Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan då icke förstå saken annorlunda, än att frågan om postskjutsen bör förfalla, och om så är, måste väl också frågan om de 70,000 rdrma dela samma öde; detta så mycket hellre som R. o. Ad. och BondeSt:t, under förutsättning af nämnda skyldighets definitiva skiljande från jorden, beviljat 70,000 rdr, för att ersätta den ökade kostnad, som postverket skulle få vidkännas genom användandet af gästgifveriskjuts, hvaremot PresteStit anslagit samma belopp med förutsättning, att K. M:t skall filina lämpligt att då och då lossa på postskjutsskyldigheten i ett eller annat landskap. Om nu så är, huru kan man vilja tvinga in i ett förstärkt Utsk. en fråga om anslag, när grunden för en sådan åtgärd i sjelfva verket saknas. Ty det är en högst väsendtlig skilnad att definitivt besluta en sak och att till Regeringsmakten öfverlemna att afgöra, huruvida det är nyttigt eller icke. Skulle K. M:t icke finna lämpligt att under nuvule förhållanden skilja postskjutsen från jorden, så blir ju följden den, att de 70,000 rdrma blifva obegagnade; och då vore ju saken in statu quo till nästa riksdag. Jag kan således icke finna annat, än att just till följd af de olika beslut, RiksStm fattat, frågan är förfallen, hvarföre jag för min del yrkar bifall till Utsk:ts Betänk., för så vidt icke H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, anser det vara grundlagsvidrigt att framställa eu sådan propos., i hvilket läll jag icke vill fortsättn mitt yrkande. Hr Hjarne: Den sista värde talaret) har orätt upfattat de olika Ståndens beslut i den ekonomiska delen af frågan. Han har sagt, att 2 Stånd bifallit postskjutsens skiljande från jorden, men att de båda andra afslagit det. Så är dock icke förhållandet.
Masthuggsbergen, Gamla AmiralitetsWarfvets grund, Hästhagen, Sågängen och Majorna ända till så kallade Klippan, äfvensom till alla Elfsborgs KongsLadugårds ägor samt utom Kungsporten till den bebygde delen af Handels grund till Kallebäcks bro; hvilka delar förut i detta hänseende, äfvensom ännu hvad Mantalsskrifning och KronoUpbörd angår, 1 ydt och ly. da under ortens Kronobetjening, genom hvilken StatsUtsk. Betänkandert, förändring en betydelig tillökning för Göthe* borgs Stad upkommit i kostnaden till underhållandet af brottslige Personer, som af Policebetjeningen i berörde, utom Staden varande delar gripas och insättas i Stadens fängelse; så och enär det synes bero af Kongl. Majlts Nådiga Pröfning och Förordnande, huruvida ej förhållandet i denne del nu mera skulle kunna utan olägenhet återföras till sitt förra skick, men i annat fall billigheten fordrar, att Staden varder stödd eller ersatt för den härigenom densamma tillskyndade drygare Utgift, hvilken då de brottslige af Kronobefjeningen infördes i Länsfängelset, vidkändes af Kronan; har StatsUtskottet ansett sig böra vördsamligen hemställa om icke Riksens Höglofl. Ständer skulle finna lämpligt till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, huruvida den förändring uti ofvanberörde år 1807 gifne Författning om Policen i Götheborg må vidtagas, att inrättningens omfång inskränkes till sjelfva Stadens område såsom tillförene; men att därest sådant i Nåder pröfvas otjenligt och att vid det, som nu stadgadt är bör förblifva, Staden måtte såsom bidrag af Staten för den utgift, som till större antal fångars underhåll då åtgår och förorsakar betydlig kostnad, erhålla 1,500 Riksdaler årligen af de till Extra Utgifter på RiksStatens Åttonde HufvudTitel anslagne medel eller ock af den Summa, som till Fångars skjuts och underhåll i allmänhet finnes upförd på Stat. Stockholm den 33 Januari^ SlatsUtsi.
Hr Gr:n har vidare yttrat, att underl de 15 år, inom hvilka K. M. föreslagit, att vi skulle upbringa vår OrlogsFlotta till 8 Linieskepp, skulle Ryssland kunna frambringa en Flotta 4, 5, ja 6 gånger så stor som vår. Om det är riktigt att af det förflutna sluta till det tillkommande, torde man med fullt skäl draga i tvifvelsmål Rysslands förmåga att upbringa sin sjömakt till den af Gr. Anckarsvärd förutsatta storleken. Om man kastar en blick på vår och Rysslands sjöstyrka under en förfluten tiderymd som jag icke vill lägga längre tillbaka än under Gustaf III:s regering, och jemför densamma med Sveriges, så finner man att den Svenska OrlogsFlottan var till sin beskaffenhet, ganska dålig, att flere landt-regementen, fullkomligt ovana vid sjön, vore på densamma kommenderade samt att sjukdomar af flere slag, till följd af vanvård, af brist på tjenliga födoämnen och på läkarehjelp, derstädes herrskade; men att, allt detta oaktadt, denna Flotta var jemngod med den Ryska. Under 1808 och 1809 årens krig hölls den Ryska Flottan instängd af den Svenska, understödd af obetydlig Engelsk hjelp. Under det sednaste kriget emellan Ryssland och Vestmakterna, veten J alltför väl, mine Hrr, att en Rysk Flotta af icke mindre än 27 linieskepp och 18 fregatter låg bakom Kronstadt, blokerad af blott 2 Engelska linieskepp och några fregatter när den öfriga förenade Flottan bombarderade Sveaborg. Mina Hrr, denna stora Ryska Flotta försökte icke en gång att löpa ut och mäta sig med denna ringa styrka. Och hvarföre? Jo, derföre att den var mångfaldigt underlägsen den EngelskFranska i allt, i fartygens beskaffenhet, i deras bemanning och i ånga. Men om jag än antager möjligheten deraf, att Ryssland skulle kunna upbringa sin Flotta till 60 skepp, som Gr.
Bil. till Bevillnings-Ulskottets Betänkande, N.-o 12. 5 §• 10. Efter denna Artikel må Bevillning icke påföras Handlande, Skepps-redaro egare af Skeppsvarf och Fabriker med flere under nedanstående belopp, nemligen: I Stockholm och Götheborg. Grosshandlare, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare R:dr 30 Andre Handlande 20 Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier *15 Skepps-redare för hvarje egande läst —■ b. I första Glassens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare 20: •— Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier 15: — Skepps-redare för hvarje egande läst — 7, I andra Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare 16: 32. Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier 13: 16. Skepps-redare för hvarje egande hist 6. I tredje Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare 15: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier 12: — Skepps-redare, för hvarje egande läst — 6. I fjerde Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare , 13: 16. Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier 10: — Skepps-redare, för hvarje egande läst — 5. I femte Classens Städer. Handlande, Mäklare, Skepps-clarerare och Apothekare 10: — Egare af Skeppsvarf, Fabriker och Manufacturier .. 8: — Skepps-redare för hvarje egande läst .— 5. 6 Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande N.-o 12.
Vi behöfve dem icke. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms betänk. N:o 54- Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå samma betänkande. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna alt ja öfverröstat nej vid svaren å den sednast framställda propos:n, begärde Hr Munck af Rosenschöld votering. Upplästes till justering och godkändes följande voterrs proposition: Den som bifaller Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskins betänk. N:o 54, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda betänk. N:o 54- Efter voteringens slut, befunnos röslerne hafva utfallit, som följer: Ja — 27. Nej — 47. Hr Munck af Rosenschöld reserverade sig emot det af R. o. Ad. nu fattade beslutet. Upplästes och lades till handlingarna K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse!' till R. St.: Den 24 April f. m. 347 1:0 ang:de inqvarteringsskyIdigheten i Stockholm; gifven Stockholms slott deri 1 1 Mars i84' 5 2:0 ang:de af K. M., gemensamt med R. St., beslutad förändring i manlalspenningarnes beräknande; gifven Stock holms slott den 7 April 1841 • H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. i till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 24 April t84i. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 7 prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskrs nedan nä nisula förslag till R. St:s und. skrifvelse? till K. M., nemi.:
Den enda skillnad, som finnes dem emellan, är den, att som bonde icke kan fortfara att vara bonde, om han flyttar in till stad, utan dä blir borgare eller hvad stadslagen menade med byaman, så måste hans arfsrätt derefter förändras, dä deremot frälseman alltid bibehåller samma Stånd, antingen han bor i stad eller på landet. Häruti ligger hela skillnaden, hvilken visserligen äfven har ett visst inflytande pä arfsrätten; ty då bonden förändrar Stånd med förändring af sin boningsort, men frälseman icke gör det, så kan icke nekas, att härigenom uppkommer någon olikhet dem emellan vid arfslagarnes tillämpning. Men icke blifver arfslageu derföre sjelf ett privilegium, eller en undantagslag. Har jag lyckats att med hvad jag nu framställt, göra det verkliga förhållaadet klart, så tror jag mig också hafva vederlagt Gr. Lagerbjelkes hufvudsakligaste anmärkmr och de bevis han sökt framlägga för sitt påstående, att Adelns arfslag skulle vara af den särskilda beskaffenhet, att den vore ett privilegium för detta Stånd. Det Den 8 Februari e. m. 233 är icke arfslagen, som är ett privilegium, men det är ett privilegium alt vara Adelsman, oell ali i följd häraf hvarken ändra Ständ eller arfsrätt med höstaden. Delta privilegium, som uppkommer genom födsel och är personligt för dess innehafvare, kan således ej förändras med flyttning af hostad, såsom förhållandet är med hondén och borgaren, hvilka Stånd hell och hållet hero af deras hostad. Dä Utsk. således fann, all Adelns likasom Bondeoch BorgareShns arfslagar voro bestämda genom allmän lag, och att de voro i fullkomlig öfverensstämmelse med den nu gällande allmänna lagensåledes icke derföre al t dessa arfslagar voro upptagne i allmänna lagen, ty det är en omständighet af ringa vigt, utan derföre all. de voro öfverensstämmande med den samma — kunde Utsk. icke anse Ad:s arfslag vara af privilegii natur, likaså litel, som Utsk. kunde förklara Bondeeller BorgareShs arfslag för privilegium.
Som jag af opasslighet var hindrad att infinna mig i sista plenum, då slutliga afgörandet af Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o i\, i afseende å Myntbestämningen och Realisationen, eller rättare den föreslagna Bankens bankrutt, förevar, torde jag få begagna mig af detta tillfälle, för att till protocollet anmäla, att jag till alla delar reserverar mig emot de beslut, Ståndet i denna fråga behagat fatta, hvarjemte jag i allo förenar mig uti de reservationer Friherre Rantzou i detta ämne afgifvit. Herr Dalman, Wilhelm Fredrik: Jag anhåller, att få i protocoliet antecknadt, 236 Deu 2'S 0 c toije; f. u>. det jag röstade med den svaga minoritet, som i sista plenum afslog införandet af Statsobligationer. Jag är nemligen öfvertygad, att detta skuldsystem, coloreradt med huru vackra färgör som helst, alltid kommer att. blifva högst förderfligt för ett land i sådan ställning, sorn mitt fädernesland. Herr Dalmanj Lars Johanj uppläste följande: Jag anhåller vördsamt få reservera mig emot Ridderskapets och Adelns beslut rörande den nu fulländade finance-vegleringen. Jag anser planen omogen, hvilket bevisas äfven deraf, att till Kongl. Maj:ts nådiga åtgärd och beslut så mycket måst öfverlemnas, enär utvexlingen skall börjas under Rikets Ständers frånvaro; vidare tror jag med rotfast visshet, att en Banks reservfond hör genast vara disponibel, och att en Statsskuld måste vara consoliderad, samt blott årlig ränta genom Bankens gevinst, som är Statens tillgång, enligt privilegierna, bestridas, emedan, i händelse reverserne kunna executift utsökas, hvilket judehus som hälst kati komma att begära seqvester på RiksgäldsContoirets tillgångar, så vida obligationerne pantsättas. I alla fall bör väl ej Staten betala ränta till sin egen Bank, då skulden är uppsägbar? Sådant förminskar, långt ifrån att stärka, förtroendet till realisationen.
Så vidt af framställningen kan fattas, lärer detta förslag hafva afseende på tjenstemän, som förut varit af Collegier eller andra Embetsmyndigheter tillsätta, men nu mera af Kongl. Maj:t utnämnas, och något annat skäl till förslaget är icke uppgifvet, än att embetsverken skola vara bäst i tillfälle att bedöma de sökandes skicklighet och förtjenst. Detta tillfälle lemnäs äfven nu icke obegagnad t, då till sådane tjenster alltid upprättas förslag af de myndigheter, hvarunder de lyda, och som för öfrigt hvarken erfarenheten lärer visat elier Utskottet kan förutse några ofördelaktiga verkningar af den numera antagna ordningen för tjensternes tillsättande, utan man tvärtom bör föreställa sig en ökad grannlagenhet uti den högre pröfning, som de sökandes förtjenst och skicklighet är underkastad, samt en större enhet i åsigterne vid samtlige tjensternes tillsättande, kan Utskottet icke tillstyrka bifall till detta förslag; 5:o att genom författning må bestämmas den värdighet, som bör åtfölja embeten och tjenster, i förhållande till livarderas vigt och äfven med beräkning af dervid förutsatt lärdom, samt att Hofembetsmäns rang icke må sträcka sig utom Hofvet. Uti de bestämmelser om embetens värdighet, som den för närvarande gällande Rangordningen innehåller, förete sig ostridigt mångfaldiga missförhållanden, till följd af de förändringar i samhällsskicket, som inträdt under den mångåriga liderymd, som förflutit, sedan denna författning utfärdades. En och annan förändring deri bar också under senare tider egt rum, men ännu saknas likväl i allmänhet en fullständigt ordnad öfverensstämmelse emellan värdigheten och vigten af hvarje embete.
Staten består tillräckeligt lifsuppehälle åt den af dess Tjenare, hvilken så många och ofta så högt ansvarsfulla göromål uppdragas, är väl rättvist; men Staten har efter min oförgripeliga öfvertygelse ingen säkrare grund för utdelningen af sina Löner, att följa, än den båtnad det Allmänna njuter af sådana anslag; och om denna anmärkning är sann, så måste det ock vara en obestridelig följd deraf, att om än Lands-Secreterare och Lands-Kamererare, njuta så goda inkomster som deras vederlikar på.Rangordningen, hvilket icke bestrides, och utur hvilket skäl någon Löne-förbättring för Lands-Secreteraren och Lands-Kamereraren icke blifvit begärd; så kan dock ej med något fog deraf slutas till umbärligheten af ett Statsanslag för tillökadt Arbets-biträde, enär dessa Ven Februarii. 6ll arbeten, genom täta förändringar af Oeconomiska Stadgar, ständigt växa och snart kunna uppdrifvas till en ännu dubbelt större höjd, hvartill kommer, att i händelse af en LandsSecreterares sjukdom, nu finnes ingen inom Verket, som fåfr och kan sköta hans tjenst, utan måste derom alltid göras underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t, och göromålen emedlertid hvila, enligt Kongl. Majrts Nådiga Bref den g Januarii 1816. Till Ridderskapet och Adeln hemställer jag derföre vördsamt, om icke Högloft. Serskildta Utskottet må anmodas att närmare öfverväga detta ämne och att öfver detta mål sig yttra, helst beiiofvet af dea ifrågavarande Arbets-tillökningen alldeles icke kunnat ifrågasättas och detsamma ingalunda förringas derigenom, att andra Verk möjeligen äga för mycken Betjening. Herr af Brinckman, Gustaf: Jag förenar mig till alla delar med hvad Friherre Fock anförd t, och får endast tillägga, att LandsSecreterare och LandsKamererare icke äro på alla ställen så lönte som deras vederlikar, enär dessa Tjenstemäns löner på somliga ställen äro Indeldte, men på andra åter endast bestå i Penningar.
Många förmögna Föräldrar, som nu för det goda prisets skuld placera sina barn der, skulle annars åt dem hållit Informatorer; och mångå fattige ynglingar, som, under det de undervik, sade andras barn, sjelf ve fullbordade sin egen uppfostran och bildade sig till i framtiden store och kunnige män, äro nu* alldeles i saknad af en sådan utväg. Jag förenar mig derför© Dm 7 Martii, med Herr Montgommerie och instämmer i dess motion. Herr von Hohenhausen, Michael;. 1 frågan om upphäfvande af en hittills godkänd inrättning , har jag endast kunnat betragta den narvarande tidens kraf. Man bortrifver icke de stöd, på hvilka en gammal byggnad hvilar för det man tänker uppföra en ny grundmur derunder, och alltid lärer den regeln blifva gällande, att endast den förändring är god, som i det gamlas ställe, sätter ett påtageligt bättre. Till Höglofl. Ridderskapets och Adelns upplysta bepröfvande vågar jag hemställa, om detta är fallet med Herr Montgommeries motion , eller om en Lärares undervisning uti de Militaira vettenskaperne vid Universiteten kan uppväga den säkerhet i dessa kunskapers meddelande i Arméen, som nu äges och som hittills vid Krigs-Academien erhållits. I våra Ariillerie-Regementen hafva alltid funnits Lärare och Informations-Officerare, för att undervisa uti de derstädes förekommande vettenskapsgrenar, och ingen har, efter inträdet i dessa Corpser derstädes kunnat vinna något anvancement, utan att förut hafva tagit den så kallade stora Artillerie-examen. Men äfven de som undergått denna examen, hafva ytterligare behöft tillbringa tvenne år vid Mariaebergs Högskola, till genomgående af dervarande .cours uti de Militaire vettenskaperna , och jag tror att desse Herrar sjelfve skola medgifva, att de ännu icke uttömt sitt ämne* Om vi varit i saknad af den - Den j Martil, na inrättning, skulle vi äfven hafva saknat mån,' ge kunnige och skicklige Officerare ; ty ganska få deribland hade kunnat bekosta sitt underhåll i främmande länder, för att der erhålla denna undervisning.
Sedan för Högstsalig Konung CARL XIIIis Hof-Stat och Betjening, en reglering af enahanda beskaffenhet med denne förevarit vid Riksdagen, har Stats-Utskottet trott, att, då fråga nu är om personer, hvilka' till större delea tillhört samma Kongl. Hof Stat, lika princip må böra härvid följas i det hufvudsakligaste och så vidt sådant i tillämpningen finnes med billighet och rättvisa öfverensstämmande uti de fall, der serskildte förhållanden kunna sig förete. Det skulle altså, efter Utskottets tanka* af Riksens Höglofl.
Då derjemte lärer vara utan tvifvel, att fångföringsbesväret i Wermland från längre tider ansetts såsom ett onus, hvilket, för tillgodonjutandet af befrielse från motsvaiigt skattebidrag, åtagits, tror Utskottet, då fångföringsbidraget nu kominer att upphöra och hvilket lärer utgå med 8 till 12 sk. på matlaget, att Lagmansoch Häradshöfd inge-räntans samt Tingsgästningspenningarnes utgörande med tillsammans 12 sk. på matlaget öfverallt, hvarken är obilligt eller ledande tili ökad tunga för Wermlands inbyggare. Af de skäl Utskottet redan andragit i det återremitterade Betänkandet, emot Sterbhus-afgiftens upphörande och Lagmansoch Häradshöfdinge-räntans införande i stället för alla, utan undantag, kan Utskottet icke eller nu ingå på de i samma syftning af någre Ledamöter i PriksStånden gjorda framställningar. 22:0 Tillfälliga Rotevacance-afgifter. Med lemnadt afseende å hvad sorn blifvit anfördt emot StatsUtskottets åtgärd, alt beräkna denna fnkomstTitel till endast 4000 Rtdr, har Utskottet trott sig böra tillstyrka densammas förhöjande med 1000 R:dr eller till det belopp, hvartill den finnes upptagen såväl i K. StatsContorets förslag sora uti K. Mits Nådiga Proposition. , 24:0 Bätsmansvacance-medcl. Då Utskottets i denna punkt afgifna förslag öfverensstämmer med hvad K. StatsContoret projecterat och hvad i den K.
Då Utskottet, i saknad af utlåtanden i ämnet från de auktoriteter, hvilka hafva sig anförtrodd vården af kronans fasta egendomar, icke kunnat af nu anförde omständigheter hemta den fullständiga kännedom af frågan, som erfordras för ett tillförlitligt bedömande, huruvida den sökta nedsättningen i arrendet må Siats-Utslcottets Memorial, N:o 116. 11 vara af billighet påkallad, har Utskottet i sakens nuvarande outredda skick funnit sig böra hemställa att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 April 1851. Ank. till Exp. Utsk. den 25 April 1851, kl. £ 7 e. m. Memorial’, i anledning af erhållen ålerremiss å utlåtandet N:o 47, angående Kongl. Maj:ts nådiga proposition, om eftergift af Kronans rätt till Danaarf efter Enkan B, H. Sandelin. (/. A.) Högloft. Ridderskapet och Adeln har till Stats-utskottet återremitterat forherörde utlåtande; men som detsamma, enligt ankomne protokolls-utdrag, blifvit af de 3:ne öfriga Riks-stånden hufvudsakligen bifallet och samtlige Riks-stånden godkänt Expeditions-utskottets (under N:o 30) afgifne förslag till underdånig skrifvelse i ämnet samt ärendet alltså är af Rikets Ständer slutligen pröfvadt kan den meddelde återremissen icke till någon åtgärd å Utskottets sida föranleda. Stockholm den 25 April. 1851. ia Slats-Utshottets Utlåtande, N:o 117. Ank. lill Exp. Etsk. d. 25 April 1851 kl. j 7 c. m. Ulla/ando, i anledning af vackt motion om rätt till mulbete a Kronoparkcme inom Skaraborgs lim för derinvid belägne hemman. x (/. A.)
De skjutsandeåter blifva under ett sådant långsamt tågande uppehållne från hemmet öfver dygnet, då de icke kunna skiljas frun marschen eller få köra fortare, än truppen förmår gå och medfölja. 2:0 Kommer staten derigenom att vidkännas ston e underhållskostnad, emedan lill den väg, som med marche forcee tillryggalägges, fordras mindre tid, än för tågandet till fots; hvilket torde lämpligast kunna med exempel visas. En cnmmendering af 100 båtsmän, som färdas 4^ ni'l, en icke ovanlig väg inom båtsmanshållet lill flottans stationer, men oftast derutöfver, gör det medelst marche forcee på circa 6 dagar, då koslnaderne i underhåll, efter detta års portionspris, blifva omkring i5o r:dr b:co. För tågandet lill fots, hvartill minst 16 dagar synas åtgå, blir för samma tiupps underhåll, kostnaden 4°° >:dr. Afdrager man derifrån, t. o. m. hälften för besparde 25 hästar, sorn likväl icke alltid kan äga rum, ökas likväl Kronans utgifter för tåget, allt som markegången varierar i länen tili högre eller lägie belopp. Denna kostnad ökas än vidare för ett större befäl, Sorn en lill fots tågande odisciplinerad trupp lärer anses oundgängligen behöfva lill nödig ordnings bibehållande och förekommande af öfverdåd samt medborgares fredande på landsvägarne samt uti spridda nattqvarter. Aflöningen för nuvar. befäl till en sådan trupp, sorn nämdt är, uppgår under marche forcee till 24 r:dr. För ett tillökadt befäl under 16 dagars marsch, måste denna aflöning 2 eller 3 gånger fördubblas, oberäknad! de tractamenlen och den sk julskostnad, som kommer alt ulgifvas för ett sålunda tillökadt befäls commenderande fram och åter ifrån stationerna till rendezvousplatserna uti landet.