Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den K. propos. inskränker sig till den åtgärd för domaren, att pröfva om annan förmyndare bör förordnas, till följd af fränders eller god mans anmärkn:r; Utsk. fordrar domslut och således rättegång, ty domaren lärer ej kunna skilja emellan anmärkare och förmyndare, så att myndlingen rätt sker utan stämning. Alfa - Den 26 October. 353 fadren fortfarande förmyndare, så är det hans öde att sålunda processa med sitt barn. 13lir han mål för god mans eller franders chicane, så förestår honom detla öde hvart 3:dje år. Har barnet kort efter födseln, som ofta händer, fått möderne-arf, så kunna, om det är son, möjligen 6 sådane rättegångar för fadren uppkomma, (hvars kostnader han för begge sidorne förmodligen skulle utlägga) om nemi. genom de föreg. 5 icke alla tillgångar upphört, då han icke längre har något annat än barnets nakna person om händer och lärer ändteligen för vidare rättegång vara fri. Ar barnet dotter', så kunna än flera klander utföras, allesamman utan någon säkerhet för framtida ansvar för sjelfva deu pröfvadc tiden, ty myndlingens rätt kan icke spillas genom odugliga anmärkmr af dem, som intet ansvar äga, i fall af ansvariga fel, som den myndigldefne sedermera sjelf styrker; och i denna omständighet skiljer jag mig alltså från de äsigter, Frih. Stjernstedt och Hr. Cederstråle antagit såsom följder af de föreg:de domsluten, i deras reservationer mot betänk. Det är just myndlingens enda lycka vid alltsammans, att förmyndarens ansvar qvarstår, i fall han har att ansvara med, tills han afträder förmynderskapet. När jag på grund af dessa anmärkmr begär återremiss till LagUtsk., i förhoppning att det frångår sin förra mening och tillstyrker antagande af den K. propos., i det fall att propos. rör-.de tysta förmonsrätlens upphörande i fast gods af Ständerna bifalles, ty eljest bör säkerligen denna lagförändring ej äga rum; vill jag icke lemna oanmärkt det grundlagsvidriga förhållande, som LagUtsk. i denna fråga vidtagit.
Inom länet finnas väl i flera socknar sockenmagasiner och i några så kallade sparlårar, men dessa nyttiga inrättningar luta till sitt fall. Redan 1757 öfverenskorns vid ett landsting om inrättande af sockenmagasiner, men öfverenskommelsen hade föga efterlefnad, i det att väl sådana magasiner i några socknar inrättades, men i de flesta icke. Då efter inträffad missväxt Kongl. Maj:t, såsom vilkor för erhållande af understöd till de nödlidande, i nåder förordnade, att sockenmagasiner i länet allmänt skulle inrättas, kom saken åter å bane, och ett nytt reglemente, i stället för det af 1758, stadfästades under den 22 September 1819, med föreskrift att de nya magasinerna skulle vara färdiga inom midsommartiden 1822, men äfven nu mötte verkställigheten på många ställen motstånd, likasom ett 1824 framställdt förslag om distrikts magasin ers inrättande och en annan året derpå gjord framställning orri överenskommelser socknevis till ersättande af sådan skada, sorn genom hagel, frost, vattenflöden eller andra olyckshändelser förorsakades å den växande säden. Från inrättande af sockenmagasiner begärde sedan flera socknar befrielse, som äfven af Kongl. Maj:t under den 7 Maj 1831 bifölls, med skyldighet att i stället inrätta sparlårar under viss, i resolutioner af samma dag, bestämd kontroll, men sedan Kongl. Maj:t rinder den 11 November 1856 och den 23 April 1858 i nåder be - Tab. Litt. Hh. Antal fångar under qvinqvenniet. För undergå- ende af ransakning, fängelse vid vatten och bröd samt enkelt fängelse. För försvarslöshet och kringstrykande. För undergå- ende af bysättning. Summa fångar. Barn, som åtföljt föräldrarne i fängelset. Brandstodsförening. Eldsvådor. Helsö- och sjukvård. 45 friat Själevads och Mo socknar från skyldigheten att hålla sparlårar, hafva dessa besparingsanstalter på flera ställen upphört; hvaremot sockenmagasinerna fortfara, ehuru icke på alla ställen ändamålsenligt förvaltade.
Ulskottets den 18 dennes under N:o 78 afgifne , samt dén 20 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver den uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande understöd för Götha Ganal-Verk, särskildt Väckte fråga örn belånings - l ätt för Gölha Canal-Bolagets Actier, samt rörande Adlers •och Publique pappers beläning i allmänhet» Vid förnyad föredragning af Stats». Banco» Samt Allmänna Besvärsoch Oeco* nomie-UlskoUens den i5 dennes under N:o 606 afgifne, samt dén 17 derpåföljde c. m» på bordet hägde, förslag lill jemnkniiigar t Visse delar af Riks-Sfåndens skiljaktiga beslut, rörande Allmänna Magazins-Inrältningen ; fann Ridderskapet och Adeln för godt» att, under förblifvande vid dess i frägorne om Låne-understöd af 60,000 tunnor för de Norra Och en del af de Vestra Länen » Samt af 25,oo0 tunnor för de öfrige länen, i Riket, fattade Beslut, de af Utskotten, i afseende å desse frågor, föreslagne vote» rings propositioner godkänna; hvarjemte Rid» derskapet och Adeln instämde så Val i det tillägg, hvilket af Borgareoch Bonde-Slån» den blifvit påyrkadt, rörande granskningen af redogörelsen för Allmänna Magaizins-Iu» rättningens behållningar, som uti det för» Kidd* o. Afl, Prot, lo 15* S* Åfd, 58 45? Den 22 November e. ro, tydligande Borgare-Ståndet vid 4;de pinie? ten af Utskottens Betänkande, om Credilivets användande, trott vara af nöden. Då nu å nyo föredrogs
Banko, utfördes till 40 öre och 1 R:dr 20 öre Riksmynt. Vigten af de skäl, som af kommitterade blifvit för deras förslag i förevarande afseende anförde, kan, i Utskottets tanke, icke underkännas. Det må väl, hvad Frankrike beträffar, vara möjligt, att underhandlingar om borttagandet af de undantags-bestämmelser, som derstädes mot svenska fartyg nu tillämpas, skulle kunna främjas genom ett samtidigt erbjudande för detta lands fartyg, när de hit ankomma, af fullkomlig jemlikhet i behandling och rättigheter med landets egna, men det är, å andra sidan, icke heller oantagligt, att en på förhand visad benägenhet att gynna och befordra franska skeppsfarten i Sveriges hamnar skulle, till ernåendet af berörde önskvärda mål, lika eller kanske ännu mera verksamt bidraga. Och då i allt fall Utskottet ruser det vara med landets sanna bästa mera öfverensstämmande att begagna den förmån, som står att vinna, medelst underlättandet för franska fartyg att hit införa detta lands produkter samt att härifrån afhemta svenska export-artiklar, deraf billigare kostnad för de förra och utvidgad afsättning för de sednare skulle blifva en följd, än att uppoffra en sådan förmån i oviss förhoppning att genom denna försakelse kunna framdeles bereda en ännu större fördel, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att, i enlighet med det af kommitterade i ämnet afgifna förslag, 3 och 4 §§ i tulltaxe-underrättelserna må erhålla den lydelse, som bilagde taxe-förslag utvisar. Rörande tull-behandlingen af inkommande varor, som skola efter viss procent af värdet förlullas, derom nuvarande 5 § innehåller föreskrift, har Kongl. Maj:t, i enlighet med kommitterades hemställan, föreslagit del förändrade stadgande, som 3 § af bifogade förslag till taxe-underrättelser utvisar. Derest
Jag ber i anledning häraf att fä nämna, att när det blåser bårdt från Wärtan, så är det icke allenast förenadt med svårigheter, utan ock ganska farligt för en skuta med två mans besättning att lägga till vid denna brygga, helst som bryggan lärer vara i bristfälligt skick. Motionären har sjelf uppgifvit, att olyckshändelser der timat. Jag anser, att någon verklig visitering icke kan ske med en rörlig bevakning, men jag föreställar mig, att denna kan vara dels rörlig, dels strandbevakning, så att alla båtar, som någorstädes lägga till, kunna undergå visitation, så framt sådan ej redan blifvit anställd. Hufvudsaken är dock att trafiken icke hämmas, och på detta skäl, hvartill kunde läggas ännu flere, tillstyrker jag bifall. Gr. Den 28 Januari. 241 Gr. Mörner, Garl Göran: Det har blifvit sagdt, att skyldigheten att lägga till vid Blockhusudds-tullen icke utgjorde någon garanti för att icke smuggling kunde ega runi, lika som alt något beslag der icke blifvit gjordt. Enligt min uppfattning är ett sådant sätt att resonnera detsamma sorn att säga, det en lag skulle vara obehöflig derföre att den icke öfverträdes. Det är ju det bästa beviset för att lagen rätt handhafves och att anläggningen vid bryggan vid Blockhus-udden gjort åsyftad verkan, att något beslag icke derstädes på sednare tider ifrågakomma Att man emellertid äfven vid förbifarten af nämnda ställe sökt begagna sig af utvägen att smuggla, torde de Hrr, som icke äro alltför unga, erinra sig af en händelse, som inträffade med en grosshandlare bär ifrån staden, hvilken vid en kappsegling befanns i sin båt hemföra ett ganska betydligt parti smuggelgods. Vidare bar man påstått, att skyldigheten att lägga till vid bryggan skall ganska ledigt kunna eluderas; men de Hrr, som påstått detta, tyckas hafva glömt, att den, sorn seglar förbi utan tillstånd, underkastar sig ett ganska betydligt ansvar. Den lindring, som således genom befrielsen från skyldigheten skulle uppstå, blefve ganska väsendtlig.
Om jag ej missförstått de här tid efter annan yttrade åsigter, skulle jag tro, att de fleste af Ridderskapets och Adelns Ledamöter anse Indelningsverkets grunder böra för närvarande tagas till norm för besluten i förevarande ämne. Jag får upprigtigt medgifva, att jag i sakernas nuvarande skick alldeles instämmer i denna öfvertygelse. Jag skulle likväl förmoda, alt hvarje opartisk och sakkunnig skall, i betraktande af den höga Markegång, som vid beräkningarne antagits, influtne skiljaktige principer vid värderingar, samt olikheter vid Boställenas uppskattande, med mig medgifva omöjligheten, att nu under Riksmötet till sine detailler verkställa en på rättvisa och billighet grundad reglering. Det är af sådan anledning, samt i hopp, att möta Ben 5 O c t o 1-t e r f. m. i 17 den öfvertygelse, som inom dell;» RiksStånd allmännast gjort sig gällande, och lill förekommande af skiljaktigheler i åsigler och framlida missförstånd Styrelsen samt Representationen emellan, jag tager mig friheten till Ridderskapets och Adelns upplysta afgörande hemställa, alt Utskottets, i sednaste Utlåtandet gjorda tillstyrkan: ”att ”Rikets Ständer må hos Kongl. Majit 1 underdånighet anhålla, det Kongl. Majit läc”kes hufvudsakligen bifalla della förslag till ”Indeldta Armeens lönereglering, oell låta ”detsamma, på sätt Kongl. Majit i Nåder ”finnér lämpligast, gå uti verkställighet, i ”den rnon de påräknade tillgångarne för ”afsedde ändamål kunna disponeras,” måtte, sedan anslaget blifvit afgjordt, erhålla följande obetydligt förändrade, men till mera bestämdhet och tydlighet lethin de redaction:
Betänkande N:o 70. ber 1855, att Landshöfding må ega rätt alt suspendera Lands-sekreterare och Lands-kamererare, bör först i betraktande tagas, att Landshöfding, enligt 24 § uti Instruktionen för Landshöfdingarne den 4 November 1734 varit berättigad, ”icke allenast alt hålla en sträng och allvarsam hand deröfver alt Lands-kamererare, Fogdar och Häradsskrifvare stride och hörsamt måge efterlefva och fullgöra Instruktioner, utan ock när någon skulle brottslig finnas eller sig ej förhålla, sorn tillbörligt är, i följe af sin Instruktion, densamma efter sakens omständighet vederbörligen tilltala, näpsa eller inmana låta, och der han sig då icke rättar, utan sätter Kongl. Majis tjenst tillbaka och uti dess intresse med sin vårdslöshet någon afsaknad förorsakar, densamma uti Kammar-revision strax angifva, der att stå Fiskalen för sitt brott till svars”; äfvensom att Landshöfdingen egt, ”emellertid att svar kan följa en sådan ifrån tjensten att suspendera, i fall dess brott det förtjenar.” Men denna Landshöfdingens rätt att suspendera har således, efter vanlig tolkning, varit inskränkt till de fall, då uppbördsbrist förekommit; ty hade lagstiftarens mening varit den, att Landshöfdingens makt i nämnde hänseende skulle utsträckas till alla de fall, då annan förseelse i tjenst kunde inträffa, hade någon anmälan i Kammar-revisionen, — h. e. Kammar-rätten, som endast befattar sig med uppbörd och redogörelse af statens medel — icke kunnat ifrågakomma, alldenstund åtalet i så fall icke bordt anhängiggöras i Kammar-revisionen, utan hos Hofrätt, så vidt frågan angått Lands-kamererare. Hvad åter beträffar Lands-sekreterare, så har Landshöfding emot denna tjensteman, som enligt 1734 års Instruktion hade till åliggande, att vara ”Landshöfdingen till bistånd i alla hans embetssaker” och att gifva honom ”tillkänna hvad som påminnas kan vid sträf]' till görandes”, icke egt suspendera honom, ej ens att anbefalla om åtal.
I öfrigt och då Eders Kongl. Maj:ts fria dispositionsrätt öfver fonden är förbehållen på sätt i mom. e) här ofvan är anfördt och här åberopas, lärer det bero af Eders Kongl. Maj:ts eget Nådiga godtfinnande, att för de fall, då så nödigt pröfvas, inhämta de utlåtanden, som Rikets SLänder uppgifvit, synbarligen i den afsigt, att de böra kunna meddela sådana upplysningar, som vid särskilta tillfällen kunna vara behöfliga och ej äro.förut att tillgå. h) Innehåller, att under åren 1836 och 1837 blifvit jemlikt särskilte Eders Kongl. Maj:ts Nådiga bref från Handelsoch Sjöfarts-fonden emot 5 procents ränta utlemnade 4 stycken specificerade lån på tillsammans 110,000 R:dr. Härvid har Convoy-Commissariatet för sin del ingen ting att tillägga. i) Slutligen anmäla Revisorerne att den af Rikets sednast församlade Ständer väckta och af föregående Revisorer omnämnda fråga om Convoy-Commissariatets upphörande och liela denna förvaltningsgrens förflyttning under Commerce-Collegium ännu är oafgjord, emedan Eders Kongl. Maj:t, sedan infordradt utlåtande af bemälde Collegium afgifvits, genom Nådigt bref af den 27 April 1837 (skall vara 27 Juli 1836) förklarat Sig vilja med frågans afgörande tills vidare uppskjuta.
St:s sida understödja en så beskaffad motion, som den ifrågavarande. Jag vågar derföre anhålla om propos. till afslag å denna punkt. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Lika med den siste värde talaren tror jag icke det vara skäl att vidtaga den ändring i författningen, som här blifvit föreslagen. Jag befarar att den skulle leda till ändlösa tvister genom de föreslagna orden, att säden skall vara strid efter årsväxtens beskaffenhet. Fråga kan då uppkomma, om dermed irienas årsväxtens beskaffenhet öfver hela landet, eller inom hvarje härad eller socken, der leveransen skall ske, eller endast den del af socknen, der leverantören bor. Årsväxten ger äfven olika säd i skogstrakter och på slättmarken. Nu stannar man i fullkomlig ovisshet efter hvilket af dessa förhållanden, som årsväxtens beskaffenhet bör räknas. Sålunda har Utsk. tagit sig anledn. till att föreslå ett stadgande, som skall förorsaka ständiga tvister, hvilka blifva svåra att skilja, synnerligen då sådana år, med en ymnig nederbörd, som det sistförlidna, inträffa, då en stor del af säden blef skämd. Då synes mig bättre, att för ett tillfälligt ondt särskildt söka rättelse för dem, som deraf mest lida, än att på ett undantag grunda ettoallmänt stadgande i lag, som ständigt skall förorsaka tvister. Årsväxtens beskaffenhet är sämre, der jorden skötes illa, än der hon skötes väl, oell redan deruti ligger således ett skäl till olikhet i årsväxtens beskaffenhet; med ett ord, jag är öfvertygad, alt det föreslagna tillägget endast skulle föranleda en mängd missbruk, hvarföre jag afstyrker bifall dertill. Hvad åter beträffar förra delen af den nu föredragna punkten, hvilken öfverensstämmer med hvad R. o. Ad, förut beslutat, så kan jag icke annat än gilla det der föreslagne borttagandet af några ord, hvarigenom meningen blef klarare. Frih. Raab, Adam Christian: I fullkomlig motsats emot de tvenne sista talarne, kommer jag att tillstyrka bifall till detta betänk. Man har sagt, alt erfarenheten i år visat, att det stadgande, som för detta år är af K.
Vill en för nationens andliga odling nitälskande regering med allvar taga i tu med saken och med alla tillgängliga medel öfvertyga folkombuden, att frågan icke gäller något lappri, att hon till och med är vigtigare än en hel mängd andra anslagsfrågor^ vill samma regering sjelf visa sin goda afsigt genom att sätta teatern bland bildningsanstalterna, akademierna och museerna och icke bland posten, telegrafen, tullen och skogsstaten; vill landets press, såsom allt skäl är att antaga, gemensamt arbeta för frågans goda lösning, och vill för öfrigt hvar och en i sin mån bidraga till att upplysa dem som ännu kunna vara i okunnighet om sakens stora vigt — så lär väl riksdagen icke vara omöjligare i en sådan anslagsfråga än i så många andra. Tillräckligt anslag till kungl. teaterns skötande i öfverens-stämmelse med konstens fordringar och tillräckligt anslag till en med konservatoriet förenad fullständig dramatisk konstskola samt en fullt konstförståndig ledning af både teatern och skolan — det är hvad som fordras. I annat faJl är det inom en kanske icke aflägsen framtid slut med vår sceniska konst. Situationen i Danmark. Af A. Cantor. (Öfversatt från förf: s originalmanuskript. Det är ministeren Estrups upplösningsprocess, som för tillfället försiggår, långsamt och derför nästan hemskt, men säkert och derför likväl med ett visst skimmer öfver sig. Långsamt, otroligt långsamt, det är hufvudintrycket .. Det är något dräpande i denna långsamhet, som ty yärr är så karakteristisk för nationen. Det är icke för ro skull, som vårt populäraste ordstäf berättar för oss, att “ den der kjörer med stude, kommer også med.a — Ja visst, men han hinner målet då alla de andra kommit längre. Äfven våra dagars Frankrike har ju haft sin reaktionsperiod, men det kom likväl någorlunda snart förbi den 16 maj, Estrup-Scavenius uthärdar fyra gånger så länge, som den ojemför-ligt dugligare firman Broglie-Fourtou — en sådan olikhet kan breddgraden åstadkomma. Att skildra den senaste tidens politik, det är att skildra affallens historia.
Sådant är ej heller alltid lätt vid en Privat-Bank med rörelse, inskränkt till ett mindre område, och förvaltad af personer, som, sjelfve näringsidkare, böra någorlunda kunna känna sina yrkesbröder, men möjlig bör dock der en sådan, endast på öfvertygelse grundad och ej af embetsmannaformer bunden, pröfning vara, och det är just deri som Privat-Bankens företräde ligger. Rikets Ständers Bank synes derföre böra efter hand indraga sin utlåning på,namn och nöja sig med att belåna publika papper, metaller och andra säkra panter, hvilken på bestämda reglor grundade rörelse fullkomligen väl kan skötas af embetsman, utan behof af de flerfaldiga 116 Kongl. Majus Nåd. Skrifvelse, N:o 40. onödiga omgångar, hvarmed allmänheten nu vid insättningar, uttagningar och öfverföringar i Rikets Ständers Bank besväras. Banker af ena eller andra slaget äro dock ej afsedde att lemna industrien förlag utöfver de mera tillfälliga behofven, hvilka medgifva en återbetalning inom kortare tid, men derigenom att de fylla dylika behof, blifva andra kapitaler lediga att användas för längre tider såsom stående förlag. Dylika måste i allmänhet anskaffas genom aftal emellan enskilde personer. Det är blott jordbruket och en del af bergsbruket, som härifrån göra undantag, emedan de kunna erhålla lån på långa tider utaf Hypotheksföreningar, som nu finnas inom de flesta af våra provinser, och emot hvilkas sätt att bedrifva sin fastighets-utlåning föga anmärkningsvärd! förekommit. De allmänna låneinrättning arne böra befordra den allmänna sparsamhelen genom tillfälle att, när som helst, göra alla små eller stora besparingar riin te-bär ande med fullkomlig trygghet för förlust. I sådant hänseende hafva våra Banker och Hypotheksföreningar hittills varit föga verksamma. Privat-Bankerne hafva utgifvit sedlar, och Hypotheksföreningarne hafva indragit utländska lån, men i föga mån har hos den ena eller andra förmärkts omtanka att vilja göra fruktbara de inhemska kapitaler, som dels legat obegagnade och dels efter hand sammanspara ts.
Hvarje Socken bör, till bibehållande af enkelheten i förvaltningen, hafva sitt särskilta Magazin (i Tyskland brukas på flere slällen dertill vinden öfver Kyrkan). Om, efter ett partielt eller totalt missväxtår, behof inträffar, uttages det nödiga, sedan Comitens yttrande af Landshöfdingen blifvit pröfvadt, efter dess anordning ur magazinet, medskyldighet för hvarje hemmansägare att vid första goda årsväxt ersätta det. Huru torkhusen skola byggas, har ”en ätlig Svensk” uppgifvit i Journalen N:o 220 den 20 September förlidet år. Ett sådant tork - Den i5 December e. m. 337 torkhus med magazin skulle, utom Sockeiiboernes egna dagsverken, knappt kosta 1000 R:dr, och i skogstrakter vida mindre. Efter vissa år kunde en del af den magazinerade säden bytas om med annan; men som god, torkad och renharpad spannmål håller sig ganska länge, skulle sådant sällan behöfvas. Vöre spanmål, efter inträffad missväxt, derjemte tillåten till införsel emot en lämplig tull, skulle priset, äfven efter den svåraste missväxt, knappt kunna stiga a5 procent; det skulle alltid hålla sig någorlunda jemnt, och icke, som nu, af brist på penningar och speculanter, falla om hösten till vanpris och mot midsommarn, när en del Allmoge åter beliöfver köpa, stiga öfver böfvan, ett förhållande, som i vida större mån verkar lill Jordbrukarens obestånd, än de öfverklagade dryga skatterne och det af mig föreslagne bidraget, hvilket sednare dessutom snart upphör. Genom utförande af delta förslag, hvilket blott till sina hufvudgrunder här anföres, skulle Financerne vinna styrka, och nationalrikedomen icke vara underkastad en fluctuation, som liknar rikedomen hos en slösare, hvilken vunnit högsta vinsten på Lotteriet.
Si, du hafver hört, hvad de Konungar af Assyrien allom landom gjort hafva, och förderfvat dem; och du skulle friad varda? Hafva ock Hedningarnas gudar undsatt de land, som mine fäder förderfvat hafva; såsom är Gosan, Haran, Rezeph, och Edens barn i Thelassar? Hvar är Konungen i Hamath, och Konungen i Arphad, och Konungen i den stadenom Sepharvaim, Heva och Iva? Och då Hiskia hade undfått brefvet af båden, och läsit det, gick han upp till Herrans hus, och höll det ut för Herranom. Och Hiskia bad till Herran, och sade: Herre Zebaoth, du Israels Gud, som öfver Cherubim sitter, du äst allena Gud öfver all Konungarike på jordene; du hafver gjort himmel och jord. Herre, nederböj din öron, och hör; Herre, låt upp din ögon, och se; hör dock all Sanheribs ord, som han utsändt hafver, till att försmäda lefvandes Gud. Sant är det, Herre, Konungarna i Assyrien hafva öde gjort all Konungarike med deras land; Och hafva kastat deras gudar uti eld; ty de voro icke gudar, utan menniskohänders verk, trä och sten; de äro förgjorde. Men nu, Herre, vår Gud, hjelp oss ifrå hans hand, på det att all Konungarike på jordene måga förnimma, att du äst Herre allena. Då sände Esaia, Amos son, till Hiskia, och lät säga honom: Så säger Herren Israels Gud, om det du mig bedit hafver om Konung Sanherib af Assyrien; Så är detta det Herren om honom säger: Jungfrun, dottren Zion, föraktar dig, och bespottar dig, och dottren Jerusalem rister hufvudet efter dig. Hvem hafver du förhädt och försmädt? Öfver hvem hafver du upphäfvit röstena? Och du hafver upphäfvit din ögon emot den Heliga i Israel.