Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den var så misstrogen, så blid, och så ... åh, den var så underlig, så underlig. Och sammansatt ... jag visste icke, hvad der var i den. Och så lång; du satt och såg, såg och såg ... Hvad menade du med den blicken? Kan du säga mig det? Åh, det glömmer jag aldrig, jag ser den ännu så tydligt framför mig. Jag blef så underlig till mods; jag skulle egentligen blifvit förnärmad, men jag kunde icke; och jag blef så sorgsen ända in i min själ; och jag förstod den icke, förstod den alldeles icke. Hvad tänkte du i det ögonblicket? Och hvarför, åh, säg mig det, hvarför log du i dag uppe under Tronden?» Truls gick och log och svarade ingenting och tog henne om lifvet. Så gingo de en stund stumma och tätt sammanslutna. «Du, Truls,» sade hon, «höll du af mig, redan då? Du, hvad var ditt första intryck af mig?» Hon såg spörjande upp i hans ansigte, blek i månskenet. «Det kan jag säga dig,» svarade han, «ty det är det samma som jag alltid äfven sedan haft, i min erinring som i vår samvaro: Det var din värme. Ja, också din kropps värme. Deri fann jag lifvet, – och bland annat också min egen helsa. Hon gick en stund eftertänksam vid hans sida. Derpå stannade hon, lade armarne kring hans hals och hviskade in i hans öra: «Måtte du också alltid finna det hos mig!» De vände. Det lilla samhället sof redan. I värdshuset var allting mörkt. Ute på verandan hade de stannat och skulle säga hvarandra godnatt. Då blefvo deras munnar samman en liten stund för länge; och de kände med ens begge, att de icke kunde tillbaka. Innan han visste af det, var det redan sagdt: «När får jag komma till dig?» Hon såg förbi honom med försvarslösa ögon. «När jag kommit tillbaka igen hemifrån», hviskade hon andfådt, gjorde sig lös och sprang ljudlöst in till sig.
Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har BiksdagsFullrnägtigen från Herjeådahlen Erik Andersson La goch Besvärs-Utsiottens Bettini and en. 175 Bäng, uti ingifvit Memorial, sökt ådagalägga, att de, angående Landtrnäteriet i Riket samt angående Storskifte, utfärdade Författningar, icke skulle för nämnde Province vara användbara, eller ett sådant delningssätt af de till Hemmannen derstädes hörande ägor, för Åboeme derå nyttigt, och såsom skäl dertill anfört att Clirnatets hårdhet hindrade 1 nnevånarne, att, annorledes än högst ringa, beflita sig om Åkerbruk: Att deras förnämsta näringsgren vore Boskapsskjötsel; Att de till hvarje hemman, eller Ryalag hörande samfaldte så kallade hemägor i åker och äng voro ganska inskränkte: Att de öfrige inägor, dem delägarne uti ett hemman eller Byalag innehade och begagnade, utgjordes af spridde, på längre e! er kortare från Bostäderna belägne, å den samfäldta vidsträkta utmarken, skjedde uppodlingar, antingen af kärr, som utan dryg kostnad kunnat utdikas, eller af bördigare platser å den fasta marken, som kunnat till åkereller ängs-mark uppbrytas: Att, då odlingsfliten kunnat vara större hos den ena, än hos den andra delägaren uti hemmannet, eller byalaget, deraf skulle inträffa, att, vid skeende Storskifte, den, som nedlagt den största möda och kostnad på berörde uppodlingar, blefve lidande, enär han nödgades låta de samma gå i delning, i händelse icke lika god och välbelägen odlingsjord funnes att tilldela dess grannar, som icke med enahanda flit sökt att göra sig nyttan af dertill tjenlige ställen på utmarken; och änteligen att kostnaderne, vid Storskiftens verkställande, skulle för delägatne blifva känbare, och stundom öfverstiga värdet 176 Lagoch Besvärs-Utskottens Betänk anden, af hela den vidsträckta ofrugtbara jordrymden ; På grund hvaraf
Jag hade nog mycket mera att prata med dig om — hela skäppan full. Men jag måste lugna mig till nästa gång. Din Guido. » En kyss och en sommarnatt. » Fritt från engelskan af E. A — n. kör du blott orätt en enda gang — • j | S » En suck för djup och en kyss för lång — Till regn blir solskenet snart förbytt, Din lefnads glädje med ens då flytt. Hur Hur lätt blir pligten tillbakasatt, start att vaka en sommarnatt — Ty kyssen kommer, det vet nog jag, Och sommarnatten blir vinterdag! Hårets h y g i e n. V i d Iduns första pristäfling belönad med extrapris. J^ifvet har, utom verkliga motgångar, djupa sorger och tärande bekymmer, äfven sina mångfaldiga s. k. pétiies miséres, och bland dessa räkna vi hårets affallande. Hur ofta höres ej den klagan, att » allt håret går af mig, » och få torde de qvinnor vara, hvilka icke tidtals känt det dagliga obehaget häraf, den aggande vissheten, att återväxten icke håller Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 25 öre pr 4- spalt. petitrad ( Ingen annons införes under I krona. jemna steg med förlusten. Inträffar detta som följd af verklig sjukdom i öfrigt, hvilket som bekant ofta är händelsen, torde vederbörande läkare icke underlåta att härom gifva nödiga föreskrifter. Men i andra fall rådfrågas väl sällan någon » vetenskapligt bildad » specialist på detta område, så vida ens någon sådan fins inom vårt land. De stora verldsstäderna hafva ju privilegium på sådana professorer i så väl den kapillära som andra grenar af mera populär läkekonst. • V i lemna dessa i sitt värde ocb hålla oss till hvad vanligt godt omdöme, sundt förstånd och erfarenhet gifva vid handen. Att atklippa håret är ju den åtgärd, som ligger närmast, är mest radikal och som för de unga har föga afskräckande; men de flesta, som dubblerat 30- talets udde, torde dock betänka sig, innan saxen sättes på de långa, om än tunna länkarna.
För första gång kom känslan af ansvar öfver honom; det stod med ens så klart för hans medvetande att lidelsens ögonblickliga tillfredsställande icke var allt, att den endast skulle lemna efter sig en så mycket djupare tomhet om det icke från den stunden då hon blef hans rann upp en ny period i deras lif, om de icke från den stunden finge lefva tillhopa, dela glädje och sorg, önskningar och förhoppningar om han icke alltifrån den stunden ständigt finge ha henne i sin närhet, så att han kunde svepa sin tillgifvenhet skyddande omkring henne och med sin intelligens, sin arbetskraft och sin duglighet värna om denna lilla bräckliga lifsmekanism, som han älskade. Han hade rest sig upp; varsamt och ömt lade han sina händer kring detta lilla hufvud med det silkeslena håret, sakta och mjukt tryckte han sina läppar mot hennes panna. »Gud välsigne dig!» flög det som en hviskning ut af hans mun. Han visste icke hur det kom sig att han valde just de orden. Allt hvad han i detta nu kände fint och vackert och varmt och innerligt tog sig uttryck i denna välgångsönskan, med klang som af ett barndomsminne, rymmande allt som i barndomen varit honom det heligaste och högsta en fritänkares omedelbara och oreflekterade: Gud välsigne dig! Han gick omkring som en vingskjuten fågel den första tiden sedan hon rest; men det var icke samma inbundna, kalla, ödsliga saknad som förr. Nu var isen bruten, nu kom han om aftonen, när missmodet blef honom för tungt, och lade sitt hufvud in till sin mors bröst. Hon strök smekande med sin hand öfver hans nacke: »Min gosse! Min käre gosse!» sade hon blott. Men i tonfallet låg hennes moderskärlek skälfvande som en välljudsrik och vek melodi från strängarne af en gammal god violoncell. En dag kom han och lemnade henne ett långt oförsegladt bref; det var till Alma och han bad henne skrifva några rader på sista sidan. »Du får gerna läsa det», sade han då hon tvekade. »Är det ditt allvar?» frågade hon och de bruna ögonen lyste upp. »Kan du inte förstå det», svarade han ömt i det han lade sin ena arm kring hennes hals.
Om Eders Majit med Rikets nu församlade Ständer öfver detta ärende täckes ingå i öfverläggning, skola de troligen, i likhet med deras 1805 yttrade underdåniga önskan, äfven nu hos Eders Majit i underdånighet ti 11styrka 1 ”att detta företag matte tilldelas alla möjliga velt skäliga förde, larf På det, sorn orden vidare lyda: ”det snart ”kunde ernå en efterlängtad fullbordan, och Bola”gets egne tillgångar ej uppoffras, utan hopp om ”en större afkomst, än den Cunalen, en gäng får”dig, åtminstone i början kari gifva.” De skola säkert, i hela sin vidd, uppfylla de förbindelser, hvarå Svenska Allmänheten grundidé en så betydlig subscription, och inse, att de biträden, hvilka år 180g ansågos tillräckliga, af tidernes förändrade skick fått ett motsatt förhållande. De skola sannolikt icke lemna de förluster oersatta, som Verket af Arbets-commenderingarnes tidiga bortgång, och Rikets krigiska ställning fått vidkännas, da Riket häraf skördat så lysande fördelar. Och då de såmedelst sätta Edfers Majit i tillstånd, att yt^r - ga Den 13 April. ytterligare tilldela Canal-verket ett i afseende på närvarande tider skäligt understöd, blifver dem deraf den ära förvarad, alt hafva lemnat en ny glans åt Eilers Maj:ts ärefulla Regering, och beredt Landtbruket med öfriga Näringar en evärdelig fördel. Något fullständigt kostnadsförslag har från början för Götha Canal aldrig varit uppgjordt. Af den år lHog till Eders Kongl. Majit uppgifna underdåniga berättelsen inhämtas, att Herr Tel* ford, vid sin återresa till England, lofvade öfversända en beräkning, hvarefter ett ordentligt kostnadsförslag kunde uppgöras. Detta löfte kom, af skäl, hvilka händelserna gjorde till oöfvervinnerliga, ej att fullbordas. Men då straxt derefter liela planen för Riksens Högloft. Ständer borde framläggas, var dock ett kostnadsförslag att anse so,m en oundviklig bilaga.
Frill, af Ugglas, Gustaf: Utsk:t liar till K. o. Ad. framställt en inbjudning, att biträda de Stånds beslut, som bestämt införselsafgift för ifrågav:de artikel, men då E. o. Ad. för denna vara bibehållit förut stadgad tullfrihet, anhåller jag att inbjudningen måtte afslås. Efter härmed slutad öfverläggning, gjordes först propos. på bifall till inbjudningen, hvarvid svarades många nej, blandade med ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med mångå ja, blandade med nej; oell förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Voterings-proposm N:o 1. Godkändes. Kött. Utsk:ts inbjudning. Frih. af Ugglas: Jag får anhålla, att äfven denna inbjudning måtte afslås. Frih. Cederström, Rudolf: Så lockande det än kunde vara för den, som anser för det allmänna helsosamt, att tull åsättes den ifrågav:de artikeln, att nu söka förmå R. o. Ad. att fatta ett dylikt beslut, måste jag dock, då jag hyllar den åsigt, att man icke i en hastig vändning bör kullkasta det beslut, som Ståndet efter mogen öfverläggning fattat, af sådan anledning förena mig med Frih. af Ugglas. Efter härmed slutad öfverläggning, gjordes först propos. på bifall till inbjudningen, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, sorn med ja besvarades. Voterings-proposm N:o 2. Godkändes. Ost. Utsk:ts inbjudning samt voterings-proposm N:o 3. Frih. af Ugglas: Äfven nu får jag anhålla, att R. o. Ad., med afslag å inbjudningen, behagade godkänna voterings-proposm. Den 15 Msj. Gr. Liljencrants:
Likaledes för dessa jernproducter hafva, genom den omförmälda Kongl. Kungörelsen, de förut gällande utförsels-afgifterne, nemligen å förra slaget 14 sk» 3 rst, och å det sednare 16 sk. Skeppundet, blifvit upphäfna. Spik samt allt annat etc. Denna rubrik har jemväl genom den ofta åberopade författningen blifvit befriad från den derå i 1841 års taxa bestämda utförselstull af i/\ sk. 3 rst Skeppundet. Derförutan har Utskottet ansett nödigt dels att sönderdela rubriken uti tvänne och dels att föreslå förhöjning i värde och införselsafgifter, i följd hvaraf bestämmelserna skulle blifva följande: Spik af 2 tums längd och deröfver, med 4° R-drs tull värde och 10 R:dr införsels-afgift per SkS? St. v. All annan samt allt Manufacturoch Handtverkssmide ej specificerad!, med 3a sk:s värde och 8 sk:s införselstull per skålpund. Chemiskt lechniska preparater. I närmaste öfverensstämmelse med hvad angående förtullning häraf blifvit stadgadt uti Kongl. Kungörelsen 38 Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N.o ti. elen 8 Februari detta år, kommer att i taxan å behörigt ställe in tagas följande rubrik och bestämmelser: Cbemiskt lechniska preparater, i tavan ej specificerade: till införsel för fabrikernes behof efter serskild anmälan hos Commerce-Collegium och af detsamma lemnadt tillstånd med införselstull till 10 procent af värdet; för medicinska behof, med hänvisning till Apotheksvaror, ej specificerade. Kolsyradt Natron eller renad Souda kommer, i öfverensstämmelse med nyssberörde Kongl. Kungörelse^ att i not under bokstafven K hänvisas till ”Souda,” för att dermed vinna lika tullbehandling.
Med glädje, – fastän på långt när ej oblandad, – såg han i Lidner en själsfrände uppträda, som för Sveriges vitterhet bebådade ännu herrligare ting, än dem redan det första uppträdandet medförde. Han anmälte i Stockholms-Posten den vid slutet af 1783 utkomna ”Spastara” med en berömmande, men opartisk recension; hvarefter följde, i hans egen tidning ”Nye Granskaren”, ett ännu afgjordare loford öfver ”Medea”. Båda dessa karakteristiska recensioner äro aftryckta i samlingen af hans skrifter. – Nyssnämnda tidning, utgifven 1784, började sin bana kort sedan ”Året 1783” och ”Spastara” lemnat tryckpressen, samt medan ännu ”Medea” var under tryckning. Man måste tillstå, att detta år var ett af de märkvärdigaste i Svenska Vitterhetens tideböcker. Troligt är, att han, om icke till båda de förstnämnda af dessa större arbeten, åtminstone till ”Året 1783” medförde utkastet från Margretelund; fullbordade det i den glada känslan af återvunnen frihet304; och derpå, i fortgående stegring af denna förtjusning, diktade de bägge följande. Detta poem blef senare fullbordadt, än den redan före slutet af 1783 utgifna ”Spastara”: men den omständighet, att det på episodiskt vis innehåller grund-uppränningen till denna, häntyder på dess tidigare börd. Bägge dessa stycken äro mellanting af lyriskt-beskrifvande och lyriskt-berättande. I ”Året 1783” besjunges allt det minnesvärdaste, som inom detta års förlopp tilldragit sig; ända till och med den i Sverige inträffade hungersnöden. Det följer af sjelfva ämnet, att ett sådant diktverk ej kan vara någon helgjuten organism. Det liknar ett perlband, der hvar perla för sig är skön, men sammanhänger med de öfriga genom ingen annan enhet, än det gemensamma snörets. Hvilken inledning, denna högtidligt allvarliga: Från templets mörkgrå torn, hör, midnattstimman slår! Bland brutna silfvermoln den kyska månen går. Du tysta, djupa natt! jag i ditt sköt mig sänker:
Men har då ingen tänkt på, att det icke blott är individen som här dukar under, att det i stort sedt är samhällets förlustkonto som ökas genom detta ödslande med det dyrbaraste af allt material: människokraft? Många af dessa unga flickor skola i framtiden blifva mödrar; hur pass kvalificerade skola de vara för detta viktiga kall, hur mycken lifskraft skola de ha att gifva åt kommande släkten efter en ungdom, tillbragt i 7 — 1 0 timmars dagligt nervslitande arbete, ofta förenadt med de ekonomiska bekymrens tärande t r y c k? Måhända någon nu invänder: » telefonbolagets styrelsebeslut angående sina arbetares löner måste fattas på andra grunder än de ofvan antydda; det gifves nationalekonomiska lagar, som ej låta upphäfva sig af aldrig så rörande spel på känslosträngarne; det finnes något som heter konkurrens, affärslifvets väldiga drifkraft, som ingen ostraffadt sätter sig öfver. » Men då svarar j a g: det finns också en annan lag, en lag som står öfver alla — kärlekens, barmhärtighetens, den goda viljans lag, den som af sin gudomlige stiftare formulerats i de enkla orden: » du skall älska din nästa såsom dig själf. » Äfven denna lag har sitt järn i sig, äfven den är ett skarpt bitande stål, som segrande blixtrar öfver tidehvarfven och bryter spetsen af den hårdaste bland nationalekonomiens lagar. Hvarför spjärna mot denna heliga, af den gudoinliga kärleken hvässade udd, hvarför ej gå nödvändigheten i förväg och nu genast låta dessa unga kvinnor få, hvad som ändå en gång åt dem eller deras efterträdarinnor skall framtvingas af kärleksbudets evolution i det mänskliga medvetandet? / 116 Till Linnés landsmaninnor. \ J vinnor ha alltid älskat blommor, nej, låt oss •fV för säkerhets skull säga, svärmat för blommor. De ha virkat, sytt, väft, målat och ' gjort ' blommor. De ha gärna för att behaga prydt sig med blommor, och med välbehag ha de i alla tider lyssnat till den manliga stämma, som liknat dem vid blommor. Det är mig obekant, huruvida kvinnor uppfunnit blomsterspråket, men jag misstänker dem starkt för det.
1 hällsklass, har motionären, sorn ansett samhället vara både berältigadt och pligtigt att genom yttre lagbud söka framtvinga den sparsamhet, som okunnigheten eller lättsinnet hindrade den enskilde att iakttaga, föreslagit, att från och med år 1852 hvarje husbonde skulle vara pligtig och berättigad att af tjenstehjons lön i sparbank årligen insätta en viss procent, hvilken motionären icke ansett sig böra föreslå, enär den vore på skilda orter olika påkallad, men som borde utgöra minst 4 r:dr i:gs för man och 2 r:dr r:gs för qvinna årligen; och skulle dessa medel innestå till dess tjenaren fyllt 30 år, så vida han ej dessförinnan trädde i äktenskap, samt Sparbanksboken, jemte tjenarens prestattest, vid tillträde af tjenst öfverlemnas till husbonde, hvilken det ålåge att vid bokens emottagande tillse, det vederbörlig insättning under förra året skett, ”vid det ansvar för så väl den förre, som den nu blifne husbonden, hvilket lämpligen kunde bestämmas.” Genom tillämpning af detta förslag skulle en qvinna, som trädde i tjenst vid fyllda 15 år och gifte sig vid 30, ha-fva samlat 30 r:dr, jemte ränta på räntorne, som antagits utgöra 10, eller tillsammans 40 r:dr, samt en dräng under samma tid dubbelt eller 80 r:dr, så att ett hushåll, som efter uppgifna tjensteliden genom äktenskap bildats, skulle ega en tillgång af 120 ndr, hvilket belopp inom ifrågavarande klass såsom ett verkligt kapital ansåges. Utskottet, som erkänner den välvilliga afsigten med förslaget, anser det väl vara i hög srad önskligt, om tjenare kunde förmås att mera allmänt, än hittills, afsätta någon del af lönen, såsom sparpenning lör framtida behof; men då det efter Utskottets åsigt skulle innefatta ett betänkligt och till missnöje hos den tjenande klassen ledande ingrepp i egande rätten, att bestämma ett visst årligt afdrag af tjenstehjons aflöning för nämnde ändamål, så finner Utskottet sig böra tillstyrka att förevarande motion icke måtte till någon åtgärd af Rikets Ständer föranleda.
4 Sami 1 Afd. 2 Band. 9 lläjt. 15 114 Stats-Utskottels Utlåtande M 99. och ett af omförmälda föremål, eller för nästkommande trenne år tillsammans 18,000 R;dr, hvilka anslag Utskottet anser, nu höra af Rikets Ständer beviljas; dock hemställer Utskottet, om icke, enär i Kongl. Maj:ts nådiga Proposition antydes alt den undervisning, som nu af Lärare vid Marieberg meddelas i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil-Ingeniörer, möjligen korn me alt derifrån till annat läroverk öfverflyltas, Rikets Ständer må finna lämpligt, att, vid anmälan af sitt beslut härutinnan, tillika uttrycka den önskan, det Kongl. Majit, i fall en dylik förändring vidtages, täcktes låta tillse huruvida icke förstnämnda anslag då må kunna indragas. 56:o. Beträffande derefter anslaget till reseoch inspektionssamt undersökningsoch expenskoslnader för allmänna arbeten, för hvilka behof vid sednast förfiutna riksdagar anvisats 25,000 R:dr årligen, är af Kongl. Majit äskadt, att detta anslag måtte ökas och för nästa statsregleringsperiod utgå med 30,000 R:dr om året.
blott 16 i st. f. 60 vintrar, leendet är intagande och behagligt, och själfea de grha lockarna, som titta fram under den svarta spetsslöjan hafva n8got ungdomligt hos sig. Den smarta figuren, den raka h811- ningen, det lifliga och klara föredraget, allt inger förnimmelsen af kraft och sphnstighet. Och sjalfva föredraget, ' det var SA rent och jungfruligt, som hade. denna kvinna ingen kunskap om det obeskrifliga elande af synd och skam, hvars tillvaro förmatt henne att tipptriida mot allt, som gifver ngrixig och stöd i t sedligt förfall. Den mest nograknade moder skulle kunnat medföra sin unga dotter, sa grannlaga behandlades den allvarliga fragan. Talet var ocksh en apoteos af renheten " icke snöns renhet,. ty den kan trampas. ned och sölas, icke blommans, ty hon varder snart till stoft, utan stjarnans, som i oförtindrad glans blickar .ned grhundrade efter Arhundrade. " Hon fordrade af mannen samma sedliga dygd som af kvinnan och talade om de kyska äktenskap, der sann kärlek adlar förhillandena; - om uppfostran af barnen, ej i okunnighetens renhet utan i ett vetande, sfpassadt efter Alder och utveckling, innefattande shdant, hvarom barnet begar upplysning. Hon talade om den rena kvinnans inflytande p&amp; mannen siisom hans moder, syster, maka eller hans vakna drömmars ideal. Koinlig renhet och dess inflytande p&amp; hem och samhälle var liufvudärnnet för detta tal, som framfördes med otvungen ledighet förenad med en öfverlägsen andes vardighet. Derefter uppträdde F r u Anna Myhrman, som mer öfvervägande behandlade fragan frin rattslig synpunkt. I ett lifligt och flytande föredrag framhöll hon orattvisan af nuvarande förhhllanden, d&amp; lidandet, straffet och vanaraii för ett af man och kvinna gemensamt beganget brott drabbar endast henne, den svagare. " Huru uppfostra det allmänna medvetandet f ö ~ att likställa mannen och kvinnan inför sedlighetens kraf? " var amnet för hennes föredrag.
I fråga om begagnande och underhållande af jernvägen, med jhvad dertill hörer, komma slutligen de föreskrifter och stadganden, som Kongl. Maj t kan finna för godt meddela, att tjena till ovilkorlig efterrättelse; varande bolaget och dess biträden derjemte i allmänhet skyldige all iakttaga och fullgöra hvad, med hänsigt lill den Staten tillkommande vård öfver jernbanan och tillsyn öfver trafiken derpå, kan varda i vederbörlig ordning föreskrifvet. Vidkommande sedermera Landskrona—Eslöf-banan, så torde den af såväl Kongl. Majit, som motionärerne framställda omständigheten, att Landskrona eger en djup, 14 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 88. säker och rymlig hamn, hvilken är den enda påjkusten^mellan Göteborg och Carlskrona, i hvilken större krigsskepp kunna inlöpa och tillägga vid sjelfva lastkajen, utgöra giltig anledning alt understödja denna jernvägsanläggning. Såsom ytterligare skäl härför kan jemväl anföras, att staden Landskrona, med en folkmängd af 5,500 personer, drifver en belydande utrikes handel, hvilken under de 3 åren 1859—1861 i medeltal lemnat en tulluppbörd af omkring 550,000 Ridr, samt alt den derifrån under samma tid utskeppade spanmål uppgått i medeltal till 784,221 kubikfot. Då härtill kommer alt för arbetets utlörandegredan bildats ett bolag, uti hvilket halfva aktieantalet eiler 3,000 aktier, hvardera ä 100 Ridr,^blifvit’leeknadt af enskilde personer och andra hälften, eller likaledes 3,000 aktier, af Landskrona stad, samt att af de enskilde aklie-egarne redan inbetalts 40 procent för 2,596 aktier och 10 procent för 292 aktier, hvadan med visshet torde kunna antagas, alt denna jernvägsanläggning, om densamma af Rikets Ständer på lämpligt sätt understödjes, skall komma till utförande, ligger äfven deruti ett skäl att hufvudsakligen bifalla hvad Kongl. Maj:t härutinnan föreslagit.