Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inte var hon i något afseende vuxen Marsas roll, och nog bör skolan fortsättas länge än. Hvad sedan blir, vtet man inte. Man har skäl att hoppas. Fröken Björkegren var under sin första tid vid Nya teatern alls inte bättre skådespelerska än fröken Sjöberg nu. Men af detta förhållande följer knappast att en hvar nyböijarinna blir en fröken Björkegren. Och det skadar säkert mer än det gagnar att i förtid blifva så omskrifven som fröken Sjöberg redan nu blifvit. Ty nu går publiken till teatern med fordringar på henne, nu vill man hos henne se annat än möjligheter. Det var dock fröken Sjöberg, som gaf stycket dess enda intresse. En erkändt dålig pjes, hvars hufvndroller spelas af elever — hvad kunde det blifva af? Det går an, då man hos någon .af nyböijarne spårar anlag, som kunna lofVa utveckling.Literaturanmälningar. OSCAR FREDRIK &lt; Högtidstal, hållna i Kongl. Musikaliska Akademien under ett nioårigt presidium. Med anmärknin-gar och förklaringar af Frithiof Oronhamn. » Den är vältalig som vet att föredraga det obetydliga enkelt, det upphöjda värdigt, det mellan båda liggande med en blandning af båda sätten ». Man vore frestad lämpa dessa den klassiske romarskaldens gyllene ord såsom motto till de vältalighetsalster af en högt stående författare, hvilken i dessa dagar sett trycket. Deras yttre formgifning förnekar aldrig sin harmoniska frändskap med innehållets vare sig osmyckade eller högstämdt poetiska karaktär, och de innebära sjelfva likasom en illustration till den kortfattade, men innehållsrika devis, som betecknar sjelfva l^jertpunkten af Musikaliska Akademiens verksamhet: » Anda och konst ».
Att dessa förhållanden förtjena öfvervägas, samt alt mera bestämda och ändamålsenliga föreskrifter i afseende på utländningars bosättning härstädes, äro behöflige, är utan allt tvifvel; och jag hemställer således, att Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk., dit denna min motion torde blifva remitterad, mätte taga ämnet i öfvervägande samt föreslå de föreskrifter, som kunna pröfvas lämplige och af bchofvet påkallade. Remitterades lill Allm. Besv.- o. I 1841 års stämplade papperseller chartac-sigillatat-förordning är i vissa fall, dels befrielse helt och hållet och dels lindring lill hälften i chartaiafgiften vissa classer medgifven, hvaribland allmogen, som det heter, äfven förekommer. Då likväl, enligt språkbruket, under benämningen allmoge hela BondeSt. kan inbegripas, och meningen ingalunda synes kunna hafva varit, ali från charljeafgiften befria denna den rikaste och mest betydande lölkclass i samhället; men om än händelsen vore sådan, hör dock rättelse derutinnan för framliden äga rum; ty både emot den så allmänt påyrkade principen af jemn beskattning och emot rättvisa, är det uppenbart stridande, alt den mången gång rätt arme och behöfvande, ehuru ej bonde, skall vidkännas afgifter, hvarifrån den rike, antingen alldeles är fritagen eller lindrad lill hälften. Jag föreslår derföre, alt ordet allmoge i nya blifvande ehart.sigill.-förordn., öfver allt der befrielse eller lindring dermed skulle åsyftas, måtte uteslutas, samt att ordalydelsen ställes så, att endast den verkligt fattige i thy pä befrielse eller lindring må kunna göra anspråk; och torde beräkningen af chart.sigill.-uppbörden, såsom följd häraf, jemväl böra jemkas oell i någon män förhöjas. Remitterades lill Bcviliu.Utsk. 3. I 1841 års förordn. om stämplade pappcrsafgiflcn föreskrif - 420
Uti min hemort i rikets sydligaste provins har jag varit i tillfälle iakttaga hurusom de nu gällande författningar rörande lösen af för Kronans behof upphuggen ek medför en högst sällsam verkan. Innehafvare af kronohemman och boställen ega, såsom bekant, icke fri dispositionsrätt öfver ekskogen, men för ek, som på egorne upphugges för Kronans behof att t. ex. användas till Flottan érhåller hemmanseller boställshafvaren betalning efter en fastställd taxa. Detta förhållande eller att författningen tillerkänner betalningen för ek icke åt bostället utan åt boställshafvaren, torde böra förändras. Nyligen har det handt i Skåne att en innehafvare af militie-bostälie, uppskatladt vid 4 833 års lönereglering till några hundra Riksdalers årlig afkastning, fått i lösen 158 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 78. för ek ej mindre än 5,000 ja nära 6,000 R:dr på en gång. Det finnes väl ingen billighet för att den boställshafvare, som tillfälligtvis just då när ekupphuggning i stor skala sker, innehar bostället på lön, skall få disponera lösmngssumman till både ränta och kapital, filans efterträdare emottager bostället med ingen eller jemförelsevis ringa tillgång på ekskog, men får ej det minsta godt af den utaf Staten utbetalda ersättningen för det under företrädarens dispositionstid upphuggna eket. Jag får derföre vördsamt till Rikets Ständer hemställa, det Rikets Ständer täcktes vidtaga lämpliga åtgärder för åvägabrin gande af en sådan förändring i stadgandena rörande betalning för ek, som å militieboställe upphugges för Kronans behof, att denna betalning kommer bostället till nytta och i sådant ändamål erlägges till vederbörande regementes Boställs-direktion att af densamma förvaltas Jag anhåller att denna motion måtte blifva till vederbörligt Utskott remitterad. Stockholm den '14 November 1865. B. von Geijer.
S o m solister biträda fröken Sidner o c h hr Forsell. Det hela ledes af prof. Neruda. Fru Mathilda Linden., vår operascens f. n. mest populära sångerska, gifver o m tisdag soaré å k. operan, hvarvid k o m m e r att utföras » Orfevs » o c h fjärde akten ur » Carmen ». Antagligen blifva alla biljetter utsålda i dubbelt förköp. Hr Tor Aulin gifver lördagen den 6 mars k o n - sert i Östermalms kyrka m e d biträde af sådana förmågor s o m grefvinnan Math. Taube, förste hofkapellm. Nordqvist, hrr Stenhammar, Bergström o c h L a n g — naturligtvis för fullt h u s! * Teater och musik. K. Operan. Inför en nära fulltalig publik, bland hvilken märktes konungen och kronprinsen m e d uppvaktning, gafs i lördags å k. operan konsert af hofkapellet under hr Nordqvists anförande o c h m e d biträde af den här redan förut högt skattade unga danska violinartisten fröken Frida Schytte. Den sistnämnda utförde därvid M. Bruchs koncert för violin G-moll, där hennes nobelt kvinnliga, mjuka o c h innerliga spel särskildt gjorde sig gällande i adagiot, Massenets mera obetydliga » Meditation de Thais » samt en melodios berceuse af Oui o c h en glänsande bravurmazurka af Zarzycki. Det varmaste bifall k o m efter samtliga n u m m e r den intagande konstnärinnan till del. Ljudligt bifall skördade ock hofkapellet för sitt förträffliga utförande af W e b e r s Euryantheuvertyr samt framför allt för Svendsens karaktärsfulla norska Rapsodi n:r 3, hvilken helt o c h hållet måste bisseras. Det vokala elementet företräddes af hr Forsell m e d Stenhammars egendomliga ballad » Florez o c h Blanzeflor » o c h några smärre sånger af Arlberg, Jensen och Sjögren.
Ridderskapet och Adeln väckt och till Utskottet remitterad motion, förmält, hurusom, jemlikt BankoUtskottets i Utlåtandet N:o 38 gjorda, af Rikets Ständer gillade, framställningar, Bankofullmäktige blifvit bemyndigade, bland annat, dels att, genom inköp af silfver från fremmande länder, förstärka Bankens metalliska kassa, då sådant icke medför större utgift eller erfordrar förskott på längre tid, än som för silfvers anskaffande till Banken genom vexelköp är medgifvei, dels oek att hos Batikens hus i Hamburg eller Allona hafva, för Bankens räkning, stående en behållning, som under vintermånaderne får uppgå till Tre millioner Riksdaler Hamburger Banko, med vilkor att, när årstiden sådant Bih. till R. St.
De göra det, och då rätar han upp sin sammansjunkna hållning med en nästan missaktande kastning på hufvudet. Hon observerar det, men fortsätter djärft: »Jag antager det, emedan vi talat om magnetism och om onda ögon och öfvernaturligt inflytande, och emedan ni för länge sedan erkänt att ni är underkastad ett stort och godt inflytande af mig. Dessutom såg jag ju det tydligt i går, när ni ett ögonblick glömde er och förlorade er själfbehärskning. Ni minns det nog – det var på strandterrassen i går efter lunchen!» »Ja, jag minns det,» medgifver Klercken nedslaget. Hans befriande harm sviker honom. Det kommer öfver honom som en tung sky, hvilken hindrar honom att tänka klart och sammanfatta sin splittrade vilja i en enda ansträngning. Skyn tjocknar allt mera, och han arbetar förgäfves att rifva sönder den. Nyss hade han flera träffande och klara svar på tungan, nu har hon tagit dem ifrån honom allihop, nu är han insvept i sina egna oklara förnimmelser ånyo, utan kraft och vilja att slita sig lös ur dem och själf omfatta dem, i stället för att omfattas af dem. Med en tyst triumf ger fru d’Ottange akt på hans tilltagande förvirring; hon njuter den, tycker han, som en tribut till både hennes intelligens och kvinnliga tjuskraft, och slutligen slår hon honom med handen på axeln, när hans ansikte allt mer fördystras och hans gång blir allt mindre säker och spänstig. Klercken far upp ur sina tankar vid beröringen och ser upp som om han vaknat ur en dröm. »Ni får inte alldeles försjunka i er själf! Kom ihåg, att ni nu gör sällskap med mig, och att det är den sista dagen vi ha att vara tillsammans,» säger hon med ett omärkligt litet löje, som är både godmodigt och elakt. »Å,» svarar Klercken omedelbart, »fordra inte sällskapstakt af mig – jag är så sjuk!» »Jag tror alls inte att er sjukdom är så farlig, allra minst är den till döds. Man gör inte bergsbestigningar när man håller på att ge upp andan, tro mig!» »Hvad är det då, som är åt mig? Hvad är det då? Säg mig det om ni kan!
Leijonhufvud så smickrande behagat fälla om mig. Jag skulle i sanning hafva varit besynnerligen vansinnig, om jag yttrat något sådant om mig sjelf. Min lag-kunskap må nu vara hurudan som helst, tillräcklig är den för att veta, att en pluralitet har makt att fordra lydnad; men ingen makt har funnits, eller kommer att finnas, som kan förmena mig rättigheten att påstå, att ett beslut, i olaglig ordning tillkommet, är och blir en nullite'. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Derest fråga nu endast varit om sättet att reda sig ur den svåra position, Iivari man kommit, i afseende på bänkm:s-valet , så skulle jag deröfver iakttagit tystnad; emedan jag, enligt min på förhand gjorda varning, icke inser, huru sådant skall låta sig göra, utan att träda lagarna för nära. Men då jag ännu hört ordas om nödvändigheten af en förändring i Ridd. Ordn., i afseende på sältet att välja bänkmän ; så anhåller jag alt nu få uppläsa hvad jag ämnat anföra vid justering af prot. för den 2o:de dennes. Hr Cederschjöld uppläste derefter följande: För att i historiskt afseende fullända bevisningen för det påstående jag yttrade den 20 dennes, att i8§:n i Ridd.- Ordn. icke står i egentlig strid med 4-1 §:n Riksd.Ordn., utan att den förra endast innehåller ett allmänt stadgande, hvarifrån den sednare gör ett specielt undantag, och att således Ridd.Ordnls 18 § måste vid tillämpningen jemföras med 4' §:n af Riksd.Ordn., vill jag nu häfva äran erinra, att detta icke är det enda fallet af alldeles dylikt förhållande, nemi. att Ridd.Ordn. innehåller ett allmänt stadgande, hvarifrån Rikds Ordn. gör lika ovillkorligt gällande undantag. Om t. ex. fråga skulle uppstå, huruvida "någon tilllåtit sig personligen förolämpande uttryck," och votering deröfver skulle anställas enligt Ridd.Ordnls 3o §.; så frågas, om den tilltalade sjelf skulle i denna votering få deltaga. Samma § yttrar derom ingenting.
Sedan Hr von Troil redan i dag fästat uppmärksamhet på vigten att inom de 4 månadernas förlopp bestämma dagen för nästa riksdag, förmodar jag, att detta jemväl blir iakttaget, och att således all farhåga för underlåtenhet i denna [del försvinner, och derigenom allt skäl för antagande af den ifrågaställa grundlagsförändringen, och då vi, såsom sagdt är, innan riksdagens slut, sannolikt få ett nytt grundlags-förslag, som bestämmer riksdagarna till hvart 3:dje år; så hemställer jag, om icke det kan anses både onödigt och onyttigt att bifalla det ifrågavar. förslaget. Hr Hjerta, Lars: Jag är af en värd talare Gr. Anckarsvärd förekommen. Min afsigt, då jag anmälte mig, var att återföra i minnet, att frågan om årstiden för riksdagarnas sammankallande ganska noga discuterades vid förra riksdagen, samt att de anmärkningar, sorn Frih. Raab och Gr. Horn nu framställt, då äfven framdrogos, men vederlädes af pluraliteten , som uti denna sak var af samma tanke, sam Gr. Anckarsvärd nu framställt.. 4:8 De n 36 M a r s f. m. Hr Ribbing, Bengt: Hade den forsta helgfria dagen af November månad varit utsatt, i stället för October, så skulle jag icke tvekat att säga ja; nu deremot kan jag, såsom landtman, icke undvika att motsäga Hr Anckarsvärd, ty såvida landt-adeln, som icke bor i grannskapet af Stockholm, skall kunna vara närvar, vid riksdagarna, så måste denna §. afslås; jag fruktar eljest, att det skulle blifva ganska få på Riddarhuset, åtminstone under de första månaderna af riksdagen.
Direktörerne skulle blifva fullkomligt ansvarsfrie, såvida de icke väljas inom Fullmägtige sjelfve, då de endast draga det på deras lott som Fullmägtige belöpande ansvaret, så blir detta ännu mer i ögonen fallande. Jag vill icke bestrida, att ju icke en reform af och en närmare tillsyn vid Bankens förvaltning kan vara af behofvet påkallad, men sådant tror jag kan ske på annat sätt. Den nuvarande aflöningen för Herrar Fullmägtige är allt för obetydlig, för att man af dem skulle kunna fordra alt de skulle uppoffra sin tid med en daglig tillsyn vid Banken, och att de skulle kunna sätta sig in i alla dervarande förhållanden; men om, mot förbindelsen att dagligen vara närvarande, hvar och en för sig i hvar sin afdelning eller gren af förvaltningen inom Banken och derom söka inhemta fullständig kännedom, Fullmägtige så aflönades att ett dylikt anspråk på deras verksamhet billigtvis kunde göras gällande, så är jag förvissad om, icke allenast att den aflöning, som eljest skulle komma att utbetalas till de verkställande Direktörerne, för ofvannämnda ändamål blefve fullt tillräcklig, utan ock att Fullmägtige skulle blifva så hemmastadda i bankoväsendet, att förslag till förbättringar i förvaltningen säkrare skulle kunna framställas af dem, lin af hvilken verkställande Direktör som helst. Under-styrelsen i Banken har öfver förslaget afgifvit utlåtande, som till större delen blifvit intaget i motiverna till Utskottets betänkande; och ehuru mycket ännu kunde vara att anföra emot förslaget, inskränker jag mig i öfrigt till åberopande af detta utlåtande.» Med Kiksdagsfullmägtigen Gross har instämt Riksdagsfullmägtigen Olaus Ericsson frän Göteborgs och Bohus län. Af Herr Doktor Björkman och Herr Kontraktsprosten Tegnér emot 23:dje punkten, i fråga om fordringarne för att kunna till extra-ordinarie tjensteman i Banken antagas. Af Riksdagsfullmägtigen Niis Svensson från Blekinge län emot punkten l:o, i fråga om anställande af verkställande Direktörer. Stockholm, tkyckt hos Sam. Rumstedt, l&o.i. Banko-Utskottets Betänkande N:o 45. 1 i\:o 45.
Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, sowi förehaft detta ärende till gemensam handläggning, få vördsamt upplysa: l6 Statssamt Allm. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande JV:o 1/f. alt vissa tjenligen belägne hemman, som äro Kronoskjulgskyldige, utses att fortskaffa de Bref, Skrifvelser och Kungörelser, som i Embetsoch andra angelägna ärenden utsändas, men till hvilkas förande ordinarie post ej kan begagnas, såsom emellan Landshöfdingen oah Kronofogdarne, Länsmännen, med flere samt till kyrkorne; att, enligt Kongl. Brefvet den 11 Julii 1811, Kronobrefbärare äro frie från Kronoskjutsningar; alt Kongl. Maj:ls samtlige Befallningshafvande, genom Kongl. Brefvet den 25 Januarii 1820, blifvit anbefalldt att, hvarje inom sitt Län, vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom Kronobrefbärande jordegare, i jemförelse med de Kronoskjutsskyldige, icke måge öfver billigheten betungas, samt hålla hand deröfver, att de härom utfärdade
och fiE Arsafgiften är 25 kronor m e d 10 kronors förhöjning för dem, som önska deltaga i hushällsskolekursen. Skolan är genom sitt fördelaktiga läge inom Vinslöfs municipalsamhälle, sina n y a och rymliga lokaler samt framförallt genom sina dugliga lärarinnor en af de bästa i sitt slag, hvilket också fiamgår däraf att skolan upprepade gånger vid utställningar erhållit första pris för sina tillverkade arbeten. 39876) N U N G, A N S P R Å K S L Ö S, förlofvad flic ka önskar under ett års tid vistas prästgård eller annat bättre h e m å landet där hon, ansedd som medlem af familjen k a n fullständigt få lära sig ett h e m s skö tände. Svar m e d uppgift å pris m. m. til » X. Y. Z. &gt;, Sydsv. Dagbl. Snällpostens kon tor, M a l m ö. (978) moderna och lämpliga för s o m m a r e n moderata pris och i stort urval hos DROTTNINGGAT. 2 6 A l l m. i hvarje välförsedd till C:o 7 26 förlag till salu ä För 65 öre pr meter erhålles starka, trefliga, ljusa gångmattor (särdeles passande föl sommarvillor) från ad V e r m l. Dagny P L a, &amp; e haft. LITTERARA INTRESSEN UTGIFVEN AF * r FREDRIKA-BREMER-FORBUNDET t. - *, $ ' - p h .I * \ För Förbundets medlemmar kr 2 50 4 00 Pris pr * ghng: (Fbr icke medlemmar for kvinliga elev er ar genom FiaedrikaBremer-För6zcndet - anordnad i Upsala, Undervisningen meddelas af fröken A m e l k e Berik y, utexaminerad fiiskar~ ',. ' ', Kursen börjar den i september, Anmälningu mot t agas och - u$lymingar limnas af Fredrika-Br emer-~öibu ' ndi&amp;? by&amp;; S ' tockholm.
Genom länga /Vnsnäons killätande, huru mycket kail icke den orny sdige periculilors? Han kan ju icke hewaka stn rätt. Sädant more Förmyndarens aligggande, men hwad hindrar honom ar sirenäera borrk sin kuxills Egendom pa flera är, och derföre egennyttigt betinga sig förmaner pä dest bekostnad. Detta har jag trott icke haima bordt ecbg^srs Lag-Utskottets upmärksamhet, och jag hemställer ti! Högloft. RidderskapetS och Adelns behjertande, huru olyckelig en Arfwinge skulle blifwa, i fall Principen om borrt-mrenäeranäs af arfi) egendom utöfwer Agarens lifstid eller en kupills omyndiga är, skulle minna framgång. Han skulle derigenom alldeles beröfwas den rätt som natur, Lag och allt gifwic honom. Grefwe ko lss» ^rrviä klric. Der torde kan» be Skifeö förmäler af mig, at ä uyo wäcka en fragg, Z75 stridande mot Lag-Utffotters Betänkande, da jag derstädes läkit mi» kanka falla och instämt med kiurslirsrsn. Men enar jag nu märker af de stera widlöfljga anföranden som blifvit uplästa och hwad taladt ar, at store Lag-UkskokielS Ledamöter gensaga Betänkandet och söka deruti winna ändring, sä anser j ig mig berättigad, at äfwen inför Högloft. Ridderskapet och Adeln nämna, at jag warit af en stilljaktjg tanka. Om man med noggranher genomläser XVI. Cap. Jorda - Balken, finnes lagen i ds 14. föregående §§. wara fullständig och tydeligen utstaka, hwad iakttagas bör wid legostämma, gifkostämma och lifstids städja.
– «Det är ej heller ringaste skämt å min sida. Albert älskar mig varmt och uppriktigt, och jag skulle göra både honom och mig mycket olyckliga, om jag, genom hvad det vara måtte, skulle låta förmå mig att slita det band, som oss emellan är knutet.» – «Min dotter! ännu en gång vill jag kalla dig så – min dotter – om det är en möjlighet, att du är så djupt förvillad, så är det dock äfven möjligt att du ännu kan återvända. Betänk – en person, som är utan allt anseende i samhället, utan säkerhet för att kunna bereda dig en trygg framtid.» – «Hvad vår framtid beträffar, så har jag den varma förtröstan till Gud, att han, äfven om han låter vår himmel någon gång betäckas af moln, dock slutligen skall förskingra dem. Hvarför skulle Gud hos Albert hafva nedlagt detta snille, som redan så mycket höjer honom öfver mängden, om han ej ville att Albert, genom att göra det gällande i verlden, skulle der kunna bereda sig en lugn existens? Det vore ju, att förneka sitt eget verk.» – «Ack du, snille, snille, det kan väl vara godt och väl, och visst kan det vara rätt bra att sådana finnas, ty genom deras skapelser fördrifves för oss mången ledsam stund, men det är också alltihop. De kunna emedlertid vara rätt bra för andra, men se bara på dem sjelfva, äro de inte för det mesta fattiga stackare, som knappt hafva bröd för dagen sjelfva, och ännu mindre kunna erbjuda en försvarlig bergning åt en familj. Hvad har till exempel Albert för utsigter? att resa så här omkring på herrgårdarne och ge lektioner! Men, i Guds namn! inte kan han taga hustru och en skara barn med sig, när han flackar omkring på det viset? Och skulle de då under tiden sitta i ett ruckle och svälta? Du kan också vara ganska säker på, att Albert, när han sökte att vinna ditt hjerta, hufvudsakligen hade spekulation på den förmögenhet han trodde dig komma att medföra i boet, men det skall nu väl åtminstone inte bli något utaf.»
I afseende påyrkandet, att ordet*manskapj som uti ^ide sidan af Betänkandet fö - i 6 Bcsv. och Oecoii. U[sk. Bct.de. N.o lfa rekommer, borde utgå, enär, enligt Författninga i ne, kronans manskap icke finge med kronoskjuts fortskaffas, samt att i stället måtte begäras en noggrannare tillsyn öfver dessa Författningars efterlefnad, och att kronoskjuts-fördelningen alltid borde verkställas efter LandshÖfdingens föreskrift} så får Utskottet upplysa, att det ingalunda varit dess mening, att, i fråga om kronans manskaps fortskalfning, gifva Förfaltningarne en annan tydning eller vidare utsträckning än de redan ega; men anser Utskottet några serskilda åtgärder till beredande af dessa Författningars efterlefnad, eller i afseende på kronoskjuts-fördelningen, icke vara af bebofvet påkallade, enär om missbruk eller origtigheter dervid förefalla, de kunna och böra i laglig ordning beifras och rättas; lärande äfven intet hinder vara, att, på sätt jemväl yrkadt blifvit, oxar må kunna till krono-transporter få begagnas, utan att något, numera än förr, behöfver derom serskildt stadgas. "Vidare har blifvit yrkadt, att tillökning i skjulslegan icke borde ega rum och att vilkoren för kronoskjuts borde vara lika i krig som fred} men Utskottet kan icke vika fiesv. och Oecon. Utsk. vika ifrån den öfvertygelse, sorn af Riks-Stånden äfven synes i allmänhet hafva varit delad, att den förra i alla händelser är håde billig och rättvis, och att, i afseende på sättet för kronoskjutsernas utgörande, omständigheterne påfordra helt andra förhållanden under krig än i fred; och afstyrker Utskottet derföre allt afseende å dessa framställningar.