Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fä» brikerne , tillskapat lagbrytare och bortfört landets mynt, utan äfven undanhållit staten de Tull-itl* komster, sorn annars kunnat, till fyllande af dess behof och lindring af de skattdragandes bördor» fievillnings-Utsköttets Fetänkanderit 583 påräknas ; ätt endast genom en friare handel klin-: na capitalerne allmännare spridas , monopolier förebyggas , och näringsfrihetens band lossas till finnande af en ökad produclion och ett förbättradt mynt; att om Statens frihet högt påkallar dessa fördelar, synes tiden ock vara inne att bereda dem genom antagandet af en utvidgad handelsfriliet; och ändtligen, att de från Spanien och Portugal hemtade exemplen bevisa ingenting, så framt ej motsattsen af hvad dermed skolat bevisas, emedan brist på lagbunden Frihet, Flottor och Fabriquer m. m. bragt Portugal under Eng. länds herravälde, och Ameticas guld icke förmått ersätta den af samma skäl inom Spanien flyktade arbetsoch näringsfriheten, hvaremot vå. ra Grannriken Danmark och Norrige kunna anföras såsom oemotsägliga bevis på handelsfrihetens lyckliga verkningar. Utskottets uppgifna förslag till TulIBevilh ningens utgörande efter vissa procent af varuvär. det, äfvensom det uppgifna sättet att detsamma bestämma, har ej blifvit godkändt inom Höglbfl. Ridderskapet och Adeln af Grefve von Platen och Herr af Klintberg med fl.; inom PresteStåndet af Herr Professor Forssell samt inom Vallöf!. BorgareStåndet af Herrar Winberg och Prytz, 1 hvilket afseende anmärkt blifvit, dels att Svenska Consulernas uppgifter, då desse finnes stadde på utrikes orter och merendels'importelireroås ombud, icke torde kunna anses nog tillförlitlige och till del åsyftade ändamålet ledande, dels att ett tillräckligt antal upplyste och opartiske .Ledamöter till den föreslagne
Bland Intressemedel tror jag, att ordningen fordrat att äfven uptaga sådane, som lära utgå å gide Ilufvudtittelns kapitalfordringar, mötande derigenom intet hinder, att med deras belopp öka denna tiltels eljest tillämnade Statssumma. Jag öfvergår nu till de såkallade Extraordinarie Inkomsterne af Bevillningsegenskap, och således egentligen tillhörande BevillningsUtskottet alt bestämma, ehuru StatsUtskottet enligt min tanka ganska riktigt uptagit dem, endast för taflans full* ständighet. Hvad först Sjötullsmedlen beträffar, kan jag ingalunda godkänna den af StatsUtskottet upgifna beräkningsgrund. Utskottet har troligen afsell medeltalet af en mängd utaf år, utan att erinra sig, att de äldre under ett förbudsystem, då en mängd nu tillåtna varor voro förbudna att införa, och således icke gåfvo någon tull, nu icke kunna tjena till ledning. Tager man deremot de efter förändringen af vårt Tullsystem förlupna år till rättesnöre — ehuru för det Den 21 F c b r u a r i i. 295 första flere hinder vid afgifternes beräkning hindrade den fria rörelsen, och införselsfriheten endast så småningom blifvit utvidgad, och afdrager man all spanmålstull för åren 1826 och 1827, fastän genom spanmåls-införskrifningen annan tullgifvande import blifvit förekommen, får man följande resultater för rena behållningen, i runda summor, nemligen: för Lägger man nu till, att en mängd ännu förbudna varor kunna frigifvas till införsel och bära tull, torde man lika med mig finna, att den af Regeringen anslagna rena behållning af 1,800,000 R:dr ej är för högt be, räknad. Särskildt vill jag för dem, som lika med mig önska en utsträcktare handelsfrihet, i minnet återkalla, att det starkaste band mot utöfningen af Konungens rätt att förbjuda varors införsel, är att beräkna tullinkomsterna högt, ty derigenom måsteman för att undvika Statsbrist, öpna inträdet för tillräckligt antal varor för att vinna den påräknade inkomsten.
BancoUtskottets Memorial bifallet af Adeln, III. s. 4i6. af Preste, ståndet, III. s. 42 j» af Borgareståndet, lil. s. 4*5. af Bondeståndet, lil, s, 44o* «— sedlar, i anledning af vackt förslag att alla ute. löpande, måtte inom viss prsescriptionstid, i ut. byte mot nya, indragas. Ban coUtskottets Betänkande bifallet af Presteståndet, III, s* 131, af Adeln, III. s. 148. återremit. af Bondeståndet, III, s# 166. Ytterligare utlåtande bifallet af Presteståndet, III, s, 269, af Bondeståndet, III. s, 277, om de för inlösen af förslitne, antagne grun# der. BancoUtskottets Betänkande bif. af Bonde* ståndet, s. 699. af Presteståndet, s. 602. af Bor* gareståndet, s, 705. •— Werkets Historia, om sammandrag och fortsätt, ning af. BancoUtskottets Betänkande bif. af Adeln, lil. s. i45. af Presteståndet, III. s, 151. af Borgareståndet, III. s. 158. af Bondeståndet, III. 176. Säkerhet, om ändring ooh undantag i några ali manna Lagar för Betryggande af; Banco Utskottefs Betänkande, rem. till Lagutskottet af Adelrj, *. 146. af Presteståndet, s. 147. tl Lagutskottet» Betänkande bif. af Presteståndet, s. 8a4. af Borgareståndet, s. 831* af Bondeståndet, s. 863. Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingame af Presteståndet, ITT, s. 51, af Borgaresråndet, III, si ) 59* af Adeln, III. s. 7?.
Från Kogvor i ga Prest Ståndet, af 4:0 Herr Biskoppen Doctor Faxe: att om det vore en urgammal rättighet för vissa Jiärauer, att idka den så kallade Gårdfarihandel» , x 6 2 8 ^ Dm 17 Juli. deln, utom hvilken dervarande invånare skulle sakna bergning, borde den icke inskränkas så, att den koinme att alldeles försvinna: att se dan inga hinder - af conscriptions-åren mötte, borde det bero på behörigt bevis om god fräjd och icke på vissa år, huruvida tillstånd till idkande af Gårdfarihandel kunde erhallas: att ett ännu större hinder för Allmogen uppstode genom verkställigheten af det förslag, att genom Konungens Befallningshafvande skulle bestämmas antalet af de personer, hvilka borde till detta ändamål förpassas, dels att pröfning borde föregå om varorna, som skulle utbjudas, voro till beloppet så betydliga att vinst genom deras försäljande kunde påräknas, hvilket Förslag Herr Biskoppen icke ansett verkställbar; och icke eller har han funnit skäl, hvarföre Invånare från andra Län skulle inkallas, att, i egenskap af Comiterade, höras om antalet af de personer, till hvilka Pass för ofvannämnde handelsfrihet borde utfärdas, åtmindstone syntes allt detta åsyfta större inskränkning i Allmogens å i fråga varande ort förunde frioch rättigheter, än' med de derom utgångna, af KonglMajit i Hader meddeldia och af Riksens Höglofl.
Efter personliga öfverenskommelser utgår, i de flesta församlingar, religionslärarnes aflöning, och föga lärer väl någorstädes tiondens räknande på åkern, nu mera, äga rum. Inom Aderton pastorater, nemligen Åkerby och Jumkihl, Viksta, Fundbo, Upsala, Näs, Öfveroch Ytter-Gran, Calmar, Häggeby, Husby Sjutolft, Hacksta och Löth, Börje, Ilåtuna och Tibble, Wänge och Läby, Lena, Thensta, Wendel., Film, Dannemora och Leufsta äro konventioner med presterskapet ingångna och af Eders Kongl. Maj:t i nåder fastställda. Fattigvårds-underhållet är ganska kännbart och synes blifva det årligen mera. Försörjningen utaf de beklagansvärda samhälls-medlemmar, som äro föremål för denna afgift, har dock nyligen blifvit af Eders Kongl. Maj:t i nåder reglerad, och man bör nu mera kunna af kommunernes omtanka och verksamhet hoppas, att de fatti - 17 ge blifva försedde med arbete i den mån, de äga förmåga att förrätta sådant; hvarigenom också kostnadsbidraget bör blifva mindre betungande. Kyrka-, yrestgårdsoch tingshus-byggnader, skallgång, broars underhåll m. m. medföra afgifter, som stundom kunna vara rätt betungande, men förekomma dock mera sällan.
En foderlada der nästintill, under samma taklag med fähuset, 7 alnar lång , g alnar bred, i godt stånd. 4:0 Ett stall med fodergifva, 11 aln. långt, 6 alnar bredt, 9 hvarf på syllen , med rör och halm täckt tak, i brukbart stånd. 5:0 En byggnad indeld i 3:ne rum, 18*- aln. lång 7|- aln. bred, 9 hvarf på syllen, i hjelpligt stånd. 6:0 Ett pörte, 9* aln. långt, 7§ aln bredt med 2:ne lafvar, var i godt stånd. 7:0 Ett fähus, uppfördt af nytt moget timmer år 1805, 16 alnar långt, 13 alnar bredt och 17 hvarf högt med foderskulle , står på en och / 870 Den 7 Juli. och en half alns hög stenfot; täckt med rör och taktegel. Detta hus, som nu till hälften var inredt, fanns med all den omtanka, som för ändamålet är tjenande, upptimrad och fullbordad; och skulle den andra hälften, i anseende till inredningen, äfven snarligen fullbordas. Härvid anmärkte Herr Bruks-Patron von Wahrendorff, att timret till denna byggnad, hvartill åtgått omkrig 150 stockar, vore hämtadt ifrån Herr Bruks-Patrons egendom Vanäng i Thoresunds Socken. H ärefter besigtigades ägorna och befanns åkern uti god och försvarlig häfd , samt ängen väl ansad och skött, men hummelgård fanns icke anlagd, ej eller till dess anläggande synnerlig lägenhet, så vida något af åkern eller ängen icke skulle dertill användas. I ordning efterfrågades huruvida får afveln vid hemmanet är vorden underhållen; då Herr Bruks Patron von Wahrendorff jemte åberopande af hvad han härom förut anfört, lät framvisa 29 st. Engelska får och baggar, som ansågos vara icke allenast väl underhållna och födda, utan ock, att afvelen af denna race är för det närvarande gagnelig och kan i framtiden blifva till mycken båtnad för det allmänna.
Nå ja, det kan så vara. Men hvad skulle ­ 97 ­ BERGENHJELM. var ju med från början af den där lilla hufvudvärkshistorien och såg, hur det stod till. Och så ville jag naturligtvis se, hvad det var för skoj, hon hade för sig. Åh kors, för att reta Hanna förstås. Jag FRU HERMENS (med värdighet). Det tillhörde inte dig, Ernst. BERGENHJELM. Herre Gud, ska man inte hålla efter ungen! FRU HERMENS. Det passade inte dig. BERGENHJELM. ju så godt som syskon emellan. ADA. Ni ä' inte syskon ännu. BERGENHJELM. stad heller! Nej men, Ada lilla, du ä' väl inte från FilipADA. du Walter, när han kom? Nå, men nycklarna då? Hvarför narrade BERGENHJELM. syntes ju på allting, att hon hade något fuffens för sig, någon öfverraskning åt honom eller er, ADA. Och så var öfverraskningen åt dig. tänkte jag. Och så fick man lof att hålla god min. Jag kunde väl inte förråda henne. Det Inte det! Svåger och svägerska. Det ä' ­ 98 ­ BERGENHJELM. åt någon helt annan, fastän det kommit en fnurra på tråden. Hon var stött, och så tog hon mig i stället. FRU HERMENS. Men åt hvem skulle den då varit menad? BERGENHJELM. er, när ni kom hem. Hvad vet jag! Åt Walter, förstås, eller åt FRU HERMENS. Skulle hon inte säga det då? BERGENHJELM. inte förklara nå'nting. Nu, när hon ä' ond, vill hon naturligtvis FRU HERMENS. sidor. Man kan allt se den där saken från flera BERGENHJELM. hvarför det blef ett sådant spektakel? Herre Var så god. Men se inte på mig! Vet ni, Nej, för all del, visst inte. Den var ämnad Gud, jag låg ju på knä och allting, när Walter och sa, att jag trodde, hon hade gjort alltihop för min skull. Men det tog eld. Först ville kom i dörren. Jag skulle förarga henne en smula,
Jag kan ej föreställa mig. att Lagens mening kan vara sådan; och jag finner ali, af 7 §. i Riddarhus-Ordningen uti detta fall, åsyftad befrielse vunnen, sedan straffet är utständet. __ Den Dygdigaste och den mest Lastfulle, är som brottslig och dömd, i anseende till sin moraliska caractere, inför Lagen lika; och brott, som ej med penninge-böter kunna försonas, böra till sina följder vara enahanda för den dygdigaste, och således olyckligt brottslige, som för den odygdigaste och mest rättvist straffade: Lagen medgifver inga undantag, den fordrar och föreskrifver likhet i behandlingssätt för lika händelser, och den strängaste consequence uti beslut. — Friherre Boyes uteslutande ifrån Riddarhuset skulle verkligen innefatta en personlighet, som jag för min del anser oförenlig med rättvisan, och af sådan anledning stridande mot Ridderskapets och Adelns värdighet. — Borgerliga lagar tillskrifva sitt ursprung ifrån Opinions-Domarnes ombytliga ostadighet, och synes varit påkallade af Samhälle - Den 2 9 November. nas behof utaf större säkerhet emot personligt inflytande å enskiltes rättigheter. — Der Borgerliga Lagen lemnar gifven föreskrift, medgifves ingen tolkningsrätt för Opinionen; uppstår hos Domaren tvifvelsmål om meningen af Lagen, sökes utaf äldre händelser, som med ifrågavarande har likhet, ledning till Beslutet. — Friherre Boye är ej den förste, som inom detta Stånd blifvit af Lagarne dömd till brott, som ej med penninge-böter kunnat försonas, och Han bör derföre i min tanke ej vara den förste, som af sådan orsak sin Riksdagsmanna-rätt beröfvas: Öfvertygad , att Friheten ensamt hvilar på Lagars helgd och tolkning, utan afseende å personen, tror jag, att man bör vara högst varsam vid fråndömmandet af andras rättigheter , för att med styrka kunn3 försvara egna:
Mot det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattat örn uteslutande från Riksdagsmannarätt af den Ledamot, som försummar 3:ne Utskotts sammanträden, får jag anmäla min protest, och hänvisa till 79 §. Riksdags-ordningen, som icke stadgar någon sådan påföljd, utan endast att nytt val till Utskotts Ledamot genast skall förrättas. Herr Cederschjöld: I anledning af den siste värde Talarens yttrande anhåller jag blott, att i protocollet få antecknad den erinran att slutet af 79 §. Riksdags-ordningen innehåller: Pudderskapet och Adeln ställe sig i\ dessa' senare fall Riddarhus - Ordningen till efterrättelse. Herr Rosenblad, Bernhard: I afseende på det beslut, att Ledamot, som 3:ne gånger försummar Utskotts sammanträden, skall för - 6oa Den 16 November lora sill Riksdagsmanna rätt, instämmer jag i Friherre Cederströms reservation. Herr von Hartmansdorff: Jag är före kommen af Herr Cederskjöld-, i afseende på den af honom redan anmärkte lydelse af 79 §. Riksdags-Ordningen. Då Friherre Cederström protesterat emot 3o §. i den nu före" slagne nya Riddarhus-Ordningen har han, som var närvarande vid sisla Riksdag, och då förmodeligen äfven deltog i uppgörandet af nu varande Riddarhus-Ordning, jemväl protesterat emot 28 §. i samma Riddarhusordning, hvilken innefattar alldeles enahanda stadgande, sorn den nu föreslagna 3o §, §§. 3i och 32 hlefvo, uppå serskilte propositioner, af Ridderskapet och Adelil gillade. §. 33. Herr von Hartmansdorff: Jag vågar vördsamt fästa Ridderskapels och Adelns uppmärksamhet på nödvändigheten, som mig synes , att denna § sättes i öfverensstämmelse med det Beslut, som förut är fattadt, då Ridderskapet och Adeln ansåg Landt-Marskalken vid antecknrngarne icke böra hafva annan inflytelse på besluten än den Landtb Marskalken utöfvar inom Ståndet.
De öfriga äro små operetter: » Prinsessan Snöhvit » samt » The good and the bad Ä n g e l »; den goda ängeln är en synnerligen vacker ung flicka på 16 år, som nu genomgår ett lärarinneseminarium. När hon var 11 år, gick hon ännu och tiggde på gatorna i Manchester och kunde ej så mycket som alfabetet, då hon intogs i doktor Stevensens hem. Mellanakterna upptagas af korta uppläsningar af i till 7 åringar, som med största lugn framsäga små nätta barn-recitationer. En liten 5 årig pys beskrifver hans och hans gelikars svårighet att ej äga fickor till det antal o c h storlek som fordras för alla de artiklar: pennknif, boll, penna, snören, spikar, äpplen och » diverse », som han drar upp, till sist försäkrande, » att han skulle vara fullkomligt lycklig », om han hade » så djupa och så vida fickor, fickor uppo c h nedtill, framtill och baktill ». Några smågossar tala om hvad stort de vilja g ö r a: » when 1 am a man » (när jag blir en man), o c h ett par små flickor utföra en tvist mellan » nål » o c h » tråd » », som slutar med att bägge erkänna den ena vara oumbärlig för den andra. Lilla Mercy, i år, har också en liten historia att berätta, och när hon slutat, kryper hon upp i doktor Stevensens knä, där hon sitter så trygg och nöjd, tills hon kommer att tänka på, att hon måste hämta sin docka, hvarpå hon snart kommer åter till sin vän igen. Så pågår denna barnens fest för barnen med omväxlande pro gram, tills hvarje hus bidragit med några stycken och kl. är framåt 10, då barnen verkligen borde vara trötta, som varit så tidigt uppe. Några dagar senare är » Hemmets årsfest » i Exeter Hall vid Strand, Det är en glad syn, s o m möter oss vid inträdet i den vackert dekorerade salen, som rymmer ett par tusen personer o c h är alldeles fullpackad. Entréafgiften är 1 shilling (90 öre).
Sverige från England påförd; så gifva de om sjukdomens uppkomst hällne undersökningar till ett sådant förmenande ej den ringaste anledning; hvaremot utredt är, att vid den tid choleran i Götheborg uthröt, ingen ort inom hela Stor-Britanien och Irland varit för smittad förklarad; äfvensom att sjukdomen visade sig i Hull först omkring tre veckor sedan 'Allni. Be>v, Ock Oecon.-Vtnkottet: Ut Wto tide JVto 145. 5 sedan Skepparen Bias derifrån hit afseglat, och senare än sjukdomen benjat gripa omkring sig i Götheborg. Än mera otillförlitlig synes den förmodan vara, att vederbörande Coiisuler sakna kännedom om deras skyldighet, i afseende på rapporters afgifvande rörande helsolillslåndet i deras district, eller deruti visat försummelse, åtminstone lärer lill ett sådant förhållande ej skäligen kunna slutas deraf, att Commerce-Collegii Kungörelser, om cholerans utbrott utrikes, stundom utfärdats senare än underrättelse derom finnes i Svenska Tidningar införd. —- Detta kungörande är dessutom nödigt mera för quarantaines-afgifternes beräknande än för smittans utestängande, enär Kongl.
16: 45 p r meter från mina fabiker äfvensom SVART, HVITT o c h KULÖRT HENNEBERG-SIDEN från 65 SRE till KR. 16: 4s pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer o c h 2,000 olika färger, mönster m. m.) Siden-Damast fr. 9 0 öre — 16,45 Siden-Bastklädn. pr robe • kr. 12,30 — 58,80 Siden-Foulard, tryckt, » 85 öre — 3,85 pr mtr. Bal-Siden fr. 6 5 öre — 16,45 Siden-Grenadln_ » 9 0 öre — 8,65 Siden-Bengaiin _ » kr. 1,75 — 8,35 SLDEN-ARMFLRES, MONOPOLS, CRLSTALLLQUES, MOIRE ANTLQUE. DUCHESSE, PRLNCESSE, MOSCOVLTE, MARCELLINES, siden till TACKEN o c h FLAGGOR m. m. PORTOOCH TULLFRITT TILL HEMMET. Frofver o c h katalog omgående. — Dubbelt p o r t o till Schweitz. G. Hennebergs Siden-Fabrik, Zurion. (K. &amp; K. HOFLEVERANTÖR.) — IDUN 1899. 7 — och han lämnade den åt kaptenen, s o m han händelsevis mötte. den förstörda b o k e n i handen. Då Gertrud fick se boken, blef h o n blossande FORTS. FE. FÖREG. N:B. röd, o c h jag kände, att blodet också steg m i g åt • • ' A R M A N aldrig så litet praktisk, så b ö r m a n kinderna, likasom jag varit d e n skyldiga. » Jag skulle just vilja veta, hur en af mina böcf\ kunna laga till en d e g efter en g o d beskrifker kunnat förirra sig ända ut i parken, där d e n ning.
— Så drogos portiererna åt sidan och Åke Kalm trädde in – stilla, ljudlöst, som han brukade. Hon spratt till och såg upp. »Förlåt», han drog sig litet tillbaka. »Stör jag fröken? Hon skakade på hufvudet – artig, förbindlig som alltid. »Visst icke, baron – tvärtom.» Han gick bort och satte sig i den lilla soffan bredvid kakelugnen, bredde ut händerna framför elden. »Fröken läser ser jag » »Ja», sade hon småleende och lät boken sjunka, »Contes à Ninon», känner ni den?» Han nickade. »Den har nu vunnit mig med ens – bara för en fras’ skull.» Hon smålog. »Får man fråga, hur den låter?» »Åh», hon suckade lätt, »ni skulle ändå icke kunna begripa den.» »Inte – såå, hvarför det?» Han höjde hufvudet och smålog – detta underligt ömma leende. De ljusa ögonen lågo halft nedslagna under den täta, svarta luggen. Hon såg på honom utan att möta hans blick. »Nå, så hör då», hon läste: »Fleur des Eaux n’ignorait pas qu’elle devait mourir d’amour; elle se plaisait dans cette pensée et vivait en espérant la mort. Souriante elle attendait le bien-aimé.» Hon hade börjat käckt – liksom på skämt. Men rösten sjönk vid de sista orden – hon lät boken falla och slöt ögonen en sekund. Så vände hon sig till honom – allvarligt, nästan lidelsefullt: »Kan ni begripa detta? Han svarade icke – gjorde blott en vague gest med hufvudet. Han förstod henne icke. »Åh nej – naturligtvis icke – ni är ju karl. Men en qvinna Detta att lefva i hoppet om en kärlek, som skall döda henne, en kyss som skall förbränna henne Det är alla qvinnors idealdröm, och de få den aldrig uppfyld.» Der låg en lidelsefull, sentimental klagan i rösten. Han såg upp – orolig förvånad. »Och kan ni säga mig hvarför? – Är det derför att männen icke äro nog män eller qvinnorna icke nog qvinnor?»
De föregående klandrade orden böra deremot bibehållas; de äro tillräckliga att åstadkomma ett utlåtande om kostnaden och delägarnes förmåga alt bära den af Landtmätaren och gode männen; dermed är ledtråden lemnad åt Ägodelningsrätten att bedomina saken. Jag anhåller om proposition å den af Utskotten fö res lagné §. med uteslutande af orden: utan alt bereda någons skada och förlustj samt af orden: i allmänhet, hvilka då blifva onödiga. Herr Danckwardt: Jäg tror att Grefve Spens och jag i frågan icke skilja oss i annat, än i den omständighet, att han yrkar, att orden: med afseende å de med skiftet företräde kostnader, och delägarnes förmåga att dem bestrida böra stå qvar; men deremot lika med mig, att orden: utan att bereda någons skada eller förlust, skola utgå. 112 Den 27 Augusti f. m. Grefve Spens tror nemligen, att Skiftesmännen oell Domstolen lämpeligen kunna bedomina, örn delägarne äga förmåga att bära skifteskostnaderne; men denna hans tanka kan jag ej dela, och såsom Förrättningsman eller medlem al Ägodelningsrätten skulle jag åtminstone för min del sakna all grund för pröfningen deraf, hälst jag ej kan inträda i ägarnes enskilta förhållanden, samt undersöka och bedömma deras förmögenhet, om den vore sådan, att de kunde bära de med skiftet förenade kostnader. Friherre Wrangel, Henning: Ehuru jag ej kan neka att, såsom princip betraktadt, det af Utskotten föreslagne project är riktigt, tror jag dock, att det ej vore olämpligt vid detta tillfälle, att åberopa erfarenheten. Det, som varit hufvudsakliga orsaken, hvarföre Enskiftes verket fortgått i Skåne, är alt de begränsningar, hvilka här ära föreslagne, der icke ägt rum, och jag befarar mycket att, om de skulle blifva gällande, skulle enskiftena mycket minskas. Ett stort bevis derpå är, att den ändring, som genom 1812 års Författning gjordes i Författningen af i8o3, har minskat enskiftena, oansedt att ju mera som är enskiftadt, ju mindre återstår att enskifta.
Dä Statswerket förskjutit det accord, som de annars af egne medel bordt erlägga, och de dymedelst inirädt i en förmon och rättighet, som andre mast med egne tillgångar förwärfwa, synes ock denna ersättningsskyldighet wara bade billig och rättwis— Med f. d. Finsta ArmeenS Officerare är ater förhållandet helt annorlunda; Defie hafwa af Statswerket icke undsatt någre Accordsförssolt, utan sjelfwe af egne medel utbetalt de för deras innehafde tjenster i Accords, Reglementet fastftälde Accordssummor, hwilka de, sa, som en deras lagliga Egendom, äga ratt att återfå, utan någon hwarken större eller mindre ersätlningsstyldig, het derföre till Statswerket. I anledning häraf får Stats-Utskottet wörd, sammeligen tillstyrka bifall a Kongl. Maj:t§ Nådiga Proposition i detta ämne, och att således alla de Officerare af f. d. Finsta Armeen, hwilka innehaft ordinarie Beställningar med Lön pa Stat och der, före erlagt Accord, samt således äga rätt till accordsersättning, ma, utan något wilkor af inteckning eller ersättning till Statswerket i deras framdeles tillkommande accord, genast wid transport eller befordran till annan Militaire-beställning med Lön pa Stat, ehwad det Regemente eller Corps, hwartill de winna befordran eller transport, äger accorts, rätt eller ej, utbekomma det dem ester Accords, Reglementet tillkommande Accord, pa sätt Riksens Slän - Den 12 Majk. 245 Ständer om defie accorders utbetalande i öfrigt förestrifwit. Orebro den 4:de Maji 1212. Pa Högloft. Nidderst. och Pa Högw. Prest,Stan, AdelnS Led. wägnar, dets Led. wägnar, Oar-1 blör-ner-. ixlörner. Pa ViloffBorgare, Pa^ Hederw.