Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederströms förhastade anmärkning genom detta mitt sista skäl helt och hållet vederlagd. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att emot Consl.Utskts meni. vore anmärkt, att förändringen, om Hr Landtm, rätt fattat Frih. Rehbinders mening, vore onyttig; af Hr Cederschjöld vore anmärkt, att förändringen af Reg.Ftns 22 § borde omfatta äfven de bestämmelser, som angå antalet af ledamöter, hvilka fordras för att Högsta Domstolen skall vara domför. Hvad det sista förslaget anginge, så behagade R. o. Ad. finna, att, då det af Const.Utsk. afgifna förslag endast omfattade de uti 17., 22 och 106 §§:na Pieg.Fm förekommande bestämmelser, ang:de antalet af frälse och ofrälse ledamöter i Högsta Domstolen, Hr Cederschjölds framställda anmärkning måste förfalla. Hr Landtm, finge nu framställa propos. å Frih. Rehbinders anmärkning; antoges ej den såsom Ståndets gemensamma tanke, lomme förslaget att blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, Fiih. Cederström, Thure: Då de fleste talare, som här yttrat sig, yttrat sig för bifall till Const.Utskls mern. el - iS Den i Juni. ler dess gillande, så lior jag det rätta vara, ali propos. derom först frainställes. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, i anledning af Frih. Cederströms nu framställda anmiirkn., att R. o. Ad. under denna riksdag aldrig någonsin hegart eller ansett att propos. till bifall eller godkännande af Const.Utsk:s afgifna förslag till grundlagsförändring borde framställas förr än R. o. Ad. afslagit de anmärkn.-r, som blifvit framställda i afsigt att blifva Ståndets gemensamma tankar, och det af det skälet, att om R. o. Ad. på en propos. om godkännande svarade nej, men sedan icke kunde förena sig om någon gemensam tanke såsom anmärkning mot förslaget, uppkomma ett förhållande, som icke borde kunna uppkomma.
Då Utskottet alltså nu får tillstyrka vidtagandet af en så beskaffad anstalt, som här ofvan är nämnd, får ock Utskottet föreslå följande, till iakttagande dervid nödige, omständigheter, nemligen: att beskaffenheten af de märken böra fastställas, med hvilka de personer, som för andra eller flere resor föröfvad stöld blifvit straffade, böra förses: att samma märken så åsättas, att någon serskilt lidelse deraf icke tillskyndas den brottslige, såsom till exempel, i likhet med det af Sjömän vanligen brukade sätt till utmärkande deraf att de på utrikes sjöresor varit stadde: att desse märken tydligen utvisa huru många gånger personen för tjufnad varit straffad, om stölderne skett med eller utan inbrott, samt otn kortare eller längre tids fästningseller spinnhus-arbete blifvit personen ådömdt: och att något eller någre visse ställen på kroppen bestämmes, der märket skall åsättas, hvarest det icke genast kan af hvar och en skönjas. I sammanhang härmed torde, efter Utskottets tanka, det jemväl blifva nödigt, att de personer, som redan äro för flere resor föröfvade stölder dömde till längre eller kortare tids Fästningseller Spinnhus-arbete, och det samma nu undergå, må på lika sätt varda märkte; hvarvid dock, i händelse Utskottets ofvannämnda förslag om skärpning i straffet för Lag Utskottets BetHnkanden. 219 itererade tjufnader gillas, det blifver oumgängeligt, att stadgandet därom dem behörigen och tydeligen kungöres.
De Svenske aflsegge Eed for Sverrigs Riges Stsender. Holdes ei Storthing eller Rigsdag paa den Tid, nedlsegges Eeden skriftlig i Statsraadet, og gjentages siden paa naes te Storthing eller Rigsdag. § 10. Bestyrelsen af den umyndige Konges Opdragelse fastssettes paa den i 8:de § foreskrevne Maade. Det bör vsere en ufravigelig Regel, at den umyndige Konge gives tilstraekkelig Underviisning i det Norske Sprog. § Il Er den mandlige Kongestaname uddöd, og ingen Thronfölger udkaaret, da skal en ny Kongeset vselges paa den i 3:die § foreskrevne Maade. § 12. Da de Bestemmelser, som i denne Rigsact indeholdes, deels ere Gjentagelser af Kongeriget Norges Grundlov, deels Tillseg til samme, grundede paa den til dette Storthing i Grundloven dertil givne Bemyndigelse, saa skulle de, i Henseende til Norge, havé og beholde den samme Kraft, som dette Riges Grundlov, og ikke kunne forandres uden paa den i sammes 112:te § foreskrevne Maade. Til ydermere Vished om, at vi alt dette saaledes havé for godt befundet og besluttet, havé vi Norges Riges Storthing og vi samtlige Sverrigs Riges Stsender stadfsestet og bekrseftet denne Rigsact med vore Underskrifter og vore Segl; hvilket skeede i Christiania den Dag i Juli, og i Stockholm den Dag i samme Maaned Aar efter Christi Byrd Eet Tusind Otte Hundrede og Femtén. Conform med Storthingets Protocol testerer Christie, p. t. President. Weidemann, p. t. Secretair. Bilaga till Mern.
Fyra hundrade åttationio tusende "sju hundrade sjutiofyra Riksdaler aderton ”Skilling tre runst.” ”Derjemte håfve Vi beslutit, att allt hvad , ”så väl på Allmänna IndragningsStaten, sedan ”törst redan derpå anordnade eller framdfi”les till bifallande anslag blifvit besörjda , ”sorn på de Åtta första HufvudTitlarna kan ”besparas, må till ett belopp af ett hundrade ”tusende R.'dr årligen, men icke derutöfver, ”utgöra en Nionde HufvudTitel, ämnad för ”Jordbrukets, Handelns och Näringarnes upp”hjelpande och underhåll, med det vilkor, att ”deraf inga Pensioner må utbetalas, eller sär. ”skilda summor deraf till sådana föremål be”gagnas, hvilka ej med Jordbruk, Handel och ”Näringar äga gemenskap; börandes dock, in”nan denna Stat formeras, framför allt annat ”utgå de medel, som fordras till den för Em”betsoch Tjenstemän beslutna löningstillök”ning, och kommer allt hvad sedermera utöfver ”de anslagna ioo,coo R:dr uti besparingar inflyter, att användas till afbetalning å Rikets gäld.” Häraf finnes, att den åt Konungen öfver-' låtna rättighet att disponera besparingarna , så väl på de 8 HufvudTitlarna som IndragningsStaten, var i högsta måtto inskränkt; ty först skulle af IndragningsStaten, innan någon besparing ägde rum, derpå redan gjorda ad - Den 19 Juni. 4i 5 slag, hvaribland löntillökning för Embetsman namnes, besörjas; derefter skulle 100,000 R:dr för Jordbruk, Handel och Näringar afsättas , under rubrik af Nionde HufvudTiteln; allt hvad derutöfver kunde besparas, skulle användas till Rikets gälds afbetalning. Dessutom var det kraftiga löibehåll gjordt, att inga pensioner eller särskilda summor till sådana föremål, som icke ägde gemenskap ined Jordbruk, Handel eller Näring, häraf matte utbetalas eller anvisas. Man finner således häraf* att Konungens rätt till dispositionen
December c. m. på bordet lagda motion, om förändring af 26 § i Kongl. Majjts den 22 December 1846 utfärdade Fabriksoch Handtverks-ordning; tillika med ett i anledning af denna motion nu afgifvet yttrande; Densammes den 30 sistlidne December e. m. på bordel lagda motion, om upphäf vande af förbudet emot handels anläggande på landsbyggden närmare än 3 mil ifrån stad; tillika med ett i anledning af denna motion nu afgifvet yttrande. Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåiande N:o 1, i anledning af väckta motioner angående enskilde persersoners assigneringsrätt å Rikets Ständers Bank. Ståndet ansåg de i detta Memorial omförmälda motioner tillhöra Banko-Utskottets behandling. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet nedanstående den 30 sistförllutne
Ljufva kärlekssnack! Ändtligen, ändtligen äro FRU STÅLBERG (reser sig lifligt. Gör en rörelse, som för att gå som störtar mot dörren). ut, men häjdar sig. Till Agda, Nej, mitt barn, nej, stanna inne. Vi göra dem Vet du, Elin, jag har en riktigt ledsam nyhet ingen tjänst genom att uppehålla dem ute i förstugan. Ring på mera varmt té. (Helge kommer genom dörren till vänster. Fru Stålberg springer emot honom och de omfamna hvar andra länge under tystnad. Brukspatron Stålberg kommer strax därefter samma väg. Agda springer hälsningar. Alla tala på en gång, så att endast ett sorl höres.) med ett glädjeskri i hans famn. Därefter ömsesidiga FRU STÅLBERG (drar Helge ett stycke bort från de andra). Låt mig se på dig riktigt, min älskade gosse. HELGE. sig, hvad jag haft mycket att göra. Det tror jag nog. Mamma kan knappast tänka FRU STÅLBERG. alltid brukade vara så lycklig, då du fick tillbringa någon tid i hemmet. HELGE. jag har en nyhet att meddela eder, och jag är inte utan oro för hur mamma skall upptaga den. af rummet) AGDA (ropar från andra sidan Har du en nyhet att meddela oss? Då hade jag FRU STÅLBERG (häftigt). Helge, säg, hvad är det? HELGE. Agda har redan sagt det. SVEN och ELIN. Förlofvad! Glad är jag visst, min älskade mamma. Men Du ser inte glad ut, mitt kära barn. Du, som Hvad du magrat! bestämdt rätt, du är förlofvad! AGDA. att ha en svägerska än en svåger! (Alla omringa Helge.) FRU STÅLBERG. Hvem är hon? HELGE (tar båda hennes händer). ensam i verlden. Vill min älskade mamma lofva mig att inrymma en plats åt henne i sitt hjärta bredvid mammas egna barn? FRU STÅLBERG. Helge, du kan vara viss på, att din hustru blir mig lika kär som mina egna döttrar. (Kämpande med Stackars barn, är hon faderoch moderlös! Ja, Hon är en faderoch moderlös flicka, som står Ack, så roligt! Det är bestämdt mycket roligare
Hospitals-hjonen bliswa derigenom säkrast i tillfälle art winna öfwertygeise om deras, i afseende pa kosthållningen, ägande rättigheter och att bestämma de klagomal, till hwilka de, i händelse af wederdörandes aswikclser fran tydeliga föreskrifter, kunna anse sig befogade. 2:0) Att Kongl. Seraphimer-Gillet anmodar 2:ne eller flere, antingen a orten eller nära derintill bosatte, för anseende och förtroende utmärkte män, att, sa ofta någon af dem för godt finner, Lazarettet eller Hospitalet besöka, uppdragande hwar och en af dem rättighet att göra sig underrättad huru Kongl. Seraphimer-Gillets föreskrifter, rörande matordning, ward, renhållning m. m., efterlefwas: att undersöka matförrådets beskaffenhet: att upptaga klagomål, ware sig ifrån Läkarens, Svfilvmannens, Sköterskornas, Lazarettseller Hospitals-hjonensida, samt ,emte eger yttrande om deras behörighet och beskaffenhet, tillika med hwad de i öfrigt kunnat finna anmarkningswärdt, deni till Kongl. Seraphimer-Gillet insända. Ändteligen att till Kongl. Seraphimer-Gillets bepröswande förestå sadane förändringar dem de anse nödiga eller nyttiga. För ej lang tid sedan war i Hufwudstaden inseendet öfwer FörsamlingarneS Fattig-anstaltergenom förtroende och derpå grundadt wal uppdraglt personer, hwilkas enda belöning war egen tillfredsställelse öfwer framgången af deras bemödande och en förtjent med wördnad och erkänsla blandad agtning, och erfarenheten stadgade begreppet om nyttan af denna anstalt.
Betänkande, öfver väckta motioner, om antagande af en mera fri assignerings-rätt enskilde emellan, än nu eger rum. Uti memorial, som Vallöf!. Borgare-Ståndet lill Lag-Utskottets belt, vidi ing öfyerl mnaf, har Herr Paul Tottie anfört# huriilede.' j i anledning Lag-Utskotttes Betänkande N:o 64. 5 af Götheborgs och Malmö f. d. Disconters bankrutter, samt den villervalla i enskilda crediten och penninge-väsendet i allmänhet, som deraf blef en oundviklig följd, Rikets Ständer, vid 1817 och 1818 årens Riksdag, ansett nyttigt och nödvändigt, att den allt dittills gällande 6 §. i 4 Capitlet Utsöknings-Balken, som, utan inskränkning, tillät enskild man, att å annan person utställa invisning, i hufvudsaklig måtto förändrades eller modifierades, och Kongl. Majit i Nåder antagit Rikets Ständers förslag till lagförändringen, hvaruppå, under den i3 Julii 1818, de tvänne Kongl. Förordningar utkommo, af hvilka den ena vid strängt ansvar förbjuder utgifva-ndet af tryckte eller graverade assignationer och invisningar, ställde på enskilde personer, samt den andra, vid lika påföljd, förbjuder utgifvandet af handskrifne på sedelhafvaren, eller på viss man och ordres ställde invisningar på mindre summa än looRdr Banco; men deremot andre grundsattser vid den påföljande Riksdagen år i8a3 gjort sig gällande, i afseende å penninge-väsendet och credit-systemet, i det Ständerne då, icke allenast funnit oundgändligen nödvändigt, att, fastän under andra garantier, återställa Götheborgs och Malmö
Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag an, Kaller att i Protocollet få förvara min reservation emot det beslut, sorn i Utskottet blifvit fattadt, och att med några ord få göra redo för min åsigt. Utskottet har grundat sin öfvertygelse hufvudsakligen deruppå , att frågorne orri 107 §. 's användande redan af Ridderskapet och Adeln blifvit förklarade böra förfalla, och således ej kunna å nvo upptagas, Jag har tyckt det vara klart, att det icke mera var samma frågor. Det var nu ej mera fråga om entledigande af personer, utan om Den 22 Julii e, m. rättelser i principen for framtiden ; och sale.’ des borde den förra frågans nedläggning ej tunna hindra elen senares upgtagande. Friherre Anckarsvärd: Det är alltför möjligt, att jag illa fattat meningen af Utskottets Memorial, men sådan jag fattat den kan jag ej finna annat, än att vägen 1 allmänhet för dessa önskningar är stängd Motionen har ej b ifvit ansedd såsom en ny Motion , utan såsom föranledd af under Riksdagen förekomna händelser ; primitiva frågan har ej varit om, hvart remitteras borde , utan proposition har blifvit vägrad på sjelfva önsknings-frågan, innan fråga var om och hvart remitteras borde. Nu hemställer jag, om det icke ä'r af vigt, att StatsSecreterare - platserne fyllas af ordinarie StatsSecreterare ; jag hemställer di, sedan pro. position på remiss blifvit vägrad , örn icke, enärett förslag göres, att Riksens Ständer ville förena sig i den önskan, att desse Embetsman förses med ordentliga fullmakter, proposition derom skulle, i anledning af den väckta Motionen, kunna göras. Jag erkänner att jag sjelf begått en stor försummelse, då jag ej var närvarande, när dessa puncter uti ConstitutionsUtskottets Betänkande lades till handlingarna. Jag finner väl huru man då genom Ridderskapets och Adelns pluralitet kunnat få be. bestämdt afgjordt, huruvida det ansetts nödigt och nyttigt att framställa en sådan önskan.
Du vet mer, än hvad du vill säga mig. FRU VINGE. af princip aldrig i. Min kära gosse, sådant där blandar jag mig Till med min en smula ömtåliga ställning här i huset. RICHARD. Ömtåliga? FRU VINGE. du inte tro. Men (skrattar) en svärmor, du förstår! RICHARD. sådan. Det där tror jag inte på. Helena är icke Ja, icke gent emot Torsten, det skall FRU VINGE. Du sade ju själf, att hon var förändrad. RICHARD. Och hvad detta gent emot mig betyder, det måste hon förklara för mig. Ja, men förändringen ligger djupare än så. 42 FRU VINGE (orolig). om det! Det betyder ingenting. Nej, Richard, jag ber dig, bry dig inte HELENA (kommer från vänster, ser på dem, ironiskt). Förlåt, jag skall inte störa! Har Torsten FRU VINGE. Nej, inte ännu. (Helena går ut på verandan och ser bortåt.) RICHARD. Helena. Gå upp till dig, mamma, jag vill tala med FRU VINGE. skull! Men, Richard, jag ber dig, för min RICHARD. betyder. Gå, hör du! (För henne ut till vänster.) Äfven för din skull vill jag veta, hvad detta inte kommit. vill hon gå förbi honom, men han ställer sig i vägen för henne.) RICHARD. nu vill jag tala med dig. Hvad är det, Helena? Nej, stanna, Hvad har du emot (Helena kommer in igen; då hon ser Richard ensam, mig, hvarför undviker du mig, eller be 43 möter mig på ett så besynnerligt sätt? Säg åtminstone rent ut, hvad det är. HELENA. räkenskap. Jag vet icke, att jag är skyldig dig någon RICHARD. detta sätt, utan något skäl. Jo, det är du, då du behandlar mig på HELENA. Ja, du är ju alltid den oskyldige! RICHARD. ha någon skuld. Gent emot dig vet jag mig åtminstone inte HELENA. emot någon annan? Det vill säga, du vet dig dock ha det gent RICHARD. Jag förstår inte, hvad du menar. HELENA.
Inom länets flesta församlingar finnas inrättade så kallade sockenmagasiner, hvilkas tillgångar dels användas till aflöningar åt Skollärare, Yaccinatörer och Barnmorskor med flere, äfvensom till hjelp åt fattige, samt dels utlånas till församlingarnes innevånare, hvilka dock, i anseende till den i allmänhet höga räntan, fyra kappar på tunnan, af dessa lån hafva obetydlig, om ens någon, fördel. I öfrigt förekomma inom församlingarne skolkassor, kyrkokassor, sockenoch fattigkassor, hvilkas tillgångar användas hufvudsakligast för det ändamål, benämningame angifva, äfvensom andra mindre, med dessa jemförliga, inrättningar och kassor, om hvilka dock, likasom de nyss angifna, närmare tillförlitliga upplysningar icke kunnat vinnas. Till inrättningar af ifrågavarande slag torde jemväl kunna räknas Lagunda och Hagunda häraders vid Örsundsbro stationerade varuanskaffningsbolag, hvilket, grundadt på aktier och med af Kongl. Maj:t fastställdt reglemente, har för ändamål att genom större och omsorgsfullare inköp till billigare priser bereda ortens innevånare lättare tillgång på åtskillige för landtmannen behöflige varor, såsom sill, strömming, salt, kabeljo, kalk, rödfärg, tjära, stenkol och jerneflekter m. m., i hvilket afseende bolaget utvecklat en för orten gagnelig verksamhet. Till skydd mot brandskada å fast och lös egendom på landet bildades år 1844 Upsala läns brandstodsbolag.
För att grundeligen vederlägga hvad Friherre Anckarsvärd nyss yttrat, skulle fordras att afhandla Statshushållningens principer, hvilket åter skulle upptaga för mycken tid; och inskränker jag mig derföre endast till den erindran, att det är egenteligen icke Finsk spannemål, utan fastmera Finska yictualier af alla slag, som i vårt rike öfver - T)m I Alart ii. lil flöda och hvilka, belagde med en lägre tnllafgift, förordsaka, att våra egne likartade producter ej finna afsättning utan förlust för producenten. Jag skall i öfrigt framdeles söka tillfälle att mera utförligt oell bättre bevisa rigtigheten af hvad jag nu anfördt, hvartill jag för närvarande anser mig icke böra något vidare tillägga. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag skall ej lange profva Ridderskapets och Adelns tålamod. Det ar blott en enda anmärkning, som jag utbeder mig få framställa. Friherre Anckarsvärd har nemligen yttrat den förmodan, att det vöre våra höga Tull-afgifter, som verkat dertill, att Finnarne nu icke såsom tillförene, i utbyte mot sina produeter, här emottaga våra mannfactur-varor m. m. Jag tror deremot, att det egenteligen är den för deni öppnade vägen att i Ryssland och annorstädes få dylika varor, som orsakar, att de nu mera ej i vårt land upphandla sina förnödenheter; utan blott påföra oss sådane deras egna vahror, för hvilka de i Ryssland ej finna afsättning. Lades på bordet. Friherre Wrangel, Henning, uppläste följande a.ne Memorial: (Se Bilagorne N:ris i4 och 15.) Dessa arne Memorial lades på bordet. i 6 Den r Martti. Grefve Hård, Carl Gustaf, hade inlemnat ett så lydande Memorial:] (Se Bilagan N:o 16). Lades på bordet. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat 2:ne Memorial, hvilka upplästes, så lydande; (Se Bilagorne N.ris 17 och 18.^ Desse 2:ne Memorial lades på bordet.
Men livad jag är fullt öfvertygad om, är att meningen åtminstone icke varit, att genom stora kunskapsprof motverka, att någon skulle egna sig åt dessa yrken, hvilket blefve följden om man antog Herr von Hartmansdorff^ åsigt. Herr Lefrén, Johan Pehr: Grefve Gyldenstolpe har sagt, att fordringarne på kunskaper, enligt Ridderskapets och Adelns sednaste beslut, blifvit så höjda, att hela förslaget deraf skulle motverkas. Man kommer härigenom genast in på ändamålet med Stipendierna. Jag får då påminna, att uppliofvet dertill var Friherre Sparres motion vid förra Riksdagen; att man då icke betraktade saken såsom en barmhertighets-anstalt, utan såsom ett försök att öppna en ny bana för Adelns barn att i productiva yrken förvärfva sin utkomst; att i sin mån bidraga dertill att en bättre bildning blifver lådande inom Näringarne; samt att genom exempel visa, att Slöjdenäringarne icke fordra dagsverkare, utan konstfärdighet, grun - I Den i6 Mars e. m. dac! på samlade erfarenheter satte i system, eller hvad man kallar Technologi. Från dessa åsigter utgår jag, då jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff. Det synes icke vara rätt att Ridderskapet och Adeln reglementerar i specialfrågor, utan endast förklarar sig antaga samma vilkor, som uti Landet fordras för inträde vid Universitetet, med undantag af språkkunskapen. Då har Ridderskapet och Adeln gjort sitt stadgande generelt. Om Stipendierna blifvit stiftade för 200 år sedan, så skulle näppeligen fodrats, att kunna Qvatuor Species och läsa innantill; men om man stadgar enahanda vilkor, som de, hvilka fordras till Student-examen, så blifva pretentionerne höjda med tiden och kulturen. Att deremot bär ingå i en undersökning, om litet mera eller mindre Chemi och Physik fordras, anser jag fruktlöst. Det yttrande af LäroverksComite'en, hvilket Grefve Gyldenstolpe åberopat, handlar om en fråga af helt annat slag, nemligen hvilka som skola uteslutas från rättigheten att vistas vid Universiteterne.
Ständers Stats-Utskott lärer tilkomma at sig utläta, i händelse hufwudfrägan til Riksens Ständers befattning hörer; Altsä skulle detta, ill sivar ä Högwördige Präste - Ständets Remift, wördsammeligen, genom Protocolls-Utdrag lemnäs. Ut supra. ^ ' Lx krotocollo, k. ^s. bletrsl. Utskottets Secreterare. Begärdes pä bordet. Utdrag af Protocollet, hällit hos Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utskott d. 2 Augusti isog. S. D. Uplästes et af Herr Ofwerste Jammar-Junkaren och Riddaren af Kongl. Msj.ts Swärd Dek 11 Augustt. 947 Swärds-Orden Friherre esri »amilton til Ha, gby, ingifwrt och ifrän Högloft. Ridderskapet och Adeln til betta Utskott remitteradt Memo. rial, angäende indragning och förändring af ätflilliga Collegier och Ämbeten utt Rikets Ci, vile styrelse-grenar. Och ehuru Utskottet wid granskning assam, ma Memorial ansäg flere deruti föreftagne förbättringar och i synnerhet projectet om en ny Landshöfding-Instruktion, ofelbart för Fäder, neslander medföra stor nytta, fann likwäl Utflottet, hwad i Memorialets försia och sisia puneten om indragning af en del Collegier samt än. bring uti de öfriges organisation, jemte förbättring af Landt - Styrelsen , föreslås , wara af ben egenskap, at en betydlig ändring af Grund, lagarne och de utaf dem beroende Publique Werk äsyftades, samt at medlersta puncten rörande Domare-Förwaltningen, innehöll ämnen af ofliljagtigt sammanhang med Lagskipning» och Rättegängs - sättet, i anseende hwartil Ut. flottet trodde sig böra hos Högloft.
Redan vid sista riksdagen, då ett förslag, i samma syftning som del ifrågavar., väcktes af Hr Rosenstjerna, yttrade jag derom enahanda mening som flr Tham nu uttalat. Jag tror icke alt R. o. Ad. kan, de öfrige Stånden oåtsporde, förändra Ridd.-Ordn., så att vissa personer, som hade representationsrätt, när grundlagen år 1809 stiftades, nu skulle kunna från denna representationsrätt uteslutas genom detta Stånds beslut allena, utan de öfrige Ståndens deltagande deri. Jag bestred derföre del förslag, som dä framställdes, och hyser ännu den åsigten, att dylika förändringar icke kunna göras, med mindre man går längre, än ett Stånds rättigheter sträcka sig. Vår Riksd.- Ordn. säger, att R. o. Ad. representera enligt Ridd.-Ordn. Efter min tanka är således ändringar i denna stadga som sträcker sig öfver de reglementariska föreskrifterne för ordningen inom Riddarhuset, till Adelns representationsrätt, verkeliga representations-förändringar, såsom t. ex. förslaget att utesluta vissa medlemmar hvilka förut ägt säte och stämma, Frih. Tersmeden har tillåtit sig det yttrandet, att den väckta motionens antagande vore nödigt eller nyttigt för att ränsa Riddarhuset. Det förhåller sig med hvarje åker sä, att ehuru godt vetet än må vara, finnes alltid något ogräs deribland. Sä förblifver det äfven om ledamöter tillsättas genom val. Det synes mig lättare att fördraga ogräset ibland sig, dä man icke kan skilja det ifrån sig, än att lida det, när man genom valen bordt vara befriad derifrån. Det är väl sannt, alt man nu icke kan hindra dem, att komma in på Riddarhuset, hvilka man ville slippa, men under valförhållanden kan lätteligen inträffa, att man icke vinner inträde, för dem hvilka man önskar sig och det är kanske värre. Pä grund af dessa och flere andra skäl hade jag helst sett, alt Frih. Palmstjerna aldrig väckt sin motion, ty jag tror icke, att den kan leda till någon gagnelig påföljd.