Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
gaf i lördags sitt första nya Antonia blef alldeles förtjust, Gumman synastycke för säsongen, nämligen Blumenthals 4-akts des, taflan jämfördes. Det var den förargliga näslustspel » Dubbelspel ». Stycket, som vill framhålla, hurusom människan i allmänhet äfven har ett färgen, som miss Marks icke kunde få fram, den andra ansikte, olikt det hon vanligen bär till syblef endera för bjärt, eller för blek. Antonia måste sätta sig ned och försöka blanda. nes, är verkligen mycket roligt med lustiga för» Litet gult kanske? » vecklingar o c h en spirituel dialog, i hvilket af» Ja, det var icke illa, ännu litet mera. » seende Blumenthal fördelaktigt skiljer sig från öfAh, det var ytterst intressant. riga tyska lustspelsförfattare. Utförandet är ock Strax före middagen fick jag henne ändtligen på alla händer godt, j a delvis oöfverträffligt. Särmed mig hem. Miss Marks stod öfverst vid trapskildt gäller detta senare hr Fredrikson, hvilken pan o c h viftade med sitt stora blå förkläde: som den stolte o c h en smula på dekadans komne » Glöm nu icke att komma i morgon precis kl. grefve Balduin v o n Mengers torde hafva en af sina allra bästa uppgifter. Fru Rundberg är förtjutio, ty då kommer modellen. » sande som den unga enkegrefvinnan, o c h fröken Och mr Royland stod bredvid med hufvudet på Behrens — grefvens dotter Kitty — - tordeblifvamycsned och sade bevekande: » Nu äro de två mot ket användbar i dylika roller, särskildt o m hon m i g; får inte jag komma till er, när svärfar tar kan få litet mera välde öfver sitt talorgan. Hrr sin lilla lur? » Skånberg, Bceckström o c h Hedlund förtjäna äfven att nämnas. Iscensättningen är alldeles förträfflig o c h länder hr Personne till synnerligt beröm. — Otvifvelaktigt har teatern i detta stycke fått en Det hade stått hårdt åt att få löftet till utflykgod dragningskraft för den närmaste tiden.
Med anledning af denna anmärkning har Kongl. Commerce-Collegium, bland annat, upplyst: alt, innan Eskilstuna Fristad och Gamla Staden blefvo lagda under samma styrelse, var aflöningen för Fristadens tjenstemän anvisad å de så kallade Extra Licenlmedlen; men då dessa ej härtill lemnade full tillgång, utgick återstoden utaf Manufacturmedlen; att då Fristaden , år 1833, förenades med Gamla Staden, uppbar Fristads-Direcleuren af nämnde medel, såsom lön och arfvode, 900 R:dr, samt Ordningsmannen en årlig lön af 250 R:dr; att, vid denna förening, Directeursoch Ordningsmanna-befattningarne upphörde, hvaremot tillsynen öfver Fristaden uppdrogs åt Borgmästaren, som da erhöll den för Ordningsmannen anslagna lön; att, efter nuvarande Borgmästarens utnämnande, Carl Gustaf Stads på landet belägna gevärsfactori blifvit lagdt under den vid Fristadens och Gamla Stadens förening inrättade Poliskammare; att merbemälde Borgmästare icke åtnjöt någon vedergällning i sin egenskap af Polismästare; samt att han hade sig ålagdt det serskilda uppdraget att vaka öfver smidesmanufacturernes fortgång och tillse, att de Eskilstuna Stad tillhörande vattenverk behörigen vårdades, och lingö af hvar och en manufacturist, som deraf vore i behof, anlitas; hvarförutan Kongl. Collegium yttrat, att, då det förut ansetts lämpligt alt åt de tjenstemän, som hade närmaste vården och inseendet öfver smidesmanufacturerne i Eskilstuna, anvisa löner å Extra Lieentfonden och, i händelse af bristande tillgång å denna fond, på Manufacturmedlen, syntes den å besagde medel nu anvisade löneförbättring för Borgmästaren i nämnde stad icke böra betraktas såsom främmande för de - Stats-Utskottets Utlåtande, N;o 23. U samma, helst denne tjensteman numera hade sig ålagda enahanda skyldigheter, som förut tillhört Fristadens Directeur och Ordningsman. Vid de af Kongl.
Jag läste — och kinden snart stod i brand och ögat log, ock blidt, som vågen, mot blom ?nig strand mitt hjärta slog; jag tyckte det var mig som hade en Jläkt ifrån skimrande, leende morgonväkt dragit in i min tysta kammar så susande friskt och käckt! Af ljusning fylldes den unga håg vid hvart ett ord, vid dessa bilder mitt öga såg af vår höga nord, vid den kärlek, som skönjdes på hvarje rad, på hvarenda sida, hvartenda blad, en kärlek fot utan like så jublande stolt och glad! Så skall du draga tir harpans gull, våra toners gång, så skall den klinga, af välljud full, vår svenska sång! Så hög och fri, ulan jlärd och prål, med glöd af kärlek, med klang af stål, — ja, så skall den skänkas, dikten, då skall den ock råka sitt mål! Och han, som har för oss sjungit så i kärlek blid, som skänkt oss en skatt, som i arf skall gå till sensta tid, som dessa blomster lillsammanband, som grep i harpan med mäktig hand — ack, honom jag ville tacka Jör sangen om Sveriges land! Jag ville sända som ringa gärd elt trofast ord, ett: lack — du all kärlek till fullo är värd af din fagra nord! Du-, som i jublande toners gång har diktat vår saga sä stolt, så lång! Vi aldrig, nej, aldrig glömma din kärlek, ditt namn, din sång! En svensk kvinna. Min hönsgård. Jj.it man stundom genom ganska enkla medel •il. kan vinna ett godt resultat, vill jag bevisa genom berättelsen om min hönsgård. Uppfostrad på landet, men sedan flere år bosatt i småstad, längtade jag efter någon landtlig sysselsättning, såsom motvikt till tankearbete. Jag kom då att tänka på hönsskötsel, hvaraf jag i barndomen var mycket road. Men hvarken utrymme eller tillgångar funnos för att gå till vä- ga på så sätt som de prisbelönta handböckerna i hönsskötsel föreskrifVa: därför gick jag min egen väg, tänkande på det gamla ordspråket: » alla vägar bära till Rom. » Af en händelse fick jag disponera en bit stensatt mark af ungefär ett större rums storlek, hvilken jag lät omgärda med ett högt stängsel.
'Waxljus, se Ljus. Wärjor och Wärjklingor, se Gevär. B/h, till II St. Bevillnings-UlskoUets Furslag till 7 ulli axet. Tullvärde. ' Qvantitet för, T ntlheräkn. f Införsel-1 ul t. j tltförscl-tulli WÄFNABER: ! Helsiden: s Alngods: k Alla genom sjelfva, väfnadsk sliltct, på ett elier annat vis 1 32 faconerade sidentyg t sk alp. 6 1 ■ 1 20 Fell) och Peluche i skalp. 3 i 96 Guldoch Silfvertyg, likta . i skålp. 20 1 32 oäkta i skålp. 6 2.4 -1 1 36 Krusflor eller Crepe i skålp. 6 ?4 32 annat Flor eller Gaze i skålp. 5 16 28 Sammet ' . Shaw lar, Shawletter och andrar I skålp. 4 •— 4° Dukar: af Gaze eller arman gles väfnad i skålp. 8 24 • af så kalladt Boune de Soie , i skålp. 6 32 — 36 genom tryckning eller prässning faconerade i skålp. ■ 6 24 alla andra slag, ej mindre släta i och enfgrgade, än genom väf1. !• F a nadssättet eller olika färgad t ri 36 Silke faconerade (Förb. lill 1 införsel) i skålp. 12 — Halfsiden eller af Silke med blandning af Bomull, Lin eller Ull; 10 Alngods, alla slag . ... i skålp. 3 16 Shawlar, Shawletter och andra Dukar: ioo R.;dr v. 1 33 16 — Anm. Värdet må ej beräknas under i R:dr stycket. af io R:dr värde och deröfver stycket ioo R:dr v. 20 J > Bomulls: Alngods: Hvita: Cambric, blekt och glättad t, i samt andra lika beskaffade ' i !
Kammar-kollegii den 9 November 1858 meddelade, sedermera hos Kongl. Majit i underdånighet öfverklagade utslag, förklarade vara oberättigade att fortfarande uppbära den till Sjögestads gästgifveri anslagna, af kronoskattehemmanet Sjögestad JVs 2 om f mantal i Wreta Kloster socken utgående jordeboks-ränta, 10 R:dr 14 sk. Banko i penningar och 4 tunnor 16 kappar korn. I anledning deraf och dä skjutsskyldigheten vore ett hårdt onus, som under sednare tider i dubbelt mått tilltagit, samt Kongl. Majit och Kronan icke torde ega giltigt anspråk på de till skjutsens uppehållande anslagne räntor, så vida ej förbehåll derom göres vid gäslgifveris flyttning eller indragning, har motionären föreslagit att Rikets Ständer ville för sin del besluta, att, derest tvänne gästgifverier till ett förenas eller gästgifveri flyttas från ett hemman till ett annat, skjutslaget må berättigas att fortfarande disponera de till skjutsens och gästgifveriets uppehållande anslagne hemmans-räntor, så vida icke annorlunda, vid förändringens bifallande, emellan vederbörande öfverenskommes. Det af molionären åberopade Kongl. Kammar-kollegii utslag af den 9 November 1858 bifogades i afskrift nämnde framställning; och har Utskottet af berörde utslag inhemtat, att sedan Landshöfdinge-embetet i Östergötlands län, hvarest tvist uppstått angående indragning till Kronan af den Sjögestads f d. gästgifvaregård anslagna ofvanomförmälda ränta, genom resolution den 20 Maj 1857, enär Sjögestads gästgifvaregård, jemlikt Kongl. Majits nådiga Utslag den 23 Mars 1855, blifvit in - Stats-Ulskotlels Utlåtande JVs 81.
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Stats-Råden: Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Departements-chefen, Statsrådet Björnstjerna, uppläste till justering följande, på grund Kongl. Mnj:ts Nåd. Proposition Ns 17. 25 grund af förut fattade beslut, uppsätta förslag till Kongl, Maj:ts nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen angående; 6:0 t. f. Fält-läkaren m. m. Doktor U. Mullerns uppförande till pension å Allmänna Indragnings-staten efter erhållet endtledigande, Kongl. Maj:t täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan, i nåder gilla ofvanberörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, samt förordna, att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga propositioner skulle piil Rikets Ständer aflåtas, Ex Protocollo J. A. Jadrén. .M it, Alik. till Exp.-Utsk. ilen 7 Nov. 1859, lil. 2 e. m. Kongl. Majit* Nådiga Proposition till Pikets Ständer, rörande anslag för fortsättning af de geologiska under sökningarna inom Riket samt lifgifvande af derpå grundade kartor; Gifven Stockholms Slott den 21 Oktober 1859. Då Rikets sednast församlade Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 23 Februari 1858, uppå Kongl. Maj:ts nådiga framställning, till Kongl, Maj:ts disposition för innevarande statsreglerings-period å Riksgäldskontoret anvisade ett belopp af tillsammans 60,000 R:dr Runt för geologiska undersökningar inom Riket samt utgifvande af derpå grundade kartor, uttryckte Rikets Ständer jemväl den önskan, att vid nästföljande Riksdag resultaten af dessa undersökningar mätte varda för Rikets Ständer framlagda.
Begagna vid dessa tillfällen kraftiga frotteringar af mage och bröst. Födan bör vara lättsmält, och framför allt böra alla väderbildande födoämneu, såsom kål, ärter, hönor, undvikas; äfven potatis bör blott undantagsvis förtäras. H v a d er sjelf beträffar, så är här ganska visst ej fråga o m någon ögonsjukdom, utan orsaken är sannolikt er svaghet. Drick under några veckor två gånger dagligen ett haltt dricksglas Karlstads jernvatten; förtär stärkande föda, isynnerhet mjölk i stora qvantiteter; tag mera motion än hittills. Elise B — m. D e t vigtigaste vilkoret för att ni skall bli bättre är, att ni på allt sätt söker kämpa mot er - sorgsna sinnesstämning och edra grubblerier. Hjerta oah lungor äro visserligen ej direkt i fara, m e n i stället hela ert nervsystem. — H v a d er hufvudvärk b e - träffar, så bör ni, när den förekommer, taga en matsked af en lösning af 4 gram antipyrin i 5 0 gram vatten, och efter en timme, om verkan ej inträdt, ytterligare en matsked. E —. I ett sa sv ärt fall är det bäst att rådfråga specialist. Y. I sådant fall bör ni hufvudsakligen lefva af ägg och köttmat samt grönsaker. A t t undvika äro m j ö l - och grynrätter, potatis, ärter, bönor, sötsaker, oskummad mjölk och maltdrycker. D e t är dock alltid Önskvärdt, att en afmagringskur genomföres under u p p - sigt af läkare. (Smålänning. Jo, detta härleder sig ganska visst från den orsak, läkaren sagt eder — liksom Öfrig^a symptom. V i taga för gifvet, att ni ockBå fatt eder föreskrifven lämplig b e - handling — fortsätt d e r m e d! H v a d fotbad beträffar, så kan ni j u försöka dylika hvarje qväll, innan ni går till sängs. Amalia. Det är mycket möjligt, att vi skulle kunna säga eder något botemedel för » extreme i ögonbrynen », m e n vi måste bekänna, att vi aldrig förr hört talas om en å k o m m a m e d detta namn.
»Vill du inte också bli min sekreterare?» sade han och strök sakta med sin hand öfver hennes, som hvilade på bordet. Hon såg upp. Detta var första gången något likt en smekning funnit väg mellan dem. Hans sätt att afbedja var så klumpigt intagande och så rörande tafatt; hon blef alldeles afväpnad. »När mamma berättar för barnet får barnet icke vara elakt», sade hon blott och hennes röst blef mjuk som ett adagio på en violoncell. »Icke?» härmade han för att visa att han vågade skämta ännu. »Allra minst mot sagoprinsen», tillade han sakta med en blandning af vekhet och ironi, men med öfvervägande vekhet. Modern tyckte sig aldrig ha varit sin son så nära som nu. Hon hade en känsla af att hon fått blicka innanför det hårda, kantiga skalet, dit han aldrig lät ett främmande öga tränga in, derför att han der gömde det finaste i sitt väsen, det som var för godt att ses af den profana mängden. Och när hon den aftonen gått till sängs somnade hon i en gladare stämning än hon känt på mycket lång tid. De två följande aftnarne väntade hon honom förgäfves. Hon bråkade sitt hufvud med tusen antaganden, hon undrade om han kunde ha blifvit sårad af den lilla tillrättavisningen; hon grubblade och våndades. Söka upp honom ville hon icke; hon visste att hvarje närmande från hennes sida kunde framkalla en ovänlighet från hans. Det var tredje kvällen just vid den tiden då han brukade komma. Hon gick fram och tillbaka i salongen, räknande kvart efter kvart. Det föreföll henne som om hänglampan höll på att slockna, som om tystnaden var förebud till en evig natt med tomhet och glömska. Hon måste se upp på väfnadernas och broderiernas brokiga mönster för att öfvertyga sig om, att ljusskenet icke tynade af. Nej, det var hennes egen döda, tunga sinnesstämning som lade sig öfver hörselns och synens nerver. Alltså, icke heller i kväll skulle han komma. Hon kastade sig framstupa på en ottoman och borrade ansigtet in mot dess mjuka stoppning, medan hon tryckte knutna händerna mot sin panna.
Under dessa tankar hade timmarne skridit med en fart, som förvånade honom. Han måste afbryta sina angenäma betraktelser, för att skynda till sin fosterfader, biskopen, inställa sig hos honom och emottaga hans befallningar. När Clemens anlände till kojan på Skambonide, var Petros ute; men han hemkom vid middagstiden, och medan de intogo sin tarfliga middagsmåltid, underrättade han Clemens, att denne hädanefter icke finge deltaga i arbetet på Afrodites tempel, samt finge tillbringa sin afton efter behag med afskrifning af uppenbarelseboken eller någon annan nyttig sysselsättning. Den förra befallningen förvånade Clemens mycket, men han var anbefalld och van att aldrig fråga efter biskopens bevekelsegrunder. Om ett „hvarför?“ någon gång stal sig väg öfver Clemens läppar, så blef svaret ofta blott en genomträngande blick, mera sällan en redogörelse, hvars ton då tillika gjorde den till en tillrättavisning. Deremot behagade det Clemens desto mer, att aftonen ställdes till hans fria förfogande. Han återvände till Eufemios kammare och tillbragte det återstående af dagen med fantiserande öfver Eusebia och grubbleri öfver den helige Johannes’ syner. Eusebia och mystiken kämpade om företrädet till hans uppmärksamhet; den förra fick dock ännu, ehuru efter starkt motstånd, vika för den sednare, men segern var icke fullständig, innan Clemens hunnit sänka sig mycket djupt i den religiösa spekulation, det haf utaf gissningar, aningar och mörka kombinationer, i hvilket han ville finna nyckeln till uppenbarelsebokens hemligheter. Att den i henne skildrade striden mellan sanningen och antikrist, som skall föregå verldsbranden och det nya Jerusalems grundläggning, hade afseende på händelserna i hans tid, och att Julianus vore just samme antikrist, derom var han fullkomligt öfvertygad. Desto ovissare var han om allt det öfriga, och desto mer brinnande hans håg att intränga i gåtan. Hvad skulle till exempel det märkvärdiga talet 666 betyda? I detta var förmodligen nyckelstenen, som sammanhöll den mystiska byggnadens dunkla hvalf.
VII. B. 189. A. 226. Bålsmansbeklädnaden, i fråga om Kronans öfvertagande af densamma, emot en viss afgift dertill af Rustoch Rotehållarne. I. 44. R. 108. IV. B. 578. A. 595. VI. E. 73. Båtsmanshället, angående dess indragning och förminskning. IV. B. 578. A. 595. — och slående armeen, angående indragning eller förminskning af. Se Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 27. — i Blekinge Län, angående ny reglering af. IX. B. 322, A. 324. Båtsmansrolering, angående Fahlu Stads ordinarie. I. 135. R. 141. IV. B. 347. A. 355. V. E. 3. — den tillökade ordinarie, angående öfverlemnande af roteringsverken för. Se Roteringsverken. Båtsmanstorp, angående rotehällares på Gottland befrielse från anläggande af. IV. B. 347. A. 355. VIII. U. 230. A. 250. Bänkmansafsägelser, angående. Se Afsägelse!-. Bänkmansfördelning, angående förrättad. I. 12. Bänkmansval. Se val af Bänkmän. Bänkmansval, angående stadgande af böter för den ledamot af Ridderskapet och Adeln, som förfallolöst uteblifver vid. I. 137, 184, 185. B. 216. II. B. 99. A. 100. Bänkmännens listor, till val af Electorer. Se Lista. Börd, angående förändring af 5 Capiilet 12 § Jorda-Balken, i fråga om tid för afträdande af i börd dömd faslighet. Se JordaBalken. Bördeskilling, angående dess nedsättande i landtränterier. IV. B. 87. A. 156. 5 ( 34 ) Böter för den beväringsskyldige, hvilken försummar att inställa sig lill bevärings-exercis.
Än förleda de enfaldigt folk till orimliga rättegångar, och än vålla de genom sin okunnighet och vårdslöshet att äfven en rättvis sak, hvars utförande blifvit dem anförtrodd, går förlorad. Uti tal och skrift inlägga de, om icke smädliga, dock vanligen anstötliga yttranden emot domrarne och vederparterne. Genom det sätt, hvarpå nämnde slags advokater upträda, minskas domstolarnes anse ende och rättvisan kommer jemväl ofta att lida. Det oaktadt taga desse advokater vanligen för sitt ombudsmanskap mer betaldt, än en jurist, derest han blifvit anlitad. Under nuv:de förhållanden vill en jurist, som afser befordran inom embetsverken, högst ogerna upträda såsom sakförare, och fältet för de nämnde kommissionärernes verksamhet blifver derföre allt större. Bland civiliserade nationer är Svenska folket nästan det enda, som anser insigt i lagfarenheten såsom ett obeböfligt vilkor för en persons upträdande såsom sakförare eller advokat. Det må lemnäs derhän hvilketdera som i allmänhet må vara riktigast, antingen fordran på insigt i lagfarenhet eller dess obehöflighet, men åtminstone synes de anförda förhållandena göra nödvändigt, att serskildt för hufvudstaden stadgas och förordnas, att vid högre och lägre domstolar derstädes icke någon må tillåtas upträda såsom sakförare eller advokat med mindre han undergått de för inträde i rikets rättegångsverk erforderliga examina. Fordran härå har icke varit fremmande för vår lag. Eedan genom K. Förordmn d. 10 Mars 1749 stadgades, att som af öfning och erfarenhet allena, ehuru II. H. 15 226 Dea 3 December e. m, den eljest häfver sin stora nytta och värde, fagfarenheten ej nog grundeligen kan läras, så framt ej förut en god och tillräcklig kunskap blifvit genom studier inhemtad; alltså skulle ej någon tillåtas auskultera och advocera, som icke kunde från akademien förete vederbörligt vittnesbörd att han ägde insigt i lagfarenheten.
Cederström i principfrågan sig förenat, har gifvit en tolkning af 3y §:n Riksd.- Ordn;, som jag biträder; men detta synes ännu mera klart, då man läser 3o §:n Riksd.Ordn. och dermed jemför 3y §:n; ty intet tvifvel kan då uppstå örn StatsUtskrs rätt att göra motioner, då Konungens propos. om statsverkets tillstånd och behof till detsamma directe öfverlemnas, efter det ligger i sakens natur, att den då icke kan discuteras inom Stånden, utan måste föranleda framställningar å Utsk:ssida, hvilka icke kunna göras från Stånden. Det heter nemi. i 3o §:n, alt ”StatsUtsk., som skall bestå af 36 personer, bör ’’granska , utreda och till lt. St. uppgifva Statso. Riksg:s”vorkens tillstånd, förvaltning och behof.’’ Denna sats har lagstiftaren så velat inpregla i hvarje representants minne, att lian upprepat den ännu en gång. Längre ned i andra morn. heter det nemi.: ’’Vidare åligger detta Utsk. att ut’’röna, pröfva och föreslå det, som till Statsoch Riksgrs”verkens behof erfordras, sedan nödiga indragningar och besparingar blifvit iakttagna;” hvilket synes ganska tydligt åtminstone för 111ig ådagalägga, att StatsUtskts verksamhet och ändamål ieke inskränker sig till att blott tillstyrka och 6 II. 11 9° Den a Maj e. m. afslå, utan att Utsk. baft fullkomlig rättighet att pröfva och granska beskaffenheten af de föremal , hvartill de föreslå bifall å anslag, och att motivera sina afstyrkanden. Annorlunda har icke StatsUtsk. behandlat saken, och jag vill visserligen icke å ena sidan bestrida Hr Gyllenhaal att uppfatta en annan mening; men må man förlåta mig, att jag protesterar mot det afgörande, som ligger i hans framställning. Frih. Cederström, Jacob: Jag har visserligen vitsordat innehållet af i morn. i 37 §:n nefattande de ord Gr.
Om riktigt verksamma medel användas till rörelsens upplifvande, då först kunna och skola spannmålsprisen blifva någorlunda jemna och stadgade, och då först kan skyldigheten att alltid lösa räntorna med penningar af räntetagare åtagas samt all uppsägningsrättighet upphöra, och förr kan ej en medelmarkegång samt nu föreslagna method för markegångssättning tillämpas. Måtte de män, hvilka af R. St. erhållit det utmärkta förtroendet att såsom ledamöter i StatsUtsk. pröfva samt tilleller afstyrka och i mångå fall med R. St:s rätt afgöra hvilka medel Svenska Nationen kan och bör använda till befrämjande af Rikets välstånd och förkofran, — måtte dessa män, vid en förnyad pröfning af det återremitterade vigtiga förslaget om förändring i grundskatternas ut - De ii 7 November. görande och dermed gemenskap ägande ämnen, väl behjerta den skattdragande jordbrukarens belägenhet. De skola då säkerligen inse, att till lättnad för de skattdragandes och i synnerhet räntegifvares bördor samt till befrämjande af allmän belåtenhet erfordras andra medel än markegångsprisens förhöjande i bredd med ökad bevillning, under det man tillika förminskar rörelsecapitalet, dels för att förstärka Bankens grundfond och förmåga att upprätthålla myntvärdet, dels för att indraga eller förminska statens låneanstalter till understöd för näringarna, hvilken sednare åtgärd synes vara beslutad af begär att försöka,om näringarna, när de öfverlemnas åt sig sjelfva och sina egna krafter, då skola bättre kunna täfla med utländningen, än när de bispringas af staten. Ehuru förträffliga de theorier än äro, hvilka legat till grund för majoritetens inom StatsUtsk. fattade beslut, är likväl under närvar, förhållanden hos oss ganska vådligt att försöka tillämpa dessa theorier, emedan det ej kan ske med mindre uppoffring, än af Nationens trefnad och bestånd.