Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af hos Rikets Ständer gjord framställning om nedsättning i priset å det krut, sorn från Kronans förråd till Bergverksnäringens idkare utlemnas, hafva Rikets Ständer funnit, att orsaken till det nu varande höga pris på krut härleder sig ifrån det för salpeter stadgade lösningspris, som, till uppmuntran af salpeternäringen, blifvit bestämdt till ett vida högre belopp, än denna vara gäller i handeln; men då det synes Expeditions-ll[skoltets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 190. 345 icke vara vält vist, alt bruksnäringen eller den enskilde, sorn förbrukar krut, genom ett högre pris å varan skall vidkännas de utgifter, som anses nödiga för upphjelpandet och vidmagthållandet af salpeterproductionen, samt ej heller, att för bergskrutet skall betalas lika mycket, som för det i tillverkning något dyrare krigskrutet; få Rikets Ständer hos E. K. RI. i underd. anhålla, att försäljningspriset å krut årligen må varda bestämdt till det belopp, som krutet af de serskilda slagen kostar Kronan, men med afdrag af skilnaden emellan salpeterns lösningspris och dess medelvärde i handeln under föregående året, eller det, hvartill den kunde införskrifvas, i fall salpetern vöre, emot^ erläggande af i5 procent af värdet i tull, till införsel i Riket tillåten. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 November 1834- N:o <90. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Nov. 1834. Preste-Ståndet den 6 —• — Borgare-Ståndet den 6 — —< Bonde-Ståndet den 7 — .— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej i anledning af verkställd granskning af de vid sista Riksdag beviljade Extra Statsanslag för Försvars-Verket till lands samt till fullföljande af Garnisons-Sjukhusoch utdra Lif-Gardets Casern-byggnader. (Stats-Utsk. N;o a5i.) S. A. K.
Den saga, i hvilken hon blifvit inblandad, föreföll henne så vidunderlig, att om hennes far drag för drag tecknade den i en af sina humoresker, trodde hon, att recensenterne der hemma skulle, medan de rökte sin cigarr på maten, misstroget skaka på hufvudet. Den känsla af bitter missräkning och harm, som öfverväldigat henne vid första nyheten om Emins äfventyr, hade så småningom vikit för en lugnare uppfattning. Hennes Österland hade, trots allt, icke fläckats för denna tjufhistorias skull, ty det var ju i alla fall icke endast muslimanernes Österland, som blifvit henne så kärt. Den ljusa forntiden hade i Orientens jord lagt en sådd af tempelfragment, tegelvaser, marmorbilder och mynt, som dag och natt gåfvo de rikaste skördar af sägner och stora minnen. Dessa sägner och minnen kunde inga muslimanska missgrepp förringa. Hvad särskildt Emin beträffade, hade han ju för öfrigt i åtskilligt helt andra begrepp om rätt och orätt än hon, och hans sätt att tänka och känna var hennes olikt. Det låg något naivt oskyldigt öfver hela hans egendomliga tilltag, det var mer ett fantastiskt upptåg än ett cyniskt brott. Så var det oftast med mycket i Orienten, som väckte Vesterlandets afsky. Å andra sidan hade hennes känslor för honom redan blifvit sådana, att hon af hela sitt hjerta förlåtit, äfven om hon insett hans skuld. Det var endast ett ting som hon aldrig kunde förlåta, och det var hennes af vesterländskt öfversitteri preglade svar på hans afskedshelsning. Hon hyste en aningsfull fruktan, att detta svar en gång verkligen skulle frambäras till honom. Tanken härpå uppfyllde henne med samvetsförebråelser och gnagande ånger. De följande dagarne skaffade hon sig en mängd ärenden utomhus. Hon hade eljes alltid suttit mycket på sitt rum. Nu undflydde hon det, som hade ensamheten varit hennes värste fiende. De persiske skalderne roade henne icke mer. Alla hennes böcker fingo ligga orörda. Då amerikanska tidningar ankommo, kunde hon timvis sitta med dem i knät utan att veckla ut dem, utan att genomögna en enda spalt.
Af den i Mars i83o, med framställningar i anledning af skedd granskning af räkenskaperna för 3:dje Hufvudtitelns anslag. i83o d. 2i Maji föredragen, och vederbörande Embetsverk om Rikets Ständers beslut, till behörigt iakttagande, förständigade; hvarjemte Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers jemväl gjorde anhållan, förnyade Dess förut redan, under den 28 Mars 1829, meddelade Nådiga föreskrift, att de Fri-cadettsplatser, för hvilka underhållskostnaden å Barthelemy-fonden hittills varit anvisad, borde vid afgång indragas, samt att inga sådane Fri-cadetter linge hädanefter föreslås; men att likväl deredan antagne skulle vid Krigs-Academien få fullborda sin uppfostran. 52 •O Af den i5 Januarii iS3o, angående vacance-afgifts erläggande af de Rustoch Rotehållare vid ordinarie Båtsmanshållet, hvilkas karlar under krig kunna från tjenstenafgå; äfvensom, i sammanhang dermed, en af Bonde-Ståndets Talman och åtskillige dess Ledamöter i underdånighet ingifven skrift, med anhållan, att Rikets Ständers beslut i denna fråga icke måtte af Kongl. Majrt sanctioneras. i83o d. 21 Maji föredrogs; och hvad Rikets Ständer, rörande såväl tiden för ifrågavarande afgifts utgörande, som grunderna för densammas beräknande, föreslagit, blef af Kongl, Maj:t i Nåder bifallet, på sätt den härom utfärdade allmänna kungörelse innehåller; hvaremot den i ofvan omförmälde skrift af en del Bondeståndets Ledamöter gjorde framställning utan afseende lemnades. 5)10 Af den 28 December 1829, angående regleringen af RiksStatens f. d. io:de, nu mera ^:<Xe Hufvudtitel. iS3o d. 2t Maji föredragen och -vederbörande Embetsverk till efterrättelse meddelad; äfvensom Stats-Contoret anbefalldes, att till Kongl. Maj:ls 20 Bil, till R, St.
Och de sade till honom: Sätt fram dina gåto, låt oss höra henne. Han sade till dem: Af fråssarenom utgick mat, och sötme utaf dem starka. Och de kunde i tre dagar icke råka uppå gåtona. På sjunde dagen talade de till Simsons hustru: Locka för dinom man, att han utsäger oss gåtona, eller vi skole bränna dig och dins faders hus upp i eld; hafven I budit oss hit, till att göra oss fattiga? Då gret Simsons hustru för honom, och sade: Du äst mig vred, och hafver mig icke kär; du hafver gifvit mins folks barnom ena gåto före, och hafver icke utsagt mig henne. Han sade till henne: Si, jag hafver icke utsagt henne minom fader, eller mine moder; skulle jag nu sägat för dig? Och hon gret i de sju dagar för honom, medan bröllopet stod. På sjunde dagen sade han henne det, ty hon låg honom så hårdt uppå; och hon sade gåtona för sins folks barnom. Då sade de män af stadenom till honom på sjunde dagen, förra än solen gick neder: Hvad är sötare än hannogen; hvad är starkare än lejonet? Han sade till dem: Om I icke haden plöjt med minom kalf, I haden icke råkat på mina gåto. Och Herrans Ande föll på honom, och han gick neder till Askelon, och slog tretio män af dem, och tog deras kläder, och gaf högtidskläder dem som gåtona på råkat hade; och vardt ganska vred, och gick upp i sin faders hus. Men Simsons hustru vardt gifven enom hans stallbroder, den honom tillydde. Och det begaf sig efter några dagar, om hveteandene, att Simson sökte sina hustru med ett kid af getterna; och som han tänkte: Jag vill gå till mina hustru i kammaren, ville hennes fader icke låta honom in; Och sade: Jag mente att du hade varit henne vred vorden, ty hafver jag gifvit henne dinom stallbroder; men hon hafver ena yngre syster, hon är dägeligare än hon, tag henne för desso. Då sade Simson till honom: Jag hafver en gång en rättfärdig sak emot de Philisteer; jag skall göra eder skada.
Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Memoria! och Utlåtande: JVS 211, i anledning af erhållen återremiss å 26:te punkten af Stats-Utskottets Utlåtande, JVS 100, angående utgifterna under Riks-statens 7:de Hufvudtitel. Lades lill hand/ingarne. JVs 212, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om inrättande al en pensionsanstalt för sjömän. Lades till handlingarne. JVS 215, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande af Kongl. Maj:t äskad tillökning i arméens nuvarande!kavalleristyrka. Lades till handlingarne. JVS 214, i anledning af erhållna återremisser å Stats-Utskottets Utlåtande, JVS 169, angående revision af nya Trollhätte kanalbolags räkenskaper m. m. Irsta punkten lades till handlingarne, och biföll Ståndet hvad Utskottet i 2:dra punkten tillstyrkt. JVS 215, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga örn försäljning af nya Varfvet vid Göteborg. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Sammansätta Bankooch Lag-Utskottets följande Memorial : JVS 6, Prol.-Utdrag den 7 November 1863. 721 JM 6, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver de af Utskottet framställda förslag rörande lag om enskilda banker utan ratt att utgifva egna banksedlar. Med bifall till Utskottets hemställan å sidan 2 god/tände Preste-Ståndet de å sistnämnda sida samt sidan 3 föreslagna voteringspropositioner, hvarjemte Ståndet för sin del afslog Utskottets vid slutet af sidan 3 gjorda hemställan samt godkände de å sidan 4 föreslagna voteringspropositioner. JM 7, angående särskildt arfvode åt den person, hvilken i egeuskap af Sekreterare biträdt Sammansatta Bankooch Lag-Utskottet. Bifölls. Från Vdllofl. Borgare-Slåndet.
SANDELS. C. F. LAUREN. A. W. TOTTIE. GUSTAF FRIIS. C. L. Forsberg. Stockholm den 29 December 1863. Kongl. Krigs-kollegii Artillerioch Fortilikations-afdelningars underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om granskning af dessa Afdelningars räkenskaper för år 1861. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Uti Rikets Ständers Revisorers afgifna berättelse, angående verkställd ^granskhing af statsverkets m. fl. allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1861, 39 — 306 — förekommer i afseende å förhållanden, som röra Krigs-kollegii Artillerioch Fortifikations-afdelningars räkenskaper, uti 3:dje punkten: dels att följande i Kollegii hufvudbok balanserade fordringar, tillhörande ordinarie anslagen, voro på utredningar och bevakningar i konkurser beroende, nemligen: hos Regements-kommissarien Börtzell 345: 90. » Tygvaktaren Zelling 268: 23. » J. A. de Rons söners konkursmassa 58: 47. » Snickaren P. Wallin 99: 13. » Läderhandlanden A. Wigelius 274: 40. » Handlanden C. A Broms 148: 45. » Handlanden J. Lindgren 399: — » f. d Kommendanten E. L. von Schantz’ konkursmassa 18: 50. » Landtbrukaren C. Carlander 218: 2, » Landtbrukaren A. Andersson 62: 50; dels att af fordringarne hos sterbhusen efter Öfverste D. von Bildt, 2,616 R:dr 91 öre, och Kapten Benzelstjerna, 2,! 88 R:dr 50 öre, den förre berodde på afskrifning och den sednare på Eders Kongl. Maj:ts och rikets Kammar-rätts pröfning; dels ock att följande personers vistelseort vore okänd, nemligen Underlöjtnanten M. L.
På de skäl jag nu anfört får jag vördsamt hemställa att Artilleri-komitéens förslag, måtte vid den blifvande återremissen komma att göra sig gällande. Gr. Björnstjerna: Frih. von Stedingk har redan besvarat Ilr Brakel i afseende på de långsamma befordringarne inom Artilleriet, jag kan således inskränka mig att uplaga en annan del af nämnde talares anförande. Hr Brakel har behagat yttra, att vid Artilleriet vore truppen en bisak, skickligheten hus officeraren hufvudsak, häri olika öfrige vapen, der ett fel, begånget af officeraren, kunde ersättas genom manskapets tapperhet: den satsen tror jag ej kan hålla streck; är officeren oduglig, han må vara kavallerist, infanterist eller artillerist, så betyder truppens mod föga, saken är och blir ohjelpligen förlorad. Hvarje vapens kraft och användbarhet beror ytterst på officeren, om han ej går fremst i faran, om lian ej eldar knekten med sitt föredöme och leder honom med urskilning — hvarthän tar det då vägen! jag hemställer detta till eder sjelfva Mine Hrr. Hr Bildis anförande tvingar mig ehuru mot min vilja alt något närmare genomgå Artilleri-komitéens lönereglering, man finner då denna uptaga för hvardera Cheferne vid de 3:ne Artilleri-reg:tena 260 r:dr b:co mera än hvad Cheferne vid, Lifgardes-reg:lena åtnjuta; för Majorerne något mindre än för vederlikar vid nyssnämnde regden; för kaptenerne lika vid alla nu omnämnda korpser; vid Artilleriet finnes dock en s. k. yngre Kaptens-grad med 900 r:drs lön. Vid Garderne finnes ingenting häremot svarande således en stor fördel för Artilleriet. Löjlnantslönerne äro vid Gardet i medeltal 485, de föreslås vid Artilleriet till 540 r:dr. llnderlöjtnanterne vid Gardet hafva 360, Artilleriets skulle få 400.
Innan jag ingår på sjelfva ämnet, anhåller jag såsom en ung Ledamot af detta upplysta Stånd, om Höglofl. Ridderskapets och Adelns tillgift för min djerfhet, att här uppstiga; men då den oskyldige anklagas, skall jag ej vara sen, alt höja min röst till dess försvar. Jag var visserligen närvarande den 28 sisllidne November, då Herr Friherre Ce - Den 6 Februarii f. m. 20 5 derström yttrade sig (om jag i hast kunnat uppfatta ordagrannt) sålunda: ”att det ej ”bör vara alla dem obekant, hvilka deltogo ”uti Vestra Arméen, att de stiftat ett Grundlagsförslag, sorn af deni blifvit antaget; men ”att, då försöket misslyckades, fann man att ”Rikets Ständer och ingen annan tillhörde ”att författa Grundlagar;” men osäker, huruvida min egen erfarenhet varit till alla delar tillförlitlig, har jag önskat och erhållit flere trovärdige personers upplysningar, som alla varit öfverensstämmande uti att bestrida den beskyllning Friherre Cederström gjort Hans Excellence Herr Grefve Adlersparre, såsom anförare för Vestra Arméen. För öfrigt trodde jag detta ämne redan skulle vara slutadt; men då Herr Frilierren är den förste, hvilken releverar det, kan jag å min sida, som anser för en ära att räkna mig bland Grefve Adlersparres vänner, ej undvika, och jag gör mig en pligt deraf att uppstå och uppmana Herr Frilierren, att fulleligen bevisa sin anklagelse.
Derför trpr jag, att Utsk. riktigt förfarit, då det anmält förhållandet samt inställt vidare åtgärd i saken, till dess Stånden deri fattat sina beslut, Jag är likväl af den tanka, att någon propos., sorn leder till gillande af voteringen, icke kan framställas. Derföre föreslår jag den, att R. Admå Jäla bero vid ders gjorda anmälan. Den 7.1 April f. m. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: I hvad jag ärnade säga, är jag till stor del förekommen af Gr. Horn. Det är nemi. omöjligt att framställa propos. till bifall, tyden kunde möjligen afslås, och såmedelst en gifven olaglighet af RiksSt:n bekräftas. Derföre tror jag, att Utsk. gjort rätt, om det blott erkänt sitt misstag och anmält det med förklaring, att något afseende å den verkställda voteringen icke kunde fästas. Man har vid andra voteringar, då t. ex. en sedel saknats, låtit voteringen gå om, utan att Stånden dertill behöft lemna deras bifall; och här, der man voterat olver en af ltiksStm icke godkänd propostn, förstår jag dels icke, huru Utsk. kunnat anse frågan lagligen förberedd, dels icke, huru det kunnat tveka att, sedan mötsatsen upptäckts, förklara den efterföljande afgörande handlingen ogiltig. Jag ser i förra förhållandet ett ytterligare prof på den bcdröfliga vårdslöshet, hvarmed de allm. ärendernä behandlas, och jag önskar, att det åtminstone må tjena till Varning för framtiden, på det de, som fått det dyrbara kallet att vara folkets representanter, äfven må samVetsgrannt bevaka sina committenters rätt. Det är i sanning ganska svårt att finna något sätt för behandlingen af en så olagligt börjad saki Jag tror emedlertid det bästa vara att lägga betänk, till handkna; ty af samma skäl, sorn förstärkt Utsk. kunnat förklara en votering ogiltig, deri någon ledamot fattats eller deri någon obehörigen deltagit, kan Utsk. äfven cSsséra den ifrågavar. voteringen med tillämpning af den regel 5 ”1 agligt stånde, olagligt återgånge." Ce d ers 11 om s yttrande, att det vörö oundgängligen nödvändigt, att R.
— Jemlikt Kongl, brefvet den 15 Juli 1852 har Kongl. Kommersekollegium, efter Kommissionens aflöning, öfvertagit och liqviderat 1,502: 1. "7. Kongl. Karantäns-kommissionens återstående skulder, hufvudsakligen uppkomna genom för högt erlagda karantäns-afgifter 253: 23. 4. rJr & ö ö » Summa 2,476: 22: 11. Credit. Balans från förra redogörelsen: Utgift: För Karantäns-bevakningen vid Hall i: Stockholms Leverering: Räkenskaperna för den nya Karantäns-kommissionen i Stockholm, sorn genom Kongl, brefvet den 4 Augusti 1853 till inrättande anbefaldes, hafva för begge revisions-åren, utan anmäx-kning, blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten; utvisande samma redogörelsei, hvilka ej heller hos Revisorerne föranledt till någon erinran, följande förhållande med inkomster och utgifter. Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Från Kongl. Stats-kontoret anordnade n n Konvoy-kommissariatet d:o Karantäns-afgifter Credit. Balans från föregående år". Ersättning till Krigs-kollegium för arméens kolera-sjukvård 5,446: 3. 2. Afskrifning: Kanautims-anstalteriM å rikets vestra kust. Redogörelsen för åren 1853 och 1854, hvilken, då sednast församlade Revisorer afgåfvo sin berättelse, ännu icke i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning, har, likasom 1855 års räkenskap, numera olif vit derstädes granskad, den förre med och den sednare utan anmärkningar. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: Credit. Balans från föregående år: _ Någon anmärkning vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne ej förekommit. 4:o. KonglKaraiitäns-kommissioucn i Malmö. Räkenskaperna äro i Kongl. Kammar-rätten för begge revisions-åren granskade utan anmärkningar; och hafva Revisorerne ej heller funnit något att dervid erinra.
Prot. 1862 & 1863. 6 Sami. 1 Afd. 5 Häft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande J\@ 14. betacka den ränteförlust, som uppstått under det att insatte medel afbidat placering, hos sparbanken uppkommit en behållning af något öfver 500 R:dr, hvars ränteafkomst vore i det närmaste tillräcklig för ersättande af dylik ränteförlust, den del af berörda anslag,"sorn icke vore behöflig för behållningens bibehållande vid ett belopp af 500 R:dr, kunde användas till inköp af böcker för brukspersonalens läsebibliothek, med dervid fästadt förbehåll att inköpet af böcker ställes under kontroll af inspekterande Fullmägtigen öfver Bruket. I anledning häraf och då anslag från Brukskassan till inköp af böcker för ett läsebibliothek vid Tumba bruk skulle fullt berättiga till utöfvande af tillsyn öfver valet af de böcker, som för läsebibliotheket inköpas, hafva Fullinägtige, i ett till Utskottet ailåtet memorial, tillstyrkt, att den del af det för sparbanken vid Bruket anvisade årliga anslag af 50 R:dr, som icke erfordras för bibehållande af den uppkomna besparingsfonden vid en summa af 500 R:dr R:mt, måtte få användas till inköp af böcker för läsebibliotheket vid Tumbay men att, då förhöjning i berörda fond utöfver 500 R.:dr R:mt måste anses vara obehöflig, årsräntan ä besparingsfonden, så vidt den icke erfordras till ersättning af ifrågakommande ränteförlust, må, efter hvarje års bokslut, till Brukets kassa inbetalås. Då det med ifrågavarande framställning åsyftade ändamål, att förskaffa Bruketsarbetare en nyttig och bildande sysselsättning på deras fristunder, kan vinnas utan något ytterligare anslag från Brukskassan, har Utskottet, i betraktande jemväl af de icke obetydliga uppoffringar, som vid enskilda bruk och inrättningar i enahanda ändamål förekomma, funnit sig böra hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka: att den del af det för Tumba bruks sparbank anvisade årliga anslag af 50
Om det är Konungens Rädgifvares pligt att upplysa Konungen, så är det Riksens Ständers, att äfven oförstäldt förelägga Konungen och Ministéren sina tankar om Landets tillstånd, och jsg skulle för min del tro, att det tillfälle då décharge för den framfarna förvaltningen för Konungens StatsRåd begäres, vore lämpligt, att till Kongl. Maj:t i underdånighet framföra hekymret öfver det stillastående, hvarunder Svenska Folket hotas att digJ na, genom åtskilliga af dess Statsinrättningars olämplighet till tiden och dess fordringar. Jag skulle tro, att Svenska Folkets Ombud vid detta tillfälle skulle äga full anledning att hos Kongl. Majit framställa den önskan, att dess Minisfére ville hädanefter verksammare än hitintills, arbeta på Förslag till en förändrad Representation, eller åtminstone förbät-i träd arbetsordning för den närvarande, hvartill Styrelsen äger rättigheten, och må hända i följa dermed skyldigheten förvarad i Grunda lagens föreskrift. Jag skulle tro att Folkets Ombud vid detta tillfälle skulle kunna hos Konungen anhålla, om Ministérens verksammare medverkan till fullbordandet af det nya Lagverket, då bristerne uti det gamla, torde 2f)6 Den io Julii f, m. vara mera än något annat vållande, till dlett öfverdrifna kostnaden för blotta fångars tränsporterande, sorn det 6ist förflutna året upp gådt til! den Oerhörda summan af nära 170,000 Rdr. Jag skulle tro att Folkets ombud skulle hos Konungen kunna anhålla att Ministéren sorgfälligt ville undvika, att genom tillstyrkandet af illa beräknade handelsföretag förordsaka Landet kännbara förluster. Jag skulle tro att Riksens Ständer kunde hos Kongl. Maj:t anhålla, att de vigtige StatsSecreterareEmbetena blefvo, enligt Grundlagens lydelse, tillsatte, medelst ordentlige Fullmakter. Jag skulle tro, att Folkets ombud kunde i underdånighet hos Konungen anhålla, att all onödig pragt och kostnad å Ryttareoch Soldatbeklädnad borde sorgfälligt undvikas, såsom högst menligt verkande på Landtbrukaren välstånd.
Nej! — Mine Herrar! Jag respecterar andras öfvertygelse, mea min föranlåter mig, att, afven med afseende på detta National anseende och min deruti förvarade lilla anlott, protestera emot fortsättningen af detta Canal-Arbete, och anhåller jag derföre ödmjukast om återremiss af Betänkandet. Grefve Speris: Ogerna svarar jag Herr Påhlman och besvärar Ridderskapf-t och Adeln för tredje gången i denna sak. Han har sagt, om jag ej orätt hörde, att mitt yttrande, deruti orden j våld och röfveri influtit, förtjente för" Ridd. och Ad. Den 30 April ägt, och att det ock skulle drabba mig. Ock» så på föragt beredde jag mig, och skall alltid trotsa ehvad mig hända må, när liliigheten af Ynglingens öfvertygelse, någon gäng förleder honom att tala inför sina Landsmän. Personaliteter äro ej min sak; hafva några undfallit mig här, är jag färdig, att här som hellst afbedja dem, väl vetande, att en Riksdagsman, en Utskotts Ledamot, i och för sin befattning såsom sådan, inträdt uti Historien.- Hän talade icke blott till de närvarande, hans tal var till kommande tider, i fall ödets rättvisa Domare, genom bibehållen bugkomst af hans namn, visar att det förtjenade minnas. Hans ord voro ett Fenomen af en öfvertygelse, som på hans tid lefde ibland människorna; han talar icke som Person, och bör icke som Person betragtas. Jag säger derföre ännu en gång, personaJiteter äro icke min sak, och jag förklarar mig villig när sorn hellst att afbedja dem som undfallit mig, men alldrig förrän med mitt lif upphörer jag, så länge Sveriges Lagar mig det tillåta, att yttra mig efter mitt omdöme här, om en mening, att den är origtig; om en åsigt, att den är olämpelig; om en åtgärd , att den är orättvis, Lagstridig eller Landsförderfvelig, fredad, såsom jag är, som Ledamot af Riks-Stånd, fri såsom en undersåte af CarlJohan, i alla händelser frimodig, såsom en Son af det gamla Sverige. Herr Påhlman: