Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Speculant ätt derutinnan sig inlåta; anse Utskotten isig hvaVken kunna eller böra gifva någon anledning dertill, att samma vilkor till Arrehdalofériies fördel förändras, utan må det hädanefter, som hittills, ankomma på Riksens Höglofl. Ständer, att i hvarje särskildt fall pröfva, huruvida omständigheterne påkalla någon nedsättning uti de arrenden, som för närvarande om sådane lägenheter äro afslutade. 52-8 S t a t s - U t s k’o 11 e t s B e t ä 11 k a n d e n. I fråga åter, huru förhållas bör med de Militiää-Bostäilen, som antingen genom antagandet af Utskottens ofvanntimnde förslag, elier ock i anseende till ÅrrendeUontractens utgång blifva ledige; förekommer hvad Utskotten redan haft tillfälle ådagalägga, att det uti i8o5 års Författning afsedde hufyudsakliga ändamål med ifrågavarande Boställens utarrendering, .nemligen Statens oeh Indelningshafvarens ömsesidiga fördel, icke vunnits, utan snarare förfelats; Vid hvilket förhållande, och då billigheten fordrar, att en Indelningshafvare ma sjelf kunna disponera öfver den Indelning, Staten honom beslår, samt härvid icke heller bör lemnäs utan uppmärksamhet, att Boställets skötsel gifver Indelningshafvare!! en nyttig sysselsättning, som med hans tjenstegöromål utan svårighet kan förenas, hafva Utskotten jemnväi trott sig höra föreslå Riksens Hög lod. Ständer den underdåniga anhållan hos Kongl. Maj: t, att ofta nämnde iSo5 års Kona!. Förordning mätte i så måtto upphäfvas, alt Indelningshafvare förklaras .berättigade, alt, då deras Boställen icke är o bortarrenderade, eller ock nu gällande Contracter derom upphöra, antingen sjelfva Stats-Utskottets Betänkan den. 5s§ sjclfve bruka desse Boställen eller ock utan Statens medverkan ombesörja bortår render ingen för den tid de deraf äro Innehafvare. Dock varder detta allt Riksens Höglofl.
Jag hemställer huruvida icke detta Ur ett sådant ordningsmål, som det beror på R. o. Ad. att nu genast afgöra, och att det icke må bero af en enda ledamots hugskott, att onödigtvis fördröja målets handläggning och afgörande. Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af Hr Pryfz’s yttrande, uppmärksamheten deruppå, att detta vore en allmän fråga, emedan mein. kunde blifva föremål för alla Slån - Den 12 Junie. m. dens öfverläggning, oell alt del således måste såsom en sådan behaudlas. Frågan kunde visserligen ulan bordläggning afgöras, men så snart en ledamot begärt den på bordet, måste den, enligt 49 §:r> Riksd.Ordn., blifva hvilande till nästa föredragning. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Utan’*alt vilja ingå i något bedömmande af den framställda begäran om detta måls hvilande till ett annat plenum, ville jag dock vördsamt hemställa, huruvida derigenom ändamålet med en så beskaffad anmälan ifrån StatsUtsk. blefve uppfyldt, då StalsUtsk. förklarar sig sinnadt att utfärda kallelse till förstärkt StatsUtsk. vid första möjliga tillfälle, och således inträffa kan, att denna fråga icke här förekommer förr än redan timmen för det förstärkta Utsk:s sammanträde inträffat. J.ig vet ej huruvida icke den talaren, som begärt delta måls ytterligare hvilande på bordet, vid betraktande häraf, skulle kunna finna tjenligast vara, att ämnet nu genast afhandlades i stället för att ytterligare hvila; men för den händelse lian ej sk 11 lie så finna för godt, anhåller jag att få begagna tillfället att yttra några ord i sjelfva frågan. Den paroxysm af en obegränsad regeringslystnad hos riksdagsutskm, som jag för (lera månader sedan inom detta rum antydt, synes nu hafva uppnått sin fullständiga utveckling, och det ligger en i sanning bedröflig tillfredsställelse deruti, att redan då hafva sett sakernas ställning ifrån sin rälta synpunkt. Jag säger bedröflig, ty partier, hvarandra sönderslitande åtgärder och angrepp, blifva alltid för Riket förderfliga.
Hon var nu så rädd att hon skälfde. Det kom en manlig skugga från hufvudbyggnaden och gled in i småskogen på andra sidan trädgården. De hade sett den båda. »Hvad tror du att en herre, sådan som han, vill, en tös sådan som du? Men jag vill gifta mig med dig, jag!» »Tack! — Jag tror vi dröja.» »Och om du råkat i förtret, så skall jag gifta mig med dig ändå», fortfor han i en häftig hviskning. Den andre kunde vara så nära att han måste höra orden, om de talades för högt. »Och få en svärfar som suttit på slottet! Det är för fin slägt.» Om han ville slå henne nu, behöfde hon blott ropa på hjelp. Men han gjorde icke min af det. Han ryckte blott till, som om han sjelf blifvit slagen. »Far gjorde det i fyllan och villan, det vet du», svarade han nästan ödmjukt. »Blodet kokar lätt öfver för oss, Bolsätringar, när någon gör oss för när. Det — med far — har varit drygt nog för mig, utan att du behöfver minna om det.» »Men slikt tvättar en väl inte af sig ändå?» »Det är mycket, det, som en inte tvättar af sig, sen en väl kommit in i ’et.» »Böndagstexter få vi fyra gånger om året, och det är mer än så det räcker.» Nu reste hon sig igen, och han lät henne stå. Men han grep ett hårdt tag om hennes handled. »Du hade inte behöft börja, om du inte kunde li’ mig! Nu skall du låta det bli vid det gamla.» Hon vred förgäfves på sin handled för att få den loss. »Och om du inte kan», fortfor han enträget, »så var bara i qväll emot mig som du varit förr. Jag blir så underlig i humöret, när jag tänker på hur vi två haft det tillhopa ... Hur många gånger jag suttit der vid spången och väntat ... Om du velat tigga hjertat ur bröstet på mig, så skulle jag ha sagt: tag det.» »Jag är nöjd med mindre.» »Du skulle inte tala ur den tonen! Du vet inte hvad som bor inom mig.» »Det vore nock inte för rart att veta!»
För min del har jag ansett bäst vara, om denna operation kunde ske på ett ställe, och att det vore till beqvämlighet för allmänheten, att, för hvarje expedition, slippa springa 2 trappor upp, 2 å 3 serskildta gånger, och i stället utfå expeditionen på en gång. Derföre har Utsk. tillstyrkt bifall till Komiterades förslag, i fråga om inredandet af ett sä stort rum, att hela rörelsen der kunde bedrifvas. Bäst hade naturligtvis varit, om man kunnat få denna lokal på nedra botten, men, som det är af vigt, att denna lokal är ljus och hög, och dessa båda fördelar, huru man än ville ställa till, icke kunde erhållas å nedra botten, ansåg man det vara bättre, att underkasta sig den olägenhet, som alltid upstår derigenom, att man måste gå 2 trappor upp. Bättre det, än alt få en mörk lokal, när alla dessa olika expeditioner skola granskas, och just för detta ändamål är det angeläget, att rummet, der delta sker, är fullkomligt ljust. Nu är meningen, att depositions-afdelnms nuvar:de rum skulle dertill användas; men då måste några väggar nedslås och en lanternin på taket anbringas, jemte fenster på tre sidor, hvarigenom tillräcklig dager skulle erhållas, och kostnaden härför är beräknad till 30,000 R:dr. Genom en sådan åtgärd får man, som sagdt är, dessa båda afdelmr, som hafva mycken beröring med hvarandra, inom samma rum, och alla de expeditioner, som gå emellan Bankens tjenstemän, utfärdade under allmänhetens ögon. Onekligen 238 Den 14 Oktober e. ta. bidrager delta att Underlätta kontrollerna. Att alla de personer, som handhafva dessa saker*, finnas på ett. rum, och att de finnas inför allmänhetens ögon, deri ligger, enl. min åsigt, en mycket större kontroll, ån i en hop andra minutiösa föreskrifter, hvaraf många lätteligen nog kunna kringgås, Hr von Hartmansdorff har fästat upmärksamheten derpå, att det vore beqvämligare nu, då man har alla kassorna på en botten.
Maj-.ts Befallningshafvande i Länen utfärda, hemställer att alla sådane Kungörelser och äfven allmänna föreskrifter, som till Läns-innevånares åtlydnad utgå, borde hvarje månad till JustitceCanct-lleren och JustitceOmbudsmannens granskning öfverlemnasj i sammanhang hvarmed Herr Grefven föreslagit, att aila föreskrifter, som, till åtlydnad ifrån KronoBetjeningen utgå, böra vara af Kongl. Majrta Befallningshafvande gillade, och afven under dess ansvar emanera ; samt alla Kungörelser och föreskrifter till åtlydnad för Länens innevånare, ordentligen förvaras i Kyrkomon till Controll af LänStyrelsens påbud. Ifrån Vallo fl. BorgareStåndet. Till Ekonomiutskottets särskildta åtgärd. j:o Memorial af Herr B.
“Då den store Gustaf, hvilken afskaffade tortyren och träldomslagarne redan för omkring ett fjerdedels sekel sedan, endast skrattade åt en dylik, honom anmäld tilldragelse, samt befallde att alla spår till ransakningen öfver densamma skulle utplånas, skall nu, då trettio år spridt ett klarare sken öfver religion och förnuft, Gustaf den tredjes värdige ättling och thronföljare äfven befria mig från besväret att svara och kasta en leende, kanske föraktande blick på denna tillställning samt, ganska troligt, anbefalla den åt glömskan!“ Besvären fullföljdes, konungen gaf utslag, hvilket lydde, att det protokoll, som afhandlar detta mål, skulle uttagas från de öfriga och undangömmas. Och dermed fick Fan i Skara en snöplig ända. Ännu i våra upplysta dagar råder på åtskilliga ställen i vårt land den mest hedniska vidskepelse och den dummaste vantro. Såsom prof härpå kan nämnas, att vid tinget i Kjeflinge i Juni 1868 förekom ett mål mellan bonden Nils Jeppsson i Höj, kärande, och Per Persson derstädes, svarande, rörande beskyllning för trolldom. Parterna inställde sig åtföljda af ej mindre än 10 vittnen. Efter stämningens uppläsande, som väckte mycket löje i tingssalen, tillfrågades svaranden, om han ansåge Nils Jeppsson verkligen besitta trolldomsförmåga, hvilket han medgaf. “Hvad kan han då göra?“ “Jo, han kan sidda i si stua å se, hvad vi ta oss till i vår.“ “Äro husen så belägna, att fönstren äro midt emot hvarandra?“ “Nej bevars, men han kan liaväl se hvad vi ta oss till, och så kan han ställa folk.“ “Hvad menas med att ställa?“ “Jo, han kan ställa djefla på en och värk.“ Derpå omnämnde han, huru han i många år varit plågad af värk, som grannen ställt på honom. Vittnena intygade enstämmigt att svaranden varit af den öfvertygelsen, att käranden verkligen stode i förbund med onda makter.
Men det är fara värdt att många af dem, Bom af Scipio fä välvilligt bemötande med intyg om frihandelssinne, just icke tänkt eller p&amp; grund af naturhinder kunnat tänka längre än att hufvudsaken är att allt är billigt Det är rent af som om förf. under skrifvandet låtit sig föras med längre än han sjelf velat af striderna i protokollen om frihandel eller tullskydd, därvid förgätande den ej ringa politiskt uppfostrande betydelse det kunde ha haft om frågorna satts i rätt rangordning, så att sinnet för folkfrihet och utveckling alltid fått framträda som en längt vigtigare egenskap hos en riksdagsman än hans åsigt i tullfrägan. Det vore orimligt att begära af en förf., hvilken dock icke själf lär tillhöra riksdagskretsarne, att han skulle öfverailt ha nödig personaloch interiör-kännedom för att på dem grunda riktiga utlåtanden, ibland ens några utlåtanden alls. För norrlänningarna särskildt synas de privata källorna ha flödat mycket sparsamt; veteranen Hörnfeldt är proportionsvis till sin politiska bana och betydelse bra knapphändigt behandlad, och vi skulle också gerna ha önskat mera upplysningar om den intressanta typen, numera expeditionschefen, blifvande statsrådet Husberg, en af dem, hvilka Garborg målat i de träffande orden: » de börja frisinnad t tills de fått en viss auktoritet; när den är vunnen äro de färdiga att bruka den i bakåtsträfvandets tjänst ». Stockholmsbänken, som icke kan klaga Öfver för knappt afffir-dande, lär däremot enligt interiör-kännares utsago icke vara fullt lyckligt träffad, så till vida som bilden icke upptager Åtskilliga där befintliga nyanser; hvad äfven en utanför stående kan se är, att t. ex. omdömet » ganska god talare », användt både om rådman Billing och dr Carl Nyström, om den förre säger för mycket, därest man ej anser att den som talar varmt under alla förhållanden yttrar sig ganska godt, medan däremot den senares formella elegans och flytande föredrag äro lika obestridliga som den ihålighet, hvaraf hans briljanta anföranden vanligen utmärkas.
Det är för ändamål af ett ytterligare behjertande häraf, jag emot detta betänkande inlägger min reservation.” 2:o Herr Licentiaten Säwe: ”Då det svårligen kan nekas, att de af åtskillige parter till vissa Underoch Öfver-Rätter ingifne protocoll, utslag och handlingar stundom hafva för egarne ett ganska högt värde, så att deras hela egendom någon gång derpå beror, då det vidare är tillräckligt bekant, alt för ålerbekommande af så beskaffade handlingar, hafva i vissa, i synnerhet Öfver-Rätter, mött de afgjordaste hinder, så att de förre antingen alls icke eller blott i afskrifter och mot dryg lösen kunnat återvinnas, hvarigenom visserligen de fattiges och mindre bemedlades rätt och välfärd blifvit för litet agtade, och då det ändtligen i de fleste fall för Domstolarnas egen trygghet, äfvensom för parters säkerhet hör vara tillräckligt, att i samma Rätter till Protocollet anmärkes, hvilka handlingar blifvit af målsegande ingifne, innehållande denna uppgift tillika en kort redogörelse för deras innehåll, hvaremot original-skrifterne, åtminstone sedan målet blifvit utageradt och domen laga kraft vunnit, höra åt egarne utan lösen återställas; kan det ej annat än förundra mig, att det :S Siats-Utskottets Betänkande , N;0 14. Höglofliga Utskottets majoritet afslagit motionärens i sådant afseende gjorda samt lika mycket på allmän rättsgrund som på ofvan nä mode.sakförhållanden grundade anhållan, helst denna varit icke blott Lag-Utskottets vid förra Riksdagen yttrade åsigt, utan äfven Riksens då församlade Ständ era lill Kongl. Maj:t sjelf i underdånig skrifvelse uttryckta önskan.. — Icke kan den omständighet, att Kongl. Maj:t då ej kemnade Nådigt bifall till förslaget, gälla till stöd för sakens förkastande äfven vid denna Riksdag, helst Kongl. Majit sjelf i sin Nådiga Skrifvelse gifvit vid handen, .att ämnet kan komma under vidare pröfning jemte förslagen till ny Civiloch Brottmåls-lag.
Denna inskränkning, ehuru en medelväg, lärer ingenstädes utomlands vara antagen; emedan man anser såsom ett våld, att, med hotelse att återtaga hvad man gifvit, tvinga uppfinnaren att sätta sin invention i verkställighet på en tid då det ej lönar sig. Man ledes af den säkra erfarenhet att enskildta interesset är i alla sådana fall den båsta Regulatorn, endast det omgärdas med äganderättens helgd; Nya förbättringar bryta dessutom vanligen den första Privilegiifördelen, innan den beviljade tiden år utlupen. Sådane åro de motiver som legat till grund för uteslutande Privilegiers meddelande i andra länder. Hvad denna sporre hos dem verkat, och Den i Martti. 33 och ännu verkar till näringarnes fortkomst, ligger för öppen dag. Jag vågar derföre vörda sammast föreslå en underdånig anhållan omsådane ändringar i nämnde Kongl. Maj.ts Nådiga Förordning, som åro nödvåndige för att böja egenheten uti våra administrativa former emot samma mål. — Det förändrade utseende som de reglementariska föreskrifterne derigenom skulle erhålla, har jag ansett min skyldighet att härjemte i sammanhang framställa, under form af Allegat. Till undvikande af ytterligare vid.* lyftighet, torde detsamma, med Ridderskapets och Adelns tillåttelse, få ouppläst åtfölja Memorialet, och på bordet låsas af den som sådant åslundar; anhållande jag vördsammast om vederbörlig remiss. Allegat. Uppställning af det förändrade utseende, sorn Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den *8 April 181 q, angående Exclusiva Privilegier skulle bekomma, i följd af här frammanför gjorda erindringar. Göre veterligti Att som Vi, i an ledning af hvad Rikets Ständer hos oss i underdånighet framståldt, insett nödvändigheten Bil, till Ridd, *.
Det bör äfven vara bekant, att i Lands-sekret:nes löneinkomster har under de sista åren i följd af förändrade stadganden ang:de executionsärendernes behandling, en betydlig minskning egt rum, så att äfven i de län, der deras inkomster förut varit stora, hafva de mycket nedsjunkit. Den framställning jag tagit mig friheten att göra till II. o. Ad. afser blott, att det mäste till K. M:s disposition ställas ett visst anslag, hvarmed K. M., genom anvisandet 'af lämpliga arfvoden, kunde tillsvidare afhjelpa behofvet. K. M. blefve då i tillfälle att, på samma sätt som det skedde dä ett dylikt anslag vid föreg:de riksdag lemnades till förbättring af Kronofögdarnes och Häradsskrifvarnes lönevilkor, bestämma arfvodesbeloppet efter förekommande olika omständigheter och således gifva en större andel af detta anslag åt Länsnotarierne i de län, der Lands-sekret:ne äro sämst lönade. På detta sätt tror jag ock att den anmärkn., som kan göras om vissa Landssekret:s större inkomster och således mindre behof af det understöd, som de skulle erhålla genom anvisande af lön åt Länsnotarierna, blifver afhjelpt. Jag fortfar derföre att yrka återremiss af betänk. Hr Rosenblad:
Med detta utslag har jag funnit mig icke kunna åtnöjas, utan deröfver anfört underdåniga besvär, hvaruti jag anmärkt, att det enda af de sålunda ifrågakomna skäl, hvilket skulle kunna framställa något verkligt hinder för en ofördröjlig verkställighet af det ådömda -straffet, eller att utväg saknades till anskaffande af nödig vård om barnet af annan person under modrens strafftid, icke varit af någon verklig betydelse, hvilket röjde sig deruti, att Konungens Befallningshafvandes beslut om straffets uppskjutande vore fattadt samma dag, som den sakfällda blifvit i fängelse inställd, och följaktligen, innan ännu något rådrum varit att göra nödiga efterspaningar till utrönande, huruvida tillfälle vore att foga tjenlig anstalt för barnets vård och försörjning. Vid detta förhållande insåge jag icke, att det anmärkta förfarandet kunde på någon skälig grund ursäktas; och jag fullföljde i underdånighet den hos Hofrätten å mina vägnar förda talan. Uti dessa underdåniga besvär trodde jag dessutom den anmärkningen icke vara olämplig, att jag lika litet som någon annan på ämnet i minsta mån uppmärksam kunnat förbise, hurusom fängelse vid vatten och bröd, säkerligen det olämpligaste af alla i svensk lag stadgade straff, är aldramest olämpligt, när det användes på qvinna, som ammar sitt späda barn; och till bekräftelse häraf åberopade jag de försök, jag gjort att i lagstiftningsväg bringa det - — 84 — samma i åtanka. Men då detta icke lyckats, utan lagstiftningsmakten lemnat lagen oförändrad, hade deraf, i min tanka, ej annan följd kunnat uppstå, än att denna lag måste efterlefvas; och jag hade derföre ansett mig pligtig att beifra de öfverträdelser deraf, som kommit till min kunskap *). Dessa underdåniga besvär äro ännu hos Kongl. Maj:t anhängiga. Efter angifvelse derom, att en tillförordnad Domhafvande i Gottlands Norra härad, för inställelsen till handläggande af ett der anhängigt ärende, fordrat och låtit genom utmätningstvång hos sakägaren uttaga resekostnadsersättning, dertill t. f.
Som, enligt den i Statsråds-protokoilet leinnade utredning af frågan, icke mindre än sexton år komma, under oförändrad åvstillverkning, att förflyta innan hela , det erforderliga antalet af gevär hinner fyllas, men det mäste anses vara ett af försvarsf verkets angelägnaste behof, att arméen, så fort som möjligt, blifver försedd med ett tillräckligt förråd af vapen till krigsbruk, samt jemväl upplyst är, att vid nästlidne års slut alla tillgångar för gevärs-tillverkningen voro ined-tagne, liar Utskottet trott sig icke böra föreslå någon nedsättning i det af , Kongl. Majit äskade förhöjda anslag från nästa års början af 80,000 ndr årligen; Och då Utskottet anser lämpligt att tiden för anslagets utgående, såsom Kongl Majit begärt, utsträckes jemväl till år 1857; eller ett år längre, än de öfrige Sto/»-Utskottets Uttalande, X:o -151. 3 extra anslagen i allmänhet utgå, hvarigenom -särskild profning vid riksmötenas .början af någon del utaf anslaget undvikes, tillstyrker derföre Utskottet, att. Rikets Ständer, till anskaffande af nya gevär, må utöfver det lör innevarande år förut beviljade belopp, (10.666 r:dr 32 sk., anvisa en summa af 80,000 r:dr för hvartdera af åren 1855, 1856 och 1857 med tillsammans 240.000 r:dr. fi till anskaffning af ännu behöfiige nya pistoler. 93.000 r:dr. Tid sistlidnc riksdag beviljade Rikets Ständer lör sådant ändamål ett af 12.000 r:dr, att utgå med ’ :del årligen under hvartdera af åren 1851, 1852 och 1853.
Hvarje Inrättningens delägare, hvilken såsom sådan äger eller innehar »jordegendom till ett bevillnings-taxeringsvärde af 100 R:dr b:ko eller derutöfver, är »berättigad att deltaga uti Inrättningens delägares öfverläggningar och beslut angåen»de densammas angelägenheter. Yppas skiljaktighet vid besluts fattande, beräknas »rösterne på det sätt, att hvarje delägare åtnjuter en röst för hvarje fulla 100 R:dr »b:ko taxeringsvärde å den egendom, för hvilken talan föres. Vid alla omröstningar »gifver enkel röstpluralitet utslaget, med undantag för de fall, som i 8 och 20 §§. »omförmälas. »Äro rösterne i andra frågor på bägge sidor lika många, gälle då den mening, »som ordinarie Pastorn i församlingen eller den, som pastoralvården i hans ställe fö»restår, bifaller, ehvad han uti Inrättningen är delägare eller icke. Vid sockenstäm»ma frånvarande ledamot får åtnöjas med hvad de närvarande inom gränserna af sin »behörighet besluta. »§. 3. Uti den för Magasinsbyggnads uppförande och inredning samt för dess »årliga underhåll åtgående kostnad, äfvensom uti kostnaden för Magasinets förvaltning 22 »med alla dertill hörande utgifter skola intressenterne deltaga i samma mån, som de »äro pligtige att uti Magasinet göra spannmålsinsättningar. »§. 4. Magasins-inrättningens ändamål är, att genom spannmålslån biträda Inrätt»ningens delägare vid de tider och på det sätt, som här nedan omförmäles. För att »sätta Inrättningen i tillfälle att fullgöra detta dess åliggande, skall hvarje Inrättnin»gens delägare, då dess inom socknen ägande eller innehafvande fasta egendom är i »afseende på allmänna bevillningen uppskattad till 100 R:dr b.ko eller derunder, årli»gen till Magasinet uti November månad på den dag, som af Magasins-styrelsen kun»gjord varder, aflemna kappar ren och strid spannmål, hälften råg och hälften »korn, samt för hvarje fulla 100 R:dr taxeringsvärde utöfver förstnämnde 100
Decharge för hela tiden till och med i833 blifvit Directionen öfver Götheborgs Låne-Contor för dess förraltning meddelad. Stockholm den 37 Aug. 1834» STOCKHOLM, iS34; hos J. A. Walldon. Hör till -iB anco-Ut skottets Mern. N:o 36, Bil. N:o 1. Fördelning på DistricSer, Näringar och Yrkan af de vid Banco-Disconten i Stockholm åren i832 och 1833 utgifna Lån enligt gjorda anteckningar. Hvaraf tili personer inom: Stockholms siad . Dito län Nyköpings D:o Upsala D:o Westerås D:o Örebro D:o Carlstad D:o Kopparbergs D:o Gefleborgs D:o Wester-Norrlands D:o Jemtlands D:o • . Westerbottens D:o Norrbottens D:o Östergöthlands D:o Jönköpings D:o Kronobergs D:o Calmare D:o Gottlands D:o Utom districtet Fördelta på Näringar och Yrken: Jordbrukande inom Bonde-Ståndet Dito utom Bonde-Ståndet Bergsidkare inom Bonde-Ståndet D:o utom Bonde-Ståndet Fabriksidkare Handlande Handtverkare Tjenstemän Diverse eiler Landtmanna-Näringar Stadsmanna-Näfingar Tjenstemän och diverse personer St. Prot. i834, 6:1c Sand, usta Afd. :>:dra Bandet 5:te Häftet. Hör till Banco-Utskottets Mern. /V.-o 3G, Bil. N:o '2. Litt. A. Sammandrag öfver de i Götheborgs Låne-Contors rörelse begagnade Bankens Fonder, afkastningen deraf, och dess användande för Åren i832 och 1833. l:o Utlåning mot Reverser och Borgen: Skuld. Till Vexel-Banken för begagnadt Creditiv .. — Låne-Banken, balancerad vinst ... — Ombudsmannen för levererade Lagsökningsmedel utöfver erhållet förskott Tillgång. Lån, serskildt balancerade .. Behållne Expence-medel hos Ombudsmannen .