Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anckarsvärd, framställt ett förslag till gemensam tanka, deruti jag, med ett enda undantag, ber att fä förena mig. Det innehåller nemi. i afseende på bildningen af nedre kammaren, att den skall sammansättas genom samfällda val; men för att försäkra förmögenheten och bildningen i samhället det deltagande i nationalrepresentationen, som desamma tillkommer om samhället skall bestå, har den värde ledamoten föreslagit två valsätt för den lägre kammaren : det ena indirect för den lägre förmögenheten och den lägre bildniningen, det andra direct för den högre förmögenheten och bildningen. Jag kan icke neka till, att denna modiflcation, som icke funnits hos de förslag, som förut blifvit pröfvade, är för mig mycket tillfredsställande. För den öfre kammaren har den värde ledamoten föreslagit, alt hälften skall tillsättas af Konungen, hvilken såsom upphöjd öfver partierna visserligen är den bästa valmannen, när det är fråga om att utvälja de erfarnaste och klokaste. Men den värde ledamoten har dernäst föreslagit, att den andra hälften af öfre kammaren skall tillsättas genom val af den andra. Jag går visserligen icke så långt, som en talare här, hvilken sade sig icke känna någon constitution i verlden, der ett sådant valsätt blifvit vidtaget, ty jag har icke glömt våra medbroder Norrmännen; men jag medgifver dock, att det kan hafva sina vådliga följder. Då det dessutom är billigt, att de corporationer, som för närvar, äro valberättigade, njuta någon ersättning för de concessioner de göra, så skulle jag vördsamt vilja föreslå, att den andra delen af öfre kammaren valdes till lika del af de 4 Stånden, såsom hittills. På denna grund tror jag, att man skulle kunna bygga ett förslag till nationalrepresentation, Den 10 Mars e. m. sorn uppfyllde båda sidornas rättmätiga anspråk. De anspråk, som icke äro rättmätiga kan ingen hoppas att få uppfyllda. Jag anhåller derföre vördsamt, att bland den rad af förslag till gemensamma tankar, hvarå Hr Gr. o. Landtm, kommer att framställa propos., äfven detta mitt förslag mätte blifva upptaget.
Ridderskapet och Adeln fritt yttrat mina tankar öfver ett vigtigt ämne för allmän uppmärksamhet, hyser jag den säkra öfvertygelse, att hvad jag anfört icke skall ogillas af ett RiksStånd, som alltid nitälskat för äran och sanningen, och aldrig saknat Medlemmar, hvilka genom egna forskningar och frikostiga understöd lifvat minnet af vår Forntid. Slutligen anhåller jag att frågan era sättet att utse de för ofvannämnde ändamål nödiga Dm 5 'annani. 227. Medel måtte blifva öfverletnnad till Höglofl. StatsUtskottets upplysta pröfning. Lades på Bordet* Herr Adler brandt, Thure, hade inlenmat föl* jande, som upplästes: Vördsamt Memorial! CancellieRådet Niclas af Wetterstedt och jag äro i den sällsamma belägenheten att vara föranlåtnr, hos Rikets Högloflige Ständer söka medlet till afgörandet af en ganska enkel och klar Ersäuningsfråga, hvaraf ena hälften öfver 125 år, dels berott på Domarens pröfning och dels pä verkställighet af Kongl. Maj:ts Höga Beslut. Vi klaga icke på någön Auctoritet för detta långa dröjsmål, och den öfvergångna våldsamma behandlingen Der skäl härtill skulle förefinnas, har ansvaret upphört, genom de felaktiga Personernas död: Och de, som befattningen med ärendet nu tillkommer, hafva lernnat oss all den handräckning vi kunnat begära, fastän i senare tider utkomna Författning»? hindra verkställigheten, Af bilagda Handlingar och detri* som till Kongl. Maj:t i underdånighet blifvit ingifna, inhämtas: att framlidne HofRådet Gustaf Qveckfeldt, med åsidosättande af egen förmån $ 228 Den 5 annani. afstod redan 1692 , på Konung Carl Xf:s begäran och mot Nådigt löfte om fullt vederlag, Husqvarna Egendom och betydliga Strömfall till Kongl. Majit och Kronan, för att lemna den store Konungen önskadt tillfälle att anlägga'GevarsFactori och andra för Kronan nyttiga Verk.: Att HofRådet, under sin lifstid, icke fick mottaga den lofvade ersättningen för sin patrionska uppoffring:
Ast Den 29 August?, 13SZ Af'krist Uplä-st i Lag-lttffoltets Beredning d. 2 Aug. lSoy Utdrag af Protocollet hällit hos BondeStändet den is Julik 1809. S D. För Ständct uvlastes et ingifwit Memorial pä följande sätt forfattadt. Som Kongl. Maj:Ls Nädiga Stadga angäende Afträdes och Förmons'samt Bostillnadsoch Urarfwa Mäl af den 2^ Junii i?98, jemte deröfwer utkomne Nädiga Förklaring af dm 16 Januari: 18V6, af Domhafwande sä olika warder iakttagen, och en stor del Ce§ivns-Sö« kande, de der igenom sin wärdslöshet och mi§- husbällning sjelswe warit wällande til sit obesiänd, funnit en säker fristad, endast och allenast de hos Domaren anmält sit förmenda obcständ; sä wäga underteknade Riksdags-Fullmägtige ifrän Södermanlands, Jönköpings och Wadstena Län hos Riksens Högloft, Ständer allerunderdänigst hemställa om icke en ytterligare förnyelse och noggrannare efterlefnad af högstberörde Förordning sä wäl af Domare som Ccssions Sökande mätte i Räder föreskrifwas. De orsaker som här til föranleda underteknade äro, förnemligast, at hittils har hwar och en chs han wara mätte fritt och obehindradt fatt hos Domaren inkomma med fin asträdes ansökning, utan at han undeogärt wädeliga och förut oförs^dda händelser, såsom Sjö-och Brandffada, Fiendens härjande eller annat sädant olycksfall utom sitt förwällande, som 214 Z. I. lvlom. af högstberörde Förordning omsörmäler, pä denna ansökning har Domaren dewiljat anslag ti! kallelse p«l samtelrga dest Andra Bandet 175, 176» Sku!« Den 29 Augusti. SkulL>enärer utan at dcrförinnan pröswa hwarken orsaken ti!
När det nu lidit en stund kom pojken framlinkandes; ty med knapp nöd hade han kommit undan. Jätten frågade, hvarför han icke höll; men drängen låtsade såsom ingenting, utan sporde tillbaka, om resen dristade göra ett slikt språng, som han nyss hade gjort. Jätten nekade härtill. Då sade pojken: »Far! om ni icke törs göra det, så må ni sjelf både hålla och hugga. Härmed lät jätten sig nöja och fällde ensam den stora eken. När nu trädet skulle föras hem, sade jätten till sin dräng: »vill du bära vid toppen, så skall jag bära vid roten.» ’Nej Far!’ svarade pojken, ’bären J sjelf vid toppen, jag orkar nog bära vid stor-ändan.’ Resen samtyckte härtill och lyftade ekens smala ända på sin skuldra. Men pojken, som var bakefter, ropade att han skulle jemka trädet bättre fram. Jätten gjorde såsom det sades, och fick slutligen hela stocken i jemvigt öfver sina härdar; men pojken hoppade sjelf upp på trädet och gömde sig emellan grenarne, så att tussen icke kunde se honom. Jätten begynte nu vandra, och menade att pojken bar vid andra ändan. När de så hade färdats en stund, tycktes det jätten vara ett tungt arbete och han stönade hårdt. »Är du inte trötter än?» frågade resen sin dräng. ’Nej det är jag inte,’ genmälte pojken, ’Far är väl inte trött af så litet?’ Jätten ville icke kännas vid att så var, utan fortsatte sin väg. När de nu kommit fram, var tussen nästan halfdöd af färden. Han kastade så trädet på marken; men pojken hade innan dess hoppat ned, och låtsade bära vid ekens storända. »Är du inte trötter än?» sporde jätten. Pojken genmälte: ’åh! inte må Far tro att jag blir trött af så litet. Stocken tycktes mig icke tyngre, än att jag gerna kunde ensam hafva burit den.’ Andra morgonen sade jätten: »när det blir dager, skola vi gifva oss ut och tröska.» ’Nej’, svarade pojken, ’mig tyckes det är bättre att tröska i gryningen, förrän vi äta dagvard.’
Stats-rådet underställde då ett i sådant afseende uppgjordt nytt förslag, och tillkännagaf dervid:'att detsamma ”grundade sig på Kongl, kungörelsen, angående enskilda banker och diskonter, af den l4 Januari 1824, och öfverensstämde jemväl till det väsendtligaste med de af Rikets Ständer ultiyckta åsigter, men vore dock i några delar från dessa afvikande", såsom: i afseende å minimi-teckningssumman; i afseende å minimi-sedelvalöreiij hvarvid en bemedlande öfvergång från nu bestående till framtida förhållanden vore nödig; i afseende å upplåningsbeloppets förhållande till bankens tecknade grundfond och punkten om utställande af fordringsbevis, för sådan upplåning, lill viss person eller visst verk, emedan sådane föreskrifter mera skulle motverka än befordra privatbanks 4 Konstitutions-Utsliottcts Memorial, N:o 4. förmåga alt fullgöra sina förbindelser och således minska allmänhetens säkerhet; i afseende ä punkten om den proportion, hvari de för beviljade kassakreditiver emollagne säkerhelsbandlingar borde stå lill grundfonden, vid beräkningen af dennas förhållande lill beloppet af ulgifna kredilsedlar eller invisningar å Rikets Sländers bank; och i ajseende ä det minimi-belopp, på hvilket enskild banks, för gjord upplåning ulslällda, räntebärande förbindelser, antingen lill innehafvare»» eller viss man eller ordres, boyde lyda. Föredragande Stals-rådet, Herr Munthe tillstyrkte, i sammanhang härmed, i underdånighet, att författning uti ämnet, i enlighet med hans förslag, mätte utfäidas, och, i kraft af den rätt, 89 § Regeringsformen fastställer, genom allmän kungörelse utgå; och hade Slals-iådets samlelige närvarande ledamölei', PI. Exc. Herr Statsministern för uti ikes ärenderna, Friherre Ihre, Herrar Slalsråden Fåhreeus, Friherre Staél von Holstein, Friherre Peyron, Silfverstolpe, IVceni, Friherre Gyllen granat och Faxe deruti instämt; men H. Exc. Herr Justitie-stalsministern, Friherre
Och så, snälla Idun, eftersom det är långt till Olympen, och du säkert vid något rastställe under vägen träffar Ganymedes, kan du äfven be honom ställa om att alla korkar till buteljer göras dubbelt så långa, så att man slipper jobbet med de besvärliga korkskrufvarne. Om du kan ställa om allt detta för mig, snälla Idun, skall jag icke glömma att tacka dig med hand och mun när vi träffas. Din tillgifna Ellen. Öfaer clef höga berget. En berättelse för Idun af Karin Hallgren. H on sitter vid sin söm, den unga kvinnan. Anna Rehn kallas hon. Hur rastlöst arbeta ej hennes händer. Så arbetar man också, då man inom sig bär ett rop efter lifvets skönhet och kärlekens hvila, ett rop, som är så smärtande starkt, att det måste nedtystas. Hon lyfter upp hufvudet, och de stora mörkblå ögonen, som vittna om så mycket förstånd, så mycken kraft och så mycket svärmeri, blicka ut genom det öppna fönstret. Den mjuka, nästan barnsligt rundade kinden hvilar för en stund mot handen. Där ute finns ej mycket att se. En stor björk skymmer alldeles utsikten. Men aflägset höres dånet af ett vattenfall. Den ömsom stigande, ömsom fallande styrkan af detta brus ger en säregen melodisk makt åt dess klagande stämma. Hvilket gripande ackompagnement till en ung människas » sång om ett enda hjärta ». De unga i denna b y höra alltid forsens trolska musik. Den ger ande, djup, skönhet, kraft åt hvarje dröm, hvarje tanke. Man skulle ej förundra sig, om här funnes många svärmiska människor, många, som bära på jubel eller kval, som vilja spränga bröstet sönder. Lang i Lund, att Hultmans Cacao var fullt lika med v a n Houtens Cacao. Hultmans Cacao kan således varmt rekommenderas till hvarje husmoder. IDUN 1897 En dag i sender skall hon uthärda, denna unga flicka, en natt i sender får hon hvila från trånadens rop. Hon kan dessutom döfva sig äfven o m dagen, om hon arbetar med ilande fart, om hon pratar gladt med sina kunder.
Då samhället består af olika yrkens idkare, och deras upprätthållande, utan hvarandras förfång, utgör det helas trefnad och styrka: så böra äfven de serskilda yrkena, så vidt möjligt är, i Riksförsamlingen representeras derigenom, att deras idkare ej Constitutions-Utskottets MemorialN:o 27. 5 blott välja Electorer, utan äfven Riksdagsmän inom sig, ty ingen kan sfi grundligt känna, eller så nitiskt bevaka ett yrkes angelägenheter, som den, hvilken lefver i och af dess utöfning. Att gifva sakkännedomen ett bestämdare inflytande än hittills på Riksdagsärender^, har också föranledt Constitutions-Utskottet ait, i det förslag till national-representationens ombildning, hvilket nyligen är för Riksens Ständer framlagdt, icke blott bibehålla de classval, som redan finnas inom de gamla Stånden, utan äfven att ibland dem införa nya, och att ännu fullständigare på classval grunda det föreslagna Femt^ Ståndets representation. Att nu borttaga dem der de redan finnas inom hufvudstaden, synes mig vara ej allenast en sjelfmotsägelse af Utskottet, utan jemväl i flere hänseenden äfven ty rligt och skadligt. l)e samfäldta valens införande inom hufvudstadens Borgerskap skulle der i smått åstadkomma samma menliga verkningar, som i stort, på Riket, om de i allmänhet vore gällande. Sä länge Electorerne skola välja inom hvar sina classer, är det troligt att den personliga dugligheten och anseendet inom yrket mera afses än den politiska färgen; samt att följaktligen skickligare och framför allt oväldigare Riksdagsmän utköras, än när valen ske samfäldt. Då är att befara det samtlige Riksdagsmännen utses mera med afseende på deras politiska färg, eller deras tänkesätt om någon viss fråga, till exempel representations-förändi ingen vid innevarande Riksmöte, än med afseende på deras skicklighet att representera sitt eget yrke.
Augusta Wästfeit föddes den 18 juni 1850 på den gamla egendomen Ågården i Vestergötland, hvilken af hennes far, kaptenen vid Vestgöta regemente Ferdinand Wästfeit, då arrenderades. Så- väl af fadern som modern, Sofie Keenstjerna, uppfostrades dottern Augusta jämte en yngre bror till att älska sitt fosterland och att vörda dess historiska minnen. Svenska historien var städse Augustas älsklingsämne, och bland sina käraste barndomsminnen räknar hon de aftonstunder, dä hon jämte brodern efter slutad läxläsning fick läsa Kärleken, huru oegennyttig den än är, behöfver alltid något mera än att bringa offer — den vill älskas igen. — Polens olyckliga resningförsök vintern 1862 — 63 och dansk-tyska kriget 1 8 6 3 — 6 4 gjorde på den tänkande, lifliga trettonåringen de djupaste intryck. Ar 1865 flyttade familjen " Wästfeit till Stockholm, där Augusta sedan åtnjöt undervisning i en af de förnämsta skolorna. — Varmhjärtad och begåfvad klädde hon nog som oftast sina tankar i ord, än i bunden, än i obunden form, men anspråkslös och tillbakadragen som hon är, gömdes dessa opus fort undan allas blickar längst bort i skrifbordslå- dan. Några af dem hafva dock sedermera blifvit framdragna och synliga i den af Sv. kvinnoföreningen 1886 utgifna kalendern » Hervor » samt i en barnbok, utgifven på Beijers förlag 1890, kallad » Ur historien och sagovärlden ». En bland Augusta Wästfelts största egenskaper är dock hennes okufliga energi, hvilken, sedan hennes första tidningsartikel, den här ofvan omnämnda, vardt synlig, städse koncentrerat sig kring det vackra målet: fosterlandets försvar, och genom hvad hon för denna sak verkat, har hon visat oss, hvad kärlek i förening med en god vilja kan uträtta. Vintern 1 8 8 3 — 8 4 hade på Augusta Wästfelts initiativ åtskilliga fosterlandsälskande kvinnor börjat intressera sig för bildandet af en svensk kvinnoförening till fosterlandets försvar, och den 9 april 1884 sammanträdde också ett större antal likasinnade kvinnor samt konstituerade sig till en förening under namn af Svenska kvinnoföreningen.
Utsk:ns förslag blef af R. o. Ad. bifallet. i i : t e § : n. Utsk:ns förslag bifölls, 12: t e §: n. Hr Ribbing, Arvid: Jag yrkar Husets uppmärk samhet på i mom. i 12 §:n, emedan jag i ekonomiskt hänseende anser ingenting vara mera oriktigt att åtskilja än en måsse från den torra marken. Denna åsigt delar jag med en af vår tids största ekonomer, som säger att en måsse väl i och för sig sjelf blott är en samling af förrullnade vegetabilier, men för ett hemmans fasta mark att anse som en under förflutna tider samlad skatt af oberäkneligt värde. Den ömsesidiga nytta, som den fasta och sanka marken hafva af hvarandra, är af sådan betydenhet att ett hemman derigenom kan inom få år uppbringas till fördubbladt värde och derutöfver. Att nu för everdeliga tider skilja en måsse från ett hemman, som af densamma kunde draga en så väsendtlig fördel, är ofta att för framtiden betaga hemmanet dess väsendtligaste styrka och stänga utvägen till den hastiga förbättring i landthushållningen, sorn skulle vinnas genom ömsesidigt stöd emellan den fasta och sanka marken. På grund af hvad jag anfört anser jag lämpligast vara att helt och hållet alslå detta moment. Hr von Hohenhausen: Jag får fästa den siste vär de talarens uppmärksamhet derpå, att den åsigt, för hvilken han ifrar, skulle förhindra adla större nyodlingar på större mässar och myror, som tillhöra en mängd hemman och hemmansdelar. På Gottland finnas sådana måssan, uti hvilka flera hundra hemmansinnehafvare äga anparter, deraf Ulångfalldige icke utgöra mer några kappland. All odling af sådana vidsträckta fält skulle förhindras, derest icke innehafvarne af de särskilda delarna uti dessa mossar finge till andra personer öfverlåta sina andelar deri.
Hufvudsakligen instämmande uti de i nämnda utlåtande yttrade åsigter, anse Utskotten likväl postskjutsskyldigheten vara ett för jordbruket tryckande onus; och som Utskotten tillika fästat uppmärksamheten dervid, att, (ill följd af en ökad industri, en tilltagande folkmängd, lättade kommunikationer samt hvarjehanda andra förhållanden, antalet af de bref, paketer och tidningar, som med posten fortskaffas, med hvarje år tilltager, så att snart nog transporten af sådana bref, paketer och tidningar måste komma alt medföra ett onus, vida öfverstigande det, som vid hemmanens anslående till postskjutsens utgörande, togs i beräkning, ett onus, som icke skulle blifva ersatt genom den förhöjning i postskjutslegan, som, på sätt ofvan är nämndt, redan blifvit beviljad; så anse Utskotten, med anledning häraf, sådane åtgärder böra vidtagas, att framdeles antingen postskjutsskyldigheten skiljes från jordbruket eller ock att detta onus åtminstone icke hårdare än nu kommer de postskyldige lill last, hvilket torde vara så mycket nödvändigare, som de sednare åren ej allenast antalet af tidningar och tidskrifter, som med posten transporteras, tilltagit i en ganska stark progression, utan äfven brefvens antal betydligt ökats. För att visa delta sednare förhållandet, få Utskotten anföra att de från postkontoren i riket afgående brefvens anlal var år 1839. 3,157,150. 3,609,035. och år 1847, Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskoltens Utlåtande, N:u 45.
I anledning af gjorde anmärkningar vid BancoUtskottets under N:o 3y förut afgifne Memorial, angående en bestämd, förklaring, alt Lagens föreskrifter om fordringars bevakande 1 concurs och efter årsstämning, icke må lämpas till sådane Bnn42 H, u j IÖ2 Den 23 September e. ta. kens Lån, för hvilka gäldenärerne ej aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfva erhålla bevis eller så kallad pantsedel. I anledning af vackt motion, innefattande Förslag till ny Lag för privata Banker. Lades på bordet. Upplästes ett från RiddarhusUtskottet inkommit så lydande Hörsamste Memorial! Som hos RiddarhusUtskottet blifvit anmäld en af Organisten N. Möller från Christianstad gjord anhållan om tillstånd, att å Lördagen den io nästkommande October få uti Riddarhussalen uppföra en Concert, till förmån för sin i3-åriga Dotter; alltså har RiddarhusUtskottet, som för dess del icke finnér något att emot en sådan tillåtelses medgifvande erinra, i grund deraf skolat hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vördsamt hemställa, om icke bifall till Organisten Möllers ofvanberörde anhållan må kunna lemnäs, emot iakttagande af de vilkor, som för Concerters uppförande å Riddarhuset emellan Riksdagarne blifvit stadgade, samt med förbehåll, att Orchesterställningen finnes borttagen, och Salen i öfrigt uti behörig ordning, sednast klockan Sex (6) påföljande Söndags afton efter C011- certen. Hvilket dock till Höglofl. Ridder - Den 23 September f. m. i63 skåpets och Adelns eget ompröfvande vördsamt öfVerlemnas. Stockholm den a3 September 1829. iPå RiddarhusUtskottets vägnar Carl Mörner. TV. F. Dalman. Lades på hordet. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 11 om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Fredagen den 25 Sept. 1829.
Yid afgifvande af sitt utlåtande i frågan, få Utskotten upplysa, att motion i enahanda syftning förevar jemväl vid sednaste riksdag, men ansågs ej böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, enär emot bifall dertill förekomme: att, genom 4 mom. i presterskapets privilegier den 16 Oktober 1723, presterskapet blifvit tiilförsäkradt om bibehållandet vid indelningsstommar och annex, att dem bruka, häfda eller häfda låta; och att denna dispositionsrätt öfver hemmanen skulle väsendtligen inskränkas genom den yrkade rättigheten att lösa hemmanen till skatte, hvilket ock blifvit bestämdt förbjudet genom Kongl, förordningen den 19 September 1723; att vidare det blifvit genom Kongl, resolutionen på presterskapets besvär den 23 December 1747 föreskrifvet, att, då till skatte försålde preslestommar och mensalier såldes utom börd, de finge af kyrkorna eller församlingarne åter inlösas och af pre - 6 Slatssamt Allm. Be sv.- och Ekon.-Utshotlens Utlåtande, N:o 75. sterskapet sedermera oqvaldt nyttjas; att skatteköp å annexoch mensal-hemman i Skåne och Halland ovilkorligen och i Bohus län vilkorligen, eller, derest besittnings-rätten före år 1810 tillkommit, genom kyrkoherdens städsmål eller antag ningsbref, blifvit förbjudne medelst Kongl, brefven den 22 April och den 22 Maj 1819, samt att, enligt Kongl, brefvet den 4 Maj 1833, annexoch mensal-hemman inom Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län, med undantag af enkesäten och de hemman, som kyrkoherde, kapellan eller klockare brukade, böra bortarrenderas på 50 års tid, och konsistorierna ega att, efter vederbörlig pröfning, stadfästa eller afslå de gjorda arrendeanbuden.
Banco-ful 1 m äg lige hafva uti infordradt utlåtande öfver denna Direclionens framställning yttrat, att, då vederhäftighets-bevis, hvilka af Magistraten eller å dess vägnar utfärdas, måste för Discont-verken anses mera betrygaade, än de utaf Borgmästaren allena å embetets vägnar utgifne, emedan de Magistrats-ledaraöler, som deltagit uti beslutet om ett dylikt betyg , böra anses förut hafva ingått i pröfning af sökandens financiella ställning och genom vitsordande deraf iklädt sig åtminstone en moralisk ansvarighet för det meddelade beviset, Fullmägtige icke funno någon gillig anledning vara för banden att biträda Directionens först gjorde framställning, samt alt det syntes Fullmägtige desto mindre lämpligt att genom ytterligare stadgande förpligta vederbörande att utfärda vederhäflighetsbetyg å Magistratens vägnar, som, derest vederbörande undandrogo sig alt utgifva vederhäftighets-bevis i den form, sorn Öt\eiensstämmer med Rikets Ständers derför lemnade föreskrift uti ^ 214 af nu gällande Banco-Reglemente, lånsökande egde öfverklaga ett sådant förfarande.