Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppgiften, knuten blir i stället, huru man genom ett i grund förändradt valsätt skall hitta rätt på de rena Medborgarne, och såmedelst tillskapa en splitterny NationalRepresentation, sammansatt af idel i pur allmänlighet medborgerliga män, som antingen (genom sin ställning i samhället) aldrig kunnat frestas att vara annat än detta, eller ock äro tillräckligt kända för afgjord besegring af slika frestelser. Äfven i utvecklingen af Thprllds politiska åsigter yppade sig, såsom snart skall visas, en begynnelse af fortgåendet från polemik mot Adeln till polemik mot Stånden. I hans ”Ärlighet” blef denna begynnelse just en af de åklagade anstötligheterna. Säkert kommer ock att med både Adelskapet och Ståndskapet öfverhufvud inträffa detsamma: upphöra de, så skall derefter icke förflyta någon betydlig tidslängd, innan bägge inträda i kretsen af de föremål, öfver hvilka äfven en större allmänhet förmår opartiskt dömma. Mellertid gifves väl ingen vettig läsare, som ej – också om han sjelf yrkar Adelns försvinnande – finner dessa Zibets slutord förtjena uppmärksamhet och aktning: ”Födsel kan förlora sin rätt. Men tillfaller denna derföre den sanna förtjensten? Om många skatter gåfve, en dag, samma företräde, som många anor gifvit: skulle den fortplantade läran, att samla såsom fäderne samlat, blifva ädlare, nyttigare, än den, att uppoffra såsom de uppoffrat? Dessa betraktelser kunna icke för veld misstänkas, vid en mans graf, som utan födselns hjelp skapat sitt eget öde. Det är tidehvarfvets lynne, som aftvingar oss både dem och den önskan: att om Adelskap på jorden utplånas, det likväl måtte öfverlefvas af de dygder, som varit dess första ursprung och bort blifva dess ständiga ledsagare; att den folkyra, som, under sken att krossa fördomar, trampar rättigheter, fotade på sekler och bevarade af lagar, icke måtte en dag upplyfta förmätna händer emot de heligaste föremål af borgerliga samhällens vördnad; att den efterlängtade, den så högt prisade jemnlikheten icke till slut återför den äldsta naturliga lagen, våldsrätten”!
I anledning af Revisorernes anförande, att, utom de på grund af 1842 års Kongl, bref utlemnade räntefria lån, dylika lån till betydliga belopp utgifvits, dels för inrättandet af ofvanberörde institut å Staby, dels för en större laduanläggning vid Orrnäs i Östergöthland, får Kommittéen i underdånighet upplysa, att det till ägaren af Staby utgifna lån ej är räntefritt, utan löper med 4 procents ränta, hvarförutan låneinnehafvaren är skyldig att för lånets bibehållande kostnadsfri undervisning i salpetersjudning vid nämnde egendom meddela, samt att det för laduanläggningen vid Orrnäs utlemnade lån är bland dem, som på grund af sistomförmälda Kongl, bref utgifvits och med en tiondedel årligen till salpeterfonden återbetalas. Vidare hafva Revisorerne yttrat, att, oaktadt utgifna betydliga lån, premier för näringens bedrifvande efter bättre methoder, utdelandet af skrifter om salpeterladors byggnad och salpeters renande m. fl. till näringens upphjelpande vidtagna åtgärder, densamma dock under de sednare åren betydligt aftagit; i följd hvaraf Revisorerne förmodat, dels att nämnde åtgärder ej blifvit pa ändamålsenligt sätt utförda, dels ock att det låga inlösningspriset å salpetern är orsaken till detta ofördelaktiga förhållande.
Jag tror, att man misstagit sig, då raan förmodat, att längs kusten en stark vedtransport skulle kunna uppkomma. Förhållandet på vår Norrländska kust är helt annat, än på den Finska. Norrländska kusten har inga holmar; Norrland har inga stora Säterier, som ej kunna skaffa sig inkomster annorlunda än genom sina skogars fällande till ved. Norrländska kusten är nästan öde, och de nybyggare, som der finnas, ho längre in. Föremålet för omsorgen hör blifva, huru ett större lif må kunna i det inre af landet befordras och derifrån spridas till kusten. När de, som bo vid Njuranda Elf 3 a 3 mil från Mattfors sågar, kunna få för en stock 3a sk. a 1 R:dr, hvaremot de, som bo mera aflägse, på 7 å 8 mils afstånd, och måste köra timret 2000 alnar ned till stranden, icke kunna få mera än 8 sk. för en dylik, så frågar jag, om icke de skola stå långt tillbaka i välstånd? Det är dylika hinder, i afseende på flottningen, som böra undanrödjas. Det är lijelpt med ganska litet. Endast kunnige män, som leda arbetet, behöfvas; folk, som kan verkställa det, finnes mera i de norra orterne, än i de södra. Vid Ljusne-elfven, som löper genom Helsingland, äro stora trakter, der elfven stiger och faller 8 å 10 alnar. Det är omöjligt för folket, att utan biträde af det allmänna afvärja en sådan fiende, 20S Den 8 Januari! f. m. som hindrar härjningen af ängarne, och bortsköljer grödorne. Med localkännedom och ledning af en skicklig vettenskupsman kan detta afhjelpas, och folket erbjuder visserligen dertill villigt så väl sin arbetskraft som penningebiträden. Jag hemställer, alt Ridderskapet och Adeln må återremittera Utlåtandet, såsom Borgareoch PresteStånden redan gjort; jag hoppas, alt resultatet skall blifva, att om icke Utskotten tillstyrka elt högre anslag, Rikets Ständer åtminstone torde bestämma att icke redan begynte arbeten skola afbrytas, ulan alt då heldre anslaget må förhöjas.
Län, som ansett det vara af vigt, att löne-regleringen för Landt-Staterne snart verkställdes; Af Efraim Larsson frän Elfsborgs Lärn, hvars motion innehåller yrkande om löneförbättring för Krono-Fogdar och Häradsskrifvare, samt att i hvarje Län förslag rörande beloppet deraf uppgjordes af Landshöfdingarne, hvilka bäst voro i tillfälle bedöma sådant; Af Herr Hallenborg, C. J., att, då Krono-Fogden och Häradsskrifvaren i Ljunitz och Herrestads Fögderi af Malmöhus Län, när deras utgifter forsk rifvare-bi träde m. m. afdrogos, nästan voro lönlöse, desse måtte årligen undfå 5oo R:dr hvardera, intilldess den allmänna löne-regleringen blifvit uppgjord; varande denna motion understödd af Grefve Posse, F. S., som upplyst, att, vid delningen af Skånska Länen, ett Fögderi blifvit klufvet i 2:ne, hvadan, dä dubbla löner ej funnos alt tillgå, ifrågavarande tjenstemän endast undfingo hälften af hvad deras kamrater uppbära uti löne-inkomster; Af Anders Andersson frun Skaraborgs Län, att Krono-Fogden i Wadsbo Fögderi, hvars behållning af löne-inkomsterne egentligen utgjorde endast 6 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 3g - 47 R:dr 2 sk. 11 rst, vore i verkligt behof af löneförbättring. Närande Fögderi bade 5o,ooo invånare och Kronofogden redovisade årligen för omkring 120,000 R:dr allmänna medel, utom livad för enskilde indrefs, hvilket utgjorde ungefär 4°>000 R.‘dr.
Jag har hört sägas, att det Norrska lånet erhållits med uppoffring af omkring 17 procent, hvilket skulle göra, att 3 millioner i Silfver, i stället för att kosta millioner i Sedlar, verkligen uppginge till 8| millioner, hvarige* nom denne operation försvåras. Actieteckning,’ som är den tredje utvägen, skulle ske af utländingar eller inhemske män, med utifrån forsk affadt Silfver. Utom det räntan årligen skulle utgå i Silfver, så vida icke en sådan handelsvinst kunde påräknas, att räntan dermed kunde liqvideras, skulle Actieägarne en gång återbetala sina utländska lån. Genom actiernes försäljande skulle de skaffa sig B^ncosedlar, och för dessa köpa vexlar, men då vexlar till myckenhet efterfrågade, nödvändigt måste uppjaga coursen, blefve deraf en säker följd, att Silfver i stället ur Banken uttoges och till lånens återbetalande utskickades. En minskning j Sedelstocken vore häraf en gifven verkan och en ännu vådligare, en minskning i fonden, som då vore på samma punct, som förut. Att detta skulle verka menligt på opinionen om Bankens säkerhet, synes mig .gifvet, och de naturliga följderna af misstroende skulle åter inträffa. Man kan väl icke inbilla sig, att enskildtes insättningar kunde blifva så betyd]ida, att de motsvarade eller uppvägde en så betydlig minskning af Bankens fond. Insättning af Silfver, om än det funnes, skulle bli ganska ringa, då hvarje insatt qvantum gene - Den 17 April f. ml 325 reit ökade Sedelstockens värde, men icke serskildt garanterade inlösen af den uttagne reversen. En annan omständighet bör ännu öfvervägas. Actieägarne skulle försäkras om en bestämd ränta och skulle hoppas en större vinst, om de skulle förmås att ingå i företaget. Att öka denna vinst skulle bero af större utlåningar. Tiden och vilkoren för deras begagnan. de skulle bestämmas af Bankens styrelse.
S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial, JM 14, i anledning af Riks-Ståndens beslut^röraade ett i Utskottets Memorial JM 11 framsläldt förslag lill ändring i I § 11 mom. Tryckfrihets-förordningen, angående boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 113, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 44, angående väckta motioner om åtgärders vidtagande med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar. Utskottets yttrande, sid. 1, lades till handlingarne och tillstyrkandet, sid. 2, af slogs. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JM 23, i anledning of motioner, dels att alla pedagogier måtte, under vissa vilkor, förklaras för elementarläroverk, dels att pedagogien i Laholm måtte förändras till ett lägre elementarläroverk. S, I). Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Me morial, JM 14, i anledning af Riks-Ståndens beslut rörande ett i Utskottets Memorial JM 11 framstäldt förslag till ändringar i 1 § 11 mom. Tryckfrihetsförordningen, angående boktryckares åliggande att aflemna fri-exemplar af tryckta arbeten. S. D. Efter föredragning lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, JM 115, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JM 44, angående motioner om åtgärder med afseende å grindars uppförande öfver allmänna vägar. Prol.-Utdrag den 2 Maj 1863. 341 Den 2 Haj. Från Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. 1).
Måste man ock undantaga mennisko-varelser, hvars ej allenast andra men oförstörbara natur det blifvit, att lefva för ocli genom lovering emellan sophisterie och calomnie —; om ock ett syfte, egenteligast usurperande denna mensklighetens distinction; och att verkligen några fä dylika finnas är en illa förstucken sanning inom detta hus, der det eljest behagat krigshärarnes Gud, att sedan sekler åt sig utse, brännpunkter för Sveriges, ej allenast krigiska utan ock medborgerliga ära, hvilken, hvarhälst den derförutom lyst, med få undantag, genast sammansmält, med sitt själafrändsliga element, i följd af samma naturlag, sorn äfven råder i den intelligenta verlden.- Med så mycket lyftande, försonande till motvigt, lämna vi dessa affällingar — dessa få i ondskans tjenst allena försläfvade och åskåda partierna — dessa meningsfractiouer i ädlare bemärkelse, ifrån den uphöjda ståndpunkt, nedom hvilken ingen Riddersman i rätta bemärkelsen, någonsin nedstiger, bure lian än bondtröjan, krämareeller prestdrögen; den nemi. hvarest en ärlig lans brytes, hvarthän än den enas eller andras stötar syftas eller riktas. — En ärans man tillåter sig aldrig, att understicka andra syften, afsigter och planer, Sorn intet af ord och gerning oförtydbardt framlysa. Ilan tror aldrig det onda om någon, förr än han nödgas dertill. Ilan tror således det goda längst möjligast, lian söker ingen i de vinklar, der han ej sjelf brukar stå.
I hvad mån antalet af handtverkare å landet under ifrågavarande tidskifte blifvit ökadt eller minskadt, utvisar nedanstående tabell: 1848. 1850. Handtverkare. Arbetare. Handtverkare. Arbetare. Smeder Bagare Gelbgjutare . Handtverkare. Arbetare. Handtverkare. Arbetare. Snickare För kommunikationernes lättande hafva följande förut påbörjade arbeten inom Länet blifvit fullbordade under loppet al åren 1848, 1849 och 1850: l:o dels sänkning af och dels vägomläggning vid Bleckbacken på landsvägen emellan Önnersta och Blacksta gästgifvaregårdar, hvarför i statsbidrag utgått B:ko R:dr 1,333: 16. 2:o sänkning af Hollspångabacken på landsvägen å Thorshälla stads område, d:o d:o » » 675: — 3:0 d:o af Mosstugubacken på landsvägen emellan Wads bro gästgifvaregård och Malmköpings köping, d:o d:o » » 270: 3 2. 4:o d:o af Genne qvarnbacke på landsvägen emellan Sätra och Åhlsätters gästgifvaregårdar, d:o d:o » » 660: — 5:o d:o af Borrvindsbackarne, jemte förbättring af vägen vid Löfsund, emellan dels Nyköping och Svärdsbro gästgifvaregård och dels sistnämnde ställe och Aspa gästgifvaregård, d:o d:o » » 5,150: — Berättelse öfver Nyköpitigs Län för åren 1848—1850. 3 18 (5:o sänkning af Ljusbro-, Brinkoch Yppenskogsbackarne på vägen emellan Malmköpings och Flens gästgifvaregårclar, med statsbidrag af B:ko R:dr 6,920: 7:o förbättring af åtskilliga vägar å Nyköpings stads område, d:o d:o » » 2,266: 32.
Protocoller och således ofta skulle kunna göra misstag, medelst ogrundade angifvelser, det var en nyttig försigtighet, framför allt för den sorn gjort anmärkningen, att saken blifvit dold och fölfallit; helt annat är deremot förhållandet, då Constitutions-Utskottet befunnit Anmärkningen icke vara ogrundad, utan antingen befordrat den till laga åtgärd vid Domstol eller till Ständernas pröfning, då hvarken kan eller bör någon hemlighet vidare i.akttagas; ty Domstolens Pro* tocoller kunna icke vägras till utgifvande, och discussionerna i Stånden blifva också uppenbara; och detta är nu Casus denna gången; det är således endast Constitutions-Utskottets Ledamöters enskilta cfverläggningar och yttranden, som genom ett afslag skulle undandöljas för Allmänhetens kännedom, hvilket likväl är stridande emot Tryckfrihets-Lagen. Herr Schönström.- Jag har icke sökt upprifva ett redan fattat beslut utan endast yrkat, att handlmgarne i målet måtte tryckas, hvilgidd. och Ad. Prot. I Afd. 43, 44., ,*338 Den ii April. Ket jag anser vara min rättighet och ingalunda innefatta någon ändring af Ridderskapets och Adelns beslut. „ Herr Cederskjöld, PehrBland de saker, aom ej få tryckas, utan Vederbörandes tillåtelse, finnas i Trycktrihets - Förordningen, Constitutions-Utskettets Protocoll uttryckligen upptagna; osh som med Vederbörande här ej lär kunna förstås annat än just den Auctoritet, hvarom fråga är, och följaktligen vid detta tillfälle sjelfva Constitutions-Utskottet; får jag ödmjukast hemställa, om ej Herr Schönströms Motion bör till Constitutions-Utskottet remitteras. Friherre Anckarsvärd, Carl Hinric: Jag kan för min del ej medgifva, att med Vederbörande här menas någon annan magt än Riksens Ständer sjeifve och jag förenar mig således med Herr Schönström samt Friherre Stael von Holstein. Friherre Boye, Ludvig: Om ett Grundlagens Bud äro nu 2:ne olika meningar framställde.
Man har sagt, att B. St:r äro förpligtade att upfylla sitt löfte att inlösa sina sedlar med silfver; men hvem tvingar B. St:r att fullgöra sin pligt. Hvem hindrade B. St:r att 1834 inlösa En B:dr i sedlar med 18 sk. i silfver, i stället för 48 sk., hvarför sedeln var utgifven. Hr Brakel: Jag har händelsevis i hand ett papper, som jag nyss emottog af Hr General-Tull-Direktören, och jag ber att få, som svar på hvad Hr Ehrenhoff nyss yttrade, upläsa de sista raderna i detta papper: »Under den tid, som inom Sverige silfver var förbjudet till export, har Bi k sbankens ställning varit den minst tillfredsställande. Just under denna tid har den ej kunnat invexla sina utelöpande sedlar, utan nödgats inställa sina skuldförbindelsers betalande» Hr Ehrenhoff torde icke jäfva detta, ty just under dessa tider var Banken insolvent. Emedan jag nu än en gång nödgats begära ordet, anhåller jag att i största korthet få besvara några af de anmärkningar, Hrr Cederschiöld och Ehrenhoff gjort. — Hr Cederschiöld frågar: »hvarför har man tull på tackjern och icke på silfver?» Det finnes intet hinder derför; roen jag är af den öfvertygelse, att utförseln af alla Svenska produkter bör vara fri, och således äfven utförseln af tackjern; och derföre att vi begått ett fel i ett fall, inser jag icke, hvarföre man bör göra det om igen. — Hr Cederschiöld har vidare omtalat det olyckliga förhållande, som inträffade med Svenska handeln år 1857. Detta är verkligen ett bedröfligt faktum, bedröfligt att oförvägna spekulationer för tillfället togo sådan öfverhand, att följden blef så som den blef; men jag tror att dessa spekulationer icke äro ett normalt tillstånd inom vårt land. Dessa förhållanden äro helt och hållet undantagsförhållanden, och krisen drabbade icke blott Sverige, utan bela verlden.
Eller om Räntan beräknas a 6 proCent, gör den för hvarje Lån 4: 33. 2. Af denna Ränta kommer visserligen ett högre belopp att gravera de större Lånen, i förhållande till deras storlek: men som # 7 mängden af Lån-antalet består uti smärre Lån, kail man deremot med säkerhet antaga, att Räntegravationen för största delen 320 Stats-Utskottets Betänkanden. deraf blir ringare, än bär ofvan är beräknadt. Stockholm den 21 Martii 1823, Vidimeras '/. W_almo. Fr. Bergström. Litt. B. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Högloft. Stånders Statsoch BanCo-Utskott vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 20 Martii 1823. S. D. Herr Friherre Wirsen yttrade: f~)en. genom redan inträffadt uppehåll uti afgörandet af detta mål uppkommande, påföljd, af det obestämda i Utskottens Förslag, det Öfver-Räntan skulle upphöra från den dag Rikets Ständer uti ämnet fatta deras beslut och till den i Julii, gifver mig en ny anledning att yrka detta upphörande från en viss dag, af mig föreslagen från den 1 fÖrlidne Januarii. Redan är målet afgjordt i 2.‘ne stånd; kanske en hel månad förr an det blir afgjordt i de 2.*ne öfrige. Möjligen kan det ännu en gång blifva åter femit - Stcits-Ut skottets Betänkanden. 3ai remitteradt, eller om vid åfgörandet, 2:ne Stånd stanna mot a, kunde i följd deraf det komma att utdraga nära nog till den i Julii, innan ett Beslut vöre faltadt, oclx hvarigenom all förmån af Utskottens förslag i denna del för Gäldenärerne komme att förfalla.” Häruti instämde Herrar Santesson, Norceus och Leffler Ut supra. Ex 1’rotocollo Fr. Bergstrum. Ankom den a5 Mars i8a3. Utlåtande , i anledning af Herr C hr. Beckmans Memorial, om foråndrad disposition af Räntan, å den så kallade Wermlands Landtvårns-Cassa.
I prinsens af Preussen oräkneliga svit märkas två hvitklädda narrar, en grönklädd dam, två prester i svarta korkåpor, många soldater, och bland dem en person med en stor halskedja och grön sammetskappa; han pekar på ett stort fat, fyldt med guldmynt, som en nedanför tronen stående slaf håller. Bakom denne slaf står en hop folk. Beundrans-värdt är uttrycket hos en bonde, som vänder sig nästan * Taflan anlände efter den bestämda tiden och man måste uppbygga ett skjul bredvi&lt;| utställningsbygnaden för att kunna mottaga den.med vanvördnad från tronen. Bland de öfriga framträda en kraftfull yngling, som bär en liten vacker ljushårig flicka, en soldat till häst och med ett grått skägg, som räcker ned öfver bröstet, samt med en stor hjelmbuske; han betraktar hufvudgruppen på tronen. Bakom konung Sigismund står hans svit, der en biskop gör sig bemärkt. En röd fana vajar för vinden. Till venster stå flere åskådare på en balkong. Taflan innehåller ej mindre än 83 figurer och är i sanning beundransvärd. Personernas gruppering och noggrannheten i utförandet lemna intet öfrigt att önska. Färgen på kläderna är äfven mycket väl fördelad. En brist förefinnes dock å denna tafla: fonden är af en allt för lif-lig röd färgläggning. Det är tydligt, att detta varit mästarens afsigt, på det att personerna skulle bättre framträda, ty, då de äro så många, hade de nödvändigt blifvit otydliga, om taflans botten haft en annan färg. Taflan är i alla händelser ett af de förnämsta konstverken på utställningen. Bosa Bonheur, som sedan femtio år tillbaka är den förnämsta djurmålaren i Frankrike, har utstält tre taflor, som äro ypperliga: “ Skogens konung “, “ En vildsvinshjord “ och “ Ett åsnehufvud “. Den först nämda taflan framställer en hjort midt i en skog, der träden endast hafva några torra löf qvar; en grådaskig himmel framskymtar mellan löfverket.
Stockholm den 11 December 1863. Wilh. Ingelotz. (Strömsholms slott.) Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts Hof-expeditions remisskrifvelse den 28 nästlidne November, rörande Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Strömsholms slotts räkenskaper för år 1861 om bristande redovisning för slottsträdgårdens afkastning, får Ståthållare-embetet i djupaste underdånighet upplysa, att den vid Kongl slottet anställde trädgårdsmästaren är berättigad att, jemte anslagen lön, hvaraf spanmålen numera, enligt Kongl, brefvet den 19 Augusti 1851, utgår i kontant efter 10 års fastställdt medelpris, undfå all den afkastning, trädgården kan lemna, mot skyldighet att densamma vårda och vidmakthålla. Till närmare upplysning härutinnan bifogas i lika underdånighet vi - — 340 — dimerad afskrift af det kontrakt, som vid nuvarande trädgårdsmästarens antagande blifvit npprättadt. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigst# tjenare och undersåte, C. SILFVERSKIÖLD. Strömsholm den 8 December 1863. N. O. Eek. (Afskrift.) Trädgårdsmästaren Sven Peter Andersson antages härmed till trädgårdsmästare vid Strömsholms Kongl lustslott, med åtnjutande dervid af den lön och öfriga förmåner, som här nedan uppräknas, hvaremot honom åligger att iakttaga och fullgöra, icke allenast de skyldigheter, som härutinnan specielt bestämmas, utan ock allt hvad för öfrigt kan varda honom i tjensten anbefalldt. Rättigheter och förmåner: Kontant lön 100 R:dr Banko In natura 20 tuunor spannemål, hälften råg och hälften korn. Fria boningsrum för sig och tjenstefolk samt nödige uthus och stall.
Utskotten få, med afseende härå och i anledning af de utaf motio»ärerne anförda skäl, hemställa, att Rikets Ständer ville i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att husbehofs-mjölqvarnar må få finnas i samma hus som tull-m jölqvarnar, medskyl dighet likväl att sådant till de årliga Taxerings-Comiteerna uppgifva, samt i öfrigt dervid iagttaga, hvad Lag och allmänna Författningar bjuda. I afseende å de af Riksdags-Fullmägtige Pehr Burges och Christen Pehrsson Sojdeby gjorda framställningar om rättighet för qvarnegare å Gottland att å sina husbehofshästeller vederqvarnar få förmala säd äfven åt främmande personer, emot erläggande af skälig bevillning derför, så anse Utskotten det af motionärerne påyrkade partiella undantag från hvad Lag och gällande Författningar härom stadga icke böra för närvarande tillstyrkas, helst då Utskotten föreslagit en allmän förändring rörande beskattningen å qvarnar, i hvilket fall oeh om densamma kommer att vidtagas, den Slatssamt Allm, Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtandej N.-o 179. 9 den nu af motionärerne begärda frihet äfven deraf blifver en följd, och hemställa Utskotten derföre, alt nämnda motioner icke må till någon serskild Rikets Ständers åtgärd föranleda. Hvad slutligen beträffar Pehr Mårtenssons hemställan, att egare af sqvaltqvarnar må ega rätt att, efter vederbörlig anmälan, på andra qvarnegare öfverlåta sin tulltägtsrätt, m. m., så hafva Utskotten icke eller härvid funnit skäl att föreslå någon förändring uti de i omförmälta fullgällande laga föreskrifter. Stockholm den 12 Mars 1841. Auli. till Exp. Ctsk den 19 Mars 1841, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående åtgärder lill behöfvundes undsättning i missväxtår.