Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle då visserligen hafva inträffat, alt ett Stånd icke fått hela sitt beslut uti skrifvelsen inrymdt, men sådant inträffar ju uti flera andra fall och det Stånd, som icke fått hela sin mening uti den afgående skrifvelsen uttryckt, måste nöja sig med att densamma uti hufvudsaken öfverensstämmer med Ståndets beslut. Således anser jag, alt R. o. Ad. borde förklara, det saken är genom 3 Stånds sammanstämmande beslut afgjord och meddela Utsk. detta förkla - 320 Den 20 Augusd'. rande såsom en underrättelse; men skulle R. o. Ad. finna Utsk:s framställning i det nu förevar, mern. vara sådan, alt något definitivt beslut i anledn. deraf icke kan fattas, vill jag visst icke motsätta mig en åtetremiss, men som jag på det fiffigaste intresserar mig för sakens framgång oell ali Ståndens beslut matte föranleda till en verklig åtgärd, anser jag det vara lämpligast, alt R. o. Ad. förklarar, att en skrifvelse i hufvudsaken, såsom af 3:ne Stånd beslutad, bör afgå och att det accessorium, som ett Stånd beslutat bifoga denna skrifvelse men de andra Stånden ogillat, icke lägger något hinder i vägen för den underd. skrifvelsens aflåtande. Hr Brakel, Mauritz Gustaf: Frih. Palmstjerna har först anmärkt en oriktighet i reciten af detta mern., hvari säges, att R. o. Ad. samt BondeSt. bifallit Ekon.Ulsk:s utlät. N:o 131 i dess helhet. 1 sakens närvarande skick är detta visserligen en felaktighet, men orsaken dertill var den, alt Utsk., dä detta ärende afgjordes, icke hade kännedom om att R. o. Ad. frångått sitt engäng fattade beslut och antagit en från BorgareSt. i denna fråga afgången inbjudning.
417 vore stridande emot Svenska jordbrukets välförslådda interesse, enär derigenom hinder lades för en del kapitalers användande på denna landets hufvudnäring, har hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt om upphäfvande af nämnde stadgande; och då erfarenheten i de länder, der större rättigheter blifvit Judar medgifna, icke härutinnan lemnat fog till missnöje, samt det synes uppenbart, att de fördelar, hvilka, när Judarne först erhöllo tillåtelse att här i landet sig bosätta, för sladsmanna-näringarne påräknades af deras kapitaler, näringsflit och industriella verksamhet, icke mindre kunna väntas för den vigtiga jordbruksnäringen, om dessa trosbekännare lemnäs öppet att åt densamma egna sina tillgångar och förmåga, hafva Rikets Ständer funnit sig höra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, alt, med upphäfvande af första momentet i 2 § af Kongl. Förordningen den 30 Juni 1838, mosaiske trosbekännare, födde i Sverige eller utrikes ifrån inkomne och i riket bosatte samt af E. K. Maj:t till Svenske undersåter upptagne, måtte erhålla rättighet att, utan E. K. Maj:ts särskilda nådiga tillstånd, köpa och besitta last egendom å landet. Rikets Ständer framhärda etc. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 22 Sept. 1860. Med förbehåll godkändt hos Preste-Ståndel den 25 Godkändt hos Borgare-Ståndet den 26 Bonde-Ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående grunderna fölen förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning. (Allm. Resv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 61 och Utlåtande N;o 148.) 8. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig Skrifvelse af den 6 Juli 1857 inför E. K. Maj:t anmält de åsigler, hvilka hos Rikets Ständer gjort sig gällande Bih. till B. St. Skrifvelse
Majit afgifna berättelse i underdånighet förmält, hurusom, i afseende på förenämnde fråga om borgmästares och kommissions-landtmätares upptagande till delaktighet i peusions-im ättningen, hos fullmäktige i betraktande kommit den bekymmersamma ställning, hvari enskilda enkeoch pupillfonden sig nu befinner och hvilken vore sådan, att fonden icke, utan fortfarande betydliga bidrag, kunde fullgöra de densamma redan åliggande förbindelser till dem, som derpå, enligt hittills i gällande reglementen gifne försäkringar, ega lagliga anspråk; att ehuru de bidrag, som fullmäktige vid 1842 års sammanträde, efter uppgjorda beräkuingar, trott vara erforderliga för alt sätta pensions-inrättningen i tillfälle att, utan förlust, åtaga sig pensionering af ifrågavarande tjenstemän, jemte deras enkor och barn, blifvit af Rikets Ständer beviljade, hvarigenom kunde synas, som inrättningen icke skulle äfventyra någon förlust i följd af deras upptagande till delaktighet, det likväl icke kunnat undfalla fullmäktiges uppmärksamhet, hurusom beräkningar i ifrågavarande hänseende, såsom Åvilande endast på grunder, hvilka icke kunde med någon visshet antagas, egde ring» tillförlitlighet, hvadan icke eller sned någon säkerhet kunde afgöras, om de beviljade bidragen voro för de dermed afsedda ändamål tillfyllestgörande; samt att, då det ieke syn tes lämpligt att, Kongl. Majtt Nådiga Skrifvelse, N:o 72. 3 under det pensionsinrättningen lemnar sik ringa garanti för uppfyllandet af dess förbindelser, semi för närvarande vore händelsen, i densamma upptaga ett större antal nye delegare, hvilka således med alltför liten säkerhet skulle kunna påräkna att komma i åtnjutande af de fördelar, som derigenom utfästades, fullmäktige, för sin del, funnit, det borgmästarne och kommissionslandtmätaroe icke borde medgifvas delaktighet uti pensions-inrättningen på de vilkor, Rikets Ständer erbjudit.
Domstolen icke an« setts medföra rätt till betalning, har hos Rik. sens Ständer fräga blifwit wäckt om ett stad. gande, hvarigenom Manufakturisters och Hand. landes säkerhet ytterligare kunde betryggas. Dä Riksens Ständer ansett, att wäl icke blotta Räkningar, utan endast säranc som pä wcrkelig och ordentligen ford Bdk öfwer hwad utborgat och betaldt blifwit sig grunda, det »vitsord kan till. erkännas, som 17. Cap. 2. Z. Rättegängs Balk. medgisrver; äswen som, ett sädant »vitsord, en. ligt Kongl. Förordningen af den 28 Iunii 1798 L. §. icke kan äga rum, i afseende pä waror, som parti, wis utborgas pä tre eller flere mä> naders anständ med betalningen; men att hwad andra utborgade waror beträffar, hwar och en, som ordentlig Bok öfwer handel och köpenskap förer, bör äga den bewisningsrätt ofwan äberopade Lagens rum tillerkänner Manufacturister och Fabrikanter, hwilkas köpe-nfhandlingar, enligt sakens natur och Handels Vallens 1. Cap. 4. och 9. §. §. ofelbart under handel och köpenskap begri. pas, och hwaröswer, dä tillwerkningen är större, Bok nödwändigt mäste föras, hafwa, till förekom, mande af orätt tillämpning, Riksens Ständer ber skutat öfwer 17. Cap. 2. §. Rättegängs-Balken en sä lydande förklaring: "Att det witsord, hwil. ket enligt 17. Cap. 2. §. Rättegängs-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 28 Jun. 1798- §- 2. tillkommer ben som till bestyrkande af fordran för utborgade waror äberopar Böcker Den 11 October. 9Z öfwer handel och köpenskap, äfwen sträcker sig till waru. tillwerkare, hwilka öfwer sin rörelse Bok och Räkning behörigen hälla eller hälla läta.
Ad. nied att afhöra dem, emedan jag anser §:n principenligt ieke kunna få plats i denna lag; ty om ansvaret, som drabbar embetsmannen, hvilken felar mot den lag lian skall tillämpa, skall bestämmas uti ilen lagen han sålunda har alt tillämpa, så hör denna grundsats iakttagas, ieke blott uti denna, utan äfven i alla andra lagar. Då sålunda t. ex. lagen stadgar det eller det straffet för tjufnad, så borde på samma ställe bestämmas det ansvar, hvartill kronobetjent, som på orätt sätt eftersöker stulet gods, gör sig förfallen o. s. v. Jag tillstyrker derföre alt denna § må utgå ur förevar, lag; men om Utsk. icke desto mindre bibehåller den, skall jag, i händelse jag är närvar, när betänk, återkommer, mot densamma framställa de anmärkntr, hvartill den gifver anledning. Gr. Frölich, David: I anledn. af förevar, betänk, anhåller jag att få göra en och annan erinran, dels för egen räkning, eller riktade duecle emot betänk., och dels till besvarande af H. Ex. Hr Gr. Posses mot betänk, redan afgifna anmärknir. Uti 1 §:n har Hr Grefven önskat, att ordet ''offentligen” mätte utgå. Det exempel H. Ex. anfört derpå huruledes enskilda samlingar skulle kunna äga rum, vill jag icke till möjligheten bestrida; men huru c[ vali (i ca - tionen alt upplopp eller uppror skulle kunna igenfinnas uti en sådan samling på enskildt rum kan jag för min del icke inse; och tror jag fördenskull, alt den förutsättning, på grund hvaraf talaren önskat det omnämnda ordets borttagande, icke är af den beskaffenhet att förtjena så mycket afseende, som fastmera å andra sidan den omständigheten bör öfvervägas, att, om delta ord borttages, enskilda samlingar eller sammankomster för enskilda angelägenheter orättvisligen skulle kunna upplagas i cathegori med sammankomster i upproriska afsigter. Icke mindre Gr.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om den mening, som Hr Lagerhjelm nu framställt, blifvit under discussionen anförd, skulle i Hr Landtnäs tanke intet hinder mött för R. o. Ad. att kunna, jemte det beslut, som redan blifvit fattadt, eller afslag å betänk, i sin helhet, antaga Utskts förslag i den del, hvarom Hr Lagerhjelm talat; men då detta icke skett, hemställde Hr Landtm, till Hr Lagerhjelm sjelf, om han icke fann att det var emot formen att nu, sedan öfverläggningen vore fulländad, till pröfning underställa Ståndet ett förslag, som icke under discussionen vore framstäldt. Hr La gerhjelm: Jag vill ej yrka en sådan propos., så framt ej någon annan ledamot finner skäl derför och anser den formenlig och har således intet vidare att tillägga. Å - Den 10 Februari f m. Ånyo föredrogs Statssamt Alim. Besvärsoell Ekon - Ulsklns den 2) sistl. Januari och den 6 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 128, i anleda, af återreruiss fi Ulsktns betänk. JN':o 5, ronde allin, stadganden och anslag till folkundervisningens befrämjande. R. o. Ad. beslöt att detta mål skulle punktvis pröfvas, och alt Ulsktns vid utlåt. Nto 128 fogade förslag dervid skulle tjena till grund lör föredragningen. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: O111 nu denna författning, sådan den har blifvit föreslagen, skulle antagas, sä får jag fasta R. o. Adts uppmärksamhet på Utsktns yttrande i inom. nast framför den 1 §:n, d*r det står: "Skulle å en eller annan ort särskilda hinder möta för tillämpningen af de stadganden, som i nedanstående förslag linnas utsatta, ina dessa hinder pröfvas af vederbör, embetsmyndigheter, som äga att efter desammas beska Ilen het medgifva de undantag från de gifna föreskrifterna, som äro af omständigheterna påkallade.’’
Ståndet yrkadt, dels att nedsättning äfven måtte ega rum för fabriksegare i Stockholm, och dels att dylika nedsättningar måtte komma icke allenast Stockholm, utan äfven Rikets öfrige städer tillgodo. Vidkommande först Herr Hjertås motion om nedsättning från 5 till 3 procent af bevillningen för handel och rörelse m. m. samt de till stöd härför åberopade ofvan upptagna skäl; så, enär den anförda omständigheten, att de skattdragande äro med dryga kommunalafgifter betungade, så mycket mindre lärer böra inverka pä bestämmandet af de afgifter, hvilka för borgerlig näring skola till staten utgöras, som afgifter af förstnämnde beskaffenhet åligga alla skattskyldige medborgare, äfven dem på landet; då icke heller, såsom motionären förutsatt, bevillningens nedsättande innebär någon garanti för riktigare taxeringsuppgifter, eller det skäligen får antagas, att de edsvurne taxeringsmännen låta sina enskilda åsigter om lämpligheten af Bevillnings-Förordningens föreskrifter inverka Bevillning^- Utskottets Betänkande, A.-o 4.
En de! tjenstemän, nemi. de vid Tullverket anställde, hvilka, i och försina tjenster anses vara mera än andra blottställda tili lif och helsa, äro, då de under tjenstens utöfning blifva på sådant sätt skadade, tillerkände enahanda pensionsrätt, sorn ifall de genom ålderdomssvaghet blifvit till tjenstens bestridande Den 4 Mars c. m. 63 oförmögne. — Deremot finnes det en annan class af tjenstemän, nemi. de vid Rikets correct:s-inrättningar samt vid fångvården i allmänhet befattning ägande, hvilka, ehuru deras beställningar äro lika, om ej mera ansvarsfulla, än många andia embeten och tjenster, samt säkerligen förknippade med större vådor och äfventyr både för helsa oell lif, än de flesta civila befattningar, likväl äro helt och hållet beréfvade så val hoppet att, i likhet med andra tjenstemän, vid en framskriden ålderdom blifva öfverflyttade på allmänna indragningsstaten, som äfven från rättigheten att erhålla delaktighet uti civilstatens pensions-inrältning för tjenstemän samt deras enkor och barn.
N:o 17, de i Brandslod eller B^andförsäkrings-föreningar, samt, med öfvertygelse , att en tvångslag i detta afseende icke ,bör kunna ålägga landet större förbindelser än Städerne, föreslagit , att den för innehafvare af Kronoskatteoch Frälse-jord stadgade ovillkorliga skyldighet att Brandstod gifva måtte upphöra, och det på hvar och en hemmansegares eget godtfinnande få ankomma att skilja sig från den genom Lagen anbefallda Brandstods-föreningen, eller dervid förblifva; dock att tvånget till Brandstads erläggande borde fortfara -för dem, sorn tillgodonjutit Brandstod , intill dess de kunna bevisligen styrka, att de i Brandskade-ersättning så mycket utgifvit, som de sjelfve i enahanda afseende uppburit; och från det Vdllofl. BorgcireStåndet: Ett af Herr Santesson till Ståndet ingifyet Memorial, deruti han , efter motiverade' framställningar af Landtfondens i Allmänna Brandförsäkringsverket lutande till undergång, samt af nödvändigheten att, i följd der. af, tillvägabringa en eller flera •föreningar eller inrättningar för Abyggnaders å landet försäkrande mot eld och brand, föreslagit, att den, genom Kongl. Förordningen den i5 Junii 18 18, beviljade frikännelse från deltagande i Brandstods-föreningar å Landet för Lag-samtAllm. Besv. o,Otc, Ut st. Uti. N:0 17. u dem, som ingått i Allmänna Brandförsäkringsverket , måtte hädanefter utsträckas till alla dem , som lorena sig om och ingå uti någon ny Brandförsäkringseller Brandstodsanstalt för större eller mindre district; hemställandes Motionairen, i sammanhang härmed , det Rikets Högloft. Ständer ville hos Kongl. Majit frambära den underdåniga anhållan, att, derest icke Allmänna BrandförsäkringsVerkets Landtfondsdelegare snart öfverenskomma om befästande af denna fonds solidité, Kongl. Maj:t i Nåder täcktes på allt sätt uppmuntra nya Föreningar och Inrättningar för ifrågavarande nyttiga ändamål.
Få månader innan bröllop skulle stå, afklippte ett slaganfall den älskades lifstråd. Det gick så hastigt, att hon ej ens hann skynda till dödsbädden för att mottaga hans afskedsord. Men det var längesedan nu, och tiden läker ju alla sår, säges det. Dock, det finns sår, efter hvilka man bär ärr för hela lifvet. Men var hon då olycklig nu? Ja, om lyckan bestode endast i detta, att blifva älskad, då måste IDUN hon medgifva, att bra litet föll på hennes lott numera. Leendet återkom på hennes läppar, men det fick en anstrykning af bitterhet, då hon tänkte på alla de patienter, som försäkrat henne om sin eviga tacksamhet och som nu endast mindes henne i förening med begreppen sjukdom och lasarett. Men var det då icke lycka hon kände, när hon såg ett stackars fattighjon, som kommit till sjukhuset i ett nästan vämjeligt smutsigt tillstånd, efter ett varmt bad sträcka de gamla stela lemmarna i den mjuka bädden och luta ett nästan oigenkänligt ansikte mot fjäderkudden? Var det inte lycka hon kände, när det någon gång förunnades henne att lindra plågor, när hon sittande vid sjukbädden hörde hur jämmerropen aftogo och såg hur en stilla sömn skänkte ro åt utpinade nerver. Eller var det inte lycka, denna öfversvallande känsla af fröjd, som tvang henne att kyssa de små barnaläppar, som jollrat sitt » tack, syster Lena ». Jo, Anna hade rätt. Hon var lycklig och begärde ej mer. Men man ropade henne. En ny patient hade anländt och måste omhändertagas. Hastigt slet hon sig lös från sina tankar, stängde fönstret och återvände till sina plikter. Det blef mycket att göra denna eftermiddag. Sår måste förbindas, omslag läggas och medecin utdelas. De sjuka tycktes också hafva föresatt sig att vara mer än vanligt tröttsamma; den ena efter den andra hade en önskan eller ett klagomål att anföra. Också kunde syster Helena endast svara med en skakning på hufvudet, när Anna tecknade åt henne att komma och sätta sig bredvid henne. Ändtligen var allt ordnadt till natten. Syster Helena hade satt sig bredvid den lilla fyra-åringens bädd för att efter sin vana läsa några rader ur bibeln för de sjuka innan de insomnade.
Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 16 dennes på bordet lagde Betänk :n: JM 99, i anledn. af väckt motion om allmänna begrafningsplatsers begagnande för dem, hvilka i farsot aflidet; och JM 100, i anledn. af väckt motion om beviljande af stapelrätt åt staden Sölvitsborg. Slutligen föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå flere ledamöters begäran, Lag-, samt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 17 dennes e. m. på bordet lagde Betänk:n: JM 1, i anledn. af väckte motioner, ang:de dels ändring af gällande stadganden, i fråga om skyldighet, att bygga och underhålla vägar och broar, samt dels rättighet lill erhållande af tjenligt väglagningsämne å andras egor; JM 2, i anledn. af väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet d. 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af ”matlag” eller ”rök”; samt JM 3, i anledn. af väckt fråga om förändring i föreskriften, rör:de Prestval - Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt, vid Talmännens sednaste sammanträde, förevarit fråga om lämpligaste dagen för RiksSt:n, att samtidigt företaga till afgörande StalsUtsk:s utlåt:n N:ris 150, 151, 152, 158, 159 och 160, ang:de anslag tillhörande extra ordin. Statsregleringen, samt att Tal männen dervid öfverenskommit, att dertill föreslå d. 29 dennes; hvadan Hr Gr. o. Landtm, nu finge hemställa, att nämnde Utlåtm icke må å föredragms-listan uptagas Den 22 Juni. 413 före närande dag, samt att dä StatsUtsk:s Utlåt. JM 150, må främst å listan upföras; hvilket bifölls.
Af handlingar, som funnos vid motionen fogade, inhemtades, att sedan, med anledning af de i motionen angifna förhållanden, Nysätra församling ansett nödigt att erhålla en särskild skola för omförmälda rotar, hvilka utgjorde en tredjedel af socknen med en folkmängd af 290 personer, samt beslutat att för ändamålet söka erhålla torplägenheten Ängstorp, så hade församlingen å sockenstämma den 28 December sistlidet år genom enhälligt beslut förbundit sig att, i händelse lägenheten kunde till skollärareboställe varda upplåten, ej allenast derå uppföra och för all framtid underhålla erforderligt skolhus, samt förse den blifvande skolmästaren med behöfliga boningshus, utan äfven, derest torpets afkastning skulle befinnas otillräcklig för dennes utkomst, årligen lemna ett sådant tillskott, att han befriades från allt bekymmer för en anständig bergning; — att, enligt hvad ett af nuvarande arrendatorn af Ryda kungsgård, J. E. Kumlin, den 22 nyssnämnda månad utgifvet intyg gåfve vid handen, torpens antal vid kungsgården i så måtto öfverstege behofvet af dagsverken för gården, att 13 torp under längre tid varit och fortfarande äro till innehafvarne upplåtne hufvudsakligen emot spanmålsarrende till belopp af omkring 100 tunnor; samt att för Ängstorp erlades 3 tunnor 3 kappar råg, 3 tunnor 3 kappar korn och 2 tunnor hafra äfvensom utgjordes 10 mansoch 10 qvinnsdagsverken under skördetiden samt till en summa af 24 R:dr 75 öre värderade diverse körslor och spånad. Vid föregående tillfällen, då understöd blifvit begärdt för folkskolorna, hafva Ri - 4 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 102. kets Ständer i allmänhet uttalat den grundsats, att skollokalers bekostande helt och hållet äfvensom folkskolelärares aflöning åtminstone till större delen böra utgöra kommunernas åligganden samt att för sistnämnda ändamål, äfvensom för skoleväsendets utveckling och förbättring, bidrag af kontanta medel må under vissa vilkor kommunerna beviljas.
shitbokstäf P Å HANS 2) TVÅ BIFLODER ETT MINDRE, Logogryfen: Maskros; mossa, m a r k, o m a k, sams, kossa, k o m, s o m, mask, sork, o m, sko, kors, ok, a r m, k a m, o, orka, ro, Orsa, Mora, mas, as, ark, kosa, rak, moras, ros, osams, s m a k, m o r, oss, skam, ass, karm, or, ram, kras, mak, o r m, a s k, arom, sam, os, rom, kram, kar. Charaäen: BILDA STATSMAN LYDLAND, LÖSNINGAR. Ifyllningsgålan: Tekopp — Grädde. Knglar. K y m e n ä. Osvald. Period. ÄRO: 1) ETT SLAGS ENGELSKT LÄNDSK BÄSKT, S O M SÖTT. 2 U — ÄFVEN HVILKA LÄSTA UPPIFRÅN NEDÅT, ALMANACKA, SLIK M A N HAR. 3 A — SIFFRORUTBYTAS Begynnelsebokstäfverna LÄR SKADA EN PRINSESSA A — (1) BILDA N A M - DROTTNING. SÅSOM 1 11 111 FET FARA — TAG 5 S O M ÄR KÄNNER I HVARS SKÖTE OFTA RYMDES SÅ TRÄDARE, NET VÅRA DA ' R. PRYDER PERSI NÅGONTING R E B U S. K O M M A FRAM. KNAPPT 3) HUSHÅLLET ANVÄNDT Ä M N E, MOT Lea. HUR DET SIG M Å UPPENBARA, OCH — VÄL ÄR DET. L I K V Ä L ÄR SKAM. HVEM 4) STAD I SLUT1) STAD I PREUSHUFVUDPRYDNAD, B O KSTAFSF Y RKANT.
Hvart vill jag väl flykten ta, Om han, som bjöd det, ej från döden räddar mig? Säg derför ej, att icke detta rätt är gjordt. Säg, att för oss, som gjorde, det ej lycksamt var. De hvilkas äktenskap på jorden väl består, 595 Ha sälla dar; för dem, som dock påtok det går Båd' inom hus och utom allt slem ände får. KHOREN. Städs qvinnorna tillhinders voro skapade I sina männers öden, till ofärd blott. TYNDAREUS. Då du är trotsig, och ej viker för mitt tal, 600 Och svarar uppå sådant sätt, som sårar mig, Dessmer du retar mig, att yrka på din död, Som till behagligt tidsfördrif jag göra vill, Då jag hitkommit, för att smycka dottrens graf. Jag nu till de Argeiers folkförsamling går, 605 Och villig, ej ovillig staten eggar jag, Att stena dig, och stena systren din ihjäl. Hon mellertid långt mer än du sin död förtjent, Hon som dig retat mot er mor, i öronen Dig sändande fiendtelig uppmaning städs, 610 Berättande hvad hon om Agamemnon drömmt, Samt hurusom Aigisthos' brott förhatligt var För underjordens gudar, äfven här olideligt! Tilldess hon tände huset an med eldlös eld. (till Menelaos.) O Menelaos, dig jag säger, och så gör också 615 Om dig min fiendskap, min slägtskap något är, Så sätt dig ej emot hans död, mot gudarna, Men tillåt, att han stenas må af medborgsmän; I annat fall beträd ej nånsin Spartas jord! Sen du allt detta hört, gudlösa vänner ej 620 Utkora, stötande rättsinnta från dig bort, (till sina män,) Nu bringen oss från denna borg, J tjenare! ORESTES (till Tyndareus.) Gå du, att utan afbrott detta tal från oss Till denne gånge, för din ålderdom forskont! (till Menelaos.) Hvart, Menelaos, styr du kosan i begrundalag nu, 625 Dubbelt bekymmers dubbla vägar vandrande?
Föredrogs etk Protocolls-Utdrag af denna dag frän det Wällofl. Borgare-Ständet, hwaruti förmäles at, wid justering af Expeditions-Utffottets project till underdånig skrifwelse angäenve Salpeter tillwerkningen, Ständet förklarat, att det ej wille frångå fitk meddelra bifall till Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Ukfkottets först afgifne Betänkande i ämnet, men art det ansäge detta bifall såsom en concesiion i Ståndets privilegier, och att denna concesiion ej kunde sträckas utöfwer det af Ständet gjorde begifwande, hwartill Expeditions, Utskottet dock tagit sig anledning af de öfrige Eländens godkännande utaf Oeconomiä-Ulskoktets sista ullätande; i anseende hwartill, Ständet ej kunde antaga det insände projectet, uran flullö anmoda Expedilions-Ulskottet att skrifwelsen till Kongl, Majtt i öfwerensstämmelse med Skändets bestui förändra: deruti respective med-Ständen skulle inbjudas art sig förena. Lades pä bordet. Justerades följande: Utdrag af Protokollet, hältet hos Högloft Ridderskapet ^och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den i Z Augusti 1812. S. D. Sedan Bewillnings-Utffotter genom ProlocollsUtdrag, hos Riksens Ständer sig förfrägat i afseende pä Riksens Ständers i sammanhang med Bewitlningen fattade beslut, art marke gangs - 744 Den 15 Augusti. gängssäktningarn: borde af Herrar Landshöfdingarne till Riksens Ständers Justitia - Ombudsman ärligen insändas/ hwilken borde i wänlig wäg deri söka möjeligeu nödig ändring, bestöt Högloft.