Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu 1793 erinrar Magdalena Rudenschöld Sophia Albertina om den franska konstnärinnans utsökta spel, och så snart någon annan fransk aktris försöker sig i Stockholm, återfinner man i samtidens bref som en återkommande refräng saknaden efter m:me Hus’ på en gång så känslofulla, stilsäkra och öfverlägsna konst. För den moderna forskaren i vår teaterhistoria verkar hon som en sydländsk kulturplanta, som icke förmådde aklimatisera sig i ett kargare luftstreck, en företeelse, fransk till utseende och fransk till lynne, med något af de på en gång lidelsefulla, retliga och nyckfulla egenskaper, som af hennes stora parisiska kamrat, m:me Clairon, gjorde en sådan egendomlig, på en gång fängslande och gäckande konstnärinna. En gustaviansk ädlings ungdomshistoria. »På en angenäm ort eller en liten höjd, 4–5 kvart från Lidköping ligger Stohla sätesgård, omgifven af ängar och åkerfält, hvaromkring stodo små kullar och lundar så af aspar som ekar, dels vilda, dels planterade. Alla ägorna stängdes inom en Canal eller graf, hvilken med bägge ändar hade ett utlopp i Venern, som stötte till på vänstra sidan.» Så skildrar Linné i sin Västgöta resa det minnesrika ställe, som var den Ekebladska familjeegendomen alltsedan Gustaf Vasas fogat i Västergötland Anders Hansson förvärfvade det genom gifte med en dotter till riksrådet Nils Claësson till Stohla och började föra ett ekeblad i sitt sigill. Traditionen ville, att släkten tagit namnet af en jättestor ek, som stod nära Stohla slottsbyggnad. Den fanns ännu kvar, när Linné besökte orten, nästan fallfärdig men dock ännu med två gröna grenar, de båda bröderna, som alltjämt uppehöllo släktnamnet, besannande den vers, den gamla justitiekanslern Feman ristat på piedestalen, som stöttade stammen: När jag för hundrad tio år så gammal var och svager, att jag tycks fådt mitt banesår, och sedt min sista dager, då stödde mig en hielpsam man, din Faders Fader, Fader, på Stohla sjelfver bodde han, bar namn af Ekeblader. Nu kommer Sonens Sone-Son
Med föranledande af Utskottets, vid sednaste Riksdag, uti Memorial N:ris 73 och 82 gjorda framställningar om behofvet af Diskont-verkens reorganisation, på det att en ändamålsenlig fördelning af så väl göromål, som löne-inkomster, mätte åstadkommas, beslöto Rikets Ständer att åt Raiiko-Fullmäktige uppdraga att låta utarbeta och för BankoUlskottet vid innevarande Riksdag framlägga förslag, dels till reorganisation af BankoDiskont-verket i Slockholm, dervid borde iakttagas att närvarande aflöningsoch arfvodes-stat ej varder öfverskriden; dels lill fullständig aflöningsoch arfvodes-stat för lånekontoret i Götheborg, vid uppgörande hvaraf skulle tillses, alt, så vida icke, genom förenkling af göromålen, någon besparing uti de från låne-kontoret utgående löner och arfvoden kunde beredas, summan deraf åtminstone ej måtte öfverskridas med mera än som motsvarade de för en kassörs anställande derstädes anslagna 833 R:dr 16 sk. banko årligen, äfvensom att i allönings-staten koinme att intagas sådana till tjenstemännen nu utgående arfvoden, hvilka kunde anses för framtiden erforderliga, så att några ytterligare arfvoden för särskilda tjenstebestyr icke vidare ifrågakomme; dels ock till förändrad reglering af tjenstemanna-personalen och dess lönevilkor vid låne-kontoret i Malmö, under iakttagande dervid, att, sä vidt sig göra läte, nuvarande aflöningsoch arfvodesstat på det hela icke blefve öfverskriden. I följd af detta uppdrag, hafva Fullmäktige till Utskottet öfverlemnat så väl Direktionens öfver Diskont-verket i Stockholm infordrade yttrande och förslag i fråga om detta verks reorganisation, samt ett af Banko-Sekreteraren, enligt Fullmäktiges förordnanr de, uppgjordl förslag till reglering af tjenstemanna-personalen och dess lönevilkor vid låne-kontoren i Götheborg och Malmö, tillika med deröfver af låne-kontorens direktioner afgifna utlåtanden, som ock Fullmäktiges rörande detta ärende till Utskottet ställda anförande.
Med fortsatt tillämpning af dessa grunder och i betraktande af det gagn, som genom vattendränkta trakters utdikning och sjösänkningars verkställande beredes de jordegare, som för sådant ändamål erhålla understöd af allmänna medel, hvartill kommer att, enligt Utskottets öfvertygelse, betingandet af ökad godtgörelse till statsverket för de lån som till dylika företag meddelas, ofelbart bör medföra att användandet af dessa medel till odlingsföretag, af hvilka icke med visshet kan påräknas mera betydande fördel, motverkas, har Utskottet ansett sig böra föreslå, att räntan för alla de låneunderstöd till sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag, som komma att utgå af dertill under innevarande riksdag anvisade medel, må höjas från tre till fyra procent årligen, hvilken ränteförhöjning dock, enligt Utskottets åsigt, icke bör föranleda någon ökad årlig inbetalning för ifrågavarande lån, utan endast minska det öfverskott, som utaf det förut bestämda inbetalningsbeloppet kommer att användas till lånekapitalens amortering. Någon ändring för öfrigt i nu gällande vilkor och stadganden för ifrågavarande statsbidrag har Utskottet icke ansett påkallas vidare än i afseende å Stals-UlskolMs Memorial N:o 121. 3 tiden, inom hvilken de arbetsföretag, för hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag beviljas, böra påbörjas, hvilken tid, i öfverensstämmelse med hittills meddelade föreskrifter, bör bestämmas till slutet af år 1862 ; och får Utskottet, som, på sätt under nästförflutne riksdagar iakttagits, jemte hemställan om antagande af nedanstående föreskrifter och bestämmelser, ansett sig bora afgifva förslag tili den § i reglementet för Riksgäld s-kontoret, deruti desamma böra införas, följaktligen tillstyrka att Rikets Ständer måtte gilla och fastställa följande föreskrifter och bestämmelser samt godkänna nedan föreslagna reglements-§ (motsvarande den 140:de i nu gällande reglemente).
Ang-machiner och Ang-pannor. 343, 341 oell 345 voterings-propositionerna godkändes. Varor, sorn icke kunna hänföras under någon af de i Taxan upptagna bestämmelser. Tariff för Credit-upplaget och transito-afgiften. Inbjudningarne antogos icke, och 3^6, 347 och 348 volerings-propositiouerna godkändes. S. D. Beslöts alt genom serskildt Protocolls-utdiag till Bevillningsutskottet meddela, att Borgare-Ståndet, med antagande af Höglofl. Ridderskapels och Adelns inbjudning i Protocolls-Uldrag, Nio 789 af den 16 sistlidne Januari, denna dag förklarat, att Ståndet anser införselsoell utförsels-tull böra bestämmas — å alla de varu-artiklar, hvarå Rikets Ständer finna förbud emot införsel eller utförsel böra ega rum, — för den händelse, att Kongl. Majit skulle i Nåder förordna upphäfvande af förBih. till R. St. Prot. 18fl, g Sami. 2 Band. 39 3o6 Prot. Utdr. den 3 April bud å en eller annan artikel; och anmodades Bevillnings-Utskottet alt inkomma med serskildt förslag till dylika tullafgifter för alla med förbud belagde artiklar. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Stats-Utskotlet Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående extra Stats-anslag för den al Rikets S.auder begärda LagLeredning. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande»; N;o i60j i anledning af dels Kongl. Maj;ts' Nådiga Skrifvelse lill Rikets S‘änder, angåen le den nya Soldal-rotei ingen i Riket och dels en i ämnet vackt motion. N;o 161 i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse, angående den tillökade Båtsmans-rolei ingen inom endel Lin.
Direcrionen behagade laga eller hwav Uisiag Kongl. Maj:t i Näver täcktes sälla. ^err Grefwen sch Landtmarstalkcn gjorde propo-aivn lill bifall ä Stals-Utsiottets Utlämnde, hwilken med Ibeswarades, men Herr Lock ropade nej och yrkade ali frägan rörde g:dje mans rätt. Herr LtrLls, Larl klaZtius, kunde för sin dck ej medgifwa, att tredje mans rätt cj här work i r agon wada, da del stöde Directionen fritt, att malja antingen den wille lyfta sina penningar eller lata deni innestå. Herr piiirlman. Jag inser ej huru Ztdje mans rät', kan pä något fäkt bliswa kränkt derigenom, ali Kö. sofi. Ridderfkapet och Adetir skulle bifalla hwav S nio-Utstottel föresiagii, angående de medels återtagande som af allmänna Brandförfälrings-Direclionen h.ifiva i Rilsgälds - Contoiret insatte,j dä det i Deri t 4 ^ebrnarii» 6ZZ Gtäts-Utffotkeks Betänkande ar nog tydeligeN wisak huru som Niksgälds-Contoiret haft en betydelig förlust af alt förwalta Brand'örsäfrings-Contoireks penningar, dä ränta derföre stokat betalas fastän Riks. gälds Werkct icke kunnat begagna (kapitalet, emedan det aktiv mast hällas i beredstap akt pä steende re» qvisition Utbetalas, sä har Stats-lkkstottet ej kunnat Undgå, att häruti föresiä ändring, och har af sädan anledning gistvik Brandförsäkrings - Direcstonen tillkänna de wilkvr, hwarmed Rilsgälds-Contoiret endast kunde fortfara, att läka penningarne innestå, och ätt t händelse
Om du köper en Ebreisk träl, han skall tjena när dig i sex år; på sjunde årena skall han utgå fri och ledig. Är han allena kommen, så skall han ock allena utgå; är han kommen gifter, så skall hans hustru utgå med honom. Hafver hans herre gifvit honom hustru, och hon hafver födt söner eller döttrar, så skall hustrun och barnen höra herranom till, och han skall gå allena ut. Om trälen säger: Jag hafver min herra, och min hustru, och min barn kär; jag vill icke varda fri; Så hafve hans herra honom bort för gudarna, och hålle honom intill dörrena eller dörraträn; och borre honom igenom örat med en syl; och han vare hans träl evärdeliga. Om någor säljer sina dotter till en trälinno, så skall hon icke utgå såsom trälar. Behagar hon icke sinom herra, och han hafver ingom förlofvat henne, han skall låta henne fri; men till främmande folk hafver han ingen magt att sälja henne, efter han hafver försmått henne. Gifver han henne sinom son, då skall han låta henne njuta dotters rätt. Gifver han honom ena andra, så skall han icke förvägra desso hennes kost, kläder och äktenskapsplikt. Gör han icke denna tre stycken, så skall hon fri utgå, och intet betala. Den som slår ena mennisko, så att hon dör, han skall döden dö. Hafver han det icke gjort med vilja, utan Gud hafver låtit henne oförvarandes falla honom i händer, så skall jag sätta dig ett rum före, dit han fly skall. Om någor går sin nästa efter med arghet, och dräper honom med försåt; den skall du taga ifrå mitt altare, så att man skall dräpa honom. Den som sin fader eller moder slår, han skall döden dö. Den som stjäl ena mennisko, och säljer henne, så att man finner honom dermed, han skall döden dö. Den som bannar fader eller moder, han skall döden dö. Der som någre män kifva tillhopa, och den ene slår den andra med en sten, eller med näfvan, så att han icke dör, utan ligger på sängene;
Hr von Troil, Emil: Man har yrkat afslag på tvänne punkter i Utsk:s betänkande. Den ena ang:de bergstingsrätternas, och den andra rör:de åcademiska jurisdictionens upphörande. Hvad bergstingsrällerna angår, så har bibehållande af närvar, förhållande endast blifvit yrkadt af Frih. Ridderstolpe, som dervid utgått från ett misstag. Han uppgå!' nemi. såsom skäl för sitt påstående, att haradshöldingarne icke vårda bergslagens intresse såsom bergmästarne. Hr Frih:n har glömt, alt fråga icke är att vårda enskildta intressan, utan blott att utöfva domarekallet, hvars åliggande är alt vårda rättvisan. Om bergmästarne äro mindre mäktige alt, utan afseende på enskildt» intressen, vårda rättvisan än häradshöfdingarne äro del; så innefattar sådant ett ytterligare skäl för bifall lill Utsk:s förslag. I öfrigt tror jag, att nödvändigheten alt upphäfva särskilda domstolar och isynnerhet bergstingsrällerna är temmeligen insedd och erkänd äfven af dem, som icke tillhöra det juridiska yrket, men som följt med våra riksdagsförhandlingar och tagit någon kännedom 0111 nya lagverket. Jag vill således icke besvära med upprepande af dessa välkända skäl, utan blott fästa mig vid den af Hr Lagerhjelm gjorda invändningen, att man icke borde bibehålla närvar, förhållande utan öfverflytta bergsmålen till häradsrätterna, hvarest någon dag af hvarje tingen veltenskapligt bildad bergsman borde vara tillstädes, för att tillhandagå med de upplysningar, som vid bergsmålens handläggning kunde behöfvas. En talare har redan upplyst att stundom på ett belt år icke förekommer ett enda mål af beskaffenhet, att icke hvilken jurist soia helst kan afgöra detsamma, utan särskild knriskap i bergshandteringen. Det vore öfverflödigt att för sådana tilltallen besvara en bergsman att göra långväga resor till häradstingen, der han hade intet alt uträtta.
— Ändra punkten af ”underrättelserna” till berörde formulär har synts mig berättigad till sådant afvikande, då det heter: ”Derjemte iakttages, att de till hvarje rubrik hänförlige poster ej blifvit i formuläret specificerade, af anledning att det ansetts kunna lemnäs åt räkenskapsförares eget ”bepröfvande, att antingen i sjelfva räkenskapen iakttaga sådan specifikation, hvartill ”verifikationerna föranleda, eller ock att, derest, för undvikande af vidlyftighet, sådant ”finues lämpligare, i särskilda räkenskapen • bil agde förteckningar sammandraga de olika ”posterna.” I öfrigt får jag upplysa derom, att den nu klandrade räkenskapen uti Kongl. Kammar-rätten undergått speciel granskning och, enligt behörigen åtecknadt bevis, befunnits utan anmärkning. Stockholm den 1 December 1862. A. Lindberg Sekreterare hos Kongl. Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk. — 347 — Direktionens för Nya elementarskolan i Stockholm underdåniga utlåtande öfver en i 1862 års revisions-berättelse förekommande anmärkning vid nämnde skolas räkenskap för "år 1860. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, att inkomma med underdånigt utlåtande rörande den af Rikets Ständers Herrar Revisorer gjorda anmärkning vid Nya elementarskolans räkenskaper för 1860, att ett af Direktionen för skolans räkning upptaget lån af 5,000 R dr blifvit uppfördt bland skolans inkomster och icke blifvit balanseradt såsom skuld, får Direktionen anföra, att redogöraren såsom förklaring yttrat, att enär de genom lånet influtne medel verkligen under form af inkomst influtit, han såsom sådan upptagit detsamma och funnit ett stöd för sin förmodan att lian rätteligen förfarit, deruti, att Kongl. Kammar-rätten lemnat räkenskapen utan anmärkning. Då emellertid Herrar Revisorer förhållandet anmärkt, skall för framtiden denna rättelse i räkenskaperna iakttagas.
M:s nåd. skrifvelse, ang:de upplåtelse af en förre skogvaktare-bostället Fridened Brogården tillhörande jordrymd till plats för skolhus åt Frideneds församling inom Skaraborgs län; N:o 180, i fråga om det rotehållarne vid Westerbottens f. d. reg:te tillerkända understöds utgående för åren 1845 och 1846; N:o 181, i anledn. af sökt understöd för enkeoch pupillkassan vid riksg:skont.; N:o 182, ang:de inlecknings-säkerheten för ett reg:ts-skrifvaren vid Kronobergs reg:te, kaptenen F. G. Klingström meddeladt byggnadslån; N:o 183, i anledn. af ålerremiss å en punkt i mern. N:o 126, ang:de aflöningen för RiksStms och Utsk:ns cancellioch vaklbetjening; Stats-och Be v i 1 n ings-Uts ko 11 en: N:o 14, ang:de ersättning åt de personer, som förordnas att, i egenskap af Krono-ombud öfvervara bevillms-stämplingen af spelkort; N:o 15, i anledn. af ifrågställd ersättning åt skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus I. S. Freese för uppbörden och redovisningen af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks kronoutskylder; N:o 16, i anledn. af väckte motioner om folkskole-afgiftens fortsatta utgörande samt om meddelande af närmare bestämmelser dervid; N:o 17, i anledn. af väckte motioner om afgifler till fattigvården , N:o 18, i anledn. af väckt fråga om förändring i vissa delar af föreskrifterne för utgörande af mantalspeuningarne, samt folkskoleoch fattigförsörjnings-afgifter, N:o 19, ang:de väckt fråga om restitution af för högt erlagd bevillning för qvarnar och sågverk; N:o 20, ang:de väckt fråga om utsträckt portofrihet för kontraktprostarnes skrifvelser i embetsärenden; samt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet:
Men å andra sidan måste det äfven medgifvas, att detta stadgande, taget i all sin stränghet och särdeles med tillämpning på extra förrättningarna, vid numera förändrade förhållanden medför olägenheter, som borde kunna undvikas. Då lagen gafs, voro rättegångarna såväl till mängdsom vidlyftighet utan all jemnförlighet med vår tid. Ej nog dermed, att de förekommande målen då voro mångfaldiga gånger färre, utan sällan eller aldrig gafs i prot. sådan utförlighet åt parternas förhandlingar vid den muntliga proceduren inför underdomstolarna, att icke domaren lätteligen kunde vid sjelfva dombordet fullständigt författa hela sin dombok; hvaremot numera både göromålens mängd och isynnerhet de ökade anspråken på protocollens fullständighet, jemte klarhet och logiskt sammanhang i framställningen af sjelfva besluten, göra i de flesta fall för domaren omöjligt att under sjelfva sessionen införa allt i dpmboken, utan nödga honom att inskränka sig till ett memorial-protocoll, med ledning hvaraf han sedermera uppsätter expeditionerna, innan de lill parterna utlemnas uti den ordning och mera städade form, som nu för tiden icke får saknas. Häraf hafva vid ordinarie tingen å landet uppkommit de s. k. expeditionsdagarna, eller en mellantid emellan parternas förhandlingar och dagen för expeditionernas utlemnande (dermed tinget vanligen slutar), hvilken mellantid domaren jemväl begagnar för att betänka sig, innan beslutet fattas och afsäges i mera invecklade mål. Men hvarest domaren tillbringar dessa expeditionsdagar, antingen å tingstaden eller å sitt hemvist, mäste för parterna vara fullkomligt likgiltigt; i sednare fallet hafva de till och med den fördelen att med större skäl kunna påräkna, att målens utarbetning sker med det lugn och den sorgfällighet, som hos domaren alltid erfordras, men icke alltid kan väntas under ett ambulatoriskt vistande än på det ena, än på det andra tingstället.
Då Achior fick se henne, blef han upptänd af kärlek till henne, ty hon var däjelig som en ung blomma i Hermons dal, den daggen ännu ej skakat af bladen, och såsom en vattenlilja, den der vaggas af Jordans vågor och stundom gömmer sitt anlete bakom vattnets skira slöja. Och han talade vänliga till henne, men Maheli teg och lyfte ej upp sina ögon. Då lät Achior föra henne i det vackraste rummet i sin frustuga, och trodde att hon var af räddhåga förstummad, och talade alla dagar vänliga till henne och gaf henne kosteliga smycken och skänker, men hon talade intet och rörde sig icke, utan satt som ett beläte. Men Achior blef så intagen af kärlek till henne, att han frågade intet efter sina andra qvinnor, utan lät dem gå hvart de ville, och han gaf dem frihet och ville endast taga Maheli till hustru. När han nu åter inträdde till Maheli och sade: min älskade, se för dig har jag bortjagat dem alla, såsom man bortsopar dammet för en drottnings fötter, ty du är mitt hjertas drottning; men fresta mig nu icke längre, ty min vrede skulle ångra både dig och mig. Då böjde sig Maheli för honom och sade: Herre, se din tjenarinna. Herren Israels Gud, som gifvit mig i dina händer, har gjort ditt hjerta mildt emot din tjenarinna. Du skall icke förneka mig, att helig hålla Israels Gud och honom allena dyrka. Achior blef öfver måttan glad och gaf Maheli det löftet, att hon finge dyrka sin Gud på sitt sätt och huru hon ville, och att han skulle skaffa henne qvinnor af Israels döttrar till betjening. Så hade nu Maheli öfver ett år varit hos Achior och hon hade födt honom en son. Och Achior älskade Maheli, och Herren vände Achiors hjerta så att han lyssnade till hennes ord, då hon talade om Herren Israels Gud och hans stora under och verk. Och Achior sade: visserligen är din Gud en stor Gud och en mäktig, den stora under förmår.
Svårighet uppstår väl att efter allmän rättsgrund bestämma ett visst afstånd för berättigande till ersättning; men dä, med vidhållande af hittills gällande allmänna åsigt om medborgares skyldighet att, rörande förbrytelser emot rättssäkerheten, utan godtgörelse aflägga vittnesmål, här således icke är fråga om något egentligt berättigande från den enskildes sida, utan fasthellre om en nödig försigtighet al samhället, att tillse, det uppfyllande af de pligter, detsamma pålägger, må kunna ske utan den enskildes skada och lidande, alltså, och med afseende derå, alt den, sorn lill vittne åberopas och bor på en mils afstånd från ransakningsslällel, i de fleste fall måste för vittnesmålets afläggande tillsätta flere än en dag, hvaremot det på kortare afstånd från ransakningsstället boende vittnet icke kan i allmänhet anses behöfva för sådant ändamål tillsätta mer än en dag, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, genom utfärdande nådig Kungörelse, med ändring afKongl. Kungörelsen den 20 November 1845, angående ersättning lill vittnen i brottmål, mätte varda stadgadt, hvad Rikets Ständer, för deras del, äfven beslutat, alt den genom berörda nådiga Kungörelse vittnen i gröfre, för allmänna säkerheten vådliga brottmål tillerkända ersättning af allmänna medel bör utgå till vittne, som inställt sig vid domstol, belägen på minst en mils afstånd frän vittnets hemvist. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 25 Februari 1858. Uppläst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 24 Febr. 1858. Preste-ståndel den 24 Borgare-ståndet den 26 Bonde-ståndet den 26 Rikets Ständers underdåniga Skrijvelsc, i anledning uf förekomna framställningar angående utvidgad religionsfrihet m. m. (Lag-Utsk:s Behn N:is 46 och 61.) S. A. K. Uti nådig proposition af den 30 Maj sistlidne år har E. K. M:t behagat gifva Rikets Ständer tillkänna, hurusom under de omsorger E. K.
Tredje punkten, mom. a), angående föreslagne löne-tillökningar af 1,400 R:dr för Häradskrifvaren i Härjeådalen m. fl., är af Bonde-ståndet återremitterad, men utaf de öfrige Riks-stånden gillad, hvadan, jemlikt nyssåberopade Grundlagsparagraf, Utskottet anser återremissen ej kunna föranleda någon åtgärd. Mom. b) och c) äro af fyra Riks-stånd bifallne. Mom. d) och e) hafva af tvänne Stånd gillats, Borgare-ståndet lagt desse mom. lill handlingarne och Bonde-ståndet låtit vid de föreslagne åtgärderne bero. Mom. f), angående tillstyrkt afslag å väckte motioner om löne-tillökliing för åtskillige Landt-stats-tjenstemän, är bifallet af Preste-ståndet, men af de öfrige trenne Riks-stånden återremitteradt; hvarvid, i anseende till nödvändigheten att snart afhjelpa behofvet af förbättring i vissa af desse tjenstemäns löningsvilkor, yrkats, att en emot motionärernes förslag någorlunda lämpad summa måtte ställas till Kongl. Majrts Nådiga disposition, för att, der verkligt behof är för handen, antingen till fullo eller någon del bevilja de löneförbättringar, som befunnits högst nödvändiga. Och har Borgare-ståndet serskildt förklarat, ”att detsamma anser Utskottet böra föreslå någon summa att, intill nästa allmänna löne-reglering för Landt-statens tjenstemän, såsom reservations-anslag, ställas till Kongl.