Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
14 § 2 mom. i 1848 års eliart® sigillat;e-förordn., domare äro vid botesoch ersätt nings-ansvar pligtige tillse, att alla, till dem ingifne, handlingar äro riktigt charterade, och förordningen i detta hänseende är så sträng, alt den i 3 § 5:te mom. stadgar, att då sakägare tillätes att vid domstolar eller andra embetsverk, i st. f. charterade liufvudskriften, förete besannade afskrifter deraf, tillika bör styrkas till hvad belopp de förre äro med stämpladt pap - 205 Den ii De ceni Sier. per försedde, så vida desammas beskaffenhet sådant fordrar, så lärer, nian vidare bevisning, behufvct af ett närmare bestämmamle utaf förordningens mening i detta fall lätteligen inses, och får jag alltså väcka förslag 0111 ett sådant författningens förtydligande. Den andra anmärknm angår beräkning af charta sigri lala för fastebref. Förordnm är i denna del af följande lydelse; ”Fastebref förses med charta sigillaln lill en fjerdedel emot ”hvad för köpeneli byles-bref stadgas, eller (ill en ljerdedels proc. ”af köpeskillingen (ill och med 150 r:dr samt lill en ali ondedels ”proc. af hvad derulöfver stiger pä neilanstående sätt: ”under samt till och med 25 r:dr 3 proc. ”derutöfver till och med 50 77 G 77 77 till oell med 75 77 ' * 1) 77 77 till och meri 100 77 * * . Här äro således tre grunder för chartans beräkning angifne. Om man lin föl jer den första, så visar sig alt fjerdedelcn af den charta, som enl. 8 §. 4 mom. belöper för en köpeskilling af I. ex. 40 r:dr utgör 3 sk. — rist.
Utskottet, som haft del af de med vederbörande passevolantörer upprättade kontrakt, äfvensom öfrige handlingar, hvilka legat till grund för Kongl. Maj:ts nådiga framställning i detta ämne, har, vid pröfningen af denna fråga visserligen funnit de af Kongl. Maj:t för berörda ändamål äskade anslagsmedel vara för In» tendents-afdelningen behöfliga äfven för nästkommande statsregleringspeiiod. Men då, enligt Utskottets tanke, inträffade förändringar i varupriserne böra vid detta anslags bestämmande hvarje gång komma under betraktande, på det att, om nedsättning i priser eger rum, en deremot svarande lättnad må statsverket beredas, samt det jemväl kan blifva nödvändigt, derest Passevolantörernes anspråk alltjemt ökas, att tillse, om icke de fördelar, passevolansen för Kronan onekligen medförer, kunna vinnas på annat sätt, med mindre uppoffringar för statsverket, har Utskottet ansett sig förhindradt att tillstyrka bil all till Kongl. Maj:ts nådiga Propo - Stats-Ulskottets Ullålande M 66. 21 sition i hvad densamma afser beloppens uppförande 8 ordinarie stat.
Kronotionde-lä sen, vid de 2:ne sednaste Statsregleringarne upptagen till 4,800 r:dr, men nu till endast r:dr 4,400. 5:o. Arrendemedel af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter, hvilka, vid 1845 och 1848 årens Statsregleringar upptagne till 23,000 r:dr i penningar och 14,500 tunnor spanmål, motsvarande efter 6 r:dr tunnan, 87,000 r:dr, eller tillsammans 110,000 r:dr, Transport 3,354,920. Bil. JM C till Kongl. Transport 5,334,920. nu ansetts kunna beräkuas till: penningar (sorn förut) r:dr 23,000. och spanmål 15,000 tunnor å 6 r:dr r:dr 90,000. ng 000 6:o. Silf ver tionde, Myntarelön och Slagskatt, hvilka inkomster, vid de båda sednaste Statsregleringarne upptagne till 10,000 r:dr, nu beräknats till endast r:dr 9,000. 7:o. Koppar-räntan, upptagen vid 1845 års Statsreglering till 280 Skepp, garkoppar å 120 r:dr, eller 33,600 r:dr, och vid Statsregleringen år 1848 till 380 Skepp, å 130 r:dr, eller 49,000 r:dr, men hvilken Stats-kontoret, med afseende å den under de sednare åren alltmera tilltagande koppartillverkningen, ansett kunna beräknas till 450 Skepp, å 130 r:dr, eller r:dr 58,500. 8:o.
R:dr 8 öre samt för Silfverbergska fonden 24,451 Rnlr 3 öre, hos Ridd. o. Adeln hemställt, alt Riddarhus-fiskalen må tillerkännas ett arfvode af 40 R:dr årligen från Qveckfeltska och 20 R:dr årligen från Silfverbergska fonden, att beräknas från den 1 Mars 1858, då numera Riddarhus-sekreteraren Otto Brakel inträdde i tjenstgöring såsom Riddarhus-fiskal. Och då billigheten synes fordra, att Riddarhus-fiskalen från nu ifrågavarande, likasom från de fleste öfriga under Direktionens förvaltning stående fonder får åtnjuta ett mindre arfvode, har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillstyrka bifall å Direktionens ofvanberörde hemställan. En ledamots särskilda mening finnes här nedan antecknad. Stockholm den 27 Februari 1863. rRiddarhus-Utskottets Utlåtande X 7. 15 Friherre von Otter, Fredric Wilhelm, som jemväl tillstyrkte de för Riddarhus-fiskalen föreslagne arfvoden, ansåg derjemte Utskottet böra tillstyrka Ridd. o. Adeln att öfverlemna åt Riddarhus-Direktionen, under hvars förvaltning de till stipendier och pensioner af enskilde personer donerade fonder äro ställda, att framdeles, utan särskild anmälan hos Ståndet, bestämma de arfvoden, som för sådana fonders förvaltning skäligen böra till Riddarhusets tjenstemän anslås. Litt. A. Vördsamt Memorial. Sedan, vid regleringen af de under Riddarhus Direktionens förvaltning ställda Qveckfeltska och Silfverbergska donations-fonderne, Direktionen under den 5 Februari 185 5 bland annat beslutit, att arfvoden till Riddarhus-kainereraren och Fiskalen för fondernas förvaltning borde efter afslutandet af hvarje års räkenskaper bestämmas att utgå af den inkomstbehållning, som befunnes öfverskjuta beloppet af de fastställda stipendierna och pensionerna, samt Höglofl.
Dess och Rikets Commerce-Collegium, öfver detta förslag hört Deputerade för Grosshandelsoch Fabriks-Societeternc i Stockholm, samt deröfver inhemtat CommerceCollegii eget underdåniga Utlåtande; så har Kongl. Majit funnit samtliga handlingarne i ämnet höra till Rikets Ständers Revillnings-Utskott öfverlemnas, till upplysning vid Utskottets öfverläggningar om grunderna för Tull-afgifterna, och vid beräkningen af Tull-inkomstens belopp. Bih. till R. St. Upprättandet af Tull-Taxor åsyftar det dubbla föremål, att förskaffa Staten en betydlig, lätt utgående, inkomst, och att åt inhemska Näringar bereda det skydd emot utländsk medtäflan, som de i större eller mindre raon behöfva. I förra hänseendet inskränker sig omsorgen att, i förhållande till varans värde och serskilda beskaffenhet, bestämma afgifterna så, att de icke fresta till olofliga Landels-företag, fördyra de för inhemska tillverkningar erforderliga främmande råämnen, eller försvåra inhemska producters afsättning på utrikes orter. Kongl. Maj:t anser någon förhöjning icke böra ega rum, hvarken i utgående Tullen å Rikets exportvaror, eller uti införsels-tullen å de för Fabrikerna erforderliga rå-ämnen , och Kongl. Maj:t fäster serskildt Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten att så reglera Tallen på utländsk Ull, att den grofva icke för mvetet fördyras, och den finare icke kan inkomma emot så låg afgift, att de till den inhemska Fårafvelns förkofran dels redan vidtagna, dels ytterligare föreslagna, anstalter derigenom motverkas. I senare hänseendet åter, eller hvad Kongl. Majda Nådiga Skrif v. N. o 53. &
S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets, den 4 dennes e. m. på bordet lagda, Utlåtande, N:o 26, i anledning af Kongl. Maj:ts nå iga Proposition, angående framlidne förre Departements-chefen i Kongl. General-tullstyrelsen, Kansli-rådet J. D. Valerii 118 Prot.-Utdrag den 8 Februari 1854. enkas och barns befriande från bemälde Kansli-råd i lifstiden ådömdt ersättningsansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren M. F. Finér yppade balans, blef detta Utlåtande, på grund af deremot gjorda anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. Föredrogos och biföll o.i Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde den 4 dennes e. m. på bordet lagde Betänkanden: N:o 25, i anledning af väckt motion derom, att hållandet af s. k. Nykterhets-värdshus må blifva en fri näring; N:o 30, i anledning af väckte motioner om Landsfiskals-tjensternas indragning; och N:o 32, i anledning af väckt motion, om anslag å kyrkodörren af förteckning på kungörelser, som efter gudstjenstens slut uppläsas. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 4 dennes e. m. på bordet lagda Memorial, N:o 26, med anmälan att Utskottet icke kan taga någon befattning med Herr Doktor Sandbergs motion om bränvins-bränningens inställande under nästkommande April' månad, fann Ridderskapet och Adeln detta Memorial icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs och återremitterades, på grund af gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 4 dennes e. m. på bordet lagda Betänkande, N:o 31, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande i stället för nu bruklig borgen för arrenden af kronojord och för vissa tjenster. Från Högv. Preste-Ståndet.
Den, som anser, alt Chocolad bör, med 1 R:drs värde pr <&, åsättas den af Utskottet föreslagne införsels-tull 16 sk., voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer införsels-afgiften å Chocolad att bestämmas till 12 sk. %. 28 Bevillnings-Utskottets Memorial, JY',o 41. Cobolt-malm. Cobolt-metall. Tvänne Riks-Stånd hafva godkänt, hvad Utskottet, i afseende å Cobolt-malm, hemställt; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ansett, det förra Ståndet, alt sagde artikel bör vara fri från utförsels-tull, och det senare, att införsels-tullen derå borde bestämmas till 36 sk. I händelse sammanjemkning icke kan åstadkommas derigenom, att sistnämnde beslut frånträdas, blifva 2:ne voteringar af nöden, nemligen först angående införsels-tullen efter följande proposition: 36:o. a) Den, som gillar Utskottets förslag, att Cobolt-malm bör vid införsel vidkännas tull af 1 R:dr per %, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer införsels-afgiften å Cobolt-malm att bestämmas till 36 sk. %. Samt sedermera, öfver utförsels-tullen, sålunda: 37:o. b) Den, som bifaller, att, på sätt Utskottet hemställt, Cobolt-malm bör vid utförsel draga 1 sk. 6 r:st. tull W, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, blir Cobolt-malm fri från utförsels-tull. Trenne Stånd hafva godkänt den af Utskottet å Cobolt-metall föreslagne utförsels-tull; hvaremot Ridderskapet och Adeln ansett jemväl Cobolt-metall böra från utförselsafgift befrias; i följd hvaraf Utskottet föreslår omröstning i följande ordning: 38:o.
Skulle det hända, att två Stånd stanna mot två, blir det, såsom mig synes, ett ovilkorligt behof för de arne Stånd, som fattat deras beslut, att taga under mogen pröfning, hvarthän allt detta skall leda. Förr eller sednare måste en sådan pröfning företagas; ty vi veta icke, huru många decennier saken ännu kan förblifva oafgjord. Under sådane omständigheter synes det ej bråttom, att organisera BancoStyrelsen. Jag bekänner, att för mig ligger det något kränkande i den tankan, att Ridderskapet och Adeln skulle vänta af de blifvande Fuilmägtige, att de skola finnas benägna att ingå en femårig Capitulation, innan det system blifvit uppgjordt, som bör följas; innan de lärt känna Instructionen försina åtgärder, och det ansvar de ikläda sig. Ingenstädes är det i andra förhållanden brukligt, att en Fullmägtig emottager Fullmakten, innan han vet, hvarom den sak handlar, som han skall utföra; icke ens tjenstehjonet låter bortstädsla sig, utan att fråga den blifvande Husbonden, hvad syssla han af detsamma fordrar. Jag får äfven fästa uppmärksamheten på 66 §. Riksdagsordningen, som handlar om de ifrågavarande valen, och hvilken §. endast säger, att valen böra förrättas så tidigt, att Fuilmägtige må kunna, medan Rikets Ständer ännu äro församlade, sin befattning a36 Den i3 Jul i i f. m. tillträda. Om dermed bör förstås, att valen skola förrättas, förrän Konungens rätt inträder att åtskilja Riksdagen, så bar man redan dröjt för länge; men om meningen blott är, att valen så böra förrättas, att de blifvande Fullmägtige kunna tillträda sin befattning, innan Rikets Ständer i sjelfva verket blifva åtskiljde, så är det lätt att förutse, det denna Riksdag ännu i 3:ne månader kommer att fortfara, enär ingen Kongl. Proposition ännu af Rikets Ständer är besvarad, eller någon bland Rikets Ständers hemställanden af Konungen blifvit till pröfning upptagen.
Förslag härom hafva blifvit framställde: inom Bonde-Ståndet, a') af riksdagsfullmäktige» Anders Andersson från Östergöthland, som tillstyrkt, antingen att besörjandet af resandes förskaffande skulle, jemte posters och paketers forslande, af Konungens Befallningshafvande å auktion till den minstbjudande bortslutas, utan att hvarken den nu skjutsskyldige eller staten betungades med någon utgift derför, eller ock, derest sådant icke kunde föranstaltas, att legan bestämdes till 32 sk. banko och det serskilda tilllskott, som erfordrades, utginge af staten, antingen medelst användande af kronans behållna räntor eller andra disponibla statsinkomster; b) af Nils Andersson från Christianstads län, hvilken tillstyrkt: ”att en allmän reglering af gästgifverier och gästgifvareskjuts må skyndsamt verkställas, grundad på en förening af resandes förskaffande på bestämda tider med ordinarie brefoch paket-forsling; att denna reglering äfven utsträcktes till resandes förskaffande på obestämda tider mot högre afgift, äfvensom till fortskaffning af kurirer och extra poster; att för detta ändamål entreprenad-auktioner för alla behöfliga stationer skulle ärligen utlysas och såväl gästgifverisom skjutshållningen och poslföringen upplåtas åt den minstbjudande mot antaglig borgen; att skjutslegan skulle bestämmas till 24 å 32 sk. för dem, som åtföljde postvagnen och till 32 sk. å 1 r:dr, allt banko, för dem, som serskildt fortskaffades, samt att den kostnad, som genom afgifterna icke betäcktes, skulle utgå genom postverket af ett utaf statsmedel anvisadt förslagsanslag; samt att, intilldess en sådan reglering kunde ske, entreprenadskjutsning för resande öfver allt tillvägabragtes med förhöjd skjutslega at 32 sk. banko och under vilkor, att hvad derutöfver kunde för entreprenörers anskaffande erfordras, af statsmedel bekostades;” c) af Magnus Månsson från Östergöthland, med hvilken Johan Johansson från samma ort instämt.
Stockholm den 26 November 18G2. Gustaf Hultman. från Nerikes län. Af Gastaf Haltman från Nerikes län, om statsanslag för m kanal« anläggning mellan Nora-sjön och Fd-sjön. Vid flera föregående riksmöten har behofvet af kanalbyggnad emellan Norasjön och Fåsjön, i Nora Bergslag, varit af Styrelsen för allmänna Vågoch Vattenbyggnader anmäld med förordande af statsbidrag och i Styrelsens, för innevarande riksdag, till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga generalförslag har ett statsanslag af R:dr Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 343 100,000 blifvit uppfördt med särskild anmälan, att aktieteckning redan börjats för ifrågavarande företag. Denna kanalanläggning, föreslagen i närmaste samband med Nora-Ervalla jernvägs lastageplats vid Norasjön, kommer alt bilda genom nämnda sjöar en oafbruten vattenväg af \\ mils längd till norra ändan af Fåsjön, hvarest upplagsplats finnes för en betydlig rörelse, hvilken utan omlastning sålunda kunde befordras, i stället för att effekter och varor för närvarande måste forslas, till en ringa del, öfver edet emellan sjöarne men hufvudsakligen på landsvägen, hvilket transportsätt motverkar och hindrar såväl jernhandteringens, som åkerbrukets utveckling. Orten, som en sådan lättad kommunikation kommer att mest gagna, utgöres af Nora Bergslags norra del, hela Hjulsjö och till en del Grythytte och Nya Kopparbergs Bergslager, hvarigenom 8 st. tackjernshyltor och 3 jernbruk söka sina tillverkningars afsättning på Nora och de jernvägseller sjöförbindelser, som numera befinnas både till Stockholm och Göteborg. Dessutom är nämnda område särdeles rikt på jernmalmer långt öfver behofvet för tackjernstillverkningen och 2:ne stora och godartade malmlager, uti Klackaoch Lerberget, äro belägna nära Fåsjöns strand, men kunna endast, efter den ifrågasatta kanal-ledens öppnande, med fördel brytas för afsändning öfver Nora och på jernvägarna till hvltor utom Bergslagerne; och samma förhållande är med ställsten och kalksten, hvarpå är en öfverflödig tillgång.
Som jag finner min aning fullkomligt bekräf tad, att ingen diskussion öfver denna motion skulle upstå, utan att den, att jag så må säga, helt naken komme att skickas till vederbörligt Utsk., har jag, då motionen är så omfattande, ansett mig böra beledsaga densamma med än ytterligare motiver, hvilka jag anhåller måtte få åtfölja densamma till Utsk. De härvid skriftligen aflemnade motiverne uplästes och voro af följande innehåll: l:o Lånerörelsens afskaffande och uphörande i en Bank, som står under ena Statsmaktens R. St:s förvaltning, motiveras så lunda : a) Det är en längesedan bevisad och erkänd sats, att en Statsmakt, som deltager i lagstiftningen, är obehörig att idka ett vinstgifvande bestyr, eller, ur riktig synpunkt betraktad, cn verklig niiringsrörelse. Än sämre, om denna rörelse är mouopolisk. Enl. vår nya Grundlags ordalydelse och anda, äro monopolier i allmänhet afskaffade, och då böra R. St. icke bibehålla sitt, att ensamme utgifva sedlar (på kredit), hvilka för mynt i riket gälla må. b) I den principvidriga sammanblaudi.ingen af myntoch vexelbank med lånebank är icke iagttagen den vigtiga grundsats, som gäller för all organism af arbetets fördelning■ Det åligger Staten att förse Nationen med mynt, men icke att vara dess förläggare. Staten har icke egentligen rätten eller bör få utöfva activ kredit, ty denna tillhör dem, som ega kapitaler, och som genom produktiva näringar bilda sådana.
Ridderskapet och Adeln till Utskottet öfverlemnat ett anförande i frågan af Herr Landshöfdingen m. m. Lars Arnellderuti visas velat, att den i fråga ställde återlösen af de så kallade SchlegelsVe Köpegodsen icke skulle vara någon bestämd rättighet för Staten, utan beroende af kostsamma Rättegångar, förorsaka en våldsam rubbning i egande rätten, Stats-Utskottets Betänkanclen. 71 åstadkomma mångfaldiga tviste-ämnen och icke tillskynda Staten fördelar, motsvarande Löse-skillingen och de med inlösningen förknippade olägenheter, hvarföre Herr Landshöfdingen tillstyrkt antagande af den Nådiga Propositionen; deremot RiksdagsFullmägtigen från Halland Pehr Bengtsson, uti Memorial, som Hederv. Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet jemväl öfverlemnat, anfört, att, efter sista Riksdag, en del Åboer på de så kallade Schlegeldkd Godsen, erbjudit sig att få lösa till Skatte de Hemman, som af dem brukades, och ehuru sådane erbjudanden sedermera torde vara återkallade, fortfor dock Åböernes önskan att komma i åtnjutande af Lösnings-förmånen, hvilken rättighet borde få begagnas af Åboens Slägtingar, om denne skulle vara oförmögen att erlägga Löse-skillingen, som kunde ingå till Banken, efter de för fastighets-lån stadgade grunder; att, enligt 1722 och 1723 års Jordeböcker, de Heste Hemmanen då ännu vore i Schlegelshe Arfvingarnes händer, hvilket ännu skall vara förhållandet med många, att de fleste af desse Hemman tillhöra Barnhuset i Götheborg, många, sorn år i652 varit Krono-Skatte, genom vedeibörandes efterlåtenhet, förlorat Skatte-Rätten, utan någon ersättning, och äro nu veckodags-hemraan samt Åböerne städslade; att Grefvinnan De la Gardie icke lärer erhållit fastställelse på sine Schlegelå\e Hemmansbyten, samt alt Hemmanen dessutom icke uti 73 Stats-Utskottets Bctänkanden.
Till hvad denne talaren nämnt, för att bemöta Hr Prinizenskölds yttrande derom, att del icke vore att betrakta en hög tullafgift på en nödvändighetsvara eller förbud för dess införsel såsom en aflöning åt fabrikanlerne, ber jag blott att få tillägga den reflexion ali delta kan vara grundad!, så vida icke fabrikanterne äro inskränkte till några få, utan utgöra ett stort antal, i hvilket fall täflan emellan detta stora antal åstadkommer, att priserne nedsättas lill en billig punkt; men då idkarne utgöra blott ett så ringa antal, att de kunna kontina öfverens sins emellan om priserne, så kunna de äfven fordra af konsumenterne hvad de behaga, om varan är belagd med en öfverdrifvet hög lull; konsumenten måste ju i alla fall köpa varan dä, så vida han vill hafva den. Nu är förhållandet sådant alt sockerfabrikanlerne väl hafva insett nödvändigheten att medgifva förbudets borttagande, men hafva i stället begärt en så hög tull, att det synes för hvar och en som sökt att något kalkylera öfver denna handtering, påtagligt, alt de i sjelfva verket torde varit beredda på alt åtminstone fä ^ mindre. De hafva nemi. begärt icke mindre än 10 sk. r:gs i skyddstull för raffineradt socker, och med en, i min tanka, så högt uppdrifven skyddstull, så skulle importerad vara, oaktadt rättigheten till införsel, kunna komma att stå ännu högre än till det nuvar:de sockerpriset. Jag har sökt, sä mycket det stätt i min förmåga, att skaffa mig kännedom om förhållandet med denna vara, och jag måste säga, alt jag för min del kommit lill den slutsats och den tro, att socker - 422 Den 5 Juni f. m. fabrikanterne skulle vara ganska väl och t. o. m. rikligt skyddade med den tull af 5 sk. pr U som Utsk. föreslagit. Uti ett af mig förut afgifvit anförande, ronde tullfrågan, har jag föreslagit 4£ sk. men vill medgifva alt 5 sk. måtte antagas.
Kumminosten, som med afseende på sina beståndsdelar ej har något annat värde framför dejosten, än den bättre method, hvarpå han är beredd, steg likväl med afseende på den höga tullen till 5 å 6 r:dr r:gs Lisp. Detta pris var allt för högt att kunna bibehålla sig. Derföre inströmmade också, när tullen blef nedsatt, en så betydlig qvantitet från Danmark och Holstein, der mejeri handteringen hunnit längre än hos oss, och följaktligen den biprodukt, som erhålles vid smörberedningen, nemi. skummjölksosten, stått i vida lägre pris, ån här. Kunna vi, som ega mejerier här i landet, påräkna något högre pris, än det, som varit gällande för dejosten, kunna vi ock dermed vara belåtna, och den nu gällande tull af 1 r:dr b:ko Lisp., är fullt ^ af detta pris, d. v. s. af varans värde här i landel, och med detta skydd måste vi vara tillfreds. Vid sådant förhållande anser jag icke lämpligt att nu höja tullen; föreställande mig att den starka införseln af ost icke kommer att ske hädanefter, sedan priserna satt sig till det belopp, som är öfverensstämmande med de billiga anspråken. Hr von Hartmansdorff: Jag hade hoppats att, ang:de en så Småländsk motion, tvenne Smålänningar icke skulle komma i strid med hvarandra, men då detta likväl inträffat, så får jag erinra alt man icke bör grunda tulltaxan på förutsättningar utan på verkliga förhållanden. Det är just derföre att man i delta hänseende grundade tulltaxan vid sistlidne riksdag på en förhoppning, hvilken ej af Den 8 Januari. 89 erfarenheten sedermera motsvarats, som utgången blifvit så menlig. Man bör följaktligen taga sig till vara för en dylik i framtiden. Frih. Raab: Hr von Hartmansdorff hade väntat att en Smålänning skulle understödja en i Småländskt intresse väckt motion, men jag hoppas att han tilltror mig att tänka mera pä allmänt än enskilt bästa, och det är således af denna anledn., jag tagit mig friheten upgifva förhållandet, icke afseende min fördel, utan hvad som är det allmännas, — det sanna och rätta.