Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således är det mycket ogerna jag medgifvit uteslutande af Augusti månad; men längre än Hr Mannerskantz föreslagit kan jag likväl icke gå, ty om tiden ej skulle utsträckas till och med Juli månad, så skulle nyttan af förslaget derigenom till stor del tillintetgöras. Jag får således för min del inskränka min concession till insättande af ”Maj, Juni och Juli månader”, i st. f. ”sommarmånaderne”. Sedan härefter, uppå hemställan af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, orden ”under påföljande sommarmånader” i Gr. Frölichs förslag, i öfverensstämmelse med Hr Mannerskantz’s framställning, blifvit utbytte emot orden ”inom d. 1 näslpåföljande Augusti”, hemställde H. Ex. om R. o. Ad. bifölle den af Utsk. föreslagna 59 §. Ropades starka nej, blandade med ja. Propos. till bifall å 59 § med det af Hr von Hohenhausen Den 18 April f. m. 515 föreslagna tillägg, blef härefter framstäld och äfven besvarad med starka nej, jemte några ja. H. Ex. hemställde vidare, om R. o. Ad. behagade bifalla Gr. Frölichs förslag till redaction af 59 §. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarjemte Frih. Cederström anhöll om votering, samt att dervid bifall till den af Utsk. föreslagna § mätte blifva ja-propos. H. Ex. hemställde till Hr von Hohenhausen, huruvida han önskade att äfven få sitt förslag under votering. Ilr von Hohenhausen: Jag tyckte mig vid svaret på pro pos. höra så många nej, att jag icke hör besvära R. o. Ad. med votering, hvarför jag endast reserverar mig emot beslutet. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos.: Den som bifaller den i RancoUtsk:s utlåt.
Men det är likväl möjligt att jag skulle kunna nedtysta alltsammans, om jag, såsom fru Lönner riktigt anmärkte, ville det och när jag tänker mig den stackars gossen nedtryckt i arresten, när jag tänker mig honom, begapad af folket, stå kyrkoplikt, när jag..." "För Jesu namn, det är mer än nog ack, herr patron, jag är endast en fattig ärlig mans ärliga hustru, men om böner kunna verka det minsta..." Och Magda den stolta Magda, som förut snäst patronen, hvarhelst hon träffat honom ihopknäppte sina händer och såg på honom med sin mest rörande blick. "Åh, misströsta icke, älskvärda Magda: sådana blickar och böner ha en undransvärd makt öfver mig och det är visst att den der ställningen är riktigt gudomlig!" Nedslagen lät Magda sina armar falla, och på samma gång nedsjönko ögonlocken öfver den bedjande blicken. "Jag ser väl att herr patron icke vill göra någonting?" "Tvertom vill jag göra allt hvad i min förmåga står, om blott Magda hädanefter icke bemöter mig med en så stor ovänlighet som hittills." "Om herr patron icke fordrar annat än vänlighet," svarade Magda, kufvande sin harm öfver den förtroliga benämning, som hon nu för andra gången erhöll, "så skall den visst icke saknas efter en så stor tjenst." "Nej, på min heder, ingenting mer om jag blott, då jag träffar Magda, såsom grannar ibland tillfälligtvis göra, får se en liten söt min och en god blick, så åtager jag mig att så ställa till, att denna ledsamma händelse icke blir känd... Och till bekräftelse på att vi hädanefter äro vänner, begär jag blott en kyss!" "Det kan icke ske!" svarade Magda med förtviflans köld. "Jag älskar Calle som en bror, och ville ge allt för honom, utom det som jag icke rår om." "Hvad vill det säga, min sköna egensinniga hvem eger de der rosenröda läpparna, om ej hon sjelf?" "Från den stund jag trädde i brudstol, ansåg jag dem tillhöra ensamt min man och så mycket herr patron vet, icke blir patron den, som frestar mig till glömska!"
Detta tror jag är det säkraste medlet att förmå de ledamöter af ett RiksStånd, som kunna vilja glömma sig ända derhän att icke vilja underkasta sig grundlagens föreskrifter, att förmå dem, säger jag, lill uppfyllande af sina pligter. Jag yrkar, att den votering, som skett i afseende på den i5g punkten, måtte blifva såsom gi 111 ig förklarad. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han i anseende till den vändning discussionen tagit ansåg sig böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på angelägenheten att bibehålla den varsamhet och hofsamhet i uttryck i afseende på hvad som sker i andra Stånd, som R. o. Ad. vid sina öfverläggningar hittills iakttagit. Det vore ganska tvetydigt, om grundlagen medgåfve att yttra sig 0111 lagligheten af hvad som sker i ett annat Stånd, och R. o. Ad. hade alltid hittills noga iakttagit att ej härutinnan begagna yttranderättens yttersta gränser. Hr Landtm, ansåg sig således böra fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på angelägenheten af att bibehålla samma varsamhet, som alltid utmärkt R. o. Ad:s öfverläggningar i detta afseende. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Vore det så att jag kunde dela den uppfattning af grundlagens föreskrifter, som förmått pluraliteten inom RäksStånden och Gonst.Utsk. att under loppet af denna riksdag frångå det sätt att tillämpa grundlagen, som hittills varit följt i afseende på afgörandet af do grundlagsförändringar, som Const.Utsk. föreslår; vore det mig möjligt att så uppfatta grundlagens föreskrift, och sådant icke stöde i strid med grundlagens bokstafliga lydelse, så skulle jag visserligen nu finna mycket skäl att anse, det målens afgörande inom förstärkt Utsk. borde tillgå på samina sätt sorn inom de vanliga Utsk:n, och Den 11 Maj. IO(j alt den föreskrift , som gäller för de sednare, nemi. alt beslut kunna fattas ulven om ett Utsk. icke vore lulltaligt, borde kunna tillämpas äfven på de förra.
Utskottet, som äfven fått emottaga de till detta ärende hörande handlingar, har tagit detsamma i öfvervägande; och då vederbörande myndigheter samt öfrige, hvilka i ämnet sig yttrat, samtlige vitsordat behofvet, att, af ifrågavarande delar utaf Öfver-Torneå, Öfver-Calix och Pajala församlingar, som, enligt hvad Kammar-Kollegium upplyst, utgöras, oskattlagda nybyggen oberäknade, af hemman till ett skattetal af tillsammars 5$$?idels mantal, samt hafva en folkmängd af 750 personer, en särskild kapell-församling bildas, till beredande Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 147. 21 af en lättad religionsvård åt nämnde befolkning, af hvilken de till Öfver-Calix hörande, uppgående till 223 personer, för närvarande sakna allt tillfälle att af sin församlings presterskap erhålla religionsundervisning på deras modersmål, Finska språket, samt tillika utredt är, att innevånarne å omförmälda trakter, i anseende till deras medellöshet, icke mägta att bekosta kapell-byggnadens uppförande eller inköp af kapellpredikants-boställe, ej heller till predikantens aflöning bidraga med mera än 10J:dels tunnor korn, har Utskottet, helst förut, i likartade fall, understöd af allmänna medel blifvit lemnade, såsom dä i anledning af gjord framställning om behofvet af tvenne särskilda kapell-församlingar i de till Carlstads stift hörande finnmarker, föregående Ständer för sådant ändamål anvisade till kapell-byggnadernas uppförande 6,000 R.dr att dem emellan lika fördelas, till inköp och bebyggande af kapellpredikants-boställen tillsammans G,600 R.dr, och till lön för hvardera Kapell-predikanten 400 R:dr årligen, funnit sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, med bifall till den Nådiga propositionen, dels å Riksgälds-kontoret anvisa, för en gång, 3,000 R:dr till uppförande af kapell-byggnad i Korpilombola by och 2,000
Hvad den ärevördiga historiska byggnad, som utgör Stockholms slott, beträffar, så har dock platsen, där det reser sig, långt äldre minnen att berätta än det nuvarande slottet själft, ty detta är, historiskt taget, af jämförelsevis ungt datum — det räknar nämligen ännu knappt halftannat sekel, sedan det stod färdigt för beboende, och det är ju i historien en ringa tid. Men platsen har gamla, gamla minnen att tälja allt ifrån den stund, då den mäktige Bjälbojarlen trampade densamma och bestämde, att där skulle sättas ett lås för Lögarens sjö, till den stunden, då » Adelshuset », som den af Birger Jarl byggda borgen kallades, tillbyggd, ombyggd, reparerad, förfallen, utsatt för förödande eldsvådor, den 7 maj 1697, under det » den store rikshushållaren » Karl X I där stod på bår, lades i fullständiga ruiner. Mannen att ur aska och ruiner framkalla den stolta byggnad, som söker sin like i världen, var dock född och till sitt värf utbildad — den odödlige byggmästaren Nikodemus Tessin den yngre. Det beslöts nämligen strax efter branden, att efter hans ritning och under hans ledning ett nytt slott skulle byggas på det gamlas plats. Företaget sattes också i verket, ehuru det dröjde öfver femtio år, innan den nya byggnaden var färdig för den kungl. familjens inflyttning. Denna inflyttning skedde nämligen först den 7 december 1754. Adolf Fredrik » den milde » och hans gemål, » snilledrottningen » Lovisa Ulrika, voro således de första, som togo den nuvarande konungaborgen i besittning. — Hvilken mängd af minnen äro icke sedan den dagen förknippade med Stockholms slotts murar, från detta konungapars dagar, från deras sons, » tjusarkonungens », från hans olycklige sons, från hjältens från Högland och Svensksund, från vårt konungahus ' stamfaders, den snillrike fältherrens, från hans sons och förstfödde sonsons dagar. — Men det är ej om minnena vi nu skola tala, hur frestande det än må vara, utan, såsom öfverskriften till denna uppsats ger vid handen, om hemmet i konungaborgen, sådant det ter sig under stamfadrens andre sonsons regeringstid.
Jag förenar mig således med hvad Utskottet yttrat, och hemställer att dess Betänkande måtte bifallas. Herr Grefven och Landt-Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Lagutskottet» Betänkande böra, i anledning af do* dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. R opades -Nej. Hvarefter Herr Grefven och fandtMartkalken hemställde, om Ridderskapet och Adelö 62» J)rn 21 Murtii, behagade gilla LagUtskottets Betänkande; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den i3 sistledne Februari afgifne, samt den 19 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, om närmare bestämmande af den tid, inom hvilken hinder för lysning och ägtenskap böra anmälas och styrkas. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Den Kongl. Författningens syftemål var ofelbart egentligen en praescriptionstid af 6 månader, med rättighet för Prästerskapet att förkorta prasscriptionsfiden till 3 månader, om endera contrahenlens vistelseort skulle vara så nära belägen den församling, der han tänker ingå ågtenskap, att en prasscriptionstid af 3 månader kunde synas Pastor tillräcklig, eller om anledningar skulle finnas, som göra sannolikt för Pastor att klander å lysning icke vore att befara, och Kungörelsen i Tidningarne således blott vore en formalitet, som tryggade Pastor mot tilltal. Tre månaders praescriptionstid år ofelbart för kort, om till exempel i Skåne eller Halland någon skui» le begära lysning, som år född eller långe vistats i de norra orterna, Meråndéls år det också personer från de norra orterna, och fordom ifrån Finland, som vid dylika tillfällen hafva svårt att documentcra sig. Pastor år säker för tilltal, antingen han föresknfvit 3 eller 6 månaders praescriptionstid; men mången gång torde den förra äfven synas honom kort. Jag uther Den 2i Martil, 629 mig att härpå få fästa clet Höglof]. Utskottets uppmärksamhet och anhåller derföre om återremiss. Herr Danckwardt, Carl:
Maj:t i Nåder gillade; dernäst, och så vida dylika föreningar icke uppstå eller Cassa-Creditiv ej åstunda eller medel äro tillgänglige efter det Hypotheks-föreningarne undfått de belopp, hvarom de sig anmält, åt Privat-Banker, samt, i sisla rummet, åt Bolag och enskilde personer, under de stadganden för öfrigt, sorn här ofvan äro föreslagne i och för de Cassa-Creditiv, hvilka Baneo-Styrelsen skulle ega att Hypotheks-föreningar, Privat-Banker samt öfrige Bolag och enskilde personer bevilja.” Af Herr Hallenborg: ”Då jag anser Hypotheks-Inrättningars uppkomst hufvudsakligast bidraga till vårt betryckta jordbruks förkofran, så har jag äfven trott, alt sådane inrättningar borde hafva oinskränkt företräde till begagnande af Cassa-Creditiv, och reserverar mig således emot Utskottets i 21 och 22 punkterne gifne tillstyrkan, enligt hvilken sådane associationer, som befattat sig med spanmålsbelåniug, skola ega första anspråket till un4 erstöd.” Af Herr Doctor Moren, Herrar Norman och Helsingius samt Riksdagsfullmägtigen Svanberg ifrån Wester-Norrlands Län: "Vi förena oss med Herr Kammarherren Hallenborg'.' Af Herr af Harmens: ”Jag anser Utskottet hafva bort föreslå det tillägg vid dess tillstyrkan om Cassa-Creditivs beviljande, alt jemväl efter år i836 Cassa-Creditiv icke få utgifvas utan iakttagande af största försigtighet, serdeles nödvändig intills realisationen vunnit fullkomlig stadga, samt att aldrig fonder till Cassa-Creditiv få grundas på Utländsk skuldsättning. ” Af Herrar Norman, Helsingius och Maechel samt Riksdagsfullmägli■ge Brisman, Svanberg, Kolmodin och Lindbeck: ”Vi förena oss med Herr Kammarherren af Harmens uti hans ofvan upptagne reservation.” Af Herr Bruncrona: vVidhållande dess förut yttrade tanka, har Högloft.
Härigenom ställer man hvar och en, som på ett olofligt sätt utöfvar denna rättighet, under allmänna åklagaren, och det är väl tillräcklig garanti. Jag anhåller således att R. o. Ad. behagade bifalla mom:t, med den redaktionsförändring, som jag föreslagit. Frih. Cederström: Under hittillsvarande förhållanden, då pröfning af mångfaldig beskaffenhet kom i fråga, kunde det vara att frukta, det svårigheter sKulle uppstå, men nu, när Magistraten icke har annat att granska än hvad i dessa fä punkter är sammanfattadt, är ingenting enklare än en sådan pröfning. Gr. Hamilton har ansett, att en anmälan vore tillräcklig och att, derest någon skulle anmäla sig till att utöfva handel, som ieke dertill vore berättigad, allmänna åklagaren skulle kunna antasta en sådan person, och denne således blifva beröfvad en rättighet, som han icke lagligen utöfvade. För min del anser jag det vara mycket mera betryggande lör den, som vill utöfva en handelsrättighet, att skaffa sig ett tillståndsbevis, och då detta enligt min tanka hör till god ordning, samt icke innebär något betungande, får jag anhålla om bifall till detta mom. i dess oförändrade skick. De båda sednare mormna har Gr. Hamilton lemnat utan anmärkning, hvarför jag icke vill beröra dem på annat sätt än att äfven till dem yrka bifall. Frih. Stael von Holstein, Otto Wilhelm: Då Gr. Hamilton i törnus plenum framställde satser, som gingo längre, i afseende på näringsfriheten, ari hvad Utsk:t föreslagit, yttrade en talare, att Gr. Hamilton troligen vore ensam om dessa satser. Voteringen öfver andra punkten utföll dock med 23 röster mot 21. Detta var onekligen en uppmuntran för Gr. Hamilton och dem som dela hans åsigter om en fullständig näringsfrihet. De behöfva således icke fälla modet, oaktadt de utgjorde minoriteten i nämnde votering. Om de fasthålla sina åsigter, kunna de ännu hoppas att segra, och jag tror att det nu föredragna 6:te mom:t erbjuder ett lämpligt tillfälle för dem att återvinna hvad som förut blifvit förloradt.
Cederström medgifvet, trodde H. Ex. sig med skäl hafva kunnat göra den propos., han sednast framställt, hvilken H. Ex. ock funnit vara af R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarad. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade instämma deruti, att moni. lit. e måtte hvila, tills den af Frih. Palmstjerna gjorda och på bordet lagda framställning blifvit afgjord. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr von Hartmansdorff: Om R. o. Ad. skulle bifalla, att en punkt uti ett betänk., sorn andra gängen är under öfverläggning, skall hvila på den grund, alt en ledamot under öfverläggningen kommer fram med ett nytt förslag, så vore det ett tillintetgörande af all ordning i öfverläggningen; ty det behöfdcs blott, att en ledamot uppgåfve ett nytt förslag vid hvarje punkt, som koiame under öfverläggning, och att andra begärde det på bordet, för att aldrig hinna til! något afgörande. I förevar, fall kan det ju hända, att Frih. Palmstjernas motion remitteras till StatsUtsk. och att riksdagen är slutad, innan den hinner blifva amne för öfverläggning i Stånden. För min del protesterar jag mot ett sådant behandlingssätt, som nu ifrågaställes. Den 32 Janna ri c. m. Gr. von Fersen: Jag torde i minnet få återföra orsaken, hvarföre jag bad, att mom. lit. e måtte få hvila. En talare npptriidde nemi. och begärde afslag på samma punkt, hvarefter jag förklarade, det jag ansåg lämpligast vara, att denna punkt hvilade för att förekomma i sammanhang med Frih. Palmstjernas förslag, som jag i närvar, skick, för min del, icke kan anse såsom en ny motion, enär det blott är ett, i följd af ett R. o. Ad:s beslut, af en ledamot framstäldt jemnkningsförslag, för att bringa samma beslut i öfverensstämmelse med ett förut af R. o Ad. fattadt beslut. Jag hemställer till Hr v.
Men jag får fästa den väde ledamotens upmärksamliet derå, att tjufven derjemte ådrager sig straffarbete från 2 tili 6 månader, och jag tror, att han gerna vill byta detta urbota straff med den ringa tillökning i bötesbeloppet, snattaren får vidkännas. Vår nu gällande lag stadgar väl, att snatteriboten utgör endast halfva värdet af det tillgripna, men dervid bör bemärkas, att snattaren jemväl ådömes enskild skrift, såsom en slags urbota bestraffning. Slutligen får jag erinra, att Utsk., just med fästadi afseende på de skärpande eller mildrande omständigheter, hvilka ofta vid snätteris begående förekomma, tillstyrkt en latitud emellan 5 och 20 Daler, hvilken väl icke kan anses vara särdeles vådlig, äfven om straffet ådömes af en yngre och mindre erfaren domare. Jag anhåller om bifall till §:n. Frill. Hermelin: Med anledn. af Gr. Sparres yttrande ber 314 Den 12 Augusti e. m. jag endast att få erinra, att om äfven det stulna godset ofta värderas linder dess rätta värde, så måste dock detta betraktas såsom undantag och icke såsom regel. Sedan öfverläggningen härmed förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt hurusom Frih.. Hermelin yrkat återremiss och Gr. Sparre bifall till §:n med den förändring, atti st. f. slutorden ”bär nedan sägs” skulle införas orden: ”sorn i 3:dje, 4:de och 5:te §§:ne sägs,” anmälde sig oell yttrade: Hr C ari heim - G y 11 en s kjöl d : Jag hemställer till Gr. Sparre samt R. o. Ad. huruvida det icke skulle vara skäl att bibehålla orden ”här nedan” Detta yttrande blef härvid af Hr Gr. o. Landtm, afbrutet med erinran att öfverläggningen förklarats fulländad, och således något ytterligare förslag till ändring ej finge framställas, hvarpå, efter först till bifall å denna § utan förändring framstäld propos., som besvarades med Nej, Hr Gr. o.
Deremot torde Hr Dalman erinra sig, att jag på förhand underrättade Hr Dalman, det åtskilliga personer sistl. Söndag skulle sammanträda hos mig för att öfverlägga om redaktionen af detta förslag; men det var icke heller då mitt fel att, när de öfriga kommo, Hr Dalman icke fann för godt att närvara. Således är jag, efter hvad jag tror till och med Hr Dalman -sjelf kan finna, helt och hållet oskyldig uti detta fall, och hade sannerligen icke väntat mig någon förebråelse härför, åtminstone icke från det hållet. Hvad derefter mitt förslag till und. skrifvelse i ämnet beträffar, så är det ett misstag, att, på sätt jag nyss hört påstås, frågan om Ståthållarepiatsen derstädes finnes intagen i motiverna om revisionen. Uti det af mig afgifna förslag äro motiverpa i ett sammanhang Den 28 Mars f. m. framställda. Jag har nemi. icke velat dela mellan motiverna för det ena och det andra; och man har sagt mig att häruti skulle en bestämd fördel förefinnas i det förslag, jag tagit mig friheten framställa framför de begge öfriga förslagen, i afs å hvilka ett motsatt förhållande eger rum. Enligt mitt förmenande böra R. Stms framställningar uti förev:de fall följas åt, så att det icke blir särskilda motiver för den ena framställningen, andra för den derpåföljande o. s. v. eller, med ett ord sagdt, 3 särskilda framställningar med 3 särskilda motiveringar. Då nu skrilvelsen fått denna form, är naturligt att motiverna för revisionen likasom de för Ståthållareplatsen skulle stå intagna bland skrifvelsens »motiver»; men det är deremot en oriktig upfattning, att dessa motiver endast äro derstädes intagne såsom »motiver för revisionen.» Slutligen ber jag att få förklara, det mitt sträfvande varit att denna skrift skulle blifva så concis, så sammanträngd, att den icke skulle innehålla för mycket och, om möjligt, icke heller för litet, äfvensom att en viss point skulle vara lagd på hvarje ord.
Nämnda missförhållande måste hufvudsakligen tillskrifvas de ringa utsigten till framtida bergning, som äro förenade med det lägre presterskapets nuvarande aflöningssätt och kommer utan tvifvel ej att upphöra förr än genom ett allmänt ordnande af presterskapets aflöning, hvarom Rikets nu församlade Ständer äfven gjort underdånig framställning, del lägre presterskapel hlilver försatt i en med hänsigt till deras bergning mera tryggad ställning. Då skall den, hvilken efter en inre allvarlig pröfning känner sig ega kallelse för prestembetet, icke tveka alt välja denna bana, hvaremot med det af motionärerne föresiagne medel lätt kan inträffa att en och annan, utan en dylik sjelfpröfning, förmås att egna sig åt det presterliga kallet och för sent finnes icke kunna motsvara de höga och vigtiga fordringar, som pä religions-läraren göras. Det är af dessa skäl, som Utskottet anser sig icke kunna understödja motionärernes förslag, utan får således Utskottet derå afstyrka Rikets Ständers bifall. 30:o. Stats-Utskollets Utlåtande N;o 148. 25 30:o. Uti sin här ofvan i 23 punkten omnämnda motion, har Professor Agardh hemställt, att äfven vid Lunds Universitet 6 Amanuenser, nemligen en för hvardera af de Anatomiska, Astronomiska, Fysiska, Kemiska, Zoologiska och Botaniska Instilutionerno, mätte med arfvoden förses, til! ett belopp af 350 II:dr för hvardera. Pä enahanda skäl, som Utskottet anfört i mom. d. af 27 punkten i delta utlåtande, i fråga om arfvodes anslag för åtskilliga Amanuenser vid Upsala Universitet, tillstyrker Utskottet beviljande af årliga arfvoden för ifrågavarande f> Amanuenser vid Lunds Universitet med 350 R:dr Runt för hvardera. 31:o. Från Borgare-ståndet är genom remiss till Utskottet öfverletnnad en motion af Herr Fr.
S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 273, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, jemte väckta motioner, angående sättet för dylika anläggningars åstadkommande. Härvid förekommo: Första, Andra, Tredje, Åttonde och Nionde punkterna; Biföllos. Fjerde, Femte och Sjette punkterna; Återremitterades. och Sjunde punkten Återremitterades, med det förklarande, att Ståndet anser anslag företrädesvis böra beviljas till fullbordande af jernbanan emellan Stockholm och Götheborg. Den 23 September, Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 288, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 192, angående Rikets Ständers Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl. Kommerse-kollegium ställda fonders och medels förvaltning och räkenskaper. S. D. Efter skedd föredragning lades till handlingarne Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 29, i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af Memorialet N:o 27. Den 23 och 23 September. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrocs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 273, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i fråga om Statens medverkan för jernvägars anläggning, jemte väckta motioner, angående sättet för dylika anläggningars åstadkommande; och fattade Ståndet dervid beslut som föijer; 1, 2, 3, 8 och 9 punkterna biföllos. 7 punkten, äfvensom i sammanhang dermed, 4 och 3 punkterna, återremitterades. 6 punkten, ansågs enär Stats-Utskottets Betänkande N:o 272, blifvit i vissa delar af Ständet återremitteradt, böra tills vidare lemnäs oafgjord. Bill. lill R. St. Den 23 September. Frän Vallöf!. Borgare-Ståndet.