Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström behagat kalla jfru» gavar. memorial, så väl ansvara som Coust.Utsk. kan det inför både samtid och efterverld för det förslag, som nu är linder R. o. Ad:s pröfning. lag hemställer till Frill. Cederström sjelf, om lian troisig på fullt allvar vinna R. o. Adis biträde och understöd för den opinion, att Coust.Utsk. i fråga örn den unjonella lagstiftningen skulle helt och hållet handlat under förbiseende af Norriges rättighet att deltaga i besluten. Const.Ulsk. har icke kunnat utfinna någon annan utväg än den här föreslagna, nemi. att fästa K. M:s nåd. uppmärksamhet på de brister, smn förefinnas i Rilisacten, med anhållan om desammas afhjelpande, hvilket omöjligen kan ske med hopp om framgång utan den beredning inom båda Rikena, som af Konungen allena i ett unionelt förhållande kan åstadkommas. Jag kan således icke finna, att Frill. Cederström med stöd af någon lag kan påstå, att Utsk. icke haft rättighet eller fog att göra denna framställning. Jag får bekänna, alt jag af en så väldig grundlags - 93 Den 3 December e. m. tolkare sorn Frih. Cederström icke väntat mig en sådan anmärkn. mot Coust.Utskottet. I öfrigt får jag tillägga, att, om R. o. Ad. anser återrerniss nödig, jag hvarken kan eller hör motsätta mig densamma. Jag kan blott svara för min egen röst i detta hänseende, och den kommer ingalunda att lida någon inverkan af Frih. Cederström* yttrande om Consia Utsk:s pligter i detta afseende. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke hört någon ledamot, icke ens Frih. Cederström, bestrida behöfligheten af bestämdare Stadganden, än de nu befintliga. Meningarne dela sig blott i fråga om sättet att gå till väga, för att få den förändring, som blifvit ifrågaställd, Const.Utsk. har fö-, reslagit, att Sveriges Rikes Ständer skulle vända sig till K. M. med und. anhållan om propos. i ämnet. Delta bestrides af Frih.
Och då dessa fördelar, i förening med de ofvan anförda skälen mot den al Utskottet föreslagna banan från Sala till Örebro, måste gifva företrädet åt banan genom slättlandet, är det alltså farhågan för KöpingHult-bolaget, som egentligen synes vara det afgörande skälet för åsigten om den södra Mälare-banans lämplighet framför den norra. Det torde således vara nödvändigt alt närmare, än som hittills skett, laga i öfvervägande, om staten, derföre alt Köping-Hult-vägen lill en del finnes, bör gifva en annan riktning åt sin bana, än denna eljest skulle erhålla. Innan man besvarar denna fråga bör man dock först noga skilja den från en annan, som ligger den så nära, att den ofta med den förra förblandas, ehuru den är nästan motsatt, nemligen den, om slaten bör välja den norra vägen just derföre, alt Köping-Hultvägen redan finnes. De äro icke få de omständigheter, som kunna föra till eli jakande af denna sistnämnda fråga, men det kan vara nog alt erinra derom, att den allmänna uppfattningen å den tid åtminstone, då garantien för Köping-Hultvägen förnyades, afsåg alt förbindelsen mellan Stockholm och Götheborg skulle lillvägabringas medelst denna banslräckning; att Kongl. Majit i Dess Nådiga proposition vid sista riksdagen uttryckligen föreslog, att Köping-Hult-banan skulle fort - Bil. lill Ståls-Utskottets Utlåtande JYS 62. 65 sättas både norrut till Stockholm och söderut till Götheborg; alt Rikets Ständer äfven vid sista riksdagen val beslöto att slambanorne skulle anläggas på statens bekostnad, dock med tillägg af ordet »hädanefter», som omöjligen kunde hafva annan betydelse, än att Köping-Hult-banan kunde, i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, komma att utgöra en del af stambanorne; att genom en sådan tillämpning af detta förbehåll, förbindelsen mellan Stockholm och Götheborg skulle kunna lillvägabringas inom vida kortare tid och med vida mindre skuldsättning för statsverket; och att stambanan derigenom i allmänhet erhölle en riktning, sorn sannolikt erbjöd en större ort-trafik.
Af Jöns Randbäck frän Göteborgs och Bolms län, om statsbidrag ä 200,000 R.dr, deraf ena hälften såsom anslag och andra hälften såsom län, för anläggande a/ en brobyggnad Öfoer Göta eif. En blick på kartan öfver Bobus län visar alt Göta eif, sorn skiljer nämnda län från ‘.Vestergötland, vid Kongelf delar sig i tvänne armar, hvilka bilda och omsluta ön Hisingen. För befolkningen på ömse sidor om Göta eif, särdeles för Hisingens innevånare, som sakna någon säker och beqväm kommunikationsanstalt för öfverfarlen å nämnda eif, hvarigenom de vid hvilket tillfälle som helst kunna sätta sig i nödig beröring med sina grannar, synnerligast med Göteborgs stad; är läget invid ett annars så mycket trafikeradt vattendrag ganska hinderiigt och besvärligt samt blir, i följd af den alltjemt stigande rörelsen, med hvarje dag besvärligare. Man har visserligen sökt afhjelpa denna saknad af en trygg och fördelaktig kommuni kationsanstalt, som man förr egt, dermed att man upprättat flera stycken färjplatser, hvilka dock, i anseende tili den ofta svåra passagen jemte flera menliga omsiändigbeter, endast kunna betraktas såsom palliativer intill dess något bättre kan erhållas. Länge har man derföre ansell behöfligt att en solid och ändamålsenlig bro från Hisingslandet lill någon punkt å motsatta stranden i närheten af Göteborg borde blifva slagen öfver Göta eif. Omkostnaderna för en sådan bro skulle dock blifva så stora, att ortens innevånare på intet vis kunde dertill anskaffa nödiga medel. Af denna anledning och då ett föreningsband emelian Göta elfs stränder är för land och folk af största vigt, vågar jag hoppas alt, med detsamma frågan härom blir utredd, skola Rikets nu församlade Ständer icke draga i betänkande att till ett så godt och vigtigt ändamål anslå nödiga medel. Utan att nu kunna framlägga något delaljeradt förslag rörande brons anläggning, kostnaderna derför m. m., får jag dock tillsvidare och intill dess delta biir färdigt här hafva äran framlägga några data för att visa frågans vigt från dess statistiska och merkantila sida, å hvilka data jag hoppas behörigt afseende skall fästas.
Af de vid 1860 års slut återstående 2:ne lånen till städer p orationer. och korporationer, är det till Kalmar Konsistorium under år 1861 slutliqvideradt samt lånet till Kalmar domkyrka, genom derå verkställd afbetalning, minskadt till 271 R:dr 94 öre. § 42. afTondfnfl Enligt 43 § i revisions-berättelsen för 1861, utgjorde belåning af fastighets-lånefonden på det hela, den 14:de Septemfast egendom. per samma ar? R:dl' 8,417,500: — hvai-af för belåning af egendom på landet 7,312,500: — och för belåning af egendom i städerna 1,105,000: - S:gr R:dr 8,417,500:- Under den sedermera förflutna tiden, till och med den 13 nästlidne September, har fonden på det hela förminskats, dels, på grund af föreskriften i Reglementets 143 §, med 178,700: — och dels, i anledning af den genom Reglementets 173 § Fullmäktige lemnade rättighet att, om och när någon del af, jemte andra, ifrågavarande fond befinnes obegagnad, öfverflytta de icke använda medlen till Reservfonden, med ett belopp af 100,000: — 278,700: — till . R:dr 8.138,800: - deraf för belåning af fast egendom: å landet 7,077,100: - och i städerna 1,061,700: — S:gr R:dr 8,138,800:- § 43. miamng mot Möt pant af jast egendom och återbetalning i sedlar voro vid inteckning ^ 0 , v' fast egendom 1861 års början utestående R:dr 8,443,435: - och återbetal - ning i sedlar, JVansport 8,443,435: — 47 Transport 8,443,435:
Således kommer han alt få vidkännas en betydligt högre kostnad för kyrkobyggnaden, än om han sjelf hade innehaft bostället när byggnaden företogs och då, med begagnande af sin rösträtt eller sitt möjliga inflytande, tilläfventyrs kunnat bidraga dertill att byggnadskostnaden blifvit betydligt mindre. Exempel saknas för öfrigt icke alt kyrkobyggnader, utan trängande skäl, påyrkas, endast för att sammanslå hvarandra närbelägna kyrkor och derigenom på samma gång minska deras antal och vederbörande paslorers ofta, jag medgifver det, tryckande besvär med dubbla Gudstjeuster. Skulle nu kostnaden för dylika byggnadsföretag fördelas på en längre följd af år, finge boställsinnehafvare!! vida mindre olägenhet af deltagandet i en sådan kostnad än församlingens öfrige medlemmar, och i följd deraf pastor, såsom varande boställshavare, i samma mån mindre anledning att upskjuta tillstrykande af kyrkobyggnad intilldess sådane tillgångar hunnit samlas, att den ej blefve alltför betungande. Om man vill bereda boställsinnehafvaren någon lindring i de kontanta afgifterna, tror jag det rättaste och i allmänhet förmånligaste sättet vore att verkställa allmänna arbeten och byggnaden med amorteringslån, hvilka utan svårighet kunna erhållas, då det finnes kassor, som på billiga vilkor lemna menigheter sådane lån. Hr von Hartmansdorff: Det är sanni att behofvet af kyrkobyggnad är en tillfällig händelse, som icke kan på förhand beräknas. Följden deraf blifver naturligtvis att kostnaden kommer att drabba dem, som för tillfället äro hemmansägare i socknen, derest icke penningar kunna anskaffas med den omtänksamhet, Frih. Alströmer omnämnt, nemi. genom amorteringslåns uptagande, hvarigenom kostnaden på en längre tid fördelas. I intet hänseende kunna boställsinnehafvare blifva rådande inom en Socken, emedan förhållandet i allmänhet är och måste vara, att deras röster äro vida underlägsne de öfriges, efter hvilkas beslut de alltså måste rätta sig. Naturligtvis kunna de likväl anföra goda skäl för att få saken på lämpligast sätt upgjord. Då det är troligt att de flesta vilja blifva så litet betungade som möjligt, är det ock sannolikt att de antaga ett lindrigare sätt i stället för ett svårare.
Pä grund af hvad jag sålunda i ena och andra afseendet haft äran framställa, utbeder jag mig Rikets Ständers gunstbenägna och välvilliga uppmärksamhet för följande motion, att till Kongl. Maj:ts disposition må anvisas: dels 5,000 R:dr till uppköp af fyra stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel af arbetshästar, böra stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands iän, för att till stobetäckning användas; dels ock 5,000 R:dr till uppköp af tackor och baggar af en för Jemtland passande race, att till fårafvelns förbättring likaledes uppsättas ä passande ställen i samma län; allt på sätt samt under de vilkor och kontroller, som Kongl. Maj:t. för de afsedda ändamålens vinnande kan finna för godt att i nåder bestämma. Om remiss till Stats-Utskottet af denna motion får jag anhålla. Stockholm den 14 November 1865. Jak. Ali. Englund. Motioner i Preste-Ståndet 4865. Af Biskop Sandberg: Om ökadt andag till [olkskolelärare-seminarierna. Till seminarierna för folkskollärares och lärarinnors bildande anslogo Rikets sednast församlade Ständer 65,000 R:dr R:mt. Dessa medel voro beräknade att användas till sex dylika anstalter, nemligen fem för manliga och ett för qvinliga lärjungar. Då antalet manliga lärjungar vid seminarierna, den tid beslutet fattades, utgjorde emellan 300 och 400, och 100 lärjungar beräknades kunna vid hvarje seminarium med framgång undervisas, ansågos fem seminarier för sådana lärjungar kunna motsvara behofvet, äfven om lärjungarnes antal, i anseende till lärokursens ökade längd, koinme att stiga till 500; och då de qvinliga lärjungarnes antal i hela riket ej uppgick till mer än omkring 60, syntes ett seminarium för dessa tillsvidare göra tillfyllest. Förhållandena hafva emellertid hastigt förändrat sig.
Men det är en enda sak sorn jag tror, att man borde tillägga, nemligen, att äfven den borde anses för lösdrifvare, som icke vore på något bestämdt ställe mantalsskrifven. Derföre skulle jag tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln stannade i följande beslut: att såsom lösdrifvare skola, utom dej som i 1 di*, af 181 g års Förordning uppgifvas j äfven de anses, hvilka ingenstädes äro mantalsskrifne; och jag hemställer, om icke Ståndet skulle finna för godt att äfven antaga, att hvarje lösdrifvare, af föröfrigt klanderfri frejdj skalig om han finnes till krigstjenst duglig^ dertill vara förfallen. Den 20 Januari i f. in. Herr von Hartmansdorff’ Angust: 1 det föreslagne stadgandet, har man åberopat iSo5 års Legostadga. Som hon i allmänhet var strängare än Författningar i ämnet, hvilka senare utkommit, förutsätter jag, såsom ett vilkor, att man skall vara mantalsskrifven. Den siste talarens tillägg synes mig derföre öfverflödigt. Tiden är dessutom så öfverseende med lättja och liderlighet, att man, då fråga är alt förekomma det oskick och de olägenheter man på landet har af lösdrifvare, ej behöfver, till deras förmon, göra några undantag. — Jag tillstyrker fördenskull, att denna punkt må bifallas, sådan den af Utskotten blifvit föreslagen. Herr Cederschjöld: Man har länge ansett för en ära för Sverige, alt ända ifrån äldsta tider icke hafva haft några slafvar eller lifegne. Jag anser, att man borde bevara denna ära än ytterligare, derigenom att man bibehåller de tjenande och obesuttne vid den förmånen att icke kunna straffas eller beröfvas friheten, utan efter begånget brott. Då desse obesuttne ej hafva någon talare i representationen, anser jag de besuttne Representanterne böra vara så mycket varsammare, och misstro sig sjelfve så mycket mera, som det är deras intresse att göra stränga lagar för de andra.
Majit, som, vid pröfningen af detta vigtiga ämne, tagit uti öfvervägande så väl allt hvad nu anlördt blifvit, som ock hvad handlingarne i öfrigt innehålla, äfvensom hvad vid de särskilda magtpåliggande frågornas närmare skärskådande förekommit, liar ansett Sig böra fästa allt det afseende på de i Länen sammanträdde Deputerades uttryckta meningar, som med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers år 1831 i hufvudsaken fattade beslut öfverensstämmer och med rikets allmänna gagn och bästa är förenligt. I följe häraf har Kongl. Majit låtit uti det förslag, som nu till Rikets Ständer öfverlemnas, införa åtskilliga betydliga förändringar af de Länen förut meddelade, förslagsvis uppgjorda beräkningar af de räntor, hvilka för framtiden afsågos att såsom hufvudpersedlar kunna komma i fråga att qvarblifva. Men i afseende på dagsverksräntan, hvilken Deputerade i de flesta länen önskat utbyta, finner Kongl. Majit, på de af Kammar-kollegium i dess underdåniga utlåtande anförda skäl, och då markegången å denna till betydliga belopp utgående ränta har visat sig mindre föränderlig, än den på de öfriga hufvudpersedlarne, och således dess utbyte mot persedelränta skulle medföra en större ojemnhet uti de skattdragandes utskylder, än sorn kan ega rum om dagsverksräntan förenklad bibehålies till båd* 4 Kongl. Maj-.ls Säd. Proposition JV.e 8. de skattdragandes enskilda och statsverkets allmänna fördel, Sig ega full anledning, att vidblifva grundsatsen för de Länen i detta hänseende meddelade förslag, helst något utgörande in natura af denna ränta ej mera ifrågakommer. Kongl.
JOUKAVAINEN, förvånad. Sällsamme syn! RIDDAR CARL, hvars blixtrande stridslust öfvergått till förtjusning. Afundas mig den. SJETTE SCENEN. DE FÖRRE. BIRGER, i spetsen för Svenska Soldater, hvilka störta fram från ena sidan af Teatern. De sammansvurne Finnarna, äfvensom, de fångne och nyss åter beväpnade, intaga den andra, och synas vilja försvara sig. BIRGER. Skyndom oss, Höfdingens lif att försvara. RIDDAR CARL, midt emellan Svenska och Finska troppen, omgifven af förutnämda groupp, till de anryckande Svenskarna. Halt, hjertan omge mig, jag sväfvar ej i fara. WÄINÄMÖINEN, till Riddar Carl. Försöket mot ditt lif jag icke gilla kan, Men då det nu är gjort, mig tillhör, Riddersman, Att dela mina vänners öden, Och bana dem och mig en frejdad väg till döden. (Tar ett svärd och ställer sig i spetsen för Finska kämparna. Emoina, som hittills varit ibland dem som omgifvit Riddaren, staplar, under synbar förtviflan, till sin far.) JOUKAVAINEN, till Riddaren. Ställ dig framför din tropp; jag ställer mig för min. (Skakar sitt svärd.) Emoina älskar du, försök om hon blir din. RIDDAR CARL, till Väinämöinen. Befall att dina vapen hvila Tilldess jag blifvit hörd. WÄINÄMÖINEN. Välan. JOUKAVAINEN, otåligt. Låt tungan ila. RIDDAR CARL, till dem som omgifva honom. Min tjusning tackar Er. O! må jag blifva värd En dag de trohetsprof, jag nu hos Eder funnit. Gån. (De skingra sig. Riddaren till Finnarna.) Striden önskar jag, men, Finnar, ej med svärd, Ty nog af blod har redan runnit. Nej, strid med tankans fria magt Jag haft till ändamål allena, Då här jag låtit Er förena Förutan något tvång.
Kapten-löjtnanten Florin, för det han ordnat och ledt åtskilliga arbeten af Blekinge läns behöfvande invånare, — 100: För tryckning af 500 ex. utaf reglemente för exercis med kanonbåtar - 461: 24. Till Löjtnanten vid Marin-regementet 11. Améen, gratifikation för den tid han, såsom ensam ol ficer, tjenstgjort å Kungsholms fästning, -— 100: För experimenter vid föreläsningar i ångmachin läran 100: - „ verkställda försök med undervattens-minor 233: 34. 4. „ Amerikanska fregatten S:t Laurence’s bogsering i Stockholms skärgård 700: Summa 6,967: 22. 7. 5,601: 16. 10. u 6:lc hufvudtUcin, anslag 6,000 R:dr. Arfvode till Polisens ombud vid Pantläne-kontoret i Stockholm 300: 300; Ersättning till tjenstemän i Civil-departementets Expedition, för förlorade licent-medel, 300: 300: Dito till Expeditionssekreteraren Ulfsparre, för minskade inkomster, 600: Arfvode åt 2:ne Vaktmästare i Civil-departementets Expedition 183: 16. — 183: 16. — Dito åt Vaktmästaren .1. Eriksson, för tjenstgöring vid Landskansliet i Östersund, 66: 32. Dito för utarbetande af förslag till förändrade stadgandet) om bränvinsbränningen 276: 32. Gratifikationer ät åtskilliga personer 1,090: 1,500: Belöningar för räddande af personer stadda i sjönöd 200: 514: 28. — Till undersökningar rörande vägars och kommunikationers förbättrande 2,699: 15. 9.
Herr vort HarlmanS'ln-ff'. Sedan Riddérskapet och Adelö nu bifallit Betänkandet med den för* ändring jag föreslagit, underställer jag Ridder skåpet och Adeln , om icke väta Medktän* der boide inbjudas ätt sig titi detta beslut Toiena. Och blef detina Herr Von Hartmansdorff* hemställan , uppå gjorde proposition, af Rid* derskapét och Adeln bifallen» Vid förnyad föredragning af StatsTJtskotJets den i2 dennes under N September eni. 2^7 jbbrdet lagde tvänne Memorial angående Riks* Ståndens serskilte Beslut: j:ö I frågan om lönetillökning för Secreterarén och Cantslisten vid Ofverlntendents Embetet; 2:0 I frågan om understöd af Staten till någre inqvarterings-skyldige Städer; Fann Riddqrskapet och Adeln för godt y att, under godkännande af de i samma Memorial föreslagne Voterings-propositioner, öfver» lemna dessa frågor till det Förstärkta Stats» Utskottets afgörande. Herr Grefven och Landi Marskalken t ill Iean» hägaf, att tid efter annan 10 Ordinarie laeda* möter uti Förstärkta StatsUtskottet afgått > nemligen: N:o 54 GreFve Spens, Carl Gustaf. N:o 116 Grefve Anckarsvärd; fuIJmägtig Herr Anckarsvärd, Angust. N:o 142 Friherre leijonhjelm; fullmäg. Friherre Ridderstolpe, Gustaf. p» ^ 258 Den 19 September e. ni. N:o 313 Friherre von Platen* Fullia* Friherre Rålamb, Claes. N.o 338 Friherre Tersmeden; Fullmäg. Herr Tersmeden , I’ehr Reinhold. N:o 775 Herr Mannerfelt; Fullm. Herr yon Hohenhausen, Carli N;o 1033 Herr Hammarhjelm, Carl Fredri? H:o 1109 Herr Ehrenborg, Casper, jSbo 170?
Sparre varit, utan att man snarare borde genom de medel, som kunna stå till buds, söka afhjelpa de brister, som f. n. vidlåda det juridiska Den 15 Juli f. m. 319 studiet vid våra Universiteter, då, enligt min fasta öfvertygelse, den juridiska bildningen skall resa sig utur sitt, enligt Hr Grins förmenande, så djupa förfall och höja sig till en ståndpunkt jemförlig med den, som denna bildning intager i andra länder. Det må vara en sanning, att den juridiska bildningen här i landet sjunker och att den medicinska deremot stiger, men hvarest bör orsaken dertill sökas? Jo deruti, att det medicinska studiet är mycket ' mera gynnadt och understödt än det juridiska, äfvensom i den omständighet, att för idkarne af det förra är vetenskapens praktiska tillämpning vida mera meritgifvande än för juristerna, hvaraf naturligtvis följden blifver, att ett större antal personer, och deribland måhända de, som ega de bästa förståndsgåfvorne, egna sig åt medicinens studium och endast ett mindre antal åt juridikens. Jag för min del yrkar bifall till denna del af Betänk. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Lika med den siste värde talaren godkänner jag Utskis Betänk. Gr. Sparre har visserligen updragit en mörk målning öfver den juridiska bildningens ståndpunkt i Sverige, ja Hr Grin tyckes t. o. m. vilja förneka, att Upsala f. n. eger någon enda utmärkelse i denna väg, jag tröstar mig dock dermed att Hr Grins åsigt icke delas af R. St:r, de der helt nyligen utsett en af Upsala Juridiska Fakultets medlemmar, Professor Bergfalk, till deras Justitie Ombudsman. Gr. Sparre har vidare framhållit, hurusom man i Upsala sett sig nödsakad att taga en helt ung man till Juridisk Professor, då ingen annan medsökande anmält sig; månne ej denna brist snarare härleder sig från Professorsbeställningens ringa aflöning än från den omständighet, att universitetet ligger i Upsala. Jag vågar tro, att om än universitet aldrig så myckethitflyttas och lönerna förblifva oförändrade, komme dock samma sak att fortfarande inträffa.
St. inhemtat: att, vid senaste Riksdag, kostnaden för fullbordandet af GarnizonsSjukhusbyggnaden efter den fastställda planen uppgifvits till i5o,ooo R:dr Banco, samt att härtill åtgått för åren 1823 till och med 1828 134.980: 44* I1* oheräknadt behållningarne från år 1822 i4>55r: 38. 2. eller B:co R:dr 149.53a: 35. i.j att, då härifrån afdrages hvad som för försålda materialier och instrumentalier influtit 4,07b: 38. 4- och materialbehållningen till år 1829 2,807: 4°. 6. 6,383: 3o. 10. det sedan senaste Riksdag verkställda byggnadsarbetet medtagit en Summa af 143,149: 4• 3.; att, om härtill’lägges, dels hvad Sjukhusbyggnaden vid förra Riksdagen befanns dittills hafva kostat 112,068: 4^. 4* samt dels af E. K. M. i Dess Nådiga Proposition om nämn - Fxp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. A7: o 175» 419 de, för byggnadens fullbordande ännu erforderliga Summa \ . 120,000: — —• ett kostnadsbelopp alltså uppkommer af 375,218: 2. 7. i stället för i5o,ooo å 160,000 Rd., för hvilken Summa Byggnaden, enligt samma Architects yttrande, som år 1816 upprättat den under dess ledning sedermera äfven följda planen, skulle kunna uppföras. Uti den omständigheten, att R. St. vid 182 3 års Riksdag yttrade underdåniga önskan om inskränkning i byggnadsplanen icke blifvit bifallen, äfvensom att Comitei-ade låtit verkställa arbetena genom underhand afslutade öfverenskommelser, någon gång utan Auction, och, när sådan blifvit hållen, hvarvid anbud icke blifvit gjorde, utan att försöka den andra Auetionen, hafva R.
Vid besvarandet af denna motion, har Utsk. först ansett sig böra fästa upmärksamheten derå, att H. R. o. Ad., genom beslut d. 26 sisth Maj, (d. v. s. sedan den ifrågavar. Föreningen blifvit bildad, ) meddelat Riddarh.-Direkt, den Instruktion, ”att hvarken Riddarhussalen eller något annat rum på Riddarhuset må i allmänhet ”uplålas till sammanträde åt något Sällskap eller Komité; dock alt ”Direkt, eger att för något serskildt tillfälle derifrån göra undantag;” och då Utsk., för sin del, icke finnér skäl vara för handen, att nämnde R. o. Ad:s beslut uprifves, eller att någon generell tillåtelse i detta fall lemnäs för hvarken den ena eller andra Föreningen, helst det ju alltid äfven för den nu ifrågavar. Föreningens Styrelse är öppet, att hos Riddarh.-Direkt, för hvarje tillfälle, anmäla sig om tillåtelse att begagna den ifrågaställa lokalen samt vilkoren derför, ser Utsk. sig föranlåtet att till Hr Gr. Liljencrantz’s motion afstyrka II. R. o. Ad:s bifall. Stockholm d. 7 Juli 1851. På Riddarhus Utskottets vägnar. Ludvig von Stedingk. W. F. Dalman. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 3 prot.-utdr. för d. 17 dennes. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s d. 15 och 17 dennes på bordet lagda mern. N:o 10, nied betänk, i anledn. af anmärkmne vid mern. N:o 7, innehållande förslag till åtskilliga ändringar i grundlagarne. Härvid framställdes ingen anmärkn. utan fann Ii. o. Ad. för godt att lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag antaga de uti mern. N:o 7 framsläldta förslag, med de förändringar deri, som uti förevar, mern.