Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
T r o mig, under nuvarande starka brytningstid blir det en samhällsnödvändighet, att hemmen taga parti i det pågående reformarbetet. Säg, är det icke rent af synd, att vi mödrar, som hunnit så långt i andlig utveckling, att vi förmå tänka öfver lifvet och dermed äfven öfver våra pligter mot våra barn och vår nästa, öppna våra hem och bjuda sådana qvinnor välkomna, som äro så förvildade, att de genom k o - ketteri, utmanande klädsel och dito låter satt sig till uppgift att väcka och egga det andra könets sinlighet? Fördragsamhet på sedlighetens område är indirekt medbrottslighet. H ä r finnas många fall, då vi tjena menniskor med att låta dem på ett lämpligt sätt få påminnelse om, att ett hederligt hem är ett heligt rum, som ej får besuddlas med lättfärdighetens andedrägt. — Handla vi som kristna qvinnor, när vi till våra hem och fester inbjuda män, som anse det för småsaker, att tusentals af våra fattiga, värnlösa medsystrar neddragas i vanära, nöd och elände? F r ö k e n Hyben, ni är ond på mig, för det jag ej ville gå in i Magdalenaföreningen; jag kunde det ej, då j a g fann, att temötet för de fallna qvinnorna efterföljdes af en bal hos baron Falkvinge, der ni, min fröken, öppnade balen med stadens erkände D o n Juan, och der de öfriga kavaljererna » E t t samstämmigt afvärjande skri från de unga damernas krets afbröt fru I n g e - borg. » Våren lugna, mina damer! J a g vet, att en vink åt detta håll är nog för att väcka till eftertanke, så att vi se klart vår väg. » » Men inte kunna vi utstöta gamla bekanta. » » Blott bannlysa, fru grefvinna. » » Hvad är bannlysa? » » I katekesen står — om det är den, fru Haraldson åberopar — att det är att utesluta uppenbart obotfärdiga syndare från — från — » » Gemenskapen med sedliga menniskor, fröken Hyben, tills de sig omvända och bättra.
„ Jag tillstyrker derföre i dessa delar bifall i jxn 2 Julii e m. till Lagutskottet* betänkande, elfer åtminsto»» återremiss deraf, i händelse bifall icke medgifves» Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde å nyo, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskott tet återförvisas. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och Landt-Marjkalken gjorde proposition till afslag å Betänkandet, Ropades äfven Ja och Nej.. Herr Tham: Jag hemställer ödmjukast, om icke Högloflige Ridderskapet och Adeln äger qvar rättigheten att afslå betänkandet, äfven då det andra gången kommer tillbaka, och om icke Höglofl, Ståndet vid sådant förhållande kund© tillåta, att betänkandet nu finge återremitteras. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarjkalken förnyad proposition, blef LagUtskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt, Vid förnyad föredragning af LagUtskottets. den 4 och 16 sistledne Junii under N:is 97 och Den » jidii e, m. 101 afgifne samt den 25 i samma månad eftermiddagen på bordet Jagde utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets un der N;ris 8 och 47 förut meddeldte Betänkanden: i:o I fråga om upphäfvande af Öfre och Nedre BorgRätterne, samt RiksMarskalksEmbetets befattning med skuld-fordrings-mål, 2:0
Orup i Skåne; tillika nied ett i anledning deraf denna dag afgifvet yttrande; Densammes den 25 dennes på bordet lagda motion om förhöjning af löne-inkomsterne för Kronofogden och Häradsskrifvare!! i Ljunitz och Herrestads häraders fögderi; tillika med ett i anledning deraf denna dag afgifvet yttrande; Herr von Döbelns, Ernst Georg, den 25 dennes på bordet lagda motion om anslag af Stats-medel till utgifvande af ett arbete, innefattande öfversigt af Stats-verkels organisation. Statsoch Banco-Utskotten: Friherre Gyllenhaals, Carl Henric, den 25 dennes på bordet lagda motion, om åtgärders vidtagande till skyndsam nedsättning af taxanför inre farten å Götha canal; Herr Wordenanckars, Fredric Wilhelm, don 25 dennes på bordet lagda motion om inköp för Statens räkning af Götha Canal; Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Grefve Frölichs, David, den 25 dennes på bordet lagda motion om inrättande af en Statistisk Central-bureau; hi viken jimtiou derjemte skulle de öfrige Riks-Slånden communiceras. Bevillnings-Utskottet : Herr Lagerhjelms, Fehr, den 24 dennes e. tn. på bordet lagda motion om nedsättning af bevillningen för slångjerns-smidet; tillika med ett till denna motion af Friherre Oxenstjerna, Carl, samma dag gjordt tillägg; Prot.-Utdrag, den 27 Augusti 1844- 127 Banco-Ulskottcl: Herr Fasén b/ads, Bernhard, den 25 dennes pä Bordet lagda motion om upptagande af eli lån lill förstärkande af Bankens metalliska *.
Våra skolgossar skola vara bra klent utrustade för att icke då kunna göra den enkla slutsatsen: skolan lär oss gudsfruktan, sedlighet och lydnad för lagarna; samhäliet tillåter förkunnelsen af rakt motsatta läror i strid mot sina egna gällande lagar; samhället håller således icke stort hvarken på gudsfruktan, sedlighet eller lydnad för lagarna; men vi uppfostras ju för lifvet, för samhällslifvet, ej för skolan: alltså är det lögn hvad skolan lär. Från det håll, isynnerhet från det slags tidningspress, der Strindberg med sin Strindbergslitteratur hålles under armarna som ett älskadt skötebarn, får man förstås alltid, när det är fråga om skolan och dess verksamhet, höra det utslaget: skolan skall meddela upplysning, kunskap och dermed punkt! På det hållet brukar man också skrifva alla slags brott på en bristande upplysnings räkning. Och de stackars brottslingarna rå naturligtvis icke för att de ej fått tillräcklig – upplysning. »I stället för tio Guds bud och sedelagen skola barnen lära sig Sveriges Rikes lag och strafflagen. Det är för sådan upplysning staten skall sörja med sina anslag, icke för en uppfostran i gammal, otidsenlig slentrian.» Godt! Men då frågas, hvad det tjenar till, att barnen hafva reda på en lag, som de icke behöfva hålla? Och hvad är det yttersta målet med denna upplysning? Att komma till Strindbergs åsigt och lefnadsvishet: menniskan är ett djur och bör lefva som ett djur? För att nå det målet behöfvas sannerligen hvarken skolor eller anslag till skolor; dit kan man komma med bra mycket mindre både besvär och omkostnad. I Norge hafva ju nyligen hrr Jæger och Krogh råkat i kollision med den der rådande »folkliga» ordningsmagten för sina oanständiga böcker; och från Finland blef »Tjensteqvinnans son» genast utvisad. Det är endast i Sverige, som man icke låter störa sig. Sverige går i liberalitet till och med ett godt stycke utanpå sjelfva Amerika – och häfdar på det sättet rätten till sitt gamla namn »frihetens stamort på jorden»! – om man får tro följande bit, som var intagen i tidningen Upsala den 5 Febr. detta år: Om Aug.
Lagsamt Allm. Besv.- oeh Ekon.Utskms d. 14 dennes på bordet lagda betänk. N:o 48, i anledn. af väckt fråga om fullständig medborgarerätt för i Sverige födde judar. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 14 dennes på bordet lagda betänk. N:o 49, i anledn. af väckt fråga om ändring uti nu gällande stadganden, ang.-de afviltringsverket i de norra länen. Slutligen föredrogs men lades på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust., och Gr. Sparre, Erik, ånyo på bordet Lagsamt Allm. Den 16 September. 333 Besv.- och Ekon.Utsk:ns d. 14 dennes bordlagda mein. N:o 50, i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:ns betänk. N:o 28. PI. R. o. Ad. åtskiljdés kl. £ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 18 September 1848. Plenum kl. G e. m. Justerades 4 prot.utdr. för d. 16 dennes. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han jemte de öfriga RiksSt:ns Hrr talmän, i förmodan att RiksSt:n önskade uppvakta Heras Majestäter efter deras återkomst till hufvudsladen, sisth Lördag hos H. M. Konungen anmält denna önskan, och alt II. M. behagat utsätta tiden för uppvaktningen till i morgon kl. I till 1 , hvadan Hr Landtm, finge anmoda de Hrr som ville deltaga i uppvaktningsdeputalionen, att något före denna tid infinna sig i plenum. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 14 och 16 dennes på bordet lagda betänk. N:o 67, i anledn. af väckt motion om stiftande af en lag för utrikes vexlar.
Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 35. Inom .Borgare-Ståndet har Riksdags-fullmägtigen för staden Borås, Herr C. G. Rjdinj äfven linderstedt den underdåniga ansökningen, samt, till närmare upplysning om behofvet'af den begärde lindringen, bifogat sitt i ämnet inlemnade anförande härom, en af Magistraten i Borås meddelad uppgift öfver de skatter samt inbetalningar till Riksgälds-Contoret, hvilka nu af stadens invånare måste utgöras, jemte uträkningar öfver hvad framdeles skulle komma att erläggas.. Till återuppbyggande af staden Borås, efter den senare år 1837 staden öfvergå agne eldsvåda, har, vid sistlidne Lagtima Riksdag* ett låne-understöd af 85,000 R:dr Banco från Riksgälds-Contoret blifvit staden beviljadt, till följande fördelning nemligen: Utaf hela lån-summan, 85,000 R:dr, blefvo 10,000 R:dr anslagne lill utförande af stadens nya planläggning jemte tomtoch gatu-reglering, och 15,000 R:dr till uppbyggande af stadens afbrände allmänna byggnader» Å desse 25,000 R:dr skulle, under de första 10 åren, att räkna från och med år i83o till och med år i83<), icke göras någon afbetalning på capitalet, men inom 1840 års slut, och allt sedermera, vid hvarje års utgång, de påföljande 10 åren, inbetalas å primitiva capitalet 10 procent, så alt hela capitalet inom 1849 ^rs s^ut vore mbetaldt.
Om jag skulle komma för sent för att rädda Krysanteus! O, min Akilleus, om du nu hade vingar! Min fördömda fetma! Här gäller rida till sig konsulatet eller knäcka halsen på försöket. Då Annжus Domitius red in på Tripodgatan, var hon uppfylld av människor. Men dessa iakttogo en stillhet, som förvånade honom. Vad betydde det? Hade han kommit för sent? Däruppe på översta sluttningen av Akropolis stod en skara bävande åskådare, Krysanteus' trosvänner. Annжus Domitius förbannade deras feghet; de hade måhända, utan att röra sig från stället, sett hans hus stormat, honom själv och hans dotter, den av hedningarne älskade Hermione, sönderslitna av fanatiska kristianer. Och ändå skulle ett plötsligt angrepp av en beslutsam skara, nedstormande från denna höjd, hava krossat den sammanpackade hopen på gatan där nedanför. Prokonsuln hade dragit kåpan tillbaka för att vara igenkännlig för massan. När han banat sig väg ett stycke genom hopen och närmat sig arkontens hus, där trängseln var starkast, såg han framför porten en man till häst, omgiven av soldater, vilkas spjut och hjälmar syntes över hopen. Ryttaren var Pylades. - Giv rum för prokonsuln av Akaja! Vad är å färde? Vad betyder denna folkskockning? Giv rum i kejsarens namn! Annжus Domitius ropade detta och lyfte över sitt huvud en brevtavla, på vars skulpterade och förgyllda ram man igenkände ett kejserligt dekret eller en regeringsskrivelse. - Leve Annжus Domitius! skreks i hopen, ty prokonsuln föreställde homoiusian och hade alltid bemödat sig om mängdens gunst. Leve prokonsuln av Akaja! Leve homoiusion! Dessa rop efterträddes omedelbart av andra, som höjdes längre bort på gatan: - Ut med kättarne! Död åt hedningarne! Den tystnad massan iakttagit vid prokonsulns ankomst hade endast varit tillfällig. Man hade lyssnat till en präst, som just i det ögonblicket slutat att tala till folket. Prästen hade nu försvunnit genom dörren till Krysanteus' hus. - Annжus
— Af den återstående delen har Kongl. Maj:t, efter wederbörandes anmälan, meddelar understöd at sadane fattige i landsorten, hwilkas mantalsffrisningsort ej kunnat utrönas; hwarefter de arliga öfwerstotten bliswit ställda till Ofwer-Stachallarens disposition att för berörde ändamål inom Hufwudstaden anwändas. PiovmcialSedan wid förra Riksdagen anslag bewiljats till nya arfvode» LaNire. ^ Provmcial-Läkare, hafiva sadane bliswit föreslagne att anställas i Jemtlands, Stora Kopparbergs, Wermlands, Elfsborgs, Gefleborgs, Calmar, Skaraborgs och Jönköpings Län, hwilka deraf hade jemförelsewis största behofwet; men som till den nya Läkarebeställningen i sistnämnde Län ingen sökande sig anmält, har det för densamma anflagna arfvode anwändtS till anställande afen extra Provincial-Läkare i Wester-Norrlands Län, med station i Torps Socken af Medelpad. Extra Provincial-Läkarebeställningen pä Oroust och Tjörn har icke heller, i brist pä sökande, kunnat tillsättas, hwarför Kongl. Maju anslagit detta arswode äc en i Nysätra Socken af Westerbottens Län stationerad Extra Provincial-Läkare. I sammanhang med de nya Läkarebeställningarnes inrättande har ny reglering af Läkare-distrikten inom Länen blifwit widtagen, och Kongl. Majus Sundhecs-Collegium har inkommit med underdånigt förslag till en allmän och fullt ändamålsenlig reglering as Provincial-Läkarewärden i Riket. Ett nytt Lazarett och Kurhus har blifwit anlagdt i Sundswall, Siukmärdssanit ett nytt Lazarett i Norrtelje. Till en ny Lazarettsoch Kurhusbyggnad i Carlstad har ritning blifwit af Kongl. Mast i Nai>i>>-kiim,s° "b'. der g,Ilad.
Af lagsökningsärenden för förfallna års-inbetalningar qvar stodo deri 1 Augusti 1861 oafgjorda 107. till hvilka sedermera kommit Transport 181. 48 Transport 181. deraf blifvit, till följd af mellankommen liqvid, inställda 30. och genom indrifning afslutade 64. så att oafgjorda återstå 87. § 45. skiftaoch Vid 1860 års slut uppgick summan af utestående slcijtes odimgsU"}. odlings-lån till R:dr 61,647,53. Deraf äro nästlidet. år inbetaldta och till Bankens Reserv-fond lefvererade 15,574: 39. hvarefter beloppet af utestående dylika lån den 31 December 1861 balanserades med R:dr 46,073: 14. § 46- Lagsökningar Den 1 Augusti 1861 voro på utsökning beroende 3 skiftes [VT S/ClftCS& • och odiingsiån. och odlingslån; oell hafva sedermera intill nyssnämnde tid detta år tillkommit 3 lagsökningar för dylika lån, men genom verkställd indrifning ett lika antal afslutats, så att följaktligen 3 lån återstå oredovisade. § 47. lnZtZVf De för lån mot pant af fast egendom samt för skiftesoch handlingar, odlingslån till Banken aflemnade säkerhetshandlingar äro af Revisorerne utan anmärkning inventerade. § 48. Angående utj likhet med hvad 1860 års Revisorer, i deras till Rikets JanTaf ]"guld Ständer aflåtna berättelse, § 49, anfört, få nu församlade Revisorer och sa/ver. uttala den åsigt, att tillfälle till belåning af guld och silfver, hvilken belåning vid 1859 års slut upphörde, bör ånyo allmänheten beredas. Guldoch silfverpanter lemna obestridligen lika god säkerhet, som de oädla metaller, på hvilka Banken fortfarande meddelar lån, och med de under sednare åren alltmera lättade kommunikations-anstalterna, bör en större del af allmänheten kunna af en sådan lånerörelse sig begagna.
Faste-bref förses med karta-sigillata till en fjerdedel emot hvad för köpeoch bj'tesbref stadgas, eller lill en fjerdedels procent af köpeskillingen till och med i5o r:dr, samt till en åttondedels procent af hvad derutöfver stiger, på nedanstående sätt: under samt till och med 25 r:dr . derutöfver till och med 5o r:dr . till och med ^5 r:dr . till och med 100 r:dr . till och med 12E r:dr - till och med i5o r:dr . samt derutöfver för hvarje fulla 5o r:dr . I händelse fastebref anmäles vara förkommet, då det inför domaren skall uppvisas, bör det bevis eller protokolls-uldrag, som i stället företes, om det skall gälla, vara med stämpladi papper fö.rsedt lill lika belopp, sorn det, hvarmed det förkomna fastebrefvet bordt vara belagdt. Fidei-Co m m iss-bref och andre dylika förordnanden förses med slämpladt papper till tre fjerdedels procent af den bortgifna egendomen, beräknadt, för fast gods. efter egendomens vid bevillnings-laxeringen uppskattade värde, men, för lösören, efter bouppteckningsvärde, mätismanna ordom eller domares pröfning. För medlings-bref, som i Vårt och Rikets Kammar-kollegium beviljas, antingen de utfärdas genom bref eller utslag, för hvart helt hemman efter förmedling och så i förhållande med de mindre, dock för hemmansdelen ej under .. Bevillnings-Utskcttets Betänkande, N:o li. Morgongåfvo-bref Beläggas med stämpladt papper till en fjerdedels procent af gåfvans värde. Privilegier eller Ti 1 Is tå n d s~bevi's till handels idkande karleras med . — till anläggande af bergverk, manufaklurier, sågar,.pappersoch andia Bruk meri .
Skulle nu t. ex. en rektor icke hafva fullmakt på sin tjenst, så kunde han, i följd af antingen tjenstefel eller ålderdom och sjuklighet, skiljas från densamma. Mert äfven om platsen är permanent, så har man ju alltid, med afside på tjenstefel, lagar och förfalln:r, som kunna näpsa honom; man kan ju suspendera, ja, t. o. m. afsätta honom, om han icke sköter sin tjenst. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 I Om det kunde förutsättas, at någon wille upsateligcn wanwärda upfostringswerket, svårligen skulle et mera bertil bidragande medel kunna uptänkas, an at streka barnen utan tilsyn pä en krog at der tilbringa et par dygn i mänaden, öswergifna at lättjan och frestelsen af flera odygder. Der fäs pä en gäng begrep om och tilfälle til utöfning af fylleri, svordom och bedrägeri. Arbetsamhet, den första af Samhällsdygderna, sins werkeligen mera hos Swensta Bonden än i andra Ständ: til lycka för desi bibehållande, är den hos husfadren et behof och inplantas hos affödan genom wana: olyckligt det Land, der den icke gar före eflertankan. Alltför fä, i lättja upfödda Barn, äterföras af egen omtanka ifrän en tilwand och lika som arfd lattja til hug för arbete: nöd och behof hafwa någon gäng werkat detta, men sä ar deras antal wida större, som i sädan belägenhet lätit föra sig af en annan drift til utswäfningar och de grofsta laster. Intet ämne kan derföre förtjena at med mera deltagande ömhet behandlas än omsorgen för denna husliga dygd, grunden til enstilldas och Staters lycksalighet. Dä den, äfwen utan at behöfwa upmuntras, stelf föder och stadgar sig hos denna clafi af Medborgare, hwarfdre dä icke motarbeta eller ätmindstone hwarföre gttwa tilfälle til dest utrotande?
I afseende härå åberopas innehållet af förra berättelsen, dervid, rörande detta ämne, intet är att förändra eller tillägga, om ej att menighetseller municipaibestyren mångenstädes anses så besvärliga, att man till och med velat räkna desamma bland orsakerne till välståndets förminskande hos allmogen, då dertill måste användas tid och möda, som med vida större fördel kunde egnas åt jordbruket och den enskilda hushållningen; hvarföre man ock icke så sällan söker undandraga sig allt sådant allmänt bestyr, under det man likväl o vilkorligt fordrar att ordning skall upprätthållas samt person och egendom skyddas, utan att besinna det de aflönade tjenstemäunens tid och krafter äro dertill alldeles otillräckliga. Folkundervisningen är nu inom alla församlingar ordnad i öfverensstämmelse med gällande stadga och likaså fattigvården; men de fattigas antal ökas ständigt och omsorgen för deras underhåll är för det öfriga folket ganska betungande. Man klagar deröfver, att intet fullt verksamt medel gifves att tvinga liderliga och lättjefulla personer till sedlighet, ordning och arbetsam het. Helsovården å landet besörjes fortfarande af 2 provincial-läkare, stationerade i Carlskrona och Sölfvitsborg; den å förra stationen är jemväl läkare yid Ronneby helsobrunn; och Ronneby köping med angränsande landsbygd har dessutom antagit särskild läkare, som af Kongl. Maj:t i nåder förunnats befordringsrätt. Under sistlidet års höst hemsöktes Länet af kolerafarsoten; men den inskränkte sig hufvudsakligen till Ronneby köping och några få sjukdomsfall å landsbygden i granskapet deraf. Antalet af de i denna farsot insjuknade utgjorde 100 och 44 afledo; dessutom hafva smittkoppor under åren 1849 och 1850 visat sig i alla delar af Länet och stundom varit ganska elakartade; dock synes sjukdomen såsom epidemi nu hafva upphört. Vid Länets Lasarett och Kurhus har antalet af patienter under de förflutna 3 åren i medeltal för året varit 194 på kurhuset och 85 å iasarettsafdelningen; de förre kostnadsfritt och de sednare dels emot betalning samt dels med åtnjutande af kostnadsfri vård under en tid, svarande emot 1,140 dagar.
vandla er till grefvinna, men ni kan aldrig göra mig till grefve. FRÖKEN. drig ni bli! Men jag är född af en grefve, och det kan al JEAN. om... Det är sant: men jag skulle kunna föda grefvar FRÖKEN. Men ni är en tjuf;. det är inte jag. Tjuf är icke det värsta! Det fins sämre sort! JEAN. Och för öfrigt: när jag tjenar i ett hus, anser jag mig på visst sätt som medlem af familjen, som barn i huset, och man räknar icke det för stöld att barupp igen. Fröken Julie, nen snatta ett bär af fulla buskar! Hans passion vaknar deles för god åt en sådan som mig! Ni har varit rof för en berusning, och ni vill dölja felet genom att inbilla er att ni älskar mig! Det gör ni inte, om inte möjligen mitt yttre lockar er och då är er kärlek inte bättre än min men jag kan aldrig nöja mig med att vara blotta djuret åt er, och er kärlek kan jag aldrig väcka. Är ni säker på det? FRÖKEN. ni är en herrlig qvinna, all JEAN. skulle kunna älska er, ja, utan tvifvel: Ni är skön, ni är fin, nalkas henne och fattar hennes hand bildad, älskvärd troligen aldrig. lägger armen om hennes lif. Ni är när ni vill, och den mans låga ni har väckt slocknar som glödgadt vin med starka kryddor, och en kyss af er... han söker fora henne ut; men hon sliter sig sakta lös. FRÖKEN. Ni vill säga att det kan gå för sig! Att jag Lemna mig! Inte på det sättet vinner ni mig! JEAN. och vackra ord; inte omtanke om framtiden, räddning ur förnedring! Hur då? Hur då? Inte på det sättet! Inte smekningar afskyr er som jag afskyr råttor, men jag kan inte fly er! Hur? Hur? Jag vet inte? Inte alls! Jag FRÖKEN. JEAN. Fly med mig! FRÖKEN rätar på sig. mig ett glas vin! Jean slår i vin. Fly? Ja vi ska fly! Men jag är så trött! Ge oss. dricker ett glas; räcker fram glaset efter mer. JEAN. Men vi ska tala först; vi ha ännu lite tid på
Under förutsättning, ali, genom värdiga val i ena som i andra fallet, de mest förtjente blefve hågkomne, synes R. o. Ad. lika mycket böra fägna sig åt BorgareSt:s riktande med nya ledamöter, som BorgareSt. må med tillfredsställelse se, om R. o. Ad. hugnas med införlifvandet af nutidens dtmärktheter utom Ståndet. För öfrigt, och om äfven detta önskvärda förhållande någon tid skulle komma att uteblifva, förefaller det mig ingalunda, som R. o. Ad. skulle behöfva, i anledn. af den förstärkning, som är i fråga att tillskyndas BorgareSt., befara att se sig genom nämnde Stånds ökade betydenhet öfverflyglas. Dertill förefinnes, med den bepröfvade fosterlandskänsla och verksamhelskraft, R. o. Ad. fortfarande ådagalägger, i min tanke icke någon verklig anledn. Således är jag af den öfvertygelse, att R. o. Ad. äger skäl till fattande af ett beslut, instämmande med BorgareSl:s inbjudning; och anhåller, i likhet med Gr. Lagerbjelke, om piopos. derå. Hr von Hartmansdorff har i sitt första anförande begått ett misstag, hvilket han likväl sjelf i sitt sednare anförande synes hafva bemärkt. Den invändning, han framställt, angick husegares dubbla egenskap såsom ägare af bus i städerna och af hemman på landet. Det är dock gifvet, att man måste bo i stad, för att komma i fråga vid val inom BorgareSt. Då för öfrigt endast fördelar och ingen skada af förslagets antagande kunna af mig inses, förväntar jag, i käuslan af R. o. Arks nitälskan för representationens förbättrande i det bela, med vördsam tillförsigt och förhoppning, att R. o. Ad. gifver sitt bifall till det framställda förslaget. O Frih. Åkerhjelm, Carl: De hufvudsakliga skäl som Hr von Hartmansdorff har att andraga för antagande af sitt förslag och be - Den 6 September f. m. 253 stridande af BorgareStts beslut, som af Gr.