Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En page underrättar, att drottningen ligger för döden, och kungen beger sig till henne. — Sc. 2. Cunimundi (Rosimundas mördade fader) skugga uttalar i en lång monolog på hexametrar straffdomen öfver Alboin och manar Rosimunda till hämd. — Första interscenium med Florisel och Halexius Pickelhäring: improviseradt. — Akten slutar med en körsång, som framhåller, att, om än sent, följer straffet på brottet. Andra akten. Rosimunda framställer i en monolog skälen till sitt hat mot Alboin och svär att döda honom som ett offer åt sin fars vredgade skugga. Rå, men kraftig och fantasifull, är hennes beskrifning på den gräsliga dryckens verkan: — vijnet, Det krympte neer i botnet Och drogh sigh tätt tillhopa, Som ville det ey sielffver Och nödigt i migh ingåå. Vidh gomen lådde tungan, Migh darrad’ hals och strupa, Min mage kund’ ey heller Slijk vederstyggligh vätska Meer qvaar hoos sigh behålla, 3 gånger iagh thet intogh, 3 gånger iagh thet upgaff, Ty magen viste bättre Än iagh aff slijk ogärning. Diletta söker öfvertala Rosimunda att låta sin harm fara och föreställer henne vådan af hennes planer på konungens lif; men fåfängt. Då drottningen slutligen yppar, att hon utsett Dilettas egen fästman Helmiges till medhjelpare vid mordet, ber Diletta om nåd för honom, men drottningen befaller henne att till aftonen bege sig in i drottningens sofgemak, på det Rosimunda sjelf må kunna i Dilettas kammare emottaga Helmiges och med honom öfverlägga om mordet. Dilettas fruktan söker drottningen lugna. — Sc. 3. Helmiges spelar bakom gardinen och sjunger en jambisk ode, uttalande hans kärlek till Diletta. Sedan gifver han luft åt sin svärmiska längtan efter Diletta och säger sig mot hennes kärlek akta ringa gods, rikedom, höghet och andra lyckans håfvor; han har på nära håll sett de mägtiga, och han missunnar dem ej den börda de bära.
Maj:t i underdånighet hemställas må, att personalen, sedan Prohibitiv - Författningarne undergått förändring, mätte minskas till lika antal sorn innan Föreningen med Norrige. Likväl varder detta allt, med bifogande af åtskilligc Ledamöters af Stats-, Bevillnings (i * 9° Bci'illni}igs-Utskottets och Ekonomi-Utskottens särskilda meningar, Riksens Högloft. Ständers pröfning, vördsammeligen öfverlemnadt. Stockholm den ii Nov. 1823. Utdrag af Protocollet , hållet hos Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott den 15 Nov. 1823. S. D. Riksdags-Fullmägtigen Anders Nilsson från Carlstads Län yttrade: ”Sedan Riksens Höglofl. Ständers sammansatte Stats-, Bevillningsoch Ekonomi-Utskott, vid sitt sednäste sammanträde, fattat det Beslut, att GränseTull - Bevakningen emot Norrige, framgent måtte fortfara, anser jag mig härmed föranlåten, att emot berörde Beslut, anmäla min reservation. Utom hvad flere Motionärer i detta ämne yttrat, har äfven jag, jemte öfrige Riksdags - Fullmägtige från Wermeland, uti ett från Hederv. Bonde-Ståndet remitteradt Memorial, sökt framställa, dels de betydliga olägenheter/som uppkomma genomen hämmad communication och Handels-rörelse emellan de förenade Rikena, och hvaraf i synnerhet Gränse - Orternes Innevånare röna de mest skadliga verkningar, dels ock de märkbara förluster, som Stats-Verket tillskyndas, genom Gränse-Tullarnes och Tull-Betjeningens un - Betänkanden. 91 derhållande, utan att det ändamål, som man dermed velat befordra, någonsin står alt vinna. Till vidare utredande af dessa omständigheter, tror jag mig icke böra förbigå, luiru omöjligheten lagger binder i vägen för inrättande af så många Tullar och Bevakningsställen, som fordras emot Norriges vidlyftiga Gräns, för en tillbörlig uppsigt å förmodade Lurendrägerier.
Jag hemställer fördenskull lill R. o. Ad., om icke så framt den nylla, som med dessa resor afses, verkligen af Ståndet finnes förtjena någon upmärksamhet, det vore skäl, att desamma, hädanefter liksom hittills, af Statsverket bekostades, och får på grund häraf vördsamt anhålla om afslag å Utskis förevarande hemställan. Frih. Åkerhjelm, Carl: Jag anhåller att få nämna, det jag icke varit närvarande i Utsk., då denna fråga behandlades, och att jag, så framt jag det varit, skulle hafva sökt motsätta mig en så beskaffad utgång, som ifrågavar:de ärende nu erhållit. Jag anser nemi. obilligt att föreslå, det schäferi-egare skola bekosta så väl resesom traktamentsersättning för den person, som tillhandagå!- dem med uplvsningar, under det att de agronomer, som kringresa för att biträda jordbrukare, af reqvirenterna endast erhålla traktaments-ersättning, hvaremot Slaten betalar rese-kostnanaden. För min del anser jag billigheten fordra, att Hr Hoffman Bang åtminstone sättes i samma paritet som agronomer, och alt Staten således betalar kostnaderna för sjelfva resorna, men reqvirenterne endast dagtraktamentet, för den tid han uppehåller sig på de ställen, dit han reqvireras. Af sådan anledn. får jag anhålla att detta Utlåt, må till StatsUtsk. återremitteras. Jag anser denna åtgärd lämpligare, än alt, på sätt Hr von Troil yrkat, nu genast afslå detsamma. Hr Ribbing, Arvid: Då StatsUtsk:s egna ledamöter begärt dels afslag, dels återremiss af ifrågavar:de Betänk., synes det vara öfverflödigt för någon annan att i samma syftning yttra sig. Jag vill dock tillägga ett skål: då det nu mera, efter de beslut, som R.
Jag tror, att man ginge Nationens önskningar, i afseende på Representationens Den 3o April f. m. 33i förfarande, ocli sin egen ära och värdighet bäst till mötes genom ett sådant handlingssätt. Hr Dalman, Willi. Fredr.: Redan omedelbart efter det Hr Crusenstolpe fällt de uttryck, hvilka nu utgöra föremål för Frih. af Nordins åtal emot honom, förklara de jag, alt jag ej gillade desamma. Ilr Crusenstolpe har nu i ett anförande, som man säkerligen, från hvilken synpunkt man än må bedöma detsamma, ej lärer kunna neka vitsordet att vara alldeles mästerligt, förklarat, alt lian med sina ifrågavar. uttryck ej menat annat, än att Re geringen begagnat en tactik, som af bennes egna tidningar tillägges henne såsom en förtjenst, c!å den benämnes vara habil. Jag hemställer, huruvida Frih. af Nordin ej kunde vara tillfredsställd med denna förklaring. Jag har icke hört någon af ministörens nuvar. ledamöter, på hvilka uttrycket likväl tilläfventyrs åsyftar lika mycket, som på någon af de ur ministeren afgångna ledamöterna, yrka upprättelse af Ilr Crusenstolpe, och jag instämmer således desto hellre med den siste talaren i den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, måtte tillåta oss alt öfvergå till dagordningen, samt att frågan om tillsättningen af ett Utsk. öfver Hr Crusenstolpe måtte förfalla, då han sjelf förklarat sitt förhållande så, att jag tror begge parterna höra vara nöjda att på sådant sätt komma från saken. Jag bekänner, att jag bäfvade för denna discussion, emedan jag fruktade, att Hr Crusenstolpe skulle gå en annan bana till sitt mål, hvarigenom denna debatt kunnat blifva ganska stormig; men då Hr Crusenstolpe haft den skickligheten alt, med den honom tillkommande rättighet, förklara sitt uttryck i en bättre mening, så hemställer jag, att all talan emot honom måtte nedläggas, och jag förnyar således min anhållan om Hr Gr. o. Landtnäs propos. att vi må fä öfvergå till dagordningen Frih. Rantzou, Joli. Alb., instämde med Hr Dalman.
En hudbotten, och deras dräkt (som j u är siamesiska af börd och - är märklig ej väl bekant för oss) anses af en sann kines mindre för godt sätt att vara än för ett såsom höjden af smakfullhet på grund af behagligt ansikte. Men man kan enligt euatt den så väl — döljer kroppslinierna. Men ropeiska begrepp icke dölja att dessa kvini den åsikten torde de nog, kineserna nämnor te sig litet egendomliga med deras kortligen, få vara absolut utan medhållare. Man har beklagat, att japanesiskorna hafklippta, rätt uppstående hår, deras sidenhalfväl stor brådska med att adoptera byxor och silkesstrumpor och det öfver högra va västerns vanor och bruk ej minst i beklädaxeln kastade breda skärpet. Det ligger något emanciperadt öfver det hela. Ja, man nadsväg. Emellertid har under de senaste par åren en skulle nästan kunna säga något af bicyclist. märkbar reaktion inträdt i dessa förhållanVid den siamesiska, fashionabla badorten den. Detta bör snarare vara glädjande än » Ko-si-chang » kan man äfven få se många motsatsen, o m man besinnar, huru verkligt andra bisarra kostymer, mera utmärkande klädsam den nationella kostymen är för sig för få plagg, ja nästan otillräckligt med hvarje japanesiska, under det att europeiska dylika, än för vidare smakfullhet i anordninkvinnomoder passa henne rätt illa. gen. Två draperade korta schalar, se där Det finns ett japanesiskt ordspråk, som i allt! Håret kortklippt, uppstruket. öfversättning lyder: » Kärleken varar så Siamesiskorna ha beskrifvits såsom en länge som den röda kjorteln. » Detta försmåväxt, men välproportionerlig typ. I en klaras däraf att i den japanska kvinnodräkbeskrifning på ett siamesiskt bröllop har jag ten begagnas ett slags liten röd underkjorläst, att bruden påminde åtskilligt o m en tel, som kvinnorna ej vidare begagna, så » lefnadsglad, prunkande fjäril » (!). (I Eusnart som de gifta sig. Men vi hoppas, att ropa ä ' de ' j u herrarne, som kallas fjärilar?).
M. sjelf uppläsas, icke kunna eller böra vara contrasignerade, torde icke erfordra någon ytterligare utläggning. Hr Gr. skall dernäst hafva anmärkt, att K. M:s nåd. tal icke af något prot utdr. varit åtföljd t. Prot.utdr. åtfölja aldrig K. M:s nåd. tal till R. St. på rikssalen, och således är ej heller i detta afseende någon uraktlåtenhet begången. Riksd.Ordn. stadgar i 27 §, att K. Mls nåd. proposlr skola vara åtföljda af StatsRådets, och i vissa fall äfven af Högsta Domstolens yttranden. Prot. finnas der icke ens nämnda; men det lämpligaste, sättet att constatera hvad som varit Statsrådets yttranden är genom ett justeradt prot., och af sådan orsak åtföljas vanligen K. M:s nåd. proposlr af prot., ehuru, om något annat, lika lagligt sätt begagnades att meddela StatsRådets tankar, formen af prot:s biläggande ej vore nödvändig. Det är ganska lätt att veta orsaken, hvarföre Hr Gr. önskat, att ett prot. här varit följaktigt. Han ville nemi. derigenom bereda sig tillfälle att känna de rådgifvande åtgärder, som föregått K. M:s nåd. beslut. Dessa åtgärder, mina Hrr, blifva föremål för ett kommande Constit.Utskts pröfning, men kunna aldrig blifva föremål för R. o. Adis öfverläggning i nafvar, stund eller i frågans nuvar. stadium. Jag ber att i detta afseende få fästa uppmärksamheten på Riksd.- Ordnls 48 §• Bland de 4 föredragningsämnen, som der omtalas, finner sig icke K. M:s nåd. tal. Derom torde ej på detta rum kunna debatteras, fastän mycket väl i sinom tid bär kan komma att öfverläggas om de rådgifvande åtgärder, som föregått K. M:s nåd. beslut, uttryckt i Dess tal på liksdagen. Sedan jag nu yttrat mig om formen, tvekar jag verkligen, om jag bör vidröra, hvad Hr Gr. anfört om K. M:s på R. o. Adis bord hvilande nåd. contrapropos.
Det hela gjorde, som sagdt, ett afrundadt och konstnärligt intryck, hvartill icke minst bidrog att Wormsers spirituella musik fick ett vårdadt utförande under hr B. Halidéns ledning med hr J. Lang i den maktpåliggande pianostämman. Djurgårdsteaterns nya program gjorde i måndags obestridlig lycka och bör ha de bästa utsikter att en god tid bortåt fylla salongen. Det upptog först en fransk fars » Picardan är hemma » af Brisson, den kände författaren till » Duvals skilsmässa ». Äkta typisk för sin nationalitet — sprittande kvick och oförargligt godmodig i allt sitt okynne — väckte den, tack vare det hurtiga utförandet, stormande munterhet. Hr Eliason som styckets illa utsatta hjälte briljerade med en trygg komik, som verkade dråpligt i de befängda situationerna; frö- ken Magnusson som hans kavata äkta hälft, hrr Hagman och Ranft som hans ej allt för trogna vänner samt hrr Hansson och de Wahl som rivaler om unga Ceciles — fröken Lindelöfs — kärlek, samtliga skötte sina uppgifter förträffligt och i äkta farston. Följde så kvällens clou hr Eric Sandbergs sommarrevy » Spökerierna vid slottet ». Att ingå på någon närmare skildring af det lustiga skämtets innehåll kan ej här komma i fråga; det måste ses och höras, anlagdt som det är på allusioner för dagen både i kostymering och kupletter — en verkligt fyndig och delvis ganska bitande mönstring med det gångna årets remarkablare händelser, specielt nu sedda från Stockholms horisont. Nog af, de vackra dekorationerna, kostymerna och baletten, de växlande glada melodierna, de träffsäkra slängarne och oförfärade Göteborgsvitsarne — allt samverkade lyckligt till en afgjord succés. Författaren framkallades. En lärarinnas roman. En svensk kulturbild, tecknad på verklighetens grund för Idun af Algot Sandberg. (Forts.) I aturligtvis besöktes skolan oregelbundet, och därW för hade han ej kunnat drifva fram barnen så långt i deras ämnen, som den tämligen nykomne och mycket fordringsfulle kyrkoherden önskade.
Förty vi äre främlingar och utländningar för dig, såsom alle våre fäder; vårt lefvande på jordene är såsom en skugge, och dväljs intet. Herre vår Gud, all denna hopen, som vi tillskickat hafve till att bygga dino helgo Namne ett hus, är kommen ifrå dine hand; och ditt är det allt. Jag vet, min Gud, att du pröfvar hjertat, och enfaldighet är dig täck; derföre hafver jag allt detta utaf enfaldigo hjerta friviljeliga gifvit; och hafver nu sett med glädje ditt folk, som här för handene är, att det hafver friviljeliga gifvit dig. Herre, våra fäders Abrahams, Isaacs och Israels Gud, bevara evinnerliga sådana håg och sinne i dins folks hjerta, och skicka deras hjerta till dig. Och minom son Salomo gif ett rättsinnigt hjerta, att han håller din bud, vittnesbörd och rätter, att han det allt gör, och bygger denna boning, som jag skickat hafver. Och David sade till hela menighetena: Lofver Herran edar Gud. Och hela menigheten lofvade Herran deras fäders Gud, och bugade sig, och tillbådo Herran och Konungen. Och de offrade Herranom offer; och den andra morgonen offrade de Herranom bränneoffer, tusende stutar, tusende vädrar, tusende lamb, med deras drickoffer; och offrade all hopen i hela Israel; Och åto och drucko den samma dagen för Herranom med stora glädje, och gjorde annan gången Salomo, Davids son, till Konung, och smorde honom Herranom till en Första, och Zadok till Prest. Alltså satt Salomo på Herrans stol, en Konung i sins faders Davids stad, och vardt lyckosam, och all Israel var honom hörsam. Och alle öfverstar och väldige, desslikes all Konung Davids barn, gåfvo sig under Konung Salomo. Och Herren gjorde Salomo ju större och större för hela Israel, och gaf honom ett härligit rike, att ingen för honom sådant öfver Israel haft hade. Så var nu David, Isai son, Konung öfver hela Israel.
IJti 1823 års Banco-Reglementes 4:de Art. 3 Afd. 15 §. är stadgadt, att för det i BancoEäkenskaperne balanserade Låne-biträde af tillhopa 200,000 R:dr, som, enligt Beslut vid 1818 års Riksdag, Banken utgifvit till Hjelmare Canaloch SluSs-Verks ombyggnad, någon Ränta eller Capital-afbetalning icke tillfaller Banken, så länge Canaloch Sluss-Verks-byggnaden fortfar, men att efter byggnadens slut Ränta i enlighet med hvad vid nyssnämnde Riksdag stadgades bör af Bolaget erläggas; och skall Capitalafbetalningen bero Uppå vidare förordnande af Rikets Ständer. D 2 Banco - é Berättelse Banco-Fullmägtige, som ej haft någon speciel befattning med utgifvandet af de ytterligare Byggnads-biträden, till en sammanräknad summa af 490,000 R:dr, hvilka vid 18-t 3 ars Riksdag anslogos till utbetalning genom Riksgälds-Contoref; och i följd deraf icke heiki: kommit i tillfälle controllera, eller vinna kännedom örn, arbetets fortgång; inskränka sig alltså till ett blott antydande af Rikets Ständers förenämnde Beslut, hvaröfver Banco-Fullrnägtige till deras efterrättelse nu afvakta närmare bestämda föreskrifter. §• 5* Banco-Reglementet af ar 18‘4 3 innehåller uti 4 Art. 3 Afd. 16 §., att Söder-Telje CanalBolags skuld till Banken, för det vid 1815 års Riksdag beviljade Fåne-biträde, utgörande 100.000 R:dr, skall oförändrad, och från 1824 års början utan någon Räntas beräknande, i Bankens Bok balanceras ibland Fordrings - posterne, intilldess i framtiden bestämdt må blifva utredt, huruvida Söder-Telje Canal-Verk någonsin kan komma i den ställning, att genom större afkastning bereda möjligheten för godtgörande af denna Bankens fordran.
Hos Rikets sednast församlade Ständer förekom lill pröfning den utaf 1843 års Revisorer af Bankoverket gjorda framställning, alt all tillverkning och utgifning från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparskiljemynt måtte med sistförflutne Riksdag upphöra; men på skäl, som 23 finnas ulvecklade i Banko-Utskottets vid samma Riksdag under N:o 16 afgifne utlåtande, ansåg Utskottet sig icke kunna biträda berörde framställning!; ocb uti 136 §. af gällande Banko-Reglemente är den föreskrift af Rikets Ständer meddelad, att sedlar å 16, 12 ocb 8 sk. få tills vidare förfärdigas och utgifvas på samma säLl, sorn hitintills, likasom det i Banken varande förråd af färdiga sedlar å 14 och 10 sk. kopparmynt under tiden i allmänna rörelsen utlemnas. Revisorerne instämma uti den vid 1843 års revision uttryckta åsigt, att, då silfvermynt å så låga valörer som TV, l och i Riksdaler-stycken präglas och hållas allmänheten tillhanda, ifrågavarande slags sedlar icke torde kunna vara för de dagliga liqviderna inom den mindre rörelsen vidare behöflige, utan lämpligen höra afskaffas och ersättas af det mindre silfvermyntet, hvarigenom de betydliga kostnader, som nu äro förenade med tillverkningen af Bankens sedlar, skulle i väsendtlig mån förminskas; och Revisorerne, som anse sig böra fästa uppmärksamhet derå, att utgifningen af dessa sedlar motverkar spridandet af reelt mynt, hafva, enär det vid sistförflutne Riksdag mot småsedlarnes indragning hufvudsakligen åberopade hinder, eller att dertill erfordrades ett större belopp af metallisk valuta, än Banken, under då varande förhållanden, för detta ändamål, lämpligen kunde afse, numera efter den förstärkning
Jag har egentligen begärt ordet derföre, alt jag hört en värd talare till försvar för betänk anföra, att han hoppas, att den tid vore nara, då man skulle inse det oformliga och onyttiga i vårt nu bestående indelningsverk , så framt man önskade conscriptionens Utvidgning. Denna sats måste jag högeligen ogilla. Jag förmodar, alt Garl XI och Carl XII och likaså Carl XIRs fiender icke skulle anat, att inom Sverige någonsin den tanke skulle uppstå, att Svenska indelningsverket vore en olycka för Sverige. Hvad är det man egentligen anser vara villkoren för en annee, och en stam för den conscription, hvil - Den ao Juni f. ra. ken anses vara erforderlig för landets försvor? Jo, det ena är, att denna stam skall kunna äga den nationalitet, sorn man icke kunde linna hos de efter gamla tidens sysleme hoprafsade härar. Det andra villkoret är, att denna stam skal! vara förenad med den minsta möjliga kostnad för samhället. Dessa fördelar äro förenade hos vår indelta annee på e!t satt, sorn man i det öfriga Europa afundas och som alllid måst erkännas och beundras af de fiender, som i 20 år stridde mot Sveriges indelta soldater. Del finnes hvarken inom Europa eller Amerika någon annee, som kostar så litet, sorn den Svenska indelta soldaten; den kostar icke mern än hälften af hvad den eljest minst dyra annee, sorn lärer vara den Saxiska, kostar. Derjemte är det den förmånen med indelta armeen, att hela den betydliga kostnaden för underhållet af största delen af vår stam utgår in natura af landet. I ett laud, sådant som Sverige, med så ringa afsättningstillfällen, der ofta en enda liten stad är den enda afnämaren för en hel trakt af i5 tili 20 mils omkrets; der är det af vigt att emellan den, som skall uppbära statsutgiften, och den, sorn skall betala densamma, icke finnes någon mellanlänk, att den kan erläggas in natura och icke i contant. Det är mycket sorn utgår till den indelta soldatens underhåll, som man eljest icke skulle kunna använda till något. Äfven nationaliteten finnes hos den indelta soldaten.
Men då af Boksluts-Coiitorets vid i8?3 års slut upprättade Extract visat sig, att några bland nämnde Silfver-Sedlar, på en tid af ig å 20 år och derutöfver, icke blifvit till Ränte-liqvid och Omsättning hos Banken anmälde, samt möjligtvis komrrte att ännu länge förblifva opresenterade, så, och enär Banken egenteligen ej kunde anses förbunden att, efter förloppet af deri i hvarje sedel bestämdt utsatte Termin , fortfara med Räntas betalning å så beskaffade skuldförbindelser, ehuruväl Allmänheten, under den förflutne tiden, fått, genom tillåtelsen att på förenämnde sätt efter förfallotiden verkställa omsättningarne, en sådan oafbrutet löpande Ränta sig till godo, så ansåge Commissariatet sig böra anmäla detta ämne till' Fullmägtrges närmare bepröfvande, med hemställan, huruvida icke Banken antingen borde, efter ordalydelsen, betala Ränta endast för den tid sorn i hvarje sedel finnes bestämd, i hvilket fall dock nödigt blefve, att serskild underrättelse och erindran derom i Allmänna Tidningarne meddelades, eller ock fprmulairen för 4 procents Silfver-Sedlarne, i fall desse, mot insatt Silfver utgifne Obligationer, å hvilka Allmänheten, i följd af de sedermera inträffade förhållanden, ansett sig lidande, borde i likhet med TåneBankens äldre upplårite Capitaler, få löpa med beständig Ränta, ändras från bestämd till obestämd tid, med sex veckors uppsägning. Banco - af Banco-Fullmägtige. 51 Banco-Fullmägtige ansågo tillåtelsen för de ifrågavarande Silfver-Sedlarnes omsättning på förut brukeligt sätt böra fortfara intilldess Fullmägtige vid blifvande Riksdag lomme i tillfälle att framställa frågan härom till Rikets Ständers Banco-Utskotts ompröfning och decision ; hvilken åsigt också af Rikets Ständers Revisorer år 1825 gillades.
Lindesberg, angående ersättning lill Rector vid Stads-skolan derstädes för mistade löneförmåner. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 73. VI. A. 325. — jernväg derifrån till Köping-Hults-banan. II. 171. III. R. 22. Se vidare Jernväg. Lindström, J. E., angående pension för. Se Pension. Lindström, M. V., Handlande. Se Eftergift. Linköping, om Stång-åns tätning för befordran af lättare segelfart till. Se Slång-ån. ( 123 ) Linköping, angående återstoden af det beviljade anslaget till hamnbyggnaden vid. Se Slats-Utskoltets Utlåtande N:o 158. Linköpings Domkyrka, angående forisatt understöd till fullbordande af reparationerna å. X. B. 14, 244, 384. A. 385. XI. E. 122. U. 285, 309. — Hemliga Utskottet. I. 232. V. 328. — Elektorers, till val af Suppleanter i Constifulions-Utskollet. I. 39. V. 498. VII. 84. VIII. 297. X. 124. XI. 150, 190. •— Banko-Utskottet. I. 40, 202. — Lag-Utskottet. I. 40. VIII. 489. — Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. I. 40. Litteratur, äldre, om anslag lill inköp deraf vid Kongl. Bibliotlie ket i Stockholm och Universitels-Bibliolheken. Se Stats-Utskottels Utlåtande N:o 160. Ljuspenningar, åt e. o. tjenstemän och vaktbetjent, angående fördelning af den dertill anslagna summa. IV. II. 168. A. 36 9 ( 124 ) London, om uphörande af läste-afgift till Svenska Kyrkan derstädes. VII. B. 5) 3. VIII. A. 37. X. U. 14. A. 243.