Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man nu directe skulle skrida till pröfning af Redactionen , skulle många anmärkningar blifva felaktiga, och de anmärkningar, hvarom Ridderskapet och Adeln förenade sig , icke blifva så fullkomliga , som de annars kunnat. Jag förenar mig derföre med Herr von Hartmansdorff deruti , att vi då först skrida till pröfning af Redactions-förslagen, när Herr Grefven och LandtMarskalken inhiimtat Ridderskapets och Adelns tanka , om dessa anmärkningar genereit skola föranleda till återremiss. Den 1 December f. m. Herr Cederschjöld: Jag har ingenting e inot, att discussionen om motiverne får fortgå; men omöjligen kan detta föranleda till en återremiss, utan endast lätta pröfningen af Redactions-förslagen , sedan hvar och en stadgat sin öfvertygelse rörande motiverne dertill. Herr Grefven och LandtMarskalkcn yttrade , det han väl fann , att man, på sätt flere Ledamöter syntes önska, kunde serskilt discutera motiverne , och sedan vid granskning af Grundlags-ändrings-Förslagen fatta sina Beslöt; men Herr Grefven och Landt Mar skalk en fruktade , att, i sädant fall, det lätteligen kunde inträffa , att når man , efter fulländad discussion öfver motiverne, ändteligen kom till Grundlagsändrings-Förslagen , man antingen torde hafva glömt hvad under discussionen öfver motiverne blifvit anfördt, eller oek blef föranlåten då ytterligare å nyo upprepa allt hvad förut blifvit yttra dt. Herr Grefven och Landt Mar skalk en syntes det således tydligt, att saken lättast och redigast skulle komma till slut, om man , utan att uppehålla sig med någon serskild isolerad discussion öfver motiverne , nu genast till pröfning företog Grundlags-ändrings-Förslagen, dock så , att vid hvarje Grundlags-ändrings-Förslag , de dertill hörande motiver jemväl upplästes och togos i öfvervägande. Herr Manner stam:
» Jaså, det var väl mest för din skull » du ' svänger dig ' lika bra, som du brukar, kan » Åh, det var nog inte minst för din egen, kära jag höra — och ryss har du blifvit, det kan jag Kurt! » höra också, ha, ha, ha! — Men eftersom det är » Nå ja, det kan väl så vara, det också! Alltjulafton, så ska ' vi väl höra efter, om Margret nog — jag kom dit i det vackraste julväder man har något kvar af julskinkan och lutfisken kunde vilja se. » och smörtårtan och annat godt. Och ett glas » Vackert i dina ögon åtminstone, kan jag tänka punsch ska ' vi ha först och främst — vet du, mig! » myste gubben, som nu började komma på det har inte smakat mig förut på hela helgen. det klara med ställningen. » Här hade vi då måttMargre-e-et! » ligt trefligt i stället! » » Det är nog inte ovanligt att det är olika på Margret kom in och erhöll sina ordres; nog hade hon godsaker kvar åt » sin gosse » — och så skilda trakter. Där låg emellertid snön mehon hade mer än det! Kaptenen kunde inte förterdjup och hela skogen glittrade af rimfrost — stå, hvarför Margret envisades med att sätta men snart såg jag det inte vidare, bara för nå- punschbrickan i salen — de sutto ju så bra härgot, som glittrade ännu klarare i ett par skälminne — men hon lockade med en nytänd skymska flickögon. Och snart visste jag, hvad jag ditningsbrasa där, och det hände ibland att Margret tills endast fått tro, att det var mitt lifs största var envis och kaptenen lydig, fast det vanligen lycka, som lyste på bottnen däraf! Ja, den julvar tvärtom; och så gingo de ut i salen. — aftonen kommer alltid att stå oförgätlig i mitt Ack, hvad den gumman var barnslig på gamla minne, och nog fick jag ' jul-klapp ' den kvällen, da ' r! Det var inte bara skenet från brasan, som ty vid julbordet tillkännagafs min och Ainas förhär slog dem till mötes, när hon slog upp dörlofning inom familjekretsen.
Odlingarne fortgå i betydlig mån och inom få år torde alla odlingsbara utmarker varda upptagne och sädesbärande. Laga skiftena inom Länet bidraga ock genom utflyttningar från gamla bolstäderna i väsendtlig mån till landets uppbrukande; och hafva dessa förrättningar, enligt de från Förste Landtmätaren i Länet inkomne årsberättelser, sålunda fortgått: Bolstäder. >■ gs g: A r e a 1. n O < tr &> 2 o Inrösningsjord. > 3 •0 t/i SJ cu p 3- o o - a. P i ® 3 -i g w a prT5 !>r CÖ 71 s <K Uppodlingsbar mark. 0 S; Q5. Tunni. Tunni. Tunni. Tunni. Tunni. Tunni. Af allmänna medel hafva erhållits följande bidrag till underlättande af de genom utflyttningar förorsakade kostnader, nemligen: R;dr lg sk Banko_ Vid jemförelse emellan den tabell för landet, som finnes bifogad 1822 års be rättelse, och den härvid underdånigst bilagda inhemtas: Att 9 alt utsädet af alla slags säd uppgick År 1822 till 62,4974 Tunnor, och » 1850 » 81,800M » att rnedelafkastningen, eller afdrag af utsädet, beräknades År 1822 till 217,233 Tunnor, och » 1850 » 316,124 » att utsäde af potäter utgjorde År 1822 15,9481 Tunnor, och » 1850 34,8601 » samt alt alkastningen af denna rotfrukt; eller afdrag af utsädet, skattades År 1822 till 118,697 Tunnor, och » 1850 » 244,148-^ » Utsädet af alla slags säd har således på dessa 28 år ökats, så att det är nära £:del mera än år 1822, och utsädet af potäter har mer än fördubblats; men afkastningen i korntalet är obetydligt högre än nämnde år.
Vidkommande åter ardra delen eller inqvarterings-tagarnes rättigheter, hvilken fråga innefattas uti ofvnnberörde förslag lill ny Inqvarteringsordning för sta de me utom Stockholm, så enär denna fråga står i oskiljaktigt sammanhang med, samt är beroende af den första, finnér Kongl. Majrt, så vidt densamma rörer ständiga inqvarteringen, något annat Nådigt meddelande till Rikets Ständer i afseende härpå icke vara af nöden, än beträffande inqvarterings-tagarnes classificalion samt de hvarje dass tillkommande inqarterings-förmoner , vare sig in natura eller i contant; och enär den nu afsedde lindringen i inqvarterings-besväret hufvudsakligen synes böra beredas snarare genom en mera lämplig reglering, i afseende å yordelningen, än genom nedsättning i inqvarterings-beloppen, hvilka efter tidens fordringar någorlunda böra rättas, samt inqvarteringen för Stockholms stad, genom senare Författningar bestämd, jemväl synes för de öfrige städerne böra härvid tagas till grund, med den nedsättning likväl till omkring i/j af beloppet, hvartill de i allmänhet lägre hyror och varuprisen i de öfrige städerne skäligen föranleda, föreslår Kongl. Maj:t alltså Rikets Ständer, att inqvarteringen för desse städer, då den i contant utgår, må bestämmas i 8 classer till följande belopp, utan skilnad eller afseende på, om den inqvarterings-berättignde är gift eller ogift, nemligen t 1 :sta Classen r Öfverstar och Commeudauter Rdr. 4.00, Servicen inberäknad till 20 Rdr». Kongl. 3Iaj,ts Nådiga Skri/v cdsj N:o 57. 2:dra Classen v Öfverste-Liculenanler Rdr. pG(>: 3a. Servicen inberäknad lill 3©: 3tdje Classen: Majorer - — 200: -— - 20: \:de Classen: ' Capitaine!’ med Vederlikar — 80: — 20; 5 te Classen:
Enahanda förhållande skulle jag tro till en stor del, komma att äga runi med en det af de varor och Fabrikater som beläggas med 25 och 30 procents tull, så vida de med en ringa tyngd förena ett större värde, således med obetydlig kostnad kunna transporteras, i synnerhet nu, sedan förpassningsskyldighetens upphäfvande i allmänhet, ökat lättheten för afsättning och kringspridande af tullförsnilladt gods. En förändring 1 nu gällande Tulltariff, synes mig ostridigt vara af behofvet påkallad; men den torde efter min öfvertygelse kunna inskränkas till arne puncter: i;o. Att de öfverdrifne Tullafgifterne från 50 till och med öfver 100 procent af flere varors värden nedsättes, och hvarvidden grund synes böra följas, att alla lättare varor som halva ett större värde beläggas med en lägre procent i tull än de tyngre, hvarigenom jag tror att Tullförsnillning betydligt skulle förekommas, emedan vinsten afen försnillad lägre Tull blifver för ringa, och en dryg transport! kostnad uppväger fördelen af en högre. Dan 28 Junii e. m. 2:0. Att sedan, genom en noggrann undersökning blifvit utredt, hvilka Fabrikatsr dels alldeles icke, dels icke i tillräckelig mängd och godhet, eller ock endast till ett öfverdrifva pris emot de utländske här kunna tillverkas; men hvilka antingen äro till nyttjande anbefallte, eller genom vanan blifvit ett slags behof, desse må emot 10 å 12 procens tull till införsel tillåtas; men alla andra deremot, så väl till införsel som bruk och nyttjande förbjudas. Jag anser detta vara mera conseqvent, än en oinskränkt importfrihet emot högre tull; ty om dennes erläggande kan éluderas, blir föreskriften derom naturligtvis utan all verkan till de Fabrikers upprätthållande, som icke i någon mon kunna täfla med de utländske. Jag tror dessutom, att man ej bör se så noga derpå, om inhemske Fabrikater äro något dyrare än de utländske, så framt prisskillnaden ej är alltför betydlig; emedan arbetslÖnerne stadna inom landet och tillverkningen sysselsätter ett betydligt antal arbetare.
St, Prot. 1834- 4:de Sami. 2'dra Afd. 2 3idje Håftet. jo Sialssami Ållin. Besv.- och Oeconomie-Utskottens Betänkande N:o 12.. tionairerne i bestyrkte afskrifter företedde, åren 1729, 1732, 1734 octa 1735 upprättade skattläggningsinstrument öfver åtskillige hemman i Ölands Norra och Södra Mot, upptaga, att. till hemmanen hörde mulbete på Alfvaren, utan att bestämdt finnes uttryckt, det en sådan förmon ej skulle inverka på sjelfva skattläggningen; då Kongl. Majits Befallningshafvande, såsom här ofvan är »amndt, uppgifvit, att de utmarkslotter, som blifvit å hemmanen, emot ränta, fördelade, äro af den dåliga beskaffenhet, alt de icke kunna annorledes än förut användas, så att någon förmon, genom utmarkens fördelande, ej skall för hemmanen uppkommit; då hemmansegarne , vid en undersökning på stället, tilläfventyrs kunde blifva i tillfälle att, fullständigare och närmare än hittills, förete och utveckla skälen och omständigbeterne för deras anhållan om utmarksskattens upphörande, samt fördelen af en undersökning synes icke böra deni betagas, enär de förklarat sig vilja kostnaden derföre bestrida; alltså hafva Utskotten funnit sig icke böra vägra alt ä motionen tillstyrka bifall, samt få derföre vördsamt hemställa, om icke Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit förnya deras underdåniga anhållan, att, på Ölands hemmansegares bekostnad, undersökning måtte, uppå Nådig befallning, varda af Kammar-Cotlegi um och Kongl. Majits vederbörande Befallningshafvande, i närva ro af hemmansegarne eller deras befullmägtigade ombud, föranstaltad, lill utredande, huruvida, på sätt är vordet uppgifvet, ifrågavarande Ållmänningsmarker verkligen blifvit på t vänne serskilda sätt, och vid olika tillfällen, skattlagde, eller hemmansegarnes lagliga rätt, i annat afseende, för nära trädd, i hvilket afseende Kongl. Majit täcktes en rättelse derutinnan i Nåder förordna.
De vexlar, för hvilka fordringsägaren tager initiativet, synas mig ganska 390 Den 15 April. farliga hos oss, derföre att de lagsökas på förfallodagen, och man i Sverige icke alltid har penningar till hands, som förhållandet är t. ex. i Skottland, der afskrifningsräkningar finnas i större scala. Den sorten vexlar åter, der gäldenären hetalar sin skuld till fordringsägaren, synes mig ganska nyttiga; deras införande bör man derföre befordra, ibland andra skäl derföre, att man ej behöfver skicka penningarne på posten, och att rörelsecapitalet blifver tillräckligare än förutan dessa vexlar. Denna tanka framställde jag äfven i Utsk., men den kunde ej der göra sig gällande, än mindre hopp hyser jag att den här skulle vinna gehör. I sakernas nuvarande ställning tror jag således, att BorgareSt. fattat det enklaste beslutet, hvarföre jag äfven förenar mig i detsamma. Hr Skogman, Carl David: Ofvertygad alt ett sådant beslut, sora BancoUtsk. föreslagit, skulle bättre än alla lagbud verka inom landet till införande af en riklig ordning i penningetransactioner, anser jag ock att förändringen skulle kunna tillvägabringas med mindre svårigheter än man i allmänhet föreställer sig. Men det är redan en förbättring om, med uteslutande af mom. b), man antager Utsk:s förslag i mom. litt. a), och jag skall således icke för min del sträcka mitt yrkande längre än till instämmande i BorgareSt:s beslut. Hvad angår ordet ”företrädesvis”, så bar jag ej fattat, att deruti är något åliggande för Bancostyrelsen att utgifva sådane lån, som Hr Rosenblad omförmält, utan har Utsk. ansett samma styrelse böra hafva rätt alt afslå begge sorterna lån, när så finnes lämpligt. Frih. Palmstjerna: Min mening med endossement af reverser och skuldsedlar till ordres, grundar sig alldeles icke pä något misstag. Hvar och en vet hvad endossement vill säga.
Hr Printzensköld, Carl: Genom de åtgärder, sorn K. General-Tull-Styrelsen de sednare åren vidtagit i afseende på tullbevakningen emellan Sverige och Norrige, för så vidt gränsen går genom Jemtland, tror jag, att sådana svårigheter upslålt för den förut sä mycket utöfvade tullförsnillningen, att denna olyckliga handtering inom Jemtland uphört. Besynnerligt förefaller det, att ända intill dess de af K. General-TullStyrelsen vidtagna åtgärder lade hinder i vägen för tullförsnillningen, hörde man icke utaf något sådant förslag som det förevande. Måhända torde orsaken till dess framkomst ligga uti de strängare bevaknings-kontrollerne. Om man nu tillåter oförtiillade varor gå transito från Norrige till Sverige, under förespegling att en lika beskaffad transito-rätt skulle ega rum från Sverige lill Norrige, befarar jag att den förut Den 5 Juli e. m. 123 så allmänt utöfvade tullförsnillningen återigen skulle inom dessa provinser komma att börja. Jag anser för min del någon förändring i nu gällande förhållanden ingalunda böra, på sätt som här är föreslaget, af R. St:r förordas, i synnerhet som vi veta att Regeringen icke har lemnat å sido den vigtiga frågan, att åstadkomma ett slags tullförband mellan de båda förenade Rikena. Vi hafva här af en ledamot inom detta Stånd hört omnämnas de många i detta hänseende förekommande svårigheter, som blifvit upgifne af de ledamöter, som utgöra den Komité hvilken blifvit tillsatt för att reglera de unionella förhållanderna. Det synes mig sålunda föga lämpligt, att, under sådana förhållanden, ingå till K. M. med en sådan petition, som den ifrågavar:de, ty om saken låter sig verkställas, betviflar jag ingalunda att K. M. ändock vidtager behöfliga åtgärder. Jag afstyrker bifall till Betänk. Hr af Bjerkén, Pehr Göran: Det är i motionen temligen tydligt utredt och finnes äfven uti Betänk, uplyst, att den omständigheten, att icke transito-handel eger rum emellan Norge och Sverige utgör ett undantag från den allmänna Europeiska Tull-lagsliftningen.
N:o 4^9 fattade beslut. Frih. Gederström, Jacob: Detta betänk, innefattar ytterligare ett bevis på det sätt, hvarpå StatsUtsk. förfar i fråga om allmänna räntors beskaffenhet och deras förvandling. Kolräntors erläggande in natura inom provinsen Dalarne är ett åliggande, som motsvaras af fördelarna utaf mindre mantaisräntor. Hade Utsk. gjort sig reda för beskattningsväsendet inom deuna provins, så hade helt säkert detta betänk, aldrig emanerat. Att hos Konungen begära en undersökning om förhållandet med Fahlu bergslags privilegier, det är alldeles öfverflödigt; ty dessa privilegier finnas tryckta att läsa, och en hvar, som behagar taga kännedom af ämnet, kan vinna alla erforderliga upplysningar i detta afseende uti publika handlingar. Det går ej an, mine herrar! alt löpa åstad med begäran om undersökning i ämnen, delängen undersökning är behöflig för dem sorn kunna läsa innantill Svenskt tryck. Utsk. har grundat sitt förslag ocii begäran om afskrifning af kolräntornes erläggande inom förstnämnda landskap på den mindre tillverkning af koppar, som nu, emot förr, skall äga rum vid Fahlu grufva; men man skulle med mycket skäl kunna fråga, huru Utsk. vet att det nuvar. förhållandet alltid skall fortfara, eller är det väl något menskligt förstånd medgifvet att vela huru dermed kan komma att förhålla sig? Yi upptäcka i delta kopparverks annaler de mest besynnerliga phenomener. Redan pä 1680- talet förklarades, till följd af ett olyckligt ras, alt grufvan ej kunde bearbetas med framgång mer än 17 år, då man skulle vara kommen lill spetsen af elipsen och malmen vara slut. Sådana framställningar hafva blifvit gjorda sedan dess, och detta allt oaktadt har grufvan brulils till dato och det med fördel till på köpet.
Jag bör äfven fästa uppmärksamheten derpå, att det icke är skäl att man sätter Bancofulim., i och för införskaffande af silfver till Banken, under förmynderskap af köpmän i Hamburg, hvilket kommer att inträffa, då deposition af silfver eller vexlar endast der få äga rum. Med handelns ställning i anseende till England, kan det för våra handlande blifva mera vinstgifvande, att få direct från England hemta silfver lill Sverige, än att derifrån köpa vexlar med transport på Hamburg, dä någon gång, och icke sällan, handelsconjuncturen på Hamburg icke länder till Englands fördel. Då måste man väl hafva en utväg öppen, hvarigenom det Den 18 April f. m. m för den handlande och för Banken hlir mindre kostsamt att införskaffa det nödiga silfret. Jag har derföre uppgjort ett förslag till tillägg vid denna §, och om nu 2 Stånd antaga, att förskott får meddelas, men uti villkoren derför förefinnes någon skiljaktighet, så är det snarare att förvänta att de 2 öfriga Stånden skola antaga det af mig uppgjorda förslaget, som hetryggar emot missbruket att silfret först utföres för alt sedan åter intransporteras. Detta förslag till tillägg vid slutet af denna § lyder sålunda: ”Endast under vintermånaderne må Fullmäktige, till inköp af silfver, att lefvereras vid sjöfartens början nästföljande vår, lemna förskott åt inländska män, hvilka ställa fullgod säkerhet för det med dem afslutade contractets fullgörande.” Det är på detta tillägg, som jag anhåller om Hr Gr. o. Landtnäs propos. till bifall af R. o. Ad. Hr Lagerhjelm, Pehr.: Jag instämmer i den tillstyrkan, att R. o. Ad. måtte antaga PresteSt:s redaction af denna §; men jag hemställer tillika, ali ett sådant tillägg måtte göras, som Hr von Hohenhausen nu föreslagit, med den skillnad alt orden ”inländske män” borttagas. Jag ser intet skäl hvarför icke anbud af hvilken som helst skulle kunna antagas, om det vore fördelaktigt för Banken. Hr von Troil, Sam. Gust.:
Betänkande, i fråga dels om förändradt stadgande rörande den ålder, rustningshäst vid antagandet bör innehafva, och dels om föreskrifter angående hästläkares åligganden vid remonteringsförrättningar. Uti en inom Hederv. Bonde-Ståndet vackt, tii! Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterad motion, har Riksdagsmannen Anders Andersson från Calmar län förmält, alt betydliga svårigheter skalle ega runi för rusthållare att få såsom remonter godkända de hästar, som af rusthållarne sjelfve till antagande förevisades, emedan hästläkaren understundom sjel£ anmälde hästar till remonter och ”ofta ulan skäl” meddelade ogynsaint yttrande om hästens duglighet såsom kavallerihäst; hvadan och under åberopande deraf, att hästafveln här i landet numera betydligen förbättrats, motionären föreslagit: l:o att Generalmönstrings-instruktionen för indelta kavalleriet af den I ti November 1819 måtte ändras, så att hussar-häst finge antagas, då den är i 4:de året, i stället för att den nu skall vara fylld 4 år, dock med vilkor att hästen skulle i öfrigt innehafva de för antagande erforderliga egenskaper; 2:o att hästläkaren ej linge hafva några remonter vid remonteringen; att han ej linge ”emottaga någon ersättning för sitt enligt samvete afgifna tillstyrkande yttrande om remonters antagande,” och att, om åtal derå egde rum, han borde med ed sig fria; samt att. derest häst egde fel eller sjukdom, som ej vid antagandet af hästläkaren uppgåfves, eller om hästläkaren hos en remont anmärkte fel, som denne ej hade, men hvarföre hästen blefve kasserad, derom öfverbevist, hästläkare skulle varda från tjeirsten skiljd och derutöfver böta 50 R:dr Riksmynt, deraf 1/5 borde tillfalla Kongl. Majit och Kronan samt 2/5 åklagaren; och skulle en hvar ega derå kära. Hvad först angår motionärens förslag, att häst skulle få till remont antagas efter fyllda tre år, så synes det Utskottet tvifvelaktigt, huruvida den sålunda före - Allm.
I detsamma kommo soldater, som letade efter alla personerne i hans slägt för att aflifva dem, andra började att förstöra och nedrifva hans hus, och en, grymmare än de andre, hade redan lyft sin sabel för att skrattande hugga af mig mitt hufvud, men då kom ett bud som ropade: "håll! den höge Förnuftets sol, hvars vishet och mildhet öfvergår den på fästet lågande solen, har tillåtit att dessa mygg ännu må få glädjas af hans sken. Stor och outgrundlig är hans nåd, han förlåter Tjang-tschi-li och hans slägt". Det var en af barbarerne, som var en läkare, och han hade fått njuta den öfvermenskliga sällheten att breda ett plåster för den lysande herrskarinnan Ly lo's lilla finger, som var sjukt. Och som man sade, att barbaren kunde lindra hennes smärta, hvilken gaf en skymt af oro åt den höge Förnuftets sols helgade och ostörbara tid, så hade man kallat honom, och när han skulle gå bort hörde han omtalas min herres förbrytelse och straff. I detsamma lät den höge Kejsaren, hvars gifmildhet öfvergår solens, fråga hvad han begärde till belöning för den tjenst han gjort, och han bad endast att få se den underliga lådan. Och se, den höge herrskaren, hvars nåd öfverflödar, tillät det. Barbaren skrufvade litet om något uti lådan, och så djerfdes han bedja om den nåden, att min herre skulle ännu få framställa sig inför den, och J som hören mig här, skolen häpnande förvånas att höra den högt uppsattes mildhet han tillät det, i glädjen öfver att den sköna Ly lo icke mera skrek öfver sitt finger. Den vise Tjang-tschi-li nedkastade sig, och barbaren ställde lådan framför honom, och se: han låg äfven der inne i hela sin längd, men liten och sammankrumpen. Och den store förnuftets sol värdigades le och hans leende var en nådesol öfver de dömda.
Mot det beslut R. o. Ad. i dag genom votering fattat, anhåller jag vördsamt att få i prot. nedlägga min reservation; och såsom skäl dertill åberopar jag de grundsatser, som äro framställda utiHrRääfs under discussionen afgifna förträffliga anförande. Å nyo föredrogs II. Ex. Hr Gr. Lövvenhjelms Gustaf, den ig dennes e. m. på bordet lagda motion om åtskiljande af polismästarens i Stockholm tvänne befattningar, den ena som polisdomare, och den andra som polismästare. Ex. Hr Gr. L owen h jelin, Gustaf: Polisdomstolen har tvänne befattningar: den ena att afdömma polisförbrytelser, den andra att vara ransakningsdomstol. Jag har sett denna sistnämnda befattning, och isynnerhet dess utsträckning, mycket klandras. Ej nog jurist för att uppdraga gränsen, vili jag blott anföra, att i alla mig bekanta länder anses nu ett sådant preliminärt ransakningsforum såsom alldeles nödvändigt. Väl har nu polismålens mängd föranledt deras fördelning emellan a:ne domare, hvaraf den etie dömmer i ordningsmålen, som försonas med lindriga böter, och den andre ransakar i de mål, som skola till domstol remitteras. Men uppenbart förblifver, alt ingendera af dessa domare bör tillika vara den vigilator, som man i alla öfriga statsskick tänkt sig, då man instiktat polismästare. På dessa grunder har jag byggt min motion, och på dessa grunder yrkar jag den än vidare. Gr. Frölich, David: Jag anser icke remissen af Gr. Lövvenhjelms motion höra komma till Utsk., utan några anmärkningar dervid. Jag tror, att den värde talaren något misstagit sig, när han föreställt sig, att polisinrättningen bör vara en prealabel ransakningsdomstol. Jag tror, att detta vore helt och hållet att gå ifrån dess rätta ändamål, nb. i afseende på begångna brott, hvarom upplysningar blott borde falla inom poa II. 4, 3aa Den 32 Februari e. m. lisens område.