Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För länsfängelse-byggnaderne hafva under revisions-året utgått tillsammans 97,927: 14. 4., hvilken summa upptages inom linien såsom i utgående balansen inbegripen. Balans till år 1857: Kontant behållning Inventaider m. m Fordringar och förskott I afseende å byggnads-arbetena under revisions-året, inhemtas af den utaf Chefen för Fångvårds-styrelsens byggnads-kontor afgifna berättelse, att det nya lims-fängelset i Warberg blifvit inredt och fullbordadt, samt att byggnads-arbetet vid enahanda fängelser uti Halmstad, Westerås och Götheborg sä långt framskridit, att dessa fängelser under påföljande år kunde blifva färdige till fångars emottagande; äfvensom att i Jönköping grundmurarne blifvit nedlagde för det nya läns-fängelset, jemte reserv-liäktet och tvätthus-byggnaden. Vid de äldre läns-fängelserna samt fästnings-, straffoch arbets-fängelserna hade erforderliga underhålls-arbeten blifvit, enligt nådigst fastställda byggnads-förslag och stater, verkställde; hvarjemte vid Malmö fängelse det gamla tvätthuset blifvit ombygdt samt — 144 — i Landskrona den så kallade vestra Stoekhuslängan ombygd och utvidgad till logementer för 300 fångar. Enligt 1856 års hufvudbok meddelas här nedan uppgift å de för cellfängelsers uppförande intill slutet af samma år nedlagde kostnader, särskildt för läns-fängelser, häradshäkten och fängelser i städerna utom Stockholm. Länsoch straff-fängelser. Fullbordade: Antal Beräknade [Verkliga kostnader celler. kostnader. åren 1842 — 1856. Icke fullbordade: Härads-håkten i Carlshamn Eskilstuna och Kungsbacka samt vid Södra Möre tingsställe 36,134: 26. 8. Stads-häkten i Carlshamn, Eskilstuna, Kungsbacka ocL Sköfde 20,304: 6. 6. Denna Styrelses räkenskap, som utan anmärkning undergått revision i Kongl. Kammar-rätten, redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans frun år 1855: Uppbörd:
LEFRÉN. J. L. Bäck. Wilhelm Cederblad. 359 — Kongl. Krigs-Kollegii Utred nings-Afdelnings underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse om granskningen af Utrednings-Afdelningens räkenskaper för åren 1844 och 1845. Strormäktigste Allernådigste Konung! Till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Remiss å den af Rikets Ständers Revisorer afgifna Berättelse om verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1844 och 1845, så vidt samma Berättelse rörer Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-Kollegium och de under dess disposition stäiida medel, får Kollegium å Utrednings-Afdelningen härmedelst i underdånighet utlåta sig öfver hvad Revisorerne, efter granskning .af nämnde Afdelnings räkenskaper, erinrat och framställt. I anledning af Revisorernes anmälan, att en post, stor 30,543 R:dr 12 sk. 1 rst, som föregående Revisorer ansett höra, såsom oriktigt balanserad, utur räkenskaperna afföras, ännu vid 1845 års utgång befinnes fortfarande balanserad, får Kollegium i underdånighet upplysa, att berörde summa, efter derom af Eders Kongl. Maj:t, i nådigt Bref af den 5 Mars 1846, meddelad föreskrift blifvit uti 1846 års hufvudbok afskrifven.
Likaledes utöfvar man i mångt och mycket inflytande på tjänarinnorna, helst då äfven de i de flesta fall få egna hem att sköta. Dessutom — - hvem tager icke mycket hellre en tjänarinna, som haft plats i ett hus, där man vet, att en ordningsälskande och sparsam husmoder herskar, än från ett, där en oordentlig och slarfvig kvinna skall hetas vara den styrande. Mycket mera kunde vara att säga i detta ämne och om detta system, som innebär en hotande fara för hela svenska folket och varit till fall för så många, som drager med sig så svåra frestelser, att de förledt mången, inkommen på det sluttande planet, att t. o. m. förfalska andras namn på lånehandlingar för att åtkomma penningar och med dessa fortsätta ett öfverdådigt lefnadssätt. Ofta frågas då: » Om est la femme »? Måtte icke svaret ligga till hands uti en fåfäng hustru eller fåfänga döttrar! Eller om en ung, gift man kommer i skuld upp öfver öronen, huru ofta kan icke frågas: » Hvar är kvinnan? » Kanske, om man forskade så långt tillbaka som till barndomsdagar, skulle man finna en moder, som ej förstått att med omsorg sköta sitt hus, finna att barnen i detta hem jämt och ständigt hört ordet låna och åter låna ljuda om öronen, tills de glömde hvarje människas plikt att först och främst söka reda sig själf, utan att i stort och smått, i nöd och i onödan, vända sig till andra för att hjälpas. Ett hem där hvarken far eller mor i deras minne och hjärta inskärpt satsen: » Hjälp dig själf, så hjälper dig Gud. » Då vi nu om och om igen se, hvilka olä- genheter, ja, rent af faror följa med skuldsättningen såväl för oss själfva som för andra, böra och skola icke vi kvinnor enas om att, i hvad på oss vidkommer, söka genom exempel uti enkelhet, måttlighet och ordning motverka allt hvad lån heter, såsom beröfvande människan mycket af hennes själfständighet och därigenom äfven en stor del af lifvets värde och behag? Gud är skalden, mänuiskorna äro endast aktörerna. Dessa stora skådespel, som spelas på jorden, hafva blifvit författade i himmelen. J. G. de Balzac.
Emedlertid återstår att bestämma, huru och efter hvilka grunder den ersättning, som, i stället för denna lönerättighet, rätteligen bör tillkomma Kyrkoherdarne, skall beräknas och utgå; i hvilket afseende de conventioner, som redan äro uppgjorda och af Kongl. Maj;t i Nåder stadfästade, enligt hvad Utskottet har sig bekant, anvisa olika beräkningsgrunder. Då emedlertid Rikets Ständer vid sednaste Riksmöte antogo, alt denna afgift borde utgöras med en viss procent af boels tillgångar, får Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, och på grund af hvad ofvan blifvit anfördt, tillstyrka , det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, derest Kongl. Maj:t pröfvade lämpligt, att serskild föreskrift härom må meddelas, Kongl. Maj:t måtte täckas utfärda en författning af innehåll, att, der ej annorlunda finnes stadgadt eller serskild öfverenskommelse är träffad, denna likstols-afgift bör till Pastor utgöras med J procent af den aflidnes behållna qvarlåtenkap, enligt bouppteckning; dock att en dylik afgift aldrig må öfverstiga 50 R:dr B:co, Beträffande P.
Hon afstå från vår kärlek aldrig, aldrig ... » (Forts.) En kvinna kan alltid döma om, huru hon uppskattas, af den konversation man ställer till henne. med kordonger innehållande guldeller silfvertrådar oeh applicerar atlasen på plyschen med iakttagande af lika stort afstånd på sidorna samt upptill och nedtill. Upptill bör man beräkna 2 cm mera plysch, för att kunna fästa den kring den lilla tvärkäppen. De båda uddarne böra likaledes utfyllas med broderad atlas. Väskans montering kompletteras af sniljpomponer, sammansatta tre och tre, samt dubbla kordonger till dess upphängande. Syltning. l Jordgubbsaft (utmärkt). 1. / kg jordgubbar tvättas och därpå hälles 1 | kg källvatten med tillsats af 20 gram vinstensyra, som försiktigt doppas under vattenytan. Bären få stå 24 timmar, därefter blandar man det hela med drygt 1 / s kg strösocker, hvarmed det bör stå 12 å 24 timmar. Sedan slås det på porslinsdurchslag (klämmes ej) och den vunna saften får ett hastigt uppkok. Tappas kallnad på buteljer, som korkas och hartsas. (Af bären, som blifvit temligen ljusa, kan kokas soppa, eller använder man dem till kallskål eller kaka). Stenia. a 1 2 x Morötter, syltade. 1 kg morötter rensas, sköljas väl, skäras i smala strimlor och kokas halfmjuka i vatten med en nypa salt. Medan de afrinna, kokas / kg socker klart i 3 matskedar ättika, hvarefter tillägges citronsaft (eller så mycket som en ärta citronsyra) samt mycket fint skurna citronskal, hvari rötterna färdigkokas. Stenia. 3 4 Inläg-g-ning-, Drufvor förvaras länge färska: 1) på hyllor mellan halm; 2) hängande på spjälor i en tunna, som fylles med sand; 3) doppade i sågspån och fritt hängande på ett streck i ej allt för luftigt rum; 4) när man lackar igen stjälksnitten; 5) då man stoppar ett saftigt drufbär på snitten och ombyter vid behof; 6) förvarade i vin; 7) mellan puloriserad kork m. m.
53 riket af böter för åverkan å enskildes egor, jemte de deraf föranledde muntliga andraganden och framställningar; 4:0 Carl Urssons, från Westerås Län, om antagande af ny strafflag; 5:o Pehr Hanssons från Wermlands län, om skyldighet för bruk oell bergverk, mjöloch sågqvarnar samt fabriks-inrättningar å landet, att deltaga i vägars och broars underhåll: 0:o Johan Westermarks och L. G. Sandbergs från Westerbottens län, angående skyldigheten för-sågverksoch bruksegare att, efter verkens taxeringsvärde eller dess åsatt bevillning, deltaga i väghållning och brobyggnad: 7:o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus Ian om upphörande af den såkallade revisions-skillingen, jemte förlängning af den för anmälan af missnöje emot Hof-Rätts dom stadgade lid; Sto Gustaf Bergs från Skaraborgs län om skyldighet för Förmyndare att i Hypotheks-föreningarne insätta sina myndlingars medel; 9:0 Olof Johanssons från Stockholms län, om skyldighet för hemman af hvilken natur som helst att i Tingshusbyggnad deltaga; 10:o Anders Medins från Kronobergs län, om utfärdande af Förordning, hvarige nom förrättare af syn å kyrkoherde-boställe och till indelta arméen hörande torplägenheter ålägges i Syne-lnstrumentet antekna hvilka förbättringar, som tillkomma indelningshafvarne och de bvggnadsskyldige; ll:o Lars Mattssons från Upsala län, om ersättning till Nämndeoch Fjerdingsman för biträde vid, för kronans räkning verkställde syner, värderingar med flere förrättningar; 12:o Pehr Pålssons från Christianstads län, om reseoch traktameuts-kostnads er sättning åt Nämndemän för biträde vid syner, besigtningar m. ni. 13:o Jan Janssons från Westerås län, om minskning i domfördt antal nämnd i Härads-Rätt och 14:o Erik Månssons från Blekinge län, om upphäfvande af skyldigheten för Kronofogde och Häradsskrivare alt lösa Kammar-Rättens utslag i anmärkningsmål.
Likväl kan jag för min del icke undgå att förklara, att jag anser det vara högst nödigt, att R. o. Ad., genom bifall till remissen af Hr Åkermans motion till Const.Utsk., gifver fullkomligen bestämdt tillkänna sin vilja, sin öfvertygelse och sitt beslut, att en förändring bör ske uti den nuvarande nationalrepresentationen. 336 Den 14 Mars. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Då, under den långa discussionen om representationsfrågan, i ordningen förekom det af Hr Lagerhjelm framställda förslag, att R. o. Ad. skulle såsom sin gemensamma tanka förklara Consl.Utsk:s betänk, oantagligt, anfördes af de talare, som lyckades tillvinna sig Husets majoritet, såsom skäl deremot, att R. o. Ad. skulle genom ett sådant beslut gifva anledn. till den tydning, att R. o. Ad. icke önskade någon förbättring af vår nuvarande representationsforra. Jag torde således fä taga för gifvet, att den segrande majoriteten verkligen åstundar en sådan förbättring i värt statsskick. Då nu Hr 0° .000 o Åkermans motion gar derpå ut, att, savida icke något till nästa riksdag hvilande representationsförslag kan af Const.Utsk. tillvägabringas, R. St. måtte hos K. M. anhålla om nedsättande af en comité för utarbetande af ett dylikt förslag, så anser jag denna motion vara fullkomligt i öfverensstämmelse med majoritetens åsigt. För min del skulle jag också tro, att bifall till motionen är enda sättet, om ännu något sätt återstår, att förena de splittrade meningarne. Då nemi. efter denna riksdag, som likväl redan räckt betydligt längre än grundlagen förutsätter, något förslag till representationsförändring antingen alls icke kommer att hvila, eller också blir sådant, att hvar och en kan förutse dess fall vid den nästa, så torde man kunna förutse, att förhållandet blifver detsamma vid påföljande riksdagar, och att den af folkets röst så högt påkallade förbättringen således alldeles skulle komma att uteblifva. Jag kan derföre icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till ifrågavarande motion.
Är det Högh Utskottens Ledamöter, är det någon Riksdagsman i någotdera Ståndet obekant, att, under hela den tid, sedan sistledne 1 Oct. hvarunder våra nödställde Landsmän på Ständernas hjelp emot en tryckande Penningehrist, med oroliga sinnen, väntat, har, så mycket möjligt varit, af Landets allmänna Rörelse livilat, hvar menniska i Landsorten, har, der möjlighet varit, vitstält till efter Riksdagens slut sina liqvider. Under denna tid har Discont-sedel-massan, och derigenom RörelseCapitalet, kunnat indragas, utan än synlig olägenhet. Icke desto mindre vore det ett origtigt påstående, alt Landets Den i5 April. 603 hela rörelse är calculerad på en sådan indragning. Bilagan B. visar att Massan af den 3o Sept. 1S17 utelöpande dels Disconternas egna Assignationer och Obligationer, dels genom uttagande af Creditiverne i rörelsen utkomne Banco-Sedlar, öfversteg de nu till fullo uttagne Creditivernes belopp, som är det enda, sorn i rörelsen nu är qvar, med 4>5oo,ooo R:dr. Samma öfverskott utgör för slutet af i8i4> hvilket års bokslut egenteligen är det, i enlighet hvarmed det är beslutadt att reglera Sedelstocken, omkring 4>6oo,ooo. Det oaktadt är ingenstädes afskrifnings-Fondcn inräknad, ehuru i sanning det ej kan nekas, att denna Fond visserligen ej fördubblat det belopp, hvartill den uppgått, men väl till en del utbringat en med sig sjelf lika summa i Rörelsen, hvilken annars legat orörd i allmänna eller enskilta Cassör. Då detta allt besinnas, torde man finna, att det Rörelse-Capital i Discont-Sedlar, på hvars existens, jemte Bancooch Riksgälds-Sedelstocken, Sveriges samtelige rörelse blifvit byggd, är närmare fem, än fyra millioner. Jag torde, då Utskottens Betänkande i detta ämne till afgörande förekommer, få närmare tillfälle att utreda detta. Beloppet af de nämnda
Här gå auktoriteternas meningar bestämdt i sär. Medan t. ex. Lange i skalden ser en fortsättare och förnyare af Epikurs’ och de äldre hellenska atomisternas läror, är han för den grekiska filosofiens stora historiograf Zeller blott en poetisk kopist. Äfven i den sista vidlyftiga framställningen af atomfilosofien af Mabilleau behandlas Lucretius blott som en skaldisk vulgarisator af grekiska idéer. Den skarpsinnige franske skriftställaren gör till och med en antydan om, att också den märkliga framställning af världsutvecklingen, som fyller lärodiktens femte sång och som vanligen ansetts vara en själfständig konception af Lucretius, östs från Hellas och – liksom många ställen af en underbar intuition om människokroppens inre processer, hvilka slagit äfven moderna fysiologer med förvåning genom föreställningarnas konkreta skärpa – meddelats skalden af hans vän, den berömda, i Rom verkande, grekiske läkaren Asclepiades. Den noggrannhet, med hvilken Lucretius ställvis följt Epikurs’ läror, – som man kan döma af bevarade fragment af den grekiske tänkaren – talar också mot hans spekulativa originalitet. Men å andra sidan vore intet orättvisare än att i hans lärodiktning blott se en populär utspädning af grekiska system. Det går genom hans verk en fläkt af meditativt allvar, som till fullo ådagalägger, att han genomlefvat Epikurs’ tankar och införlifvat dem med sin egen natur. Den lefvande åskådlighet, med hvilken han utan att någonsin gripa till de svaga ord, som blotta föreställningarnes obestämdhet och tankens osäkerhet, utlägger sin lära i alla dess konsekvenser, röjer den verkliga och helstöpta tänkaren. Hans dikt har så blifvit den största antika systematisering vi äga af den gamla atomistiken, och hvad det vill säga, inses lätt, då denna lära, först framställd i Leukippos’ och Demokritos’ nu förlorade skrifter, är den första vetenskapliga förklaring af universum, som gifvits, liksom den dag i dag är den sist använda.
Af a:ne ledamöter yrkades bibehållande af hittills varande tull å denna vara, hvilket åter af en annan ledamot bestreds. Utsk:s förslag Lief derefter af R. o. Ad. bifallet. Utskottets förslag biföilos. Plommon, Catharinoch Sviskon. Atskiilige ledamöter begärde att iS35 års införselstull malte för denna vara blifva bibehållen, hvilket bestriddes af en ledamot, som yrkade bifall å Ulskts förslag. Ur Frih. o. Landtm, hemställde, om It. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag. Ropades nej. 264 Den 16 December. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att bibehålla de i afseende på denna artikel i i835 års taxa stadgade tullbestämmelser. Plymer. Af flera ledamöter yrkades förblifvande vid den högre införselstull, som iS35 års taxa innehåller, hvilket af R. o. Ad. bifölls. Pomada. Utskottets förslag bifölls. Pomeranser. Emot Utsk:s förslag begärdes bibehållande af samma tull, som i835 års taxa innehåller, hvilket af andra ledamöter bestreds, under tillstyrkan å Utskts förslag, som äfven af R. o. Ad. nu blef bifallet. Pomeransknoppar och skal. Utskottets förslag bifölls. Porcellaine. Hvar och en af de under denna hufvudrubrik upptagna artiklar företogs till särskild pröfning. Utskottets förslag bifölls. Porcellaine: oäkta, steneller fayence-, h vitt, gulaktigt eller omåladt, andra pjecer. En ledamot yrkade bibehållande af den i 1835 års taxa bestämda införselstull, hvilket åter af en annan bestreds. Utsk:s förslag blef af R. o. Ad. bifallet. Porcellaine: oäkta, steneller fayence-, ni å I a d t eller tryckt, t a 11 r i c k a r.
Jag tror nemi. icke blott, att Fullmägtige böra utnämna chefen för understyrelsen, utan äfven att det bör stadgas, att denna chef icke tillika må innehafva annan befattning. Jag anser olämpligt, om ordförandeskapet i understyrelsen skulle kunna förenas med chefskapet för något särskildt departement, och jag tror ej, att personalen i allt fall blir så talrik, att någon särdeles förlust uppkommer genom tillökning af en person. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag bestrider naturligtvis desto mindre den återremiss, hvilken de sisla tvenne talarne åsyftat, som jag reserverat mig emot Utsk:s förslag, angående på utseendet af ordföranden inom Bankens understyrelse. Jag instämmer äfven i den af Hr v. Troil yttrade mening, att ordföranden icke bör tillika vara departementschef. Jag anser mig dock böra upplysa, att orsaken, hvarföre Utsk. ej föreslagit, det ordförandeskapet i understyrelsen skulle utgöra en särskild befattning, som icke med någon annan inom Bancoverket borde få förenas, varit Utsk:s förmodan, att icke alla departementscheferna skola blifva så upptagna af göromål, att ju icke någon af dem tillika kan vara ordförande i understyrelsen, särdeles då denna styrelse, efter departementsstyrelsernas organiserande, kommer att få befattning med högst få mål. Skulle emedlertid den mening blifva gällande, att understyrelsen bör hafva en särskild chef, anser jag det tillika böra stadgas, att han alltid skall vara tillstädes vid öfverstyrelsens eller Bancofullmägtiges sammankomster, för att dervid tillhandagå med nöeliga upplysningar. 7° Den ta Januari. Hr Rosenblad, Bernh.: Ehuru jag icke finner mig af Utsk. vederlagd i den tankan, att min motion ej strider emot någon grundlags-^, och ehuru jag är öfvertygad, att ingen ändamålsenlig organisation inom Bancoverket kan vinnas annorlunda, an på sätt jag föreslagit, skall jag likväl icke nu yrka på bifall till motionen; men deremot kan jag ej heller instämma i Utsk:s förslag.
I hänseende till Konungens rådgifvare tänker jag nu så, som Fransmännen en gäng yttrade sig lili Konung Louis Philippe: ”Nous le ferons pour Vous, sans Vous, malgre' Vous.” Hr Åkerman: Detta ämne kan nu anses vara nära ut tömdl, och R. o. Ad:s otålighet, äfvensom dess önskan att komma till eli slut, vara stegrad lill det högsta. Dessutom är försvaret så utförligt framsLäidt, särdeles genom de sakrika anföranden, som Hrr Gunther, Stael von Holstein och Ekströmer haft, att jag måste tveka om jag bör begagna mig af ordet, särdeles som den siste värde talaren redan nog mycket pröfval Ståndets tålamod. Han har minskat de tillstädesvarande ledamöternas antal med mera än hälften, och jag vore verkligen färdig att gifva vika för den ulhungringstaktik han svntes vilja sätta i verket, hvilket jag äfven skulle kunua göra, derföre att, såsom jag hade äran nämna dä jag sist yttrade mig, jag anser mig, för att icke utdraga discussionen i oändlighet genom de framställningar, som kunna göras i afseende på 10 H. 32 250 Ben 28 April. detaljerne, endast böra halla mig till principen eller frågan om det nu varande straffsystemets utbytande emot ett pcnitentiärsystem. Jag skall endast med fa ord söka bemöta några inkast, som af föregående talare blifvit gjorda. Af många skäl vänder jag mig till den talare, sorn sist yttrade sig. Då man är vanatt af honom böra sakrika yttranden, så kan jag icke annat än sluta godt för den sak, som nu är i fråga, af den jemförelsevis ringa halt, som hans yttrande i denna fråga haft. Om jag kunde påräkna tålamod och goda lungor tillräckligt, så tviflar jag icke på all jag under några timmars anförande skulle kunna vederlägga hans s. k. skäl; men det torde vara nödvändigt att, till lidens vinnande, inskränka mig till besvarande af endast några fa anmärkningar.
Man har aldrig känt nägon olägenhet deraf, att man ökat swärigheterne för omyndige personer att förklaras.myndige, och Allmänna Lagens stadgande i detta afseende har mig wetterligen icke medfört nägra oredor, eller lidande. Dä Allmänna Lagen stadgat att mö stall stä under Fvrmynderstap, är detta ett owilkorligt förordnande, som iverkeligen harden sanna egenskapen af en Lag, att utan förklaring kunna winna en bestämd ätlydnad. Hade Lag-Utskottet föreslagit att mö wid en mist bestämd äkder skulle blifwa myndig, sä hade detta Förslag ägt denna egenskap af Lag och invjligtwis kunnat antagas; men nu har Lag.lttstottet i det stället föreslagit, att ansökning om myndighet hos Dos mare stall göras, hwilken sedan äger att pröfwa och förklara Lagen, och deri göra dispcnse. Rättigheten att dispensera Lag har i detta, som i alla andra fall, altid till, hört endast Konungen. Lag-Utskottet will ej erkänna, att förhällandet altid warit sädant, men hwilken är det som icke känner att Konungen altid i detta afseende grfwit dispcnse. Min tanka är således att Lag-Utstottets förslag bör afsläs, och den Allmänna Lagens stadgande oförändradt bibchällas. Det är mig berättadt, att öfrige Ständer, redan gillat Lag-Utskottets Förslag. Det är lätt begripligt att Konungen ej lärer eftcrgiswa en Rätt, som ^ Honom af älder tillhört, och att det sälcdes ej kan winna stadfästelse. Men pä det den mängd Ansökningar jagkänner redan finnas, och den myckenheten, som under tiden kunna inkomma ej till de Sökandes stora stada, mätte blifwa altför länge hwilande, fär jag föreslä, att i fall de andre Ständen härtill redan giswit sitt bifall, Ridderstapet och Adeln mätte anmoda dem, att åtminstone intill nästa Riksdag läta bero wid Lagens förra stadgande, och de Formaliteter sam hittills warit öflige Herr Aiddoch Ad. prat. Sue Dmnd. Afd.
Onsdagen den 29 Januarii 1834* Plenum kl. i e. m. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, tillkännagaf, att ett visst antal biljetter till inträde dels uti Storkyrkan, dels uti RiksSalen för morgondagen blifvit till H. Ex. öfverlemnade, samt anmodade de af R. o. Ad:s Ledamöter, hvilka önskade erhålla sådane biljetter, att sig derom låta anteckna hos Ridd.-Fiscalen. Hr von Heyne, Georg: Jag torde få framställa en enskild anhållan, hvilken jag önskade gillad af R. o. Ad., att nemligen H. Ex. Hr Gr. och Landtm, täcktes nu låta uppläsa det tal, som H. Ex. i morgon ämnar hålla till H. M. Konungen å Rikssalen. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, förklarade, att som hvarken Riksd.- eiler Ridd -Ordningarne bjuda någon sådan uppläsning, som Hr von Heyne begärt, och det ej heller förr varit vanligt, att så skett, ansåg H. Ex. sig icke tillständigt att fullgöra den af Hr von Heyne nu yttrade önskan. Gr. Cronhjelm, Otto August: Jag vågar göra den anmärkning, att detta förr varit brukligt, åtminstone vid 180g års Riksdag. För min enskilda del skulle jag tro Grundlagarne ingalunda trädas för nära derigenom, att H. R. o. Ad. förut erhåller del af det tal, som skall hållas inför Thronen, hvilket lärer desto mera vara af vigt, som talet sker å R. o Ad:s vägnar; men då Hr Gr. och Landtm, redan yttrat sin tanke härom, återstår för mig endast att tillkännagifva, det jag ej anser Hr Landtnäs nu gjorda förklaring tillfyllestgörande, utan tror, att Hr von Heynes begäran af grannlagenhet icke bort vägras.