Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemnförelsen i öfrigt mellan de båda nyssnämnde hamnarncs ändamålsenlighet och vigt öfverlemna!’ jag ål hvarje sakkunnig att anställa, viss om alt Landskrona derpå icke skall förlora.” > I ofvanstående reservation instämde Herr Prosten Berlin. Vid 4\de punkten'. af Herr Grefve Mörner, C. G: ”Om man kunnat på ett klart och öfverlygande sätt ådagalägga sannolikheten deraf, alt ifrågavarande hamn-anläggnings företag kan antagas komma att lyckas, skulle jag ej tvekat att med mili röst söka bidraga till det begärda anslagets beviljande, men en tillfredställande utredning i nämnde hänseende har enligt min åsigt, icke blifvit åstadkommen, utan gifva tvärtom de icke vederlagda uppgifterna om den långgrunda, af sandreflar besvärade och för nordanvindarne utsatta hafsvik, der hamnen är afsedd all anläggas, i förening dermed, alt Engelholms stad är belägen på ett ej obetydligt afstånd från hafsstranden och alt trakten deromkring lärer något lida af flygsand, grundade anledningar till den farhåga, att den åsyftade hamn-anläggningen kan komma att blifva ett fornyadt prof på ett sådant misslyckadt företag i denna väg, hvarutaf skånska kusten redan förut företer dyrbara vedermälen. Vid sådant förhållande har jag ej ansett mig kunna instämma i deras mening, som förordat omförmäldc anslag.” Vid 6:le punkten: af Riksdagsfullmäktige!! David s./ndersson fran Hallands län. ”Emot den föreslagna kanaloch sluss-anläggningen emellan Philipstad och Sjöändan, får jag mig reservera på den grund att, sedan Utskottet biträdt förslager om jernvägars anläggning, det ej synes vara ändamålsenligt anlägga kanaler och slussverk, der sådana mindre uppfylla ändamålet än som jernvägar, synneriigast der vintern hindrar transport största delen af året. Af sådan orsak hade jag trott att i kanalens ställe en jernväg vore ändamålsenligare i denna trakt. Härmed förenade sig Riksdagsfullmäktigen Christer Anderson från Malmöhus län och Måns Månsson fran Kalmar län.
Må vara, att deras ursprung är något konst-ladt och att en främmande kraft från första ögonblicket gifvit impulsen, det är i sjelfva verket utan betydelse: ty sjelfva faktum, eller att en rörelse kan taga sådant omfång och sprida sig åt alla landsändar med så stor skyndsamhet, visar tydligt att lifliga känslor alltjemt glöda på djupet och att man i gamla Sverige, i händelse af fara och behof, skulle i ymnighet finna ett virke, hvaraf man kunde slöjda ett nödigt försvar. Den braskande chauvinismen är icke värd stora sympatier, men den äkta fosterlandskärleken är det så mycket mer. Och liksom den sig sjelf misstroende, klenmodige och öfverdrifvet blyge mannen sällan lyckas i ett företag, så skall ock en nation stanna efter, om den får till vana att tänka ringa om sig sjelf. Hvem har ej sett en begåfvad, rikt utrustad och med alla vetenskapliga och materiela hjelpmedel utrustad person misslyckas, och huru som straxderpå en okunnig och ytlig efterkommande med glans genomfört hans förfelade värf, blott derför att han trodde p4 sig sjelf och käckt grep sig an, blott derför att hans sjelf-känsla var starkare än alla hinder. “ Det går en oro genom tiden “ och ingen vet, hvad morgondagen kan komma att bära i sitt sköte. Allt manar dock att bygga på sig sjelf och att af egen kraft draga all den vinst, man bör och förmår. Vårt folk sofver icke, vi se det dagligen, det är vaket och dess blod är varmt; och den som sökte att bearbeta det och kunde göra detta med tillbörlig kraft och ett af lefvande öfvertygelse ledt nit, skulle måhända ha lätt att framkalla glädjande resultat. Men det är endast i kritiska tider, de stora allt dominerande krafterna framträda och sådan är lyckligtvis icke nu stunden hos oss.
FRIHERRINNAN. Jag tackar er min ädelmodige beskyddare. RUMMEL. Ni kan väl icke bogsera mer än en skuta. Der är ju en till der akterut, ohoj ser ni den der, som ligger bidevind för bagbords halsar ... Äntring . klart vid brassarne! BETSY. Hjelp! 33 FRIHERRINNAN. (till Kexél.) Min herre, känner ni ingen utväg att komma härifrån? KEXÉL. Vi skola försöka. Ni vill således gerna komma härifrån? FRIHERRINNAN. Om ni kan, så för all del hjelp mig att komma ut. Jag är friherrinnan Bildstein. Mitt equipage väntar vid porten. KEXÉL. Jag vill försöka... Tag min arm... Håll nu med om allt hvad jag säger... Der ha vi ett par af polisens tjenare ... pass på nu bara ... Hollah, god vän! Sextonde Scenen. KEXÉL FRIHERRINNAN samt TVENNE POLISKARLAR. FÖRSTA POLISKARLEN. Hans nåd! Hur går det? FÖRSTA POLISKARLEN. Tackar ödmjukast; det gick bra ... vi drucko nådig Barons välgång i botten... De stackars satarne ha vi ej fått sigte på, men härifrån kunna de inte komma. KEXÉL. (förnämt.) Hör på, min vän, det är väl inte mot lagen att ett värnlöst fruntimmer må få slippa ut... Det är min friherrinna det här... FRIHERRINNAN. Räkna på att jag rikligen vill löna er, god vänner. KEXÉL. Ett äfventyr i Humlegården. 34 FÖRSTA POLISKARLEN. Inte vet jag om det kan göra något just, och för Nådig Barons skull så ska vi väl hjelpa Nådig Friherrinnan. FRIHERRINNAN. Tack, tack min ädle beskyddare... Se så Betsy... KEXÉL. Låt oss gå, då...
Jag hade t. ex. icke trott mig från Hr Frih. få höra, att han skulle motsätta sig silfverköp; han har likyäl nu gjort det, ty hans framställning, ehuru uttryckt i andra ordalag, går ut på detsamma som att förbjuda silfverköp. Hr Lefreåi har redan visat det. Hvad principen beträffar, måste jag förklara, att jag gifver min gärd af aktning åt Utsk., som här gått allmänna opinionen till mötes, och jag skulle icke hafva emot att bifalla 5:te punkten, sådan den är, såvida denna punkt numera stöde i det sammanhang med hvad BancoUtsk. föreslagit i afseende på proportionen emellan silfvercassan och sedelstocken, hvaruti den stått, innan R. o. Ad. i går fattade det 184 Den 25 Juli f. ra. beslut, att silfvercassan icke får understiga 1 millioner r:dr. Men efter detta beslut hemställer jag, om det är möjligt att förbjuda Bancostyrelsen att vidtaga sådana åtgärder, sorn måste vidtagas för att bålla silfvercassan på den punkt, hvarunder R. o. Ad. ansett den icke böra sjunka. Jag anser det vara nödvändigt för en bank, som är i behof utaf att öka sitt silfverförråd, att köpa silfret till hvad pris som helst; och det mäste ligga i sakens natur, att när man sagt, att Banken skall förse sig med silfver till visst belopp, men näringarna och handeln icke kunna inbringa detta silfver, Bancofullmägtige måste äga rättighet att förskaffa det huru som helst. För min del kan jag icke finna annat, än att Bancofullmägtige böra hafva full latitud att vidtaga erforderliga åtgärder för metalliska cassans försäkrande; och i öfverensstämmelse med denna öfvertygelse föreslår jag,att5:te punkten måtte slutas med ordet silfver, så att det återstående fr. o. m. ordet dock till slutet af punkten måtte utgå, äfvensom hela 6:te punkten. Sedan II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anbefallt underteckn.
Medan detta döfvande larm föregick i salen, hade Juanna, hvilken med spändt öra lyssnat till sin mans och Konkordias bortgång, redan sprungit upp; och sedan hon väntat, tills hon hörde sorlet i dess höjd, ilade hon ut som en vindfläkt och åter uppför trappan. Men denna gång hejdades hon vid den smala korridor, som gick mellan hennes rum och en bred förstuga, vid hvars slut gästkamrarne lågo. Dörren till förstugan var likväl stängd, ty en annan trappa ledde upp till gästkamrarne. Hvad som hejdade Juanna var att dörren till hennes två rum inifrån blifvit öppnad. Ett ögonblick såg hon sig villrådig, häpen och helt och hållet förvirrad tillbaka. Den arma unga qvinnan syntes icke kunna fatta om hon skulle springa ned eller springa in. Hon sprang dock in och fann då dörren öppnad äfven till sängkammaren. Det skulle varit en skakande syn att i denna stund se henne rusa omkring kammaren, kastande sig öfver hvarje möbel, den hon smekade under skratt och snyftningar. Det var en vildhet, en yrsel, en instinkt, som påminde om ett troget djurs, då det söker spåret efter en älskad herre, kännande hans nyliga närvaro och klagande öfver hans försvinnande. Men denna våldsamma exaltation kunde ej vidvara, och så blef det en sanning, hvad förut omtalats, att Juanna fanns afsvimnad. Den sista tilldragelsen, som väckte än större uppståndelse, försatte gästerna i en ängslig sinnesstämning, och den af Konkordia i hast anordnade aftonmåltiden fick sin naturliga ursäkt i värdinnans hastigt inträffade sjukdom. Värden var stum. Icke ens en bokstaf svarade han på någon menniskas fråga, och till sin hustru slapp han icke in – det förhindrades af Konkordia, sedan hon först med stor möda fått Juanna till sans och i säng. Den unga qvinnan talade ej, men hon såg med ett desto mera sönderslitande uttryck på Konkordia. Sjelf gjorde denna icke en enda fråga, men hennes kinder hade fått en blyfärgad blekhet, och en centnertyngd i bröstet besvärade henne oupphörligt. En natt på Vestangården.
Föröfrigt skulle jag hafva önskat finna en sådan grannlagenhet och rättskänsla hos tidnings-redactionerna , att de ansågo sig förbundna att införa rättelser af felaktiga uppgifter i sina tidningar, under samma rubrik, och med samma stilar, som felen; men då sådant ej skett, kan jag icke heller föreställa mig, att några rooo r:dr skulle förmå dem dertill; 4 H. a6 202 Den 14 Mars. hvarföre jag äfven afstyrker ett användande af Riddarhusets medel för sådant ändamål. Hvad jag yttrade med hänsigt till reparations-fonden, får jag bedja Gr. Frölich icke anse såsom något motiv, enskildt för hans motion; utan hade jag dervid afseende på reparation af de fel, som af tidningsredactionerna i allmänhet blifva begångna. Hr von Hauswolff, Carl Ulrik: Jag förenar mig uti Gr. Frölichs motion, så mycket hellre, som jag funnit mina yttranden uti sista plenum alldeles oriktigt uppfattade uti en af hufvudstadens mest lästa tidningar. Jag vädjar till de värde ledamöter af Ståndet, som vid tillfället voro närvar. om jag yttrade mig på något sätt ditåt, sorn kunde gifva anledn. till tidningens uppfattande deraf. Enahanda torde förhållandet vara med anföranden utaf andra ledamöter inom detta Hus. För min del skulle jag önska, att hädanefter justerade prot.utdr., innefattande yttranden af ledamöter i samma predicament som jag, och synnerligen i detta fall mina egna yttranden, blefvo införda uti tidningarna , och det på R. o. Ad:s bekostnad. Hr Lagerhjelm, Pehr: Utan att känna huruvida och på hvad sätt motionen kan sättas i verkställighet , anser jag mig dock böra uttrycka den önskan, att man på något satt kunde få de yttranden, som här afgifvas på Riddarhuset, äfvensom förhandlingarna i allmänhet på ett bättre sätt, nemi. fullständigare och mera öfverensstämmande med verkliga förhållandet, i tidningarna införda, än hittills skett. Man kan icke vara likgilltig för omdömen af vänner och bekanta om våra yttranden.
Jag liar antecknat mig till minnes ännu en anmärkning af Hr Dalman, nemligen i anledning af io §. i lagförslaget, att, i följd af dess antagande, möjligen påstående kunde göras, att intet lån finge utgifvas utan Regeringens medverkan. Denna slutsats visar ytterligare, huru man bemödat sig att misstyda lagförslagets syfte. Ifrågavarande §. innehåller, att ”alla beslut och instructioner, rör:de Bankens redbara fond, utgifvandet af dess sedlar, dess lånerörelse och öfriga förhållanden till allmänheten skola upprättas i noggrann öfverensstämmelse med de i denna lag stadgade grunder och af Konung och Ständer gemensamt fastställas.” Sjelfva tillägget af Ständer visar ju, att med beslut här ej kan förstås verkställigheten af gifna lagar, utan lagstiftningen i dessa ämnen, som skulle gemensamt tillhöra Konung oell Ständer, såsom förhållandet är i alla andra constitutionella länder. Hvarken i Frankrike, England eller Amerika har fråga någonsin uppstått, att Regeringen icke skulle deltaga i lagstiftningen för Bankrörelsen, såväl som i den för hvarje annat föremål af stort allmänt interesse; tvertom har denna rättighet alltid tillhört denna magt, och i denna sista republikanska Stat se vi den i detta ögonblick utöfvas af Statens Chef — tillhörande det democratiska partiet par excellence — med en särdeles kraftfull opposition mot de hegge Kamrarna. — Men jag öfvergår nu till behofvet af So Den 8 Mars f. ra. Regeringsmagtens deltagande i denna lagstiftning. Detta behof ar ganska känbart. I vårt eget land hafva vi sett inånga missbruk i Bankrörelsen, hvilka verkat, att invexlingen flera gånger måst instalias, med de långvariga och väl bekanta följder häraf. Det är sannt, här finnes numera ett band häremot uti i83o års Banklag och dess hotelser med Svea Hofrätt och concursutredning. Men denna lag lemnar icke Konungen någon magt att hindra en dålig lagstiftning för Bankens rörelse, hvars följd åter lätteligen kunde blifva vexlingens inställande. Då kan man visserligen låta Banken ställas under concursutredning. Denna rättighet har Konungen; men detta är ett olyckligt botemedel.
Eli af dem hade såliinda en dräkt, livilken var till hälften gräsgrön .till hälften citrongul, och besynnerligt nog möttes de skrikande färgerna i kroppens inidtlinie. Damerna voro sysselsatta med att göra ingenting och sågo p % oss med en blick utan littryck. I sangen fanns icke en enda riktig liiifviidkudde; däremot ' stodo rundtomkring den på kant flera dussin spetsöfverkladda smk tingestai ', hvilka tjiinstgjorde som kuddar, fast de ej voro mer an kvartersbreda och ungefär dubbelt s % långa. S % länge geniålen var inne, låg prinsessan matt och svag som en knäckt blomma ocli deltog endast med ett ocli annat ord i samtalet; men knappt hade lian gatt, förran de slappa dragen började f5 mera lif och den sjuka lystiiade med mera ifver till fru F: s beskrifning af sin resa. Men den, som bäst förstod att krya upp henne, det var doktorn. Han var den ende inan, som någonsin fick träda inom harems murar, och då han såg bra och manlig ut samt var spirituel, var det väl mänskligt och kviiiligt, om man kände sig en smula road af lionoin ocli om man nu, sedan vaktarn-gemklen aflägsnat sig, lade detta i dagen kanske litet iner an den strängaste harernsetikett tillät. Han hade ju också en märkvärdig förmhga att beratta på det satt, som bast tilltalade en Österländsk fantasi. J a, han berättade, så att den sjukas ögon började stråla, så a t t hon glömde sin mattighet och satte sig upp i sängen. S m r t lossades de Mrdt tilldragna linierna vid munnen - ett vackert leende strålade från de allvarliga dragen - ett hjiirtligt befriande skratt bröt frain öfver de sjuka lapparna. Hvad hon var föriindrcd! Hvitd berättade han da? Jo, efter hvad han för mig öfversatte var italienare och prinsessan kunde endast tnnesiska - så gaf han henne en målande skildring af det aflägsna land, hvarifrån hennes nya gäst var.
En annan läkare, öfver-direktör Theel, hade för sina åsigter, i afseende på en armées läkarebehof, att åberopa stödet af sin personliga erfarenhet, så väl från 1788—1790 årens krig i Finland, der han tjenstgjort såsom förste fältkirurg, som äfven från en 26-årig embetsmannaverksamhet såsom chef för det kirurgiska undervisningsverk, hvars åliggande det var att både för landoch sjöförsvaret anskaffa de kirurger, som krigsbehofvet kräfde. Han framlade jemväl inför samma akademi 1794 vid ett likartadt tillfälle en af honom gjord beräkning med hänseende till Svenska arméens behof af läkare, dervid han upplyste att landarméens krigsbehof fordrade 590 regements-, bataljonsoch kompanifältskärer och sjöförsvaret 200. Archiater von Weigel, då ordförande i den militära divisionen af medicinal-styrelsen, meddelade Rikets Ständer vid 1812 års riksdag, att det erfordrades enbart för arméens sjukhus, med den låga beräkningen af endast 10 °/0 sjuke, 160 till 170 läkare, under det att landarméen för sitt behof i öfrigt endast hade en examinerad läkare vid hvarje regemente. De sorgliga betraktelser, det nyss förut slutade krigets olyckor framkallat, vållade vid sistnämnde riksdag en förändring i organisationen af arméens läkareväsende. Under en lång följd af år hade arméens läkare förnämligast, för att ej säga uteslutande, bestått af fältskärer med ringa eller ingen vetenskaplig bildning. Desse måste nu träda tillbaka för vetenskapligt bildade läkare, af hvilka hvarje regemente erhöll tre. Med denna läkare-organisation, som nära tredubblade arméens egentliga läkarepersonal, gjorde densamma 1813— 1814 årens krig, dervid emellertid bristen på legitimerade läkare, till fyllande af de nyskapade bataljons-läkareplatserne, var så stor, att man nödsakades till sjelfständig verksamhet, både vid sjukhusen och på slagfältet, använda personer, som ännu icke afslutat sin medicinska kurs.
Motion N:is 114 och 129. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 41. R. St. underdån. Skrifv. Eslöf och Helsingborg', om anläggning af jernväg mellan. Se Jernväg. och Landskrona, om anläggning af jernväg mellan. Se Jernväg. och Ystad, om anläggning af jernväg mellan. Se Jernväg. Examen, pastoral-. Se Pastoralexamen. Expeditionslösen, angående vissa förändringar i gällande föreskrifter om. Motion N:o 248. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 87. om upphörande deraf för kontrakt eller protokollsutdrag om leveranser för Kronans räkning. Motion N o 121. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Export-tullai ', Se Utförseltullar. Expropriations-lag, angående tillägg till 1845 och 1854 års Kongl, förordningar om jords och lägenheters afståehde till allmänt behof. Motion N:o 96 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 11- 15 F. Fabriksoch IlanillVI1!'[isarbetare, angående förhöjdt anslag till reseunderstöd åt. Motion N:o 288. Stats-Utsk. Utlåt. Falliem, II. E., Motion N:o 109, att, i öfverensstämmelse med hvad redan beslutats i afseende å jernhandteringen, förädlingen af mineralrikets öfriga al ster må befrias från all annan beskattning än bevillning. Stats-Utsk. Utlåt N:o 45 och Mern. N:o 79. Motion N:o 317, angående underdånig framställning hos Kongl. Majit i fråga om afskaffande af tionde utaf tillverkningen af vissa metaller och andra mineralrikets alster. (Ej remitterad till Utskott.) Falkenberg, angående anslag till löner för ökadt antal lärare vid pedagogien i. Motion N:o 141. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. K. St. underdån. Skrifv.
Växter som ej äro rotade i de gamla krukorna, eller sådana hvilkas rötter äro sjuka, böra i de flesta fall ej gifvas större krukor, det är för dem ofta nog välgörande att få en mindre. Öfver afloppshålet lägges en krukskärfva, men därjämte, om växten är ömtålig för väta, ett i förhållande till krukornas storlek tunnare eller tjockare lager sönderslagna tegelbitar eller träkolstycken, som öfvertäckas med ett ej alltför tjockt lager mossa. Uppå detta lägges nu så mycket jord, att växten kommer att stå lagom djupt i krukan, tillika tillses att den kommer att stå rätt upp och att stammen kommer midt i krukan. Därefter påfylles den Dya jorden och tryckes med händerna eller, synnerligast om tomrummet mellan krukans väggar och rotklimpen är obetydligt, med en passande träpinne. Noga tillses att inga tomrum uppstå; till förekommande af detta skakar man krukan några gånger, under det jorden ifylles, samt stöter henne varsamt några slag i bordet. Det ligger ganska mycken vikt uppå att jorden packas lagom hårdt vid planteringen. Som en allmän regel härför gäller att den vid växter med fina och späda rötter ej få packas hårdt, men däremot tilltryckas ganska fast vid dem som ega hårda och grofva sådana. Många undantag gifvas dock. Noga måste iaktagas vid omplantering af Azalea, Rhododendron m. fl. att den nya jorden packas tillräckligt fast, enär det eljes vid vattning lätt kan hända att vattnet rinner igenom den nya, lösa jorden utan att intränga i den gamla, hårda jordklimpen. Efter verkstäld omplantering vattnas växterna, beskäras, om de tåla vid och behöfva det, och uppbindas samt ställas på en något skuggig plats och hållas, där sådant låter sig göra, under den närmaste tiden efter omplanteringen i en något förhöjd temperatur, emedan de då fortare rota sig. Tills detta skett vattnas de med försiktighet. Smånotiser från kvinnovärlden. Handarbetets vänner hade under tisdagen och onsdagen anordnat en ny utställning af åtskilliga nya textilföremål.
Den andra vore, om ett krig eller annan händelse gjorde Rikets Ständers Bank osäker, och allmänheten derföre skulle på en gång tillströmma, att uttaga Sedlar. Detta fall synes ej nu vara att befara; men om det än inträffade, hvad vore väi faran deraf? Så länge den kära Silfver-fonden är •tryggad för utvexlingen mot sedlar, synes anig i sådant fall det föga betyda, om litet mera Sedlar dä utgifvas. Friherre Cederström: Det förefaller mig verkligen besynnerligt, att samme Talare, ■sorn yrkar, att Handels-societeterna och. privata Cassa-ägare borde mot 2 procent få insätta sina penningar i Banken, för att i Discontväg utlånas, äfven påstår, att denna åtgärd icke sätterBanken i tillfälle alt behöfva någon Creditiv-summa, hvaraf dessa Cassa-ägare kunna vid anfordran erhålla betalning. Det är ju då påtagligen klart, att hela denna anstalt medför ingen annan fördel än för dem, som få sina Cassör fruktbara; ty då Diskont-lånen endast på bestämda tider kunna återfås, men Cassa-ägarne vid anfordran, och således på högst irreguliera och obestämda tider, skola betalas, måste man göra nya sedlar, eller tillgripa den metalliska fonden, och i hvilketdera fall 2 EL 20 Den 4 December e. m. sorn helst, star man pä elen punkt, att två procent äro rent af bortkastade. t Hans Excéllence Herr Grefven och Lan dt Marskalken föreslog, att så väl Herr Hjertås ifrågavarande Motion, sorn de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, mätte till Bariko-Ufcskottet remitteras, hvilket bifölls. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den 19 sistlidne November afgifne, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition till Rikets Ständer om anslag af medel till Navigations-Skolors inrättande. Herr von Hartmansdorff', Jugust:
Föredrogs och lades täl handlingarne Förstärkta Banco-Utskotiets den 9 dennes på bordet lagda memorial N:o 60, i anledning af verkstäld omröstning öfver åtskilliga af de i memorialet No 55 upptagne hågor, angående regleringen af Bankens lånerörelse m. m. S. D. Vid föredragning af Bancooch Lag-Utskottens den 9 dennes på bordet lagde memorial N'o 3, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut öfver Utskottens betänkande N Lag för enskilde Banker samt vilkoren för dessas rörelse, blef den till Ridderskapet och Adeln stälde inbjudning, att, med frånträdande af sitt beslut, rörande förändringar i Lagförslagets 8 §, angående sedelvalören, samt 10 § 1 och 2 morn., antaga Utskottens af Borgare-Ståndet gillade förslag, icke antagen, utan vidblef Ridderskapet och Adeln sitt i nyssnämnde delar fattade beslut, samt återremitterades, på 920 Prct.-Utdrag, den 14 Maj 1845. grund af gjorda anmärkningar, så val Utskollens framställning i afseende på 5 §, som de af Utskotten föreslagna voteringsproposilioner; hvarjemte Ridderskapet och Adeln ansåg, att de frågor, som utgöra föremål för omröstning ! Förstärkt Utskott, höra i Förstärkt Bancooch Lag-Utskott afgöras, samt i öfriga delar lade memorialet N:o 3 till handlingarne. S. I).