Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, enligt verifikationerna, beloppen blifvit använda till arfvoden åt e. o. tjenstemän inom Expeditionen, hafva väl Revisorerne icke något att erinra emot utgiftens behörighet, helst, såsom af räkenskaperna inhemtas, andra arfvodsmedel icke under revisionsåren till dem utgått, samt dessutom e. o. tjenstemännen inom öfriga Kansliexpeditionerna under samma tid kommit af dylik fördel i åtnjutande; men deremot anse Revisorerne, att den för utgifter begagnade rubrik: ersättning för förlorade licensmedel, varit mindre lämplig, och att beloppen hellre bordt, under namn af arfvoden eller gratifikationer, anvisas. §. 11 Sedan det, under granskningen af dispositionerna å 6:te hufvudtitelns anslag, väckt Revisorernes uppmärksamhet, att af anslaget till utflyttningshjelp i följd af laga skiften något understöd icke under revisionsåreri utgått för Götheborgs och Bohus län; hafva Revisorerne, af denna anledning och med kännedom derom, att under ifrågavarande tid, genom numera aflidne Länsbökhållaren Langlets underslef, en större balans å utflyttnings-understödsmedel inträffat i förenämnde läns Ränteri, sökt att af räkenskaperna inhemta närmare upplysningar i ämnet; dervid Revisorerne låtit uppsätta en, på räkenskaperna grundad, sammandragen tabell öfver de anvisningar och utbetalningar af ifrågavarande anslag, som för Götheborgs och Bohus län under föregående åren ägt rum, hvilken tabell här intages: Af Kongl. Maj:t, under åren PåKongl.Maj.tsBefallnings 1832 med 1847, för Götheliafvandes reqvisitioner, af borgs oell Bohus län i nå- Kongl. Statskontoret, under der anvisade utflyttningsåren 1832 med 1847, anordna understöd tillsammans 85,236: 45. 6. de ersättningar för förskjuten Balans till år 1848 13,571: 26.
Doctor Wingård; fann BondeStåndet för godt, att samma Utlåtande, såsom öfverensstämmande med Utskottets i detta ämne förut afgifna, och af Bonde-Ståndet bifallna yttrande, godkänna. Ut Supra. Ex Protocollo Olof. Werlin. 5. D. Den 4 Augusti 133 S. D V/ onstitutions-UtslcQttets denna dag af* glfna och nu uppläsia Memorial, innefattande förslag till ändring af 68 §. Riksdags-Qrdningen, angående tiden for Revisionen al de Verk, hvilka af Riksens Ständers Revisorer bora granskas ; fann Hödervärda Rqnde-Ståndet för godt att , dä ingen hade något att deremot anmärka, till den behandling vid nästa Riksdag, sorn £6 §. Regeringsformen medgifver, godkänna, Ut Supra. I Ex Protocollc? Oiof Werlin Uppläst hos samtliga Riks-StSnden d. 4 Augusti. Stormägtigste åVllernadigste Konung! XJti Nådig skrifvelse till Riksens Ständer under den 31 siatlidne Maj, har Eders Kongl, Maj:t i Nåder behagat till Riksens Ständer af» verlemna att föreslå en författning, som i hänseende till straffets, skärpande for åverkan i SkPgsplnnterin.gar, och antagande: af ett särskildt bevisningssätt genom Uppsyningsmännen å Skogsplanteringarna vid skeende åtal å sådana förbrytelser, kan vara nödig. Riksens
Sig, att i samråd med Rikets Ständer i Sverige och Stor-Tinget i Norrige utfärda Straff-Lag emot allt deltagande i Slafhandeln af Svenska och Norrska undersåtare, sålunda synes afse en allmännelighet, som ej skulle tillåta större eller mindre undantag derifrån, har dock uppmärksamhet blifvit fästad derå, att åtskilliga besittningar i Colonier och Stater utom Europa, der egendoms-rätt öfver slafvar gällande är, kunna innehafras af Svenska undersåtare, hvilka, i likhet med Landets lagar och bruk, ega och begagna slafvar, och att, genom denna rättighets upphäfyande, den ort, hvarest den egentliga arbets-classen utgöres endast af slafvar, de menligaste följder skulle uppkomma för sådana Svenska undersåtare, icke blott genom förloradt arbets-biträde eller 26 Bil. till K. M. Nåd. Propos. N.o 42. betjening, utan jemväl genom mistning af det påräknade penninge-värde, som ä sådan 011 ligger i sjelfva slafvens person. Vid detta förevetande liafva Högsta Domstolens fleste Ledamöter ansett det betänkligt, alt tillstyrka denna Lag i så allmän omfattning, att Svenska medborgare skulle derigenom sättas i nödvändighet att, till undgående af bestraffning, skilja sig från deras lofligen åtkomna egendom eller öfvergifva ett Land, der de i lofliga förehafvanden sig uppehöllo, och af dessa skäl hafva Högsta Domstolens fleste Ledamöter, i likhet med hvad Justitiae-Departementets förslag också innehåller, funnit ett undantag af nöden, hvilket likväl, med den uppställning, som 9 §. utvisar, blifvit i den nion inskränkt, att ett missbruk deraf, till misstydning af Lagens öfriga sladganden, svårligen skulle kunna ega rum.
I staden — hur gåfvo icke det präktiga möblemanget, de utsökta taflorna, de smakfulla bysterna och blomgrupperna en imponerande lifsglädje åt samvaron; en stolt prägel af rikedomens lätthet att behärska de gröfre behofven, att lyfta som fjäderlätta leksaker hvad som annars förefaller som tunga bördor, bröt bekymrens o k; det låg i luften, att man kände detta — men rikedomen tryckte ej, den var ej ett anspråk, en höghet, en öfvermakt. Lätta artistsjälar fladdrade omkring i denna luft, insögo dess blomsterångor med samma välbehag, som tungsinta filosofer betänksamt satte stöflarna ned i de tjocka mattornas mjuka väf. Allt hvad lifvet har besynnerligt och motsatt, nyckfullt och växlande stämmer möte i en sådan krets. Oberömdheter, som blifva berömdheter, skaka där hand med berömdheter, som blifva oberömdheter, allt eftersom tiden går. Det är ungefär samma typer öfverallt: aktriser, som man lätt känner igen på deras vältaliga gester och stora ögon, som se en ända in i botten på själen; naturligtvis saknas minst här, där sonen är Musikaliska akademiens sekreterare, en mängd unga damer, som skola bli något utomordentligt i musikväg, som icke tro på någonting somhelst vare sig i denna värld eller den nästa utom på musikens allt förlossande makt och så förstås på makten af sitt smålöje och koketteriet med sin solfjäder; där finnas också mera anspråkslösa unga målare, som ingen kan slå på fingrarne med färgproblem, men som skulle stå sig slätt i en examen i rättstafningskonsten; professoren i vetenskapsakademin, som tyckas veta allt mellan himmel och jord med undantag måhända af konsten alt knäppa sin väst och knyta sin halsduk — med andra ord samlingen är brokig och fulltalig, och den är sig så där temligen lik här oeh i Paris, nu och för hundra år sen. Den icke minst intressanta i den äldre kretsen var säkerligen värden själf, fru Limnells förste man, rektor Svedbom, en fint bildad man med mångsidiga intressen.
Alla de värde ledamöter, som yttrat sig i afsigt att få motionen afslagen, hafva sett framåt. Dem åter, som nu ytterligare anmält sig i motsatt syfte, nemi. att få motionen antagen, beder jag göra tvertom, nemi. se bakåt, så få de se hvad klockan är slagen och med detsamma en uppmaning att akta på den dyrbara tiden och dess nyttiga användande. Jag får på bordslistans vägnar anhålla om propos. i denna preliminärfråga. Gr. Frölich: Jag har blott få ord att säga, och det blott i afsigt att svara Hr Rosenblad, som behagade utan omsvep påstå att BancoUtsk. icke fullgjort sin skyldighet. När vi komma till de mål, som röra BancoUtskts handläggning, skall jag yttra mig öfver hvad som i detta ämne kan anses röra sak. För närvar, torde det göra tillfyllest, alt blott erinra den värda ledamoten och tillika bancofullmäktigen, alt det gifves någonting som kallas subordination; alt Hr fullmäktigen i sådan egenskap står under BancoUtsk., och att i våra dagar, då man hör så mycket talas om nödvändigheten att hålla chefskaps-myndighet vid makt, lärer det blifva nödvändigt tillse, om icke inom BancoUtsk. gifves något tillfälle till extrajudiciel påföljd för den mot Utsk. riktade attacken. Hr von Hartmansdorffs förslag upplästes nu ånyo, med uteslutande af ordet alla, hvarefter Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga detta förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, begärde Hr von Hartmansdorff votering. HiPrintzensköld, Carl:
Då det kom till stycket, ville ingen af oss hålla i hornet, och vi måste komma öfverens om, att vi skulle stå så tätt tillsammans som möjligt och på en gång taga i det, en tre, fyra stycken, sä att ingen sedan kunde tala om någon bestämd af oss som framlemnaren eller sätta oss i tidningen, för hvilket vi voro förskräckligt rädda. Sakta skredo vi uppför den fint krattade trädgårdsgången. Ingemann stod redan därute för att önska oss välkomna, omringad af talrika vänner. En hel del sångare af eleverna vid Sorö akademi, anförda af komponisten P. Heise, väntade på vår ankomst för att börja högtidssången, författad af Paludan Muller, en bror till den berömde skalden. Nu voro vi framme. Vi helsade och ställde oss i en klunga. Allting omkring oss var alldeles tyst — och så började sången: » Her sidder den gamle Sånger I Lunden og hviler ud.&gt; Mera minns jag icke. Vi hade nått detta ögonblick vi så länge drömt om och sträfvat efter. Glädjen, spänningen, högtidligheten, Ingemanns närvaro, hela den stora folkmassan omkring oss, — och nu musiken, som tonade hän öfver oss i den ljusa vårluften; — det var öfverväldigande! Ingemann talade, flere andra talade också. Jag var med bland dem, som mycket förläget och säkerligen mycket tafatt sköto guldhornet, fullt af drottningens vin, öfver i hans händer, — men jag erinrar mig inga detaljer mer. Vi blefvo inbjudna till en festmåltid i Ingemanns hus, guldhornet gick rundt bland oss alla, och alla vi unga flickor hade en känsla af, att vi i detta ögonblick voro i något mystiskt samband med alla dem och allt det, som Ingemann hade diktat och sjungit om. — • Efter Ingemanns död skänktes guldhornet till Rosenborgs slott, där det förvaras bland alla andra skatter, som Kristian den fjärdes älsklingsslott innehåller till beskådande för de besökande. Ingemann efterlemnade inga arfvingar och icke heller några arfvingar till sitt diktarskap. Smaken för att reproducera förgångna tiders personer, seder och bruk har, kanske för alltid, försvunnit ur litteraturen.
Af Utsk. väntar jag, att med dess definitiva betänk, i realisationsfrågan dröjes, intilldess Statsoch LagTJlsktn afgifvit deras yttranden i de frågor, som blifvit till dem remitterade, angtde anstalter att vidtaga, dels i och för de förslag, som blifvit gjorda till antagande af ett statslånesystem, och dels i oell för förslagen till hypolheksoell privatbanker, samt ändtligen äfven i och för de tysta förmånsrättigheternas afskatfande, hvilka alla frågor stå i så nära samband med realisationen och den blifvande planen, att de dermed äga en gemensam syftning; vid hvilken beskaffenhet ett partielt afgörande af något ämne skulle kunna, om ej bryta, dock försvåra det gemensamma ändamålet. På alla dessa grunder anhåller jag, att BancoUtskrs betänk. N:o 6 må varda återremitteradt, samt alt dessa anmärkningar må få remissen åtfölja. Discussion uppstod i anledning af följande punkter: 3:dje punkten. Hr von Qvanten, Carl: Jag beklagar, att jag äfven i denna fråga ej kan gilla TJlsk:s betänk. Det är egentl. genom anskaffandet af silfver, som Bankens bestånd skall garanteras. Sättet att anskaffa silfret har utgjort föremål för olika omdömen inom RiksSt. Vid flera tillfällen har roan ansett både köp och lån böra komma i fråga; hvilketdera sättet, som skall vara det rätta, är man ännu ej rätt ense om. Jag tror, att efter den erfarenhet, silfverköpet lemnat oss, skall man finna, att coursen derigenom stegras; ty det är på den vägen, som man ändtligen kommit till i4o och 144- skcours, och på det sättet har man försämrat bancosedeln, i stället för att, som man åsyftat genom åtgärden, förbättra densamma. Jag kan således icke annat än anse dessa silfverköp verka motsatsen af hvad man söker. Jag är öfvertygad, atti fall man vände om frågan och försökte att försälja lika mycket silfver, som man hittills köpt, skulle man neddrifva coursen till g6 sk. och få utbjuda vexlar till detta låga pris.
Skjutsningsansto]terna om ändring t allmänna Ekonom i Utskottens t/tlå tande bif. af Presteståndet, s, 500. återrern. af bondeståndet, s. 552. af Adeln, s. 557. bif. af borgareståndet, s. 56-8. Ytterligare C/tlåtande bif. af Presteståndet, s. ii45« lagdt till Handlingarne af borgareståndet, s. n49. til[ en en del förkast, af Adeln, s. 1160. bif. af bondeståndet, s. 1172. Skogsordningen, om förtydligande af 46 §. i Kopgl» Ekpnomiif/lskottens Utlåtande bif. af Prest^stån* det, s. 7i4. af bondeståndet, s. 734. af Adeln, s. 844. Skogsåverkan, om skärpt ansvar för; LagUtskottets be. tänkande, bif. af Adeln, s. 968. af Bondeståndet, s. 977- Skuld, rörande, till Kronan för uppbörd; BancoCftskottets betänkande, bif. af Adeln, s. 1031. af Presteståndet, s. 1033. Skuldförbindelser, om rättighet att som hypothek i Disconten använda de, som komma att utfärdas till ersättning för förluster genom uppbringningar; BancoUtskoftets betänkande, bif. af Adeln, III. s. 392. af Presteståndet, III. s. 403. af Borgareståndet, III. s. 4o6. Skäppan, om jemnarö utgörande af Capelians, .Se Cäpellans. Slag - >5J Slagskatt, om sådan förändring i Myntordningen att, mt blifva i Myntet inberäknad. Z?ancoZ7tskotfets Z7tlåtande bif. af Adeln, III. s. 145. af Presteståndet, III. s. 153. af Zfondeståndet, lil. s. 17’/'.
Och då Utskottet anser lämpligt, att anslagets för försvars-verket i allmänhet naturliga egenskap af ett reservations-anslag äfven må uti RiksStaten anmärkas, tillstyrker Utskottet, att anslaget för försvars-verket i allmänhet, äfvensom bidraget dertill af rotelrihetsafgiften, må i en summa, såsom reservations-anslag, uppföras med 666,666 R:dr 32 sk. u Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 37. b) Lif-mundering för Indeldta Infanteriet, c) Inqvarterings-kostnader i Stockholm, d) D:o i landsorterne, e) Salpeter-uppköp, och f) Ved och ljus för fästningsoch garnizons-orter. Dessa anslag hafva, pä sätt bilagde tabell utvisar, föreslagits att oförändradt bibehållas. 6:0 Diverse Anslag. a) Span mål supphandlingsoch Bageri-kostnader. Anslaget bar utförts till det belopp, som i förra Riks-Staten fast" ställdes. b) Dur elimar ch-kostnader. Uti det för detta föremål vid förra Riksdagen beviljade belopp, 20,000 R:dr, att såsom reservationsoch lörslags-anslag utgå, har ingen tillökning blifvit ifrågasatt, hvaremot Kongl. Maj:t begärt, att, i likhet med hvad Rikets Ständer vid sista Riksdagen medgifvit, reservationerne å anslaget må fortfarande anlitas till vidmagthållande af Gardes-regemenlenas ina tili rättningar. På de skäl, som för Rikets Ständers berörde, vid sista Riksdag fattade, beslut, ligga till grund, och då, enligt hvad Utskottet af Stats-Verkets räkenskaper inhemtat, reservationerne å anslaget för
Af densamme, angående Länens Prof» nings-Gomitéers skyldighet att, efter slutet af deras öfriga arbeten, revidera Länens Curhus-Afgifts Räkenskaper, jemte hvad flere af Ståndets Ledamöter i ämnet yttrat. 15:0 Af densamme, angående Östersunds Stads anhållan om fortfarande af den lindring i Bevillningen för nämnde Stads Borgare, som de hitintills åtnjutit. i6.0 Af Herr Hiessltittr, angående befrielse från Bevillning ä utlånade capitaler, tillhörige Fromma Stiftelsers Cassör. 17:0 Af densamme, angående förhöjning i Tull för Ryska Talgljus. ig;o Af Herr Memssnt angående befrielse för Staden Borås från Bevillning und«r 10 år. frtt. Vid*, i. i? Vtt, ritt. S. D. Remitterades till Lag. Utskottet följande Memorial: l:o Af Herr l-lndqvist* angående förändring *f 5 §. 8 3 Gap. Ärfda-Balken. a:o Af densamme om hemföljd. -3:0 Af densamme, angående förklaring af 14 Gap. 2 och 3 §§. MissgerniugsBalken. 4:0 Af Herr Lundman, angående nödvän, digheten af en Författning om Protnotorials utfärdande i Lagsökningsmål af Landshöfdinge-Embeten. 5:0 Af densamme, angående Embets-Verkens skyldighet, att, utan Konungens Befallningshafvandes anlitande, afsända bref och handlingar till den Autoritet, hvars åtgärd påfordras. 6:0 Af Herr Ålund, angående förslag till ändring i 3 5 §. 5 Gap. Goncours-Lagen. yio Af Herr Winbladh* angående förändring af 9 §. s Gap. Concours - Lagön, jemte hans ytterligare Memorial» i samma amne. 335 Vrot. ZJtdr. d. t? Dac. t Sif - 8;o Af densamme, om nödvändigheten af en Lag till bestämmelse, inom hvil* Isen tid
Ridd.Secret: Det lärer vara nödigt, att jemväl R. o. Ad. fattar beslut i afseende å den ifrågavar. framställningen af Utsk., ty den innefattar alternativerna af antingen de öfriga RiksStrns instämmande med R. o. Ad., eller ock, att frågan må förfalla; och huruvida R. o. Ad. godkänner detta sednare alternativ, i händelse af det förras uteblifvande, derom torde R. o. Ad. böra yttra sig. Hr von Hartmansdorff: Utsk. säger, att omröstning i denna fråga icke synes lämplig. För min del kan jag dock icke finna, hvarföre denna skulle mindre, än andra frågor, vara lämplig för afgörande medelst omröstning i förstärkt Utsk. Gr. von Fersen, Hans: I anledn. af den sista talarens yttrande, får jag upplysa, att här icke är fråga om bestämmande af bevilln., utan endast derom, huruvida orden: ”handels och” skola intagas i redactionen af förordningen. Det är så mycket mindre fråga om bevilln:s bestämmande, sorn chartering af tillståndsbref för handel finnes på 2:ne särskilda ställen föreskrifven; hvadan Utsk. icke ansåg det tjena till något att jemväl införa ett sådant stadgande på det 3:dje stället, men icke kunde finna, att den obetydliga omständigheten borde blifva föremål för omröstning i förstärkt Utsk., utan hemställde derföre blott till de öfriga Stånden, huruvida de ville förena sig med R. o. Ad., hvarom icke frågan lomme att förfalla. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Då Utsk. inbjudit de öfriga Stånden att förena sig med R. o. Ad., hemställer jag, om vi väl kunna frångå vårt förra beslut, innan vi känna, huruvida de öfriga Stånden bifallit inbjudn. eller icke. Jag anhåller derföre om denna upplysning. Gr. von Fersen: Jag får äran upplysa, att frågan icke förevarit i de öfriga Stånden, örn icke måhända just i dag.
N:o i6. accepterade iuvisningar, hvilka belänas i Disconten, intill förfallodagen , ingen ränta, hvars utgörande med en tredjedels procent i månaden tillkommer låntagaren; men deremot äro, efter nämnde tidpunkts förlopp , så val sedel-utgifvare, acceptant, sorn låntagare oell hvarderas cautionister förbundne, att lika ovilkorligen ansvara ej blott för Capitalet utan ock för erläggande af så kallad öfverränta, hvilken, förut utgörande Tio procent, blef, till följd af Rikets Ständers beslut vid 1820 års Riksdag, i likhet med öfrige Discont Verkens öfverränta, bestämd att utgå efter åtta procent om året. Högstberörde Kongl. Reglemente föreskrifver, i 4 §., såsom vilkor för en förskrifnings eiler accepterad invisnings belänbarbet i ManufacturDisconten, ”att den bör vara utgifven för Svenska Manufactur-varor, ställd på viss man eller Ordres, eller till Sedelhafvaren, och på En, högst Nio månaders betalningstid’’; samt ålägger vidare, i 8 vederbörande, att fjorton dagar före förfallodagen, genom anmaningsbref underrätta Låntagare, Revers-IJtgifvare och Acceptanter om tiden, då lånen blif«> va förfallne. Afgift för utsöknings-kostnaderne åter har, genom Kongl. Brefvet den 20 Junii U79»,’ förklarats tillkomma Ad^ocatPiscalen i Kgh Majjts och Rikets CommergeCollegium med Lag-samt Allm. Besv.o. 0 ees Ut sk, Uti. N:o-a6, ig" Två procent af d’é Discont-fordringar lian lagligen indrifver, och lärer utgöra den egentliga vedergällning, nämnde Tjensteman åtnjuter för dess befattning såsom Diseonlens Ombudsman; Det anförda torde tillräckligen ådagalägga, att fördelar och äfventyr i afseende på lån, som erhållas ur Manufactur-Disconten, och derstädes belänta skuldsedlar, stå i fullt inotsvarigt förhållande till hvarandra.
Sex af röfvarne radila den lilla flickan ur den grymme höfclingens händer och till belöning härför siiger ryttmästaren: ?&gt; 0111 i viljen blifva hederliga inenniskos igen, s&amp; skolen i f$ blifva trädgårdsdrängar hos mig allihop och f&amp; det riktigt bra! » Detta visar e t t människovänligt och förtroendefullt sinne som torde höra till det mera ovanliga! Baarwens bilderbok R: o il. Bmmcnne bilderbok N: o 2. Af L. S. Pris för hvarje del: 75 öre. De mindre barnen bjudas här p&amp; en mängd natt och roligt illustrerade berättelser med ett godt, moraliskt inneliill, väl läinpadt efter 6-8-åringars uppfattning. Af allt hjärta önska vi, a t t de älskliga smai böckerna måtte f &amp; fylla sin uppgift a t t blifva iniinga sniå barn till både nytta och nöje! sagos af Hugo Hörhk. Pris &amp;, O. D % man laser dessa sagos, får man ett intryck af, a t t man likasom varit nied otn deras födelse. &gt;Ian ser för sig i ett ljckligt lieiii en Blid och god fader ined ett litet barn pk Iivarje knä, h m berättande för dem med lust och lif på både vers och prosa, och de, strå- lande af fröjd, lyssnande till allt det roliga de höra. Högt jubla de sin % öfver de lustiga rimmen om » Haralds boll », Lilla Karls käpp » och majas Moiiiia ». Och vi känna oss nästan färdiga a t t jubla med öfver denna natta, präktiga barnpoesi. Men s % berättar pappa » Pip-Lisas3 och wSnuske-Pellesn stygga drömmar, och då rysa de sm % öfvei8 de hemska fantasierna, men tanka nog på samma gång med allvar på a t t det ar bast lata bli a t t lipa, till och med d % man skall tvättas. Därefter komma vackra, fina sagor, släktingar till Andersens. Dessa finna småttingarna ej så mycket nöje uti, men deras mamma s&amp; mycket mer.
Det är alldeles gifvet, att man må lemna förskolter på huru fördelaktiga villkor som helst, sä beror likväl fördelen deraf helt och hållet på ställningen af våra handelsförhållanden. Aro de fördelaktiga, d. v. s. att exporten motsvarar importen, så blir silfret qvar. Aro de åter ofördelaktiga, och vexelbrist äger rum, så skickas silfret ut. Hvad har då Banken derpå vunnit? Den har iklädt sig förskottet oell förlorat räntan, utan någon säkerhet att erhålla vinst. Jag anser, att om ställningen är fördelaktig, så hafva R. St. gjort alldeles tillräckligt för Banken att få silfver, medelst rättighet för Fullmäktige att få köpa vexlar, om tillgång derpå finnes, och att få inköpa depositionsbevis i Hamburg, samt åtaga sig kostnaden för silfvertransporten. I min tanka finnes icke en tredje utväg. Möjligen kan silfrets värde minskas i stället för att ökas, och då blefve _detta icke allenast en uteblifven vinst, utan en direct förlust. Ar åter meningen med denna tillåtelse att lemna förskotter, att gifva fördel åt enskilde, d. v. s. att öka lånetillgångarne, så tror jag att Banken redan äger så många särskilda lånegrenar, att det icke kan blifva något skäl alt ytterligare öka dem. Man bör påminna sig att man mäste tänka endast derpå att ställa så lill, att silfver kan komma in, då tillfälle dertill gifves; men sådant heredes alldeles icke genom den tillåtelse, som här är afsedd; hvarföre, då ingen fördel för Banken derigenom är att vinna, jag önskar bifall lill § sådan som den är. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag är af deras tanka, som anse, att alla möjliga medel böra lemnäs åtBancofullm.att förstärka Bankens metalliska cassa, och kan således icke finna annat, än att Bancofullm. böra medgifvas rättigheten att lemna förskotter på silfverleverans. I afseende på redactionen af denna §, äro flera förslager framställde. Som jag tror, att Banken bör lemnäs så fria händer som möjligt, och det förslag Hr Rosenblad framslällt, är det, hvarigenom ett sådant ändamål bäst vinnes, så sluter jag