Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sammanhang med detta ämne torde följande uppgifter, hämtade utur ofvanbemälda Kongl. Styrelses underdåniga Berättelse om fångvården i Riket för år 4Rå7, vara af allmännare intresse. Samtlige arresterade personernas antal, deri således inberäknadt bysatte, försvarslöse och för dryckenskap i förvar tagne, hafva under hvartdera af de tio sista åren ifrån och med 4 848 varit följande: 1 848. 1849. 1850. 1851. 1852. 1853. 1854. 1855. 1856. 1857. Äldre personer . Nämnda Berättelse innehåller vidare: »att ifrån slutet af 1856 till 1857 årsslut dels uti de dömdes antal minskning ägt rum bland lifstidsfångarne med 61 män och 3 qvinnor; bland de på viss tid dömde straffångarne med lil män och 57 qvinnor; samt bland de försvarslöse med 154 män och 49 qvinnor, men att tillökning endast ägt rum inom Krono-arbetscorpsens soldat-klass, hvilken tillökning dock inskränkt sig till 2 man; dels uti de frivilliges antal tillökning ägt rum bland de försvarslöse med 16 män och 3 qvinnor, men minskning med i man vid nämnda klass af Krono-arbetscorpsen, utgörande således sammanlagdt en minskning bland dömde straffångar och försvarslöse af 324 män och 109 qvinnor, samt en tillökning bland de frivillige af 15 män och 3 qvinnor.» Den uti Justitie-Ombudsmannens Embetsberättelse till Riksdagen år 1856 omnämnda, af Kongl. Majit i nåder förordnade Komité, som haft uppdrag att afgifva underdånigt förslag till Ordnings-stadgar för städernes Polis och Ekonomi, har under den 29 Augusti innevarande år till Kongl. Civil-departementet allemnat ett sådant förslag i hvad angår städernes Polis, — den hufvudsakligaste delen af det uppdrag, som uti det nådiga förordnandet innefattades. Sedan denna Komité vid början af år 1856 blifvit fulltalig, infordrades, med Kongl.
Länsstyrelsen uti ett af de län, som lidit af missväxt år 1844, hade erhållit undsättningsmedel till ett belopp af 86,666 R:dr 32 sk., hvilka medel Landshöfdingen låtit tili sig i särskilda förskott anordna, för att under hans enskilda förvaltning till ändamålet användas. Föreskrifter om sättet för dessa medels förvaltning voro vid deras beviljande icke gifna; och Landshöfdingen, som utbekommit dem under loppet af Mars, April, Juni, Juli, Augusti, September och November månader 1845, hade derefter blifvit af Landskontoret i Januari och Februari månad 1846 påmint om redovisning af en då ännu icke använd återstod, uppgående till 18,744 R:dr (rätteligen 19,410 R:dr); hvarefter Landshöfdingeembetet uti skrifvelse till Kongl. Kammarrätten den 12 Februari anmält, att detta belopp funnits icke vara af Landshöfdingen redovisadt den 10 i samma månad, då extra inventering blifvit förrättad i Landtränteriet.' men 7,800 R:dr deraf vore den 12 Februari af Landshöfdingen lefvererade med tillkännagifvande, att återstoden blifvit för uppköp af undsättningsspanmål disponerad.
Folkets rätt och gagn bör oupphörligen föresväfva våra tankar; och jag förbiser eller förgäter det icke heller i detta ögonblick, då jag af de skäl, som redan blifvit anförda, och för bevakande af fosterlandets ära och väl, afgifver min röst till bifall å hvad K. M. har af oss begärt. Några ledamöter yttrade härtill sitt bifall. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Rr von Hartmansdorff synes tro, att ingen fara kan hota oss, med mindre vi angripas inom våra egna gränsor. Den värda talaren betraktar oss 526 Den 11 Maj. å ena sidan sorn så fattiga, att vi icke, utan alt förstöra våra financer, kunna bekosta utgifterna för de rustningar, som vår Regering ansett nödige för att trygga vår sjelfständighet och bevara våra dyrbaraste intressen, och ä andra sidan som sä mäktige, att vi, olikt alla andra folk, kunna undvara bundsförvandter och han förskjuter derför, utan betänklighet, det vänskapsförbund med stamförvandter, som erbjudes oss från andra sidan Sundet. För den värde talaren synes det vara likgiltigt, om den förman, som mot söder skyddar Sverige, faller eller står uppe; om det är Danmarks Kouung, som befaller i Danmarks land eller om denna del af vår Nord kommer att styras medelst protokoller frän den rådsförsamling, som nu uppträder inom samma fria Riksstad, derifrån Sveriges statsmän och hjellar förr gåfvo lagar åt Tyskland, .lag delar icke dessa åsigter. Ett angrepp mot Danmarks nationalitet och sjelfbestånd är, i Europas nuvar. ställning och under de inbördes förhållanden, hvartill de Skandinaviska folken befinna sig till hvarandra, i mitt sinne, jemförlig! med eli anfall mot Sveriges. Den värde talaren antager att krig med Tyskland ovilkorligen skall uppkomma, om Sverige uppträder genom en beväpnad mellankomst till Danmarks fördel. Jag anser krig, i ordets strängaste bemärkelse, under sådane omständigheter möjligt; men för ingen del oundvikligt.
Lag samme ware »ör Boställs Arrendator, men Ea« »vallerie Olffcerare eller de Ivid Znfanterie Regementerne, jom öro pligtig? halia hästar, äga rättighet att alhämla ä mvcket Foder sräu drr s Boställen, art de under Möiesriderne dermed kun, na Utfordra sine Timste Hästar. §. 76. Wid de Boställen der näqok Jnwentarium finnes of Kreatur, Mäde eller Husgerädssaker m° »n., bör det till efterträdare» förbättradt, men icke förwärradc aflefwereros, eller stoffe den, som nä, gol deraf förstmqradt, jemngodt i stället eller be, rate sä mycket j Penningar, forn der kan igenkövas för. §- 77- Enär näaot Regemente blisiver cvmmenderabt, ott gä u'ur Riket, stall hwar Boställshafware före uppbrottet, foga nödig anstalt huru hans Boställe, under pästäende kommendering stall brukas, antingen igenom hans egne anhörige, arrendatorer eller hälftenb!v°are, och derom till Olwersten ingifwa Ltnständelig berättelfe, som feda, later Landshöff Lingen i orten och RegementSstriswaren deraf fä del, efter de, medan Regementet är borta börk» hofwa noga ilffeende a Boställens rätta häfd och druk. Och !om det är nödigt, akt alla Boställen tvid dylika tillfällen dufwa synte, om sädan! sig Den 27 Januaris. 1169 möjeliaen göra lärer, sä, i sall Osficerarne sjelfwe icke halwa räd-um, att Hu'eSvnerne biwista, böra de t sine stallen utsi Laga Fullmägtige, som veras rätt bewaka. Lag »amma ware om nägon Osficerare erhäller Nädigl lillständ, ari pä ett elier annat är wistas utom Riket, och äligger dek Öwersten, att lä l
2:o till Svea och Götha Hof-Rätter Svar på återremiss Voteringsproposition . * * Voteringsresultat 3:o till en Registrator i Skånska Hof-Rätten 4:o till Fångvården Svar på återremiss . * * * « 5:o förhöjning i anslaget till Landtförsvars-Departementets Uommgndo-Expedition 6*o arfvoden för »0 Reserv-Läkare Svar på återremiss *.♦♦♦♦ 7:o till Rese-Stipendier ät Militar-Läkare Svar pä återremiss ♦ 8:0 till Exercis-Sqvadroner Svar pä återremiss 9:o till löneförhöjning för Under-Officerare vid Flottan I0:o till 2:ne Machinist-OfHcerare för Kronans Ångfartyg ll:o till förhöjning i Båtsmans-Corporalernes aifvoden Svar på återremiss 12:o till Exercis af Flottans bemanning . 5>var pä återremiss . l3:o till förhöjning i Lotserioell Fyrings-Sta terne 44:o till Tabell-Commissionen Svar på återremiss l5:o till Kongl. General-Landtmäteri-Contoret Svar på återremiss l6:o till Landt-Staten Svar på återremiss * . 17:o till Landtbruks-Skolor Svar pä återremiss l8:o till Svenska Trädgårdsföreningen . Svar pä återremiss 19:o till Navigations-Skolor ♦ . Svar pä återremiss 20:o till Kammar-Collegium 21:o till Stats-Contoret Svar på återrmiss 22:o till Chartaj-Sigillatre-Verket ... 23:o till Kammar-Hatten Svar på återremiss • 24:o till Kongl. Theatern Svar på återremiss 25:o till Ecclesiastik-Departementets Expediti 26:o till Riks-Archivet . Svar pä återremiss . • • 27:o till Kongl. Bibliotheket crr' _ !N:o Samling.
En sådan hufvudbrist kan endast förklaras genom ett fullkomligt förbiseende af formens betydelse i poesien, under det man i öfverensstämmelse med den prosaiska tidens rigtning lade hela vigten på innehållet och ändamålet. Man lånade från det antika dramat endast den yttre formen samt ett och annat obetydligt drag, hvilket lämpade sig för hopsmältning med den råa episka form, som medeltidsdramat lemnat i arf och vid hvilket man segt fasthöll. Då ämnet i Judas Redivivus — en son, som, utan att veta derom, mördar sin far och gifter sig med sin mor, — är samma ämne, som utgör Oedipimytens innehåll, så lämpar sig ock detta skådespel särdeles väl för anställande af en undersökning rörande förhållandet emellan humanisternas drama och antikens. Se vi först på sjelfva behandlingen af ämnet, så möter oss der midt i olikheten dock äfven vissa likheter. Antikens verldsåskådning bestämde helt naturligt den form, som det tragiska der antog; hjeltens öde fattades som ett förutbestämdt, hvilket af honom ej kunde undgås. Detta är otvifvelaktigt ur estetisk synpunkt en bristfällig uppfattning, ty der ödet så fattas, kan det aldrig framgå som ett rent resultat ur handlingen, och dermed är äfven det sanna begreppet om skuld och oskuld upphäfdt. Tragedien förutsätter nödvändigt, att hjelten handlar fritt och medvetet. Men ett klart medvetande om viljans frihet felades ej blott den antika, utan i lika hög grad medeltidsbildningen. Hela det offentliga lifvet, staten, kyrkan, samhället, var under medeltiden krystalliseradt i bestämda former, och dessa framträdde icke såsom tidens förgängliga verk, hvilka ur historiens arbete framgått och genom detta åter engång skulle upplösas, utan de hade anspråk på att vara eviga verk af en sedlig nödvändighet. Menniskan kände och erkände sig ofri gentöfver dessa magter, och denna ofrihet var under medeltiden sedlighetens högsta form283. Ur denna lifsåskådning framgick munkväsendet; klosterlöftet innebär ett fullkomligt uppgifvande af den enskilta viljans frihet.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde Ilen 8 April e. m. 223 Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på förev:de Betänk., hvartill åtskilliga talare yrkat bifall, blifvit yrkadt af Hr Tham, att, med afslag å Utslcs Betänk., R. St:r måtte ingå till H. M. Konungen med en underd. skrifvelse derom, att H. M. täcktes i Nåder vidtaga lämpliga åtgärder, åsyftande att inga arbeten vare sig allmänna eller sådana enskilda, som störa sabbathsfriden och ej äro af nödfall påkallade, må på Söneller Helgedagar företagas, äfvensom att inga större folksamlingar för verldsliga ändamål, inga nöjen och lustbarheter må under gudstjensttiderne äga rum, samt att öfverhufvud ej från det allmännas sida må anbefallas något som strider emot hvad gällande lagar beträffande Sabbathens helgd föreskrifva; samt af Frih. Alströmer, att R. o. Ad., med afslag å ötskrs Betänk, måtte besluta, att R. St:r i underd. skrifvelse hos K. M. anhålla det täcktes K. M. låta verkställa revision af alla frågan om Sabbathens helgd rörande lagar och författningar.. Den härefter till bifall å förev:de Betänk, framställda propos:n besvarades med starka Ja, blandade med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Ilr Tham begärde votering Sedan härefter Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., anhållit, att vid den begärda voteringen Frih. Alströmers förslag måtte blifva kontrapropos., samt Hr Tham förklarat, det iian ville afstå från sitt förslag och åtnöjde sig med Frih. Alströmers förslags antagande till kontrapropos., uplästes till justering och godkändes följande volerrs-propos.: Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Betänk. N:o 71, röstar Ja; den det ej vill, röstar
I skarp kontrast mot den mörka drottning Kristina stå sådana gestalter som ringarens hustru i Sånger från kyrktornet, hon, som under det hon trampar den tunga klockan, sjunger att det kvinnligt veka i mänskosinn ' skall frälsa världen och viga in förbrödringens framtidsrike. Samma diktsamling, som innehåller dikten Barndomsvännerna, innehåller också följande lilla dikt, som fått namnet Mannens sista ord. till kvinnan. Jag det Jag det Du det följde kärleksyr din rosenstig, tillhör sommarens tid och våren. mötte dig med löje och ined krig, tillhör sommaren och mandomsåren. vardt min lycka och jag tackar dig, tillhör hösten, då man bäddar båren. # En kopp kaffe. ^ignaturen Bell har i början af året skrifvit i £s Idun en liten förträfflig bit: &gt;Funderingar öfver en tekopp ». Undertecknad skall bedja att såsom en pendant få komma med några funderingar öfver en kopp kaffe. Alltså ej så mycket med af seende på själfva koppen, fast den nog skall blifva ihågkommen i förbigående, äfven den. Kaffebönan, kemiskt analyserad, innehåller Adstrinserande syra och kaffein 5 % .Fri kaffein 0,8 » Olja i fast form » Nej, hör nu, hvad i all sin dar är detta för galenskaper! Vi äro väl inga kemister heller, som fröken Cleve. Ska ' ni nödvändigt tala om en kopp kaffe, så kan ni väl göra det på ett sätt, som är begripligt för vanliga dödliga, som inte känna till någon annan procent än den, bankerna ge eller ta (hvilket dock icke är precis ett och detsamma).! Jo, visst kan jag taga saken vida populärare. Jag skall alltså sluta upp med mina preludier och tvärt kasta mig in på mitt ämne. Likasom det finnes en god kopp kaffe, så finnes det också en dålig. Jag tar mig friheten att skildra den senare först. Det är sommar och klockan lider mot fem. I stora rotundan i trädgården står kaffebordet dukadt, tjugu ä trettio koppar i väldig cirkel, och i midten tronar den ärevördiga silfverkannan, full ända ut i pipen och flankerad af gräddsnipor, sockerskålar och nysilfverkorgar, rågade af allehanda sorter kaffebröd.
N:o >5i öfver gjorda anmärkningar vid Utsk:s betänk. N:o 14, i anledn. af arrendatorn utaf Svartsjö Kungsgård, f. d. Grosshandlaren Weners ansökning om nedsättning i arrendet, blef ytterligare lagdt på bordet af Hrr af Dalström, Gust. Jac., och af Ström, Isr. Adolph, samt Gr. Spens, Carl Gust. Den 20 Joni. Anvo föredrogos och biföllos Stat$Utsk:s d. 17 dennes e. ni. på bordet lagda utl:n: N:o i52. i frågan om den s. k, Trolliska stjpendiifonden och räntan derå; N:q 153. i anledn. af vackt fråga om allmänt bidrag till befräinjande éf anläggningen utaf rior och torkinrättningar för spannmål. Företogs till pröfning StatsUtsk:? 17 deqnes e. ro. på bordef lagda utlåt. N:o i54 öfver anmärkningar vid Utslus afgifna betänk. N:o 35, i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R. St., ang:de lindring i vilkoren för begagnandet af det utaf R. St. till återuppbyggande af staden Borås anslagna låneunderstöd. Hr af Dalström, (just. Jac.: Då jag vördsammast får äran anhålla om R. o. Ad:s bifall till detta betänk., an, håller jag lika vördsamt att dervid få yttra några ord. K. M;s nåd. propos. i ämnet afsåg egentligen att för Borås stad bereda en lindring vid afbetalningen af det lån, sorn afsednaste Ständer blifvit staden beviljadt. StatsUtsk. har jernyäl i detta afseende uti sitt första betänk, till R.
Allmogens angelägenheter, som fordra skrifkunnighet, skötas till det mesta af dem sjelfve eller genom de förståndigare bland dem, som vunnit ett allmännare förtroende. För folkets sedlighet är mycket att hoppas af den tilltagande böjelse för nykterhet, som visar sig särdeles hos uppväxande slägte t; och dertill skall också betydligt bidraga hvad som göres för folkskolor. Den utaf Herr JustitieStatsministern för år 1841 afgifna underdåniga berättelse om brottmålen visar i afseende å detta län, att utaf 400 för brott dömde mera än fjerdedelen bodde utom domstolens jurisdiktion. Med denna åsigt öfverensstämma ock de upplysningar, som vinnas af den underdåniga Berättelse, Kongl, styrelsen för fängelser och ai’bets-inrättningar i Riket för år 1839 afgifvit, nemligen att utaf de i fästningsfängelserna samt vid arbetsoch korrektions-inrättningarne, äfvensom vid Pionier-Corpsen, intagne personer, ett mindre antal, i förhållande till folkmängden, varit födde i Örebro län än i de fleste andre länen. Folket kan i allmänhet berömmas för idoghet; och under de år, som denna underdåniga Berättelse omfattar, har jordbrukaren bibehållit sig i välmåga och bergsmannen ännu mer förkofra t sig genom de förmånliga konjunkturer, som då ännu ägde rum och manade honom att högt uppdrifva sin tillverkning. Derigenom ökade sig ock tillfälligtvis arbetsförtjensten för den fattige, hvars daglön förhöjdes; och fattighjonens antal inom Bergslagen minskades, så att när t. ex. fattigbidragen inom Leke och Carlskoga Bergslag i sista Femårs-tabellen upptogos till 3,228 R:dr 24 sk., desamma nu äro beräknade endast tili 2,164 R:dr; dock visar sig icke en sådan skillnad i siffran uti de uppgifter, som inkommit från andra Bergslag, hvilka mera gynnats af jern-konjunkturerna. Arbetsstyrkan är i allmänhet tillräcklig och vissa tider öfverflödig för länets behof.
23 nät, utan de olägenheter, med hvilka en sådan, för undervisningen ofta behöflig eller gagnelig förändring förut varit förenad. Delta slag af lönereglering är oek redan vederlaget i andra länder, så t. ex. i Danmark, der det finnes påbudet genom lagen af den 1 April 1S55. I lärarens ställning ligger onekligen något, som särskildt påkallar trygghet för framtiden. Ju mera han kan befrias från den oro, sorn närings-bekymren oell särdeles omsorgen om en oviss framlid alltid måste underhålla, isynnerhet i familjefadrens sinne, med desto mera odelad kraft och håg kan han öfverlemna sig åt ulöfningen af sitt ansvarsfulla kall. Mot delta sätt att reglera lönerna under Elementar-Läroverken har hufvudsakligen den invändning blifvit gjord, att man icke skulle kunna med bestämdhet beräkna den summa, som för nämnda stat under hvarje statsreglerings-perind skall afsällas. Men delta inkast förfaller, då det, när hvarje lärares fullmakts dalum är kändt, måste vara lätt all ordna dem efter de bestämmelser, lönereglemenlet innehåller, helst om kalenderåret näst eller del, under hvilket fullmakten blifvit utfärdad, städse räknas såsom det första, utan afseende på månad. På detta sätt kan för hvarje siatsreglerings-period en viss summa med tillräcklig noggrannhet beräknas, hvilken aldrig kan komma alt öfverskridas, men väl alt lemna besparingar, i den mån äldre lärare afgå och ersättas af yngre efterträdare. Rikets Ständer hafva ock låtit verkställa en så beskaffad beräkning, och den för tillämpning af anförde grunder erforderliga summa finnes i biiagde tabell N:o 6 upptagen. Vidkommande det antal år, som böra mellan hvarje lönförhöjning förflyta, kati naturligtvis en mängd olika beräkningsgrunder tillämpas.
Men om kommunalstämma, der pastor icke är ordförande, anser åtskilliga andra behof vara oundvikliga eller vigtigare och böra först tillfredsställas, så användas dessa medel i alla möjliga rigtningar, såsom jag förut sökt visa och väl torde egt rum pä andra orter, och folkundervisningen får, i brist på medel, förblifva i sitt gamla bristfälliga skick. Men genom en sådan mera bestämd föreskrift, skulle denna tillgång icke kunna förryckas äfven till ändamål, som i författningen ingalunda äroafsedda; och då man icke vill vidtaga några verksamma mått och steg till bränvinssupningens inskränkning, utan hänvisar idkeligen till en stigande upplysning, som man förmodar skall efterhand minska och utrota denna kropp och själ förderfvande osed, så synes det icke heller vara olämpligt, att i en bränvinsförsäljningslag anvisa ytterligare medel och utvägar för vinnande af denna stigande upplysning, hvars verkningar för ofvannämnda ändamål hvarje folkets vän innerligen önskar att rätt snart få erfara. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. A. Sandberg Motioner i Preste-Ståndet 4865. Af Doktor Skildberg: Om förändring i. 14 och 45 §§ t Kongl. För ordningen den 18 December 1863, angående försäljning af bränvin och andra spirituösa drycker. B r än vinslagstiftningen har snart i århundraden varit bekymmersam för fosterlandsvännen. Spär till dessa bekymmer finner man äfven i äldre handlingar (se Fischerströms Ekonomiska Dictionnär m. fl.). Bränvinssupningens verkningar äro bedröfligt, men botemedlet deremot kan man icke fördraga. Ingen vill eller vågar sätta yxan till roten på det giftiga trädet, utan bortskära en och annan gren, och gå beklaga sig öfver att det ändå vexer. Såsom nu ställningen är, kan man ej annat än göra sannolikt fruktlösa försök att få några förbättringar i nuvarande bränvinsförfattningen. Jag har instämt med Kontraktsprosten Palmlund om fördubblad! minimibelopp för försäljningen enligt l och :2 §§ i bränvinsförsäljningslagen och med Hofpredikanten Rosenius om det tillägg i 12 §, att en socken egde rätt slippa bränvinskrögeri på sin gästgifvaregård.
N:o 364, ang:de förändrad fördelning af riksstatens hufvudtitlar; N:o 365, ang:de fiskeriernas upphjelpande medelst statsanslag ; N:o 366, angtde anstalter för en förbättrad fångvård; Nto 367, med öfverlemnande af förslag till ny författning angtde brännvinsbr.änningsrättigheten,jemte författningen; Nto 368, med öfverlemnande af de upprättade riksstaterna; Nto 36g, med öfverlemnande af förslag till förnyad författning om stämplade pappersafgiften, jemte författningen; Nio 370, om åtgärder att befordra skyndsammare antagande af det nya systemet för mått, mål och vigt; Nto 371, angtde granskning af seglationsordningen den 28 Nov. i835; Nto 372, angtde åtskilliga af K. M. äskade extra-slatsanslag för försvarsverket till lands; N:o 373, äng:de ifrågastäldt anslag för försvarsverket till sjöss; Nto 374, ronde anslag för adjungerade ledamöter i Svea och Götha Hofrätten Likaledes upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till §§ i riksdagsbeslutet, nemi. N:o 29, angtde allmänna grunder vid stalsregleringen; D c 11 5 Juni c. in. 63 N:o 3o, ang:de upphörande af mötespassevolanceafgiften för manskapets underhåll vid indelta armeen; N:o 31, ang:de reparationsfonden för Hjelmare-canalverk; N:o 32, angtde förändrad lydelse af Riksg.contorets till Banken utgifna 4'P,oc>°kligationer; ]V:o 33, ang:de nya inslructioner för R.
Si, det folket varder allena boendes, och icke skall räknadt varda ibland Hedningar. Ho kan räkna Jacobs stoft, och talet på fjerdedelen af Israel? Min själ dö med de rättfärdigas död, och min ände varde såsom dessas ände. Då sade Balak till Bileam: Hvad gör du mig? Jag hafver låtit hemta dig till att förbanna mina fiendar, och si, du välsignar dem. Han svarade, och sade: Skulle jag icke det hålla och tala, som Herren gifver mig i munnen? Balak sade till honom: Kom då med mig på en annan plats, dädan du hans ända ser, och dock icke allansamman ser; och förbanna mig honom der. Och tog han honom på en fri plan, uppå kullen af berget Pisga, och byggde sju altare, och offrade ju på hvart altaret en stut och en vädur; Och sade till Balak: Gack till ditt bränneoffer; jag vill vänta derborta. Och Herren kom emot Bileam, och gaf honom ordet i hans mun, och sade: Gack till Balak igen, och säg alltså. Och då han kom igen till honom, si, då stod han när sitt bränneoffer, med de Moabiters Förstar. Och Balak sade till honom: Hvad hafver Herren sagt? Och han hof upp sitt tal, och sade: Statt upp, Balak, och hör; fatta i öronen hvad jag säger, du Zipors son: Gud är icke en menniska, att han kan ljuga; eller menniskobarn, att honom något kan ångra. Skulle han säga något, och icke görat? Skulle han något tala, och icke hållat? Si, till att välsigna är jag hit hafd; jag välsignar, och kan icke omvändat. Man ser ingen mödo i Jacob, och intet arbete i Israel; Herren hans Gud är när honom, och Konungens trummetning ibland honom. Gud hafver fört honom utur Egypten; hans frimodighet är såsom ens enhörnings. Ty ingen trollkarl är i Jacob, och ingen spåman i Israel. I sin tid varder man sägandes om Jacob och om Israel, hvilka under Gud gör.