Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af protocollek, hället hos Högloft, Ridderstapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Örebro den r6 Julii 1812. SD. §öredrvas ä ny» och bifölls Lag-UtskottetS den Den 16 Julik, 1701 den iz sistledne Julii pä bordet lagda Memorial, angäende straffets skärpande för Skoos-äwerkan. t^lt supra. kx krotocollo, 6. 8i lve rst0 lps. Utdrag af prstocsllet, hället hos Högwörd. Prest-Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 16 Juli: 1812. S. D^ä Stats-Utffottets den iz dennes pä bordet lagde Betänkande, angäende en bättre Kon, troll pä Mantalsskrifningen i Riket nu ä nyo föredrogs; ansäg Prest-Ståndet detta Betankadc böra till Vermlin ings, Utskottet öswerlemnas, ^lt supra. Lx krotocollo, PO. ^ Imc; ui st. Utdrag af protocollek, hältet hos Högwörd. Prest,Gtändet wid Urtima Riksdagen i Örebro den, 16 Julii 1812- S. D. 8-'redrogo§ ä nyo och biföllos Lag, Utskottets den 9 och iz dennes pä bordel lagde Memorial, i anledning af r:o. Frägan om Domares rättighet, att granda Bouppteckningar, samt att de böra öppne til! Domstolen uppgiswas; 2:0. Gjorda anmärkningar wid Utskottets förut afgifne Betänkande!, rörande Bördes rättigheten pä Landet z:o. Äterremitz af Utskottets yttrande öfwer Prosten Linde strö ms Motion, angäende witz tid till kmnder af fasistalida egodelningar; 4:0. »70» Den 16 Julik. 4:0.
I sammanhang härmed, få Revisorerne tillkännagifva, att, på sätt Revisorerne företedda handlingar utvisa, ullmagasins-byggnaden i Norrköping blifvit, med Kongl. Maj:ts dertill lemnade Nådiga bifall, på Kongl. Kommerse-Kollegii föranstaltande, hos Städernas Allmänna Brandstods-Bolag emot eldskada försäkrad till ett värde af 3o,ooo R:dr B:co, äfvensom att ej mindre tre års brandförsäkrings-umgälder, än ock den, genom Styrelsens för nämde Brandstods-Bolag Kungörelse af den 27 Februari innevarande år, påbjudna extra afgift blifvit för ullmagasinshuset behörigen erlagda. Uti gamla Ull-Diskontfondens räkenskaper balanseras fortfarande det förlagslån, stort 5,ooo R:dr, hvilket, genom Kongl. Brefvet af den 23 April j83i , beviljats Kongl. Sekreteraren Nathhorst, i och för uppbyggande af fårhus, tvättanstalter, jemte flera inrättningar, å Kronans Stamschäferi Näs; vid åtnjutandet af hvilket lån Nathhorst, i anseende till hans förtjenstfulla bemödanden om införandet i Riket af en förbättrad ullkultur, blifvit, enligt Kongl. Brefven af den 22 Maj iR35 och 26 Mars i836, tills vidare bibehållen, emot fortfarande ställd säkerhet och under vilkor villkor af den utfästa iäi/tans behöriga erläggande. Detta åliggande har jemväl, unber åren 18 9 cch 1840, bifvit af Nathhorst /tillgjordt.
Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 165, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss,å Dess och Rikets Kammarkollegii berättelse angående kungsgårdars och öfrige kronolägenheters förvaltning ifrån den 7 November 1850 till den 20 Oktober 1853, lades till handlingarne; och N;o 166, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga remiss å Kongl. Kammar-kollegii berättelser, angående Sala silfververks ränte-ersättningsfond för redogörelsetiden ifrån den 1 November 1849, till samma dag 1852; godkändes. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. En af Ola Månsson, från Christianstads län väckt motion, om underdånig skrifvelses aflåtande till Kongl. Maj:t, för att erhålla förklaring af Kongl. Brefvet den Esta i denna månad, uti hvad det rörer ansvarspåföljden för den, som å Söndag verkställer bränvinsbränning, blef, jemte deraf föranledde yttranden, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad. S. D. Vid skedd föredragning afslogs Lag-Utskottets Betänkande N:o 34, i anledning af väckta motioner om upphäfvande, förändring eller förklaring af 1726 års Konventikel-plakat. S. D. Föredrogos och godkändes Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o ,145, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse i fråga om Kalmar Läns fördelning i 2 län; N:o 161, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Folkskole-lärares pensionering; N:o 162, i anledning af väckt motion om ett lån till Skredsviks församling i'
Ldnköping d. Gode broder! Hjertligt tack för gåfvan * som jag i det närmaste genomläst Det tyckes som vore mitt omdöme om Palmser riktigt Jag har bedömt honom efter mitt åskådningssätt, men det skall bli roligt att få se hvad Ridderstad derom säger. Denne har haft med P. att göra i affärsväg, och detta var troligen något som han ej har så lätt att glömma. Ridderstad är ännu i dag förgrymmad så snart man vidrör det gamla illa läkta såret. Din redaktion är ypperlig, fastän du kanske lagt för stor vigt vid Onkel Adams omdömen. (Onkel Adam hade till utgif-varens förfogande stält en dittills otryckt uppsats, hvilken i lef-nadsteckningen öfver Palmaer är på flera ställen citerad). Fru Palmser är för närvarande på landet, men jag har sändt henne din gåfva, som mycket skall glädja henne, emedan hennes » Hinke » (smeknamn i stället för Henrik) kommit till heders. Nu är jået i sin ordning att du återsänder mina bref som jag begärt * * Det ligger intet ondt i att misstaga sig då det sker i så välvillig afsigt som min. * Eldbränder och gnistor af H. B. Palmser. * * Onkel Adam hade öfverlemnat en större samling af honom kort efter Almqvistska katastrofen nedskrifna utlåtanden, hvari han tager parti mot anklagelsen för mordförsök å Almqvists sida gentemot ryttmästaren von Scheven. * * * Förf. af » C. J. L. Almqvist, hans lif och verksamhet » kunde icke godkänna de skäl Onkel Adam anfört för Almqvists oskuld, hvadan dennes utredning förblef obegagnad.Det jag framför allt önskade var att A. icke dömdes efter endast de klena skäl som förefunnos vid den sista undersökningen. Min känsla reste sig mot denna skadeglädje, som man hade då en rikt utrustad personlighet föll — jag hade helst sett saken outredd. Det egentligen sorgliga ligger ej deruti att A. blef olycklig, utan deri att menniskonaturens uselhet skulle framstå så bjert och så skoningslöst blottad.
Hvad åter Borgmästaren särskildt beträffade, så har Kongl. Hofrätten visserligen funnit det vara ådagalagdt, att målen i många läll icke blifvit med den skyndsamhet afgjorda, som under iakttagande af en rätt ordnad verksamhet skäligen bordt kunna påräknas, men enär liera af dessa mål redan under föregående Borgmästares embetsförvaltning blifvit till pröfning öfverlemnade, och den nuvarande således, sedan han tillträdt Borgmästareembetet, måst använda tid på utarbetandet af dylika äldre mål samt med afseende jemväl å de göromål, som i öfrigt samma embete tillhörde, hade Hofrätten ändock ansett Borgmästaren icke hafva i fråga om målens afgörande, af bristande nit och drift begått sådan försummelse, att den kunde honom såsom fel i embetet till last föras, utan endast dömt honom, för underlåtandet att behörigen afsluta och underskrifva domböckerna för år 1851 och 1852, att böta 8 R:dr 16 sk. banko. Dessa domskäl har jag upptagit till vederläggning uti anförda underdåniga besvär öfver Hofrättens utslag, hvilka nu bero på nådig pröfning. En å kronohäktet vid Långholmen, till straff för tryckfrihetsbrott innesluten fånge hade hos Kongl. Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i Riket anhållit om tillåtelse att — 97 — under fängelsetiden sysselsätta sig med skrifning, under iakttagande deraf, att inga skrifter af honom utlemnades förr, än vederbörande haft tillfälle öfvertyga sig, att deri icke förekomme något, som kunde afse försök till rymning eller på annat sätt störa ordningen vid fängelset; i anledning hvaraf Kongl. Styrelsen genom beslut den 10 September 1852 väl bifallit denna ansökning, men tillika dervid fästat det vilkor, att sådana fångens skrifter, som anginge.annat än hans enskilda angelägenheter, borde af Direktören vid fängelset öfverlemnas till Öfverståthållare-Embetet, för att efter dess bepröfvande vederbörande till handa hållas, derest icke fången, beträffande sådana skrifter, som vore afsedda att till trycket befordras, heldre ville öfver innehållets lagenlighet förskaffa sig Tryckfrihetskommittéens godkännande.
Mars 1824 föreskrifven såsom vilkor för Ilärads-allmänningarnes upplåtande till intressenterne, jpmväl vara ett intrång i egandeiätten, hvilkd borde rättas; och kunde han icke inse, hvarföre en delning af Härads-allmänningarne nu icke borde ske, så väl som den skett af Soeken-allmänningarne, utan serskild ansökning hos Kongl. Maj:t och framför allt ulan ny skattläggning såsom vilkor för en dylik delning, i och hvarmed så väl Konungens Befallningshafvandes som Jägeri-betjeningens befattning med dylika skogar lomme att upphöra. Anders Andersson från Skaraborgs Län har ansett, att, då Häradsboerne, enligt Utskottens föislag, kommo i besittning af deras lagliga rätt, i afseende på disposilionen och vården af allmänningarne, någon öfveruppsigt å Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon-Utskoltcns Ullätande, N:o 64. 7 Statens sida icke erfordrades och att delta förmynderskap således borde upphöra. Anders Brissman från samma Län, Hinric Andersson och Nils Persson från Örebro Län hafva på enahanda skäl yrkat Skogsoch Jägeri-Statens upphörande, och de håda sistnämnde derjemte, i afseende på 27 §. i Instructionen för nämnde stat, ansett den af Utskotten tillstyrkta förändring snarare befoidta egennytta än medföra någon fördel för samhället, hvarföre de önskat, att denna §. måtte blifva oförändrad. Utskotten hafva vid besvarandet af dessa anmärkningar ansett lämpligt alt iagttaga samma ordning, hvari ämnena uti förra Betänkandet fö1 ekorn ma. Hvad således först beträffar frågan om allmänningarnes upplåtande till intressenternes fria disposition, som yrkats, dels på grund af en förment Häradernes egande-rätt till allmänningarne, dels (ill följd af dea åsigt, alt skogen skulle derigenom bättre vårdas, enär enskild hushållning alltid skulle bedrifvas med mera fördel än allmän; så anse
Detta allt syftar på det oskick, som på så många håll — ja, nästan öfver allt — är rådande, att dels » bry » unga flickor och unga män, dels ock förnämligast att, vid hvarje det minsta närmande, genast antaga och efter förmåga utsprida, att » han tycker om henne » eller » hon tycker om honom » eller » båda tycka om hvar andra ». Mången gång har genom sådant oförståndigt och hänsynslöst pladder en förbindelse, som kunnat blifva lycklig, af brutits, eller en annan, som blifvit olycklig, rent af framtvingats genom sålunda uppkonstruerade förhållanden. Men det värsta af allt är ändock, att ett oskyldigt och okonstladt umgänge mellan de unga sålunda förhindras, på samma gång som flickorna i hvarje ung man måste tänka sig en beundrare och de unga männen i hvarje flicka måste se en giftaslysten mö. — Uppglf å n ä r m a s t e p o s t a n s t a l t n a m n o c h a d r e s s s a m t e r l ä g g e n k r o n a, sa ergår icke an — ty då kan han tro, att jag tycker om honom! » Och den unge mannen å sin sida måste alltid tänka: » jag måste vara på min vakt och icke säga något, så att hon tror, att jag är förälskad och ämnar fria! » Det ligger nu så nära till hands att vilja inbilla den ene och den andra, att ett » tycke » verkligen existerar, för att sedan skratta deråt och börja samma lek med en annan — och så är koketten och kurtisören der. Det ligger lika nära till hands att inbilla sig sjelf eller af andra låta inbilla sig, att man » tycker om » — eller är omtyckt — och så uppkomma dessa » flammor », som nöta på hjertat och känslorna och ofta förleda till stora dårskaper. Det gifves helt säkert familjer och här och der kanske någon liten krets, der dylikt prat icke förekommer. Men det torde ej kunna förnekas, att i de flesta fall kan icke någon tillstymmelse till vänskap eller intresse få förekomma mellan unga personer af olika kön. Mötas de ute och vandra i alla menniskors åsyn på vägar och stigar — strax är Galeotto ute och går omkring med nyheten om förlofningen.
Spegeln försummade icke heller att uppfånga nådig grefvinnans apparition, där hon satt i robe af dufgrått taft med håret högt coifferadt och pudradt, med spetskantad linongfichu korslagd öfver den djupa urringningen och de små fötterna med de rödklackade skorna hvilande på en sidenkudde. Den återspeglade också skiftningarna i det ovala ansiktet, som efter genomläsandet af brefvet blifvit skälfvande rörligt. Det ryckte kring munnen, och de blå ögonen togo en mörkare färg. Hon satt en stund alldeles hänsjunken i sina tankar. Hennes högra hand, som höll brefvet, hängde slappt ned, medan den vänstra långsamt strök den utskurna pärlkanten på den hvita soffan, gled ned på öfverdraget och lät det smala pekfingret noga följa mönstrets konturer. Så lyfte hon upp hufvudet, som om hon fattat ett beslut, och ett litet maliciöst småleende gled öfver hennes röda läppar. »Det är ett syperbt tillfälle. Jag skall nog rekommendera mademoiselle till det bästa». Hon trummade med fingrarna på bordet, i början sakta, så otåligare. Plötsligen blef hon alldeles stilla och drömmande. Hon såg ned på den ringprydda vänstra handen. Det glimtade till i ögat; så kom det något trånande i blicken. »Om jag kunde förmå honom att låta henne fara! Jag kan icke proponera det, än mindre insistera. Men månne det är alldeles omöjligt att med litet adresse — jalousie par hasard —? Le petit, grand jeu ? Jag kan åtminstons försöka». Hon stödde hufvudet mot handen och såg in i trymån, spelande sin roll med denna till förtrogen. Dagrar och skuggor gledo öfver ansiktet, allt efter som tankarna växlade. Först krusade ett spotskt, nästan utmanande leende den körbärsröda munnen, och det kom en hård glans i de blå ögonen; så mjuknade dragen till något vekt och ömt, och slutligen framträdde något passioneradt i blick och uttryck. Och då såg fru grefvinnan Ulla Hård, född Lillie, ut som om hon hade något att försvara och som om hon ämnade försvara det. Hon reste sig upp, vek ihop brefvet och placerade det framför sig på bordet.
Printzensköld och Berg von hinde, under förklarande, alt om a ena sidan hvarje åtgärd, sorn har till föremål att störa friheten i något Slånds öfverläggningar, äfvensom personligt öfverfallande eller förolämpande, vare sig mot någon Ståndets Ledamot, Tjensteman eller Vaktbetjent, bör i laglig ordning beifra* och strängt bestraffas , syntes å andra sidan åter annan påföljd icke lämplig för det bulr ler och oljud, som ej på nyssnämnde sätt qva^ lificeras kan, än att den eller de, sorn dertill vållande varit, eller ock, i fall för ordningens återförande och bibehållande så nödigt finnes, samtlige åhörare från öfverläggningsrummet utvisas, med rättighet för Ståndet, att, efter sig företeende omständigheter, bestämma, huruvida den eller de, som buller åstadkommit, må anses hafva sig så förbrutit, att han förverkat rättigheten att Ståndets öfverläggningar vidare bivista, och hvarom före.' sk rift torde böra införas i hvarje Stånds Ordnings-Stadga , såsom dit rätteligen hörande. Om än det antages constateradt, att buller bland åhörarne egt rum, torde sällan kunna utredas eller i bevis ledas, hvilken eller hvilka sorn det åstadkommit, så att Undersökningarne härom oftast komma att förfela sitt ändamål ; och i fall full bevisning härom vinnes, måste det blifva svårt, om icke omöjligt, för Domaren, att endast på grund af vittnens derom Bil. t. LagUiskottets Betänkande N‘.o 85. 4ij| derom fattade; ofta olika begrepp, bédömai beskaffenheten af det buller och oljud, gom föröfvats, och ra 11 vist tillämpa det på arbitrage beroende bötes-ansvaret af 5 till 15 R:dr ; en pröfning, mot hvilken jemväl möter den betänklighet, att det måhända ofta torde komma att inträffa, att buller af oaktsamhet , men ouppsåtligen, af åhörare åstadkommes, och i hvilket fall rättvisan icke synes kräfva eller ens medgifva botes-ansvarets tillämpning. Af Herr Professoren Bexell:
Med förflyttningen till Neisse inleddes Lafayettes ut-lemning till Österrike, der han skulle röna den hårdaste behandlingen. AffÖrd dit, inspärrades han i en af de af-skyvärdaste fängelsehålorna i Olmiitz. Vid inträdet förklarades för honom uttryckligt, att han aldrig mer skulle fa höra något från sin familj och den yttre verlden, ja att han ej längre egde qvar sitt namn, utan hädanefter blott betecknades med ett nummer. Fångens helsa, som redan i Wesel blifvit hårdt medtagen, tycktes alldeles brytas genom den osunda luften, den usla födan och den råa behandlingen i denna fasan6 boning; med knapp nöd fick han slutligen under bevakning af två vaktkarlar företaga en liten promenadfard i friska luften. En amerikansk resande, i hvars fädernehem Lafayette bott, gjorde ett försök att befria honom, men misslyckades, och fangens behandling blef sedan ännu värre. Då anlände i sept. 1795 hans ädla maka, hvilken under skräckregeringens tid släpats från det ena franska fängelset till det andra och slutligen efter Robespierres fall blifvit frigifven. Hon fick audiens hos kejsar Frans och anhöll att få dela sin makes fängelse. Denna anhållan beviljades, men då hon nu vågade gå ett steg ännu längre och bönföll om den fångnes frigifvande, svarade kejsaren med iskallt hån: » Det bästa är, att ni vidhåller ert första beslut; det skulle jag också hafva gjort, om jag varit i ert ställe. » Sålunda fick Lafayette helt oväntadt återse sin maka, men deraf blef ringa tröst att hemta. Den svaga qvinnan kunde ej uthärda i det stinkande fangelsehålet, utan insjuknade. Hon anhöll då hos kejsaren om tillåtelse att få vistas åtta dagar i Wien för att der rådfråga en läkare. Svaret blef afslående. Hon fick väl frihet att afresa från Olmiitz, men med detsamma måste hon också ofördröjligen lemna de österrikiska staterna och aldrig mera dit återvända. Med detta grymma alternativ för ögonen tvekade hon dock ej i valet; hon qvarstannade i Olmiitz. Förgäfves sökte man emellertid bringa Lafayettes namn i glömska.
Skrifvelse N:o 196. 143 3 elfver, få Rikets Ständer åberopa sitt uti underdånig skrifvelse den 18 Mars 1857 anmälda beslut; varande de äskade anslagens belopp i öfverensstämmelse dermed upptagne å denria Hulvud-titel. 17:o Sedan Rikets Ständer, på säll i underdånig skrifvelse den 12 September sisllidne år är anmäldt, för inrättande al' ett Landtbruks-inslitut vid Alnarp i Skåne, dels för en gäng å Riksgälds-kontoret anvisat en summa af 175,000 R:dr för Institutets organisation, dels ock beviljat eli årligt anslag af 18,000 R:dr till aflöning åt Institutets föreståndare och lärare, lill underhåll af elever och lärlingar samt för bibliolbek och samlingar, har sistnämnda anslags-summa, 18,000 R:dr, nu blifvit å Riks-statens C:te Hufvud-lilel uppförd. 0) Befrämjande i allmänhet af jordbruk och Ian dlmann a-n äring ar. ]8:o På det alt en större samling af såväl insorn utländska åkerbruks-redskap, machiner och apparater må kunna såsom modeller tillhandahållas landels jordbrukare och redskaps-liilverkare, bar E. K. M:t, i enlighet med Landlbruks-akademiens underdåniga hemställan, begärt att eli årligt anslag af 5,000 R:dr mätte af Rikets Ständer beviljas såsom bidrag lill inköp af dylika modeller, att uppställas vid Landlbruksakademiens experimental-egendom. Erkännande nyttan deraf att åtgärder vidtagas, hvarigenom del kan blifva möjligt, synnerligast för den enskilda, mindre bemedlade, jordbrukaren, alt på ett ställe kunna förskaffa sig kännedom af de för jordens skötsel mest ändamålsenliga och användbara redskap, anse Rikets Ständer likväl att någon nedsättning kan ega rum i den härtill äskade summa, hvadan ett belopp af 3,000 R:dr Runt årligen blifvit för sagde ändamål beviljadt. 19:o
N-o 456 afgifne samt den 9 derpå följde eftermiddagen på bordel lagde , Betänkande, i anledning af gjord ansökning om liqvid för Grefliga Gyllenstjern-. Bert 16 September e. m89 ska familjens påstådde fordran, i stod af arfsrätt efter Konung Carl den VIHtde Knutson; felef samina Betänkande, på grund af dervid gjorde anmärkningar , till Utskottet återremit* teradt, Ut Supra. / S. D. Vid förnyad föredragning bifölls StatsUtskottets den 4 dennes under Nto 45a afgifne, samt den 5 derpå följde eftermiddagen pi bordet lagde , Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, i fråga om pension för Herr Landshöfdingen H. Järta, Ut Supra. S, D. Föredrogos å nyo och biföllos följande, från nedannämde Utskottet inkom ne, samt den 9 dennes eftermiddagen på bordet lag-, de. Utlåtanden; Frän StatsUtskottetl Af den 3 dennes: N,’o 4 5 7- Öfver vackt Motion, om ändring i tiden till redovisningen för Statens inkomster Nto 458. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande i frågan om yrkad ränta för fordringar koa Kronan, enligt GeneralKrigsCommissariatets vid för detta Arméen emot Norrige åren och i815 utställd® fordrings-heris* 9® tjen i» Frän Banca Utikottet. /Lf dea 3 dennes; N:o 51. Öfver den uti 182», års Kevt» sionsBerättelse i §, gjorde framställning, i frå* gan ota prägling af runstycken. N*q 53. Angående anslag till kostnaderne för MyntVerkets i ståndsättande, Från Lag■>., samt A/lmärtta Besvärsoch Oecm&- rnie Utskotten c Af den *9 sistledne Augusti: N:o 17a. Öfver väckte Motioner, angående yrkad skärpning i ansvaret för Skogsåverkan. Ut. Supra, S, D.
Besv o.Oec.Utsk.Utl, ii'.o 3g. 9 kets Ständer, antingen förstnämnde Canal blir fulländad eller icke, ville anmoda sina Fullmägtige i Banken eller i Riksgälds-Contoilet att, genom en sak-kunnig person, som säkrast torde från England erhållas, låta undersöka localen emellan Sjöarne Vettern och Hjelmaren, i afseende på en Jernrailvägs anläggning ; hvarefter resultatet af denna undersökning borde genom trycket allmängöras , för att blifva iötemål för den enskilda omtankan. Uti ett senare till Höglofl, Rodderskapets och Adelns Protocoll aflemnadt samt merf Utskotten likaledes communicerad t yttrande, har Herr af Uhr i så måtto förändrat ofvanberörde dess Motion, att FuHmägtiges i Banken eller Riksgälds-Contoiret åtgärd må derhän inskränkas, att, i den händelse private personer anmäla, det de äro betänkte på att besörja undersökningen , det de försäkrat sig derom att intet binder dervid inöter från jordegarnes sida, samt att de äro förvissade om biträde af en skicklig och tillförlitlig person, Fullmägtige då må ega att hålla de private personerne skadeslöse för de omkostnader, som med en sådan undersökning kunna vara förenade. I anledning af denna hemställan, har infot Höglofl.
Uti denna § har Utskottet, med några förändringar, sammanfört de stadganden i afseende på grunderna för inkomsternas beräknande, hvilka förekomma uti 9:de, H:te och 12:te §§ af Kommitterades förslag. Enligt den allmänna grundsatsen att bevillningen bör utgå efter behållen inkomst, har, vid beskattning af rörelse, afdrag för vissa kostnader skäligen bort medgifvas, på sätt lörslaget närmare gifver vid handen. Under vissa förhållanden synes dock denna grundsats icke kunna eller böra i sin fulla vidd tillämpas. Då nemligen en rörelse, ehuru bedrifven i vidsträckt omfattning, likväl till följd af ogynnsamma förhållanden eller inträffade förluster under något år icke lemnut någon behållning, skulle under sådane omständigheter af dylik rörelse, oaktadt densamma företrädesvis tager statsinrättningarnes medverkan och skydd i anspråk samt i sjelfva verket kan i sig innebära betydlig förmögenhet, någon afgift till Staten icke erläggas, liksom ock röreiseidkaren till följd deraf komme i saknad af de medborgerliga rättigheter, som grunda sig på bevillningen. Enahanda blefve ock förhållandet, då en kapitalist drabbats af sådana förluster, att någon inkomst af hans utlånade kapitaler icke uppkommit. "Vid öfvervägande häraf har Utskottet trott det vara så väl med Statens rätt, som med den enskildes fördel mest öfverensstämmande, att i det antydda fallet bevillningen beräknas för näringsidkare efter hvad en rörelse, i omfattning jemförlig med den han drilvit, i allmänhet kan anses afkasta, samt att förluster, hvaraf kapital drabbats, afräknas från egarens kapitalförmögenhet och bevillning erlägges för den inkomst återstående kapitalbeloppet anses lemna. I enlighet härmed äro stadganden i § 7 af förslaget införda.