Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Min tanke är deremot, att nuvarande inqvarterings-och förplägningssätt medför militära olägenheter, hvilka äro de oeconomiska vida öfvervägande, och jag hade önskat, att Utsk. äfven derå fästat sin uppmärksamhet, visserligen ej föranledd af motionen, men, enär fråga är att hos K. M. 56 D e n 2 Maj e. m. underdånigst anhålla om förändring i tågordningen och inqvarteringsförfattningarna i allmänhet, af behofvet påkallad och, efter min lanke, föranledande till åtgärder af vida större fördel, än hvad Utsk. i sitt förslag afsett. Ehuru någon större styrka än ett regemente vanligen ej i sender följer en och samma marcheroute och erhåller qvarter i samma trakt, blir likväl dess dislocation ganska vidsträckt och utgör ofta ^ qvadratmil och derutöfver. Derigenom händer, att trupperna måste gå mil och derutöfver på sidan om marchvägen, för att intaga spridda qvarter i byar eller enstaka gårdar, hvarvid ofta inträffar, att ett compagni blir sprängt i io å 12 särskilda gårdar och skall förplägas af ännu större antal värdar, emedan möjligheten ej tillåter mera concentrerad förläggning af truppen, då mat skall erhållas i qvarleren. Det är ej heller möjligt att kunna äga befäl på alla ställen, utan soldaten blir oftast öfverletnnad åt sig sjelf, hvilket också ännu går an med den hederliga och ärliga indelta soldalen. Klagomål inträffa likväl sällan; åtminstone äro de sällsynta. Men det oaktadt är befälets eftersyn ej allenast under rastedagar, utan äfven dagligen efter inryckandet i qvarleren, nödvändig. Reglementet anbefaller den, och särskilda instructioner och ordres föreskrifva, hvad befälet dervid har att iakttaga i afseende på disciplinen, helsans vårdande och persedlars skötande hos truppen. Reg:tsbefälet är ansvarigt derför, att inga sådana skyldigheter af compagnibefälet åsidosättas.
Någon torde mena, att beslut om tullens afskaffande borde fattas samtidigt af alla handlande nationer, af fruktan att den, som först började, eljest skulle blifva ruinerad. — Men det förhåller sig just tvertom. Det folk, som först börjar, skall nödvändigt derpå vinna mest. Ty som det kunde tillverka alla varor till lågt pris, skulle det vinna en motsvarande större afsättning utrikes; och dessutom skulle alia utländska varor den Don 7 Mars f. ra. stå i så lågt pris, att grannarne skulle till och med lockas att derifrån till sig insinugla dem. Men jag vill icke längre uppehålla H. It. o. Ad. med bevis för nyttan af lullens afskaffande; ty jag vet alltför väl, att fördomen för denna inrättning är så allmän och likasom sammanväxt med menskliga vetandet, att lång tid måste erfordras för dess utrotande. Och jag, som för flera år sedan antydde min åsigt härutinnan, men då begärde remiss endast till framtiden, vill deremot nu vördsammast anhålla om remiss till vederb. Utsk., icke i hopp att mitt ändamål skulle vid denna riksdag eller ens i min lifstid kunna vinnas, utan blott på det man en gång må börja vänja sig att nogare tänka på saken, och omsider våga träda det gamla spöket på lifvet. 2. Hos II. R. o. Ad. anser jag mig, lika uppmanad af mensklighetens sak, som för en inrättning af fosterländskt gagn, böra väcka uppmärksamheten och deltagandet för en nybildad anstalt, som afser vården om de mest värnlösa och vanlottade medlemmar i samhället. Vården och omsorgen för vansinnige har städse utgjort föremål för så väl framfarne Konungars, som nationens behjertande. De första anslag för sådant ändamål lemnades af Konung Gustaf I, efter klostergodsens indragning, och fortsattes af Hans store Sonson, genom öfverlåtande af egna arfvegods till Danviks hospital — ännu det rikaste i Sverige. — Hvad R. St. under sednare tider kraftfullt bidragit till fullkomnande af sådana inrättningar, behöfver ej erinras i en Representant-församling, som har så mycket stort och nyttigt att minnas. K.
St. sjelfva, ty blott på det sättet tror jag, alt en sjelfständig representationsförändring kan försiggå oeh att vi kunna sammansmälta till ett folk; och jag önskar icke halfva åtgärder, utan snarare att saken uppskjules till dess den kan blifva fullkomlig. Jag har redan förklarat, att jag dä ieke ämnar ensidigt hålla på vår egen rättighet. Jag tror mig således hafva förklarat, att jag icke är ibland dem, som vilja motarbeta representationsreformen; men jag kan icke underlåta att anmärka, att en talare, Hr Ekströmer, sedan lian förklarat, att han icke ville domina om andras motiver, så bar han likväl sagt, att de, som talade emot förslaget, icke skulle vilja någon representationsreform, Jag tror, lika med Hr Ekströmer, att man icke har rätt att bedomina andras motiver, och för min del har jag inga andra motiver än dem jag uttalar, men jag har ärligt uttalat dem. Hr Westerstrand, Pehr: Då af de representationsför slag, som innefattas i Coust.Utsk:s betänk, vid sistförllutne och Den 22 Maj. C59 innevarande riksdag, äfvensom af vid samma betänk:n fogade reservationer och af enskilde riksdagsmän till Utsk. afgifna motioner, intet kommit pä officiel väg in till Konungen, och dä man således icke kan fordra, att Konungen skall känna dessa förslag, så anser jag det vara olämpligt att i den skrifvelse, som nu föreslås, skulle inflyta någonting comparativt med alla dessa förslag, och jag anser derföre att ur Hr Lagerhjelms förslag bör utgå slutmeningen, som börjar med orden: ”på säkrare grunder”. Med denna förändring instämmer jag belt och hållet i hans förslag och önskar, att det måtte blifva af R. o. Ad. gilladt. Hr Hjerta, Lars: Jag skulle vid detta tillfälle icke deltagit i discussionen, om icke eli par anföranden förekommit, hvilka synas mig innefatta så fullkomliga misstag, dels i afseende på theoreliska åsigler och dels i afseende på factiska förhållanden, alt jag nödgas deremot anmäla min protest. Gr.
Propos., att, för uprätthållandet af ifrägav:de pensionering, vore ett årligt anslag af 150,000 rdr, efter den beräkning man skäligen kunde göra, nödigt. Visserligen är härvid att märka det arméens PensionsKassa uti afgifvet yttrande framställde önskan om ett förslagsanslags anvisande för ifrågav:de ändamål; men tillika, alternatift, en hemställan att 150,000 rdr måtte af R. St:r begäras för den blifvande statsregleringsperioden, att utgå med 50,000 rdr årligen, med förbehållen rättighet att få utbekomma besparingarne, som upstått å det vid sisth riksmöte beviljade anslag för samma ändamål, — ett anslag, som då beviljades i form af kreditiv, och hvaraf K. M:t egde för ifrågav:de behof använda det från ett föregående år upkomne öfverskott att fylla den möjliga bristen för ett efterföljande. K. M;t fann lämpligt att antaga detta sednare alternatif och sålunda framställdes till R. St:r 104 Dan 14 April f. m. begäran om 50.000 rdr årligen för uprätthållande af dessa fyllnadspensioner ; hvarjemte K. M:t, i sammanhang härmed, förbehöll sig rättighet att för ändamålet använda de reservationer, hvilka af förut derför beviljade anslag kunde i RiksgäldsKontoret innestå. Då derefter StatsUtsk:t företog ärendet till behandling, var Utsk:t i tillfölie att se, till huru högt belopp pensionerna voro utanordnade. Man fann ett förhållande, som är ganska naturligt, att dag för dag, vecka för vecka, kunna dessa belopp ökas i den mån afsked inkomma från dem, som äro till pension berättigade, samt afgång bland de pensionsberättigade icke i samma proportion eger rum. Sådant har ock nu inträffat, då redan den 1 uti denna månad summan, som utbetalts till fyllnadspensioner, upgått. till 64,625 rdr. Denna omständighet kunde likväl icke vara StatsUtskit bekant, enär nämnde Utsk. redan långt förut handlagt detta ärende.
SPERANZA. kvinna måste vara när hon är förenad med den hon älskar öfver allt på jorden. VERA. dig på nytt. Så lätt har du kunnat glömma så lätt gifva (Går till Salvator och lutar sig mot honom.) FORTUNIO. det var alltsammans en villa, en tom inbillning. häftigt). Hon har aldrig förr gifvit sig aldrig älskat förr SALVATOR (skjuter Vera ifrån sig För Speranza är allt inbillning inte bara det FORTUNIO. ord vår lycka kan inte såra dig, som själf funnit hvad du åstundat. SALVATOR (omfamnar Vera). genom henne mer än alla illusioner, alla fagra Mer mer än all lifvets lycka har jag funnit Jag förstår inte den bitterhet, som talar ur dina Å, så lycklig så lycklig som som hvarje brudgum. (Lutar sitt hufvud ömt mot Forlunios axel) Du är upprörd, älskade. förflutna utan också det närvarande. 74 SANNINGENS VÄGAR drömmar. Lifvets gåta har jag löst! Ni vill bringa döden ständigt hotar. Först genom mig skall ert lyckan till världen men hvad är lyckan, så länge rike blifva varaktigt på jorden det är jag, jag som lyckobarnet, som aldrig stridt och lidit och arbetat är Salvator, frälsaren, icke du, som blott är det födda för ett mål det är Vera, som är människosläktets tjuserska, som aldrig känt ett tvifvel och som ger välgörarinna, Vera, sanningssökerskan, icke du, vackra bort dig själf lika lätt som du ger leenden och vackra löften åt en hvar. Det är oss, mig och Vera, ni skola under er spira. Och hvad gör det oss så, om ni för tacka, ni två, om lyckan verkligen blir bofast på jorden kommande släkter alltid skola nämnas såsom lyckans stamföräldrar, då vi dock ha medvetenhet att utan än en vanlig dödlig. oss skulle själfva prins Felix icke blifvit något annat VERA. Jag ber dig, Salvator, du gör mig ängslig! SPERANZA. hit för att tacka er. Ja, inte bara det, vi ha kommit hit för att visa er, att vi ha det fullaste förtroende till er upptäckt. Inte sant, Fortunio?
ty vi fälten skurit med tanken riktad blott på gyllne vinst, men själfva torfvan, som har axen burit, för henne hjärtat klappat allraminst. — I unga mödrar, under edra händer en lifssådd spirar, löftesrik och varm! Ack, gjuten däruti den glöd, som tänder en hemlandskärlek upp i hvarje barm! En kärlek till den gröna, djupa skogen, till svenska hemmen och dess trägna id, till mödorna på fältet och på logen — en kärlek, som består i hvarje tid! Och främst en kärlek till det tungomålet, det vackra språket, som blef ditt och mitt och äger glans och klang af svenska stålet, och som ännu får talas högt och fritt I ERNST HÖGMAN. ed beundran och hängifven anslutning till de idéer och det arbetsområde, för hvilket den af Idun i n:r 26 omtalade finska prostinnan med så mycken framgång verkat, har undertecknad velat meddela några ord o m det, som i samma syfte här i vårt eget land på senare tider gjorts, jämte några betraktelser öfver kvinnans lämplighet för trädgårdsarbete, därvid delvis användande det, som blef sagdt vid ett samkväm i höstas, anordnadt af Fredrika Bremer-förbundet för att diskutera frågan o m Trädgårdsskötsel såsom yrke för kvinnor. ; med gröna täppor och med hö i stackar jag älskar blomstren, hvilkas vällukt M Det kan j u ej förnekas, att trädgårdsodling i alla tider varit en kär sysselsättning för kvinnor; mången har i den funnit behöflig omväxling och hvila från barnkammaroch köksbestyr, ja, kanske ock en tröst och vederkvickelse, då lifvet bjudit sin bittra kalk; det var därför icke för tidigt, då Fredrika-Bremerförbundet, som länge verkat för kvinnosaken, för omkring 8 år sedan tog upp ett nytt område för kvinnans verksamhet och tillsatte sin s. k. trädgårdskommitté. Intresset för det nya verksamhetsområdet var stort, men utsikterna att komma någonstädes mycket små. Man trodde sig bäst gagna saken, o m man kunde finna en trädgårdsskola, där kvinnliga elever mottoges och där det fanns såväl en kunnig ledare som ett moraliskt stöd åt eleverna.
St:rs beslut om jernvägars anläggande skulle äfven göras beroende afRiksgäldskontorets fullrmge, hvilka helt simpelt kunde säga, att det är omöjligt att anskaffa medel. Jag är också öfvertygad om att detta förslag ej blifvit framstäldt på fullt allvar af honom. Jag skulle anse det vara ganska äfventyrligt att öfverlemna åt fullrmge att bestämma, huruvida ett lån borde upptagas eller icke, för fullbordande af de beslutade jernvägarne, emedan vissa vilkor dervid vore möjliga, och jag är fullkomligen öfvertygad orrt att det vore ett vida mindre ondt att lemna fullrmge frihet vid lånets upptagande än att lemna dem frihet att vara R. Sl:rs förmyndare. Det torde för såväl Frih. Tersmeden som för de öfrige fullrmge vara bekant, att hvad som faciliterar ett låns upptagande på utländsk marknad just är, att de, sorn skola negociera lånet, hafva fria händer; och jag tror att Hr Akerman kan intyga, att det första lånet, som man negocierade, skulle blifvit vida fördelaktigare, om man icke haft händerna bundna af föreskrifter. Hvad beträffar Hr Åkermans uppgift, att åtskilliga bankirer, med hvilka vi underhandlat, hafva skrifvit till Sverige och nämnt att ställningen för närv:de vore sådan, att tänkbarhet knappt vore för Svenska staten alt på drägliga vilkor erhålla något lån, tror jag att Hr Åkerman kommit i lika ställning med den, som, då han vill bevisa för mycket, ej kan bevisa någonting. Om utländska bankirer, hos hvilka Svenska staten skulle besluta sig att upptaga lån, skrifva och säga att Svenska papper ej äro begärliga, så bevisar detta blott, att dessa Hrr söka att derigenom förskaffa sig så goda vilkor som möjligt. Det är visserligen ett faktum att
B:ko, samt i följd deraf medelbeloppet för åren 1852—-1855 uppgår till 161,786 R:dr B:ko eller 242,679 R:dr ll:mt, bär Utskottet väl ansett, att inkomsten af berörde medel kunde beräknas till något högre belopp än hvad Kongl. Maj:t föreslagit; — men då Utskottet, som uti sitt Utlåtande N:o 18 § 5 förklarat sig vilja framdeles föreslå sådana åtgärder, hvarigenom hittills skedda anordningar å öfverskotten af stals-verkets inkomster må kunna undvikas, i öfverensstämmelse dermed nu funnit sig böra hemställa, alt kostnader för transport af bergskrut äfvensom för omarbetningaf krut, hädanefter mätte, i stället för att å öfverskotten anordnas, utgå af stats-verkets inkomst utaf krutoch salpéter-försäljningsmedlen — hvarom således Rikets Ständer, i händelse detta förslag gillas, torde hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning — ; så och då i följd häraf endast nettobehällningen af nämnde inlrad hädanefter skulle i riks-hufvudboken ingå, synes denna inkomst, i öfverensstämmelse med Kongl. Majis Nådiga Proposition, lämpligen kunna upptagas lill 20\o. Kontroll-stumpelmedcl, beräknade i nuvarande Riks-stat lill 12,000 R:dr B:ko, hafva under åren 1850—1854 i medeltal utgjort 13,432 R:dr B:ko eller 20,148 R:dr R:mt, och torde, i enlighet med hvad Kongl. Maj! föreslagit, nu böra upptagas till S'l:o. Bakoch Lotsmedel, sorn vid sednaste stats-reglering beräknades till 95,000 R:dr B:ko, hafva uppgått: år 1850 lill 99,089- R:dr.
A andra sidan finnas andra, för hvilka intet hinder gifves att dagligen utsträcka promenadturerna efter behag, men hvilka dock skulle skatta sig lyckliga, om de vid den så nödvändiga vistelsen i fria luften hade en sysselsättning, som gåfve dem både nöje och inkomst. Äfven för dessa är biodling synnerligen lämplig. Mrs Harrison, en berömd amerikansk biodlerska, hvilken ensam förestår en betydande biodling, skrifver i den engelska » Bee-Journal »: » Att under sommaren vårda en bikoloni, då bien besöka tusendetals blommor och hemföra deras kostliga vällukter, verkar uppfriskande och upplifvande. Jag var en gång mycket sjuk, men så snart jag åter förmådde gå, begaf jag mig till mina bin, öppnade kuporna, arbetade med dem, inandades deras utdunstningar och kände mig med ens frisk och full af nytt lif. » Erfarenheten lär äfven, att de flesta biodlare nå en synnerligen hög ålder. Om de rika fröjder, som iakttagandet af de flitiga och renliga bien skänker, om de dagliga öfverraskningar, hvilka den djupare inblicken i deras underbara samhällslif och konstskicklighet som byggmästare för med sig, skall jag kanske en annan gång tala, men vill dock nu ytterligare framhålla, hurusom vid sysslandet med bien vår syn, hörsel och lukt betydligt skärpas. För platsen, på hvilken man uppställer sina bin, behöfver man ej ha stort bekymmer; mången, som saknar trädgård, t. ex. i större städer, låter sina bin flyga ut från ett vindsfönster eller från taket. Bäst egnar sig naturligtvis ett lugnt hörn i trädgården dertill. Kan man inrätta det så, att man från sina fönster kan ha ögonen på sin bikoloni, äfven då man är upptagen af sina sysslor inom hus, är det bra, då biens skötsel ej drar mycken tid, om man blott passar på rätta ögonblicket för ingripande, hvilket ögonblick i en hel del fall gör sig kunnigt genom biens yttre beteende. Början gör man bäst med att köpa sig en god sort bin i en ny kupa af bästa konstruktion med rörligt innanrede samt tillegna sig den nödiga insigten om deras behandling genom någon god lärobok, af hvilka flere finnas alt välja på i hvarje bokhandel.
På den tiden skall stor klagogråt vara i Jerusalem, lika som det var men HadadRimmon, uti den markene Megiddon. Och landet skall jämra sig, hvart och ett slägte besynnerliga; Davids hus slägte besynnerliga, och deras hustrur besynnerliga; Nathans hus slägte besynnerliga, och deras hustrur besynnerliga; Levi hus slägte besynnerliga, och deras hustrur besynnerliga; Simei hus slägte besynnerliga, och deras hustrur besynnerliga; Alltså alla andras slägter, hvart och ett besynnerliga, och deras hustrur också besynnerliga. På den samma tiden skall Davids hus, och borgarena i Jerusalem, hafva en fri öppen brunn emot synder och orenhet. På den tiden, säger Herren Zebaoth, skall jag borttaga de afgudars namn utu landena, så att man intet mer skall komma dem ihåg; dertill vill jag ock bortdrifva de spåmän och orena andar utu landena. Och skall ske, att när någor mer spår, så skola hans fader och moder, de honom födt hafva, säga till honom: Du måste dö, ty du talar lögn uti Herrans Namn. Och alltså skola fader och moder, de honom födt hafva, stinga honom genom, då han spår. Ty det skall ske på den tiden, att spåmännerna komma på skam med sina syner, då de derom spå; och skola icke mer draga hårkläder uppå, der de med bedraga; Utan han skall säga: Jag är ingen Prophet, utan en åkerman; ty jag hafver tjent menniskom allt ifrå minom ungdom. Men om man då säger: Hvad är det för sår uti dina händer? Då skall han säga: Så är jag slagen uti deras hus, som mig älska. Svärd, upp öfver min herda, och öfver mins folks Första, säger Herren Zebaoth; slå herdan, så varda fåren förskingrad; så vill jag vända mina hand till de små. Och det skall ske, uti hvilket land, säger Herren, två delar äro, de skola bortryckas och förläggas, och tredjedelen derinne qvarblifva.
P. 454* — ora StatsUtskoltets Utlåtanden: 1) angående inköp för Statens räkning af Oeographiska Inrättningens ClrartasVcrk och dess öfverlemnande till General-LandtmäteriContoiret; 2) angående byggningshjelpens förvandling och säkrare bestämmande. P. 455. — om StatsUtskottets Utlåtande rörande all Jords lika beskattning samt en allmän 23 554 ny refning och skattläggning. P. 455. — om Banco-Utskottets memorial rörande prägling af så kallade Jubel-Riksdaler. P. 456. — om Allmänna Besvärsoch Oeconomielltskottets Betänkanden: 1) angående föreslagne förändringar i Kongl. Förordningen d. 26 Febr. 1817, rörande Socknestämmor och Kyrkoråd, särdeles i hvad angår den Presterskapet genom samma Författning tillagde myndighet; 2) rörande medel till befordrande af Gymnastiska öfningar. P. 456. —■ om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden: 1) rörande Arbets-commenderingar af Indelta Armeen; 2) rörande de i Riket vistande Judar; 3) rörande en allmän Kläd-Förordnings utfärdande; 4) rörande nyttan af marscher för Armeen, och sättet att derigenom befordra penninge-circulationen; 5) rörande Soldaters skyldighet att underhålla Soldat-torpen m. m. P. 456. — om remiss af Herr Stjernstolpes memorial rörande frågan om upplösning af KrigsAcademien. P. 542. —■ om StatsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande disposition af räntan å Wermlands LandtvärnsCassa. P. 54a> —- om nedannämnde Utskotts Betänkanden: Stats-Utskottets: 1) angående inlösen af fyra stycken casserade RiksgäldsContoirets Credit-sedlar; 2) angående utvidgad Läkarevård inom Blekinge
Framställes inom Landsting påstående, att företag, hvarom förslag blifvit väckt, är ”af den beskaffenhet, att endast stad eller land af företaget ”kan hafva någon nytta, och att förthy i förra fallet landet ”och i det sednare städerna må från bidrag till det företaget ”befrias; då skall jemväl öfver sådan framställning beslutas ”innan hufvudfrågan till afgörande företages.” 48 § lyder enligt Kommitterades förslag, emot hvilket i denna del Utskottet ej haft något att erinra, sålunda: ”Till ledning för landstingsskattens bestämanande böra Häradsskrifvnrne på landet hvarje år efter slutade taxeringsförrätt”ningar till Landstingets Ordförande genom Konungens Befallningshafvande insända förteckningar, som för hvarje socken summariskt upptaga beloppen af åsatt ”bevillning särskildt för i mantal satt jord, för annan fast egendom samt för rökelse, lön eller annan inkomst. Genom Konungens Befallningshafvande insände ”Magistraterna dylika uppgifter för Städerna och Regements-skrifvarne uppgifter å ”löntagares vid Regementena lönebevillning; hvarefter Landstingets Ordförande ”låter genom räkenskaps före. ren deraf upprätta sammandrag, upptagande hela länets ”bevillnings-summa samt huru mycket sig belöper å hvarje stad eller socken.” Med denna lydelse har ock §:n blifvit godkänd af Presteoch Bonde-Stånden utan anmärkning samt af Bidderskapet och Adeln utan annan ändring än att ordet ”bestämmande” i §:ns första rad ansetts böra utbytas emot orden ”fördelning mellan kommunerna", hvaremot Borgare-Ståndet tillagt §:u en sålunda förändrad lydelse: ”Till ledning för landstingsskattens bestämmande böra Häradsskrifvärne på landet ”hvarje år efter slutade taxeringsförrättningar till Landstingets Ordförande genom 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 201. ”Konungens Befallningshafvande insända förteckningar, som för hvarje socken sum”mariskt upptaga beloppen af åsatt taxeringsvärde.
Fullkomligt erkännande, att bildning och hyfsning äro oeftergifliga vilkor Den 16 Januari. 4.6 för att väl innehafva en politisk ställning i samhället, anser jag dock rättvisan, äfvensom framgången af Utsk:s Förslag fordra, att Utsk. genom en återremiss sättes i tillfälle, att noga utreda och ådagalägga, att den valda delen af Sveriges representation, i högre mått än den sjelfskrifna, besitter denna hildning, denna hyfsning, eller efter Utsk:s eget uttryck, dess medlemmar äro »hällre skickade» än Jt. o. Ad:s; ty för mig åtminstone vore en sådan utredning af högsta intresse, enär jag, genom min erfarenhet, trott mig hafva funnit, att, vid framkallande af värdiga representanter, slumpen icke gjort sin sak sämre än valmännen. Utsk. som lika med motionären synes förutsätta, att enfalden företrädesvis har sitt säte och stämma på Riddarhuset, anser »hela fäderneslandet» fordra en förändring i R. o. Ad:s privilegier; men då jag härförut tagit mig friheten påpeka, att denna förutsättning möjligtvis icke är fullt grundad, och då Utsk. troligen icke vill taga på sitt ansvar, att den valda dumhetens privilegium att vara statsman, har större förmåga att lyckliggöra fäderneslandet än den sjelfskrifna, och slutligen, då Utsk. möjligen vid nogare eftersin nande, kan komma att finna lika välgrundade skäl till hela representationens ombildning, som Utsk. trott sig finna för den nu föreslagna enstaka, så får jag vördsammast föreslå att Konst.Utsk;s Betänk, matte blifva till Utsk. återförvist, med den förklaring, såsom R. o. Ad:s gemensamma tanka, att KonstUtsk:s Förslag, såsom alltför litet omfattande, är hvarken nyttigt eller nödigt, och hvarå jag vördsamt anhåller om propos. Hr af Georgii, Carl Evert, upläste följande anförande: