Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Erfarenheten lärer oss också, att Sveriges och Finlands gemensamma RårelseCapiial från äldre tider ej undergått någon annan förändring, än den, som berodt på productionens och handelns tillväxt. Om matt således till Silfvervärde, efter 108 skilling» Curs, förvandlar vår, omkring 27 millioner stora, myntstock; så befinnes RörelseCapitalet ej utgöra iner än 12 millioner Riksdaler Specie: och till denna höjd har det blott långsamt och småningom uppstigit, under det att myntstocken, på särskilta tider, undergått de största och plötsligaste Jörändringar. Detta vårt Rörelse-Capital kan genom directa åtgärder hvarken ökas eller minskas: Om myntstockeos belopp förändrades, skulle myntvärdet förän-; dras i motsatt förhållande, så att Sedelstocken Ridd. o. Ad. Prot. VII B. I Aid. %o 466 Den 9 Junii /, ml i alla fall blefve lika med 12 Millioner Specie. Otn nu Finland upptar eri fjerdedel af det gemensamma RörelseCapitalet; så utgör Sverges enskilta behof af bytes-medel, såsom Representant af dess egna production och i handel civculerande varumängd, endast 9 millioner Riksdaler Specie. — Om således våra Sedlar upphörda att gälla såsom mynt i Finland, och vi tili och med vilja antaga, att vi finga hela den der circulerande Myntstocken till skänks, samt hela Sedelmassan sammanträngdes inom Sverge ensamt; skulle likväl myntvärdet nödvändigt försämras i samma förhållande som Sverges enskilta myntstock derigenom ökades: Sedelstockens Silfvervärde skulle nedfalla till 9 millioner, och Coursen följaktligen uppstiga till 144. Skulle vi deremot med varor inlösa den Finska andelen af vår Sedelstock, hvilket är det enda sätt, hvarpå vi i sjelfva verket lära kunna återfå densamma, erfordrades dertill en tredjedel af Sveriges i handel circulerande varumängd, hvarigenom återstoden, såsom måttstock och borgen för RörelseCapitalet eller Myntstockens värde, måste minskas till 6 millioner, och Coursen således uppstiga till 216.
Den som bifaller Bevilln:sUtsk:s i Betiink:t N:o 5 afgifna yttrande och förslag i afseende på BevillmsFörordnms 9 §, röstar Ja, den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bifaller R o. Ad. Bevilln:sUtsk:s i Betänkit N:o 5 afgifna förslag till förändring af BevillmsFörordnms 9 §, såvidt det alser skeppsredare oell fartyg, men anser att nu gällande 9 § i öfrigt ej bör undergå annan förändring, än att afgifterne utföras i Ernt. llit som Yid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfå följer: Ja — 30. Nej — 20. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i på 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 28 Mars 1857. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. II dennes f. m. Uplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s under N:o 52 afgifna förslag till underd. skrifvelse till K. M. ang:de en afslutad traktat om upliörande af Oresundska tullen m. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln:sUtsk:s Betänk. N:o 5, ang:de ifrågaställde förändringar i föreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande; och förekom nu 9:de punkten, ang:de §:n 40. Utsk:s i denna punkt afgifne yttranden företogos hvart för sig till afgörande. l:o Yttrandet, ang:de Agenter för utländska försäkringsbolag ; och 2:o Yttrandet ang:de rubriken Mandels-expediter. Dessa yttranden biföllos. 3:o Yttrandet, ang-.de krögare och krögerskor. D en 28 Mars e. tn.' 495 Hr Hjerta, Lars:
Dermed skrämas de lånbehöfvande; men äfven dessa farhågor äro lill största delen ogrundade. Att öfvergången från oreda till ordning icke sker, utan ett eller annat kraftigt steg, mer eller mindre behagligt för dem, sorn haft gagn af oredan, kan icke motsägas; men den egentliga skillnaden billdén , att hädanefter endast de ordentliga få låna, och följden deraf åter, att de, som behöfva lån, måste vänja sig till att vara ordentliga. Hvad ondt en motsatt vana gjort, veta vi alla, och säkert är och blir det, att flera blifva ruinerade genom lättheten att göra skuld än genom svårigheten dertill. En ändamålsenligt organiserad Rank kan icke lemna lån på längre tid med omsättningsrätt; men Styrelsen kan, om den så för godt finner, medgifva omsättning. En Lånebank, i den scala som R. St:s Bank, bör icke vara någon Lombard-inrättning på papper. Den är till för att bispringa industrien, den större rörelsen, den betydliga fastighetseller bruks-ägaren och den i öfrigt tillfälligt penniogebehöfvande, men ej för att på många hundra tusentals händer, på flera års tid, utpostera 2 å 3oo R:dr, hvarmed dessutom högst få, i min tanke, äro betjente. Men om lättheten att ända till 3^ år utdraga inbetalningen af ett lån i Disconten på några hundra R:dr minskas, så ökas i motsvarande mån den verkliga näringsidkarens lätthet att erhålla förlag för sin rörelse mot lägre ränta, hvarigenom en större arbetsförtjenst för en mängd arbetare samt i öfrigt mera lif och rörelse uppkomma. Derigenom bildar sig credit, hvilken i sin ordning bildar capitaler och således lätthet att få låna af enskilda. Sådant kommer ej, blott man stampar i jorden — det vet jag —; men ett ordnadt mynt är ett frö, hvilket tvifvelsutan alstrar dessa frukter i vårt Sverige, såsom i alla andra fria, civiliserade länder. Hr v. Troils tanka, att alltid hålla sedelstocken uti ett gifvet förhållande till silfverfonden, kan jag ej gilla.
Örn, genom Coursens oväntade stegring, efi obe'ydlig förlust skulle för något qvartal uppkomma, ersättes sådant genom dess fall ett annat qvartal; för öfrigt uppväges denna lilla och 51S Statsoch Ranko-Vtsiottens Retänltanden. obetydliga olägenhet mångdubbelt af de flera fördelar. som föreslagna betalningssättet ovedersägligen skulle medföra och af hvilka jag vill nämna dem, som först framställa sig: i:o Är Kronan alltid fredad för förlust ä vexlar, hvilken ej sällan måste uppkomma, da desse mäste emottagas af en mängd personer , Irvars vederhäftighet ej alltid kan vara att med säkerhet påräkna. sto Finnes i hela Sverige blott d.ne ställen, tiar vexlar när som hälst kunna nrhållas, och Författningen kan således endast på desse ställen helt verkställas. 3:0 Skola de många ExporteUrer och Impor-* teurer, hvilke för sina, uti små summor delade Tull-afgifter, behöfva efterfråga och köpa vexlar, nödvändigt och naturligtvis vida mer uppjaga Coursen, än om desse många Summor köpas uti en eller flere större vexlar af en man. 410 Fehöfver Staten ej förskaffa sig Större massa vexlar, än verkeliga bebofvet klafver: ty, om försäljningen af ett surplus vexlar beräkhas som medel att falla Coursen, skall dessa vexlars förutgående anskaffande analogice höja den. Det1 ta gäller äfven i anseende till vexlar, som dragas å skeppade varors belopp, ty, om de ej lemnäs som Tull, skola de ju säljas till annan man ? 5:0 Kunna uppköpen af vexlar ske de årstider, då Coursen vanligen är lågast, eller under skeppningstiden och derigenom ingen ringa förmån tillskyndas Staten. G:o Lättas tTppbörds-Verket och en vigare gång lämna» Handeln, hvilken man ej utan -v Statsoch Banko-Utskottens betänkanden. 519 nödtvång bör betunga , men aldrig med forma* liteter utan verkligt gagn.
D. Uti Protocolls - Utdrag af ben 12 bennes hade Högloft. Stats-Utskottet i anledning af Herr Advocat-Fiscalcn ?-Ukman8 gjorde proposition om tryckning af inkomne och ytterligare inkommande upgiftcr, rörande Stats-Wcrket och Krigs-Fonden samt deras inkomster och utgifter ifrän i8oo ärS Riksdag tillkännagjfwit, att en sädan tryckning redan börjad blifwit och widare fortsattes; men dcrwid tillika erindrat, att om till Utskottet skulle inkomma sä beskaffade specifique upgiftcr och redogörelser, hwilka innefatta flere Band och Dolnmer med tilhörande verlficationer, sä wore tryckningen deraf utan ändamäl för Kronan, kostsam och omöjlig at under detta Riksmöte medhinnas; och som Bondcständet till alla delar biföll hwad StatsUtstottct sä medelst yttrat och föreslagit; sä skulle de öfrige Rcspcetive Ständen äfwensom bemälte Utskott, genom ProtoeollS-Utdrag wördsamt och wänligen härom underrättas, vt supra. Lx krotocolic» 8- L. Irägsräk. S. O.
Stats-Utskottets De Utskottet derjemte tillhandakomne handlingarne utmärka, att en del af den egorymd, som Lill den af Kongl. Majit för lämplig och nyttig pröfvade Köpings anläggande vid Motala är föreslagen, tillhör dels Götha Canal dels Motala församling och dels ett Skattehemman, äfvensom af Bisp - Motala Kungsgårds jord skulle komma att medtagas 38 Tunnea8| Kappcland, deribland 34 Tunneland Kappland består af Åker och det öfriga äfven af bördig jord; och då den af Kongl. Majit till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemnade fråga endast angar afsöndring från Bisp-Motala Kungsgård af den egorymd, sorn till Byggnadsplatser för den blifvande Köpingen derifrån erfordras, emot skeende afpassad, nedsättning af Kungsgårdens hemmantal och onera samt emot den ersättning till lm varande Arrendatorn, genom minskning i Arrendesumman eller förlängning af Arrendetiden, som efter behörig undersökning kan finnas skälig, får Utskottet yttra, att ela elen beslutna Köpingen icke på en gång utan småningom och efter hand lärer komma att anläggas och bebyggas, samt den deraf påräknade nyttan icke heller synes vara att förvänta, förr än Götha Canal hunnit sin fullbordan, tror Utskottet att den jord som för Köpingens anläggning är utsedd att frånskiljas Bisp-Motala Kungsgård, icke kan komma att erfordras förr, än Arrendetiden för nu varande Arrendator af denna Kungsgård. löper till ända, som inträlfar Midfastau Betänkanden. 127 år 183 r ; Och Utskottet tillstyrker fördenskull Riksens Högloft.
Tobak » 4,187,000. Allt socker är härvid beräknadt efter det lägsta priset, eller såsom Moscovad, och all tobak, inbegripet cigarrer, endast såsom blad. För bränvin, hvarmed menas arrac, rumm, cognac m. m., finnes intet medelpris i CommerseColhii Berättelse angifvet, men om detta beräknas sfi lågt som 2 r:dr kannan, npgår hela summan, som införseln af kaffe, socker, tobak och bränvin kostat landet år 1857, till icke mindre än 26,547,000 r:dr r:mt eller minst 4,000,000 ‘) mer än värdet af vår sammanlagda utförsel under samma år af jern och spanmål, då jernet beräknats ända till 30 r:dr Skepp:t och spanmålen efter de i Stockholm angifna medelprisen. •— Nära nog enahanda var förhållandet år 1856. Om inga förändringar vidtagas i tulltaxan, är all ani. förmoda att införseln af dessa fyra artiklar kommer fortfarande att ökas på samma sätt som hittills. — Utan att taga i beräkning den ständigt ökade progression för denna tillvext under hvarje quinquennium, skulle således, endast med lika förhöjning, som under åren 1853—57, importen af dessa varor under nu löpande quinquennium (1858—62) i medeltal erfordra en årlig summa af öfver 34,000,000 r:dr eller 7‘/2 mill. r:dr årligen utöfver hvad denna införsel kostat under sednaste quinquennium 1 Man invänder måhända, att den sålunda ökade importen bevisar stigande välstånd inom landet, eller att dessa varor äro nödvändighetsartiklar för den stora mängden, hvarför de böra kunna säljas till billigt pris. — Erkännande det sanna häruti, torde å andra sidan få medgifvas, att en klok hushållning fordrar, det man ')
Utskottet har i sitt utlåtande N:o 141, pag. 31 och 28 punkten yttrat: “Utskottet, som funnit denna framställning vara grundad på ett verkligt behof och derföre förtjent af uppmärksamhet, anser dock att i händelse Kongl. Maj:t, efter vederbörlig undersökning, skulle finna den af motionären afsedda hamnbyggnad böra med statsbidrag befrämjas, tillgång dertill bör kunna beredas genom anvisande af medel från den fond, som Utskottet föreslagit må till understöd för dylika företag ställas till Kongl. Majis disposition. På grund häraf och då hvarken kostnadsförslag eller andra för frågans utredning nödiga handlingar blifvit till Utskottet aflemnade, lärer den gjorda framställningen icke böra af Rikets Ständer bifallas.“ Utskottet har således erkänt behofvet af en hamn och hänvisat att medlen borde utgå af den till Kongl. Maj:ts disposition ställda fond. Men som denna Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 155 fond, hvilken utgöi-es af endast 20,000 R:dr R:mt årligen, är alldeles otillräcklig för de många smärre hamnarbeten, som årligen inom riket verkställas, måste jag i detta hänseende vända mig till Rikets Ständer och får jag härjemte bifoga det af Ingeniören vid Vägoch Yattenbyggnads-sty reisen G. A. von Friesendorff uppgjorda kostnadsförslag jemte plankarta. Jag vågar derföre vördsamt föreslå: att Rikets Ständer täcktes för en gång anslå ett belopp af 42,200 R:dr R:mt för anläggningen af en hamn vid Böda på Öland. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 11 November 1865. E. J. Rudberg, från Calmar län. Af Urik Johan Rudberg från Calmar län, om anslag till aflöning åt ytterligare en lärare vid pedagogien i Borgholm.
Preste-Ståndets fattade beslut vid handläggningen af Utskottets betänkande N:o 5, angående tullbevillningen, stadnade Ståndet i beslut, som följer: l:o med ogillande af Utskottets å slutet af sidan 1 förekommande yttrande, ansåg Ståndet frågan om de så kallade tull-lindringarnes eller difierential-tullarnes upphörande vara af bevillningsnatur, deröfver alltså votering i förstärkt Stats-Utskott bör ega rum. 2:o Beträffande dernäst Utskottets hemställan, att till pröfning företaga de af Utskottet i betänkandet N:o 5, under förutsättning af tull-lindringarnes upphörande, föreslagna förändrade tullsatser å vissa här uppräknade artiklar, vidblef Ståndet sitt beslut, att bibehålla nu varande tullsaltser å desse artiklar; hvarjemte Ståndet, för den händelse dess mening om tull-lindringarnes bibehållande vid omröstning i förstärkt Stats-Utskott ej blifver gällande, antog de af Utskottet föreslagna andra tullsatser å omförmälde artiklar. 3:o Vidkommande slutligen Utskottets sednare hemställan å sid. 2, antog Ståndet Utskottets förslag om serskild rubrik i Taxan för Snörmakare-arbeten, samt om hänvisning af fransar, galoner m. m. till så väl dessa, som Gulddragare-arbeten; men beslöt, i afseende på tullsatserna för Snörmakare-arbeten, bibehålla de bestämmelser, nu gällande Taxa innehåller för Fransar, Galoner Gramaner och Snören af heloch halfsiden, samt andra slag. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets betänkanden : N:o 12, angående väckt förslag om inrättande af så kalladt Transit-upplag; och N:o 13, i anledning af väckt motion om nedsättning af tullen å varor, som landvågen från Norrige till Herjeådalen införas. S. D.
Två ting: det, att jag nu har ett eget hem, der jag är fri, och der jag är min egen herre, samt det, att jag blifvit närmare bekant med Ellen Key och Gustaf Geijerstam. Hon är sansad och förståndig, det inger en viss trygghet; han kan vara pojkaktigt glad liksom jag, och i sällskap med hvarandra kunna vi slänga bort konventionalismen. Det ger en känsla af frihet, och så är man icke längre ensam. Kamratförhållandet mellan oss öfverstiger mina djerfvaste förväntningar. Allt det der förvändt fruntimmersaktiga är bortblåst när vi äro tillhopa. Det generar icke honom att på gatan säga: ”vänta mig här ett ögonblick,” vid ett litet naturalistiskt privatärende, som härom qvällen, när vi kommo från akademiens fest, och det generar inte heller mig. Tjo hej! Hvad det är en förunderligt stor lycka att ha ett eget hem! I dag har jag varit ensam hela dagen. Men jag har ändå njutit af min tillvaro, njutit af tystnaden omkring mig, af den höga mörka julgranen, af skenet från den ljusröda lampskärmen. Det fins knappt rum för ett bekymmer för framtiden, så öfverhandtagande är välbefinnandet.268 Det är fruktbärande att tjuta med ulfvarne; alltid kommer något fram af det. Strindbergs beundrare och vänner ha gifvit mig en alldeles ny uppfattning af honom. Ja, icke allenast af honom, utan af hela hans riktning. Först Geijerstam, som i sin lifliga beundran så gerna velat läsa upp några af hans bref, men som icke kunde finna ett enda med så pass städade uttryck att han kunde läsa det för mig – och detta efter att ha läst ”sagan om Herkules” och allt annat dylikt, så vågadt som endast kan låta höra sig kamrater emellan! – Nåja, den karl som känner en njutning att i bref till sina manliga vänner alltid och allenast skrifva oanständigheter, den anser jag för en rå och liderlig menniska – hans handlingar må i öfrigt vara hurudana som helst. Kom så historien – också beundrande – om att fru Strindberg ”sjungit för halfvan”, en plump visa full af eder och svordomar, i barnens närvaro. Fy! Det är något oskönt och vidrigt att tänka sig en mor så.
— Revisorerne anse ock det vara med ordning instämmande att Lands-Statens samlelige tjenstemäns aflöningar utgå från sistnämnde Titel. 21:o Genom Nådigt Bref af den 27 Juli 1836 liar Kongl. Majit, som funnit de från Landt-Ränterierne aflemnade och i Banken insatte Depositionsmedel från äldre åren, äfvensom hvad på samma sätt dädanefter lefvererades, böra förräntas, intilldess beslut kunde fattas om dessa medels användande, uppdragit åt Herr Presidenten m. m. P. Westerstrand, samt Stats-Secreteraren för Finance-Ärenderna att besörja om medlens förräntande, emot behörig säkerhet och fem procents årlig" ränta, samt i följd deraf anbefallt Kongl. Stats-Contoret att, uppå bemälte Comiterades reqvisitioner, utanordna ifrågavarande medel lill deras disposition; och komme räntan att beräknas ifrån datum af hvarje anordning och att genom Comiterade en gång om året till nämnde Verk erläggas. På grund häraf hafva under loppet af åren 1836 och 1837 bemälte Comilerade i Kongl. Stats-Contoret lyftat tillsammans 23,800 R:dr B:co, hvilka medel, enligt hvad Revisorerne tillställde handlingar innehålla, finnas sålunda disponerade, att deraf utlånats: till T/ieater-Directionen 13,000 R:dr, jemlikt skuldebref den 29 Juli 1836 och 13 Juli 1837, med förskrifven fem procent ränta och sex månaders uppsägningstid, samt lill Comiterade för förvaltandet af Anslaget för Stats-. Tidningen 10,800 Ridr, enligt skuldförbindelser den 10 Augusti och 26 Oelober 1836, deri jemväl fem procent ränta förskrifvits» Revisorerne hafva härvid trott sig finna, att föreskriften om medlens förräntande ”emot behörig säkerhet” icke blifvit iakttagen. 22:o Sedan framlidne Commerce-Rådet P. E.
9Jlaj:t mebbelab föreffrift, till ndtnnba afabemt afgiftoit årliga berdttelfer om fina refor, fjtoarjemte batt I;toarje år tilt afabemien inlem» nät förledning öftoer fornlemningarne i 10 till 12 fodttar, famt från trpdct utgiftoit ett t;dfte tnnetjåtlanbc rnnftenötedningar jemte tept, ^toaraf 50 exemplar öftoerlemnatö tilt dvongt. — Sen fumma af 2,000 rbr, forn Slifetö ©tanber betoiljat att unber innetoaranbe ftatöregleringöperiob årligen utgå till upprdttanbe af förtedningar od) beffrifttingar öftoer fäbenteölanbetö fornlemningar, dr för 1864 od; 1865 af 28ittert;etg»afabemien till ftörre belett utbetalb bets till i lattböor» terna bilbabe fontminnegföreningar, belg till ettffilbe forffare, font afa» bemien för änbamålet ntfdnbt. SBärbefuda förtedningar od) beffrifntn» f 11; r e If e fig tillbragit feban fifta lÄtföbag. 117 gar l>afma rebait infommit från Slerife, ©eftriflanb, ©fåne cdj .jbatlanb; attbra åro att förpanta från -helfinglanb, Öfter* o cl) heftergötlanb farnt ©öbertnanlanb. ©eban Slationat
N:o 12, ang:de RiksStms skiljaktiga beslut i fråga om brännvinsbränningen, äfvensom att dernäst företaga StatsUtskis mern. N:o 4^5, med dess bilagor angtde exlra-statsreglerrn ; dervid likväl förutsatt att icke föredragningen af något utaf dessa mål kunde komma att äga runa denna eftermiddag, enär det vore en öfverraskning för de flesta af R. o. Ad:s ledamöter, hvarförutan Hr Landtm, trodde att det betänk., hvars föredragning nu borde fortsättas, komme att i dag upptaga liela tiden. Ropades ja. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Vid föredragningen af Bevilln.- och Ekon.Utsk.-ns betänk. N:o 12, lärer PresteSt. hafva beslutat att uppskjuta frågan om tiden för brännvinsbränningen, och i stallet inbjudit de öfriga Stånden att med PresteSt. sig i denna punkt förena. BorgareSt. lärer redan förehaft och afslagit denna inbjudning, och jag förmodar således, att den äfven är till R. o. Ad. ankommen. I sådant fall hemställer jag, 0111 icke denna inbjudning borde företagas i sammanhang med betänk. N:o 12 och i förening dermed afgöras. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att R. o. Ad. torde finna nödigt, att, om ifrågavar. inbjudning från H. PresteSt. vore ankommen, den då blefve pröfvad i sammanhang med Utsklns mern. örn voter:s-propos:n i frågan. Ropades ja. Upplästes och remitterades till StalsUtsk. K. M:s denna dag på f. m. ankomna nåd. skrifvelse till R. St., af den 1 1 dennes, ang:de lagmansoch häradshöfdingeräntan, samt sterbhusafgiftens upphörande. Upplästes till justering och godkändes nedannärnnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till und. skrifvelse!' till K.
Och alldenstund erfarenheten visat, att man icke kan komma öfverens om någon dylik förändring, samt ehuru jag erkänner de af Hr von Hartmansdorff framställda förslag vara ganska goda och ändamålsenliga, tror jag dock icke, att det är skäl alt upskjuta så väl alt ställa grundlagens stadganden i öfverensstämmelse med hvar - 156 De» 30 Augusti. andra, som ock alt legalisera den praxis, som under en längre följd af år gjort sig gällande. Vill man derefter göra några ändamålsenliga förändringar i sjelfva lagstadganderne, ser jag ingenting, som hindrar att derom väcka serskild motion för att såsom ett alternativt förslag läggas bredvid Const.Ulsk:s. På dessa grunder anser äfven jag, att det är af väsendtlig vigt och nytta, att det nu framslälldla förslaget blifver hvilande lill nästa Riksdag, för att då antagas. Man kunde derigenom åtminstone hoppas att en gång slippa de vidtomfattande, tidsödande' och obehagliga diskussioner om rätta förståndet och tillämpningen af ifrägavar:de begge §§:r, hvilka under närvande förhållande så ofta ega rum in-' om de respektive Stånden. Jag vågar fördenskull anhålla, att R. o. Ad. icke måtte antaga de af Hr von Hartmansdorff framställda förslag till gemensamma tankar. Hr Printzensköld: Jag hemställer till den siste värde talaren, om det icke vore både lämpligt och rikligt att taga Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensamma tankar i öfvervägande, alldenstund de just angå de §§:r i Reg.Form. och Riksd.Ordn., hvaruti Const.Uisk. tillstyrkt förändringar. Samme värde talare har sagt, all det vore väl om man kunde bringa dessa båda ifrågavar:de §§ till sådan likstämmighet, all man derigenom åtminstone undveke de långvariga tvister om rälta tolkningen deraf, hvilka vid Riksdagarne förekomma.
Ingen undfär accords-ersättning förr än wid afgång ur rjensten eller befordran till annan tjenst inom nämnde ic> är; men för dem som under liden rned döben afgä och arv berättigade tili accord njuta deras Sterbhus eller arfwingar en sädan rättighet lili godo. Den 28 Zebrnarii' 1463 För alla dc Officerare, som i Kriget med döden afgätt och warit för sine tjensier berättigade till Accord, men efter hwilka nägon efterträdare icke blifwit nämnd, bör äfwen Accord af Srats-Werket utbetalas till deras Arfwingar eller Sterbhus. Accorderne godtgöras, enligt hwad Stats. Utskottet i desi förra Betänkande föreslagit, med Stals-Conlvirets obligationer, stälde pä 6 är med L procents ränta; och böra desie obligationer icke ställas pä högre Summa än Femtio R:d. stycket, för att göra dem i Jnnehafwarens händer desto an» »vändbarare, sä framt icke nägon önskar att fä dem pä högre Summor, i proportion af den belöpande Accordssumman utfärdade. Skulle Riksens Högloft. Ständer täckas tilläta, att de Officerare, som ivid afsked eller befordran finnas berättigade till Accord, mage fä inställa fine uti Stats-Contoirets Obligationer erhällande AccordsSummor uppä den af StakS-Utskottet föreflagne och af Riksens Högloft. Ständer bifallne Annuitets-LätieHonden emar 7 procent, och hwilken således endast i detta fall skulle för dem hällas öppen; sä more detta ä Riksens Högloft. Ständersida ett ytterligare prof af det ömma och granlaga sätt, hwarpä Riksens Högloft. Ständer ansett desie aktningswärde Medborgare böra behandlas.