Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då fråga har uppstått, om detta mål hörer till statsreglering eller indelningsverk, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt det torde höra till begge delarna. Det är en statsreglering, sorn uppgjordes af Konung Carl XI, som han kallade indelningsverk. Här har blifvit taladt om det förhållande, sam äger rum emellan lönlagarne och Staten. Man har dervid förbisett förhållandet emellan räntegifvare och Slaten. Deras rätt bör väl dock vara lika bevakad, som löntagares. Om jag påminner mig rätt, så har StatsUtsk. i sitt betänk, upplåtit ät nuvar. löntagare alt frivilligt ingå på det nya förslaget, eller bibehålla hvad de hafva i indelning Jag tior, att samma lätt äfven bör bevaras ål räntegifvare. Indelningsverket alett contract emellan Kronan och hemmansegarne örn hvad hemmanet i ränta skall gifva. Detta contract har Staten redan gillat till sin beskaffenhet, till sitt belopp. Jag tror ej, att äganderätten i detta fall bör stå så löst, att det beror på en (Iler två röster i förstärkt StatsUtsk. alt förvandla en ränta i något annat, än hvad contractet om indelningsverket stadgar. Jag skulle t. o. m. tro, alt denna rättighet vore ganska osäker, äfven om tre Stånd och K. M. Den 13 Januari e. m. derom öfverenskomma, ninn att höra dessa räntegifvare. På denna grund afstyrker jag Utskls betänkande Hr Dalman: I anleda, af Hr Hnhenhausens yttrande, lager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå, all i händelse någon rubbning i indelningsverket, såsom han förmenat, ej kunde ske, utan alt tre Stånd och K. M. derom vore ense, så beklagar jag ganska myckel, att R. St. hafva förbisett den omständighet, som nu ägt rum i trettio år, nemi. att K. M., utan att ens höia R.
I prostens kammare suto de gamla herrarna, dufna och tunga, och diskuterade; de yngre, och ibland dem baron i salen utanföre, omkring några spelbord, der äfven några andra, i brist på annan sysselsättning, flitigt fyllde sina glas utur den massiva silfver ölkannan. De för de rökandes beqvämlighet brinnande ljusen gjorde, mot det genom fönstret inströmmande skenet af eftermiddagassolen, rummets töckniga atmosfer nästan hemskt för den som trädde in från fria luften. Walter, som icke trifdes der, passade på när baronen för några ögonblick lemnade spelet, och anhöll att blifva presenterad för hans fru; de följdes derpå åt till förmaket. Äfven der hade kotterier bildat sig. Tre äldre fruar intaga soffan; dessa afhandla med prostinnan vigtiga rön i hushållsväsendet, äfventyr med vårdslösa dejor och hushållerskor och mera dylikt. Att dömma efter utseendet, hade äfven förtalet tagit fäste och stämma i ett hörn af rummet, ty hviskningar och sidoblickar läto förmoda något sådant. De yngre damerna, jemte fröken Nora, omgåfvo en något bedagad mamsell, som på ett litet bord utlade kort, för att ur hennes mun erfara sina kommande öden. Baronessan satt ensam, skiljd från de öfriga, vid ett fönster, och såg med svärmande blick på solen, som höll på att sänka sig bakom skogen, på andra sidan Holmsjön, hvars stränder ännu icke voro fria från is. De båda herrarnes inträde åstadkom en scenförändring; de språksamma fruarna tystnade tvärt; prostinnan gick ut att anstalta om té; kortleken försvann under bordet i Sibyllans utbredda famn; endast friherrinnan förblef i sin tankfulla ställning, likasom hon icke blifvit varse de inträdande herrarne. Vid baronens tilltal: "Laura lilla", spratt hon till, liksom vaknad från en dröm, och melankoliskt leende spred sig öfver de fint tecknade anletsdragen. Efter presentationen gick baronen åter ut till salen, för att återtaga sina kort. Walter sökte att inleda ett samtal med hans fru, men erhöll blott enstafviga svar.
Af ett den Nådiga Propositionen bilagdt Statsråds-protokoll af den 29 September nästlidne år inhemtas, att, uppå derom gjord framställning, Götheborgs magistrat och äldste förklarat sig villige att i det stora sjukhus, som i denna stad vore under anläggning, att nästkommande år för sjukes emottagande öppnas, upplåta den derstädes tillämnade särskilda afdelning för barnaföderskor till beredande af praktisk undervisning för barnmorskor, samt lemna rum inom sjukhuset för 6 barnmorsk-lärlingar, jemte en lärosal, under vilkor: att sjukhuset icke vidkändes någon utgift för elevernas kosthåll eller öfriga behof; att servis, ved och ljus till deras boningsrum äfvensom till lärosalen anskaffades antingen på allmän bekostnad eller af sjukhus-direktionen, emot den ersättning derför, hvarom kunde öfverenskommas; att den lärare, som för barnmorske-undervisningen blefve utsedd, jemväl öfvertoge och ensam ansvarade för läkarevården inom afdelningen för barnaföderskor, med skyldighet att dervid ställa sig till efterrättelse de föreskrifter, som ett blifvande reglemente för sjukhuset kunde komma att innehålla, men utan rättighet till lön eller arfvode af sjukhusets medel, samt att denna lärareoch läkare-befattning icke innehades af någon bland öfrige läkare vid sjukhuset; hvarjemte föreslagits, att kontraktet om lokalerne för lärosal och elever ställdes på ett års ömsesidig uppsägningstid före laga flyttning; — och har Kongl. Sundhets-kollegium, som funnit de sålunda föreslagna vilkoren antagliga, så vida kontraktet ställdes så, att rubbning deri icke måtte vara att befara så länge den tillämnade läroanstalten funnes för det allmänna nyttig och bibehölles, i underdånighet före - 432 Expedilions-Vtskoltets Förslag till underd.
Ämbetspligt hafva den nogaste tillsyn att de medel, hvilka ConsistorieNotarierne under uppbörd hafva, i rätter tid redovisas;, samt i annat fall och utan omväg med ConsistorieNotarien lagligen förfara, så kärt dem är att icke, som annars bända måste, sjelfve blifva ansvarige för påföljderne af efterlåtenhet härutinnan i den mån , en hvar af LedamÖterne kan finnas till ordningen, skadan eller tidsutdrägten hafva bidragit. Då således bestämde LagStadganden i berörde afseenden redan finnas , anser Utskottet något dess vidare yttrande i denna fråga icke erfordras; och hvad slutligen angår Motionairens hemställan, att all den kostnad Staten ofta mäste vidkännas* för att få utredning på felagtige eller försumlige Ämbetsmäns förbrytelser, ina af de brottsliges, eller efterlåtne Förmäns Egendom gäldas; så emedan Kongl Brefven den 5 December iy65 och den 9 Aprili i8o5 stadga, det förra: att urtima Rätter och Domstolar må i allmänhet ej förordnas på Kronans bekostnad, eller någre medel dertill af Statsverket förskjutas; men om någon undersökning eller Domareför - LagVtshoitets Eetäukandetn 1307 rättning vore oundgängeligen nödig, sorn ej kan af Ordinarie Domare förrättas, Extra
Man underlättade uppkomsten af de, i så många hänseenden, och serdeles för bildandet och fruktbargörandet af de få capitalerne, vigliga statspapperen, utan att underkasta sig ileras med lika skäl fruktade skuggsida, Statens skuldsättning; man underlättade för Arméens Ollicers-corps tillfället att med mindre uppoffringar sjelfva efter hand befria sig från bördan af accorder och accords-räntor, och slutligen underlättade man bildandet af goda Hvpotheks-föreningar, hvilka, med deras på längre lid ställde upplåningar, och sålunda större oberoende af tillfälliga conjuncturer, skulle gifva creditens begagnande i Riket en säkrare riktning, än den, andra inrättningar äfven under de bästa förhållanden och den bästa förvaltning ega förmågan erbjuda.” Utskottet har härvid jemväl til! pröfning förehaft en af Herr Friherre Stjernstedtj Theodor, inom Utskottet väckt motion, uti det ämne, sorn utgör föremål för förslaget uti ifrågavarande örte punkt. Efter öfvervägande häraf, lår Utskottet, i allo delande de åsigter, som af Banco-Fullmägtige blifvit härutinnan framlagde, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna följande af Fullmägtige afgifne på berörde åsigter grundade förslag: ci) Banco-fullmägtige berättigas att, i nion som Bankens tillgångar medgifva, medelst anskaffande af något eller några af nedannämnde Svenske räntebärande papper, ersätta den minskning, som, genom afbetalning å Riksgälds-Contoirets till Banken afgifne obligationer, dels redan uppkommit, dels framdeles i stadgad ordning uppkommer i det uti 4 § Banken i möj lieaste målto alltid förblifver innehafvare af elt, ofvanstå O - Banco-Utskottets Betänkande, N'.o i53. ende summa 4>400>000
Skrifver någor, eller talar inför Rätta, det han vet ej sannt vara och vill Domaren dermed förleda; varder han derom öfverlygad; bote i Under-Rätt Tio daler, i Hof -Rätt Tjugu daler, eller mera, allt som Domaren det prof var. 9 §. Första punkten af denna §. erhåller följande lydelse: Vrångoed måge parterne ej äska af hvarannan i någon Rätt; dock ege Hof-Rätt, då hufvudsaken dit kommen är, pålägga endera parten, eller begge, denna vrångoed utan uppskof i rättegången svärja, om samting ej annars utletas kan. XV Cay. 15 och 16 §§. i detta Capitel skola lyda sålunda: iG Lag-Ulskoltets Betänkande , N.o 56. 15 §. Alle ega Rutten heder och vördnad visa'. Tj skall ej någor, i stället för laga fullmägtig, låta öjvennaga, tjenstedräng eller annan otjenlig gifva dess skrifter in eller till muntligt förhör skicka: gör det någor; höte i Under-Rutt Fern daler., i HofRätt Tio daler. 16 §. Täger någor sig talan för Rätta i den sak, der han hvarken är Målsegande., eller Ombudsman, eller eger ä embetes vägnar kära och söka, eller efter lag dertill loj häfver; bote i UnderRätt Tern daler, i IIof-Rätt Tio daler, eller mera, som saken är till. Sker det hos Konungens Befallningshafvande; bote Fem daler, Konungens ensak: fylle ock i dessa fall allan skada. XVI Cap. 1 §• Andra punkten i denna §. ändras till följande lydelse: Nöjes endera parten ej deråt; gifve han det Rätten tillkänna genast, eller sist innan nästa dag tilländagått, och lägge sedan dess besvär in i Hof-Rätten, inom hälften af den tid, som i lagva dda saker föreskrifven är. XVII Cap. 3 §. Fjerde punkten i denna §. ändras sålunda: Kommer ej vittne, som stämdt ur; bote i Under-Rätt Tre daler, i Hof-Rätt
Jag förbehåller mig få göra dessa mina anmärkningar gällande vid difinitiva beslutet. Herr Lefren j Johan Per: Jag vill blott anhålla , att i korthet få meddela 2:ne upplysningar. Serskildta Utskottet har, vid behandlingen af denna fråga , icke förbisett den ofta anmärkta svårighet , att de Civila mål , som föredragas jemte Militair ärender i Stats-Rådet, skulle vara ett hinder för en Militair, att dermed förena föredragningen i Commandomål. För Utskottet har icke heller den omständighet varit obekant , att, sedan ,2:ne serskildte personer beklädt dessa Embeten i 14 år, föreningen deraf måste blifva mycket svårare. Jag har sjelf hört Hans Excellence Grefve Adlercreutz, nämna, att han låtit afskräcka sig från, att emottaga dessa befattningar, af en billig ömtålighet, att ej gå de Civila ärenderne för nära. I följd af dylika betänkligheter har Serskildta Utskottet varit angeläget, att i sitt Förslag afskilja sädane Civila ärender från de Militaira ärendernes föredragning som knnde tillskapa tvister. När man derföre i Serskildta Utkottets Betänkande finner, att alla de mål , som hittills varit handlagde i Civil-Departementet af KrigsCollegium, hädanefter skulle komma under Den / December f. m. Kammar-Collegium , så hafva också härigenom Irdelar af de svårigheter blifvit undanröjda, som kunna lägga hinder i vägen för Civila Militairärendernes Föredragning hos Konungen af sam - ma person , som har Commandomålen. För det andra får jag äran fästa uppmärksamheten derpå , att Serskildta Utskottet icke ett ögonblick satt i fråga , att General-Adjutanten skulle föredraga de olika beskaffade målen på ett och samma sätt. Utskottet har förutsatt, att här voro 2:ne personer förenade uti en , hvilken skulle föredraga de olika ärenderne i deras tillhörande serskildta form , och ansvara för hvardera föredragningen serskildt.
N:o ix, angående Gästgifveriers anläggande och Gästgifvares antagande. S. D. StatsUtskottets d. 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 73, angående fördelning af afgifterne till Wadstena Krigsmanshus och Amiralitets' KrigsmanshusCassorne, blef, vid förnyad föredragning, bifallet, med tillägg, att det vore vederbörande obetaget, att hos Trot. Majit i behörig ordning i underdånighet begära den sökta rättelsen. S, D. Vid StatsUtskottets d. 1 dennes på Bordet lagda och nu å nyo föredragna Utlåtande N;o 75, om granskning af Besparingarnes användande och om CoursControllernes arfvoden, fann BondeStåndet för godt låta bero. S. D. Vid förnyad föredragning af Siatsoch BancoUtskottens, d. 25 nasti. Martii, på Bordet iagde Utlåtande N:o 51, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande förändring i tiden och sättet, för indrifningen af f. d. Filial Disconternes utestående fordringar, stadnade BondeStåndet i enahanda Beslut, som Högh Ridderskapet och Adeln , enligt dess ankomne ProtocollsUtdrag af d. 1 dennes, nemi. 1:0 Att 7 puncten bifölls med den förändring, att de tvänne så kallade Respit Månaderne icke borde afdragas på Låntagares ytterligare rätt till omsättning uppå 6 Månader. 3:0 Att 4:de puncten ansågs böra förfalla och . 110 freit. Att iosde puncten gillades, med det förbehåll, att <le Beslut Riksens Ständer, i afseende på Öfver - räntans beräkning framdeles vid denna Riksdag komma att fattas, äfven borde för Låntagare i FilialDisconterne lända till efterrättelse. d. 7 April 1823» Fran Hoglofl. Ridderskapet och Adeln♦ S. D. f. m.
Första bekantskapen mellan Victoria Benedictsson och utgifvaren af dessa bref gjordes sommaren 1881. Den var dock helt flyktig. Först tre år senare, våren 1884, fick denna första bekantskap det innehåll, som gemensamma intressen och gemensam sträfvan ge, sedan Victoria Benedictsson, strax innan hon som Ernst Ahlgren trädde fram för allmänheten med sin första bok, skriftligen tagit första steget i ett lika oväntadt som välkommet bref. Inledningen af denna korrespondens har Ellen Key skildrat i sin bok: Ernst Ahlgren. Hon har också gjort utdrag af de bref, som då vexlades. Sedan följde det personliga närmandet, i Hörby, sommaren 1884. Men skyggheten fans kvar, trots allvarlig sträfvan å ömse håll. Den öppna kamratton, som strax slagits an i brefven, höll mer än en gång på att slå öfver i konversations-ton, och det skriftligen proponerade och skriftligen antagna tilltalsordet du, utbyttes mot ett konventionellt ni. På hösten återupptogs korrespondensen och med den kom förtroligheten igen. Hörby d. Seså, nu har jag besvarat ditt bref; det återstår bara en punkt – Strindberg. Men nu går jag och låser ner brefvet, och så får det gå på fri hand. Tror du dig lukta koncept så har du dåligt väderkorn. Åh nej, bevars! det är så otroligt nöjsamt att få prata såder huller om buller om allt möjligt, utan reda och reserv. Det är nu så stäldt om dagarne, att när heldst jag inte tänker på »Penningar» så tänker jag på Strindberg eller – dig. Vet du, hans bok förargar mig så plumpt, att jag roat mig med att analysera min förargelse; man finner då sådana förunderliga saker. Det är den affekterade, oblyga råheten som upprör mig. Sedan vi ha Zola, har den icke ens den förtjensten att vara originell. Den är en grof humbug, ett affärsknep af det slag, som jag åtminstone anser ovärdigt både en man af heder och en konstnär. Hvad
Sanningen upplyses an vidare af förenämnde 24 5. så lydande; Och på det missbruk, ledande till Kongl. Majns och Kronans förlust genom försnillning af Stämplade Pappers-afgiften må förekommas, skall det ovillkorligen och vid 6 R:dr 33 sk. vite åligga Domaren, eller den som i och för tjenstbefattningen Skrifter och Hand. lingar emottager, ej allenast att å sjelfva Stämpeln teckna till hvad Handling Chartan hörer, utan äfven att den samma, jemte det Stämplade Papperet , genomdraga och sitt eller Emlets Sigill derå sätta, så vida ej Måls-äganden sjelf sådant redan iakttagit, och må Domaren eller Embetemannen, då detina anstalt af honom besörjes, för den dertill åtgående kostnad, beräkna sig st sk. t tern, jemte lösen, tecknas å Handlingen. Anmärkningsvärdt är, att sådane Handlingar, hvilka med Chartor beläggas, mig veterligen, ej lösas, hvadan både betalningen, som jag tror aldrig kommit i fråga, och Handlingen lägges ad acta. I öfrigt vågar jag heligt försäkra, att till hvarje Part, som sjelf besörjer lörenämn. de påskrift med det mera, jag gerna skulle betala 4 sk. B;co, ej i afseende på besväret, Den 11 Maj e. ni", men för att undslippa vid upprop af 100 mål uppehålla Parter i 2 dygn med hvad annars på 4 timmar kan verkställas. Öfver-' tygad att Riksens Höglofl. Ständer finna nödvändigt härom annorlunda förordna, hvil-! ket, jemlikt 60 §. RegeringsFormen, dem äfven tillkommer, anser jag blott nödigt fästa uppmärksamheten på lgoS års Kongl. Förordning om Stämpladt Papper, 1 §. deri lyder; Alla Skrifter och Handlingar, soni uti privata mål och ärender författat och uppsättas, skola skrifvas på Stämpladt antingen Papper eller Pergament.
Ständers närmare bepröfvande; Och varda aine Ledmöters af åtskillige öfrige bland Utskottets Ledamöter biträdds serskildta StatsUtskottets Betän&anderi. tanltär i afseende å en förbättrad skötsel och tillsyn vid Stuteriinrättningen bifogade genom. Utdrag af Utskottets Protocoll. Stockholm, den 11 Martii 1818. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Statsutskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den ii Martii 1818. S. D■ å StatsUtskottets Utlåtande blifvit till justering upläst angående Strömsholms StuteriInrättning, yttrade Herr Öfversten och Riddaren Tersmeden följande: ”Ehuruväl jag i det huf”vudsakliga till alla delar instämmer med Hög”lofl. StatsUtskottet uti dess till Riksens Hög”lofl. Ständer afgifne Betänkande om Ströms, ”holms Stuteri, likväl, och af den anledning, att ”jag så väl i egenskap af Uedamot i den Co”mité som haft denna Inrättnings organisation i ”updrag, som äfven, såsom ägande min bostad i ”orten, ägt tillfälle att förskaffa mig uplysnin”gar om framgången af Comiterades bemödande, ”föranlåtes jag att upgifva detailler, de der stad”ga min öfvertygelse, att det Allmänna ännu ”icke af denna Inrättning hämtar de fordelar, ”det skäligen bör kunna vänta.
Under anförande, hurusom det icke kunde vara lagstiftningens mening, alt sådane personer å landet, sorn endast tillfälligtvis och utan att hafva gjort det till sitt lefnadsyrke, befattade sig med rättegångars utförande, skulle påföras den i 27 § för advokater och sakförare bestämda bevillning, har inom Hedervärda Bonde-ståndet blifvit af Malls Pehrsson lian Stockholms län yrkadt, att sådant måtte varda i författningen bestämdt uttryckt; men då det synes böra få ankomma på vederbörande taxeringskommiltée att, med ledning af den kännedom den i särskilda fall kan ega, bestämma, huruvida en person må hänföras lill sakförare eiler icke, torde något undänlags-sladgande i den syftning, •motionären önskat, icke vara erforderligt samt motionen således icke böra till någon åtgärd föranleda. Då den för Gårdfarihandlande, sorn resa utom landel, stadgade afgift af 15 R:dr banko, hvilken afgift synes hafva tillkommit såsom en motvigt mot desse personers t be fä rade benägenhet alt bidraga till oloflig införsel af fremmande varor, icke längre orde böra dem åläggas, enär genom den friare tull-lagstiftning, som vid sednare Riksdagar införts, freslelserne lill lureudrejeri-försök äro i betydlig mån undanröjda, hemställer Utskottet, att berörde stadgande må ur författningen utgå; äfvensom att de jemkade afgifts-belopp, Utskottet i förslaget upptagit för så väl Gårdfarihandlande, Gästgifveriet', Inspektörer, frälseoch gårdsetc..
Hos Rikets Ständer har äfven hemställan skett, om upphäfvande af föreskrifterna rörande försegling af redskap för bränvinstiliverkning eller distillering; och då det visat sig, ali, sedan det år 1855 förhöjda ansvaret för lönbränning blifvit allmänt Easpedilions-Ulskoltels Förslug lill underd. Skrifvelse, i\:o 106. 231 vits, samt den redskap, sorn erfordras för att på ett dygn tillverka det kannetal bränvin, hvilket Rikets Ständer bestämdt såsom det minsta, för hvilket anmälan lill bränvinslillverkning får ega rum, måste, på det ej förlust vid tillverkningen skall uppkomma, vara sådan, som hittills i de större brännerierna begagnats och följaktligen ai’ beskaffenhet, att en dermed företagen bränning af flera skäl icke kan fördöljas, har Art. V, om försegling af redskap för bränvinstillverkning eller distillering blifvit ur författningen utesluten, hvilket jemväl på enahanda skäl egt rum med Art. IV angående anmälan af dylik redskap. § 39. (ny 19.) Hvad angår den afgift, som bör för bränvinstillverkning erläggas och hvilken E. K. Maj:t ansett böra förhöjas lill 75 öre för hvarje kanna, till stöd för hvilken nådiga framställning är vordet anfördt, att minskningen i brån vins-konsumtionen numera icke fortginge i samma grad, som under tiden näst efter det tillverkningen underkastades en högre beskattning, ulan rusdryckens omåttliga bruk, åtminstone i städerna, tvärtom vore i märkbart tilltagande, hvadan bränvinels fördyrande medelst ökad beskattning icke boide uraktlåtas såsom ett medel till missbrukets förhindrande; så hafva Rikets Ständer väl icke förbisett, alt rusdryckers stegrande i pris på eli verksamt sätt stäfjär begäret efter desamma; men likväl, vid det förhållande att, efter hvad Rikets Ständer inhemtat, tillverkningsafgiften å Danskt bränvin utgör endast 25 ä 30 öre för Svensk kanna, hvilket belopp dessutom vid export får återbäras, och den af E. K.
Det lärer ej undfalla nägon sakkunnig, at wid öfwersigten af et ämne af den mangfaldighet och omfattning som et helt Rikes Financer, granskningen deraf mäste hufwudsakeligen fördelas uti s ne grenar, den ena som undersöker det totala beloppet af Statens inkomster, huru de blifwit fördelta til de Åtskilliga behof - 816 Dcn 8 Augnstk. behofwen, huru de hertil warit tilräckliga, och hwad som i Utgifterna kan indragas eller til inkomsterne mäste tilläggas. Den andre grenen som ingär uti undersökningen af de utdelta Summornas anwändande och uti detaillen af den mängd upköp, aflöningar och smärre afhandlingar, hwarigenom et Samhälles allmänna hushällning endast genom mängfalldigheten af ämnen och Summornas storlek skiljer sia frän den förra af desia revisions-grenar, har Stats - Utskottet redan wid början af sin befattning fatt pä Hans Majus AllerNädigste Befallning e. motsäga dcn redogörelse som ätföljde Konungens första Allmänna Nädiga Proposition och som blifwit genom Trycket kungjord. Sedermera har Stats - Utskottet i följe af samma Hans Majus Befallning ytterligare sätt de! ritas den af Presidenten för Stats-Contoiret til Hans MajU afgifne Berättelse för Krigs-Fondens Utgifter och inkomster, til och med den zo sistledne Junii. Denna Berättelse af den 4:de sistledne Julii som äfwen skall blifwa de Respective Ständen genom Trycket meddelad utwisar: At inkomsten bestäende uti Engelska Subsidierna , hwaraf första quartalet blott influtit, sedan den iZ:de sidstledne Martil bestigit sig til Rd. 5öS,865. Z2. 1. Uti Län af Banque» L 200,000 Rd. i weckan z,ooo,ooo. samt uti äterstäld ränta iZ,ooo. Utgjort tilhopa en Summa af 3,6003650 ss Ml-.