Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer måtte för sin del besluta och hos Kongl. Maj:t anhålla, att, med ändring af § 58 i Kongl. Förordningen den 21 Mars detta år, stadgas måtte det kommunal-utskylder skola utgöras i förhållande till den bevillning, som enligt Art. 2 i Bevillningssladgan, jemlikt sednast faststälda taxeringslängder, till Staten erlägges, för så väl jordbruksson! annan fastighet, frälseränta, kapital eller arbete och hvarje annat beskaltningsföremål; börande det i samma § bestämda lyrktal reduceras sålunda, att lör hvarje öres bevillning påföres en fyrk; dock så, alt der bevillning för fast egendom ej utgöres, fyrklalet bestämmes på grund af egendomens taxeringsvärde; Öfverlemnande jag till det Utskott, som kommer att handlägga frågan, att i detalj närmare föreslå ordalydelsen af de paragrafer, som i sammanhang härmed behöfva att förändras; hvarjemte det torde blifva nödigt alt det i 10 §.af Kongl. Förordningen den 15 Juli 1855 om fattigvården i Riket förekommande stadgande, att Bih. till K. N:o 48. förmedlade hemmantalet ligger till grund för utgörande af faltigvårdsbidrag, bör upphöra alt vara gällande. Om remiss till vederbörligt Utskott ankålles. Stockholm den 12 November 1862. J. Smedberg, från Elfsborgs län. Af Pehr Nilsson från Christianstads län, om brefportols nedsättande lill 10 öre Riksmynt för enkel vigt. Enligt nu gällande författningar skall vid brefvexling emellan inrikes orter, der postanstalter finnas, utan afseende å afståndet, ett visst och lika porto af tolf öre Riksmynt erläggas för hvarje bref, som i vigt ej uppgår till fullt fyra ort.
Best - och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o SO. 13 N:o 20. Ank. till Ezp.-Utsk. d. 22 Jan. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner om tvä Sqvadroners af indehlla Skånska Kavalleriet och Smålands Hussar-regementes af sittande mot erläggande af häst-vakans-afgift. Från hedervärda Bonde-ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitterade motioner i ofvannämnde ämnen afr a) Riksdagsmannen Ails Stensson från Christianstads län. Motionären har erinrat derom, att fierfaldiga inom Bonde-ståndet gjorda framställningar ådagalade, att detta Riks-stånd i allmänhet ansett rusttjensten i Sverige, till följd af ökade anspråk på så väl karlens som hästens egenskaper samt på bevärings-beklädnadsech utrednings-persedlars m. m. beskaffenhet, vara ett vida drygare onus än fordom, och således ibland de pålagor, som borde minskas. Särdeles egde nämnde förhållande rum i motionärens hemort, östra och vestra Göinge härader, hvilken ort, ehuru mager och stenbunden, så att nummerhästarne måste mot lega af 70 ä 80 till och med 90 r:dr om året, utom orten uppfödas, ändock vore lika hårdt berustad, sorn bördigare trakter.
Staten åter, såsom en helt och hållet verldslig institution, har endast att lämpa sig efter allmännast förekommande omständigheter, och, sedan hjerteställningen är prononcerad, icke förvärra det onda, utan detsamma förmildra efter bästa naturliga förstånd. När således äkta makar under inga vilkor kunna finna sig uti sitt inbördes förhållande, så har Staten pligt — att låta dem skiljas, på grund af det förevarande faktum, att de naturliga samvetena redan äro kränkta, och emedan kontrahenterna redan äro skiljda inför Gud, och emedan en fortsatt sammanlefnad skulle vara ett helvete, i stället för hvad det borde vara — försmaken af en himmel på jorden. Kyrkan åter såsom kristelig liar, utom det förhållande hvarom 1 Cor. 7: 12, 13, 14, 13 talar, rörande de dåvarande blandade äktenskaper mellan afgudadyrkande hedningar och kristna — intet enda fall, der den, enligt Guds ord, får tillstädja skiljsmessa mellan äkta folk, annat än äktenskapsbrott (se Matth. 3: 31, 32). Då vår Frälsare i Marc. 10: 2, 3, 4, 3, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, med anledning af 5 Mos. B. 24, säger: att »Moses tillstadde skrifva skiljobref för hjertanens hårdhets skull», så var detta i Moses egenskap af verldslig lagstiftare (då, som vi veta, öfverhufvudet för en Judisk theokrati hade både det öfverstepresterliga och regentkallet i sin hand), hvilket Christi ord tydligen åsyftar i det anförda stället, likasom att Moses, i den gudomliga betydelsen af äktenskap, icke till dess upplösande hade någon magt. När således kyrkan blandar sig uti äktenskapslagarne, och till det minsta uti skiljsmesse-lagarne, genom en kombinerad lagstiftning med Staten, så går hon bokstalligen ifrån sin bestämmelse och måste i allmännast förekommande dylika fall handla uppenbart emot evangelium och kristendomen. Ty de allmännast förekommande anledningar till skiljsmessa, är icke äktenskapsbrott, utan en genomgående 510 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 199. och inkurabel osämja.
Maj:ts befallningshafvande i Upsala län, efter öfver-jägmästarens i länet hörande, samt Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium; och som Kongl. Majit, med afseende å det vid Ulltuna kungsladugård anlaggda landtbruks-instituts framlida verksamhet och förkofran, anser det vara af vigt, att, genom tilldelning af erforderlig skogsmark, icke allenast institutet erhåller tillräcklig tillgång å vedbrand och bete, utan ock för de derstädes anställde elever beredes ökadt tillfälle att praktiskt inhemta kännedom i skogshushållning och trädplantering ro. m., vill Kongl. Majit, enär kronoparken lilla Djurgården, såsom till en del omsluten af kungsladugårdens egor, vore för afhjelpande af dessa behof särdeles lämplig, härmed föreslå Rikets Ständer, alt ifrågavarande kronopark måtte, för den tid Ulltuna kungsladugård är till landtbruks-institut upplåten, få lill institutets disposition för ofvanomförmälda ändamål öfverlemnas, under vilkor, att densamma skötes efter den år 1840 uppgjorda och sladfästade liushållningsplan, samt att den derifrån genom försäljning af 21 famnar virke årligen till skogsplanterings-kassan ingående inkomst af institutet, efter markegångspris, nämnda kassa ersättes. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Kongl. MajUs Nåd. Proposition N.-o 36. 5 Utdrag af Protokollet öfver Finansärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet ä Stockholms Slott den a December 18 47- Närvarande : Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Possej Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre/Åre, Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe j Friherre Peyron, Silfverstolpe j JVcern, Friherrre Gyllengranatj Faxe och Fåhreeus.
Då således kostnaden icke längre kunde såsom skäl åberopas, afstyrkte förra riksdagens LagUtsk. den nu ifrågavar. förändringen. När nu LagUtsk. vid denna riksdag icke vågat taga steget fullt ut, utan hållit sig tillbaka i tvä fall, såsom R. o. Ad. behagade inhemta af det nyss upplästa betänk., så tillstyrker jag vördsamt, att Ståndet matte afslå Lag.Utsk:s förslag, att upphäfva det villkorliga förbudet emot syskonbarns äktenskap. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Med Hr von Hartmansdorff instämmer jag visserligen deruti, att olägenheterna af den nuvar. författningen äro ganska obetydliga; men olägenheter linnas likväl, ehuru obetydliga de äro, och deras undanrödjande vore, i min lanke, en vinst. Så länge det i den allmänna opinionen ansågs, att äktenskap emellan syskonbarn vore något från den vanliga ordningen afvikande, tror jag visserligen det kunde vara af någon nytta, att dertill erfordrades Kongl, tillstånd. Derföre var äfven, enligt min öfvertygelse, K. M:s svar på R. Sl:s skrifvelse vid riksdagen år 1810 ganska välgrundad!; men sedan den tiden har i allmänna opinionen en ganska betydlig förändring ägt rum. Sedan del genom 1829 års förordning blifvit syskonbarn på förhand medgifvet, att på ansökan hos K. M. erhålla tillåtelse till äktenskap, så har tänkesättet i det fallet så förändrat sig, all personer af allmogen anse sig fullkomligt berättigade att gifta sig med sina syskonbarn, och den som på en dylik ansökan crhölle afslag, skulle anse sina rättigheter förnärmade. Förbudet emot ifrågavar. äktenskaps ingående har 350 Den 20 November f. m. således på sedligheten intet inflytande, utan förorsakar endast ett, om ock obetydligt besvär; derföre tror jag LagUtsk:s tillstyrkande i detta fall vara i alla afseenden väl grundadt. Ett helt annat förhållande äger rum med de skyldskapsleder, i afseende hvarå här är tillstyrkt att förbudet måtte qvarblifva.
I sammanhang härmed, och på det att en rättvis uppskattning af inkomsten på de särskilda orterna må åvägabringas, får jag lika vördsamt föreslå, dels att i 27 § af Bevillnings-stadgan måtte föreskrifvas, att det utdrag af bankbolags räkenskaper, som bolagets styrelse enligt samma § åligger att afgifva, skall, i den händelse att bolagets rörelse drifves på olika orter, utvisa för det år, räkenskaperna omfatta, ej mindre bolagets inkomst af rörelsen vid hvarje särskildt kontor, än äfven de förvaltningskostnader och andra poster, som böra afgå från bolagets inkomst innan vinsten kan bestämmas, dels ock att i instruktionen för taxeringsförrättningarne, eller eljest på lämpligt ställe i Bevillnings-stadgan, måtte intagas föreskrift derom, att Bih. till R. St. N:o 84. sammanlagda beloppet af nyssnämnda afgående poster skall fördelas på de särskilda kontoren, i mån af den för hvartdera af dem, i förenämnda räkenskapsutdrag, upptagna inkomst, och det belopp af berörda poster, som sålunda kommer att belöpa på hvarje kontor, fråndrages samma inkomst. Det skulle möjligtvis kunna ifrågasättas huruvida ej, om förändrade stadganden i förevarande fall anses nödiga, rättast vore att bevillning efter 2:dra artikeln ej vidare påfördes bankbolag i dess helhet, utan i stället hvarje särskild aktieegare, för hans andel i bolagets vinst, men då derigenom skulle införas en ny grund för beskattning af inkomst af arbete, stående i bestämd strid med dem som Bevillningsstadgans 9 § innehåller, utan att en sådan afvikelse betingades af något förhållande som utgjorde giltigt skäl derför, har jag ansett mig böra stadna vid det af mig nu framlagda förslag. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 14 November 1865. C. M. Akerblom. Af Herr VOll Stockenström, Erik, om ändring af 11 Kapitlet 12 § Handels-Balken, sådan dea lyder i Kongl. Förordningen den 8 Oktober 1861.
Herr JustitieOmbudsmannens ansökning Lit. A.; hvarefter Herr Justitieombudsmannen uppläste sitt till samma ansökning hörande anmärkningsmemorial, som sedermera i två exemplar inlemnades, jemte deruti åberopade StatsRådsProtokoller, nemligen: vid första punkten öfver Justitieärenden den 9 Maj 1835. ■vid andra punkten öfver Handels och finansärenden den 4 November 1835. vid tredje punkten öfver Handels och finansärenden den 23 Juni och 21 September 1838. vid fjerde punkten öfver Handels och finansärenden den 23 Januari 1836. 2:o. Ansökningen Lit. B.; och uppläste Herr Justitieombudsmannen jemväl härvid sitt till utveckling af det i denna ansökning anmälda åtal författade anmärkningsmemorial samt inlemnade detsamma tvefaldt, tillika med StatsRådsProtokollet öfver Handels och finansärenden den 25 Maj 1835. 3:o. Ansökningen Lit. C. Efter uppläsning af Herr JustitieOmbudsmannens till åtalet i denna del hörande anmärkningsmemorial, som, jemte deruti åberopade StatsRådsProtokoll öfver Kammarärenden den 11 April, 30 Juni och 13 Augusti 1835 samt den 16 December 1836, ingafs, erinrade Herr Justitieombudsmannen, att Herr f. d. StatsSekreteraren Danckwardts af Herr Kansli - 76 Rådet Ulfsparre företedda fullmakt icke innefattade uppdrag att, å hans rägnar, föra talan, hvarföre Herr Justitieombudsmannen, som ansåg Herr f. d.
S. D. Till nedannämnde Utskott remitterades, efter skedd föredragning, nu väckte motioner; Till Stats-utskottet: Andreas Bengtssons från Jönköpings län, om alla bevillnipgsmedels ingående till Riksgälds-kontoret; Johan Johanssons från Örebro län i samma ämne; Pehr Påhlssons från Christianstads län, angående befrielse för rusthållare att under krig rekrytera^ remontera och ersätta förlorade munderingspersedlar; Petter Pehrssons från Jönköpings län, angående utbyte af häradshöfdinge-boslället i Östra härad af Jönköpings län; Sone Pehrssons från Malmöhus län, om upphäfvande af nu gällande grunder för markegångs-taxors upprättande; Olof Nilssons från Östergöthlands län, angående upphörande af Kammar-kollegii pröfningsrätt, i afseende på markegångs-sättningen; Nils Jeppssons från Malmöhus län, i samma ämne; samt A. J. Sundstedts från Jönköpings län, i förenämnde ämne. Till Prot.-utdrag den 23 December 4843. 97 Till Beadl/nings-utskottet: Nils Jeppssons från Malmöhus län, angående upphörande af Kammar-rättens pröfuingsrätt, rörande taxeringsoch pröfnings-komittéernas beslut. Till Lag-utskottet'. Olof Johanssons från Stockholms län, angående tiden för auktioners hållande på landet; Anders Anderssons från Wermlands län, om ändring i 28 kapitlet i § Byggninga-balken, rörande gästgifveriet afstånd från hvarandra; Pehr Bengtssons från Calmar län, angående förlängd tid för ändrings-sökande emot ägodelnings-rälts beslut; Olof Johanssons från Stockholms län, angående förändring i skiftes-stadgan; Anders Erikssons från samma län i samma ämne; Nils Anderssons från Christianstads län, i samma ämne; Herman Öboms från Norrbottens län i samma ämne; Pehr Olssons från Upsala län, angående skyldighet för landtmätare alt aflemna karta vid laga skifte, efter graderingen; samt Sven Heurlins från Kronobergs län, angående skärpta kontroller i afseende på kyrkoböckers förande; och Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet: Pehr Mattssons från Vester-norrlands län, om ändring al Kongl.
Fordiingsegarne hos depositions—^ft]< klingen (Häkningshafvare) skiljas under feni klasser: ti'II den förslå höra: medel, sorn bero af Bankens egen styrelses disposition, äfvensom skiiliibalancerne för ännu utelöpande, icke !0 år gamla invisningar oell insättningsbevis förre Vexel-banken och dess kassor emellan (fria från fotii—afgift); till den andra: alla varande eller blifvande konto’s, tillkomna under egenskapen af kreditiv eller förlag af Banken, kassa-kreditiv undantagne, vare sig räntefritt eller mot utstakad ränta (fria tran folii-afgift); till den tredje: medel, tillhöriga Staten samt dess allmänna verk och kassor, ej egande natur af kreditiv eller förlag från Banken (fria från folii-afgiff); till den fjerde: alla under Stockholms stads styrelse hörande embetsverk ock kassor samt sådana allmänna inrättningar, välgörenliets~anslalter och konhursmassor, som begagna deposilions-banken till förvaringsslälle, samt jemväl sådana enskilde, som antingen, innan folii-afgiflen vidtog, behörigen anmält sig hafva upphört med assigneringen pä Banken, eller ock derefter fortfarande bibehållit eller upptagit ny räkning i depositionsafdelningen, men framdeles göra anmälan om samma rähtiings upphörande samt insätta det mot utelöpande assignalioner svarande belopp (från folii-afgift befriade; de sistnämnd» likväl ej loir än under året näst efter det anmälan om assigneringens uppbärande blifvit gjord); till den femte: medel, tillhöriga så väl alla med beräkning på vinst för den enskilde grundade stiftelser och bolags-föreningar, som ock alla enskilde personer, med de här ofvan gjorda undantag (underkastade folii-afgift). Före räknings upptagande göres skriftlig anmälan hos Under-styrelsen, som, enligt nyssnämnda grunder, hänför räkningen tili sin behöriga klass. Mom. 3. Räknings hafvare vare ovilkorligen förbjudet att å Banken utställa invisningar å högre sammanräknadt belopp, än han å räkningen har i behåll.
S. D. Föredrogs å nyo och lades till Hand» lingarne Siats-Utskottets den 26 sisilidne Maj afgifne samt den 30 i samma månad på bordet lagda Utlåtande angående Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, gjorda anmärkningar vid Utskottets den 1 i berörde månad meddelte Betänkande , om medel till Casern åt Kongl. Andra Gardes - Regemente? S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-Utskottets. den 13 sistlidne Aptil afgifne, samt den i8:de i samma månad på bordet lagde Utlåtande, angåend de t i Hokt antal .Löner för Justitise-Revisions Expedition , fann Ridderskapet och Adeln, att sam-] ma Memorial nu mera borde läggas till Handlingarne. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-UtskoG tets den 23 sisth Maji afgifne samt den 3o:de i samma månad på bordet lagde Utlåtande, innefattande Berättelse, angående verkställd granskning af Allmänna Magdsins-Inrättningens RäkenJ skaper och Förvaltning, jemte torslag till grunder för denna Inrättnings organisation, blef berörde Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Stats-Utskottets den 3° sisth Maji på bordet lagde Betänkanden: , af den 23 sistlidne Maji, 1. Om Frösäds-Magasins inrättande i Gefleborgs Län. Prat. Uldr. (L 2 Jnni 1818. 531 2, angående ett Spannemåls-Magasins anläggande i Staden Fahlköping. 3, angående et t Spannemåls*Magasins inrättande i Suden Borås, 4, af den 28 sistlidne Maji, i anledning a£ Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående en årlig anslagssumma till underhållande af Byggnaderne vid Rosersbergs Kungsgård. 5, D. Då nu å nyö föredrogs Banko-Utskottets den 28 sistl.
Edvard drog upp öfverläppen och trummade tankspridd med fingrarne på bordet. – Jaha, du är nu förlofvad karl, min kära nevö, – fortfor han, sedan han väl fått eld på cigarrn och nu blåste ut röken i långa hvirflar; – och som du alltid haft dina egna åsigter om jemlikhet och dylikt, så förundrar det mig alldeles icke att din fästmö är en simpel prestdotter: hon är i alla fall så vacker att jag sjelf blifvit frestad gifta om mig, ifall jag sett henne förr och i – Det vill säga att onkel gillar milt val? – afbröt Edvard med ett tvetydigt leende. – Kärleken och skönheten jemna alla förhållanden och veta icke af någon rangskillnad. Jag har sjelf, utan att rodna, legat för den simplaste qvinnas fötter, om hennes behag kunnat fängsla mig; dylika bojor behöfver man aldrig blygas för, så vida de icke vittna om dålig smak. Qvinnor borde aldrig ega någon rang, för mig åtminstone gifs det endast två slag deraf, de unga och vackra, de fula och gamla, ty deras inre egenskaper äro ständigt de samma; med sina nycker, sina tårar, sin häftighet och sin svartsjuka äro de förtjusande som unga, och furier som gamla. – Det är i sanning att icke dömma mycket smickrande om det vackra könet, och man skulle vara frestad att tro – i fall onkels rykte icke motsade det – att den som dömmer så ensidigt icke hade mycken erfarenhet, – sade Edvard leende. – Jag icke erfarenhet! – utropade hofmarskalken, sårad i den ömtåligaste delen af sin hederskänsla, – tro mig, min vän, jag eger i detta fall en erfarenhet, som det kanske icke är alldeles rätt att meddela en så ung man, som du, då du derigenom får en mindre fördelaktig tanke om stadgan af min karakter; men ödet förföljer stundom, i skepnad af förälskade qvinnor, vissa män, och man kan, ma foi, icke ha hjerta att beklaga sig öfver dylika förföljelser, – tillade han med ett leende af yttersta egenkärlek. – Och ännu mindre ha hjerta att beständigt spela rolen af en Joseph, – inföll Edvard skrattande.
I går kom han hem från sin systers bröllop. Hon är gift med Ernst van eller von der Recke, hvad det nu är han heter, han som skrifvit Bertrand de Born. Van der Recke kan ej lefva af sitt författarskap, utan har fått en eller annan anställning vid biblioteket. De nygifta kommo också till Köpenhamn i går. Bröllopet var i närheten af Fredriksborg, så att det var till Hillerød kandidaten reste. Det var middag, 30 personer. Lundegård undrade om det var den Reinhardt, som Brandes talat om. Brandes hatar honom. En tid hade Reinhardt hängt honom i hälarne och spionerat på honom. Han hade också bott i samma hus med eller åtminstone varit mycket tillsammans med en dam som Brandes var nära bekant med. Henne hade han också sökt utforska. Af en eller annan orsak bröt Brandes bekantskapen med honom. Reinhardt har i någon af sina böcker ritat af Brandes, om före eller efter brytningen vet jag icke. Brandes anser Reinhardt som en mycket farlig person. Han har en gång varit eller hållit på att bli tilltalad för något sedlighetsbrott, föröfvadt mot en manlig individ. Så reste han till Amerika. Det var visst som helt ung. Lundegård hade för sig att han skulle vara äldre än denne ser ut samt att han skulle vara halt. Brandes misstänkte honom för att ha velat våldtaga hustrun, som ju ser mycket bra ut. Brandes hade nämligen varit borta. När han kom hem berättade frun att Reinhardt varit uppe på qvällen och frågat efter honom, men han hade icke velat säga sitt ärende. Vid 10–11 tiden hade han kommit igen, och då Brandes var hemkommen, uppgaf han som sitt ärende att han ville låna en bok. Det är just denne Reinhardt. Jag frågade vid bordet den dag han rest till systerns bröllop om han äfven utgifvit böcker? Jo, han hade. Om han icke en gång varit i Amerika? Jo, för flera år sedan. Aha! (Det var restauratör Larsen, som sade det när jag frågade.)68 Han tycks vara allvetande. Han känner alla menniskor i Köpenhamn och tycks vara fullproppad med sqvallerhistorier.
Att på sätt föreslagit blifvit införa något särskilt stadgande rörande X^ysningsChartOr för PistolSmeder , finner Utskottet vara ett öfverflöd, då desse personer alltid räknas till ringare Staben , och beloppet af IjysningsChartor för dem således redan finnes i denna §:s 8 Mom. bestämdt, 348 BevillningsUtsk, Betänkamlen. 13:0 Något skäl lill (len äskade ändringen af ChartasSigillatte-beioppet å Coinministrars I,ys. ningsSedlar har Utskottet icke kunnat medgifva , utan derföre förblifvit vid dess genom förra redactionen yttrade mening i detta ämne. 14m För att i möjligaste matto förtydliga denna Författning , bar Utskottet funnit sig böra i denna §. näst efter det rörande Invånare i Städerne af 5 Classen nyttjade uttryck: Andre Borgare som ej höra under Skrän’’ intaga det stadgande: Och kommer till rättelse vid denna Förordning att bifogas en l'abell, der alla Städerne i Riket åro till sine Classer hänförde och samma Tabell jemväl härhos bilagd. 15:0 På gjord erinran rörande storleken a£ den ChartaSigillata, hvarmed sä väl Arrendatorer af Kungsgårdar, sorn andre Arrendatorer, böra förse,deras LysningsSedlar, har Utskottet uteslutit desse personer utur det Moment, hvari de tillförene funnos intagne, så att detsamma hädanefter kommer att lyda sålunda: ”Bruks Inspector er, Factor er, Bokhållare, Gårds Inspector er och deras vederlikar 3 R\droch derefter tillagt ett nytt af följande innehåll: ’’ Arrendatorer af Kongs* gårdar, Boställen eller Landtegendomen\ hilke ej hafva tjenst eller Caracter, hälften mot ägaren , dock ej under 24 sk.” 36:0 En Classification af Gårdslnspectorer* i afseende på deras UysningsChartor, hvarom erinran skett, finner Utskottet sig ej kunna företaga , utan att med detsamma sträcka sin åt* BevillningsVtsk.