Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Ja”, svarade Konkordia med gäckande ton, ”det skall nog upplifva henne att känna sig rätt i frihet en tid, och då Lauritz nu skall bli helpensionär hos oss, kommer hon nog att trifvas i vår lilla krets ... ”Min gud”, afbröt hon häftigt, ”hvad i herrans namn var det för ett besynnerligt rop?” ”Vid min själ var det ej uppifrån, och om det icke vore omöjligt, skulle jag svära på att den genomträngande rösten var Juannas, men Juanna bli skrämd – det är otänkbart! I detsamma skyndade han dock ut och uppför trappan till andra våningen. Konkordia följde hastigt efter. Inne i salen, der gästerna skrattade och bullrade i lek och ringdansar, hade man ingenting hört – ännu. Då ryttmästaren under oupphörliga rop: ”Hvad står på?” hunnit upp i det rum, som fordom utgjort Juannas förmak, men nu blifvit förvandladt till en nederlagsplats för alla de saker, som stått i gamle herr Tönnes rum, blef han varse sin hustru, som stod midt på golfvet med ett flämtande ljus i handen och så hvit i ansigtet att ingen skilnad syntes mellan detta och den hvita drägten, som hon bar. ”Juanna, min vän, var det du som ropade så förskräckligt – har du blifvit skrämd?” ”Det må väl synas!” sade Konkordia, som hunnit fram och nu tog ljusstaken ur den krampaktigt slutna darrande handen ... ”Den stora schalen, som hon nyss hade på sig, ligger vid andra dörren.” Mekaniskt vände Juanna ögonen åt denna plats. Schalen låg der verkligen, men med ena snibben fastlåst mellan tröskeln och dörren. ”Hvad vill ni mig?” frågade hon med stormande otålighet. ”Hvarom är det?” Den dödshvita färgen vek hastigt undan, och en rodnad mörkare än både blod och purpur steg upp på kinderna. ”Hvad det är?” utbrast sträft ryttmästaren. ”Jag hör ett rop, som sliter sönder mina öron, jag ser dig sådan att blotta din åsyn kan skrämma folk på flykten, och du frågar hvad jag vill
Dramatiska teatern har ett ofta förekommande program som arla stockholmare känna och helsa med välbehag oc som blestår af fyra mycket » söta * enaktsstycken. Dessa. som gifva ett slags profkort öfver personalen, heta. £ * räddande eng cl, Han är inte svartsjuk, I telefon och K * kopp thé. Det är, med respekt till sägandes, ett ganska idiotisk ' program, en aftonmåltid af idel dessert. Det är stycken, som antingen kunna inleda en föreställning eller afslula den men som sakna det substantiella, hvilket gifver ett värde * fullt intryck af en teaterafton. Men icke nog härmed. Tn. af pjeserna ha samma ämne: en ung fru är förtviflad öfver att hennes man icke visar sig svartsjuk och söker genos: låtsad otrohet uppväcka den slumrande Othellokänslan. Detti fadda rskämt serveras på sin tyska med svagdricka i Hr är inte svartsjuk (af en okänd författare, vid namn ELr och på sin franska med svagt the i det andra stycket, ti hvilket affischen icke ens uppger författarenamnet. Detta var hälften af programmet. Resten utgöres *! två svenska stycken, båda författade af damer, båda mycte nätta i känslouppfattningen, båda framställande samma ovirdiga kokett, som äfven i bägge pjeserna spelas af samma skådespelerska, och bägge prisande samma muntra flicksnärta, som likaledes i bägge styckena spelas af samma konstnärinna, nämligen den oförlikneliga fru Hartman, för hvilken både En räddande engcl och I telefon äro skrifna. Hon blifver sålunda aftonens primadonna, liksom hon i det hela taget är teaterns. Hon är, hvad också alla köpenhamnare veta, en, ingénue af första rangen, egande ett något kokett hehag, en öppen, trovärdig blick och en fylllig, klingande stämma.
Den ena delen, den ekonomiska afdelningen, den andra, den som endast angår regler:n af titeln. På detta sätt kunna vi komma att behandla båda dessa ämnen, på sätt som vederbör. Skulle äfven Utsk. icke vilja biträda denna opinion, tror jag likväl, att det blir nödigt för Ståndens Talmän att så behandla detta ämne, när Utsk:s betänk, andra gången kommer tillbaka till RiksStms behandling; ty jag skulle svårligen föreställa mig, att någon kan vederlägga de skäl, sorn jag anfört fölen sådan delning af frågan till. sin form. StatsUtsk:s rätta åliggande att behandla ämnet är klart bestämdt i deglund - 3? G Den 7 Maj e. m. lags-§§, som redan äro åberopade i ett förflutet plenum; men jag kan ej deraf härleda någon rättighet eller skyldighet för Utsk. att uteslutande handlägga organisationsfrågor. Grundlagarna hafva i 34 §tn Riksd.Ordn., jemförd med 89 §:n Reg.Ftn, bestämt huru dessa frågor skola behandlas, nemi. af Ekon.Utskottet. StatsUlsk. har haft ganska gilltiga anledntr alt upptaga ämnet; ty de motioner, på hvilka StatsUlsk. grundat sin åjtgärd och hvilka det behandlat, hafva blifvit af Stånden remitterade till StatsUtskts handläggning; men om äfven StatsUtsk. skulle anse sig ensamt kunna behandla detta ämne och således komma fram till Stånden med ett utlåt., som innehölle en nild. hemställan till Konungen rörtde armöens organisation, skulle dermed vid föredragningen möta den svårighet, som förefinnes i 34 §tn Riksd.Ordn.
Binäringar. Desse äro ganska få och obetydliga. Fiske för afsalu idkas mest af innevånarne på Thorsö och Kållandsö i Venera, men äfven i sjöarne Wetlern och Ymsen. Beck och Tjära tillverkas i nästan alla Länets skogsbyggder, dock ej till större partier. Kolning utgör ock en binäring för dessa trakter. Stenhuggning och kalkbränning idkas särdeles vid Kinnekulle, men afven vid Billingen, Mösseberg och Hunneberg. Qvarnstensbrott finnes vid 24 Lugnås i Kinne Härad; delta lemnar tillfälle till en ej obetydlig förtjenst för dem, som der nedlägga arbete; ty värdet af qvarnstenar, som derstädes förfärdigas, uppgår årligen till ii å 12,000 R:dr B:ko, och afsättning af sådane saknas aldrig. I Vadsbo och Kåkinds Härader tillverkas hvarjehanda linneväfnader utöfver ortens behof; och försäljningen deraf sker merendels vid sommarmarknaderne i närmaste städer. Uti Vartofta Härad räknas förfärdigandet af åkerredskap, åkdon och kärl af trä, för en hufvudsaklig binäring. Salpettertillverkningen i Länet synes, enligt Understyresmannen G. A. Kjellmans afgifna rapporter, nu hafva upphört. Han har nemligen anmält, att af de 25 salpetterlador, som funnits, en och annan blifvit borttagen och de öfrige begagnade till andra behofver; att år 184 * tillverkats 77 Lti 8 U salpetter, men att påföljande året ingen tillverkning ägt rum; oaktadt Kjellman genom allmänna kungörelser dels gifvit tillkänna sitt och kronosjuderiverkmäslarnes hemvist, dels ock erbjudit sig, att med biträde och råd tillhandagå dem, som företaga sjudning. Vid sådant förhållande hvilket lärer vara föranledt af knapp tillgång på bränsle, och det låga pris, som för inlösen af salpetter blifvit bestämdt, anser Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande, för sin del, ej nödigt eller lämpligt, att Staten vidare aflönar 5 anställde verkmästare och en understyresman.
Jag känner mängas fruktan, at desi misibruk stola qwäfwa desi nytta; men jag är öfwertygad, at sanningens och förnuftets magt är oemotståndlig, när den ej qwafwes, och at sjelfwa friheten är et motgift mot yrflan. Dä jag i den föreslagna Regeringsformen finner desin grundstöd för den borgerliga friheten, kan jag ej tweka at i hela desi widd antaga densamma, om ocksä det skulle synas mig, som en och annan obetydlig anmärkning ivid mindre wigtiga ämnen möjligen kunde göras. At winna tiden är wigtigt. En granskning utsträckt sä länge som anmärkningar kunde g i siwa s, skulle aldrig upböra, och desi procluct blefwe et misifoster. Lätom osi mottaga detta foster, sä helt som det blifwit danadt. Lnskom allenast, at det under en wis och redlig handledning mätte upnä sin mannaälder: önskom at denna grundlag mätte komma at förwaltas af Ämbetsmän, som wärdige sin Konungs, äfwen mätte förtjena Nationens förtroende, som med en oförfalskad wälwilja och med en sann uplysning kunna lifwas af den anda som i denna grundlag räder, och efter den rigtning deri gifwes bereda för Swensta Folket njutningen af rättwisa, frihet och lugn. Jag är fullt öfwertygad, at en hufwudsaklig länk saknas i hela detta werk, om den föreslagne Lag - och Hushällnings-beredningen derifrån skiljes. Det uttryck, hwarmed en' af LönLtitutions-Ulstottets Herrar Ledamöter slutat sit yttrande Den 5 Junit. 553 yttrande mot denna inrättning, kan, dä det ej hörer til saken, icke rubba min öswertygelse. Utan twekan ger jag min rost trl denna Berednings antagande; men om den möter et oöfwerwinnerligt motstånd, mä ej mm enskilda önffan upstjutade flestas beslut. Tiden skall wisa at denna inrättning förtjent at af redliga man understödjas. Om Herr k-Äron von ?lM6N8 förslag
Prot. 1828 och 1829, 9 Sami, 1 Band» S:te Haft. 3 lS Prot. XJtd/^ag den 7 oclt 10 Sept. i82 g. sen öfver arne till America och Medelhafvet fo-' reta glia Kr utförsel jnings-Exp etli tioner. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls StatsTJtskottets, under N:o 213, afgifria Betänkande, i, anledning af de inom samtlige Biks-Standen gjorda, anmärkningar vid Utskottets Utlåtande, N:o 36,’ angående utskylder till Staden Nyköping af Landsliöfdinge-Residencehuset derstädes, äfvensom af-* gifter till Städerna i allmänhet för Kronans deri Varande egendomar. Ben 10 September. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskottets, den 2 dennes, under N:o 76, aflåtna Och, den 7 derpåföijde f. m., på bordet lagda Meiuorial, innnefnttande hemställan, att Rikets Ständers beslut om Sdfvérs uppköp och invexling till Banken må till årets slut förlängas. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Statslångsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 2a sistlidne Julii, under N:o 56, afgifna och, den 7 derpåföijde Augusti e. m., på bordet lagda Betänkande, i anledning af väckt fråga om förklaring öfver Kongl, Brefvet af den 22 Maji Prof, Utdrag den ro Sept. 187g. ig 1819, rörande Ibooch Besittningsrätten till Kyrkohemmanen i Halland. SD.
Titlar; hvilken tillgång Utska'tet, när Stats-regle. ringen i den del, sorn rörer Inkomsternas beräkning, hunnit blifva af Riksens Höglofl. Starik -der godkänd, skall uti särskildt Betänkande öfver Piks Statens Tredje Hufyud-Tjtel, t i fl beloppet upp,- gifva, för att öfyerlemnas tili KonglMaja, i och för omförmälte Löne-reglering; hvarom Kongl. Maj:t, enligt Dess Nådiga Proposition, redan gatt iförfattning, och dels är i Nåder betänkt att förordna. Några Ledamöters af Hedervärda BondeStåndet särskilta Tankar varda, genom Protocolls-. Utdrag, härjemte bifogade. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga Prest. Adelns Ledamöters Si-äradets Pedamöters vägnar vägnar Carl De G éer. Gust •/ Murray. På Vällofliga BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar . vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott .vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 27 Juni 1815- S. D. Vo förnyad föredragning af frågan rörande tillökning uti Tenninge-Jmntagande Civile Ernbetsoch Tjenstemäns i allmänhet Lönevilkor^ yttrade sig f. d. Vice Talmannen, Riksdagsman nen Jon Jonsson fran Blekinge, att han, med afseetide å tidernas omvexlande dyrhet, för sin del, väl funné den ifrågavarande
Likväl hemställer jag, huruvida icke en förändring i redactionen är nödig; ty då Utskuis mening icke lärer hafva varit alt Konungens Bef:h:de med sin röst skall deltaga uti pröfning af säkerhetshandlingarna, ehuru redactionen gifver anledn. till en motsatt förmodan, då det heter—efter pröfning, uti hvilken Konungens Bef:h:de i länet äger deltaga”, så skulle jag tro, att, till undanrödjande af allt misstag i delta fall, den citerade strofen bär utbytas mot följande mening: efter pröfning, vid hvilken Konungens Bef:h:de i länet äger vara närvarande. Det kan visserligen icke vara skadligt, att Konungens Bef:h:de är tillstädes såsom en controlleur öfver dem, hvilka skola pröfva handlingarna, äfven för den händelse att de som deltaga uti pröfningen skulle utgöra en så fruktansvärd sammansättning af oredlige personer, som man ansett möjligen kunna inträffa. Hr von Hohenhausen har sagt, att han icke vet hvarföre, i afseende på säkerheten, mindre stränghet skall äga rum för privatbanker än för R. St:s Bank. Jag hemställer till den varda talaren, om den solidariska ansvarigheten icke äger något värde. För den, som lånar i R. Sits Bank, betalar ingen annan; men i bankbolagen gäller en solidarisk ansvarighet, så att, derest hända skulle, hvarpå Hr Lagerheim anfört exempel, att en inteckning inom taxeringsvärdet icke befunnes innefatta säkerhet, så stå alla de öfrige delägarnes egendom i sticket för hvad som brister uti den öfverintecknade egendomen; och jag ser således ingen 53a Den 20 Februari e.“m. fara kunna för allmänheten uppstå, om än något förbiseende ägt rum i afseende på en eller annan egendom vid .säkerhetshandlingarnes granskning. I följd häraf yrkar jag, att icke den utomordentliga säkerhet, för hvars antagande Hr von Hohenhausen i fia t, må valda föreskrifven. I afseende på Hr Lagerheims förslag ronde landshöfdingens rösträttighet, samt alt -|:delar af rösterna skulle erfordras till godkännande af säkerhetshandlingarna, så hemställer jag huru man vili göra detta möjligt.
Då nu ånyo föredrogos ej mindre Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets dea 7 och 16 sisth November på bordet lagde Utlåtande N:o 110, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 41, angående föreslagna - Trot. Utdr. d. i Dec. 1840. 325 slagna vilkor och iagttagelser vid befordran till embeten och Ljenster, bestämmelser om embetsmäns rang och upphörande af fullmagters meddelande å titlar utan motsvarande tjenstebefattningar, än ock så väl Vällofl. BorgareStåndels inbjudning af den 14 i samma månad, till instämmande i Ståndets, rörande Irsta punkten af Betänkandet Nro 41 fattade beslut, som Hederv. Bonde-Ståndets inbjudning af den 4 nästföregående, lill instämmande i Ståndets fattade beslut med anledning af Utlåtandet N:o 110; fann Ridderskapet och Adeln för godt att bifalla Utskottets Utlåtande Nro 110, med den förändring, att Ståndet ansåg den uti 6:te punkten tillstyrkta underdåniga önskan till Kongl. Majrt böra erhålla följande förändrade lydelse: ”att Rikets Ilögloll. Ständer, med framställning af delta förhållande, hos Kongl. Majrt anmäla den underdåniga önskan, att fullmagter å namn, heder och värdighet ej må tilldelas personer, som icke äro uti verklig tjenst.” S. D. Återremitterades Lag-Utskottets, den 7 och 16 sisth November, på bordet lagde Utlåtande Nro 142, öfver dels väckta frågor om antagande af förslagen till allmän Civiloch Criminal-lag eller vissa delar deraf, och dels andra dermed gemenskap egande af Kongl. Majrt till Rikets Ständer, angående nämnde förslag den 24 Mars 1840, aflåtna Nådiga Skrifvelse, föranledda motioner. S. D. Ånyo föredrogs och bifölls Stats-Ulskottets, den 7 och 16 sisth November, på bordet lagde Utlåtande Nro 356, i anledning af väckt fråga om restitution till staden Hudiksvall af erlagd rotefribets-afgift.
N;o 13 upptager, men med dervid fästad! förbehåll, alt derest, i enlighet med Departements-chefens framställning, rättighet till semester förunnas korpsens officerare, Statsverket icke må vidkännas någon utgift derigenom att, såsom jemväl blifvit ifrågasatt, en viss ersättning tilldelas officeren, då semestern måste af honom frånträdas. 25:o. Enligt hvad Eders Kongl. Majit vidare tillkännagifvit, erfordras i nedannämnde hänseenden tillökningar i anslaget till Kavallerioch Artilleri-husturs remonlering och skoning. a) l anseende dertill, att priset pä hästar, sedan nuvarande remonterings-anslag för Artilleri-regementena bestämdes, i betydlig mån stegrats och ännu alltjemt vore i stigande, samt då för Artilleriet, hvars exercis för hästarne dessutom medförde sådana ansträngningar, som föranledä deras obrukbarhet i förtid, större och uthålligare hästar erfordrades, än för kavalleriet, så att remonterings-kostnaden i allmänhet vid Artilleriet ulbölle högre, har Eders Kongl. Majit funnit det vara af behofvet påkallad!, alt remonterings-anslaget för samtlige Artilleri-regementena ökas till 45 R:dr R:mt årligen för Exp edil i o /is-U/sk o I tets Förslag till anderd. Skri/velse N:o 194. 21 hvarje häst, hvarigenom, med beräkning af häslens tjenstbarhet i 10 är, remont-priset vid Artilleriet skulle anses utgöra 450 R:dr samma mynt, samt derföre, enär tillgång för en sådan förhöjning saknades å förevarande anslag, nu tillkännagifvit detta behof, utgörande För Svea Artilleri-regemente Rdr R:mt 1,770: , Götha dito „ , 2,124: „ Wendes dito , 2,088: eller tillhopa 11:dr R:mt 5,982; Och hafva, med afseende å de af Eders Kongl. Maj:t anförda omständigheter, Rikets Ständer beviljat den äskade anslags-förhöjningen. b) Dä Eders Kongl.
I händelse R. o. Ad. förenar sig med BondeSt., så kommer votering att anställas i förstärkt Const.Utsk., emellan R. o. Ad:s samt BondeSt:s beslut å ena, samt Preste-och BorgareStts beslut å andra sidan öfver följande voter;s-propostr: ”Den som i enlighet med R. o. Ad:s och BondeSt:s beslut vill att Const.Utskrs förslag till representationsförändring skall hvila till grundlagsenlig behandling till nästa riksdag, voterar ja; den det ej vill, voterar nej. Vinner nej, kommer förslaget i öfverensstämmelse med Presteoch BurgareSt:ns beslut att förfalla. Meilda hemställer jag, om icke i och med detsamma, sorn ja-propos:n segrar, vi hafva undertryckt beslutet om allmänna valprincipen och antagit motsatsen eller bibehållande af classval. Skulle vi följa samma stråt sorn Preste-och BorgareSt:n och anse betänk, vara oantagligt, så skulle likväl votering försiggå, emedan ett Stånd fattat ett annat beslut; men då står R. o. Ad. på rätta sidan om frågan. Voteringen må sedan utfalla huru den vill. Om den utfaller så, att förslaget skall hvila, så kommer det, såsom Hr von Hartmansdorff redan anmärkt, alt hvila med 3 Stånds deciderade ogillande och har således icke något hopp för sig att upplefva vid nästa riksdag. Olli R. o. Ad. skall synda mot endera af dessa principer, så är det bäst alt hålla sig på den sidan, der synden är minst, der vi icke adoptera något, som är helt olika med hvad vi tillegnade oss i förstärkta Const.- Utsk. Man kan visserligen säga, att de, som anse förslaget oantagligt, vilja att detsamma skall återremitteras för att lappas och sedermera återkomma; men fruktansvärd! är att derigenom ingenting vinnes. Jag skall söka alt utreda den saken efter mitt sätt att seden.
Hokdällningen degagnas, dädanefter domme att under kids.Ktatens I?örsta Hukvud-^iteln uppköras, samt enär derjemte, enligt dvad kongl. älspt, uppä dustitiae-Departementets undsrdäniga käre ll ragn ing, denna dag i bläder kärordnat, en summa ak 4,000 k:dr idea, såsom aksedd kör dängelsed^ggnadsrs underdäll, domme att krän 7:de Hukvud-ditelns anslag, till underdäll sk kronans dus, öfverkonäs pä lindra lllukvud-döteln, demtads däredrsgands Departements-Ldeken ak dessa kördsllanden anledning till den underdäniga demställsn, om iede dvad dädanefter dammer att ä 7:de Hukvud-liteln äterstä ak de summor, dvilda dittills varit kär byggnad ocd underdäll ak kronans dus uppä denna Hukvud-datel säsom 2:ne ssrsdilda anslag, nemligen ett kär dukvudstaden oed ett kör landsorterne, anvisade, nu mätte i 8taten sammanföras till ett gemensamt d^ggnadsoed underdällsanslag kär alla kronans dus, utan någon krän dera» delägendet därlsdd degränsning, dvsrigenom akven lättare tillkällen sdulle deredas, att, ekler de sersdilda dedokven, lämpa användandet ak dedntlige tillgängar; demställsllde Departemeuks-Ldelen i underdänigdet 23 vm ieke, derest en sädan sammanköring ak anslagen blskve as Ilikets 8tänder l)ifallsn, kongl. älaj:t derefter ville taga i Nådigt öfvervägande, liuruvida värden ak alla kronans bus oell byggnader, 8a väl i Hukvudstaden, 8vm i kandsorterne, ma sär framtiden ät Okver-lntendents-kmbetet, säsom en allmän gemensam Okverst^- rel8e ansärtrv8.
Enligt Riksens Ständers beslut vid 1720 och 1723 årens Riksdagar, hevilijades en viss afgift på alla inkommande och utgående vahror, under namn af Extra licent för att dermed bestrida kostnader af nödige anstalter till beskyddande af Svenske handeln och sjö - Den 6 Marlit. 53? farten emot Baibareskerne, och hvilka medel sattes under ConvoijCommissariatets disposition, som år 1727 i Götheborg inrättades; Till detJä ändamål erhöll Comsjössaristet ock 2-.qe fregatter som utrustades till Convoijering, och användes i sådan egenskap intill dess fred. kunde afsjutas med desse magter, hvilket likväl ej fullkomligt blef verkstäldt före 1762, då den gjordes med Marocco. ConvoijCommissariatets åligganden blef sedan, *tt besörja uppfyljandet af de med Bärbariska Regeripgarne ingångne förbindelser jemte de hos dem anstäldte Consulers aflöning äfvensom att bestrida halfva kostnaden af beskickningen i Constantinopel. 1742 flyttades Verket tili Stockholm. Under tiden befupno» dess tillgångar ofta otillräcklige så att Riksens Ständer vid t 769 års Riksdag, sedan extra JJcenten blifvit med den ordinarie sammanslagen pck indrog» till Statsverket, i des» »tälle anvisades af Statsverket» medel en ordinarie fond af 4 tunnor guld årligen* Efter flere förändringar såsom den år 1790, då Gpmmissariatet upphörde och i stället bief inrättad en Commhté, erhölt ConvoijCommissariatet år 1797 dess nu varande form <Jm Kongl. Majit under den 2 Februarii samma år behagade tilldela af sjötullsmedlen den ordinarie fonden 66,666| R.dr, hvarförutan ge-> aom kungörelse af samma dag, sedan Dcputefade af HandelsSocieteterne hörde blifvit ConvoijCsssan förstärktes med en sådan förhöjning Den 6 Martil, uti tullen, som redan förut 1779 varit bestämd
Men det hindrade inte, att i det rum, där han var, där blef det genast fullt af ljusa sommarklädningar och klara, lystrande flickögon, som alla hängde fast vid ett och samma mål, den där solbrände, reslige, bredaxlade, ljushårige, unge mannen, som såg ut långt mera som en vacker bonddräng än som en skolfux, hvilket han ju egentligen var. Och så snart det blef fråga om, hvad man 1893 skulle roa sig med, var det alltid honom man frågade först. Och antingen han lät höra sin åsikt eller icke, blef alltid resultatet, att man bestämde sig för den sysselsättning, den lek, den dans, som man trodde att han tyckte bäst om. Såg han ut att vara i danstagen — det kunde man se pä ett visst slags glitter i hans ögon, påstod Fanny, den tokan — ja, då spelades vanligen en kraftig hambo upp på pianot, och i samma minut svängde hans atletiska gestalt omkring på golfvet, med de stora, bruna näfvarne om lifvet på första bästa tös han fick fatt i — ty han utmärkte ingen af flickorna särskildt, det var en treflig sida hos honom, och det var ju också helt naturligt, eftersom karlen var hemligt förlofvad. Med hvem, ja, det visste ingen, men han bar en slät ring på högra handens ringfinger, och på hans skrifbord stod ett kabinettsporträtt af en bedårande vacker flicka; Allan hade visserligen inte sett det, ty då det var främmande i komministergården, var porträttet alltid försvunnet, och det var ju ett tydligt bevis på, att saken var sjuk; men Fanny hade sett det i går kväll, då hon i maskopi med komministerns dotter Lina smugit sig in i unge herms rum ett ögonblick, medan han var ute i trädgården och tog ned de sista bigaråerna åt Allans systrar, som kommit dit på besök i sällskap med sin svägerska. Ja, det var märkvärdigt, hvad systrarna ofta hade ärenden till komministergården nu för tiden! Fastän den låg tjugufem minuters väg från Glimsta, gjorde de den promenaden minst tre gånger i veckan. I början hade de gått tillsamman, men ju längre det led på sommaren, desto mera tycktes de finna smak i ensliga promenader.