Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det kan väl ännu dröja några månader – prosten reser sig sakta, böjer sig öfver den fångne, ser honom spändt in i ögonen och tager hans hand – Men, herr grefve, om jag nu hade befallning att säga er: i öfvermorgon – eller i morgon – eller i dag skall ni dö skulle ni icke heller då låta modet sjunka? – Det vet jag naturligtvis icke! – Struensee rynkar pannan och lösgör sakta sin hand. – Men om i så fall er förmenta ståndaktighet sviktade, och om det då vore för sent att söka och finna tröst och förhoppning – hur tror ni väl, att ni då skulle vara till mods? Struensee svarar icke. Oräkneliga tankefragment hvirfla som lösryckta flugvingar genom hans hufvud, men han kan icke samla dem till någonting helt eller klart. Den påtvungna föreställningen om dödens omedelbara närhet spänner som en mara sina senstarka armar omkring hans bröst, och hans vakna förstånd kämpar förgäfves, han kan icke bli kvitt den tyngden öfver hjärtat. Han inser väl, att prästen vill skrämma honom till Gud och finner det ovärdigt, men har icke kraft att harmas, ty maran släpper icke sitt tag, och ångesten sitter där han sitter. Emellertid talar prosten Balthasar vidare, utgående från det svar, han förutsatt i sitt koncept, men som han aldrig fått: – Ni ser således, att afsikten med våra samtal är viktig för er och förtjänar all er uppmärksamhet. Jag söker intet ringare än förbereda er på ert, kanske nära förestående, steg in i evigheten – så att ni må kunna göra det med godt hopp. Jag förmodar nu visserligen, att vi icke ha enahanda mening om människans tillstånd efter döden. Men om ni också ända tills nu kunnat öfvertala er själf till den uppfattningen, att det icke gifves något kommande lif och alltså icke heller hvarken belöning eller straff – så har ni dock helt säkert aldrig varit af hjärtat öfvertygad därom. Otaliga gånger måste er inre känsla ha motsagt er. Ofta måste ni ha fasat för evigheten, om ni också till er egen olycka varit mäktig att alltid kväfva den förnimmelsen i dess linda. Åtminstone kan ni hvarken nu eller någonsin bevisa, att det ingen evighet gifs. Prästen tystnar, väntar tydligtvis på svar. Struensee söker samla sina tankar.
Jag har händerna fulla af arbete. Jag skall skrifva en liten biografi öfver Harriet Martineau, och den skall inbringa mig 50 kr. Ser du, det är det förnämsta glädjeämnet, ty jag skall ha dender uppsatsen till mellanarbete på lediga stunder bara, och så får jag litet handpengar. Det var jag alldeles utan, och då blir man så rasande tung till sinnes. Fredag d. 4 Mars. — Hela den sista tiden har jag gått hängsjuk och nu skrifver jag icke ens deder tre raderna dagligen. Antingen sitter jag i en länstol och gapar efter andan, eller sysselsätter jag mig med något litet handarbete. Ett par timmar om dagen går jag och drifver i den höga frostluften derute. Det är snö och blå himmel. Det är en lycka, att jag – när jag känner mig riktigt sjuk – aldrig har några bekymmer. Förresten blir jag snart frisk igen; när våren är förbi. Här har jag tre barn, komna till verlden sedan min hemkomst. Skynda dig att sitta till doms öfver dem, och gif mig deras meritförteckning. Jag har gjort dem efter bästa förmåga, duga de inte så – i skrinet med dem! Jag kan inte förbättra dem. På mellanstunder skrifver jag sådant, dels för mitt höga nöjes skull, dels derför, att jag lofvat bidrag till en mängd julkrafs. Jag går visst inte in på, att jorden är usel, ty det är den icke, så länge den har så mycket lifsvärme, som den ännu har. Det är vi menniskor, som göra den eländig, genom alla våra dumheter, hvilka äro legio. Gör menniskorna enkla, sanna och rättskaffens goda, då ansvarar jag för, att jorden skall bli som ett paradis. Det är besynnerligt hvad åsigter äro maktlösa när det gäller huruvida en personlighet skall verka frånstötande eller tilldragande på den andre. Derför tror jag, man gör dumt i att sälla och sålla folk efter deras »åsigter». Om folk bara ville begripa, att det är handlingarne som göra mannen, icke åsigterna. Men der ha vi sjelfva skrymteriets kärna!
Som min uppmärksamhet fästats derå, att i det förslag till skrifvelse till K. M:t, jag tagit mig friheten framställa, står »Rikets Ständer», der det borde heta »kommande riksdag», får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att förstnämnde ord mätte utbytas mot de sistnämnde, så att skrifveisen skulle komma att lyda: R. St:r få hos K. M:t i und. begära, att K. M:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera bos kommande riksdag göra den nåd. framställning, K. M:t, med ani. deraf, kan finna för fosterlandet och utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande. Medan jag har ordet, tillåter jag mig anföra, att de, som försvarat Utsk:ts Retänk., fästat sig hufvudsakligen vid frågan, huruvida ett nytt universitet nu bör upprättas eller ej. Denna fråga, länge debatterad inom och utom representationen, är dock just den, som vi vilja öfverlemna åt en komité att besvara, men, äfven om K. M:t och komitén icke skulle anse, att ett universitet nu borde upprättas i hufvudstaden, så kunde, såsom jag förut tagit mig friheten påpeka, dock vinnas, att genom komitén få utredt, huruvida icke de vetenskapliga institutioner, som nu här finnas, böra utvidgas, ombildas och förfullständigas. Vårt land är icke så rikt på intelligenta krafter, att man icke bör taga vara på dem man har så mycket som möjligt. Hr von Koch, Nils Samuel: Vid flera föregående tillfällen har jag här yttrat mig i denna fråga och hade äfven nu tänkt att ingå i en fullständigare utveckling deraf, men, då åtskilligt af hvad jag ämnat säga redan blifvit under diskussionen upprepadt, vill jag inskränka mig att beröra några hufvudpunkt ter, hvilka synas mig blifvit af de föregående talarne förbisedda.
Praktfullt i stället för vackert, storartadt i stället för täckt, alldeles galen i stället för mäkta vred — ja, tänk efter, om ni ej själf mångfaldiga gånger gjort er skyldig till slika oharmoniska och meningslösa yttranden. Superlativer böra begagnas med försiktighet, liksom i allmänhet förtjusningen bör tyglas så vidt möjligt är. (Inom parentes dristar jag mig till vederbörande anmärka, att det ej är så förkastligt att använda andra ord än » söt » och » rysligt söt » för att uttrycka förtjusning. Det finnes nämligen — ack hur många! — personer, som använda detta ord om allting, såväl om Ödmann, Goethes Faust, Niagarafallen och » la fin d ' un héros » som skodon, klädningar, buketter och annat slikt. Sina modiga tio år dröjer det nog, innan det försvinner ur ordboken.) Öronslitande äro för öfrigt en massa sammanställningar, som » gräsligt vackert », » grufligt skönt », » vådligt stiligt », » orimligt smakfullt » med flere. Hur meningslösa och hur — allmänna uttryck! Ännnu värre, fastän ej så allmänt, är det att höra unga damer använda hata och förakta om saker, som de ej tycka om. Den, som » hatar korallhalsband » och » föraktar släp », är mycket olycklig i valet af uttryck, hennes grundsatser må vara aldrig så sunda. Man bör också undvika att i sitt tal använda » han » och » hon ». Som tilltalsord äro de under alla förhållanden afskyvärda, och äfven annars bör man så vidt möjligt inskränka deras användning. Det finnes äkta män, hvilka städse säga » hon » om sin hustru, liksom det finnes fruar, som säga » han » om sin man, men detta bruk är osmakligt. Lika obehagligt är det, när » herrn » eller » frun » användes ensamt. Det bör alltid gälla som en okränkbar lag, att tillnamnet medtages, För mången är det en stor frestelse att lägga sig till med stående uttryck, hvilka, använda i tid och otid, genom det ständiga begagnandet blott varda utnötta och ännu mera intetsägande. Det finnes knappast nå- gon ovana, som är så löjeväckande och så lätt ger anledning till gyckel som denna.
Tio springvatten, med stoder af bronz, förskönade då denna plats, som nu är öde och tom, saknar alla prydnader och endast här och der företer några gropar efter de fordna vattusprången 54. Alla dessa sprittande kristaller tillika med de tornhöga alléerna blefvo nu, efter karusellens slut, belysta af eldar, som spridde en förtrollande dager öfver taflan, samt från lyktorna i en lång rad marknadsstånd, kring hvilka folket hvimlade, glädjedrucket, jublande och hurrande vid minsta skymt af någon konungahusets medlem. Detta och hofvet vandrade okonstladt midt ibland folkhoparna, för att njuta det herrliga skådespelet: alltsammans uppfattadt på duken i fem stycken af Martin, hvilka i denna stund pryda drottningens toilettrum på detta samma lustslott, der glädjen, smaken och nöjena i Gustaf III:s tid trifdes vid sidan af majestätet 55. SEXTONDE KAPITLET. Scenen är på Stockholms slott i hertig Carls rum. Det är svartklädt. Längst bort: ett fyra alnar högt försilfradt kors, med Frälsarens fastnaglade bild i naturliga färger. Blodfläckar synas kring spikarna och törnekransen samt efter spjutet. Vid foten af korset en qvinnoskepnad i kroppsstorlek och bedjande ställning, af gips: kring hufvudet en gloria af lampor, hvilken, tillika med den, som kringstrålar Christus-bilden, upplyser bakgrunden af rummet. Midt emot korset – och lika högt med det – i den motsatta ändan af rummet: ett palmträd, och på hvarje dess blad en lampa. Nedra delen af rummet upplyses af detta sken. I taket sväfvar en försilfrad törnekrona med nie långt utskjutande taggar; hvarje af dem uppbär ett brinnande vaxljus i sin pipa. Framför korset står ett långt bord, öfverhöljdt med ett svart täcke, kantadt med galloner, fransar och toffsar af silfver. På midten af täcket äro stickade, i upphöjdt arbete, också af silfver: ett öga i en trekant, ett krusifix och en dufva.
Uti bevakningen af utestående lån ingår: 5:o att iagttaga samt, efter sig företeende förhållanden, ordna hvad, i följd af inträffade förändringar med pant eller Gäldenär eller Löftesmän, i en eller annan måtto erfordras till betryggande af Bankens rätt och bästa; 6:0 att vederbörligen låta förnya Inteckningarne, äfvensom, i utsta kade fall, Borgensförbindelser och brandförsäkringar samt förnyelse-documenternes rigtighet och fullständighet conlrollera; 7:0 att i god tid föranstalta om anmaning, der den stadgade betalningsskyldigheten blifvit åsidosatt; 8:0 att hålla ordning på de dagar, då anmaningarne kommit vederbörande tillhanda, såsom grunden för den tillåtne respit-tidens beräkning; g:o att låta föranstalta om omedelbar utsökning af totala Låne-summan, med ränta och omkostnader, sedan respit-terminen, för betalande eller reglerande af hvad anmanadt blifvit, tilländagått. Ådagaläggandet om och i hvad måtto dessa flerfalldiga omsorger blifvit, i afseende på hvarje Lån serskildt, vederbörligen handhafde, är föremål för Låne-Canzliets Redovisnings-ordning. Den Collegiala behandlingen af alla, Låne-Canzliet tillhörande, mål och ärenden, med åtföljande granskningar och beredningar, tillhörer Chefen jemte öfrige derstädes tjenstgörande Commissarier med biträde för detaljerne af underlydande tjenstemän, hvarförutan Afdelningen har att vårda och vigilera sådane Förbindelser med åtföljande hypothek af inlecknade Skuldsedlar, som af Banco-Styrelsen blifvit antagne till säkerhet för beviljade Cassa-Creditiv o. d., dels ock att besörja Yigilancen i afseende på de Bankens säkerhetshandlingar, som befinnas under Commissariatets samfällda vård samt de Lån, hvilka redan utgått eller hädanefter utgå, enligt Rikets Ständers serskilda Förordnanden, till allmänna Verk eller Corporationer, på andra villkor eller mot annan säkerhet, än som för Fastighets-lån i allmänhet äro fastställda. Banco-Utskoltets Betänkande, iT.-o 35, Personal.
Efter från samtliga Riks-Ständen erhållen remiss å högslberörda Proposition, har Stats-Utskoltet förehaft detta ärende och dervid jemväl tagit kännedom af de till frågan hörande handlingar samt hos Bonde-Ståndet i ämnet förekomna yttranden; och får Utskottet, med afseende å de i den Kongl. Propositionen anförda förhållanden och på de vilkor, som dervid blifvit föreslagna, till förevarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall; i följd hvaraf Utskottet vidare föreslår, dels att årliga anslag måtte uppföras å Riksstntens 4:de Hufvudtitel under anslaget för indelta kavallerioch infanteri-regementena, till belopp af 575 R:dr R:mt, att utgå till arrendatorerna af Näs kungsgård och Mölnarbo tullqvarn samt af 150 R:dr samma Ståls-Utskottets Utlåtande JW 59. 5 samma mynt till Dalregementets boställsfond, eller tillsammans 725 R:dr; dels ock, enär de vid kungsgården byggnadsskyldige böra tillgodonjuta befrielse från kungsgärdshjelpens utgörande från och med samma tid, bevillning blifvit dem påförd, eller med 1862 års början, att ett extra anslag för åren 1862 och 1863, med tillhopa 1,450 H:dr R:mt. må å Uiksgälds-kontoret anvisas att för här ofvan omförmälda ändamål användas; hvarom, i händelse af Rikets Ständers bifall, underdånig skrifvelse torde böra till Kongl. Majit allåtas. Stockholm den 3 Mars 1863. Bih. till R. St. Prot. 1862 dc 1865. 4 Samt, l Åfd. 21 fldft. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1863. Slats-Ulskollels Memorial N:» So. 1 ]\:o 60. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Mars 1803, kl. ? e. m.
Utskottet hade likväl ansett det böra härvid i betraktande tagas: att geschworner flir närvarande hufvudsakligen åligger att hafva tillsyn öfver grufvebrytningen celi hvad dermed sammanhang eger, hvarjemte desse tjenstemän, såsom varande behörigen examinerade, vanligen blifva, i händelse al behof, till bergmästare förrättningar förordnade; att för öfrigt bergsfngdarnes bestyr med kronooch annan uppbörd, samt utmätningar, jemte åliggandet att bevaka kronans rätt m. m., syntes böra utan svårighet kunna å kronofogdatne, häradsskrifvarne med flere öfverflyttas; hvadan, och då härtill komme, att antingen bergmästare eller geschworner lätteligen torde blifva i tillfälle att algifva de årliga förteckningarna till Bergs-kollegium öfver tackjernsoch smidestiliverkningarne, äfvensom att utrifva stångjernshärdar, samt att med större sakkännedom, än som hos de oexaminerade bergsfogdarne kan förutsättas, utöfva tillsyn öfver jernförädiingen, Utskottet yttrat den öfvertygelse, att bergsfogdetjensterne utan olägenhet kunde upphöra; på hvilka skäl, och med fästadt afseende dessutom å nödvändigheten af att undanrödja de olägenheter, som uppkomma deraf, att bergsfogdarnes nuvarande löner icke i allmänhet förslå till deras bergning, Utskottet hemställde, att Mikels Ständer behagade hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det de bergsfogdarne hittills åliggande göromål måtte, i mån af innehafvarnes afgång, öfverflyttas dels på vederbörande kronofogdar och häradsskrifvare i afseende på debiteringen och uppbörden af kronans inkomster, samt aktoraters utförande m. ro. och dels på bergmästare och geschworner, hvad deras befattning med bergsväsendet vidkommer.
Som minnesstoder på hans hjeltegraf! Ja, fröjde Gud hans själ i lif och död, KNUT Men aldrig glömmes han af nordens qvinnor. Du äfven, hustru? Alla öfvergå INGRID. (mörk). Till den som störtade vår slägt i gruset! Rättvisa bör man ock en ovän göra! Rätt så,fru Ingrid! Och jag vet att Jarlen Vill gerna göra godt hvad bister tid I den enskildes lif och rättigheter, Och inre ofred stört och störtat om Men sådant ej på en dag göras kan! BOTVID. Och rätt betraktadt: hade landet bättre Och ingen ville lyda? Är det ej När en och hvar var kung uppå sin gård, Med allmän nytta mer förenligt, att KNUT. En man bär tyglarne i starka händer? Må ske! Men hvarför skall det vara han? Derför att Gud uti sin allvishet BOTVID. Satt herrskartecknet på den mannens änne, Och laggt uti hans bröst den styrka ned Som skapar konungar och stora männer På hvilken plats än födseln ställde dem! Men nog derom jag hoppas tiden skall Långt bättre än min svaga stämma, kunna 36 Utverka er omvändelse, herr Knut! Nu måste jag åstad; på återvägen Jag skall till lagman Bengt på Ulfåsa, Som låtit kalla mig, en ädel herre KNUT Är denne ock, och värdig Bjelbojarlen! Ja visst! de äro helgon allesammans! För tusan böflar! BJÖRN (hånande). (som sett ut, rusar hastigt upp). Hvad? KNUT. BJÖRN. Hos lagman Bengt, som kysser Inga-lill! Har du då ej förbjudit honom komma? BJÖRN. KNUT. Åh! jag ser skrifvarn Jo visst, men han är envis, han som väpnarn Den J gaf afsked nyss! Men jag skall nog Ett respass gifva ock åt pennefäktarn Som springer här och tubba vill mitt barn! (går hastigt ut genom fonden.) Nionde scenen. BOTVID. KNUT. INGRID. Hvad menade den gamle Björn om väpnarn? Att han fick afsked! KNUT. BOTVID. KNUT. Hvilken? Den Som räddade vår Sigrid här förliden; J veten det ju?
Ständer ett fullständigt förslag i berörde afseende, dels ock framställa följande bestämmelser, såsom varande, enligt Rikets Ständers åsigt, nödvändiga vilkor derför, att ett nytt system för mynt, mått, mål och vigt må kunna antagas och utan allt för mycken svårighet i landet införas, nemligen: l:o alt de nya enheterna skola så litet, som möjligt, afvika från de nu brukliga, i hvilket afseende förslagsvis uppgifves 1 Ridr Rigs såsom enhet för myntet, foten för längdmåttet, qvadratfoten för ytmåttet, kubikfoten för alla rymdmått och viklualieskålpundet för vigten, allt med erforderliga öfveroch under-afdelningar, efter decimalindelningen; 2:o att nya namn gifvas åt de nya måtten, för att undvika den oreda, som uppkomme, om två olika qvantiteter skulle benämnas lika; 3:o att behörigen lång tid utsättes emellan det nya systemets antagande och det gamlas slutliga aflysande, för att under denna lid, dels genom folkskolorne, dels genom jemförelsetabellers spridande och dels genom båda systemernas samtida bruk, kunna bibringa 4 Allm. Besv. och Ekon.-Ulskoltels tillåtande, M 134. landets invånare en, så vidt möjligt är, allmän kännedom om det nya systemet och dess användande; samt 4:o att, för underlättande af det nya systemets antagande i sin helhet, de delar deraf, som angå mynt och vigt, såsom bäst egnade att inöfva allmänheten i det nya systemets begagnande, höra allmänt påbjudas étt eller annat år förr, än de nya indelningarne för mått och mål.
Der, efter företag'ts utförande, hamnafgifter komma alt ega rum, böra dessa beräknas så lindriga sora möjligt och alltid på förhand genom kontrakt bestämmas; hvarefter förhöjning deruti ej må kunna föreskrifvas, .utan alt Kongl. Majit, på grund af serskildt förekomna omständigheter, pröfvar skäligt härtill lemna bifall, men deremot ovilkorligen nedsättning ske, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss, af Kongl. Majit fastställd, procent. 5:o Der företaget med direkt statsanslag underslödjes, ega vederbörande, försl efter det arbetet blifvit böijadt, alt, på sätt Kongl. Majit i nå der bestämmer, utbekomma de beviljade medlen, successive, i mån af arbetets fortgång och under vilkor, att de bidrag*, som mervigheter, bolag eller enskilde förbundit sig lemna, i lika förhållande med statsanslaget, till företaget utgå och användas. 6:0 För alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, som afse upphjelpandet af någon orts industri, beviljat anslag, utan att tillika något visst bidrag af orten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, är dock i allmänhet det vilkor stadgadt, att sistnämnde bidrag, vare sig i kontant eller materialer och arbete, alltid bör utgå i den mån, som Kongl. Majit kan finna skäligt i nåder bestämma. 7lö Å. de af Rikets Ständer beviljade låne-biträden kommer i alla de fall, der ej serskildt annorlunda blifvit förordnadt, att årligen erläggas sex ptocent af hela den beviljade lånesumman , hvarigenom godt - 14 Stats-Utskottets Memorial, N:o 3o5. göres ränta af fyra procent å det vid hvarje liqvid återstående kapital, och skall det öfriga utgöra kapital-afbetalning. Någon serskild årlig ränleliqvid kommer ej att ega rum eller någon föreskrift derom att i skuldförbindelsen intagas, utan hör låntagaren endast förbinda sig alt under den tid, som åtgår för det ei hållna lånets fulla infriande, före hvarje års slut, tili Riksgälds kontoret erlägga sex procent å detsamma.
— Grefve von Rosens, Adolf Eugene, anförande, innefattande an märkningar vid Kongl. Majus Proposition angående Statens medverkan för anläggning af jernvägar i riket, samt angående bemälde Grefves i sammanhang dermed väckta motion rörande samma ämne. I. 258, 297, 343. R. 393. XI. B. 373. XII. 63, 127, 167, 193, 249. A. 289. XIV. U. 48, 168, 200, 210. A. 241. — Herr Stjernsvärds, G. M., anförande, innefattande anmärkningar i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående Statens medverkan för anläggande af. II. 344. III. R. 75. Se vidare Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 273. Jernvägs-hufvudbana, alt den af Kongl. Majit från Stockholm genom Jönköping och Skåne föreslagna hufvudbana må från trakten af Ringsjön ledas till Ystad, och alt Statsmedel må dertill användas. Se Stats-Utkottets Utlåtande N:o 274. Jernväg, om anläggande af en sådan emellan Jönköping och Malmö. II. 121, 146, 149, 171. III. 3. R. 22. XI. B. 373. XII. 63, 290. A. 311. XIV. U. 48, 168. A. 259. XV. E. 208. — om anläggande af en sådan från Askersund till en punkt nära Quisbro kyrka på Köping Ilultbanan. Se Stals-Utskottets Utlåtande N:o 27 4. Litt. I). XI. B. 373. XII. 63, 311. A. 314. — om anslag till anläggande af en sådan emellan Westerås och Fahlun samt den i gemenskap med sjön Siljan varande såkallade Insjön. II. 161, 170, 171. III. R. 32. Se vidare Stats-Ulkottets Utlåtanden N:o 274.
dom 3) ar Fö rd le rifv e e r rn, gru d lig å r ne ö I rh fe TJÄNST ASTUNDAS! Kamrater: två Göteborgsflickor. r sk r ö tersk ar till rch på- h ä m h o i. ungsPLATSSÖKANDE. g e n n. m. M a i. kap m o a ch hj ä. lp. Ä g Ä r r te Referenzen stehen zu Diensten. o ra ä fi t re till » G. Idun B y r å: 8 Stv.rega.tsin 8 (ingång från Humlegårdsg. 19) Annon spris: 25 öre pr petitrad ( Tidningen kostar Redaktör o c h endast 1 krona för qvartalet. postarvodet inberäknadt. Ingen lösnummerförsäljning! FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. A l l m. Telef. TJtgifningstid: hvarje helgfri fredag. Sista numret i hvarje månad innehåller en FULLSTÄNDIG modeo. MÖNSTERTIDNING. På rätt hylla. Med dagens nummer fö / Jer till hvar och en af våra prenumeranter i hufvudstaden en prenumerationsblankett att ifyllas och — utan frimärke — nedläggas i någon af Stadspostens gula breflådor, så vida ej prenumeration på sommarqvartalet redan verkstälts. Att göra detta genast är vigtigt, enär afbrott i tidningens sändande eljes eger rum och det kan möta svårighet att sedan ful / ständiga sitt exemplar. * Den, som ej sjelf behöfver använda prenumerationssedeln, torde godhetsfullt ställa den till en bekants förfogande. * * * Hrr Bokhandlare och enskilda kommissionärer i landsorten bedjas godhetsfullt uppgifva huru många, som genom dem prenumrerat på nästa qvartal. Detta för kontrollering, så att eftersändningar och returer så vidt möjligt undvikas. Vördnadsfullt Bedaktionen. Iduns byrå och expedition hållas under sommarmånaderna öppna endast måndagar, torsdagar och fredagar kl. 10 — /. I I Prenumeration sker: landsorten: å postanstalterna. Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt å tidningskontoren.