Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 17 31 aj e. m. 15» Att jag gjort skillnad emellan hundar i städerna och på landet härleder sig derifrån, att på landet hållas hundarne inom egarens område och äro icke så farliga för befolkningen, som i städerna, hvarest de få vistas hvar som helst inom stadens område, hvarföre också naturligt är, att många hundar icke hafva någon tillsyn. En annan omständighet, som bör tagas i betraktande, är nemi. att det stora antal af hundar, sorn finnes i hufvudstaden, — och hvilket lättast slutes derutaf att under hundsjukan afdagatogos icke mindre än 4,000 — upäter en stor qvantitet födoämnen, hvilka eljest skulle komma den fattigare befolkningen tillgodo, ty jag tror icke att hundarne alltid lefva af afskräden. Det finnes ingen stad med så stor befolkning som Stockholm, der icke någon åtgärd är vidtagen i afseende pä hundarne, så t. ex. betalar man i Christiania för hvarje hund 3 Specie, i Wien 5 gulden för en sorts hund och 2 gulden för en annan sort, i London är skatten mycket betydlig. I Paris åter, der ingen sådan finnés, är i stället stränga polisåtgärder. Det hufvudsakligaste skälet, hvarpå Utsk. grundat sitt afstyrkande, är, att Utsk. ansett sig icke böra tillstyrka införandet af bevillning å lyx och öfverflöd i allmänhet. Detta är en grundsats, i hvilken också jag fullkomligt instämmer, men lyxen att ega en hund kan väl icke gerna hänföras under samma kategori, som lyx och öfverflöd i allmänhet. Hvad beträffar frågan om den föreslagna skattens användande till Prins Carls inrättning, så har Utsk. deröfver icke yttrat sig, ej heller har Utsk. funnit skäl ingå i pröfning om beliofvet af denna inkomst för nämnde inrättning; och då denna fråga äfven tillhörer StatsUtsk. så hade jag i mitt första yrkande anhållit, att densamma måtte gemensamt af begge Utsk:n varda behandlad.
— Nå, nu är du väl glad? Är hon lik faster Bertha? — Inte det minsta, för det första är hon så ofantligt kvick och rolig och så är hon så vacker. Du får inte bli kär i henne, hör du det! Det är riktigt farligt att ha’ en sådan intagande, ung faster! Nej, det är ingen jämförelse mellan henne och faster Bertha, tillade Hedvig med ungdomlig otacksamhet, i det hon sammanliknade den stilla, anspråkslösa, uppoffrande faster Bertha med den briljanta, bedårande faster Helena. Det var således med stora förväntningar, som Klaes följde svärfar och fästmö till finska båten för att ta’ emot den väntade gästen. — Det är hon, som står däruppe på öfra däcket, i grå resdräkten, hon med svarta hatten och lorgnetten. — Hon ser ståtlig ut! — Ja, gör hon inte! — Välkommen faster Helena, välkommen! De gingo ombord. — Goddag, kära syster, sade grosshandlaren, i det han kysste henne. Hur har resan varit? — Ofantligt tråkig. — Har du varit sjuk? — Nej, men det kan väl vara tråkigt ändå. Jaså, där är du, Hedvig. Jag höll på att inte känna igen dig. Du har väl bleksot, du ser förskräcklig ut! — Tycker faster, det var inte roligt det. Så gränslöst snällt af faster att komma öfver till mitt bröllop. Nu får jag presentera Klaes, hvar blef Klaes af? — Om det där är Klaes, så har han gått iland igen. — Ja, det är han, hvarför gick han, jo, jag ser, han har råkat Wirén, han skulle just gå och söka upp honom; det är Klaes’ bäste vän. — Det var egendomligt; jag har alltid tyckt, att den där Wirén har något så fräckt och cyniskt i sitt utseende. — Han är en duktig konstnär, säger Klaes, en af våra största artister. — Ja, naturligtvis, man ursäktar ju allting, när bara herrarne äro stora artister. Hedvig såg förvånad upp. Inte kunde faster mena Klaes, han behöfde verkligen inte ursäktas, — fast han var en stor artist. — Presentera mig för faster Helena, sade Klaes i detsamma med sin vanliga familjära ton. Han hade lämnat Wirén på kajen och stod alldeles hakom sin fästmö.
1 mom. ansetts böra ega rum, har man mot 2 mom. anmärkt, att stadgandet, det en fast skola bör finnas inom hvarje pastorat, icke kunde med fördel verkställas å alla orter inom Riket, och vore så mycket mera olämpligt, som en stor del af Sverige är så glest bebodd, och många pastorat så vidsträckta, att stora svårigheter för den fasta skolans besökande skulle möta för många , som behöfde den begagna; och har på grund häraf blifvit föreslaget, att det måtte öfverlemnas till församlingarne att bestämma, huruvida fast skola eller endast ambulatorisk bör inrättas, helst församlingsboerne bättre än Statssamt Allm. Sesv.- och Ekon.-VIskottens Utlåtande, N.-o 128.] 7 någon annan måste vara i tillfälle att bedöma det tjenligaste oell med om ständigheterne mest öfverensstämmande sättet för skolornes inrättande på hvarje ställe; dock har äfvenledes det stadgande ansetts böra bär införas, att vid alla Bruk och Fabriker af så stor vidd, att derstädes finnas 3o fasta arbetare, egaren af bruket eller fabriken borde vara förpligtad att för desse arbetares barn underhålla en skola, hvilken skulle vara mot betalning tillgänglig äfven för barn från kringliggande trakter. Härförutan har blifvit anfördt, att innehållet af 1 och 2 moro. af denna §. ej vore med hvarandra öfverensstämmande, enär i det senare finnes stadgadt, att minst en fast skola bör finnas i hvarje pastorat, och det tilläfventyrs kunde inträffa, att tvänne pastorat äro så små , att en lärare kan ändamålsenligt bestrida undervisningen i dem bägge, i hvilket fall det ansetts böra vara dessa pastorat medgifvet att om en lärare och en skola sig förena, der sådant lämpligen kan ega ruin.
Län är i Umeå eller vid södra ändan af Länet, hade lätt varit lmlpit derigenom, att det blifvit flyttadt till Piteå der Residenset för Norrbottens Län nu är, men vid södra ändan deraf, i stället att denna stad utgjort medelpunkten om Länen icke voro delade. För att tillskynda StatsCassan en betydlig besparing, vägar jag således af åberopade skäl och orsaker, vördsamt föreslå att Riksens Högå loflige Ständer måtte hos Konungen göra un_ derdånig begäran derom att, så snart det blir verkställbart, nemligen vid någon af nu varande Landshöfdingars afgång ifrån Norrbotten eller Vesterbotten, dessa Län må åter sammanslås och LäneResidenset förläggas i Piteå, hvarigenom administration af Länets styrelse blir lika lätt för det hela, om icke lättare, än nu såsom delade, hvilket tvärtom medför både omvägar och i synnerhet i militairiskt afseende fördröjer Regementets rörlighet då alla expeditioner onödigtvis måste fördubblas. Utom dessa talande skäl, och det sednare särdeles, talande för en gränsprovins, finnas äfven andra skäl och orsaker som högt påkalla Länens återförening; men jag hoppas, för korthetens skull, att de redan uppräknade äro tillfyllestgörande, och anhåller blott ätt denna min motion med de öfrige Respective MedStånden må communiceras och till vederbörligt Utskott remitteras. N:o do. Herr Ribbing, Arvid: På Riksens Ständers underdåniga begäran 8o Den i Murs, har Kongl. Maj:t i Nåder under den 7> April 1816 utfärdadt Kungörelse angående öfverenskommelser om Prästrättigheter, jemte Förklaringen deröfver den 12 Nov. 181g, allt i den Nådiga afsigt att förekomma oenighet emellan Lärare och Åhörare. Till vinnande af detta vigtiga ändamål, återstår likväl ännu en åtgärd. Det händer nemligen att någon af de Präster, som äro på förslag till ett Consistorielt Pastorat före valet ingår afhandling med Församlingen, att åtnöjas med förminskade inkomster och derigenom lockar de flesta rösterne till sig, men sedan han väl fått Pastoratet vill han ingalunda stå vid sin förbindelse.
Om icke Sparfhöken — liksom andra roffoglar — märkte, att han blifvit uppdagad, skulle han för visso icke låta nödga sig att afstä från jagten, hvarken af sadesarlor eller andra småfoglar. Det är naturligtvis äfven af skrämsel för någon genom sädesärlomas skrik uppmärksamgjord fiende som han be-gifver sig på flykten. Stackars bearbetare! Guds fred! Yxskaft! Jag känner nogsamt både Nötväckan och Tradkrypa-ren och vet också, att dessa båda foglar kunna klättra, hvilken förmåga jag deremot med bestämdhet påstår, att de egentliga mesame icke besitta. I Sundevalls » Svenska Foglame » finnas flera oegentligheter och tryckfel, som författaren med all säkerhet skulle rättat, i händelse han sett dem. Mitt tvifvel8mål om tillförlitligheten af Brehms uppgift om att Tofsmesen iakttagits bygga bo i skatbon, kan naturligtvis icke vara något berättigadt klander mot öfversättaren, men väl mot bearbetaren. Att hr S. anför ett sådant undantagsfall, som att en kull flugsnappare-ägg blifvit tagen vid Fårö den 14 juli, förvånar mig på det högsta. Naturligtvis hade första kullen blifvit förstörd. I sitt försvar söker hr S. göra ett undantag till regel. Bearbetarens påstående, att Domherrens näbb är krok-formig, anser jag fortfarande såsom fullkomligt .vilseledande. Här slingrar sig öfvers. och bearb. ifrån det anmärkta. Han säger nämligen, att strupen hos Domherren är svart, hvilket hvarken Brehm eller någon annan ornitolog påstått; det är endast hakan, som har en svart fläck. Det synes alltför väl att bearb. icke bekymrat sig om foglames beskrifning, men nog hade det väl ändå varit på sin plats att det lilla han nämner utförts sant och korrekt. Sget nog har hr S. aldrig något att åberopa från egna iakttagelser, utan städse från Sundevall och Nilsson. Det är klart, att ingen bestrider dessä utmärkta zoologers förtjenster med afseende på vår fauna, men lika säkert är äfven, att mycket återstod med hänsyn till praktisk erfarenhet, som dessa stormän icke haft reda på.
”Ja! men just dessa Syner, dessa Memorabilier, – i dem ligger knuten: huru skola de förklaras? – Upprigtigt svaradt: vi vela det icke. Det enda veta vi, att efter alla förklarings-försök, som hittills kommit till vår kunskap, qvarstår saken lika oförklarad. Att dessa syner, hvilka redan Thorild sade vara ”ofta skönare än Platos”, ingalunda enligt Swedenborgs egen mening skulle tagas såsom skaldedikter; att han sjelf ärligt var öfvertygad om deras objectiva verklighet: derom vittna tillfyllest, utom hans skrifter, der han så mångenstädes på oförtäcktaste vis 5 gifver sin synpunkt tillkänna, hans välbekanta personliga karakter och en hop antecknade enskilda utlåtelser. Hans egentlige anhängare betrakta dem ur samma synpunkt, som han. Svårligen torde dock någon annan beqväma sig, att i lika oinskränkt betydelse omfatta denna åsigt; enkannerligen derföre, att så ofta i dem förekomma inblandningar af en dertill alltför påtagligt subjectif halt. Å motsatta sidan vore det antagande, att Swedenborgs andeskåderi var ingenting annat än vanvett, numera, eller i både den vetenskapliga och den vittra bildningens nuvarande ställning, blott en platt dumhet; ehuru det kunde ursäktas, på sin tid, hos äfven goda hufvuden, som, uppfostrade af Locke, Voltaire, D’Alembert, och omedelbart kommande från dessa, nödvändigt måste skatta de gammalmodiga Swedenborgska qvartbanden knappt värda en blick, och, vid ett flygtigt ögonkast, med yttersta afsmak studsa tillbaka för deras sällsamheter. – Således har man, att välja emellan, blott tvenne antaganden qvar. Det ena är: att man här träffar den colossalaste hittills bekanta företeelsen af en prosopopée, som ur djupet af en fantasi-rik speculation framgått så ovillkorligt, så plastiskt och så fullständigt, att tänkaren sjelf såsom objectiva uppenbarelser och väsenden ansåg de bilder, i hvilka ett helt verldsomfattande tanksystem ställde sig framför honom såsom meddeladt ifrån dem, änskönt det i sjelfva verket var hans eget. Det är, onekligen, ett antagande som låter höra sig.
Uti de delar af riket, der skatt utginge efter hemmansindelning, funnes icke något hinder för erhållande af uppbud å huru litet brutet hemmantal som helst, och ehuru innehafvaren kunde förpiigtas' att afträda hemmansdelen såsom obesutenhet, hade han likväl genom lagfarten den fördel att kunna, medelst intecknande af egendomen, bereda sig en utväg till anskaffande af medel lill hem - Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, M 58. 5 mansdelens uppodlande och utvidgande af sitt inskränkta jordbruk, men denna fördel vore obesulenhetsinnehafvaren i Dalarne betagen, i följd af 12 § i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, som förbjuder intecknande af egendom, hvarå uppbud ej skett. Härtill komme, att, om en inköpt obesutenhet i säljarens hand varit af arfvejords natur, så vöre den, så länge obesutenheten fortfor, allt framgent underkastad börd, med skyldighet för innehafvaren att afträda den mot er lagd köpeskilling och godtgörelse för »all den nödiga kostnad*» han å egendomen användt; och, till följd deraf, kunde en ny delegare uti besutenheten inträda, äfven om han icke förut egde del deri, och således i strid mot Storskiftesförfattningens ändamål. Vidare hafva motionärerne fästat uppmärksamhet derpå, att en obesutenhetsinnehafvare, som är nödsakad afyttra sin jord, måste antingen antaga den lösen, en delegare i samma nummer vill bjuda, eller ock, i strid mot författningen, sälja sin obesutenhet till annan person, hvilket sistnämnde förhållande ofta uppkomme, jemväl till följd af obesutne fastigheters utmätning.
Då fråga vid denna Riksdag blifvit väckt om ytterligare anslag för 2:dra Lif-Gardets fullständiga casernering, nemligen med 28,000 R:dr för att användas till uthus-byggnader, har Utskottet trott sig upplysningsvis böra meddela hvad handlingarne i detta ämne vid förra Riksdagen innehålla. Deraf inhemtas nemligen, att Comiterade för ifrågavarande Casernbyggnad uti skrifvelse den 30 Maji 1829 yttrat: ”att det icke kan blifva möjligt bringa Casern-anläggningen för Andra Lif-Gardet uti sådant tillstånd, att den varder begagnelig för hela Regementets alla Compagnierj 16 Stats-Utskottets Utlåtande N:o zp. utan att Rikets Ständer medgifva, såsom nytt anslag, de uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition dertill upptagne 70,000 R;dr.” Under uppgifne behofven innefattades likväl äfven ett belopp af 26,650 R:dr till uthus-byggnader och stängsel, eller, enligt det deröfver uppgjorde kostnads förslaget, till Kokhus och Marketenteri 5,700 till reparation af en gammal stenhus-byggnad, för att begagnas till Skolrum, Verkstäder, Arrester m. m • 3,500 — till stängsel med portar åt gatan, emellan Casern-husen . 1,750 till afträdeshus för Befäl, Spel och Manskap på pålar i sjön , af träd • • 7,000 — till Vedbodar och bodar för diverse, af träd 8,700 S:a R:dr 26,650 Vid anställd undersökning öfver anledningen, att nytt anslag nu ifrå* gakomrnit för större delen af dessa uthus-byggnader, har Utskottet in' hemtat orsaken dertill vara, att de kostnadsförslag, som legat till grund för sjelfva Casern-husens fullbordande, i sjelfva verket utvisat större be* hof, än som tagits i beräkning vid anslagets bestämmande till en jemn summa af 70,000
Ej eller bör obemärkt lemnäs, att den nödwändigt ställ förekomna den omänllga stegringen af Soldat leger, feM frän ett krigsllllständ, med nu warande Lnrättkstngar, är ostiljakkig, och att, om National BewKingeu hinner till den stadga, som endast liden och Swensta Folkets egna Patriotiska böjelser kun. na Den 4 November. ioz lia den samma gifwa, och hwarigenom tillfälle skulle yppas att, till en början under fredstid, och lör handa sedan för alttid halla intill twätredwbelar af indelta Armeens Nummertal vacant, en betydlig inkomst skutte för Riket beredas genom Rustoch Rothallens afgifter för deste vacante numror. Kongl. Masil tror sig redan hafwa lemnadt nog tillfyllestgöranöe prof, sä wäl emot främmande magter, som emot dest egna trogna Undersåtare, pä dest med full kännedom af Fäderneslandets önskan och behof grundade fredliga böjelser, samt pä dest trofasthet i redan ingängna förbindelser, för att wid detta tillfälle befara att dest afsigter, med förestående af en National Bewäring, ware sig innom eller utom Riket, kunna mistkännas. Aldrig har lör hända någon tidepunct gifwits, dä Sweriges tillbe mmande Statskonst warit af hände »erna mera i för» wag bestämd, etter legat i mera öppen dager, än för det närwarande, dä allt för framtiden bjuder att ^ söka bibehålla den äterwundna freden för akt genom den, sa wida möjligt är, utpläna minnet af wära förluster, och dä den enda tillärna ärelystnad, synes böra inskränkas innom föresatsen att förswara hwad annu äterstär af Fosterjorden. Detta dyrbara aliggande är äfwen enda driffjäder» lill Kongl. Maj.tts nu gjorde framställning, och dä hela National Ve. wäringens organisation hwilar pä willkoret af eget förswar, och således ej för krigslystnaden bereder ökade medel till Rikets inblandande i nya wädellga stridigheter, torde hwarje sjelfständig
Båtsmanshället och båtsmansroteringen, angående förändring i sättet för dess utgö- rande, lindring deruti samt utarbetande af förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll — 4 2 3 — b. 21 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars 10 Mars 44 12 Register öfv. liih. t. R. St. Sf 3 •> “c co cl * rJQ co rHH CA OS fei C_i J n 3 E. CD ^ So Riks-Stånci ens beslut. 2f£ ^ n Cl> OS S? o 3 3. 3 os a 3 £j —' 0So tö B. n >-ö cT O n 2. 5’ crq a. o> ct> n • era 2 C* Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o ¥o' "sidT Adeln. Standet. Ståndet. Ståndet. N:o T Båtmännens kappsäckar och s. k. småpersedlar, om öfverflyttning å Kronan af bestyret med deras anskaffning och underhåll 1,53 4 1 52 8 Se Femte HufvudTiteln. Bältespännarne, om gjutning i brons af detta utaf Professor Molin utförda konstverk 4 1 66 f. 37 Se Åttonde HufvudTiteln. Böda pä Öland, om anläggning af en hamn derstädes 4 1 78 23 Se Statsbidrag till vägar, m. m. Böters förvandling, om förändrade stadganden i afseende på 7 1 37 — å. 2 Maj b. 1 Maj b. 2 Maj b. 1 Maj I anledning af återremiss 7 1 53 — a. a, 2 6Maj a. a. 30 Maj a. a. 28Maj a. a. 26 Maj Bötesandelar, om ersättning till personer, menigheter eller allmänna inrättningar för dem, genom nya strafflagens införande, frångångna 1 4 1 26 5 Se Andra HufvudTiteln. C. Callerholm, Svante Jakob, f. d. Notarius Publicus, om pension åt 4 1 74 30 Se Nionde HufvudTiteln.
Jemlikt Ståndets förut fattade beslut, anställdes nu val till ledamöter med deras suppleanter i Förstärkt Lag-Utskott, hvarvid utsågos: Carl Ifvarsson till ledamöter: från Hallands län med 68 röster Erik Ersson » Gefleborgs » » 67 » Peter Andersson » Blekinge » » 66 » Nils Peterson » Calmar » » 60 » Ola Jönsson » Malmöhus » » 43 » Carl Johan Leonard Lönnberg » Ostergötlands » » 43 » Carl Johan Svensén » Calmar » » 43 » Olof Larsson » Jemtlands » » 43 » Johan Victor Lundqvist » Skaraborgs » » 43 » Anders Jonsson » Wermlands » » 43 » Gustaf Jonsson » Calmar » » 43 )) Per Persson » Stockholms » » 43 )) Carl Bernhard Rydström » Calmar » » 43 » Gustaf Olsson » Westmanlands » » 43 )) Erik Jonsson » Westmanlands » » 43 )) Anders Wilhelm Uhr » Nerikes » » 42 )) Johan Persson » Upsala » » 42 )) Nils Andersson » Wermlands » » 42 » Johan Bergström » Kopparbergs >» » .. 42 » Jöns Andersson » Malmöhus » » . .. 42 » Lars Prot.-Utdrag den 9 Juni t866. 377 Lars Magnus Carlsson frän Stockholms Lars Gustaf Andersson Per Olof Hörnfeldt ... » Sven Nilsson » Lars Ersson » Josef Oscar Almqvist » Elfsborgs Wester-Norrlands » Christianstads » Södermanlands » Norrbottens » till suppleanter: län med 42 röster 42 »> 42 « 41 » 40 » och 32 röster; samt Johannes Andersson från Skaraborgs Lars Persson » Hans Haegermark ... August Danielsson... Eljas Per Olsson Benjamin Börjesson län med 52 röster , 52 » 52 » 32 » 32 » 30 röster; Nerikes Gefleborgs Norrbottens Kopparbergs Göteborgs och Bohus hvarom protokoll uppsattes och justerades för att i vanlig ordning expedieras S. D.
Nio 1/f - gillat enahanda förändring, hvarigenom doek röstberäkningen inskränktes till likhet med tre Consistoriel^, samt ändtligen att Kongl. Maj:t, enligt Dess tal på Riks-Salen den i5 Juna 1818, icke täckts härå Nådig sanction lemna. Nuvarande Constitutions-Utskott delar visserligen ofvanberörda allmänna jemkningsåsigter, såsom grund för ömsesidiga rättigheters bestämmande; men enär föreskrifterna om Erke-Biskopsoch Biskopsval egentligen tillhöra Kyrko-Lagen, uti hvilken de ock finnas införda, med närmare förklaring deröfver, hvad serskildt Biskopsvalen beträffar, genom Kongl. Förordningen den 3o Maji 1759, och Utskottet för öfrigt eger sig bekant, att ett Förslag till ny Kyrko-Lag för närvarande är under granskning och slutlig beredning, anser Utskottet det nu åsyftade ändamålet kunna på en annan och lämpligare väg sökas och vinnas. Hellre således än att, i denna del, tillstyrka Kyrko-Lagens ändring medelst ett Grundlagsbud, tror Constitutions-Utskottet sig böra understödja borttagandet ur Grundlagen af hindret för samma ändring, och får derför vördsamligen öfverlemna till grundlagsenlig behandling nedanstående redactionsförslag: Regeringsformen §• 29. ”Till Erke-Biskop och Biskopar, med hvilkas val förhålles enligt Kjrrko-Lagj utnämne Konungen en af de Tre, som föreslagne blifvit.” Stockholm den 11 Junii i834.' Ankom till Exji.-Utsk. d. n Junii. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till en redactionsändring i 60 §. Regeringsformen.
Således har min tanke varit, att man endast borde uptaga del hufvudsakligaste af hvad som å ena sidan blifvit anfördt och å den andra derpå svaradt, men jag bör naturligtvis villigt underkasta mig hvarje på skäl grundadt vilkor, R. o. Ad. täckes fästa vid det bifall, jag till min begäran kan erhålla. Gr. af Ugglas: I afseende på den siste värde talarens yttrande får jag förklara, att jag med mitt andragande ingalunda velat påpeka som skulle Frih. Cederström, i händelse Ståndet bifaller tryckningen af dess ifrågavar. prot:r, framhålla den ena, men icke den andra sidans argumenter, men jag anser alldeles ovilkorligen nödvändigt, att diskussionen i sin helhet kommer allmänheten tillhanda, på det att man må förekomma all möjlig tanke derpå, att något nplysande, sakrikt och förtjenstfull! anförande, som måhända i allmänna tidningarne varit för allmänhe - 230 Den 29 Januari. ten tillgängligt, blifvit uteslutet. Korteligen, jag liar icke velat lemna lastarenom något kryphål i delta afseende. Derföre yrkar jag, att diskussionen i sin helhet måtte tryckas. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad hemstälde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., om R. o. Ad. bi föl le, att Frih. Gederström, på sätt han hegart och lieie ledamöter tillstyrkt, finge för sin enskilda räkning frän trycket utgifva R. o. Ad. ofverl,iggningar den 17 och 18 sisth Dec. i fråga om representationsförslaget, på det sätt att hvarje muntligt eller skriftligt yttrande blefvc isin helhet intaget. Ropades Ja. Hr Printzensköld, Carl: Det torde icke hafva fallit ur R. o. Ad:s minne, huruledes, för några plenidagar sedan, f. d. Statsrådet Sandströmer, i sin dåvaride egenskap af föredragande för Finansärenderna, sökte att gendrifva Hr von Hartmansdorffs motion om krigsrustnings-bevillningens bibehållande; och alt enl.
Hvad dessa skola utgöra för skyddet mot Barbareskerne, måste naturligtvis Den I Martil, 25 tagas igen af andra på de varor, som till dem försäljas. Man har anmärkt, att Borgerskapets i anseende till deras särskilte bidrag, till Convoij-medlen, ägde tvånne Deputerade i ConvoijCommissarialet. Dervid lår jag erinra, att der fordom äfven fanns en Adelig Ledamot, emedan, under de så kallade frihetstiderne, Deputerade af RiksStånden gemenligen insattes uti de inrättningar, som då stiftades.. Detta förhållande är nu så vida åndradt i ConvbijCommissariatet, att i stället för den Adeliga Ledamoten, sitter der en af Konungens Canzli. Då den så kallade Extra Licenten fordom blef beviljad till Convoij-medel, behandlades de i granskningsvåg på samma sått, som tulllågten, för att begagna de då brukliga ordalagen. Jag har ej nu vid handen de papper, som röra detta ämne, men jag skall framdeles närmare upplysa att räkenskaperna då insändes för dessa, liksom för andra Statsmedel till KammarCollegium; det år således icke någon nyhet, då jag yrkar granskning af dessa likasom af andra Statens tillgångar. Friherre Lagerbjelke har anmärkt, att fråga nu endast voro om ett creditif, sorn troligen ej behöfver begagnas. Så mycket bättre* men då Riksens Ständer likväl anmodas om ett sådant, hvarigenom de möjligen åtaga sig utgifter, så synes ögonblicket just vara igne att göra det förbehåll jag föreslagit, Grefve Cronfedt, Claes; Af samma an4 ledning som Herr von Hartmansdorff yrkat, att Riksens Ständer böra revidera Convoij-Commiss 6ariatets räkenskaper, borde han äfven med sam* 26 Den I Murlii. ina nit yrka en dylik revision af allt slags Tolag, som går till hamnbyggnad, Magistraters aflöning m. m.; men då blir en resande revision af nöden. Herr von Hartmansdorff: