Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fahlun, om nedsättning af sömma appellabilis vid Rådsufvu-Rät' fen derstädes, Se Summa appellåbilts. Fattig-procent, angående ändring af lägens stadgande derom 81. Firiér, DomStolärnes, otta ändring deri, se Domstölarne. Fjerdepartér i (Störa Kopparbeigs 'Grufva, om bestämmande, att de tnå anSes såsom fäst egendom ... 42, 77. Fullgörande af Dom, se Ddin. Frälseränta, om rättighet för jordegare att den inlösa efter förut bestämda vilkor . 38. Fängelsestraff, angående Lag om verkställighet deraf, se Strafflag. Fördel, se Giftorätt. * Förfalskning, se PrivatbanksSedlar. Förmånsrätt, angående sådan till betalning i konkurs för fordran, grundad på vexel, invisning eller skuldebref till ordres * . 90. » angående sådan till betalning för förskott å varor, emottagne till försäljning ...91, 107. Förmånsrätter, (ysta, . Förskingring, af i qvarstad satt gods, om ansvar derför ! ! \ Förteckningar öfver sakfällde och under framtiden ställde personer G. 3 Ux ee T it Giftermåls-Balken, om ändring af 1 § i 12 Kap. deraF » om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§ och ändring af 9 § i 2 Kap. deraf . » o»' ändriirg af 12 § i 2 Kap. deraf, se Prest. Giftorätt, arfsrätt, morgongåfva och fördel, angående ändring af lagens stadganden derom ... 31 Gode Män, om Lag för dem ’ Gåfva, angående ändring af lagens stadganden derom, se Testamentsfrihet. H. 8, 27 29. 68, 128 25. Halländska Kyrkohemmanen, se Kyrkohemman. Handels-Balken, om tillägg till 5 § i 3 Kap. deraF * om ändring af 8, 9 och 10 $§ samt förklaring öfver 2 S i 17 Kap. deraf, se Förmånsrätter, tysta.
Ad. ej finna för godt att sluta momentet der Hr Lagerhjelm föreslagit, eller med ordet besutten, så böra några ord i den följande punkten införas, lör att försäkra derom, ali den hemmansdel, som någon delägare har i annat hemman, må blifva orubbligen förenad med den lilla särskilda delen, som tillsammans med den förra skall utgöra besuttenhet. I annat fäll blefve icke författningens ändamål vunnet. Jag förmodar att de af R. o. Ad., som i allmänhet äro af annan mening än jag, dock utgå från den grund, som är stadgad i författningen, att en viss besuttenhet skall finnas. Möjligheten af denna grunds iakttagande beror derpå, alt de små jordlotter, som tillsammans utgöra besuttenhet, icke få skiljas Deu 3 Februari f. m. 3g ifrån hvarannan. Om det blott heter att besuttenhet skall äga rum i förening med annat hemman, utan att ett sådant tillagg göres, så kan ändamålet icke vinnas. Hr Palmcrantz: En värd ledamot har sagt, alt det vore farligt att tillskapa för små besuttenheter. Jag tager mig fi iheten erinra, att i detta moment är icke föreslaget något stadgande, som kan föranleda den värda ledamoten lill en dylik farhåga. Meningen är, att om en abo äger eller besitter en hemmansdel, så kan han förvärfva och bibehållas vid en mindre, om äfven denna för sig sjelf ej medför besuttenhet, då dessa delar under sambruk lämpligen kunna nyttjas och tillhopa medföra sådan besuttenhet, som i §:n stadgar. Det torde vara obestridligt, att det är orättvist alt hindra den, som innehar en fastighet, ifrån att förvärfva en mindre, som han dertill kan lägga, äfven 0111 denna mindre lägenhet icke medför full besuttenhet; detta, säger jag, torde vara så mycket mera orättvist, sorn R. o. Ad. redan vid 3 §:n bifallit att särskilda binäringar må in gå i beräkningen af besuttenhet. Och nog bör lika väl ett litet jordbruk, som fiske eller annan binäring, få dervid lagas i beräkning. Jag, tillstyrker bifall till ifrågavar. moment. Frih. Cederström, Anders:
För alt åt Fryksdalen kunna bereda en bättre framtid och sätta dess invånare i tillfälle att i hembygden egna sin arbetsamhet åt åkerbrukets samt andra näringars förkofran, erfordrades emellertid ovilkorligen en ändamålsenlig utförselväg för ortens produkter, hvilken dock omöjligen kunde åstadkommas utan understöd från det allmännas sida. Sistnämnde, efter hela sin längd segelbara, sjö utgjorde ett förträffligt kommunikalions-medel inom orten. Denna sjö hade i sednare tider genom en numera med lokomotiv begagnad jernväg sammanbundits med Klar-elfven, på hvilken varorna ytterligare transporterades Bih. till H. St. Pro t. 1856 & 1857. Carlstad och Wenern. Under dessa transporter måste dock omlastningar mellan Fryken och Wenern verkställas 7 å 8 gånger; hvarjemte rörelsen försvårades och hindrades genom ombytligheten i Klar-elfvens vattenhöjd och de beständiga uppgrundningarne i denna eif. Vissa skogsprodukter, såsom bjelkar, timmer och ved, fingo ej heller befordras på sagde jernväg. Med afseende å dessa olägenheter och hinder för den nuvarande trafiken, och dä afståndet mellan södra ändan af Fryken och Wenern icke uppginge lill fullt 3:ne mil, så hade nyligen ett bolag bildat sig för att genom slussoch kanal-anläggningar kunna för sjöfarten begagna det vattendrag, eller Norselfven, hvarigenom den förra sjön hade sitt utlopp i den sednare, och för att såmedelst bereda tillfälle till en direkt, på samma fartyg skeende, varu-utförsel frän Frykens stränder (ill Wenern samt Nordsjön och Östersjön.
Maj:ts afgörande, och är fullkomligen förvissad, att Kongl. Maj:t, med samma faderliga omvårdnad som hittills tillser, att de för inhemska näringarne fördelagtigaste åtgärder blifva vidtagne. * 2^4 Den 28 October f. m. I öfrigt har jag ej något emot denna Grund y utan hvad jag anfört är blott att förstå såsom en modification afen grundsatts, hvars abstracta riktighet jag erkänner. Slutligen anhåller jag, att de andra Ståndens beslut öfver denna Grund måtte blifva meddeldte. I anledning häraf upplästes de öfrige RiksSlåndens ProtocollsUldrag af den 7, 8, och 16 dennes, hvaraf inhämtades att Presteoch BondeSlånden bifallit Utskottets redaction af irsta BevillningsGrunden; samt att BorgareStåndet stadgat, det samma grund borde lyda sålunda: Att, med erkännande af Konungens rätt, i afseende på förbuds utfärdande emot inoch utförsel af varor, sä väl som af de rättigheter, Konungen tillkomma , i af seende på tractaters af slutande med främmande Magter, likväl sådana varu-artiklar, hvarmed i Sverige handel kan drif vas, må i den TullBevillningsTaoca, som af Rikets Ständer nu fastställes, med derföre utsatt tull intagas. Herr Rosenqvist: Jag anhåller att få upplyst, huruvida Discussionen nu kommer att börjas, eller först då de vid slutet af Utskottets senare Utlåtande uppställde Grunder föredragas. Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då irsta Bevillningsgrunden redan blifvit för Ridderskapet och Adeln föredragen, samt de af Den 28 October f. in. 255 Ridderskapets och Adelns Ledamöter, hvilka talat, yttrat sig derom, discussionen ock för närvarande endast angick denna Grund. Herr Rosenqvist: Om jag ej bedrager mig, är discussionen i hufvudfrågan nu först börjad, och jag anhåller derföre att få yttra mig. Hvarefter Herr Rosenqvist uppläste följande:
Ja, alla kommunismens stämpling"»1 och socialismens våldsgerningar — hvad annat, än sjelfådragna lidanden, för det man, i sjelfva rättvisans namn, utdömt moral-lagen, samt, i stället för uppmuntran åt urgamla, personligt verksamma välgörenhets-förbund, sökt införa en hjertlös fattigomvårdnad, verksam endast medelst machinerier, som skolat drifvas af andra, än menskliga krafter, och styras af andra, än en frivillig kärleks moraliska motiver? Lagstiftningen ina visst ändå både kunna och böra befatta sig med landets fattigvård, och äfven utfärda visa och högvigtiga budord om grunderna och grunddragen af en god fattigvårds-ordning, med dervid fogade kraftfullå uppmaningar till rika och fattiga, om både den barmhertighet mot nödlidande och den tillit till bättre lottade, som dem båda, enligt Guds egen högsta lag, ömsesidigt åligger, samt om det dyra ansvar, i hvilket enhvar inför Gud och sitt samvete stadnar för sä heliga pligters fullgörande eller uraktlåtenhet. Och grundläggningen till en sådan moralisk fattigvårds-lag fanns redan hos oss i och med den 1 (j. i 28 kap. af 1686 års Kyrkolag, der det heter: “Som Gud i sitt ord befalleratt. vi skole låta oss vårda, om de fattige, sjuke, halte och blinde, som sjelfva för sif/ ingen råd veta och måste lita Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottens Betänkande, M 20. 21 till andra om deras nödtorft; alltså bör detta ingalunda försummas eller tillbakasättjas m. m.“ — Ja, all fattigvårds enda befogenhet är den af en otvungen, moraliskt fri välgörenhet.
Hamilton gjorda anmärkningen får jag erinra, att jag cj sagt, det tulltaxans tillämpning på Finska handeln vöre ett prohibitivsystem, men att öfvergången från half tull till den högsta tull, någon annan nation erlägger, liknade i sina verkningar ett prohibitivsystem. Det är just denna hastiga förökning i tull för ett land, som i sekler förnämligast i Stockholm föryttrat sina producter och uppköpt sina behof; det är just betänkligheterna dervid, som föranledt till, att man, såsom jag redan nämnt, velat tillse, det icke någon för hastig brytning måtte ske. Denna vore skadlig i mercantilt afseende och kunde vara det i många andra afseenden, hvarföre man småningom bör vänja sig vid en annan ordning. Från 2:ne utgångspunkter betraktar man denna fråga, likasom flera andra allmänna föremål: den ena utgår från enskilda åsigter, öfvervägande blott ett eller få interessen; den andra från ett allmännare skärskådande, öfvervägande, om möjligt är, alla interessen. Den förra är den enskildas, den sednare måste vara Styrelsens. Begge syfta möjligen till samma mål; men då den förra framstäler sin mening utan ansvar för följderna, måste den andra änka, tala och handla under större förbindelser. Skiljaktigheter måste således uppkomma dessa emellan, då frågan är att bedöma, hvad som i allmänt hänseende är bäst och rättast att göra. Uti en gemensam tafla bör ett lands styelse betrakta de mångfaldiga interessena; der är stället att bevaka, upphjelpa och befrämja dem, som förtryckas och aftyna, hejda dem, som, till skada för andra, inkräkta på deras tillvaro. Den g Junit Hv Munck af Rosenschöld: Jag skall icke upptaga tiden med alt strida om en principfråga, som icke rörer egentliga föremålet för denna discussion; men jag vill icke låta påbörda mig att hafva misstydt Reg.F:s 60 §., hvilken lika litet lemnar K. M. rättighet att sänka samt alt höja tullen. Ett fuctiskt bevis härpå är, att R. St. vid 2:ne riksdagar beslöto att till K M. öfverlemna eller öfverlåta att vid reciprocitetsförhållanden sänka tullen.
Utskotten här få afgifva en redogörelse, som, ehuru icke upptagande alla speciela delar, likväl är af beskaffenhet att göra en öfversigt af samma förslag möjlig. Landt försvars-Departementet. Styrelsen öfver Armeen och alla densamma angående ärenden handhafves af Landtförsvars-departementet, som utgöres af en Chef och föredragande Statsråd, som tillika är Konungens rådgifvare i kommandomål, och som vid ärendernas behandling biträdes af irenne expeditioner, nemligen Departeinentschefs-expeditionen, Departementskansli-expeditionen samt Departementsförvaltnings-expeditionen. Serskilda pröfnings-kommitteer inrättas för armeens olika vapen. Generalitetets sammansättning är lika med det nuvarandes. Generalstaben och Kommendants-staben utgöra särskilda korpser. Armeen utgöres af: 1 gardes-brigad, 14 linie-infanteri-brigader, Staissamt Allm. Besvärsneli Ekon.-Utsk. Betänkande, IY.-o IS. 2 linie-kavalleri-brigader, hvarje brigad beslående af en bataljon gensd’armer och 4 bataljoner dragoner, 3 linie-artilleri-brigader, artilleriets stab, samt 1 ingeniör-brigad, och, med hänseende till truppen, af stamsoldater och beväringssoldater. Stamsoldaterne fördelas i sådane, som äro och icke äro beräknade för striden. Dem stridande delen rekryteras dels med beväringsmanskap, dels med frivilliga; den icke stridande med endast frivillige. Skyldigheten att såsom beväringssoldat ingå i armeens leder, vidtager med fyllda 21 år och fortfar i 6 år eller till fyllda 27 år. Vissa kathegorier äro dock härifrån undantagna. Tjenstetiden för frivillige är 6 år och vid förnyelse 3 år. Förnyelse af tjenstetid åtföljes af förhöjd aflöning. Vid beväringsmönstringarne uttagas först de, som anses lämplige att ingå vid kavalleriet; derefter de, som skola insättas vid artillerioch ingeniör-vapnen.
Då i allmänhet hvarje skol-inspektör med sin verksamhet ej lärer kunna omfatta mer än ett stift, men möjligt är, att skolornas antal inom något sådant kan nödga till dess fördelning i tvenne distrikter, anser Kongl. Maj:t inspektörernas antal icke böra på förhand bestämmas, hvaremot det årliga arfvodet för inspektionen inom hvarje stift lämpligen kan fastställas till 1,000 Ridr, — med undantag för Calmar och Wisby stift, der 500 R:dr torde vara tillräcklige, — oberäknadt resekostnader, för hvilkas bestridande ett belopp af 6,000 R:dr antages blifva bchöfligt, så att hela det för skol-inspektionen nödiga anslag uppgår till 17,000 R:dr Runt årligen. Till understöd för folkskolelärares ajlönande inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af särskilda förhållanden, kunde erfordras, äskade Kongl. Majit, vid sistlidne riksdag ett belopp af 30,000 R:dr Runt; men då Rikets Ständer tili folkundervisningens befrämjande anslagit den personliga skyddsafgiftens halfva belopp, omkring 250,000 R:dr, hvarå, efter afdrag af särskildt anvisade 182,000 R:dr, till Kongl. Maj:ts nådiga disposition återstod en summa af 68,000 R:dr, funno Rikets Ständer någon annan åtgärd i anledning af ofvanberörda nådiga framställning icke böra ega rum. Det belopp, som för nämnda understöd kommer att under instundande statsreglerings-period tagas i anspråk, kan väl ännu icke med noggrannhet bestämmas, enär vederbörande församlingars ansökningar i omförmälda hänseende icke fullständigt inkommit. Efter sannolik beräkning synas dock 25,000 Rulr Runt årligen blifva för ändamålet tillräcklige. Till folkskolorna hafva af ålder äfven pedagogierne varit räknade, ehuru de, särdeles stads-pedagogierne, varit afsedda att utgöra ett slags högre folkskolor, hvilket ändamål de flesta bland dem också på ett tillfredsställande sätt uppfyllt. Kongl.
Lång och smärt, m e d mörkt krusigt hår och varma ögon, var hon vacker ännu vid sina tjuguåtta år och blef det ännu mer genom det soliga leende, som upplyste de något skarpa dragen. » Här kommer jag väl hädanefter att tillbringa min mesta tid, » tänkte hon, medan hon rörde o m i den flammande eldbrasan. En fåfängans glädjeblixt öfver att den lilla ' var så vacker sköt i detsamma upp inom henne. » Tänk, att få ha henne med på promenad och åkturer, klädd i de näpnaste dräkter, eller visa henne för gäster och besökande! — Ett fult barn skulle hon aldrig vilja kalla för sitt! » » Hvilken jul det skall blifva! » tänkte hon vidare och rätade på sig. » Gran naturligtvis, som jag ej brytt mig o m de sista åren, och julklappar i m ä n g d! » Nej, hon kunde icke vänta till klockan två, hon måste genast ut för att köpa dockor, leksaker, kläder och mycket annat. IDUN I n o m några ögonblick stod hon insvept i sammet och pälsverk framför en af de stora väggspeglarna och smålog ofrivilligt mot sin egen bild. Kölden var mera bitande, än hon trott; men ombonad som hon var, verkade den endast upplifvande och gjorde henne lätt om hjärtat. Plötsligt hejdades hon af en framsträckt hand och mötte ett par sorgsna, bedjande ögon. En kvinna med ett bylte på armen stod framför henne. Å h, så- sjuk och eländig hon såg ut, där hon stod, stödd mot husväggen för att ej falla! Agnes kände ett styng i hjärtat och fick hastigt upp sin börs. Hela två kronor! Ett lyckligt leende spred en ögonblicklig ljusning öfver tiggerskans tärda anlete, men för Agnes var det, som hade solen gått i moln. Nu först kände hon kylan. Hur otillräcklig hade ej den armas dräkt varit, och hvar var hon väl h e m m a? » Fattiga två kronor, i stället för att taga reda på hvad som kunnat göras för att afvända den värsta nöden! Stod hon kvar månne? » Agnes vände, i hopp att träffa henne, men hon var redan borta.
1 kanna 24 -i Blyglete; se Glete. Bläckpulver eller substans; se Varor, som ieke kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser. Bläck, skrif; likaledes. Bokguld; se Guld. Boksilfver; se Silfver. Bokspån, hänföras till Spillning. Bombasell och bombasin; se Väfnader. Bomullslärft; se Väfnader, homullsBookbiudercioth; se Väfnader. Borst; se Hår. Bouillon de poche; se Varor, som ej kunna hänföras under någon af de i införselstarifen upptagna bestämmelser. Buteljer; se Glas. Bredoch plattfisk; se Fisk, torr. Bresilja; 6e Färger. Broderduk, marle och stramalj; se Väfnader. Brons; se Metaller, sammansatta. Brundier; se Plommon. Bryns!enar; se Sten. i Qvantitet för tullberäkningen. Införselslull. Bauko. Brännvin och Sprit: för hvarje öfverst ju t ande full grad ökas införselstullen med 1 sk. Bröd: K: dr sk. rist af hvete 1 skålp. 1 — andra slag Böcker : 1 skålp. —-— 6 på Svenska tryckte med inbundet, rent eller linieradt papper draga lika tuli sorn papperet, med tillägg af 50 procent, Bönor: 100 lhdr v. 20 trädgårdsåkerhönor af alia slag, lika med ärter. 3 Caffe brändt, och alla till kaffesurrogat användbara 1 skålp. 3 4 brända växter 1 skålp. 4 Campher: oraffinerad och raffinerad 1 skålp. 6 C anel, Canelknopp och Cassia Lignea Bäfvergäll, liänföres under Apoteksvaror. Bär, ej specificerade; se Frugter. Calinus, häriföres under Apoteksvaror. C a inb c i c k; se Väfnader; bomulls-. Camelhåi", se Ilar. Camelott; se Väfnader, ylle-. Cantarider, hänföras under Apoteksvaror.
Skrifvelse N:o 33. 57 den 23 April 1858 påbudna; och få Rikets Ständer i underdånighet anmäla, del de, i öfverensstämmelse dermed och pä de af Seraphimer-ordens-gillet anförda skäl, beslutit, att, till veneriska smittans hämmande och bolande, en kurhus-afgift beviljas att fortfarande lill oell med det är, då nästa riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantalsskrifven person, för Stockholms stad med högst 50 och minst 3 öre, samt inom öfriga delar af riket nied högst 25 och minst 3 öre, under i öfrigt enahanda vilkor, som vid sist förflutna riksdag blefvo bestämda och uti E. K. Majlis nådiga Kungörelse den 23 April 1858 innehållas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Februari 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 45 Febr. 1860. Preste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdånigt! Skrifvelse, angående mantalspenningarnes bestämmande till jemna belopp efter nya mynt systemet. (Stats—Utsk:s Utlåtande N:o 45. Litt. C.) S. A. K.
Och fär Stats-Utstotret, som i anseende till den allmänna dyrhcten anser någon billig förbättring i dessa uslingars underhällswillkor nödig, tillstyrka, att den östade förhöjning i Anslaget till fulla 42,000 R:dr mätte bewiljas. Stats-Urstottet har i anledning häraf jemwat trott sig böra fästa Riksens Högloft. Ständers uppmärksamhet derpä/ huru otillräcklig den i Carlskrona warande Arbetsinrättningen är för behoswek, sedan ester Sweaborgs förlust, ofwannämnde Inrättning är den enda af detta stag/ hwartill ds Personer kunna sändas/ hwilka för sysslolöshet ellee wanart anses förfallne att pä obestämd tid hällas till arbete för att undergå rättelse. * * Käle. 628 Den rz Junti. Följden deraf har blifwit, att sadane Personer mast insattas a Fästningarne bland för brott dömde Arrestanter, hwarigenom ändainälet med arbetskarlarnes asstiljande isian allmänt umgänge förfelats; och Utskottet hemställer derföre, om icke Riksens Högloft Stander skulle finna lainpeligt att bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhälla, det förrberörde Arbets-inrättning kunde efter omständigheten, e warda utwidgad, sa att ett större antal personer derstädes mä kunna inrymmas och omförmäldte olägenhet i möjeligaste matto förekommas. 'z:o Till Reseoch Tractaments-penningar 6,020 Riksdaler.'' Pa 1808 ärö Stat hafrva till sadane utgifter warit bestadde 12,000 Riksdaler' hwilket oelopp Riksens Ständer wid silka Stats-reglcringen icke päökat.
Vid behandlingen hos Riks-Stånden af ifrågavarande Memorial har detsamma i denna del endast hos Borgareoch Bonde-Stånden vunnit godkännande, men till Utskottet återremitterats af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, i syfte, dels att Utskottet måtte komma i tillfälle anmoda de begge Stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, hvilka afslagit den nyssanförda af Utskottet tillstyrkta formuleringen af slutstrofen i Utskottets ofvannämnda Betänkande angående tullbevillningen, att yttra sig huru de ansåge en ny sådan böra uppgöras, och dels att Utskottet borde aflåta inbjudning till sistnämnda två Stånd att förena sig i det af de begge^andra Stånden fattade, med Utskottets förslag enliga beslut, och således, enligt 73 § Riksdags-ordningen, söka sammanjemka de särskilda meningarne samt, der någon sammänjemkning icke kunde åstadkommas, uppställa voteringsproposition till omröstning häröfver i Förstärkt Bevillnings-Utskott; — men då Utskottet icke, at hvad hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit anfördt, funnit anledning frångå sin tillförene uttalade åsigt, att frågan om ordningen för utfärdandet af tulltaxan med dertill hörande underrättelser saknar sammanhang med grunderna för tullbevillningen, sättet för deras tillämpande eller bevillningens fördelning, och att Utskottets derom gjorda ofvan omförmälda hemställan derföre måste vara förfallen, kan Utskottet icke heller, i följd af återremisserna, något annat i denna fråga nu yttra eller åtgöra. Stockholm den 28 Maj 1866. Bih. till B. St.
Ständer tilkänna at detta Stats - Utskottets Förslag är til sin hufwndsakeligaste del grundat därpä, at Kongl. Magt för Sig ock Sina Höga Efterträdare til Riksens Ständers fria Disposition och Förwaltning öfwerlämnar nedannämndeKungs-och Kungs Ladugärdar med dertil hörande Hemman och Lägenheter, som förut stätt under Kongl. Maj:tS Höga Företrädares omedelbara styrelse, nemi. Drottningholm, Swartsjo, LVendtholm Gripeholm, Strömsholm, Rungsöhr,samLLlly!Nge och Dalby jemte alla Kongl. -Aof-och Stall-Ängar, Lock at deras Kongl? Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOKOLL, HÅ LLNA HOS HÖGIOFLIGE ädis&b» VID Urtima ttiK^aacii i ^tackl;olm Årkm IS44 OCH l§45. Åtlotttle Häftet, STOCKHOLM. Hökbergs ka Boktryckeriet, 1845. « Plenum kl. 9 f. m. Justerades 12 Justerades pleni-prot. för den 30 sistl. Januari. Föredrogs ånyo Consl.Uiskis d. 26 sistl. Febr. och 1 dennes på bordet lagda mern. N:o 26, med förslag till nationalrepresentationens ombildning och deraf följande grundlagsändringar. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då det ©tvifvelaktigt skulle både försvåra och inveckla behandlingen af det nu föredragna ämnet, om öfverläggning ägde rum på en gång om de flere särskilda frågor, hvilka innefattades såväl i I3lsk:s mern., som i de anföranden, hvilka K. o.