Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 186. lägenhet, medgifvit att bemälda enka, Maria Kock, född Burman, må för sin återstående lifstid på allmänna indragnings-staten uppföras med en årlig pension af 200 R:dr. 77:o Hos Rikets Ständer är vordet föreslaget att, på sätt i likartade fall förut egt rum, en årlig pension af 200 R:dr måtto beviljas åt enkan efter aflidne Adjunkten vid högre elementarläroverket i Calmar, Abraham Kjölström, hvilken, enligt hvad af företedda handlingar är vordet upplyst, vore född den 15 April 1820 och år 1844 blifvit förordnad till Kollega vid ofvannämnde läroverk samt år 1847 erhållit fullmagt å samma tjenst, med hvilken han äfven förenat presterliga göromål, samt under utöfningen af dessa befattningar ådagalagt utmärkta egenskaper såsom lärare och allvar i sitt prestembetc samt tillvunnit sig allmän högaktning; men vid sin död den 7 September 1859, efterlemnat enkan Hilda Maria Kjölström, född Elfving, och trenne minderåriga barn, en son och två döttrar, i särdeles torftiga omständigheter; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt tillägga bemälda enka en årlig pension af 200 R:dr å allmänna indragnings-staten. 78:o Hos Rikets Ständer har framställning blifvit gjord om beviljande af något understöd åt aflidne Privat-]äraren Sven Abraham Dahls i stor fattigdom efterlemnade enka och fyra oförsörjda barn.
För öfrigt har man sagt, att de Banquierer, som skulle vilja speculera på det ifrågavarande lånet, icke lära vilja risquera att förlora derpå, och att en banquier måste se sig väl före; men jag frågar, hvad är Slaten i detta afseende annat än en mäklare eller Banquier; och bör icke Staten i första rummet tillse, att den icke någonting förlorar, eller att man icke företager länet, om det medför förlust för de skattdragande. Jag kan dessutom icke medge, 04 H. i3* De u 3 Mar* e. ra. att 3ooo R:dr i silfver skola vara tillräckliga att betacka de Arliga utgifterna för räntans och lånets liquiJerande utrikes samt administrationskostnaderne. Men om dessa 3ooo R:dr dertill äfven skulle vora tillräckliga, finnes dock ingenting att betacka de förluster, som man ovilkorligen måste göra på utlåningen. Man har dessutom såsom skäl till rabatten yttrat, att man skulle kunna få köpa igen Obligationerna för mindre, än hvad de äro förskrifne uppå. Jag tror dock ej delta; ty om räntan betalas ordentligt, skall man icke kunna få köpa dem med någon förmån, emedan de då snart skola stiga nära pari. Man har sagt, att man ej så noga borde räkna förlusterne, då Banken vinner för realisationen genom denna åtgärd. Ja" tror icke detta, tvärtom anser jag det vara äfventyrligt för Banken, örn just vid den tidpunkt densamma, efter en lång stängning, öppnar sin lucka till silfverutvexling, genom en Statslåneoperation en mängd silfver indrages i landet; ty får man mera mynt i landet, än som behöfves, skall detta mynt erhålla en benägenhet att strömma ut ur landet, och det skulle då kunna hända, att en mängd silfver ultoges ur Banken och exporterades, hvilket, om det icke i sig sjelf vore farligt, dock skulle kunna skada Bankens credit; och det vore då osäkert, om realisationen i längden bar sig. Man har yttrat, att försöken att erhålla D r n 3 Mar* e. m. >97 bättre vilkor för lånet blolt voro en taktik för att få afslag å hela saken. Eftervei!- den må bedöma, på hvilkendera sidan mera taktik visat sig vid detta tillfälle.
Februarii , under Nto 411, aflåtna och, samma dag, på bordet lagda Memorial , i anledning af Riks Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om den af Marstrands stad sökta ersättning för utgjord inqvartering; fann Ridderskapet och Adeln för godt att, under förblifvande vid dess i afseende å detta ämne redan fattade beslut, godkänna den af Stats-Utskottet föreslagna Voterings-proposition. S, D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets, den 25 sistl. Februarii, under 8 ProtrZJtdrag den 3 Mars 1830. N:o 417, aflåtna oell, den 26 i samma månad e, m , på bordet lagda Memorial, i an» ledning af Rikets Ständers beslut, angående Saltpeter-gärdens ersättande genom anvisning på tillgångar af Tullmedlen och Brännvi ns-Be v ill ningen. Från Högvordige PresteStåndet. S. D, Medelst ankommet och nu uppläst Protocolls-Utdrag, af den 1 dennes, hade Högloft, Ridderskapet och Adeln inbjudit Presteoch Borgare-Stånden att instämma uti det af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet beslutade tillägg vid 2:dra punkten uti Statssamt Oeconomie-Utskottens Betänkande, Nto 108, om Beklädnadsoch Bevärings-Directioners inrättande vid Rust» hålls-Regementena ; och fann Preste-Ståndet för godt att, för sin del, den sålunda gjor. da inbjudningen antaga.
Om Hernösands kyrka behöfver och Rikets Ständer finna skäligt att bevilja densamma ett anslag af Statens medel, sorn denna ej förut haft, så måste antingen detta anslag bestridas af förut odisponerade medel, eller om de 124 tunnorna dertill anordnas, och således fråntagas Upsala Domkyrka , mäste denna senare, efter påtagliga rättsgrunder, af Staten erhålla en motsvarande ersättning, antingen i contant eller genom invisning å annan Krono-tionde. Hvad åter beträffar behofvet af ifrågavarande anslag för Upsala Domkyrka, anser jag mig vara berättigad att vitsorda detsamma, såsom ledamot af det Kyrko-Råd, som handlägger kyrkans angelägenheter. För år rS3g utgjorde Domkyrkans inkomster af räntor och tionde m. rn. R:dr B:co 7,946 Men tages nu i beräkning, att betydliga och af behofvet högligen påkallade arbeten, dels redan äro påbörjade, dels snart förestå, såsom en ny huggen gråstens-mur vid södra sidan af kyrkogården , i stället för den bristfälliga, der nu finnes, hvilken redan flere gånger ramlat; en ny huggen gråstensfot under kyrkan, i stället för den betydligt skadade sandstensfoten; reparation af en större remna genom kyrkan; norra koppartakets omläggning m. m., så må hvar och en bedöma, om Upsala Domkyrkas inkomster kunna förminskas, utan våda att se detta härliga Tempel, med sina stora minnesvårdar, förfalla till en ruin. På dessa skäl yrkar jag afslag på Betänkandet.” Häruti har Herr Biskop Butsch instämt, och för öfrigt äro reservationer emot Betänkandet anmälde af Herr Friherre Hamilton, Herr Tersmeden-, Prosten Lalin, Herr Pousette och Anders Larsson från Stockholms Län.
Prop. Jtä Si. 43 ländernas ständpunkt i industriel utveckling; och en förfaltare, hvars betäkningar jag anser förtjena fullt förtroende, har i detta afseende uppgifvit följande anmärkningsvärda förhållande, nemligen: att förbrukningen' af alla sorters jern, reducerade till tackjern, som för hvarje person i Nord-Amerika uppgår lill 88 skålpund, i England lill 81, i Frankrike till 36, i Sverige endast utgör H Vi skålpund per år. Den lagstiftning, hvarmed jernhandteringen här länge varit omgärdad, har uteslutande afselt att med privilegier och skydd mot a'l medtäflan befrämja jerntillver karens fördel, och ur denna synpunkt har man endast i ett högt pris och afsattningen till utlandet sett landets fördel, utan att den under sådane förhållanden också jemförelsevis ringa inhemska förbrukningen och dess behof dervid tagits med i beräkning. Slutligen och först i den mån andra, jernhandteringen dittills underordnade intressen lyckats göra sig gällande och tillvinna sig en länge förnekad frihet, har det visat sig, att jernhandteringen utvecklat en under privilegii—Systemet tillhakahållen kraft, både till förbättring och förstoring af sin tillverkning; och i samma mån denna sanning hos handleringens idkare vunnit ett nu mera föga motsagdt erkännande, i samma mån hafva ock de gamla farhågorna för en fri täflan med utlandets jern-industri mer och mer försvunnit. Med ganska få undantag äro de Svenska jernverken beroende af afsättning till utlandet, och priset å tillverkningarne, äfven dem, som här förbrukas, bestämmes följaktligen nästan helt och hållet af verldsmarknaden. På sätt kommitterade anmärkt, utgör ock Sveriges hela jernexport en så obetydlig del af hvad från andra länder tillföres den utländska marknaden, att Svenska jernets afsättning icke beror af det större eller mindre skeppundtal, som från Sverige, med afdrag af dess egen förbrukning, kan skeppas. För Svenska jernhandteringen i det hela måste det följaktligen blifva åtminstone utan skadlig inverkan, om jernförbruknirigen härstädes, hittills inskränkt till någon ringa del af landets egen tillverkning, tillätes att jemväl från utlandet fylla en del af sitt behof.
Jag ber om förlåtelse att jag ännu en gång upptager tiden, men då det är en eller annan af eder, Mine Hrr! som satt i fråga att man skulle kunna af den nu antagna kapitationsafgiften använda något till gårdens ombyggnad eller planering, så ber jag att få erinra om hvad K. Brefvet af den 5 Februari 1858 innehåller i detta afseende. Likvisst får jag nämna, att den person, af motsatt tanke med mig i denna fråga, som ölverlemnat det i min hand, ej var säker på huru det lyder. R. o. Ad. behagade således finna, att ej ett öre af kapitationsafgiften kan, så vida man vill handla rätt, användas förr än den skuld är betald, hvari Riddarhuset häftar. Jag vidhåller så mycket kraftigare och bestämdare detta, som jag var den olyckliga varelse, som först upptäckte nödvändigheten af reparationen å Riddarhusets grund. Frih. Bennet, Otto Reinhold; På det att krafterna måtte blifva koncentrerade, instämmer jag med de Hrr, som yrkat återremiss. Gr. Björnstjerna: Alldeles i motsats till Frih. Bennet, kan jag icke finna, att det K. Brefvet säger annat än att, då kapi - Den 21 Mer*. 267 tationsafgiften var förut 1 rdr banko och nu blifvit förböjd till 5 rdr, det är denna förhöjning, som blifvit beräknad i och för kostnaderna för grundens omläggande. Hr von Knorring: Jag tror icke det finnes nåsot bestämdt förbud för att kapitationsafgiften tillsvidare skall kunna utgå. Frih. Bennet, Carl Steffan: Det kan naturligtvis i framtiden stå R o. Ad. fritt att besluta en förökad fast kapitationsafgift, — och i så fall skulle jag önska att den bestämdes till 4 rdr, — men för närv:de kan kapitationsafgiften af 5 rdr icke användas till något annat än till skuldens betalande.
God morgon mina barn. (sätter sig uti en stol som Lionel sätter fram åt henne). Jag har nyss, i mina böner, nedkallat Guds nåd öfver er. 22 LIONEL (något otåligt). Ni har önskat tala med FRU VON HAGEN. Det är en mors pligt att va oss min mor? ka öfver sina barns lycka och himmelen har ingifvit mig ett medel, som jag hoppas skall sätta mig i stånd dertill. tråkigt. LIONEL (gäspande för sig). Det här blir fan så FRU VON HAGEN. Vår förmögenhet var, vid er fars död, redan obetydlig och Lionels carière har också ansenligt medtagit den, vårt namn och vår familjs ära göra det dessutom nödvändigt att föra ett briljant lif, men hvar skall vi finna medel dervårt ekipage. till? det är knappt mera möjligt för oss att bibehålla LIONEL (häftigt), Det är nödvändigt, min mor! GABRIÉLE. Jag skulle dö om jag nödgades åka FRU VON HAGEN. Jag har derföre beslutat att GABRIÉLE. Mig? LIONEL. Huru? FRU VON HAGEN. Då hon väl blir gift flyttar i hyrvagn. etablera Gabriéle. jag till henne, och du Lionel får röra dig, med mitt förslag? återstoden af vår förmögenhet. Nå hur finner ni LIONEL. Förträffligt; det har bara ett fel. FRU VON HAGEN. Och det är? LIONEL. Att icke vara verkställbart. Hvem fan GABRIÉLE (stött). Lionel! skulle väl vilja gifta sig med en fattig flicka. 23 FRU VON HAGEN. Hör nu min plan! den unga läkaren som bor i våningen här öfver oss, och som skötte mig under min sednaste sjukdom. GABRIÉLE. Doktor Eberhard? icke otvetydig hyllning. FRU VON HAGEN. Har länge egnat Gabriéle en LIONEL (skrattande). Förträffligt! ett superbt parti, en fattig fan som icke har mer än sin usla praktik. hållit honom på distans, men omständigheterna ha' betydligt förändrat sig och... FRU VON HAGEN. Jag har också, ända hittills FJORTONDE SCENEN. JOHAN (ifrån fonden). DE FÖRRE.
I anledning häraf hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t behagade hos Rikets Stander föreslå, att det sålunda beviljade kronotionde-anslaget, tillsammans 3 tunnor 21 kappar, måtte varda å Åttonde Hufvudtiteln och Kleresi-Staten uppfiirdt. Vid pröfning likaledes den 1 sistlidne Februari af väckta frågor om proste-tunnors beviljande för Nordmarks, Näsräms eller Räms samt Brattfors församlingar i Nyeds kontrakt och Särna socken med dertill hörande Idre kapell-lörsamling inom Mora kontrakt, täcktes Eders Kongl. Majit, enär någon kronans odisponerade tionde inom nämnde socknar icke förefunnes, samt Kongl. Brefvet den 28 Maj 1896 stadgar, att bristen i det ena kyrkoherberget ej, i hvad proste-tunna angår, får fyllas genom öfverskottet i ett annat kyrkoherberge, förklara, det vederbörande Kontrakts-Prostar icke kunde proste-tunnor för samma församlingar tillerkännas. I)å emellertid Konfrakts-Prostarne, jemlikt Kongl. Resolutionen sien 10 Mars 1719 § 24 och Presterskapets Privilegier den 16 Oktober 1723 § 4, med (lere äldre Författningar, äro förklarade berättigade att för sitt besvär med resor och brefvexling bekomma en tunna kronotionde-spanmål af hvarje församling inom prosteriet, och åtnjutandet af denna förmån icke synes böra vara beroende af den tillfälliga omständighet, huruvida någon kronotionde finnes inom församlingen odisponerad, tillstyrker jag, med anledning jemväl af Domkapitlets i Westerås i ämnet gjorda underdåniga framställning, hvad Särna och Idre församlingar beträffar, alt Eders Kongl. Majit behagade hos Rikets Ständer äska, att af kronans behållna tionde måtte varda anvisade till Kontrakts-Prosten i Nyeds kontrakt 3 proste-tunnor för Nordmarks, Näsräms och Brattfors församlingar, till Kontrakts-Prosten i Mora kontrakt, en tunna för Särna socken med ^dertill hörande
Herr Crusenstolpe begärde Friherre Cederströms förslag på bordet. Friherre af Nordins Carl Johan, förenade sig med Herr Crusenstolpe. Haris Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan äfven Friherre Cederströms förslag nu mera blifvit begärdt på bordet, komme detsamma ock att jemväl förblifva hvilande. Fortsattes pröfningen af StatsUtskottets under N:q 249 afgifne, och den i4 sistlidne September f. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut med deld te Betänkanden, dels under N:o 145, angående RiksStalens Sjunde Den 12 October e. m. 75 HufvudTitel, innehållande PensionsStaterne, dels under N:o tfå, angående bidrag af Statsverket till Armedens PensionsCassa och AmiralitetsKrigsmansCassan. Tredje Punkten. CivilStatens PensionsInrätlning. Uppå gjord framställning blef denna Punkt af Piidderskapet och Adeln bifallen. Fjerde Punkten. Anslagen för Militaire Embetsoch Tjenstemiins samt Underofficerares och deras 'vederlikars Enkor och barn. Herr Franc SparreBengt Erland: Sorn Utskottet i det närmaste föreslagit bifall till hvad jag begärt, kan jag ej annat än anhålla om proposition till bifall å Utskottets tillstyrkande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å denna punkt i StatsUtskottets senare Utlåtande. Pmpades Ja. Femte Punkten. Bidrag af StatsFerket till Arme'ens PensionsCassa och AmiraUtetsKrigsmansCassan. Första Momentet. Armcens PensionsCassa. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, alt uti Utskottets öfver della ämne först meddeldte Betänkan - ?
Ijet od) affaftning erhållna utgifter eller inpemtabc uppfinningar; börattbe bcrmib be i fåbaitt affeeitbe mebbclabe ftabgaitbcn uti ben för bemil(nittgéta1rertngö Äungörelfett ben 11 SDiaj 1855, utgår efter mebel* marfegångöpriö, i pmilfet fall betta febitare bör läggaö till grmtb för beräfnanbet af räntanö belopp, IDcd iafttagcö, att frälferäntanö fapitalmärbe alltib utfätteö i fullt Såiföbalerötal, få att möjligen ofmerffjutanbe öreöbelopp ide beräfuaS, bereft ide betfautma öfmerftiger 50 öre, i l»milfet fall märbet öfaö tilt fullt diilobalerstal. § 4. Söib uppffattningeu af faft egenbom utfättaS fätffilba märbett: a) i flab: å tomt, åbpggttab od) jorbegenbout; b) på lanbct: å Ijmarjc färffilbt Remman od) peutmanöbe! famt från annan egeitbont för alltib eller uuber mifj tib affönbrab eller mot beftämb afgift od) utan arbetöffi)lbigl)et eller tjenftbarbet upplåten lägenget, äfmenfom å bpggnaber, bmilfa antingen anmänbaö till annat föremål, ån jorbbrufet tillfjöranbe näringar, eller äro 4 33e»ittningS Sen för faft egenbont betöpanbe be»illning ffatl paföraö famt erläggas od; rebotnifaé inom ben ort, ber egenbonten år belägen. B) DSetuilTmiig för inftomfi af feapitaf elfer arDete. § 6. $ör alt infomft, »are fig af fapital eller arbete erlägges be»illning meb @it procent, beräfnab å behållna iufomftbeloppet.
På alla dessa skäl anser jag denna af Ut skottet föresiagne ändring aldrig böra antagas; utan anhåller ödmjukeligen om återremiss pä Utskottets Betänkande. Herr Grefven och LaniltMarstalken hemställde , om Ridderskapet och Adeln ansåg Oeconomiae-Utskottets Betänkande böra, i anledning af Grefve Cronstedts dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återförvisas; hvilket bifölls. Vid förnyad föredragning af ExpeditionsUtskottets den 23 sistledne Martti aflåtne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående! förvarings-rum för öfverblifvande Exemplar af Bihanget till RiksStåndens Protocoll; blef samma Memorial, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, till Stats-Utskottet re - 400 Den 4 April, mitter-adt, med anmodan, att med Herrar Full* mägtige i Riksgälds-Contoiret öfverenskomma $å väl om förvarande som försäljning af nämn* dé Bihang, Föredrogs å nyo Stats-Utskottets den n slstledne Martii afgifne, samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, om förändring och lindring i Saltpetter-gärdens utgörande. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, sorn upplästes så ly* dande; Då Högloflige Stats-Utskottet afslagit min Motion, om uppliäfvande af tvångs-lagarne att anskaffa Saltpetter, samt lindring i de GärdSkyldiges förbindelse, i detta afseende, hade jag väntat, af Utskottets upplysta nit för all. män och enskildt rätt, att till grund för afsla8et. icke blott skulle åberopas Riksens Ständers beslut vid förllutne Riksdagar, som vid förändrade omständigheter böra kunna undergå förändring, utan att en mera detaillerad pröfning och vederläggning af mina anförde skäl , der* med skulle stå i sammanhang, hel
Gr:n har förklarat alt han, såsom Stockholmsbo, icke kommer att få något besvär deraf att 1 R:drn borttages. Jag anser mig till följe deraf böra nämna, att jag, ehuru jag är landtbo, samt har en temmeligen betydlig rörelse, icke heller får ondt deraf, utan alt tverlom en stor fördel beredes mig genom ettornas afskaffande. Gr:n har äfven ansett att postvexlarne icke skulle för allmänheten medföra samma beqvämlighet, som att med posten få skicka 1 eller 2 R:dr i sedlar. Jag hyser en alldeles motsatt åsigt, samt tror att postvexlarne blifva serdeles beqväma, enär de komma att utgifvas på alla möjliga brutna tal under 5 R:dr. Om jag t. ex. skall afsända en summa penningar, som slutar på ett eller annat öre, får jag en postvexel å det önskade beloppet, hvaremot jag nu är tvungen att skicka papperssedlar samt äfven silfver och kopparmynt. Såsom skäl för ettornas bibehållande har Gr:n vidare anfört, att desamma icke blifva i Banken emot silfver utvexlade, hvilket tydligen ådagalägger deras beqvämlighet. Det må väl vara att de äro beqvämare, men här afses ett högre syfte, hvarför beqvämligheten dock måste gifva vika, nemi. att meddela allmänheten begrepp om hvad mynt egentligen är. Det har äfven af Gr:n blifvit anfördt, att realisationen vore bättre betryggad, om silfver funnes i Banken, än utelöpande i rörelsen. Jag tror att begge delarna äro nödvändiga. För närvande finnes i rörelsen inga andra silfverpenningar än 24- och 12-sk:r. Om nu en kris inträffar, är det ganska naturligt, att de, som ligga i stor rörelse, vädra när tiden är inne, att på förhand försäkra sig mot krisen, samt begifva sig till bankluckan för att få sina sedlar utvexlade, men den stora allmänheten, hvilken egentligen rörer sig med småsedlar, blifver lidande. Men ju mera man ställer så till, att silfver fiunes_ ute hos allmänheten, ju mindre är hon beroende af kriserna.
Haraldson ryckte i hast till sig den ena buteljen, och hade lyckligt låst den in i ett litet väggskåp, hvartill han sjelf bar nyckeln, då Birger inträdde, stödjande den skeppsbrutne kaptenen, och föreställde sin gäst för Haraldson, hvilken på sitt sätt höfligt bjöd honom välkommen, derefter för Erika, som inkom från andra sidan, och sist för Gabriella, som genast hade den artigheten att framskjuta en stol åt kaptenen, hvilken tycktes ha mycket svårt att stödja på fötterna. ”Jag var långtifrån att ana,” sade kapten Rosenberg och lät sitt öga hastigt ila från den täcka husmodern till Tistelöns praktfulla ros, den sköna Gabriella, ”då jag i går afton anbefallde min själ i Guds hand, att jag i dag skulle vakna i ett annat paradis, än skriften omtalar; men, pris vare Försynen, min raske jungman och min ärade värd, jag känner mig ganska väl!” Det låg i den unge skepparens sätt att uttrycka sig en raskhet och artighet, hvilken, vid ett tillfälle sådant som det närvarande, vittnade om både sjelfbeherrskning och någon bekantskap med den finare bildningen. Gabriella tyckte att han var ganska intagande i sin olycka, trots det att Birgers rock var för stor och följaktligen missklädde honom. Erika tänkte rätt nog, att läpparne talade ett annat språk än hjertat; ty oaktadt det antagna lugnet, den höfliga tillfredsställelsen låg dock i hans mörka ögon, då de ibland sväfvade ut öfver det oroliga hafvet, ett uttryck hvilket tydligt tolkade hvad hans manliga hjerta försmådde att gifva luft i ord. Det var en af motgången djupt träffad, men icke krossad själs tysta strid med sig sjelf. Kapten Carl Rosenberg, en ung förtjenstfull man vid tjugufem år, känd för mera än vanlig skicklighet i sitt yrke, för mera än vanligt mod, till och med en smula oförvägenhet, hade egentligen sjelf gjort sin uppfostran. Tidigt i saknad af föräldrars ledning, fattig, utan förbindelser, hade han blott sin egen flit, sin egen outtröttliga verksamhet och sin brinnande lust för sjöväsendet att tacka för det han redan vid tjuguett års ålder blef hedrad med förtroendet att föra fartyg.
Ständet sig icke kunna frän. gä sitt förut till Utskottets ofwanberörda yttra», de lemnade bifall. Ur evprs. ?rotocollo I. 1^. ^Imgvill. Utdrag af Borgare-Ständetö Protokoll wid Urtima Riksdagen i Örebro den i6 Oktober i8io. E. D. ^)illades Stats-Utskottets förledne gär. dag pä bordet lagda Memorial med förslag till Riksdags arfwoden för Utskottens Secreterare vch Cancellister. Lx ?rotoco!lo I. O. V,lerios. Utdra - Den 16 Oktober. S99 Utdrag af Borgare-StändetS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Örebro de» 16 Oktober 18 ro. S. D. Upplästes Expeditions. Utskottets För. flag till sammandrag af beflutna förändringar, förklaringar och tillägg i Bewillnings. Förord, ningen, jemte den till Kongl. Maj.t härom af. gäende underdäniga Skrifwelse. Med åberopande och reservation af sitt be. flut i afseende pä Tjensthjons beskattning, god. kände Borgare Ständet i allt öfrigt Utskottets redaction; men som Ständet tillika fann nödigt, att Förordningen blefwe utgifwen i ett sam. manhang, skulle, i följe deraf, den projeeterade ingretzen till Sammandraget förswinna och uti Skrifwelsen till Kongl. Maj:t framställas den underdäniga önskan, att BewillningS Förordningen, sedan den med Herr Landtmarskalkens och Talmännens underskrifter blifwit försedd, mätte helt och hällit omtryckas, med intagande deruti af ofwannämnde rättelser, förklaringar och lil. lägg, samt en sä stor upplaga deraf göras, att ett tillräckligt antal exemplar, afsändt till Lands, vrterne kunde hällas Taxeringsmännen och andre wederbörande till handa: uti hwilket beslut de Respective Med. Ständen skulle wördsamt och wänligen inbjudas att sig med Borgare. Stän, det förena.