Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag samma vare, om någon, genom hot eller tubbande, valfriheten störer, eller eljest i val obehörigen verkar 16 §, Tager man häktad person eller fånge med våld lös af den, sorn honom gripit eller i vård häfver, eller befriar man honom genom häktes eller fängelses brytande; varde dömd till straffarbete från och med sex månader till och med fyra år. Gör man försök till brott, som nu sagdt är, och blef endast genom omständigheter, som voro af gerningsmannens vilja oberoende, brottets fullbordan förhindrad; straffes högst med straffarbete i två år. 17 §. Befriar man häktad person eller fånge, genom list eller annorledes, utan våld; dömes till fängelse i högst sex månader eller straffarbete i högst två år. 18 §. Vid tillämpning af straff i fall, som i 16 eller 17 § sagdt är, skall synnerligt afseende göras å beskaffenheten af brott, derför den häktade eller fångne i häkte insatt eller dömd var. 19 §. Hvar som olofligen tager bort, lifver eller annorledes skadar offentlig Myndighets kungörelse eller underrättelse, som till allmän kännedom anslagen är, straffes med böter, högst etthundra Riksdaler. 20 §. Griper någon Konungens Befallningshafvande i embetet, i ty att han pantar något till sig eller egenmäktigt skiljer annan vid det han innehafver eller eljest sjelf tager sig rätt; straffes med böter eller fängelse i högst sex månader. 21 8 Bryter man offentlig Myndighets insegel, hvarmed saker eller skrifter tillslutne äro, eller rubbar man lös egendom, som är satt i qvarstad eller utmätt; vare ock straffet böter eller fängelse i högst sex månader. 19 22 Bryter någon mot förbud att gods skingra eller mot förbud att gifva annans gods ut; straffes med böter. 23 §. Vägrar man inträde, ehvar det vara må, åt den, som, i offentlig förrättning, äger att det fordra; böte från och med tio till och med tvåhundra Riksdaler. Vägrar man honom handräckning, den han berättigad är att fordra; böte högst etthundra Riksdaler. // Kap. Om fridsbrott. 1 &
Boye i min tanke rätteligen utvecklat, icke kan i de allmänna författningarna finna rätt på någon straffbestämmelse, som motsvarar hvad man velat uttrycka i denna 9 §. Derföre tror jag, att det är behöfligt att den står der, och när icke någon anmärkn. emot sjelfva straffbestämmelsen blifvit framställd, har jag intet vidare att erinra. Jag önskar för öfrigt, att, i afseende på det andra morn., som jag äfven tror böra igenfinnas här, eftersom förbrytelser af civila och militära myndigheter måste betraktas lika i afseende på ansvarets rubricerande, den tillsats må inflyta, som Frih. Cederström föreslagit vid 2 mom. Hr von Hartmansdorff: Då vår öfvertygelse 0111 denna lag blir titan annan påföljd, än den, att man ser, det II. o. Ad. fastat uppmärksamhet på felen, så får jag, efter att hafva gjort min anmärkn. vid detta stadgande, lemna derhän, 0111 R. o.j Ad., i öfverensstämmelse rned de 2 juristernes önskan, låta §:n qvarstå. Jag bör likväl fästa Ståndets uppmärksamhet på en oriktighet i ordalydelsen, hvilken jag förmodar att de begge lagfarne ledainöterne ej vilja bibehålla. Det står nemi. på de 3 sista raderna: ’’antingen innan han af civil myndighet derom anlitad blifvit, eller eljest i oträngdt mål sig förgår.” Hr Lefrén har redan en gång förut anmärkt, att enl. denna redaction är det tillåtet att förgå sig i trängdt mål. Följaktligen innebär detta något, som är att skratta åt, men icke att införa i lag. Jag hemställer om det icke bör ändras. Frih. Cederström, Jacob: Jag begärde ordet i anleda. af Frih. Boyes förslag lill ändring af 2 inom.: mea vill uppskjuta min framställning, tills vi, såsom han begärt, först fått propos. på första morn., och då R. o. Ad. deröfver beslutat, torde jag få yttra mig öfver det andra. Frih. Boye:
Boye: Det tillmäle, att hafva begått misstag, hatjag kanske sjelf föranledt, emedan jag ej förutsåg, att den framställda anmärkningen kunde göras. Det återstår likväl att sjelf bevisa, att det icke är något så fullkomligt misstag Den tryckning, sorn på K. M:s befallning verkställes, utfaller nemi. så, att alla auctoriteter få del af det tryckta, hvilket deremot icke är förhållandet, då tryckningen sker efter Stånds beslut. Hr von Troil: Hvad Frih. Boye sednast yttrade, utgör ett tillägg till hans motion; men jag finner icke, hvarföre utdelning till vederbörande auctoriteter mindre kan ske, om tryckningen verkställes efter Stånds beslut, än på K. M:s befallning. Frih. Boyes nu föredragna motion remitterades till LagUtskottet. Föredrogs ånyo Constit.‘Utsk:s d. 21 dennes på bordet lagda memorial N:o 4> nled uppgift å af samtliga RiksSt. godkända grundlagsändringsförslag. Lades till handlingarna. Vid förnyad föredragning biföllos nedannämnde d. 21 dennes på bordet lagda betänkm från LagUtsk., nemi.: N:o 3o. öfver Riksd.-fullm:ge Pehr Jönssons och Pehr Henrikssons motioner om inskränkning af det i nu gällande lag föreskrifna antal af nämndemän; N:o 3i. öfver Riksd.-fullm. And. Nordmarks motion om inskränkning af den nuvar. tillåtelsen för ynglingar bland allmogen att vid 18 års ålder ingå äktenskap; N:o 32. öfver Riksd.fullm. Joh. Erikssons motion om förändrade föreskrifter, rör.‘de den undersökning, som bör föregå, innan sjelfspillingar må begrafvas; N:o 33. öfver Riksd-fullm. Botvid Jonssons förslag till vissa föreskrifter i afseende på tiden, inom hvilken ransakning öfver häktad person borde företagas, m. m. 3a6 Den 25 April e. m. Ånyo föredrogs Oecon.Utsk:s d. 21 dennes på bordet lagda betänk.
Vive Boulanger! – vive Boulanger! – vive Boulanger! i enformig rytm. Intressant och egendomligt är det att med egna ögon och öron iakttaga ett sådant gatutumult, der tusentals menniskor äro på benen och der det är fullkomligt oberäkneligt hvad som kan inträffa. Med temligen korta mellanrum marscherade truppafdelningar upp emot operan; der måste till sist ha varit samlad en ganska ansenlig styrka. Då och då försökte en officer att tala till folkmassan för att få den att skingra sig. Men fåfängt. Trängseln och ropen fortforo. Ända från operan till Théâtre française var der en enda kompakt menniskohop, med den smala tråden af vagnar långsamt dragen derigenom. Lustigt var att se på kuskarne – Paris’ verldsbekanta, munviga droskkuskar, annars vana att köra fram i sträckande traf. De fleste af dem hade alldeles förlorat både fattning och målföre. En efter en kommo de knekande framåt, hållande piskan med en egen, besvärad tafatthet och krokryggigt sammanknipna på kuskbockarne, som kunde det i nästa ögonblick hagla ned hugg och slag. Ur en af vagnarne sträckte sig en amerikan eller engelsman, skrikande och gestikulerande åt kusken och åt mängden, utan annan påföljd än att hans nödtvungna Eriksgata helsades med skrattsalvor utefter hela linien. Det var just något för gaminerna! Så kom der en fiacre. Kusken rödnäst och jovialisk som en äkta droskkusk egnar och anstår. Vagnen undersöktes i vanlig ordning. Ingenting annat än två hvitklädda flickor och en duenna på framsätet. Men menniskomassan hade slutit sig samman och hästen kunde icke komma fram. Då samlade kusken tömmar och piska i ena handen, sträckte den andra i vädret med en äkta fransk åtbörd, höjde sig på kuskbocken och ropade: Vive Boulanger! Det var blott ett enda kraftigt rop, men det gjorde verkan. Det blef ett oändligt jubel, hattar svängdes och ropet återskallade. Som i triumf åkte kusken fram mellan packade led, hvilka hela vägen gåfvo plats.
Andra d:o .. — 50: — Tredje d:o .. — 30: —- Fjerde d:o .. — 20: —- Femte d:o ■ • — 10: — Arbetsfolk, frän och med fyllda 18 år_, sorn icke innehaf va årstjenst. Mankön: Ogifte och Enklingar, samt Gifte utan minderåriga barn. R:dr — 24 sk. Gifte samt Enklingar med ett minderårigt barn . 12 —- Gifte samt Enklingar med flere minderåriga barn äro. från denna afgift fria. Q vinkönet: är från denna afgift fritaget Belienter, Kuskar och Laquayer på Jandet, Jägare och Taffeltäckare m f!., lika med dem i släderne, § 14- Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:u 11. 29 Byggmästare, Länselier Härads-, i Fem Glassér: Forsla Classen . R:dr 20: — Andra dm , . — 15: — Tredje d:o • — 10: — Fjerde dm .. — 8: — Femte d:o . • . • — 5: — Färjeman, sorn hafva egna båta)', lika med Skutoch Båtskeppare, § 14. Gerningsmän eller Sockne-handlverkare på landel, i behörig ordning antagne, af hvad handtverk som helst, samt Bandsågare, Stampare och Socken-Bvggmästare, i Fyra Glassér: Första Classen, med öfver tre mantalsskrifne arbetare • R dr 5: Andra dm med tre d:o d.o • — 3 Tredje d:o med tvä d:o d:o . — 2; — Fjerde d:o med en eiler ingen — i: —•
Då dessutom de till mångdubbelt belopp förhöjda afgifterne icke medfört några förbättrade anstalter till de sjöfarandes säkerhet, men onekeligen lägga hinder i vägen för sjöfartens liflighet, har Motionären hemställt, att en betydlig nedsättning i dessa umgälder måtte äga rum. 222 Stats-Utskottets Innan Utskottet går att besvara dessa serskilta framställningar, har Utskottet trott sig först böra upplysa, att Fyroch Båk-afgiften ifrån början icke varit betraktad såsom en inkomstkälla för Statens allmänna behof, utan, enligt de vid uppgörandet af StatsRegleringen, för år i8ro yttrade grunder, endast varit ämnad att utgöra fond för tillvägabringandet af utvidgade och förbättrade säkerhets-anstalter till de sjöfarandes skyddande och beqvämlighet. I öfverensstämmelse med denna åsigt, är det ock som Utskottet nu får tillstyrka att, jemlikt hvad K. M:t uti dess Nådiga Proposition om SlatsVerkets tillstånd och behof äfven föreslagit, Fyroch Båk-afgiften, som bland inkomsterna beräknas med 5o,ooo R:dr, må till motsvarande belopp uppföras å Tionde HufvudTiteln för att, utan sammanblandning med andra anslag och emot serskild redovisning, intill nästa Riksdag öfverlemnas till K. M:ts nådiga disposition, att, tillika med de å detta anslag möjligen uppkommande öfverskott, användas till de ändamål, för hvilka dessa utgifter äga rum, såsom KronoLotsars aflöning, (lere sådanes antagande, Lotsleders inrättning samt Båkars och öfrige Sjömärkens underhållande, med hvad mera, som till vinnande af beqvämlighet för sjöfarten hörer; och då häraf är alt förvänta, att de brister, som i ett eller annat afseende förefinnas, varda afhulpne och förbättrade anstalter vidtagne, tror Utskottet sig icke behöfva afgifva något serskildt förslag i anledning af Herr Lambergs ofvanberörde framställning, angående Norrska Lotsbåtames ändainålsenligare construction och om nyttan af Betiinkanden. aa3 deras införande i Sverige m. m., såsom blott afseende detafl-åtgärder.
Man vill, alt lindring skall äga rum i allmogens besvär, man önskar att tillfredsställa iordriugarna derå, och man har måhända lätt. Jag har i ett föreg:de plenum yttrat, alt det är min åsigt, att sådant likväl ej böl ske på annat sätt än att taga medlen på statsinkomsterna. Utsk. har föreslagit alt mötespassevolancen skall 'upptagas som en utgift för statsverket. Jag har uoderstödt förslaget i denna fråga redan vid 1828—18Jo arens riksdag, då den så mycket ventilerades, och står qvar vid den öfvertygelse, alt det vore en lämplig lättnad för jordbruket; men, då jag detta yttrar, kan jag icke undgå alt, på det bestämdaste, äfven yttra den mening, att man icke må förvandla den tunga , som hittills gått ut från rotarna, — och hvilken utgift jag ansett nödvändig för aromens vapenöfningar, — till en statsutgift, beroende på hvarje riksdags StatsUtsk. att afstyrka eller tillstyrka, och Ständerna alt bifalla eller afslå. Detta, mine herrar! må icke anses vara en onödig försigtighet, och minst af deni, som verkligen Önska, att armeen måtte få den ringa öfning åtminstone, som är afsedd vid sjelfva indelnrs-verkets upprättande, nemi. de väl kända 17 dagarna; de iiro visserligen icke mer än in netto tillräckliga, 0111 man än får instructions-compagnier, som dana rekryterna Jag erkänner, att StatsUtsk. har insett nödvändigheten af att Styrelsen får cn garanti för delta anslag; men jag, tror, att StatsUtsk. icke varit nog klart i sin framställning öfver denna garantis beskaffenhet.
På det omsorgsfullaste tiar ock denna hans rätt förut iakttagits, men i samma mån, som den vid 1859—1860 års riksdag antagna nya beskattning för inkomst af kapital gjort samma rätt, om möjligt mera vigtig och dyrbar för den skaltskvldige, har man, om icke alldeles gifvit den till spillo, åtminstone låtit iakttagandet deraf uteslutande ankomma på Beredningarnas och Taxerings-kommitléernas godtycke eller individuela uppfattning om den större eller mindre nödvändigheten att äfven för den skattskyldige visa, det lian icke vid beskattning för inkomst från olika förvärfstitlar blifvit godtyckligt behandlad. Men om den skattskyldige vid en dylik sammanföring af hans inkomst är urståndsatt, att, uå han anser sig hafva blifvit för högt beskattad, behörigen reda frågan och visa, hvari felet vid öfverbeskaltningen ligger, hvad skall väl då Pröfnings-kommittéen, hos hvilken han klagar, kunna göra åt saken. Denna kommitté, huru samvetsgrant den än må söka att handla, saknar i de fall att Beredningens förslag blifvit gilladt af Taxerings-kommittéen, då vanligtvis hvarken taxeringslängder eller Taxerings-kommittéens protokoll innehålla någon upplysning, om hvilken inkomst man velat beskatta, all annan ledning för bedömandet, huruvida den öfverklagade taxeringen bör ändras eller fastställas, än de mundtliga uppgifter, som meddelas af tillslädesvaraude personer, de der i Beredningen och Taxerings-kommittéen förut lättat sin åsigt om saken och Bih. till K. St. N:o 269. måhända der bestämt utgången. Men att en så beskaffad pröfning icke är hvad den borde vara, är klart. Och vid de i städerna esomoftast förekommande tillfällen då, vid tillämpning af 89 § i Bevillnings-förordningen, någon del af bevillninningen för inkomst af kapital eller arbete skall uttagas hos husbonde eller mästare o. s. v., huru skall uppbördsmannen veta, än mindre visa, huru mycket af det påförda utskyldsbeloppet husbonde eller mästare samt tjenstehjon eller arbetare hvar för sig skola vidkännas.
Då jag var tretton eller fjorton år, hade vi vid en marknad i Launceston tillbragt några dagar; men hvarken våra sånger och spådomar eller marionett-teatern och apan hade haft särdeles lycka med sig, vi voro i särdeles utblottade omständigheter, och både min mor och hennes följeslagare hade i mycket dåligt lynne stannat vid en krog utmed landsvågen. Jag minnes denna dag så klart, som det varit i går. Det var i september månad, men hade varit mycket varmt hela dagen. Vid krogen, som låg vid en korsväg, voro samlade en hop folk, och vi lade oss i gräset ett stycke derifrån för att hvila, min mor och jag, under det Andrew gick in i huset för att köpa öl. Medan jag låg der och var nära att somna, väcktes jag genom bullret af en vagn, som körde förbi gårdsplanen till krogen och stannade nästan midt för der vi lågo. Det var en tom forvagn, hvari tvenne personer sutto; den ena var en bonddräng, en helt ung gosse, och den andra en flicka, som tycktes vara ett par år äldre än han; hon var mycket vacker och klädd i svart. De stego båda ur åkdonet, och af deras samtal kunde jag förstå, att hon var en främling i trakten, som fått åka med honom, att han visade henne vägen till Launceston, dit hon ämnade sig, och yttrade sin oro, derför att hon var så ensam och icke skulle hinna dit innan mörkret; hon fattade imellertid ett litet knyte, som låg qvar i vagnen, tog afsked af sin reskamrat och lagade sig till att gå den väg han utpekat för henne och hvarifrån vi nyss kommit. Gossen satte sig upp i vagnen igen och försvann snart åt ett annat håll i ett moln af damm. Imellertid hade den unga flickan, innan hon aflägsnade sig, dragit af sin handske, och hennes fina och hvita hand fäste genast min uppmärksamhet, och då hon i detsamma framtog ett guldur och såg derpå, innan hon begaf sig i väg, så bekräftade detta den misstanke, som hennes första åsyn ingaf, att hon icke var någon vanlig fattig tjenstflicka, utan troligen en fin kammarjungfru ifrån någon rik familj i grannskapet.
I anledning af Herr Montgommeries anmärkningar, hvilka till en del åro af Grefve Lagerbjelke vederlagde, vill jag blott, till svar å påståendet, att utskyldernes närvarande ojemna fördelning skall vara orsaken till landets betryck, nämna, att om förhållandet år sådant i afseende på de många andra onera och prestationer som åligga jordbruket, hvarom jag dock ej eller år fullkomligen öfyertygad, inträffar det åtminstone icke på bevillningen, öfver hvars fördelning någon klagan, mig vetterligen ej försports, hålst denna fördelning år föga betungande för den jordbrukande. Den princip 1818 års bevillnings-stadga innefattar om synbar jor~ mågenhets beskattande, år icke så skiljaktig från den i 1810 års antagne i afseende på synålar eller behållen inkomst. Den synbara för* Den i i Maji J, m, mögenlietens värde skall beräknas efter deil inkomst ägaren anses hafva. Denna /fcommer ock i betraktande vid de köpslut, som antagas till grund för taxeringen. Jag tror således, att mindre afvikelse skett ifrån den förra grundsattsen, an ifrån beräkningssättet. Det är väl sant att när afkastningen det ena året är olika mot det andra, deraf måste uppstå eu ömsom lindrigare, ömsom drygare beskattning ; men detta förhållande skall dock i det hela jernnäs och bör således icke leda till rubbning af sjelfva principen. Då jag förmodar att BevillningsUtskottets förslag blifver återremitteradt, vill jag ej längre trötta Ridderskapet och Adela. Friherre Cederström:
Val, som i n3, 114, n5, ny, 122, my, 128 eller 12g omförmäles, förrättas af hela Riksförsamlingen samfäldt. Den af de båda Kamrarnes Talmän, som till lefnadsår en är äldst, före dervid ordet, och utsätte äfven, efter samråd med Medkammarens Talman, tiden till sammanträdet. Jfr. R.O. § 28. Utskottens Ledamöter må genom Valmän utses, der Kam mare så lämpligt pröfvar. § 134. Ny §. Vid val till Fullmägtiga, Revisorer samt Ledamöter i Val nämnd och Utskott, äfvensom vid val af ledamöter till Riksförsamlingens Andra Kammare, äger lottning rum, så ofta valet genom erhållet lika röstetal oafgjordt är. Lag samma vare vid Hor till Constitutions-Utskottets Memorial, N'.o 85. 29 de val i Tryckfrihets-Comiteen, som i nästföregående § omtalas, och vid alla de val, hvilka, enligt serskildt fattade beslut, Riksförsamlingen, dess Kamrar, Nämnder eller Utskott kunna komma att företaga, så framt valsättet icke genom ett sådant beslut annorlunda bestämdt blifvit. § 138. Jfr.R.F. § no, Ingen, som till Riksdagsman lagligen vald är, kan förvi per. a,ochR.O ■ sas från Riksdagsort, ej heller af hvad anledning som helst för § 79. Perijnenas att Riksdagen bivista, ej heller från något serskildt Riks dagsmanna-åliggande förhindras. Undantag härifrån äge dock rum, dels i krigstid för krigsmän, som i Rikets tjenst af Konungen användas, dels för de i 6y omtalade Stats-Råds-Ledamöter och Förmyndare, hvilka, ehuru A Riksdagsort närvarande, icke kunna, emot samma ,§, Riksdagens förhandlingar bivista. Om sådane till Riksdagsmän i Riksförsamlingens Första Kammare valde äro eller, sedan de här nämnde förhållanden inträdt, valde blifvit, ställe de sig till efterrättelse hvad Vallagens 33 § stadgar för den, som af laga förfall hindras.
Majit icke funnit skäl att detsamma biträda, deremot i närmare öfverensstämmelse med de grunder för skattelösen, som blifvit dels af Juslitiekansleren, dels af E. K. Majlis Befallningshafvande och Biskopen framställda, behagat föreslå Rikets Ständer att med E. K. Majit besluta, sorn följer: “l:o. tiarpeditions-Utskottets Förslug lill underd. Skrifvelse, N:o i0(i. 33 “L:o. “Halländska kyrkornas hemman, hvartill ej vidare må för Kronan väckas anspråk på eganderätt, få, så framt kyrkans eganderält ej kan med köpeeller donationsbref styrkas, och de ej äro anslagna till boställen, slom-, annexeller mensalhemman, under följande vilkor till skatte lösas, de, å hvilka stadgad åborätt eger rum, af åboen, och de, sorn äro utarrenderade, af arrendatorn. 2:0. Vilkoren för denna skattelösen äro: a) i stället för erläggande af skalteköpeskilling åsätles hemmanet en årlig spanmålsränta, motsvarande efter medelpris under det år, då skattelösen sökes, två femtedelar af del från hemmanet utgående årliga landgille; b) derjemte skall i den ordning och efter de grunder, som för bestämmandet af maximi-arrende finnas stadgade i Kongl.
Ut Supra, Ex Protocollo Olof ., Werlin. S. D. Kär Allmänna Besvärs och Oeconomie» Utskottets sedan sista Plenum på Bordet hvilanda Betänkande af den 94 Juli, i anledning af Herr Majoren C. G. af Sidens Memorial, om afhjelpande af åtskilliga uppräknade hinder för Jordbrukets förkofran, nu föredrogs, hlef det samma af Hedervärda Bonde-Ståndet godJtändt. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin, Upplä'st hos Högh Ridd. och Adeln d. 31 Juli Högvörd. Prest-Ståndet d. 99 — Vällofl. Borgare-Ståndet d. 99 — Hederv, Bonde-Ståndet d, 99 — Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorda Anmärkningar vid dess Betänkande om A1U Den 31 Juli. 491 Allmänna Medels anslående för Svenska Theatren. Ti]] Ståts-Utskottets Vidare åtgärd hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Prest-Standet och Väl loil. Borgare-Ståndet, i anledning af derstädes gjorda Anmärkningar, återremitterat deri af Herr ^Friherre Gustaf Lagerbjelke väckta fråga, att, efter vederbörandes 'infordrade noggranna uppgifter om behofvet, ett årligt understöd, tillräckligt för Sven-, ska National Theatrens upprätthållande och ledning tilf ett gagneiigt syftemål, måtte på RiksStaten anslås; hvarom Utskottet, elen ijtde i denna månad, afgifvit Yttrande och förklarat sig icke kunna, sedan Stats-Verkets tillgångar äro för ounöv ike liga andra behof bestämde, tillstyrka något tillökt Stats-anslag utöfver det förr varande af 4,500 Rtdr, men i hopp att Kongl. Majit, som städse' täckts i Nåder hägna och uppmuntra de Fria Konsterna, icke skulle sådant onådigt upptaga, hemställt om icke Riksens Höglofl.
12,000 „ gratifikationer åt e. o. tjenstemän och vaktbetjente 150 — Summa R:dr Ruut 26,800 — Eapedilions-Utskn/le/s Förslug till undcrd. Kleresi-Slalen. Ny anvisning. A) Penningar. Bidrag till aflöning ål en Kapellpredikant i Tyngsjö under Mal larne pastorat hörande kapell-lag Till löneförbättring åt Kapell-predikanterne uti fiiljande Kapell-församlingar i Wermlands län, nemligen: i Norra och Södra Finnskoga kapell-församling 700: — i Bogens dito 400: — i Lekvattnets dito 400: — Till lön åt en Kapell-predikant uti Pajala socken i Norrbot bottens län 600: — „ ersättning åt Presterskapet i Öfver-Torneå socken af sistnämnde län för embetsresor till gudstjenstens förrättande i bönehuset vid Turtola by 75: — Till höjande af Konsistorii-Arnanuensernos uti 12 Stift löner från 270 till 400 R:dr Ruut för hvardera _ lön åt en Amanuens vid Stockholms stads Konsistorium ungs i Da600: — 1,500: 675: 1,560: 270: B) Indelt Spanmnl. Prostetunnor af Simonstorps och Krokeks socknar inom Norrköpings kontrakt af Linköpings stift, (2 T:r) 12,6 kub.-fot å 2 R:dr Summa R;dr R:mt | 4,63020, 96 Expeditions-Utskottets Forsla" till anderd. Skr i fr else, X.:o 222. Tab. N:o 5. Uni versiteterne. Ny För Universitetet i Upsala. För upprätthållande till visst belopp af så dane åt Lärare och Tjenstemän anslagna leiner, i hvilka spanmål ingår, Förslagsanslag 30,000: — „ en ny Profession inom Medicinska Fakulteten: