Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid nu prinsen fyllde sitt tolfte år, lät konungen tillreda ett stort gästabud, och hemtade sin son ur tornet med mycken högtidlighet. Men när prinsen skulle gå öfver bron, förbyttes han till en blodsdroppe, och föll ned i ån. Konungen fick således sanna den gamla qvinnans spådom. I det följande omtalas, huru Anesidej kom till Hafs-frun, och träffade en fager tärna, vid namn Meserimej. Den unga flickan halp honom i hans göromål, och de lofvade hvarannan sin tro och kärlek. När så prinsen genomgått alla Hafs-fruns prof, och hemtat brud-sakerna hos hennes syster, rådgjorde de unga tu att fly tillsammans. Då sade Meserimej: »gack ut, och sätt dig på den höga stenen, och ropa den gångaren, som käringen red på, när hon var brud.» Prinsen gjorde så, och kom tillbaka med hästen. Derefter satte de sig upp, och redo undan. Men Hafs-frun märkte deras flykt, och sprang efter. När hon så blef dem varse, förbytte hon landet framför dem till en stor sjö; men Meserimej kunde så mycket, att hon gjorde sjön till land igen. Hafs-frun blef nu tvungen att vända tillbaka; men prinsen kom upp ur hafvet, icke långt ifrån sin faders gård. Slutet öfverensstämmer med uppteckningen B. Konunga-sonen rider fram till kungs-gården; men blir lockad att dricka en skål mjölk, och glömmer så bort sin käresta och allt annat som händt honom. Sluteligen friar han till en fager prinsessa i främmande land. Men Meserimej erhåller tjenst på kungs-gården, som ladugårds-deja, och narrar de tre hofmännen, som ofvan är berättadt. Vid prinsens bröllopp infinner sig Meserimej, och är klädd på det aldra yppersta. Midt under måltiden, kastar hon trenne guld-perlor på bordet för sina begge dufvor; men hannen tager alla tre perlorna, och lemnar intet åt honan. Då säger den lilla dufvan: »Tvy dig! så du svek din maka, som Anesidej svek Meserimej.»
Slats-Utskotlet bar af allt delta funnit sig föranlåtet afgifva det yttrande, att ofvan anmätkte ofullständiga och opålitliga redovisningssätt icke bort förmodas kunna få oförändradt fortfara en så lång lid, sora här varit fallet, vid detta Verk, utan hade ConvoyCommissariatet bort långt för detta hos E. K. M. i underdånighet föreslå, icke allenast till besparing i kostnaden för detta redovisningsarbete, utan ock lill en högst erforderlig förbättring deraf, atti stället för de nu bestämda, icke obetydliga lönevilkoren till Kamererare och Kammarskrifvare, bokoch räkenskaps-föringen fått uppdragas åt någon annan med sådana göromål mera hemmastadd person, emot ett mindre årligt arfvode af högst 2Öo å 3oo R:dr i ett för allt, och med skyldighet att föra löpande bok, hvilken vid hvarje Commissariatels sammanträde bade kunnat vara alt tillgå för ständig kännedom af Verkets ställning, och som för hvarje år kunnat vara afslutad, senast i Februarii eller Mars månad det påföljande året. På grund af ofvan uppgifne förhållanden, få hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. anhålla om Nådigt förständigande till Convoy-Commissariatet, att, enär 1833 års hufvudbok redan bör vara under afslutning eller färdig, uti den för år 1834 de i omförmälde måtto af StatsTJtskottet framställde anmärkningar lill rättelse iakttaga. Stals-Utskoltet har serskildt fästat uppmärksamhet å den förlust fonden fått vidkännas genom fallissementer af flere Handels-Bolag, till hvilka Commissariatet adresserat sig i vexelaffuirer. Sålunda förekommer uti i83o års hufvudbok afskrifning af 541 St. 1 sk. 10 pence hos Tottie & Compton i London, utgörande återstoden af Convoy-Commissaiiatets hos nämnde Handelsbolag egande, och, vid fallissementet är 4 Expeditions-Utskottets Förslag t ill und. Skrifvelse St. 4 sk. 2 pence uppgående fordran.
För hvad, som icke efter 8 månaders förlopp är försåldt af otorkad säd, och hvarföre icke betalning lill Banken ingått, betalas 1 procents högre ränta första månaden derutöfver,. 2 procent den andra, och 3 procent den tredje, hvarefter den återstående summan må utsökas; och böra borgesmännen för denna förlängda lid ansvara, i likhet med hvad, sorn gäller för discontlån. IOj För den torkade sädén får lånet omsättas till nästföljande Juni månad på förutvarande vilkor. 11. Det må bero af vidare bestämmelser i den plan till Bänkrötelseus nya ordnande, sorn från Banco-Ulskottet förväntas, huruvida den i 6 Banco-Utskottets Utlåtande, N:0 34. denna rörelse upptagne summa må, äfven för de följande åren till nästa Riksdag för samma ändamål användas. 12. Skulle vid creditiv-tidens slut visa sig anledningar till missväxt, må creditiven förnyas och på enahanda vilkor omsättas till nästföljande året. 13. Filial-Contoren i Malmö och Götheborg besörja denna belåning hvardera inom sina district. 14. Hos Kongl. Maj:t anhålles i underdånighet, att Landshöfdingarne måtte uppdragas, att följa denna rörelse med sin uppmärksamhet, samt med sin medverkan densamma understödja.” Af de Beräkningar och jemförelser, hvilka innefattas uti Herr Biskop Agardhs öfvanberörde motion, har Utskottet deslomindre ansett sig böra ingå i nå^on speciel pröfning eller granskning, som, ehvad de godkännas eller vederläggas, 2:ne obestridliga facfa alltid qvarstå, det ena att Myntbeslämningslagen af den 1 Mars 1830 finnes och måste framgent verkställas; det andra, att en allmännare förlägenhet i enskildes ekonomiska förhållanden beklagligtvis eger rum, om också meningarne äro delade angående dess vidd och orsakerne till densamma.
C h i n a b a r k ; C hina rot; Chlorkalk; Chocolad; Cider; C irnen t; Cirklar, Passare och Cirkelbestick; Citroner; Citronsaft; Citronsalt; Citronskal; och Cobtber. Utskottets förslag ronde dessa artiklar biföllos. C o b o 11. Utskottets förslag bifölls med den, uppå hemställan af några ledamöter beslutade förändring, att utförseln af cobolt skulle vara fri från tull. Coeffurer; och C om passer. Utskottets förslag rör:de dessa tvänne artiklar bifölls. Bibehållande af föreskrifterna i 18>5 års tulltaxa yrkades, i afseende på denna artikel, af en ledamot, men bestreds af andra. Efter förnyade propositioner, dels till bifall å Utskis förslag, dels å bibehållande af 1835 års taxa i denna del, stannade R, o. Ad. slutligen vid det beslut att antaga Utskrs förslag. Copal; Co räller och Coliander. Utskrs förslag rörtde dessa artiklar biföllos. C o r i n t h e r. En ledamot yrkade i denna del bibehållande af den i 1835 års tulltaxa bestämda tull, hvilket af en annan bestreds. Utskrs förslag bifölls. Dadlar. Ulskis förslag bifölls. Decorationer. På hemställan af en ledamot, beslöt R. o. Ad. att prof - si6 Den 11 December f. m. ningen af denna artikel skulle uppskjutas tills artikeln Slöjdevaror förekornme. D e g 1 a r. Utsk:s förslag bifölls. Dref; Drefmat. Utsk:s förslag Di fö 11 os med den af en ledamot yrkade förändring, att utförseln skulle vara fri från tull. Dricka. Utsk:s förslag bifölls. Du n. Utsk:s förslag bifölls med den af en ledamot yrkade förändring, att utförseln skall vara fri från tull. E m a i I o c h Enbär. Utsk:s förslag rör:de dessa tvänne artiklar bifölls. Etui s.
Man skulle derigenom öka allmogens lust att skjutsa, i fall den förut har någon sådan, och det är troligt, att, om legan blefve förhöjd, det skulle blifva omöjligt att öfverbevisa allmogen derom , att skjutsningen för jordbruket utgör ett verkligt onus. Jag afstyrker således Frih. Cederströms förslag. Hr Dalman förenade sig med Hr Hjärne. Frih. Boye: Jag instämmer med Hr v. Hartmansdorff deruti, att Frih. Cederströms förslag åren ny motion, hvilken i behörig ordning måste behandlas, och derföre begär jag den på bordet, hvilket icke hindrar oss att nu afgöra detta betänk. Frih. Sprengtporten: Till Frih. Cederström får jag hemställa, huruvida vi enligt 54 § Piiksd.Ordn. kunna votera öfverden framställning, han gjort. Denna § innehåller, att då anmärkningar i saken under discurserna äro gjorda, bör propos:n inrättas i enlighet med dem; och skulle målet under discurserna skiljas uti flera delar, hvaröfver särskilda anmärkningar göras, då skall, enär sådant äskas, propos. öfver hvardera delen särskildt anställas. Jag hörde icke, att Hr Frih. begärde, det någon särskild propos. skulle framställas på hans anmärkningar. Antingen passade icke anmärkningen till denna discussion, eller också skulle den kommit under öfverläggning. Att numera begära öfverläggning derom, tror jag icke vara öfverensstämmande med förenämnde 54 §, dock underställer jag min anmärkning Hr Frih:s eget bedömande. Frih. Cederström: R. o. Ad:s ledamöter torde kunna erinra sig, att, innan någon propos. af Hr Gr. o. Landtm, framställdes, jag hade tillfälle att yttra mig och gjorde det yrkande om propos., som jag nu fullföljt. Det var icke mitt fel, att icke, innan propos. framställdes på grund af Frih. Boyes begäran om votering, R. o. Ad. gjordes uppmärksamma derpå, att andra meningar voro framställda, som hade olika syftning emot de båda alternativerna af rent afsiag och bifall och ville afslå vilkoren i Utsk:s betänk., men bifalla sjelfva saken.
T i d ra1 af lef nadsyrlre borde därför så val den unga flickan själf so111 hennes fö~äldrar hafva deiiila det arbetande lifvets skuggsida i tarikama, och hon borde t. ex. icke gärna antaga en plats i en fräinniande stad utan a t t ha£ va iierniiistoiie en familj, där hon kiindc; vara wsom barn i hi is et^. Ofta ar det begäret efter en rikare lifserfarenhet, som oemotst&amp;ndligt drifver den unga flickan ut ur hemmet in på yrkesarbetets falt, men hon bör viil besiima, a t t både yrket och förh %llanclena kmina r a r a sh beskaffade, a t t lion i stället för a t t .få sin liorisont vidgad blir mer stängd iin i heniiiiet. Eli af kvinliglieteiis allra iriktigaste bestämningar a r stillhet. Den kvinna, som niidt under arbetet kan bibehålla en prägel af ro och stillhet, hon har icke tagit skada på sin kvirilighet. Till följd haraf blir det en nödvändig fordran på det. kvinliga arbetet, a t t det ?cke får bedrifvas till öfverrnått. När en kvinna .faller offer för arbetsjaktet, lir det oandligt mycket beklagligare, än nar en man gör det, ty lio ' n förfelar ' därigenom sin uppgift som kvinna. Lifvet liar onekligen blifvit äniiii mer grått, sedan kvinnorna ocksh började jäkta; men låt oss val hålla fast, a t t jakt och arbete a r ej ett och detsamma. Det ä r något som gör de arbetande kvinnornas lott tung deras inöda jämförelsevis resultatlös och deras lif jaktadt, och det ä r deras Lat oss dröja något vid detta ämne. Det a r ett arbetssätt. ganska märkvärdigt .faktiim, det som fröken Key ocksa anför, att icke ens inom hemmet Iiafva kvinnorna skapat några genomgripande förbättringar. Detta ar en sa!, som jag mycket funderat öfver. J a g tror förklaringen ligger dari, a t t de fordom aldrig hade begrepp om tidens varde.
Att den i öfrigt uti 34 §• i823 års Banco-Reglemente lemnade föreskrift till dess väsendtliga innehåll förnyas sålunda: att Canal-Bolaget skall ega, likasom hittills, att, för nödige ansedda Pensioner vid Canal-Verket, använda de medel, som hittills influtit och vidare inflyta uti köpeskilling för dödade och försålda Actier, samt Straffräntor för försummade insättningar på Actierne; men att Bolaget deremot, tillföljd af ofvanupptagna första hufvudvilkor, ej må till dylikt ändamål begagna några af de till arbetets bedrifvande af Staten anslagna medel, och att således hvad utöfver summan af nyssnämnde tillfälliga intrader kan till några, förr eller senare beviljade pensioner erfordras, icke får såsom en Canalverkets utgift beräknas, utan bör tagas utaf de inkomster, som af den redan färdiggjorda Canalen inflyta, hvilka inkomster hädanefter, i likhet med hvad Rikets Stän* Banco-TJtsJt:s Memorial, N:o ng. der vid 1823 års Riksdag beslutat, komma att tillfalla Actie-egarrie; i följd hvaraf dessa inkomster icke må till Actie-egarne utdelas eller annorlunda af dem användas, förr än detaf äfgått hvad till fyllnad i pensionsbeloppet erfordras. 6:0 Att, så val till Uppmuntran för Bolaget att åtaga sig den ytterligare insättning, som af Actie-egarne nu äskats, som ock till lättnad för detsamma, att de föreskrifna vilkoren noggrannt uppfylla, vid dessa vilkor fästas följande förmoner, nemligen: a. dert fortfarande och* Under vissa vilkor, förökade belåningsrätt af Bolagets Adier 1 Bankens Discont-Fonder, hvarom i efterföljande Afdelning stadgasj b■ att Bolaget, om CaUalen blifvit inom 1834 ^rs s^ut fullbordad, erhålla afskrifning och eftergift för ej mindre det vid innevarande Riksdag lemnade bidrag.
Dessutom haj den sist talande värde Ledamoten så väl upplyst och påmint, att de nya lån, hvarom nu är fråga, alldeles icke skulle komma den verkeligen lånbehöfvande, det vill säga den redan skuldsatte till godo, emedan icke andra än de, sorn hafva första inteckningen att prestera, kunna i Banken få låna, och desse äro troligen ej uti förlägenhet, Den 19 Julii e. n\i Derjemte hafva dessa lån det fel, gemensamt med alla andra, mot nedsatt ränta, att inbjuda den, sorn icke behöfver lån, att sätta sig i skuld, och indraga honom således i den olyckshvirfvel, hvarUti en stor del af nationen redan råkat. Jag af. styrker, på grund häraf, fastighets-lånen§ fortfarande, Hvad den siste värde Talarens förslag be' träffar, nemligen, att fastighetslån borde utgifvas mot Två procents ränta och capital-afbetalning i silfver, med amortering på några och 30 åri S^1 Jåter det visserligen ganska val, men skulle helt visst hafva ganska menliga följder, och troligen^ blifva overkställbar!* Föreställom oss hvad följden skulle blifva, om en större summa i låneväg utginge. Myntvärdet skulle ju försämras i mon af Sedelmassans förökning. Man skulle snart, likasom det skedde redan 1815, tvingas att inställa amorteringen; och hela operationen skulle inom några år slutas med en i mon af sedelstockens förökning åstadkommen myntförsämring. Herr Rothlieb, Axel: För min del förejtar jag mig med de Herrar, som yrkat återremiss, .
Men för dylika företag synas mig några utomordentliga ansträngningar icke böra vidtagas. Jag tillstyrker således, att Betänkandet måtte bifallas, helst derigenom blifver gifvit, att Bevillningen kommer att minskas. Då först är Bevill* ningsUtskoitet i tillfälle, att uppgöra fördelningen deraf. Om deäta Betänkande återförvises, hjelper det, ej långt att frågan om Bevillnings grunderne afgöres utaf Nämnd; ty händerne äro i alla fall bundne, i afseende på fördelningens uppgörande, då man ej med visshet vet, huruvida nedsättning af Bevillningen kommer att ske, eller icke. Jag förnyar derföre min anhållan, att Betänkandet måtte bifallas. Herr Lefrén, Johhn Pehr: Jag instämmer med Friherre Cederström i den grundsats, att Rhld. och Ad. Prat. VI Band. jDen 19 Juli i f. m. Riksens Ständer böra varsamt förfara, i afseende på uppfyllandet af deras förbindelser till Banken; men jag dalar likväl icke den åsigt, att räntas erläggande å StatsVerkets skuld för evärderlige tider bör afskaffas. Jag anser sådant ej en gång böra ske under de följande fem åren, Riksens Ständer äga visserligen rättighet att dispo* nera Bankens vinst till nyttiga ändamål, bland, hvilka Bevillningens nedsättande onekligen intager ett af de främsta rummen; men att bestäm* ma det räntan allt framgent skall upphöra , trot jag icke tillhöra Riksens nu församlade Ständer. Jag anhåller derföre om återremiss af Betänkandet. Grefve af Ugglas, Gustaf: Statsverket har sedan sista Riksdag till Banken årligen inbetals 500,000 R:dr, utaf hvilke 2 procent först afdragits såsom ränta och det öfriga afgått på det återståede Capitalet. De förenade Utskotten hafva ansett den hushållsprincip böra följas, att det ic-i lee är skäl betunga Landet med räntas erläggande,’ då Banken i alla fall är Riksens Ständers eget ,Verk, och hela denna utgift ej kan bestridas an-i norlunda, än genom Bevillning* utgörande.
Föredrogos och lades till handlingarne från MedStånden ankomna prot.utdrag, nemi. från PresteSt:t för tiden från och med d. 21 sisth Jan. t. o. m. d. 2.2 dennes, samt från Borgareoch BondeSt-.n för tiden fr. o. m. d. 25 sisth Jan. t. o. m. d. 25 dennes. Slutligen anmodade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm. R. o. oAd:s Hrr Elektorer att välja en ledamot i BankoUtsk:t efter Hr Akerman; hvarefter Ståndet åtskiljdes kl. nära 2 e. m. In fidem, O. Brakel. 664 Bil. i\:o 1. Hr C a r 1 h e i ra-G y 11 en sk j 51 d: Den fråga, som nu förekommer främst på föredragningslistan, nemi. Sammansatta Lagoch Ekon.Utsk:ts Betiink. N:o 1, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse med öfverlemnande af förslag till tvenne årgångar nya predikotexter och till ny kyrkohandbok, innefattar ett ämne, öfver hvilket det 8ynes mig särdeles lämpligt att B. o. Ad. först inhemtar PresleShts mening, innan R. o. Ad. sjelf afgör detsamma. Som de flesta af Ståndets ledamöter hafva sig bekannt, pågår f. n. hos PresteSt:t diskussionen öfver denna fråga, sedan under förmiddagens plenum de föreslagna nya årgångarne af predikotexter inom samma Stånd blifvit antagna. Såsom ett ytterligare skäl för att invänta PresteSt:ts mening i ämnet, får jag nämna, att, efter hvad mig är sagdt, har BondeSt:t redan fattat ett beslut i enahanda syfte, som det nu här föreslagna. Jag hemställer derföre, att R. o Ad. måtte besluta, att de Sammansatta Utsk:ns ifrågav:de Betiink:de skal! upföras främst på föredragningslistan till nästa plenum. Bil. N:o 2. Hr Ca r 1 hei m-Gy 11 en s kjöld:
Man har sagt, att det är vådligt att uti samma hand förena högsta åklagarernagten och chefsbefattningen för just.ärenderna; men ingen har uppgifvit, hvari vådorna bestå. Jag skall då å en annan sida försöka att visa, att det verkligen kan blifva af våda att ställa Just.cancelleren utom Conseiilen. Han kan nemi. erhålla en anma - Den 6 October e. m. i.7 lan från något landshöfd.-embete jemte begäran om handräckning till åtals utförande; och skulle det väl då ligga i Just.- cancellerens magt att, utan föregången anmälan i Statsrådet, låta saken förfalla? Häruti ser jag en bestämd våda; då deremot någon sådan icke blifvit ådagalagd såsom möjlig följd af åklagarechefens stående under Just.departementet. Jag yrkar visst icke, att chefen för nämnde departement personligen borde utföra några slags åtal, utan endast att han må utgöra högsta utgångspunkten för åklagaremagten samt deröfver äga högsta uppsigten. Gr. Horn: Då jag är förvissad, att den siste ledamoten anser det nödvändigt för en kraftig Styrelse att äga underordnade, hvilka hon kan anbefalla utförandet af hvad i ett eller annat afseende kan anses nödigt och nyttigt, hemställer jag, om icke hvarje departementschef bör äga en sådan rättighet i afseende på åklagarechefen; och hvarför då ställa denna särskildt under Just.departementet? Dit bör allt höra, som innefattar domarebefattning; men då det ingalunda är afgjordt, att Just.departementet skall hafva att göra med de s. k. inrikes ärenderna och sålunda icke ens äga att befalla en länsman, frågar jag, om det väl är consequent att underlägga detta departement den högsta åklagaremagten. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade som sin gemensamma tanka förklara, att högsta åklagaremagten borde ställas under Just.departementet. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Gr. Frölich:
Man l»ar bem.Ödaf sig att framställa Upsala Bibliptheks-byggnad , såsorp gn angelägenhet, gom h.Qfdp förtjena Vettenskaps? yännernes interresse och bijfall; men detta bemör dande synes mig likväl yara tijlinfetgjordt af hvad Jlerr Lefrén nyss anfört. För dem sorn nitälska ftir Vetenskaper och upplysning, matte det yara |iärdt att inhemta, att JJpsala Observatorium är i gå odugligt skick, och likaså chemiska Laboratorium. Det är märkvärdigt, att, då sådana brister finnas, man ipke affijelper dem, utan i stället bygger präktiga hus för böcker. Jag yrkar således afslag af lånet, emedan etjt bifall skulle yisa, att Bidderskapef pcji Adeln gillade det förfarande Academien hittills vidtagit, att Bibliothcks byggnaden taga medel från vida angelägnare behof. Friherre Adlerbeth, Jacob: Ett uppmärksam^ åhörande af allt, sorn i detta ämpe på både sidor blifyit yttradt, har stadgat min öfvertygelse om rättvisan och billigheten af de förenade Utskottens Betänkande. Jag anser mig derföre böra tillstyrka dess antagande , och anhåller i detta afseende om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition JSrefve yon Schwerir}'. Jag skall ej bli mångordig. Man har, för att bestämma Ridderskapet och Adeln till ett för Academien förmånligt beslut, sagt, att Academien icke kan i sin nu iråka de belägenhet hjelpa, sig sjelf, och derföre kallat Staten till dess undsättning. Hvad jag kan säga, och yid detta tillfälle finner mig förpligtad att säga, är, att för några år sedan köpte Academien *3® 39en 19 September /. ni. fastighet af Baron Knorring i Vestmanland, oeK
Derom har jag i mine förre Memorialer lill Eder Kongl. Majist och till Riksens Ständer mig utförligen så i Litterairt, sorn i Politiskt, Moraliskt och Ekonomiskt a?- J 3 38 StatsUtskottens Betänkanden. seende yttrat, och af Eder Kongl, Majs:ts Nåd för Theatren samt Riksens Ständers upplysning flämtar jag full anledning till den säkra öfvertygelse att hvad i denna väg är möjeligt säkert sker, och att hvad som icke sker är, i anseende till tillgångarnes beskaffenhet, omöjeligt, Men ännu kan det länge draga ut på tiden •med Riksens Ständers definitiva yttrande och ehvad beslut af deni till Theatrens förmon må fattas, blifver dess verkan först ifrån och mgd den lista Januarii 1819 beräknadt. Emedlertid ser jag den tidpunct inne då mine i Eder Kongl Maj:sts höga namn ingångne förbindelser ej mer kunna honoreras och då 300 Personer, solli med hustrur och barn utgöra öfver jooo de, falja i den bedröfligaste bela* genhet. Detta års j:sta Qvartal af St. Barthelemy* Fonden är ännu obetajt och snart är det löpande Qvaitaiet aftjent. Då inträffar Theatern* vanliga tillslutande för Sommaren. Då upphöra Recetterne och med dem sista möjeligheten att ens lifnära de mäst behöfvande, Val har mig blifvit sagt att anslagen på St. Barthelemy-Cassan kunde upphöra, Men i min magt har derföre icke Statt att nedsätta Aflönings-Staten. Det gifves en grundsanning ifrån hvilken det är af vigt att utgå i hvarje fråga om Ther atre-Reduction, den nemligen: att kostnaden ej kan nedsättas fortare }Mn i den mohn Contracterne utlöpa. Hvarje Summa större eller mindre, som (dess förinnart afdrages på de 1815 beviljade an - Stats-Utskottets Betänkanden. »3 39 4 slag, uppå hvilka Directiun bordt bygga sine palculer, tages affde tjenande och bryter confract.
Sitt säte, yttrade Hans Mnj:t: ”Genom Nådig Skrifvelse af den 8 sistlidne FebruaTii, bar Jag gifvit Rikets Stander tillkänna, att Jag endast afvaktade slutliga afgörande! af det sedan sista Riksdag hvilande förslag lill förändrad redaction af Regeringsformens 72 §., för att till Rikets Ständer öfverlemna förslag till Banco-Lag.” ”Enär nu detta Lagförslag, hvad dess juridiska del beträlfar, blifvit i Högsta Domstolen granskadi, och då till min kunskap kommit, att man torde önska kännedom af detsammas innehåll, för att, samtidigt med öfverläggningarne rörande Regerings-formens 72 behandlas, bar Jag beslutat att meddela Rikets Ständer sagda Lagförslag, och det med samma förtroende Jag af dem emottog, då de vid senaste Riksmöte erbjödo Mig tillfälle att med dem samverka till både folkets och enskildas betryggande emot följderna af Sedelmyntets allt mera fallande värde.” ”Då Jag beslöt att åtaga Mig denna moraliska ansvarighet, samt alt meddela Min stadfästelse å Myntbestämnings-lagen af den 1 Mars i83o, skedde sådant i afsigt att gå de Fyra Riks-Ståndens allmänt uttryckta önskan till möte.” Stats-Secreteraren oell Stats-Rådet ansågo Kongl. Majlis nu meddelade Nådiga beslut innebära ett nytt bevis på Dess sorgfällighet att, i möjligaste måtto, undanrödja alla anledningar till missförstånd i ett ämne af största vigt, i allmänt och enskildt hänseende. Kongl. Majit befallde, att Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer skulle, 1 öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit här ofvan yttrat, under denna dag, genom Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-Ärendena, expedieras, sådan den finnes Prolocollet bilagd; och Kongl. Majit förklarade derjemte Sig nu vilja till slutlig pröfning företaga det af Stats-Secreteraren författade förslag lill Lag för Banken. Stats - Kongl. Maj.-ts Nådiga Skrifvelse N.-o 36.