Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwilken är den Magt, som »vägar fatta en plau till anfall mot en Nation, som äger, med un.antag af England, det fördelaktigaste läge i Europa; och hwars gränser, nu utblottade pHförswar, erhälla af erfarne McdLorgsmäns »vishet och omtanka beskydd af en odelad National-styrka? Gifrvcs ett annat sätt att undwika nya krigsbördvr i framtiden, än det, att hoS fienden motiverka all hopp onr eröfring? Och Den 2 April. KS Och ännu den sista Hagan: Är det en -verkan afwishet eller oförställd, att söka sördelarne af ett stadgadt regeringssätt, af Medborgarens lagliga fredande för inhemsk förtryck, af Statswerkets reglering, af National - upplysning och Näringsförkvfran, utan att tillika med eftertryck motwcrka den waldsmagt, för hmarS första försök till och med spären af alla desta korrt njutna fördelar stols förswinna? Om wi ej lemna Regeringen nödigt manskap att emot fiendtligt anfall förswara Åtminstone alla -vigtig» punkter af wär widsträckta grants; sä lärer ingen annan d'fcnsions-plan ! farans stund blifwa möjlig, an den, att draga wär till förswarct otillräckliga stående ArmSe till de genom belägenheten mest fasta postioner midt i landet, för att dcrifrän, wid tjenlig» tistfällcn och ärstider, framsmyga och söka återtaga de utaf ost af nödtwang öfwergifna, af fienden redan stöflade och förstörda kustorterna och bland dem sjelswa Hufwudstadcn med Rikets Langve, Förräder och Embetswerk. Jag anhällcr wördsamt att detta anförande matte med öfrige Nespeetive Ständcn blifwa communiceradt och femte Kongl. Måill i dag uppläste nädiga Skrifwclse till -vederbörligt Utstött remitteradt. Stockholm den ? April rZio.
Lundblad, såsom Arrendator af Strömsholms Kungsladugård, af halfva spanmåls-arrendet för år 1852; JM 138, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., angide förändring af åtskillige Kronan tillhörige byggnader och tomter i Götheborg, samt försäljningsmedlens användande till nya Arlilleriförräds byggnaders upförande derstädes; JM 139, i anledn. af erhållne återremisser af åtskilliga punkter af Betänk. JM 21, ang:de R. St:rs Revisorers Berättelse om verkstäld granskning af Statsverket, samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. Lag-Utskottet: JM 32, i anledn. af väckte motioner om antagande af ny kyrkolag; JM 33, i anledn. af väckte motioner, ang:de religionsfriheten ; JM 34, i anledn. af väckte motioner om uphäfvande, förändring eller förklaring af1726 års konventikel-plakat; JM 35, i anledn. af väckte motioner om en förklaring af hvad 1 kap. 2 § Missgern:s-B:n innehåller, ang:de gäckeri med sakramenten, eller stiftande af lag emot ett olofligt utdelande deraf. Justerades ett prot.-utdr. misser af Kongl. Propos:r. Upläsles ett af Br Lagerstråle, Carl Erik, inlemnadt sålydande Mern.: 1 anseende till angelägna göromål nödgas jag härmedelst afsäga mig min nu innehafvande plats såsom Elektor och Suppleant i Const.Utsk.
Går talet af dagar ej jemnt upp emot böterna! ”efter denna räkning, utan stiga böterna något deröfver*, ”då ökes straffet nied en dags sådant fängelse. Ej må någon ”dömmas lill fängelse vid vatten och bröd på längre tid, än ”en månad, eller tjuguåtta dagar.” Den 7 Mais e. m. Biittsforva nälin gs-TariJf'. Till vatten och bröd. Till snö. Till ris. eill. iiuder§ elit. JtisLenl. 5 cap. teck tiads förslag. I ombudstnis | förslag. Till spö. Till ris. Till valten och bröd. enl. undertecknads förslag. 1 enl. Vår criininal-lagskipning har, genom mynt-representanternas småningom fallande i värde, efter hand afvikit från grunderna i 1734 års lagbok, i så måtto, att brott och förseelser, belagda med förlust af en viss bestämd penningesnmma, nu försonas med vid pass af dessas egentligen lagliga straff, om den felande har penningar att böta med, men i annat fall med lika svår kroppsplikt som förr; hvaremot brott, hvilkas straffbelopp och beskaffenhet af stöld eller snatteri bestämmes af det tillgripnas värde, nu blifva ej blott hänförda till det svårare brottet stöld, ehuru tillgreppet ej uppgår till mer än af hvad som egentligen efter lagen erfordras för alt räknas till en så svår förbrytelse, utan också belagda, om de efter nya bestämmelsen utgöra stöld, med det straff, som lagen afser, endast i händelse brottslingen har och får erlägga penningar, men annars högst obilligt med 2® gånger svårare kroppsstraff.
Maj c. ra 485 mäste naturligtvis äfven gälla i fred; och det är således nödvändig enhet i formen för lagskipningen inom armeen, som gör dessa domstolar oumbärliga och följaktligen älven öfverdomslolen, eller Krigs-hofrätten, svarande emot Divisions-, eller den f. d. s. k. General-krigsrätten. Om Hofrättens organisation, i hänseende till de särskilda frågor, som angå flottan och armeen, har H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm redan yttrat sig så fullständigt, att jag blott anhåller, att i del hänseendet få förena mig med honom. I afseende på hvad Utsk. föreslagit rörtde Gottlands National-beväring, får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt Utsk. ansett kostnaden för delta försvarsverk, uppgående endast till 33,ooo r:dr, för betydlig, ehuru dermed aflönas 8000 man med befäl. Jag vill väl veta, huru man kan föreställa sig möjligheten af 8000 mans, med befäl, aflöning och underhåll vid exercis för en slik lumpen summa. Man har jemväl visserligen icke uttryckligen sagt, men dock tydligen antydt, alt från denna provins icke kommer något öfverskott till Staten; men vid närmare undersökning, skall Utsk. finna, att ingen annan provins leinnar så stort öfverskott till Staten som Gottland; ty det har varierat emellan 70,000 ända till io5,ooo r:drs behållning. Vid sådant förhållande är det mer än förundransvärd!, att Utsk. ens kan sätta i fråga att icke tillstyrka den af K. M. äskade summan. Vidkommande hvad i afseende på cavalleri-regttena blifvit y t träd t, instämmer jag med Gr. Löwenhjelm, äfvensom uti hvad Hr Grefven nämnt rörtde de öfriga krigs-detaljerna. Slutligen bör jag tillägga, att det synes som om en verklig coalition skulle förefinnas emellan Stats-och ConsttsUtsktn vid denna riksdag.
St:r. Dessa adresser kunna nemligen icke utgöra löredragningsämnen för R. St:r och äro således obehöriga, ehuru de fått plats i Sveriges officiella tidning. Från motpartiets sida har ytterligare talats om de ärliga vapen, som mot oss begagnats. Litet hvar känna vi, huru ärliga dessa vapen varit. Ett par exempel må endast omnämnas. Sålunda lät man förra sommaren trycka och kringsprida ett cirkulär från en s. k. Adelsassociation, men ingen har kunnat uppgifva, hvar denna association funnits eller hvem, sorn varit dess stiftare, — och ingen liar framstått såsom cirkulärets författare; men de tidningar, uti hvilka cirkuläret först offentliggjorts, och det sätt, hvaruppå det framträdt i dagen, utvisa nogsamt dess ursprung. Ett annat bevis på ett af de sisla försöken i denna väg har jag här i min hand. Här bar utan an nan underskrift, än boktryckarens, men i det Kongl, förslagets motståndares namn blifvit tryckt och utdeladt ett nytt s. k. cirkulär från R. o. Ad. till Högv. Preste-St:t, så dumt och så enfaldigt, att dokumentets apokryfiska natur tydligt framstår af sjelfva dess innehåll. Hvarifrån har det utgått? Det vet man icke, men — joi det är sannt — någon ledning kan man hafva deraf, att genom Aftonbladet har det först i ett extra nummer blifvit kringspridt till landsorten. Här hafva cirkulärets fäder icke varit särdeles angelägna om detsammas allmängörande. Det fanns derföre ej heller å R. o. Ad:s klubb förr, än jag i dag efterfrågat extra-numret af Aftonbladet och detta nu blifvit an - Dea 6 December. 327 skaffadt. I detta nummer uppträder Aftonbladet skarpt emot cirkuläret och talar om det oförskämda i tilltaget att utfärda detsamma. Oförskämdheten faller emellertid på någon helt annan, än R. o. Ad. eller dess ledamöter. Hvad nu angår representationsförslaget, så hafva, i afseende å andra kammaren, de anmärkningar, som mot denna synts mig kunna med fog framställas, redan blifvit af föregående talare utvecklade; jag förbigår dem derföre.
Det var nemligen den liffulla skaldinnan Eufrosyne, som med sin oskyldiga mani att imitera George Sand, visst icke i denna ryktbara författarinnas läror utan omtalade sätt, mötte Ridderstads glada galanteri i fullkomlig samklang, och jag förmodar, ehuru jag ej vet det, att poeten höll sig framme då poetissan med sin svit af unga skalder höll en frihetsfest på Mosebacke, dit hon väl dock följdes af den person, som alltid presenterade henne i sällskapslifvet, nemligen Adolf Ivar Arwidson, hvilken ock vid behof påsatte en fruntimmersmössa, för att kunna tillbörligt tjena som äldre dam och förkläde för de yngre. Icke att Eufrosyne var så ung, men ändå ... Arwidson var sjelf en så glad och treflig själ. Det är icke af glömska som jag förbigått två unga damer, hvilka man frågat mig om och som under hela Aganippiska förbundets tid bidrogo att förhöja dess angenäma, glada stunder, den ena med sin sång, den andra med sitt pianospel. Den första, mamsell Emelie Holmberg, som jag vill minnas sedan hette Hammarsköld, kom till Amerika, der man af tidningar såg att hon med sin röst gjorde lycka, den andra, som jag mycket väl kände, hade mindre lyckliga öden, hvilka jag dock icke alls finner tillhöra dessa blad; men vid den tiden, innan ödesdigra skiften infunno sig, ansågos båda med rätta som förtjusande unga flickor, hvilka Ridderstad icke bar på sitt samvete att han förbisåg. Ridderstad var emellertid redan då gift man, och kunde derför saklöst utan fara att blifva ansedd som à prendre göra sig artig och omtyckt. Han var då löjtnant vid Helsinge regemente, men gjorde sig städse till pligt att aldrig föra en enda kylig flägt med sig från den högre norden. Men nu komma vi då på allvar till hösten 1846, då Ridderstad redan tagit afsked från sin militärtjänst, blifvit publicist och utgaf Östgöta korrespondenten, hvilken han mottagit efter Palmér, som grundlagt denna tidning. Det var en eftermiddag – naturligtvis vid Humlegården – jag hade under några dagar ej varit rätt frisk, men låg nu fullklädd ofvanpå sängen.
Cederström har först och främst andragit, att vi så nyligen antagit ett nytt system, och att det skulle verka missnöje, om, medan vi ännu laborera med att lära känna detsamma, ett ännu nyare skulle antagas. Men just innan man ännu blifvit rätt förtrogen med det förra, innan det hunnit intränga i folkets vanor, är det skäl att göra en förändring, om en sådan finnes lämplig och af hehofvet påkallad. Frilr.n har vidare antydt, att den af Hr Wallenberg afsedda öfverensstämmelsen i detta fall mellan de 3 Skandinaviska rikena icke vore af något, särdeles värde, emedan Sverige handlar äfven med andra nationer, och beröringen med dessa vore af lika stor vigt. Men det ligger i sakens natur, att trafiken med grannarne är den lifiigasle, oell, som Ilr von Troil anmärkt, de förluster, sorn uppkomma genom den nu rådande skiljaktigheten, äro oberäkneliga. Äfven den politiska sidan får icke förbises, ty otvifvelaktig! skulle den åsyftade öfverensstämmelsen åstadkomma närmare förbindelser än nu är förhållandet. Friluns 3:dje argument, att Norrmännen icke skulle vilja antaga ett nytt system, derföre att det af oss föresloges, mäste jag alldeles underkänna, och jag tror att Hr Frilv.n icke känner våra bröder Norrmännen så väl, som han vill låta påskina. Sedan jag nu hört, alt Borgare-St. antagit Hr Isbergs reservation, tror jag det bästa vore att följa dess exempel. Att ur skrifvelsen utesluta ordet »mynt,» tror jag icke är nödigt, ty, om äfven Banko-Utslct inkommer med särskildt Betänk, i detta afseende, så går det ju an att sedan göra en förändring eller ett tillägg vid justeringen af Exped.-Utsk:ts förslag till underd. skrifvelse. Jag anhåller således om bifall til! Hr Isbergs reservation. Frih. Alströmer, Oscar: De flesta ledamöter af IJtsk:t voro ense derom, att om någon förändring skulle göras, så borde det metriska systemet antagas. Om detta har deremot Ilr Wallenberg icke nämnt något i sin motion, och icke heller Hr Isberg i sin reservation annat än på en omväg.
R:dr i48,ooo: 28. 7. Derjemte hafva, enligt Herrar Fullmäktiges till Revisorerna afgifna Berättelse , under innevarande år till den 7 sistlidne September, kapitalafbetaJningar ingått till ett belopp af 3,917: 28. 6. efter afdrag hvaraf, Diskontens återstående fordran . sistnämnde dag utgjorde R:dr 144,o83: — x. hvilket belopp kommer att ytterligare förminskas med de här ofvan till afskrifning tillstyrkta 87,407: 6. 10. Utom ofvanstående kapitai-afbetalningar, utgörande för hägge åren R:dr 3,862: 7. 5. hafva influtit i öfverräntor, år i83q . Santessons skuld, i kapital R:dr 10,000: och upplupen ränta „ 1,057: t 3. 6- hvarigenom Diskont-utredningens brutto-inkomst, under ifrågavarande 2:ne år, tillsammans utgjort Diskont-utredningens utgifter under samma tid, nemligen: 1:0 Diskont-Ombudets provision år 1839 „ x,318: 35. 7. 0 g 2:0 arfvode till Räkenskapsförare!! m. fl. år 1839 R:dr 187: 4^- 2^ återstår en behållning af R:dr 13,310: 23. 5., hvarmed Diskont-utredningens skuld till Rikets Ständers Bank , under åren 183g—iS4o, kunnat förminskas, hvilken skuld, som uti 1839 års ingående balans upptages till .. Diskonts — 25 — År 1818, innan Riksgälds-Conloret öfvertog utredningen af Götha Kanal-Bolags f. d. Diskontverk, ägde Diskonten en fordran hos KanalBolagets Byggnads-Cassa, stor 1,083,877 R:dr 38 sk. 2 rst., sorn, enligt Rikets Ständers beslut vid 1817 och 1818 årens Riksdag, afskrefs.
Domstolar och executionssäten, hvilkas antingen skadlighet eller umbärlighet yore uppenbar och allmänt erkänd, i underdånighet löreslogo:: Lag-Utskottets Betänkande N.o 85. a) att Öfre och Nedre Borg-Rätterne mätte indragas och deras domsrätt öfverflyttas till de allmänna Domstolar, dit de mål och ärenden, hvilka Borg-Rätterne nu, enligt serskilda författningar, upptaga och behandla, efter allmänna Lagens grunder, höra; b) att Riksmarskalks-Embetets execulionsrätt måtte lill Öfver-Ståthållare-Embetets Cancellie öfverlämnäs; c) atl Slolls-Rälterne måtte upphöra och de till deras jurisdiction hörande mål af vederbörande allmän Under-Rätt upptagas; dock att SlottsRätten för Stockholms Slott och Stockholms 'Stad, i anseende till serskilda loealföi hållanden och den egna beskaffenheten af åtskillige dithörande mål, Liefve tills vidare bibehållen; d) att Post-Rätter, så Val enkla sorn blandade, måtte afskaffas och deras domsrätt öfverflyttas till vederbörande allmän Underdomstol; e) att, i följd deraf, Kongl. Maj;ts Cancellie-Rätts befattning med så kallade postmål måtte upphöra, och dessa mål ifrån Under-Domstol fullföljas i vederbörande Hof-Rält; f} att Bergs-Tings-Rätters samt Grufveoch Bergs-Rätters domsrätt i alla de bruksoch bergs-handteringen rörande t viste-, brottoch utsökningsmål, hvilka, genom Kongl,.
Efter 120 sk, utgör "väl 1 Riksdaler Specie i Silfver 2 och en half Riksdaler i sedlar, samt ett 2-skillingsstycke 5 skillingar i sedlar, och således kan väl silfvermyntet lätteligen evalveras i Bancosedlar, mett desse kunna ej så latt beräknas i Speciemynt; ty 1 Riksdaler i sedlar gör 19 skillingar 2 och två femtedels runstycke i silfver, och på samma vis med öfriga förvandlingar från sedlar till Specie. Således kan denna norm ej i räkning blifva användbar, och Specie-myntet skulle ej blifva gångbart och användas i röreH sen så länge Allmänheten fortfor att räkna i Banco och Riksgäldssedlar. Man skulle ej kunna liquidera annat än 1 R:dr 12 sk., 1 R:dr 5'j sk. och några andra tal; i öfrigt skulle alla blifva brutna i runstycken. Ått slå ett nytt mynt, sorn troligen blefve enda utvägen i fall en realisation till 120 sk, feretoges, medförer åter man - Den 11 September », m. 453 ga olägenheter och synes ej utan högst gällande skäl böra konnna i fråga. Således kan jag ej förmoda att en realisation framdeles verkställes efter iso sk., utan lärer densamma icke möjligen kunna ske till någon annan ziffra, än minst 128 sk. Om nu de fleste Gkldenärer skulle blifva tvungne att omskrifva sina sedlar efter 120 sk, cours, så skulle de förlora om realisationen framdeles, verkställes efter en lägre ziffra. Det är utur den dubbla synpunkt, både ätt trygga penningeägaren och den, gäldskyldige för förluster, sorn jag tror, att man bör söka att upphäfva farhågan för myntets vidare försämrande; och jag hemställer, om ej hela landets ,<väl fordrar en sådan åtgärd. Det vore fåfängt att förmoda, att den ene skulle tro den andre och att förtroende skulle återföras förr än hvar och en vet livad han har, och är säker att få behålla detsamma.
När nu det står i underrättelserna till tulltaxan att 33.j proc. tull-lindring beviljas för dessa orters produeter och tillverkningar, som äro till införsel tillåtne, så vittnar ju delta om alt båda stadganderna komma i full conformile med hvarandra; ty lulltaxeunderi ätlelserna lala om produclionsorterna och sjelfva taxan skulle äfven bafva samma uttryck. Efter först till bifall och derefter till afslag å Utslcs tili denna punkt gjorda inbjudning, af Hr Gr. o. Landtm, framställde, men med blandade ja och nej besvärade proposir, blef förnyad propos. lill bifall å densamma framställd samt äter besvarad med ja och nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det lian trott sig finna att härvid ja varit öfvervägande. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till votens-propos. Den som bifaller Bevilln.Ulsk:s i utlåt. N:o 27, gjorda inbjudning, i fråga om bibehållande af nu gällande undantags-bestämmelser för sidenhalfsidenoch bomullsväfnader, som inkomma directe från Ostindien och öfriga orter pä andra sidan Goda Hoppsudden, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; vinner nej varder förenämnde inbjudning icke af R. o. Ad. antagen. Vid voteringens slut befunnos röslcrne hafva utfallit som följer: Ja — 9. Nej — 11. Uppå härefter framställd propos. godkände R. o. Ad. uti förevande puukt föreslagna voter:s-propos:r. 4:de punkten, ang:de vid förbudens borttagande ifrågasatte öfver gångs-åtgärder ock kontroller, i afseende pä credit-upplag och nederlag. U(sk:s i denna punkt afgifna yttrande godkändes. 5:te punkten, ang-.de förslaget, att rättigheten att införa hittills förbjudna, men hädanefter till införsel lofgifna varor må tillkomma alla stapelstäder. Hr Prinzensköld:
Uppblandas så på följande sätt: till 172 skalp, kött tagas 2 stötta skorpor, 3 hela (icke vispade) ägg, ett skedblad kallt smör samt ett skedblad grädde. Blandas väl med träsked i stort fat samt spädes så småningom med god skummjölk, tills alltsammans är simmigt och smidigt och så löst som en tjock gröt. En hackad och fräst lök, salt, hvitpeppar och socker tillsättes rikligt. Formas med sked och knif till bullar, som stekas i fräst smör öfver god eld. Obs. Gör aldrig köttbullar, om köttet är kärft och torrt. Använd det då hellre till pudding. Cili. Äplekaka. 1 kanna goda äplen skalas och skäras i tunna skifvor. 25 st. ett-öres skorpor stötas och brynas i ett hälft skalp. smör. En form smörjes med smör oeh beströs med skorpor. Härefter ilägges hvarftals äplen, tinstött socker och skorpor. Ofverst ett hvarf skorpor. Gräddas i svag ugnsvärme, tills äplena blifvit mjuka. Serveras kall med vaniijsås eiler uppvispad grädde. Erfaren småländska. Bakning. Ronneby pepparkakor. Man tager 2 ' k skalp, brunt pudersocker, 12 tum vatten, 12 ort stött kanel, 5 ort stötta nejlikor, 4 matskedar fint sönderskurna syltade pomeransskal, 1 ' k skalp smör, 4 skalp mjöl, 15 äggulor, 15 skedblad söt grädde, 3 ort potaska. Sockret kokas med vattnet, kryddorna iläggas och få hastigt uppkoka, lyftes af elden och smöret ilägges. Ingredienserna upphällas genast och rö- ras en stund. Derefter islås äggulorna en och en i sender samt grädden. Degen arbetas, tills den kallnat, då mjölet och potaskan inarbetas med noggrannhet. Om 12 ä 24 timmar kan degen utbakas och gräddas i temligen varm ugn. Sofia. Till 8 ägg (hvarifrån borttagas 2 hvitor) tages 1 &lt; &amp;? socker, 1 &amp; smör, 1 % väl vägdt och siktadt potatismjöl. A g g och socker vispas väl.
Det är här fröken Vendela Andersson eller fröken Mathilda Grabow, som remplacerar hjel-tinnan, ty Bernardin de S: t Pierres Virginie — ja knappast herrar Barbiers &amp; Carrés kopia — är det platt omöjligt att tänka sig i denna på goda strupband och goda — applåder uppenbart kalkylerade scen. Meala, som samvetsgrannt sjunger en liten visa i hvar akt, har sin vackraste bit i den %tredje med dess smekande ton och, välberäknade filigramsverk. Men dermed har ock det musikaliska intresset fått allt som bestås. Pauls långa brefscen ar — liksom Virginies italienska rullader — helt simpelt ett vir tuosnummer, föranledt af den f. d. utmärkte Capoul och be-räknadt för honom. Samma persons underbara vision gör mera heder åt teatermaskinisten än kompositören. Effekter, som sökas / ?&gt; tvärt, infinna sig aldrig, som man vet. För vår del äro vi ingen beundrare af » skalrörelser » såsom ullryckför » själarnas sammanträffande », hvaraf en bedömare i en morgontidning funnit sig så uppbygd. Bättre är då här att använda ledmotiv och reminiscenser ur det förflutna, och myçket riktigt gör Massé detta snart nog också, hvarvid man endast * beklagar att dessa återupprepade motiv skola vara af den be * skaffenhet, att det är föga nöje att få igen dem. Omsorgsfullt och karaktersmessigt är en gammaldags menuate orkestrerad, och äfven på stormen är nedlagd mycken möda, om den stormen ock måste anses som » i ett glas vatten » mot de präktiga tonmålningar af detta slag, som komponister af första rangen skämt bort oss med. Om man också omöjligt kan känna sig fattad af någon glödande tacksamhet mot teaterstyrelsen att den låtit oss an * ställa fruktlösa försök att beundra » Paul och Virginie », måste man dock af hjertat tacka vederbörande för de så högst förträffliga förkortningarna i Virginies larmoyanta lik-scen, hvari-genom » pinan göres kort ». Det gör verkligen ett vemodigt intryck att se så mycken flit och talang af vår kgl. opera nedlagd på ett arbete, som så ytterst illa försvarar sin plats på densamma.
Rikets egna häfder och sednare händelser erbjuda, äfwensom andra Magtcrs Statistigve och Exempel wittna och öfwertyga om angelägenheten deraf att desta gränsor wifligen iagttagas, och att moderjorden endast warsamt inlcdes i speciellare förbindelser med styrelsen af besittningar, som formera en del af samma stat, men icke af samma land. Da Kongl. Mast ämnar omfatta hwarje medel och hafwa ali omsorg ospard för sine trogne undersåkers pä St. Barthelemy wälgäng och förkofran, kan likwäl Kongl. Mast icke erkänna Moderlandets fördel af denna Ultramarinsta besittnig wara sa beskaffad, att nagra kostnader för dest bibehållande böra Swensta undersäter päföras. I den stund Colonien ej längre kunde, pa ett för Swerige-Krona wärdigt sätt, administreras genom tillgångar hämtade fran sjelfwa besittningen, skulle hela ända - Den >8 Aprilrz malet med dest acqvisition förfela-, och Kongl. Mast weta att häldre wäsa andra utwägar an att bygga Cvloniens fortfarande bestånd pa Moderlandets uppoffringar. Deremot anser Kongl. Mast en mer afstild och mindre beroende Styrelse af denna Ö, i fullkomlig öfwerensstämmelse med Swerigepolitik, wäsenkeligen bidraga till Swerigeoch Coloniens förenade båtnad; Och det är med hänsigt härtill som Kongl. Mast i Nader finner lämpligast att li ka med Hertigdöme! Pomern, ej mindre Qn St. Barthelemy än de Ultramarinsta besittningar, hwilka i framtiden kunna förwärfwas under Sweriges Krona, undantagas fran Moderlandets Statsförfattning, administration och drätsel för att förwaltas ester de särskilta grunder som antingen wid acqvisitionen blifwit eller blifwa lagde, eller sedermera i behörig ordning tillkommit eller tillkomma, dä alla dertill hörande ärender borde behandlas och inför Kongl. Mast k underdånighet föredragas af ett särskilt Departement, utan att detsammaunderhäll finge betunga Swensta Statswerket. Kongl.