, lillkännagifver, att det är vådligt att komma in på denna bana, ty det fordras, alt barnen skola vara vanvårdade, för alt kunna intagas i dessa inrättningar, och detta, kan ju blifva en upmuntran för föräldrar, som vilja befrias från omsorgen om barnens underhåll, att låta dem beträda brottets väg. Exempel saknas också icke, att bär i luifvudstaden, hvarest en sådan anstalt finnes, mödrar förevisat intyg om behof af understöd för sina barn och begärt alt de å inrättningen mätte intagas, men då barnen icke stulit eller visat annan vanart, hafva de icke kunnat der vinna inträde.
Jag instämmer fullkomligen med Grefve Mörner deruti, att förevarande ämne är afen stor omfattning samt anhåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på tvenne omständigheter eller missbruk vid Fattigvården; den ena att närmaste Slägtingar understundom på hvarjehanda Den ^4 Februarii. 637 sätt beröfva en Person sin Egendom och sedan basta samma Person på någon Församling, eburu det borde vara nödvändigt att Slägtingar framför andra vore piigtige att underhålla deras anförvandter, samt den andra omständigheten, att sedan ett Tjenstehjon flyttat ifrån en Församling, men hållit sig undan Mantals-skrifningarne på andra ställen, återkommer sluteligen detta Tjenstehjon till förstnämnde Församling och faller den samma till last, ehuru det icke på många år derstädes uppehållit sig. Jag anlrålier således, lika med Grefve Mörner, att Utskottet måtte å nyo företaga detta ämne till en omständlig pröfning. Grefve Mörner: Jag medgifver alltför gerna rigtigheten af Herr Landshöfdingen af Brinkmans anmärkning, att, i följe af 1810 års Urtima Riksdags beslut, en Comité" blifvit nedsatt, som skulle utarbeta ett Förslag för Allmänna Fattigvården i Riket, och det är alldeles sannt, att det ämne, hvarom jag väckt fråga, ingår äfven uti föremålen för denna Comité^ befattning. Men som jag tillika har mig bekant, att denna Comité, i anledning af ännu felande uppgifter och underrättelser, icke kunnat hinna långt med sitt arbete, och jag tror att under tiden åtskilliga händelser närmare ådagalagt behofvet af mera utförliga och till vår tid närmare lämpade Stadganden, än de som uti 1788 års Kongl. Bref innehållas, kan jag icke undgå önska,' att Rikets Ständer, i följe af den samlade nu kunna äga, ville uppge de allmänna grun - 6o8 Den ^4 Februarii. der, de anse vara de tjenligaste för bestämmandet af Församlingarnes och Enskiltas inbördes rättigheter och skyldigheter vid in-och utflyttningar samt behofvet af skydd och uppehälle.
N:o 289.J S. A. K. 1 sammanhang med afgifvet förslag till reglering af utgifterna under riksstatens fjerde hufvudtitel, har E. K. M:t uti Dess aflåtna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof, funnit sig föranlåten att, utom de till landtförsvarets ständiga behof hänförliga anslag, af Rikets Ständer äska för åtskilliga uppgifna och här nedan omnämnda föremål ett sammanräknadt belopp af 980,000 R:dr, att under 3:ne år utgå ined en tredjedel årligen, och få Rikets Ständer, i anledning häraf följande beslut i underdånighet anmäla. l:o. Till anskaffning af Redskaps-, rid-, stalloch anspanns-persedlar för 12-pundiga och 24-pundiga fältbatterierna, för hvilka sådana ännu saknas, har E. K. M:t begärt afräkningsvis 48,000 R:dr, sedan vid uppgörande af underdånigt förslag öfver Krigs-kollegii artilleri-afdelnings extra statsmedels behof för åren 1851, 1852 och 1853, Generallalttygmästare-embetet föreslagit, att, för 3:ne 12-pundiga och 2:ne 24-pundiga batterier, hvilka ännu icke erhållit nya utredningspersedlar, måtte af Rikets Ständer äskas 109,971 R:dr 16 sk. Ehuru, med hänsigt till ifrågavarande persedlars beskaffenhet, det torde synas, som med anskalfandet af desamma kunde, utan våda, någon tid anstå, anse Ea;pnditions-Ut skottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 175. dock Rikets Ständer, att ett uppskof dermed till ett möjligen skeende krigsutbrott skulle kunna medföra alltför stora olägenheter för staten, samt att följaktligen dessa för artilleriets tjenstbarhet erforderliga utredningspersedlar böra under fredens lugn småningom anskaffas.