Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att det icke var någon förläggare comme il faut, det kunde han då redan förstå af det lilla låghalta, omålade trähuset, där han bodde, af den gamla trä- trappan, som gnisslade och knakade för hvart steg, han tog — aldeles s o m där hemma — och af förstugan där uppe, där det var så mörkt som i en säck, och där han fick trefva både länge och väl, innan han lyckades få tag i en nyckel med ty åtföljande dörr. Och gubben själf sedan, där han satt innanför vid sitt skrifbord med en ofantlig grön skärm på lampan och ännu en dylik fastbunden öfver ögonen, han såg då ut, som om han kunde behöfva mer än ett vinstgifvande förlag, och var allt annat än comme il faut. Men huru välsignade icke Lager honom gång på gång i sina tankar, när han gick den långa vägen hem på kvällen! Han hade icke vändt honom ryggen, icke snäst af honom, icke talat o m hans verser som om odugligt skräp, utan lofvat att läsa igenom dem o c h skulle lemna svar i morgon vid samma tid. När Lager om morgonen kom på kontoret, mötte honom principalen i förstugan. » Var herr Lager sjuk i går? » » Nej — det var jag inte », svarade Lager stammande o c h förlägen. » Na-å, hvarför var då inte herrn här? Hvasa? » Intet svar; han bara rodnade och slog ned ögonen. » Jag har icke haft anledning till missnöje förut för herr Lagers sknll. Låt det icke hända en gång till. » (Forts.) Konstnärsförbundets utställning i Theodor Blanchs Konst-Salong. Inträdesafgiften är för den återstående tiden nedsatt till endast 50 öre, för att äfven en större allmänhet må beredas tillfälle att taga den intressanta utställningen i betraktande. Utställningen fortgår ännu endast en kortare tid, hvarför den konslälskande allmänheten icke bör uppskjuta sitt besök till de sista dagarne, emedan det alltid vid dylika utställningar visat sig att trängsel då blir rådande. Upprop till Iduns läsarinnor. n läsarinna af Idun ställer härmed till alla Iduns medläsarinnor en vänlig bön om ett postporto (10 öre) till värmledningsfonden för Säters kyrka.
Sitt, feban uti 81 §. af £3eflutet tutö fednafte SKifödag de, (jwilfa mid lien näftföfjande, på grunt) af laglig rätt eller efter föregånget ordentligt mai, borde i rådjlagen ocf) befluten deltaga, blifvit i öfwerenéftämmelfe med 49 §. 9tegering&§ormen faUade att den 15 SRouember år 1847 fammanfomma, ocf) f)marom mår Siller» nådtgfte honung, £anö $taj:t honung OSCAR, uti öppet 83i&. tia m. ©t. ?Srol, 1847 & 1848; 10 ©ami. 1 gift. 2 SSanfcet. 1 2tiFstags:23efIutet. SIW af ten 17 ^utt famina år, bedagat Of t nätetpåminna, bafme SSi förftnämnte tag
"jemna gång vid flera tillfällen kunde vara att befara; att den större säkerhet » för postens vård, sorn i de fall, då postiljon ej åtföljer, nu förefinnes uti post»böndernes åliggande att antingen sjelfve medfölja posten eller ock dertill anavända fullvuxne och pålitlige personer, skulle komma att i betydlig mån minaskas, enär vid gästgifveri-skjutsen ofta mindre gossar äro följaktige; att då »posthemmans-innehafvarne, hvilka endast äro pligtige att föra posten och således a ej hafva någon annan skjutsnings-skyldighet sigålagd, med skäl kunna tillhålalas att städse till postens forslande begagna dugliga och uthvilade hästar, sådane a deremot icke alltid stå att erhålla vid gästgifvaregårdarne, der, i följd af den aoftare återkommande skjutsningen, hästarne, särdeles under höstoch vårtiderne, a ej sällan äro dåliga och utkörda; samt att den ökade kostnad, som genom »öfverflyttning af all postföring på de gästgifveri-skjutsskyldige skulle uppkomma, »och hvilken af General-Post-Styrelsen, efter 23 sk. milen, beräknats till 28,000 »R:dr om året, måste antagas uppgå till ännu betydligare belopp, i den mån »skjutsningen varder på entreprenad upplåten, enär skjutslegan i sådant fall ut»går på landet med 24 sk. och i städerne med 28 sk. för hvarje mil. »Då, med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, Kongl. Maj:t icke fin»ner skäl att göra Nådig framställning, hvarken om ali postföring^ upplåtande »på entreprenad eller om en allmän öfverflyttning deraf på de gästgifveri-skjuts»skyldige, så återstår att tillse, huruvida och på hvad sätt en af behofvet på»kallad lindring i det för en del posthemmans-innehafvare särdeles tryckande »postförings-besväret må kunna dem beredas.» Och blef i öfverensstämmelse härmed förhöjning i skjutslegan föreslagen på sätt i nästa punkt kommer att oraförmälas.
AXEL. Har jag...? Karlen väntar? KAMRATERNA BERTHA, Jaså! Ställ i ordning är du snäll! AXEL (arrangerar estraden; ropar åt skärmen). Är ni afklädd än? MODELLEN (bakom skärmen). Strax, min herre! BERTHA (stänger dörren; lägger ved i kaminen). Så! Nu får du gå ut! AXEL (dröjande). Bertha! BERTHA. Ja! AXEL. modell? Är det alldeles nödvändigt detta, med naken BERTHA. Det är alldeles nödvändigt! AXEL. Hm! Jaså! BERTHA. Det ämnet ha vi väl grälat till slut! AXEL. Sant! Men det är otäckt i alla fall (går till höger). BERTHA (tar penslar och palett; ropar åt skärmen till). Är ni färdig? FÖRSTA AKTEN MODELLEN. Jag är färdig! BERTHA. Kom då! (Paus.) Kom! (Det knackar.) Hvem är der? Jag har modell! ABEL (utanför). Abel! Med nyheter från salongen! BERTHA. uppskjuta séansen! Axel! Abel är här med nyheter från salongen! Från salongen! (till modellen). Kläd på Er! vi få (Axel in; ABEL, WILLMER; Modellen går oförmärkt under följande scen). FEMTE SCENEN. DE FÖRRE, WILLMER. WILLMER. ABEL. God dag, go vänner! I morgon börjar juryn sina arbeten. Se här Bertha har du pastellerna! (plockar fram packet ur fickorna). BERTHA. De voro väl dyra? Tack snälla Gaga; Hur mycket kostade de? Kamraterna. KAMRATERNA WILLMER. Åh, inte vidare! BERTHA. Jaså, de börja i morgon redan. Hör du Axel! AXEL. Ja, min vän! BERTHA. Vill du vara mycket snäll! Mycket! AXEL. Jag vill alltid vara snäll mot dig, min vän! BERTHA. Vill du? Hör nu, du känner ju Roubey? AXEL. som man kallar goda vänner. Ja, jag träffade honom i Wien, och vi blefvo BERTHA.
M. sin protest emot de 3.'nes beslut. Jag behöfver icke nu vidlyftigare utreda detta, emedan saken ännu lefver i friskt minne. Mina Den 17 Noveni lier f. ra. skäl äro desamma, som jag inom Utskm uppgifvit. Jag vill endast upprepa, att jag är af den tanka, att beslutet var olagligt. Hvad åter beträffar Gr. Horns förslag till rättelse, vinnes dermed åtminstone så mycket, att saken kommer i laglig form. Jag har derföre inom Utskm biträdt detta förslag, och trott mig deri linna mindre ondt, än att qvarblifva vid det olagliga förhållande, som nu äger rum; men jag går dock ogerna, och endast såsom sista utvägen, in derpå, ty jag fruktar et! farligt prejudieat uti att ålägga en bevillning särskildt för en viss samhallsclass, hvilket synes mig kunna leda till stora orättvisor i en framtid. Men, såsom jag redan nämnt, det är den sista utväg, jag anser oss äga att godtgöra förra Ständers olagliga handlingssätt. Jag önskar aItsa åferremiss och anser del vigtigt, att Utskm än en gång må öfverväga ämnet och åtminstone begifva sig till ändring af de premisser, hvarpå Utskm stödt sitt tillstyrkande. Gr. Frölich, Dav.: Jag kan icke instämma med Gr. Horn i afseende å de resultaler, hvartill han fört sina påståenden; men sådant härleder sig från helt andra skäl än dem, hvarpå öfriga talare hafva grundat sitt bestridande. Till en början får jag då förklara, att jag visserligen ansåg högst hårdt och tryckande, att sednaste Ständer uppliäfde de contract emellan Kronan samt rust-och rotehållare, hvilka så länge varit gällande; men jag vill derföre icke påstå, att ett sådant förfarande varit olagligt, så framt den pålagda gärden inskränkt sig till tiden intill denna riksdag. J)å pålagan emedlertid utsträcktes till i5 år, innefattade beslutet ett uppenbart afsteg från Ständernas grundlagsenliga rätt. Återstår nu att tillse, huru felsteget skall kunna . hjelpas. Jag bekänner då, att jag icke kan anse Gr. Horns förslag såsom det rätta sättet.
folk vände sig o m och såg på oss — och » Kanonskotten var väl det egentligt rydet fick de. Trappan genom tornet upp till ska, du Ruffen? » sa jag, när vi » strömluftbanan var så trång, att j a g höll på att made u t ». fastna flera gånger. » Vi få visst te ofvanpå, hä hä, » sa Ruffen. » Jag tror du fyller din plats till det yt» Nej hvad säger d u? » sa jag ifrigt. tersta, jag, gumman lilla? » sa Ruffen. » Titta, får du te. » Och så skrattade vi igen, men när jag På en jätteskylt ofvanför ingången till fick se den smäckra » gondolen », som på kaféet midt framför Trädgårdssalongen stod spända stållinor högt i luften skulle öfver verkligen i alnshöga bokstäfver: » Ryskt t e ». den mycket djupa viken föra oss till andra » O, » sa jag, » te ur den puttrande samosidan — då skrattade jag inte. » Aldrig får du mig att stiga i det där varen, som man jämt läser o m i romanerna! Jag kunde väl tro jag, att vi skulle hitta saltkaret, Ruffen, » sa jag. reda på det nationella, om vi bara höll » Det är din plikt hustru! » i oss! » » Plikt? » sa jag. » Mot h v e m? » Te fick vi, i sinom tid, serveradt af de » Är d e t? » sa jag vacklande. » Är det mest äkta ryska konsulats-frus-fingrar, men dubbelt mot vanligt kostade det, hvilket verkligen min plikt mot —? I så fall » inte gjorde en smul, efter pengarna lär ha Härmed satte jag mig beslutsamt i gongått till Sofiahemmet, fast jag inte riktigt dolen, som vickade riktigt otäckt och därbegriper, hvarför vi skulle dricka hop pentill inte hade något stöd på sidorna. gar åt det, just på den Ryska nationalRuffen klef också i, men när vaktaren dagen? » höjde handen for att skicka oss i väg, som » Förbannad h u m b » sa Ruffen, när fåglar öfver det svallande djup, började jag att gallskrika, ty romantik på afstånd och vi » strömmade ut » igen. » Tyst, Ruffen, » sa jag.
Hvad? DIREKTÖR BRUHN (ifrigt). beck skiljas vi för att vilseleda och sedan... SAIMA. Du stiger på här, jag först vid nästa station. reser. Din plats i banken... Vilseleda? Men Hugo, det är ju bättre att Betty DIREKTÖR BRUHN. ingenting sagt. Men det kom inte af misstro eller fruk Glädjen alldeles kollrar bort mig. Jag har ju ännu Jag vet ju, att dessa smäskrupler och smådygder fritt andetag jag säger dig alt: jag är ruinerad. SAIMA (misstroget). inte äro någonting för dig. Det är också med ett enda Åh? DIREKTÖR BRUHN. men har själf slukat i stället för att ge. I hopp att af Jo. Vi ha lefvat för högt. Fabriken skulle ge medel, fären skulle kunna hållas uppe, har jag lånat af banken. gon ha vi revision. Men summan har vuxit mig öfver hufvudet. Och i mor SAIMA. Nej, nej, Hugo! Nej det kan inte vara sant. DIREKTÖR BRUHN. måste sluta som det gjort, med ruin. Men jag har fått Jo. Jag har lefvat som i ett rus de sista åren. Det ögonen öppnade och jag är ej samme man i dag som i alt, betala alt. Jag skall bygga oss en ny framtid, (ömt) det är du som skall göra den ljus och glad. SAIMA. går. Jag har handlat lättsinnigt, men jag skall godtgöra Du?! Förskingrat? Åh gud i himlen... det är inte sant! DIREKTÖR BRUHN. Den lumpna småsjälsmoral, som inte kan förlåta ett felsteg och inte tro på en upprättelse den fins inte till för dig. Skrämmer det dig? Nej, bara strax, det vet jag. 121 Jag har varit blind, Saima; jag har plottrat bort det bästa i mig själf, jag har slösat med mina år som med pängar. Jag ser nu, hur ruttet det var alt. Jag är inte värd dig, men jag skall bli det. Inför dig känner jag ingen blygsel, knapt någon ånger; jag kan lägga hela mitt lif för dina ögon alt som jag nu kastar bort.
Med anledning af hos Rikets Ständer gjord framställning om statsanslag för en af den i hufvudstaden till slöjdernes förkofran stiftade förening inrättad skola, beräknad för yngre slöjdidkare?, serdeles gesällers och lärlingars undervisning, hafva Rikets Ständer, enär, enligt hvad upplyst blifvit, denna skola, under den korta tiden af dess verksamhet, redan visat tillfredsställande resultater, och då hufvudstaden, jemförelsevis med öfriga städer i riket, onekligen inom sig eger det största antalet af handtverksgesäller och lärlingar, för hvilka undervisningen i slöjdskolor egentligen torde böra vara afsedd, samt härvarande verkstäder dessutom företrädesvis besökas af gesäller och lärlingar från andra delar af landet, funnit skäligt, till understöd för ifrågavarande slöjdskola, anvisa ett årligt anslag af 2,000 rtdr att, under den tid, för hvilken nu verställda statsreglering blifver gällande, utgå med vilkor, att kostnaderna för anskaffande af en för skolan erforderlig, ändamålsenlig lokal af Stockholms stad bestridas; att minst enahanda bidrag, som under sisth år från Slöjdföreningen skolan tillgodokommit, fortfarande årligen utgår, samt att slöjdskolan ställes under tillsyn af Kommers-kollegium eller den Öfverstyrelse för handel och slöjder, hvilken kan i dess ställe komma att inrättas, på det erforderlig säkerhet ej må saknas, att de medel, som till understöd för nämnda skola blifvit af Rikets Ständer beviljade, varda i behörig ordning för detta ändamål använde. d) Undervisnings-anstalter för handel och sjöfart. I anledning af direktionens för den lägre na viga tions-sk olan i Hernösand underd. hemställan har E. K. M. nådigst föreslagit, att, för tillvägahringande af denna skolas förändring till en högre ulidervisnings-anstalt, anslaget der Bih. till R. St. Vrot. tS47 och 1848» ?o Sami. 1 Afd. 7/ 610 Expeditions-Utskottets Forslag till und.
Flach, Johan Fredrik Philip, yttranden. I. 117. II. 153. III. 338. Fleetwood, Friherre Georg Miles, yttrande. III. 99. Flemming, Friherre Axel, yttranden. I. 150, 202. Flottan, om anslag (ill dess materiel. Se Stats-Utskotlets Utlåtanden N:ris 18 och 112. — allmänna anslagen för, angående. Se Stals-Utskoltels Betänkande N:o 70. ( 77 ) Flygsands-fälten i Halland, om anslag till skyddande af, samt deras (inseende med skogsplantering. Se Stals-Utskottets Utlåtande N:o 284. Flyttningstid för tjenstehjon, angående ändring i nu gällande stadganden om. II. 266. III. R. 34. Fock, Alexander Georg, Friherre, yttranden. III. 56. XIII. 329. Folkskolan, angående presterskapets skyldighet alt bestrida religionsundervisningen i. I. 46. R. 127. Folkskolorna, angående anslag för. Se Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 73. — angående inspektörer för och underlärare vid. Se Stals-Ulskottets Utlåtande N:o 174. Folkskole-afgift, ändring i sättet för densammas öfverlemnande till vederbörande skolstyrelser. III. B. 385, 420. Folkskole-lärare, angående deras pensionering. I. 49. R. 127. VIII. B. 366. A." 486. — om förbättring i deras aflöning, medelst användande af medel, afsatle till stipendier för folkskole-lärare-elever vid Seminarierne. IV. B. 339. V. A. 39. XI. E. 123. — om anslag till premier åt skicklige sadane. IX. B. 278. A. 347. Folkskole-stadgan af den 18 Juni 1842, om ändring af 4 §. deri. XII. B. 246, 321. A. 367. XIII.
Alla Skuldsedlar till hvarje Cassa eller TestamentsFond skola numereras efter den ordning, i hvilken lån å dem blifvit beviljad oah utgått. Aro Cassorne i behof af sina penningar, bör af de lån, som anses lika säkra, och för hvilka räntorne blifvit lika ordentligt inbetalte, det äldsta efter nummer, till en del, eller helt och hållet, först infordras, efter iakttaget förbehåll om uppsägningstid. § 24. De yttranden och utlåtanden, hvilka af Tjenstemännen inför Directionen afgifvas, skola i Protocoilet intagas, om de äro muntliga, eller åberopas såsom bifogade, om de äro skriftliga. § 25. Directionen föranstaltar, det Riddarhus-Canzliet alla söknedagar, samt Kamererare-Contoiret två eller tre da - Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 12. 17 gar i veckan, finnas öppna och tillgängliga på viss utsatt och anslagen tid för dem, som behöfva söka upplysningar eller underrättelser, eller ock inbetala penningar, eller eljest med Riddarhuset hafva några angelägenheter. § 26. Directionen låter årligen den 2 Maj, eller, om denna är helgedag, näst derpåföljande söknedag öppna StiftsMatrikeln till lottning och inskrifning, enligt serskildt derom utkomne Författningar. Vid inskrifningen iakttages, att döttrar af de Riddersoch Adelsmän, hvilka icke finnas i Genealogierna uppförda, ej heller må i Stiftet inskrifvas, förr än deras Genealogier blifvit behörigen completterade. § 27. Sedan Kamereraren uti Maj månad aflemnat Kalkyl för den Pensions-utdelning, som från Stifts-Cassan kommer att ega rum i December månad, bestämmer Directionen antalet af Pensionairer för löpande året. Vid samma tillfälle aflemnar Kamereraren uppgift på alla de Pensionairer, som ännu ej anmält sig till erhållande af pension för det förflutna året, då Directionen eger att genom kungörelse i officiella Tidningen förelägga dem, hvilka med sådan anmälan uteblifvit, att, inom den 1 Maj det påföljande året, anmäla sig till utbekommande af pension vid förlust af pensions-rättigheten.
Utskottet äfven förmodar iagttäges, har Utskottet ansett sig icke ega anledning att tillstyrka den i fråga om värjemåls-eden åsyftade Lagförändring. I afseende å hvad i öfrigt emot Betänkandet blifvit anmärkt, anser LagUt? Lagutskottets Betänkanden. skottet detsamma icke föranleda till anpan vederläggning å dess sida, än åberopande af de skäl, som innehållas i Betänkandet; dock får, i anledning af den anmärkning Friherre Posse gjort derom, att enligt hans förslag vittnes-eden aldrig komme att afläggas före vittnesmålets afgifvande, Lagutskottet härvid yttra, att om än Utskottet i denna del origtigt fattat Motionairens mening, och således ett af de skäl bör förfalla, som Utskottet emot det förändrade sättet för vittnes-edens afläggande anfört, äro likväl de öfrige fullt beståndande, och i Utskottets tanka ti 11- räcklige grunder för det afstyrkande till denna del af motionen, som Utskottet afgifvit, och hvarvid Utskottet äfven nu förblifver. Vid pröfningen af det hos Högloft. Ridder skåpet och Adeln framstälde särskiltda förslag, hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonorniUtskotten, hvardera för den del, som deras yttrande bordt tillhöra, funnit de så väl af allmänna Civil-, Criminaloch KyrkoLagen föranledde, som i öfrigt genom Rikets ekonomiska Författningar till efterrättelse föreskrifne Edsformulairer, i likhet med hvad äfven bos Högloft. Ridderskapet och Adeln blifvit anmärkt, ega flerfaldige brister, hvilka genom förändrade tider och omständigheter blifvit ännu mera märkbara, och således trott dessa
Län laar, uti ett lios Hedervärda Bonde-Ståndet afgifvet och till Stats-Utskottets handläggning remitteradt memorial, anfört: att ifrån äldre tider tillbaka räntedagsverken af Kronooch Krxmoskatte-hemman på Wisingsö blifvit in natura utgjorde vid den på samma ö belägna Wisingsborgs Kungsgård, intilldess vid Kungsgårdens upplåtande till ekeplantering behofvet af dessa dagsverken upphörde och hemmansegarne ålades att dem betala efter årligt markegångspris; att, då likväl denna nya penninge-utgift befunnits för allmogen alltför tryckande, Kongl. Maj:t, med anledning af liemmansegarnes å nämqde ö i underdånighet gjorde ansökning att få in natura utgöra omförmälde dagsverken, eller vinna nedsättning i det bestämda lösningspriset och i enlighet med Rikets Ständers vid sistlidne Riksdag fattade beslut, genom Nådigt Bref af dea 19 Juli 1834, förklarat, att liemmansåboerne på Wisingsö väl icke kunde frikallas från skyldigheten att ifrågavarande dagsverken in natura utgöra, när Kronan af de samma funne sig vara i behof, men att, då berörde dagsverken icke in natura utfordrades, utan lösen derför i penningar skulle erläggas, densamma då linge bestämmas till en fjerdedel af hvad den årliga markegången för dränge-dagsverke i Länet utsatte; att emedlertid då, genom Kongl. Brefven den 28 Aug. 1834 och den 7 Febr. 1835, i Nåder förordnats , att af de dagsverken, som hemmansegarne å Wisingsö, enligt ofvannämnde Kongl. Bref af den 19 Juli 1834, äro skyldige att till Kronan utgöra, när Kronan deraf funne sig vara i behof, Styrelsen öfver ekeplanteringarne i Riket egde att, efter genom Förvaltaren på stället hemmansegarne derom meddelad tillsägelse, in natura utfordra och begagna det antal, som Styrelsen för verkställandet af ekeplanteringen å ön och för skötseln af Kronans egendom derstädes kunde linna årligen nödiga, hvarvid värdet af de sålunda begagnade dagsverken borde Statsverket af Styrelsen godtgöras med en fjerdedel af Länets markegångspris för dränge-dagsverken, följden häraf blifvit, icke allenast att den välgöBih, till R, St.
Directionen ingifva; så har, före ansökningstidens slut, endast en sökande till Ridd.Secret.sysslan sig anmält, nemi. adjungerade ledamoten i K. M:s och Rikets Kammarcoll., Notarien derstädes, Philosophiae Magistern Johan Albert Wilhelm Munck, som tillika ingifvit vederb. styrkt tjensteförleckning, hvaraf, bland annat inhcmtas, att Notarien Munck under de 2:ne föreg:de riksdagarne såsom Notarie tjenstgjort vid II. R. o. Ad:s prot.; och har Directionen, enär II. 11. o. Ad. nu är till riksdag församladt och således är i tillfälle alt omedelbart förordna om Ridd.Secret.- sysslans återbesättande, ansett någon annan åtgärd icke tillkomma Directionen, än att, med öfverlemnande af Notarien Muncks ansökningshandlingar, hos II. II. o. Ad. ofvannämnde förhållande vördsamt anmäla, hvarvid Directionen anser sig böra yttra, alt Notarien Munck, mot hvars competens såsom sökande till Ridd.- Secret.sysslan icke finnes något alt erinra, under den tid från d. 10 sisth Juni, han, efter Direclionens förordnande, Ridd.Secret.- tjensten förrättat, med nit och skicklighet samt till Direclionens fullkomliga nöje sina tjcnsteäligganden i egenskap af Secreterare hos Directionen fullgjort; hvarföre Directionen, för sin del, vördsamt tillstyrker, att Notarien Munck må af II. R. o. Ad. varda lill Ridd.Secret. förordnad. Stockholm d. 26 Juli 1844. U. Koskull. Fredr. Boye. J. K. Cederstråle. J. A. Tornerhjelm. G. Brakel. IV. F. Dalman. Till Högloflige Riddarhus-Directionen. Ilos Höglofl.
Tonen i det huset — Ah! SOPHIE. Nå, när man bjuder kreti och pleti. CHAELOTTE. Alla, utom oss. SOPHIE. Var glad att du slipper reta dig i dåligt sällskap. ELISE (häftigt:) Nu kan det vara nog! Hur ofta ha ni inte talat om, hur utmärkt Marie är? I svarta flätor fästad glimmar Då spelade ni blott grefvinna, I morgonsol låg viken stilla en krona af juveler och slottet var af målad och dagg på b l o m m o r oçh på gräs, nu, väf, och under nattens korta timmar sågs er gestalt i päls försvinna, oçh munter bofink hördes drilla som drottning hyllas slottets ej var bland björkarna på skuggigt fru. den af sibirisk Rundt kring er trängas vapenrockar Ni var med jag var poet som än i frackar uti brokig mängd, räf. statist vid en teater, dag, näs. Han sjöng som endast den kan sjunga, som lyckan i sitt hjärta har och sporrar klirra, när man bockar — ni hade ej förnäma låter, och får bland gröna grenar gunga hvar frack med men tusen björnar hade jag. i vårens första solskensdar. Och likväl hur Och nu —? Se, festens kronor glimma Ett ordnar är behängd. litet hof ni kring er samlat — och Pommery ger stor salut — men alla våra luftslott ramlat, vi byggde några år förut. när vi kunde skratta, i en doftande berså, som ännu ej man vi frukosterade, vi hunnit kratta, två. och dansmusiken jubla hörs men i två hjärtan denna timma en bortglömd sträng helt sakta rörs. (Illustratör: Jenny Nyström.) IDUN 1896 Men åtminstone SOPHIE. har aldrig jag Fjärde tyckt det. BK FÖRRA CHARLOTTE Ännu mindre jag. SOPHIE En sådan där osminkad provinsnatur. CHARLOTTE. Enkel som en torftäckt småstad. JOHN. Just därför trifs man så väl hos henne. CHARLOTTE. Nå, ungherrar trifvas ju alltid på kaféer. — Jag förstår er längtan efter aftonnöjet. Men jag går inte! JOHN. Känner ni er lugnare nu? CHARLOTTE.