Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bestämdt kan jag visst ej uppgifva erforderliga årliga beloppet härtill, men har hört det beräknas till omkring 3000 R:dr hvartill nödigt öfverskott torde blifva af de ansiagne io,6b6 R:dr 3a sk. till Hot - Statens pensionerande, men om äfven dessa 3000 R:dr deraf ej skulle kunna med säkerhet påräknas, föreslår jag summans serskildta beviljande, med fullkomlig öfvertygelse, ej mindre om dessa pensionairers tryckande behof af understöd, än derom, att Ridderskapet och A1 deln på ett dém värdigt sätt, genom beviljande af detta mitt förslag täckes lemna en billig gärd åt Konung Carl XIIPs Gemåls minne. Grefvarne De la Gardie, Jacob, Och von Lon~ tingdhausen, Albrecht, samt Friherre Boije, förenade sig med Friherre Hjerta. Herr Påhlman, Otto Fredric: Jag förenar mig äfven med Friherre Hjerta, så mycket Ridd. 0. Ad. Fröt. VIII. B. i> 82 Den 4 Julii. hälldre," sorn hvad han föreslagit fullkomligen instämmer med min i Utskottet yttrade tanka, hvilken af flera Ledamöter delades, ehuru Ut.j »kottet ansåg sig bindradt att denna fråga upp-i taga, emedan Utskottet icke erhållit någon officiel del af Hennes Maj:t EnkeDrottningens enskildta PensionsStat. Om något förtjenar behjertande, så är det visst desse olyckliges • belägenhet i händelse de skulle blifva i saknad af det understöd Hennes Maj:t EnkeDrcttningen dem tilldelat. Den summa härtill erfordras, lärer ej öfverstiga 3000 R:dr och hvartill öfverskottet af den föreslagne Summan af 16,666
H. Exc. Herr Statsministern för Utrikes Ärendena anmälde i underdånighet, med afseende å Statsregleringens uppgörande för instundande Riksmöte, att, under förutsättning det Norrska Statsverkets bidrag till Minister-staten fortfarande till samma belopp, som under de sednaste åren, eller 40,000 Norrska Species, årligen komme att utgå, Statsministern ansåg att det vid sednaste Statsreglering för 3:dje Hufvudtitein uppförda anslag af 225,650 R:dr B:ko årligen vore för Utrikes-departementets behof tillräckligt, till följe hvaraf Statsministern äfven i underdånighet hemställde att Kongl. Maj:t, uti Dess till Rikets Ständer aflåtande Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, måtte, till oforändradt belopp, låta upptaga detta anslag, utan annan förändring, än att den, enligt uppgjord fördelning af de vid sednaste Riksdag anvisade gratifikationsmedel till E. O. Tjenstemän och Vaktbetjente. Departementets Expedition tillkommande andel i berörde medel, 50 R:dr B:ko, tillägges Expeditionens anslag; hvaremot anslaget för expenser och skrifmaterialier samt ved och ljus, nu utgörande 1,673 R:dr 52 sk., minskas med ett motsvarande belopp, och således för framtiden bestämmes till 1,625 R:dr 32 sk. B:ko. Och ansåg Statsministern sig i sammanhang härmed böra i underdånighet anmäla, ätt återstoden af den för Rikets Stäpders Stats-Utskott vid 1840 års Riksdag till belopp af 775,966 R:dr 52 sk. B:ko uppgifna brist i Kabinetts-kassan, hvilken vid slutet af 1850 nedgått till 52,655 R:dr 16 sk. Biko, och fortfarande hållits från Utrikes-departementets tillgångar och utgifter afskiljd, numera, genom Kongl. Majit, af egna medel, blifvit till fullo betald.
Directionen ansett sig icke hafva kunnat för desse medel rättvisligen fordra någon vidare reda än den, som blifvit 1cmnad af Friherren, hvilken dessutom erbjudit sig att deraf återbära mera än som skett, orri så skulle påfordras. Och som Actie-egarnes Revisorer Varit oberättigade att besluta och anordna så beskaffade utgifter, som den nu ifrågavarande, hvarföre ock Advocat-Fiscalen Kruse j då vid sitt inträde i Directionen han inhemtat, att desse 2000 R:dr blifvit i förskotts-räkningen afförde, reserverat Bankens derunder beroende rätt; men Directionen icke dessmindre beviljat afskrifning af adelar af den anordnade Summan och såmedelst sanctionerat en icke i behörig ordning tillkommen disposition af Discontens medel; så ehuru Banco - Stats-Utskottels Betänkanden. 1241 Commissarien Brakel, lill Directionens Protocoll, i allmänhet åberopat de af AdvocatFiscalen Kruse å Bankens vägnar förut gjorde reservationer, hvaribland således ofvanberörde Reservation, inot det till Herr Friherre Klinteberg anordnade förskott, skulle böra anses inbegripen; Likväl och då Banco-Commissarien, såsom Bankens Ombud, enligt sin Instruction icke varit bunden af de öfrige Ledamöternes Beslut samt således kunnat och bordt verkställigheten deraf innehålla, finna Utskotten, det skälig anledning till den, i afseende på förberörde afskrifning, af Herrar Fullmägtige gjorde samt af Herrar Revisorerne gillade Anmärkning förevarit. 3:o Angående det af Interims Directionen Sysslomännen i Commerce-Rådet Björkmans gäldbundna Bo tillagde Curatels-arfvode, som jemnlikt Interims Directionens Protocoll, den 2 December 1817, blifvit bestämdt till 4 proCent af Massans tillgångar.
Dels ur denna synpunkt, dels ock emedan det bordo för Staten vara af vigt att känna egorymden af den jord, som är dess tillhörighet, vore det önskvärdt om en kartläggning, der en sådan hitintills alldeles icke eller ock endast ofullständigt egt rum, af alla arméens boställen kunde försiggå. De kostnader, detta skulle förorsaka, biet ve dock så betydliga, att Departements-chefen ansett sig ej kunna tillstyrka en framställning derom i hela sin vidd, helst en icke ringa kostnad komme att uppstå i och för den slutliga uppskattningsförrättuingen, utan bordo derföre tillses om icke uppskattningen kunde sko på ett sätt, som ej medförde alltför kostsamma förberedande åtgärder, men dock lemnade så tillförlitligt resultat, som kunde erfordras, då i betraktande toges, att all uppskattning af jord måste blifva approximativ, mera till efterrättelse för det närvarande, är för framtiden; — och syntes i sådant hänseende tillräcklig noggrannhet kunna ernås, om, beträffande de till Boställsoch Löfiings-direktionernas förvaltning hörande boställen, den enligt gällande kontrakt betingade arrende-summa antoges såsom boställets rätta afkastning, hvarigenom kartors anskaffande för dessa boställen undvekes, samt att, då derjemte för uppskattningen af mindre bostads-boställen, kartor torde kunna undvaras, sådana endast behöfde upprättas öfver öfriga bostads-boställen, som uppgå till ett mantal eller derutöfver, innan värderingen sker. Men om äfven af Öfver-direktörens för Landtmäteriet gjorda beräkningar skulle med någorlunda tillförlitlighet kunna bestämmas den jemförelsevis mindre kostnad, som den sålunda föreslagna åtgärden i afseende å kartläggningen skulle medföra, kunde dock icke ens approximativt nu beräknas det ej obetydliga belopp, hvartill rese-ersättningar, traktamenten och andra omkostnader, föranledda af den slutliga uppskattnings-förrättningen, skulle uppgå.
Beloppet deraf skall på det sätt uppgifvas, att hvad efter stat utgår, derifrån icke undantagne löner, pensioner och arfvoden å minister-staten eller af konvoy-kassan, ehvad dithörande embetsman vistas ineller utrikes, äfvensom tingsgästnings-penningar eller ersättning derför, uppföres såsom ordinarie inkomst, men hushyror och värdet af fria husrum i släderne, inqvarteringspenningar, honorarier för fullmäktige i banken och Riksgälds-kontoret samt direktörer ne uti diskont-låne-kontoren, med flere, extra arfvoden, traktamenten för tillfällige tjensteförrättningar (på vanliga tjenslgöringsorter), kompani-rcvenuer, procenter, remisslage, expeditions-lösen, permitterings-ersällning och andra sportler, hvilka under särskilda ruhriker summariskt uppgifvas, sammanföras under titel »extra ordinarie inkomst», hvilken sednare beräknas efter det belopp, hvartill den året förut uppgått. 2:o. För all den inkomst, som uppbäres af tjenstemän, i följd af enskilda uppdrag, utan att omedelbart vara föranledd af stat, expeditions-taxa eller särskild bestämmelse, eller i ovilkorlig följd af innehafvande tjenstebefattning, utgöres enahanda bevillning, som andre personer, enligt i denna stadga föreskrifna grunder, för dylik inkomst böra erlägga. S s. För alla Ecklesiastike embetsoch tjenstemän beräknas taxerings-året från den 1 Maj det år, taxeringen sker, till samma tid påföljande år. § 6. i:o.
Deraf uppstår det förhållande, att en indelningshafvare, som afskeda*, befordras eller transporteras från beställning kort förr än dermed åtföljande boställe skolat tillträdas, icke får komma i besittning af detsamma, ehuru han redan legt derför erforderlige arbetare och nedlagt kanske högst kännbara kostnader å inköp af nödiga inventarier m. m., samt att bostället någon tid kan blifva utan innehafvare, eller, om efterträdarens utnämning med lunnes' före tillträdestiden, denne får endast några dagars rådrum för boställets emottagande och anskaffande af allt hvad derför erfordras. Det synes och inkonseqvent af Utskotten att icke tillstyrka ändring jemväl i 2 mom. af ifrågavarande §, enligt hvilket sLerbhus må tillträda boställe, äfven om det får innehafves blott ett års tid. Jag får derföre, med reservation mot Utskottens betänkande, framlägga milt af motionen föranledda, men af Utskotten underkända förslag lill förändrad lydelse af 55 § i Kongl, militice-boställs-ordningen: ”Dör, afskedas, befordras, transporteras eller annorledes afgår tjensteman ”från beställning, hvarmed ännu ej tillträdt boställe åtföljer, sednare än den ”21 December näst före tillträdesdagen, må bostället af honora eller hans ”sterbhusdelegare mottagas och innehafvas under fardagsrätt efter allmän lag; "hvaremot, om afgången sker före nämnde tid, bostället skall tillträdas af den "till tjänsten sednast utnämnde med skyldighet att, under den förtida besitt”ningen, till den afgångne eller hans sterbhus erlägga boställets vid löneregle"ringen beräknade afkastning, samt godtgöra dennes tilläfventyrs nedlagde "kostnader å brukning och utsäde; dock med afdrag af boställsiaulan.
Svenska officerare hafva dessutom åtföljt den så mycket omtalade chronometer-expeditionen, åt hvilka Regeringen anvisat de hamnar, hvaruti expeditionen fick inlöpa, samt de punkter, der observationerna skulle ske. Att med denna expedition för öfrigt icke åsyftades något för Sverige vådligt ändamål, eller som synnerligen hade afseende på detta land och dess kuster, visas bast deraf, att expeditionen, hvarom i diplomatisk väg emellan begge Hofven med full reciprocitet öfverenskommelse ägde rum, Dea 6 November f. m. lika viii besökte Preussiska och Danska hamnar som Svenska, och att nyligen hit anliindt fullständiga upplysningar, innefattande resultnterna af expeditionen a Kyska sidan, jemte en mängd dertill hörande planche!' och ritningar. Hvad angar den åt utländska oflicrare lernnade tillgång till våra varf och arsenaler rn. m., halva vi deruti ej gått längre än andra nationer; ty alla Svenska militärer, som besökt främmande landel', omtala med beröm den förekommande artighet, 'hvarmed de öfverallt blifvit emnttagun, äfvensom den beredvillighet, ined hvilken de uti alla detailler erhållit upplysningar. Frän Österrike tiar Regeringen nyligen emottagit reglementen, rör:de ali-tjenstgöring inom krigsmagten, och bland dessa flera handskrift);! instruetioner, bestående hvardera af omkring 5oo sidor, och med en mängd både ritade och lithographierade plancher. Men der klandras Styrelsen ej för det hon sökt bibehålla vänskap med andra nationer, synnerligast icke, då hon, seni vår, sätter bibehållandet af nationens sjelfständighet och anseende i flanista rummet. HrHjerta, Lars Joli.: jag har icke varit närvar, i huset vid debattens början, iner. har blifvit underrättad om ett yttrande af en värd talare, som förmenat, att den af mig i förra plenum gjorda anmärkning mot ett förvaltande verk för den bekanta utklippa.ingen i passevolanceräkenskaperna varit obefogad.
Kyrkan vill väl icke förbjuda den verldsliga läkekonsten, eftersom denna dock möjligen gör någon nytta vid yttre åkommor och i pesttider; men håller sträng uppsigt öfver hennes idkares renlärighet och har på åtskilliga koncilier (det i Rheims 1131, det andra lateranska 1139 och det i Tours 1163) granneliga förbjudit sina egna tjenare att med denna misstänkta konst sig befatta. Erfarenheten har emellertid lärt att icke öfverdrifva de faror, som hon medför. De verldslige läkarne måste nämligen alltsom oftast medgifva, att den eller den sjukdomen härleder sig från hexeri, således från en öfvernaturlig orsak. Belackare torde vilja säga, att en slik förklaring är dem beqvämare än att på naturlig väg efterforska sjukdomens orsaker och mindre påkostande än att erkänna sin okunnighet, men vare härmed huru som helst: medgifvandet innebär ett erkännande af kyrkans öfvernaturliga åskådningssätt och må derför snarare anbefallas än bespottas. Det är, säger Thomas af Aquino, en trosartikel, att djeflarne kunna åstadkomma vind, storm och eldregn från himmelen. Luftkretsen utgör en tummelplats för kampen mellan englarne och demonerna; de sednare verka outtröttligt till menniskans skada, likasom de förre till hennes gagn, och följden är denna ostadighet i väderleken, som städse hotar tillintetgöra landtmannens hopp. Och då Lucifer kan öfverdraga äfven på menniskor – på trollkarlar och hexor – förmågan att med regn, hagel och ljungeld förderfva fälten, vinbergen och menniskornas boningar, hvad under då att kyrkan, hon som är mensklighetens skyddsanstalt mot djefvulen och fått till uppgift att bekämpa honom, måste äfven i detta hänseende vara honom en motvigt och ur sina gudomliga krafters skattkammare uppsöka och använda medel lämpliga att omintetgöra hans atmosfäriska illbragder?
Icke dest mindre stär fast, att wida flera finnas som ej äga denna sörmäga, och alk äswen de förstnämnde uträttat wida mera om de ej warit belamrade med de tröttande omsorgerne för mechaniska detaillcr, som i brist as en stadig or« ganisalion bliswer en sig sjelf beständigt äterfödande nödwändighet. Man torde förebrå wig akt jag här pedantiskt deducerar hwad hwar man tvet; men >ag dömer esker sacra och ej efter enskilda meningar, — Npg har jag desta senare arén hort talas om organisation och hör dek alla dagar än, men att alt hos Ost derföre är organiseradt — se del är en annan sräga. Jag kan ej tydligt förklara mi» tanka om rätta gängen as Krigsadmimstxaiion förr, äu del tillättts mig kasta en blick pä det hela af SiatSinachinenS wanliga gäng i alla uplysta länder utan undantag, Ve mä styras efter de mäst despolijka eller de mäst li» betala grundlagar. Min föreställning derom är följande: Hwarje Regering äger utan twilwel ett för Riket uiwärtcs och inwärtes administration allmänt Fjerde Lander N;o 104. och r6i6 Dell 2Z Decembee. och alt innefattande systeme, som bestämmer, det före^ mäl dit alla Regeringens omsorger stola syfta/ soni bestämmer rigtningen as alla dest företag, som bestämmer med ett ord hwad och hwartut man will. I län» der, olycklige nog akt en sadan plan der war.i saknad, eller der stora förefallne ändringar fordra förändrade grundsatlser, är utan twifwel dest upgöraode dek första och wigtigaste bland alla föremål, ly ifrän och »ch med dck widlöftigaste Rike ända till den minsta egendom, styres imer wäl utan plan och systeme. Nu fordras till behörigt werkställande af denna generella plan, atk alla delarne, det är alla styrelse grenar i hwilken administration är sördelt, concentristl och i en och samma esprit mcdwerka. Hnru minnes dett^?
Sålunda talte lian om den stora svårigheten att göra en riintekonversion med den allmänna diskonten i anside till det stora antal af låntagare, som i den finnas, hvilket antal åter i handelsoch uäringsdiskonteu vöre ganska inskränkt, hvarföre man således der med vida större lätthet än eljest skulle kunna åstadkomma riintekonversionen. Detta hade väl bordt föranleda till en framställning att räntan borde förblifva vid hvad den är, men jag kan naturligtvis icke annorlunda, än efter hvad mitt förstånd medger, uplätta ett sådant yttrande, som den vårda talaren bär algifvit. Jag lid ytterligare fästa upniärksamhefen på livad jag äfven förut vidrört, att en räuteförhöjning i allmänna diskonten ingalunda är väldig It. St:rs bank. Det är väl sagdt att bankens vinst går till allmänna ändamål, men om äfven så iir förhållandet, iir det vid derföre icke sagdt att man skall skölda denna vinst genom att på ett, elter min öfvertygelse, alldeles ovärdigt sätt behandla bankens guidehärer. För min del synes det sorn om riksbanken tvertom skulle föregå de öfrige penningeaustalterne i riket med exempel att icke vara hvad man kallar någon blodsugare, utan i stället söka att just under de svåra tider, som liro för handen, ådagalägga att riksbanken icke är den penniugeanstalt, som vill lägga sten på börda och tillåta sig handla lika tued åtskillige enskilde penningeanstalter och personer, nemi. säga up sina lån, för att på. dem skörda största möjliga ränta. Detta strider mot en riksbanks värdighet och den är man väl isynnerhet skyldig att bibehålla, och när nu dertill kommer att de Hrr, som tillstyrkt ifrågavide förslag på ett annat ställe i Befänktt, då det gäller andra låneförhållanden, säga, att f) e n 20 } un i e. ni. banken iir icke till för att, endast skaffa sig den högsta möjliga vinst, så svnes mig väl att här, om någonsin, just detta BankoUt. sk den skull fortfarande att, med afslag å förslaget, R. o. Ad. måtte beslutaatt det skall blifva vid hvad förut är stadgadt. Frih. Tersmeden:
"Gode Mästare", sade han, "hvad skall jag göra, att jag måtte få evinnerligt lif?" Jesus sade: "Hvi kallar du mig god? Ingen är god utan en, det är Gud". Är icke detta vittnesbörd nog utaf hans egen mun? Jag vet dina vanliga invändningar; men jag går inte en tum från min tro, då den är grundad på öfvertygelse. Vederlägg och öfverbevisa mig om min villfarelse och öfvertyga mitt förnuft om, att I hafven rätt, och jag vill tro er men ej förr! AGDA (fattar hans hand). Hör mig, jag ber dig! KARL. Gå bort, frestare! GUSTAF (inkommer). Agda! Du här? Har jag ej varnat dig? Du är ännu ej nog stark att stå emot djefvulens skott. Jag kommer klädd i trons harnesk och vill ännu en gång drabba ihop med den förkastade. KARL. Du kan åtminstone bespara din syster obehaget af att höra på ditt gudlösa tal. Hon skulle möjligen derigenom komma att få mindre fördelaktiga tankar om de Gudar, hvilkas lära de förkunnar, och det vore ju skada! GUSTAF. Agda kan gå, ty du talar som den fallne engeln och den ondes makt är stor öfver svaga hjertan. AGDA (går). KARL. Har du något särskildt ärende till mig, så var god och skynda dig. Min tid är för dyrbar att spilla på dessa gagnlösa dispyter och svaromål på ditt oförnuftiga tal. GUSTAF. Jag kommer på församlingens vägnar och i egenskap af själasörjare KARL. Om jag ansåg dig stå öfver mig på intelligensens vägnar, så skulle jag vara tacksam för din hjelp, hvad min själ beträffar, men som du sjunkit så djupt, att du förnekar förnuftets guddomliga ursprung, så får jag väl lof att sörja sjelf för min stackars själ. Jag tänker att det ändå blir jag som får bära ansvaret för henne. GUSTAF. Tala inte om förnuftet! Vet du inte, att det genom syndafallet är förmörkadt och just är ett hinder för menniskan att komma till tron; derföre skall förnuftet dödas. KARL. Du talar som en hedning.
Oct.(ober) blef allmän Michelsmässo Sochn-stemma hollen med St. Malms församl(ing): § 1. uplästes och underskrefs protocollet, hollet i sistl(idne) Vallborgs-m.(ässo) sochnstemma. § 2. På frågan, om Brofogden hade någon att angifva, som har oringade swin, nämnde han icke någon vid namn, utan sade, att allaihopa ha oringad swin. Och som närwarande sochnemän nekade härtil, så ålades Brof.(ogden), att i morgon gå omkring, skaffa sig säker underrättelse härom och hos undertecknad de brotsliga vid namn upgifva. § 3. Vid efterfrågan, om tjenstfolket hollit dans-kalas i Michelsm(ässo) weckan, kunde sexman Jonas i Heden ej neka, at de dansat i hans hus Söndagen och Måndagen, näst för Michelsm.(ässo) dagen, men förmente, att efter det skjedt för och icke efter den dagen, så wore det icke timat i Michelsm.(ässo) weckan och han icke skyldig til böter. Samma mening härom hyste monga andra och ville icke anse honom brotslig. /Se äfven nästfölj.(ande) prot.(ocoll) Bok pag.(ina) 311./ Efter mycket ventilerande häröfver och för att betaga sexmännen alla inwändningar och undanflykter hädanefter, så togs det beslut, på Jn-sp.(ector) Blombergs proposition, att den, som utlånar sin stuga eller hus, til et sådant dans-kalas, 3 veckor för och 3 veckor efter Michels-m(ässo)dagen, den veckan efven inberäknad, skall erlägga de förr utsatta böter af 3 Rdr. § 4. Församl(inge)n fant skäligt, att enkan Jngrid, som förr bodt i Toltorp och länge wistats utom sochnen, samt förmodel(ige)n icke återkommer, bör icke åtnjuta den halfva fattigdelen, som hon hittils haft. § 5. Prosten anmälte, att klagomål kommit från ö.
Sedan, för behandling af förevarande motion, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Utskottet, hafva Utskotten gemensamt - Statssamt Allm. Best).- och Ekon -Utsliottens Utlåtande, N:o i3. 9 samt tagit de gjorda förslagen och hvad i anledning deraf blifvit yttradt i öfvervägande; och beträffande fiirst den af Riksdags-fullmägtigen Huss väckta motion om bildandet af en Centralstyrelse öfver kyrkan och läroverken, sä få Utskotten vördsamt anföra: att i Utskottens tanke den controll och uppsigt, som med den föreslagna styrelsen åsyftas, åligger för sådant ändamål redan tillsatte auctoriteter. Det tillhör nemligen i första rummet Contracts-Prostarne samt sedermera Biskoparne och Dom-capitlen att hafva tillsyn öfver det dem underlydande presterskap, hvarjemte Biskoparne, såsom Ephori, hvar inom sitt Stift, hafva inseende öfver läroverken, samt öfver de der anställde lärare. Dessutom föreskrifves uti Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om folkundervisningen i Riket af den 18 Juni 1842. uti 10 §: “Presterskapet utöfve en sorgfällig uppsigt i synnerhet öfver religionsundervisningen i folkskolorne”, och uti 13 §: ”Biskopen och Domcapitlet i hvarje Stift åligge, att, i förening med den dem i allmänhet anförtrodda vården om undervisningsverken, föra en sorgfällig uppsigt öfver anstalterna för folkundervisningen samt vaka öfver deras ledning och utveckling till uppnående af deras vigtiga bestämmelse/’ Om nu, på sätt det blifvit antydt, antingen någon af presterskapet enskildt, eller någon af nämnde auctoriteter eller embetsinän skulle i ett eller annat hänseende hafva eftersatt någon af sine tjenstepligter, så lärer laga ansvar derför icke uteblifvit eller uteblifva, derest anmälan om en sådan underlåtenhet i vederbörlig ordning skett eller sker.
Det komme på ett eller annat sätt dina egna tillgodo, ty det är ett löfte, som säger: » Hvad I hafven gjort en af dessa minsta mina bröder, det hafven I ock gjort mig! » Den, som gjort detta löfte, honorerar alltid sina skalder. Hvad skulle då kvinnan kunna göra vid detta? Jo, öppa sitt hjärta och sitt hem för dessa hemlösa, som i brist på bättre söka sina nöjen utom hus. Och äfven om de genom vana helst trifvas utomhus, sök att locka dem till ditt hem genom att göra det så behagligt, fritt och otvunget som möjligt! » Det blir för dyrt, » klagar mången, som tror sig hafva vilja. Men hvad är det som hindrar att hafva det så enkelt som möjligt? Icke ligga lyckan och trefnaden uti att hafva allting så elegant. Om man intresserar sig för högre saker än bobag, mat och kläder, kan man trifvas i de enklaste förhållanden, det är blott i brist på högre intressen man med hela sin varelse vänder sig efter sådana yttre saker. Tror du icke, att dina egna barn skulle vinna därpå, att de finge uppväxa i enkelhet? Ingen vet, hur deras lif kommer att gestalta sig, och om de komma i tillfälle att genom eget arbete i framtiden förskaffa sig den komfort, de vant sig vid i föräldrahemmet. Skola de kanske annars en gång tillgripa medel att tillfredsställa öfverförfinade vanor, som de just lärt sig början till i föräldrahemmet, medel, för hvilka hvarje fader och moder bäfva och hvarpå man sett många, ack, hur många sorgliga exempel! Om hvar och en sökte draga de unga männen inom sin krets till sitt hem, ordnade vissa enkla hvardagsaftnar med litet god läsning, musik, sång, lekar, dans efter tycke, smak och tillfälle och med enkel, billig traktering, utan pretention, och dessa aftnar ginge i tur inom familjerna, icke skulle väl detta bli så dyrbart? Det blefve litet besvärligt, men för den goda sakens skull.