Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med ledning af uppgjordt kostnadsförslag af Chefen för den förlidet år här i Stockholm sammandragna skjutskola, General-Majoren Friherre Wrede, hemställer jag i underdånighet, att den beräknade kostnaden, 18,000 Edr Rmt, måtte hos Rikets Ständer begäras, att hvart annat år för ändamålet vara att tillgå, eller företrädesvis, att ett årligt anslag af 9,000 Rdr samma mynt, i och för skjutskolor, varder å Fjerde Hufvudlitein uppfördt.» ((Beträffande åter frågan om Rid-skolor, så är det icke längesedan jag tog mig friheten påkalla Eders Kongl. Maj:ts höga uppmärksamhet å den ofta och länge öfverklagade bristen på sådana skolor, hvarest det vid Kavalleriet och Artil leriet, äfvensom vid General-staben, inträdande befäl kunde ega tillfälle att förvärfva nödig färdighet i ridkonsten, samt passande elever, som visade sig dertill ega särskild fallenhet och håg, skulle kunna utbildas till Beridare och Stallmästare vid regementerne. Jag anförde dervid, hurusom sjelfva ridkonsten, hvilken fordom stod ganska högt i Sverige, numera vore nära att utgå, så framt icke ändamålsenliga och kraftiga åtgärder i tid vidtagas till densammas upphjelpande, samt att ehuru Bil. M 5 lill Kongl. Majlis Nåd. Prop. JV2 1, om Statsverket 1856. 97 ehuru hästafvel!) onekligen hade gjort stora framsteg och Svenska rytteriet vore mycket bättre beridet nu än förr, förmågan att bilda goda ryttare och att inrida remonter likväl blefve allt mera sällsynt, hvilket beklagliga förhållande vore en naturlig följd af den brist eller saknad af ridskolor, som sedan liera år egt rum, och hvilken jag ansåg böra afhjelpas, innan de få elever, hvilka ännu finnas qvar efter de bortgångne skicklige Stallmästarne, hunnit till en alltför hög ålder, för att kunna påräknas vid ridskolornas uppsättning.
Då man ansett att den som gjort sig medborgerligt förtroende förlustig, icke under hela sitt lif bör följas af vanära, har Utsk:t nu framlagt ett förslag, hvarigenom denna förlust af medborgerligt förtroende efter viss tid kan upphöra. Utsk:t hemställer i berörde förslag att i frejdebetvgen endast skall införas huruvida en person, vid den tid då frejdebetyget meddelas, lagligen är i åtnjutande af medborgerligt förtroende eller genom domstols utslag, deri ändring ej skett, är dömd sådant förlustig, och i sistnämnda fall, huruvida han för alltid är förlustig medborgerligt förtroende, eller vid hvilken tid den honom sålunda ådömda påföljd af brott upphör. Jag tror att det skall blifva omöjligt att tillämpa ifrågav:de stadgande vid iterationer, äfvensom att domstolen i dessa frejdebetyg ej får tillräcklig kännedom om den tilltalades frejd, samt 230 Den 6 November. att man icke genom prestbeviset får upplysning om huruvida den tid förflutit, under hvilken en person varit dömd för vanfrejd. Hvad slutligen angår redaktionen, så får jag äfven deremot göra en anmärkning. Det heter nemi., att det skall åligga presterskapet att afgifva intyg om den tid, då för den tilltalade påföljden af brott upphör. Det torde icke vara lämpligt att ålägga presten ett sådant göromål. På dessa skäl anhåller jag om återremiss. Hr von Koch, Nils Samuel: För min del skulle jag visserligen icke hafva något emot en återremiss i denna punkt, såvida icke en sådan vid slutet af riksdagen vore ungefär liktydig med afslag å Betänk:t. Jag anser mig böra betyga LagUtsk:t min tillfredsställelse med Betänk:t, såsom varande särdeles förtjenstfullt. Det kan visserligen anmärkas, att det är besynnerligt att en person, som varit vanfrejdad, inom ett visst tidsmoment blir välfrejdad. 1 afseende härpå har jag dock redan yttrat min tanke vid behandlingen af strafllagsförslaget, och anser mig nu ej böra dermed upptaga tiden. Den föreg:de talaren har, såvidt jag riktigt uppfattat hans yttrande, icke bevisat hvad som borde bevisas, nemi. att nuv:de stadgandet har företräde framför detta förslag.
Iv. M. i nåder äskat, att Rikets Ständer måtte anvisa till aflöning åt Konsistorii-amanuenserne i rikets tolf stift, hafva Rikets Ständer beviljat att, fördelad i tolf löner om 180 r:dr hvardera, bemälde amanuenser tilldelas. e) Den under åttonde hufvudtitelns anslag för kleresi-staten, under benämning: ”lön till Biskopen på Gottland” uppförda summa af 1,500 r:dr hafva Rikets Ständer ansett böra upptagas bland de förslagsanslag, deruti bristerne böra af Riksgäids-kontoret godtgöras, emot det att å anslaget uppkommande besparingar till nämnde verk aflemnas; och då ifrågavarande lönersättningsanslag under åren 1843—1845 visat sig otillräckligt, så att derå uppstått brist, hvilken i medeltal uppgått till 457 r:dr för året, har, till beredande af närmare öfverensstämmelse emellan anslagets belopp och det behof, som deraf bör fyllas, nämnde förslagsanslag blifvit ökadt med 500 r:dr eller till 2,000 r:dr. f) I enlighet med hvad Rikets Ständer i fråga om regleringen af utgifterne under riksstatens andra hufvudtitel i underd. anmält, har dit blifvit öfverflyttadt ett i nu gällande riksstat under kleresi-staten å åttonde liufvudtiteln uppfördt anslag af 8 r:dr 16 sk. till Kyrkoherden i Marstrand för meddelande af religionsvård åt fångarne på Carlstens fästning, hvadan kleresi - Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse> N.-o 23i.
Om en längre tid af riksdagen ännu återstode, skulle jag visserligen för min del vara långt ifrån att motsätta mig den af Hr von Hartmansdorff nu begärda återremissen, emedan jag lika lifligt som han önskar att detta reservförråd ej mätte i tidens längd bortsmälta, eller till någon del förminskas; men då vi hafva alt förvänta ett snart slut af riksdagen, och då en återremiss af denna fråga kan komma att föranleda till olika beslut, och, emedan den rörer statsregleringen, slutligen äfven förorsaka votering i förstärkt StatsUtsk., hvilket allt fordrar en icke så obetydlig lid; så får jag vördsamt anhålla, att R. o. Ad. täcktes bifalla denna punkt af betäDk. sådan den nu är uppställd. Jag ber att särskildt få nämna, alt utgifts-afdelnm hade, då 168 Den 19 Juli. denna fråga derifrån lill SlatsUlsk. inkom, tillstyrkt att K. M. skulle äga rättighet att i mån af behof, använda till beväringsmanskapets beklädnad de malerialer, som nu å utrednings-förrådet finnes; men afd:n hade på samma gång underlåtit alt tillstyrka beviljandet af någon summa såsom ersättning för de uttagna persedlarne. Då väcktes äfven inom StalsUtsk:s plenum den fråga som Hr von Hartmansdorff och Hr Rääf nu hafva framställt, och man ansåg att ett förslagsanslag borde lemnäs, emedan man ej kunde på siffran bestämdt uppgifva behofvet af de materialier, som för beväringens beklädnad äro af nöden, och emedan det sålunda eljest skulle kunna hända ali nödige beklädnads persedlar för beväringen komme att saknas. För min del är jag fullt öfvertygad om att delta sednare förhållande ej kan inträffa. Det visar sig nemi. (om man granskar de olficiela handlingar, hvilka finnas intagna i den reservation jag vidfogade SlatsUlsk:s utlåt.
Detta förhållande kan för mera tydlighets skull framdeles af Amanuensen tillkännagifvas. Återställande den nådiga remissakten, framhärda med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Ko n[u n g ! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, J. MALMSTEDT. E. E. ÖSTLING. L. M. GROTH. J. G. M. von GEGERFELT. F. WALLIN. Carlstads Domkapitel den 4 December 1861. B. II. Wahlström. — 360 — Hernösands stifts Konsistorii underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers sednast församlade Revisorers anmärkning vid granskning af nämnde Konsistorii räkenskaper för är 1859, Stor mäktig ste, Allernådigste Konung! Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Ma,j:ts meddelade nådiga befallning genom remiss uppå Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid Konsistorii räkenskaper för år 1859, får Konsistorium, jemte aktens återställande, härmed i underdånighet öfverlemna den af Revisorerne såsom bristande anmärkta uppgift å de gåfvobref, testamenten och andra urkunder, hvilka grundlagt de under Konsistorii förvaltning stående donationsfonder. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Storroäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, ISR. BERGMAN. P. ENGMAN. J. WIDÉN. Hernösands Domkapitel den 18 December 1861. C. J. AF NORDIN. ER. ALMQVIST. C. J. ÖSTLING. And. Sidner. — 361 — Förteckning på de gåfvobref och testamenten, hvarpå följande under Hernösands Konsistorii förvaltning stående donationsfonder grunda sig. Stipendiefonder: Belopp.
Riksgäldssedlar och erhållit den till hvartdera af dem anslagna | Tunna säd i månaden, jemväl vunnit den så hufvudsakligt stora förmånen att tidigt få vänja sig vid nyttig verksamhet; hvarförutan bolaget anslagit och utbetalt en passande belöning för den stengärdning, som Grufdrängstorpens åboer, i följd af denna utfästelse, omkring sina innehufvande jordlägenheter uppfört, till ett sammauräknadt belopp al 3,553 famnar. Slutligen bör angående Dannemora Grufvor anmärkas, att de med malm förse ej allenast Jernbruken i detta och Stockholms Län, utan äfven Utansjö och Strömbacka Bruk i Hernösands och Gefleborgs Län. Utomdess hafva nedannämnde Jerngrufvor i Länet blifvit bearbetade, nemligen det så kallade Helsinge/ältet i Ahlunda Socken, tillhörigt egaren af Kihlafors Bruk i Södra Helsingland, med en sammanräknad malmvinst af 49,727 Skpd, eller årligen 9,945 Skpd; U/lungegrufvan, i gränsen emellan Wiksta och Wendels Socknar, som, eller iräkadl ödesmål, blifvit åter belagd med arbete och år 1839 lemnat 1,211 Skpd jernmalm, hvarefter vidare arbete der icke skett; SuggruJvan i Films Socken, som är 1840 lemnat 98 Skpd malm; Olof Pehrsgrufvan, ett nytt grufvuarbete på Elglösa Hemmanseger, äfven i Films Socken, hvilken år 1841 lemnat 3,852 Skpd och sistlidet år 7,798 Skpd; åtskilliga, Österby Bruksegare enskildt tillhöriga, grufvuforsak inom Films och Dannemora Socknar, hvarifrån hemtals, år 1841, 388 Skpd och sistlidet år 889 Skpd, samt Vestra Pehrsbogrufvan> på Dannemora Prestgårds egor, som nasti i - det år gifvit 400 Skpd malm.
Alf ned med ”Werthers lidande” bredvid sig, för att fördrifva tiden under sin väntan. Den tidens ungdom var oändligen uppbygd af Lottas dygd och Werthers tårefloder, men det oaktadt blefvo Göthes sentimentala fantasier vid detta tillfälle olästa. Alf var alltför upptagen af sina egna tankar och funderingar öfver det sällsamma deri, att Hawerfield valde detta ensliga och aflägsna ställe till ett möte, som väl långt beqvämare kunnat gå för sig i hans egna rum på värdshuset i Langenau. Om dessa personer verkligen mötts af en händelse, om deras samtal endast rört den interessanta lotteriaffären, och judens förmenta anhållan varit endast ett erbjudande af lottsedlar eller blanksmörja, och Hawerfields häftiga svar ett afslag derpå, hvarför skulle man då komma hit för att vidare diskutera saken? Nej, det måste vara något annat och vigtigare skäl, och Alf kunde icke frigöra sig ifrån den idén, att denne engelsman med den sorglösa minen och den eleganta hållningen i sjelfva verket var helt olika mot hvad han syntes, att han stod i någon sällsam gemenskap med handelsexpediten, och att hans interessen voro på ett fiendtligt sätt sammanbundna med hans båda vänners. Den hederlige Alfs trofasta hjerta klap pade vid föreställningen, att just han, som älskade både Cameron och Malkolm som bröder, skulle kunna blifva medlet för bådas räddning ur den kritiska ställning, hvari ödet försatt dem. Han tviflade icke mera på Malkolms sällsamma syner; han hade ju nu sjelf alltför många bevis på verkligheten deraf, och det fodrades nu blott att kunna öfvertyga hans vän om den lilla judens menskliga natur och brottsliga afsigter.
Herr Grrfwen och LandtNarffalken, för. rlyade sin förLlaiing att denna fräga dermed ej hade näe.ot sammanhang, och framställde derföre till Hög. lostiga Ridde'skipet och Adelns bifall Stats-U stokjets Protocoils Utdrag rörande mantalspengarne. Ropades Nej. Orefwe De la 6sräis yrkade, att säsom grund lill detta afstag len Z9 Z Regeringsformen i Protocolls Utdraget mätte äberopas; hwilket, uppå derom af Herr Grefwen och Landt-Marskalken gjord proposition, Bifölls :, Hwarjänlle Herr Lerkman asstod ifrån sin begäran om uppläsning af bestutet rörande hans osman äberopade motion. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 25 Oktober uppläste och pä bordet lagde Protocolls Utdrag af den 23 i samma mänad, innehållande tillstyrkandet - Den 2 November. §i det till afskrifning af det län, som af Matiufacturfonden ät Friherre kermelin blifwit bewiljadt. Bifölls. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hältet i Högloflig» Ridderjkapet och Adelns klenum den 2 November 1829. S. D. Föredrogs ä nyo Stats-Utskotteks, den ig October upplästa och pä bordet lagda Protoco«lS Utdrag af den 2 g i samma mänad, innehällande Utffottets efter upptagande af Presteoch BondeSländens gjorda anmärkningar, i anledning af det först aflemnade Förslag till deras Majestäter Konungen och Drottningens samt Hans Kongl. Höghet KronPrinsens Hofoch Stallstater, nu aflemnade jämnkade förslag till berörde Stater, och bestöt Högiofliga Ridderskapet och Adeln, att lill alla delar gilla och fastställa hwad Stats-Utskotket, efter de gjorda jämnkningarne till förening af Riksens Ständers Beslut, i detta Protocolls. Utdrag hade förestågit: hwarom de öfriga respective Ständen manligen skulle underrättas.
I anledning af Kongl. Öfver-Ståthållare-Embetets Remiss å ett utdrag af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om verkställd granskning af Stats-Verkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1842 oeh 1843, innefattande anmärkning dervid, att för fattigdom afskrifning ägt rum af bevillningsafgifter för krogrörelse under nämnde år, nemligen: för år 1842, 1,093 R:dr 16 sk., och för år 1843, 1,206 R:dr 32 sk., få undertecknade, som å berörde tid varit Ordförande och Ledamöter i Stockholms Stads HandelsKollegium, härmed afgifva det utlåtande, att borgen blifvit hos Kollegium, i den ordning författningarne föreskrifva, ställd af alla de personer, som med vederbörligt tillstånd här i staden då utöfvat krogrörelse, för de nämnde rörelse åtföljande utskylder, samt att de, som t sådana borgensförbindelser ingått, då varit allmänneligen ansedde för deremot svarande vederhäftighet och på sådan grund blifvit afKollegium såsom borgesmän godkände; men att, enär det icke tillkommer Kollegium att med utskyldernas indrifvande taga befattning, eller, om tillgång saknas, för desamma bevilja afskrifning, undertecknade ej kunna upplysa, huruvida kraf blifvit i behörig tid och ordning hos löftesmännen anstäldt, eller om de, till följd af sedermera inträffade förändringar i deras ekonomiska ställning, då utskylderna skolat erläggas, funnits oförmögne att desamma betala. Stockholm den 24 Februari 1846. G. HOLM. L. E. Spangberg. J. W. Berger. J. G. Zander. C. P. Almgren. /. Lagermark. — 421 — Rrono-Uppbörds-Kommissariernes i Stockholm förklaring öfver en anmärkning af 1815 års Revisorer. Ödmjukaste Utlåtande, Då, med anledning af Stockholms Stads Handels-Kollegii skrifvelse af den 24 Februari 1846 tili Höglofl. Kongl.
■ Jag kan emedlertid icke annat än med liflig glädje erfara de sympathier, som frågan inom detta Stånd synes vinna och anser högst billigt att, dä Staten bekostar ynglingarnes undervisning vid flerfaldiga läroverk, då derjemte redan så mycket af Statens medel blifvit anslagne för folkskolor, och då, som vi veta, fråga ännu hvilar hos Statsoch Bevilln.Ulskm derom, att en ganska stor del af den allmänna bevillningen må särskildt afsättas för sistnämnde ändamål, att, under sådana förhållanden, säger jag, en sä ringa summa, som den motionären begärt, måtte för det uppgifna vackra och stora ändamålet af Ständerne beviljas. Lika med llr Lagergren tror jag det vara af högsta vigt, att en sådan uppfostringsanstalt på Statens bekostnad inrättas, icke i allmänhet för qvinnans husliga uppfostran, som icke mer för att bilda lärarinnor, hvilka sedermera kunde tillhandagå såväl inom allmänna undervisningsanstalter, sorn i de privata familjerna. Anledningen hvarför denna fråga inom Utsk:n väckt så mycket motstånd, later lätt förklara sig; den igenfinnes deruti, att man ansåg att det egentligen var de högre samhällsclasserne, som voro i behof af sådane lärarinnor, och alt således den oginhet, om jag så får säga, som råder hos den lägre folkclassen mot den högre, vållade ali man icke ville bevilja allmänt bidrag för eli ändamål, hvaraf de sednare skulle skörda den största, om ej enda vinsten. Då emedlertid, enligt hvad upplyst blifvit, betänk, ännu ej är bifallet af mera än tvenne Stånd, instämmer jag på det högsta i de yttranden, som ronde detta ämne hittills blifvit afgifna, under anhållan derjemte, att, som jag hoppas, det R. o. Ad. med afslag å de förenade Utsk:ns betänk, bifaller Hr Lagergrens motion, prot.uldr. derom måtte meddelas PresteSt., med inbjudning att sig derutinnan med B. o. Ad. förena. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Stadens och Bergslagens folkmängd utgör Mautals-skrifue : Mankön 795 Qvinnkön I°24]gI^ Befriade vanföre svagsinte och bräcklige Mankön ... 32 Qvinnkön ii3 Underårige Mankön' 373 Qvinnkön . : 386 Summa 2723 Deraf Bergslagens Grufvuoch Hylte-Arbelare utgöra Mantals-skrifne Mankön 269 Qvinnkön 220^^ Samt i deras bröd och hushåll öfverårige och vanföre Mankön i3 Qvinnkön 3i Underårige Mankön 149 Qvinnkön . i8^35i Tillsamman 840 Summan af tillverkningen och dess värde, utgjorde vid Salä Silfververk under de sista fem åren. 1:0 Värde 1:0 Bergfint Silfver 1-4,282^ löd. Bly 883-|§ Skepp:d jemte Silfverglitt 3io-^ Gentn. 27,500 R.dr Summa 349.339 R:dr utom 55 Tunnor Rödfärg. Afgiften till Kronan i io:de, Myntarelön och slagskatt för alla fern. åren af hela tillverkningen steg till 43,4i8 R:dr banco. I öfrigt åberopas hvad vid Artikeln om Bergverken förut är nämndt angående Sala Silf ver-Verk. Fabriker: Herr Bergs-hauptmannen och Riddaren af Forselles har å dess nära invid Väsby gård belägna Egendom nyligen anlagt en privilegierad Blylivits-Fabrik och i Ättiks-bryggeri. Blyhvits-Fabriken har i år varit under byggnad. Ältiks-Fabriken är likaledes innevarande år privilegierad och tillhöra dessa anläggningar således egentligen nästa Femårs-Be rättelse. Den vid Sala Grufva varande Hagel-Fabrik och Klädes-Fabriken vid Nystrand äro förut omförmäldte. Det Staden tillhörige Stampeller Valk-Verk, hvaraf inkomsten tillfaller Stads-Cassan är utarrenderadt åt Stadens Färgare.
— En af gruppen mottager alla de små summorna och alla de små buteljerna, hvilken operation kallas salning, infinner sig vid minuteringsdisken, begär ett stop, eller mera, men framsätter alla sina små kärl och får några supar imätta i hvardera kärlet, hvarefter hela partiet betalas med de hopsamlade slantarne. — På gatan öfvcrlemnas flaskorna till sina respektive egare, som hembära bränvinet och derigenom sprida fylleriet och dess följder till alla de nästen, dit den licia eller halfva kannan för sin dvrhets skull aldrig skulle hitta vägen. Minuteringen förvandlas derigenom till en utskänkning, som likväl saknar alla för denna stadgade skrankor och försigtighetsmått och medför en icke obetydlig del af lönkrögeriets ohyggligheter. — Domstolarne hafva icke i allmänhet ansett sig kunna straffa ett sådant kringgående af lagen, och alla af åtskilliga Under-rätter gjorda försök i sådan riktning hafva af Öfver-rätterna blifvit uppbädda, hvaraf är tydligt, att lagens bokstaf icke hindrar ett brott emot dess tydliga mening.“ Uppgiften angående Domstolarnes sätt att betrakta saken bekräftas af de handlingar, som finnas bilagde Konungens Befallningsbafvandes i Calmar län ofvan omförmälda memorial. Af dessa handlingar inhemtas, att de åtal i anledning af nu beskrifna bränvinshandel, som blifvit anställde dels emot säljaren, dels emot den, Sammans. Bevitln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ékon.- tJtskottets Bet. N:o 11. 17 den, som köpt, men omedelbart derpå i olagligt små qvantiteter till andra utlemnat bränvin, blifvit ogillade af Domstolarne, som ansett Författningens föreskrifter iakttagna, då det vid tillfället sålda brån vinet uppgått tillhopa till den stadgade minimirymden, då det blifvit köpt af en enda person, då endast denne framlemnat derför belöpande penningar oeb då afhemtningcn, om än i flere mindre partier, likväl skett på en gång.
Adolf återkallades från dessa af sitt åliggande såsom körsven. De hade nu hunnit till insjön, på hvars motsatta strand Signildsborg var beläget. Adolf frågade Maria, om hon önskade fara den längre vägen omkring sjön eller den kortare tvärs öfver den. Maria föredrog den sednare. Först nu märkte Adolf af horisontens utseende, att ett hastigt omslag i vädret förestod. Han hoppades emellertid att dessförinnan hafva tillryggalagt vägen öfver sjön. Men en hastigt uppstigande vind, hvars annalkande förråddes af ett aflägset brus, likasom om Östersjöns vågor på en gång rest sig upp till en vild dans, uppjagade molnet vid synranden med utomordentlig hastighet: det släckte stjerna efter stjerna och utbredde sig för att med jettearmar famna hela himlabågen. – Det blir storm, sade Maria och tryckte sig förskräckt intill Adolf. – Vänd om och tag den andra vägen! Jag fruktar nu för sjön. – Var icke rädd, bad Adolf och manade på springaren. – Vi hafva redan ett godt stycke af sjön bakom oss, och då vi hunnit förbi dender udden, skola vi se ljusskenet från Signildsborgs fönster. Låt mig svepa kappan omkring dig! Vinden är bitande kall. Adolf gaf hästen fria tömmar, och denne, hvars instinkt tycktes spåra en annalkande fara, ilade af alla krafter framåt. Skuggorna blefvo allt djupare, stormens vilda jagt nalkades med hvarje sekund, och då den sista stjernan slocknat i molnen, rufvade svart natt öfver nejden. Maria grep förfärad i tyglarne, för att hejda hästens lopp; en okänd fara kunde lura på deras väg. Hästen kastade sig åt sidan och fortsatte sin vilda fart i en annan rigtning, tilldess Adolf hunnit återfå välde öfver honom. Men nu hade man kommit från vägen, och udden, om hvilken Adolf talat och efter hvars läge han styrt sin kurs, skulle ej kunnat upptäckas af det skarpaste öga. Det hemska i denna nattliga scen ökades genom ett doft buller, kommande likasom från jordens inelfvor och närmande sig alltmer, tilldess de resande hörde det under sina fötter, hvarvid isen darrade, som om den varit färdig att remna och öppna dem en graf i vågorna.
Med afseende å dessa skiljaktiga förhållanden samt det outredda skick, hvaruti frågan blifvit af motionären framstäld, tillstyrker Utskottet att motionen måtte få förfalla. Stats-Utskollets Utlåtande5 iV;o 73. 15 Beväringen. 20:o Under åberopande af den till Rikets Ständer aflåtna serskilda nådiga proposition angående förändrade grunder för beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring, in. m., i enlighet hvarmed skulle till vapenöfning, i uppgifven ordning, endast kallas en för alltid bestämd styrka af 14,525 man, deraf 11,181 borde fördelas på arméens stamtrupper, samt manskapets öfningstid fastställas till 31 dagar, bar Kongl. Maj:t, enär, efter uppgjord beräkning, årliga kostnaden för det arméen tillhörande beväringsmanskaps vapenöfningar komme att uppgå tili 138,000 r:dr, och således med 58,000 r:dr öfverstiga det för ifrågavarande behof å 4:de hufvudtiteln redan uppförda anslag, 80,000 r:dr, af sådan anledning nu äskat en summa af 58,000 r:dr, för att, tillsammans med nyssberörde för ändamålet redan beviljade anslag, hvars egenskap af förslags-anslag då borde upphöra, utgöra ett ständigt reservations-anslag. För den händelse likväl, att Rikets Ständer, med antagande i öfrigt af de nya grunderna för beväringens vapenöfningar, skulle föredraga att låta kostnaderna derför bestridas af det redan dertill afsedda förslags-anslag, bar Kongl. Maj.t fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att, i sådaut fall, från berörde förslags-anslag borde afdragas och till 5:te hufvudtiteln öfverflyttas hvad deraf kunde finnas böra på sjöbevärings-manskapet belöpa.