Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Född att bära en Kongl. Krona, upsödd i Hos och omgiswen af den glans som tillhörer Kongl. Prinsar, bemött med den wördnad hwilken tillkommer Rikets bestämde Thronsöljare; allrådande, befallande, äklydd i iz ar, är Han nu försatt i en enffild mans wilkok, med den markeijga Mlnad, akt dä denne äger sitt af sig sjelf, ätnjuicr f. d. Konungen, af der Folk Han förolämpat, elt underhäll, hwUket bör wara för Honom en beständig påminnelse, om sttllnaden emellan hwad Han warit, hwad Han genom egit förwällande nu äist och hädanefter kommer akt förblifwa. Hanö styrelse och Fäderneslandets wada hafwa bragt Riksens Ständer i nödwändjghek, akt emot st d. Konungen uköswci rättwisa. Riksens Ständer hafwa gjort det Utan hämnd Görs De det ock med ädelmod! Tillfället är sällsynt/ Mätte ett sädam aldrig äkerkomma! HäkF Den 8 December. 527 Härtill yttrades bifall. Herr Gothlieb, Larl kreärilc, ripläste följande till Pcorocollet: Dä af den underhälls.summa som blifwit ät förra Kongl. Famillcn anslagen öfwer hälften utgår Uii räntor af s. d. Konungens enhilda egendom, för» modar jag för min del, att Staten uran någon syn, Nerlig elter känbar olägenhet kan bestrida den andra hälften. Oin kanske man icke borde göra afseende ä en olycklig Konungs belägenhet, som sjelf wällat sin olycka, bör man deremot wara ädelmodig, medlidande emot den» ne Konungs olyckliga Gemål och Barn, som utan min» sta sorwälbmde ä Deras sida blifwit störtade ifrån, höj. den af hwad man kallar mensklig lycka.
Utskottet, sorn vid tagen kännedom af de i don Kongl. Propositionen åberopade handlingar, funnit de ifrågaställde byggnadernas uppförande, i motsats till hvad Riksdags-fullmägtigen Garl Anders Larsson antagit, vara af verkligt behof påkallade, anser sig i följd häraf böra tillstyrka beviljandet af det härtill äskade anslag. 50:o. Sedan Kongl. Majit, i anledning af Rikets Ständers begäran, förordnat om meddelande, i sammanhang med Krigs-kollegii bokslut, af uppgifter, afseende att hufvudboken, förutom den redovisning densamma vanligen innehåller, jemväl på ett ställe skulle redogöra för samtliga kostnaderna till de särskilda föremål, som tillhöra Krigs-kollegii förvaltning, samt Rikets Ständer vid förra riksdagen, i sammanhang med stats-regleringen, till Kongl. Majits disposition anvisat ett extra anslag af 2,000 R:dr för innevarande statsroglerings-period, att användas såsom ersättning för berörde uppgifters utarbetande, har Kongl. Maj:t nu, i anledning af Krigs-kollegii derom gjorda hemställan, föreslagit, det ett lika anslagsbelopp för nästa statsreglerings-period måtto af Rikets Ständer beviljas för ifrågavarande ändamål; — och då, efter erhållen del af omförmäida uppgifter, hvilka ej kunnat inrymmas i hufvudboken, utan för hvarje år blifvit sammanfattade uti ett särskildt räkenskapsband, Utskottet funnit ifrågavarande arbete, som synes vara med all omsorg utfördt, innehålla en fullständig, på verifikationer grundad framställning af kostnaderna för de särskilda delarne af Krigs-kollegii förvaltning, anser Utskottet, utan afseende på Riksdags-fullmägtigen Carl Anders Larssons bestridande af äfven detta anslag, det begärda beloppet böra af Rikets Ständer beviljas. 51:o.
St. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. utan äfven, antingen såsom beväringssoldat eller i krigstjenst, undergått motsvarande vapenöfning med den, i hvilkens ställe han insättes; att vid mönstring antalet af dem, hvilka mot afgift få befria sig från vapenöfning i fredstid, icke må öfverstiga en femtedel af de till vapentjenst godkända beväringsskyldiga och att, om flera sig härtill anmäla, genom lottning skall bestämmas, hvilka må befrielse åtnjuta; att derefter beväringssoldaterna bland de öfriga må uttagas, nemligen först bland dem, som frivilligt anmäla sig, och fyllnaden i antalet genom lottning bland öfriga godkända; att byte emellan dem, som genom lottning blifvit till beväringssoldater, och dem, som blifvit till allmänna beväringen bestämda, må vid mönstring af mönsterherre medgifvas; att beväringssoldat, som derefter önskar sådant byte ingå, må derom hos Kongl. Maj:t göra ansökan, med anförande af de skäl, som kunna verka för bifall till bytet; att de, som sålunda ingått byte, må inträda i hvarandras skyldigheter och rättigheter i afseende på beväringspligten, dock så att beväringssoldat alltid skall genomgå en 62 dagars rekrytskola och derefter minst 16 dagars vapenöfning under hvarje af påföljande tre år; och att beväringssoldat, som fullgjort sin pligt i krigsförstärkningen, må, om han från dejnna tjenstgöring företer hedrande betyg och inom ett år ånyo genom byte ingår såsom beväringssoldat, befrias från rekrytmötet, men deltaga i vapenöfning så mångå år, som det ålegat den med honom bytande att möte bivista, och öfvertaga den bytandes tjensteår i krigsförstärkningen.
Huruvida Danmark och Ryssland afskaffat roende kanon-båtar ur sina mariner är mig icke bekant; har så skett — tror jag det är ganska oklokt och för oss är det ej skäl följa exemplet; ty så länge ångkraften icke är mera utvecklad, bränsleåtgängen stor och dyr samt intager mycket rum och kanon-ångbåtar i följd häraf bli omkr. (i gånger dyrare än roende sådane, så anser jag ej rådligt att låta desse sednare förfalla — utan att ersätta dem genom nybyggnad. För min del anser jag att man med kanon slupar och jollar i våra farvatten, nemi. i skärgårdarne och på iusjöarne, kan uträtta ganska mycket till vårt försvar, särdeles sedan man har ångfartyg att tillgå för bogsering och rekognosering ro. m. När Engelska flottan sednast var i Östersjön, gjorde jag ett besök hos Amiral Napier. Han yttrade, att hatt hyste ganska mycken betänklighet vid att aulalia Ryssland, emedan han icke hade små fartyg, och om det vore något som lian ville hafva af Sverige, så vore det våra skärgårds-fartyg. hvarjemte flera af hans officerare lörsäkrade mig, att de mycket förr hade attackerat Ryssland, om de hade haft dessa anfallsmedel att tillgå, äfvensom om de icke trott att Ryska och Finska skärgårdarna varit försvarade af skärgårds-flottor. Då de sent omsider anföllo det fieudtliga landet, blefvo dess kuster ganska illa tilltygade, som vi nog känna, utom på två å tre ställen, der man vårdat sig om att lia skärgårdsförsvaret någorlunda i ordning. Jag har som representant ansett mig pligtig att yttra detta till våra jollars och slupars försvar. Huruvida de äro i bästa skick att möta fienderi, derom anser jag mig ej böra ingå i undersökning bär — åtminstone för närv:de; jag ber blott att få nämna, det de fleste äro byggda för 20 år sedan. Gr. Anckarsvärd:
Regements-pastor Regemcnts-auditör Regements-skrifyare Mönsterskrifvare Regements-väbel Bataljons-adjutanter Regements-hästläkare Regcments-trumslagare trumpetare Pistolsmed och Sadelmakare Gevärsbandverkare (utom gardistunderhåll) Stom panioch Sqvadroiis-staten: Kompanioch Sqvadrons-chefer Andre Kaptener och Ryttmästare Förste Löjtnanter Andre » Under-löjtnanter Fanjunkare Förste Sergenter / utom naluraAndre » \ underhåll. Furirer Infanteriet. Svea Lif-gardet. Andra Lif-gardet. Kavalleriet. Lif-gardet till häst. | Antal perse Årliga lönen Summa löner. > 3 Si -3 O -n Årliga lönen. Summa löner. | Antal perse Årliga lönen. Summa löner. > 3 cs ■3 CO —i cn Årliga lönen. Summa löner. Rdr öre Rdr öre 3 OJ yl Rdr öre Rdr öre 3 CD y? Förste Korpraler I Korpraler | ulom man" Vice-Korpraler \ skapsunderhall. Förste Trumpetare Andre » (utom man skapsunderhåll) Till musikpersonalens aflöning . För jemförelse med nu gällande lönestat bör härtill läggas kostnaden för sergenternes natura-underhåll vid hvarje regemente, hvilken kostnad beräknas till 48 öre förman om dagen för matportion med bröd, jemte tillägg af 25 proc. eller 12 öre för matportionens förbättring och utgör således 60 öre för hvarje man om dagen eller 219 Rdr om året; hvaraf erhålles Summa summarum Härutaf belöper a) för uppflyllning från lägre lill högre lönegrad bland den nuvarande personalen af till fot från denna grad lill andre sergents-graden, skillnaden mellan furirsoch för man b) för arvoden lill nuvarande vice-korpraler, som deraf varit i saknad, nemligen: 96 vid Lifgardes-regcmcntena till fot efter 30
Och än mindre glömde hon hur märkvärdigt mors ansikte var och hur rösten darrade, då hon sade: »Vet du, att du hade en gång en liten bror, som hette Ruben, och han dog, därför att han satt på den här stentrappan och förkylde sig. Du vill väl inte dö från mor, du Berta?» Bror Ruben blef snart lika lefvande för sina bröder och systrar som för sin mor. Hon var sådan, att de alla sågo med hennes ögon, och snart hade de samma förmåga som hon att se honom sitta ute på stentrappan. Och naturligtvis föll det ingen af dem in att sätta sig där. Ja, så snart de sågo någon sitta på en stentrappa eller ett stenräcke eller en sten vid vägkanten, så fingo de alltid ett styng i hjärtat och tänkte på bror Ruben. Ytterligare hände det bror Ruben, att han blef satt högst af alla syskonen, då de talade om hvarandra. Ty alla barnen visste ju, att de voro ett besvärligt och bekymmersamt släkte, som bara gjorde mor möda och omak. De kunde ej tro, att mor skulle sörja mycket öfver att mista något af dem. Men då mor verkligen sörjde bror Ruben, så var det ju säkert, att han måtte varit mycket snällare än de voro. Det var inte så sällan någon af dem tänkte så här: »Ack, den som kunde göra mor så mycken glädje som bror Ruben!» Och ändå visste ingen något mer om honom, än att han spelat topp och förkylt sig på en stentrappa. Men han måtte ju varit märkvärdig, då mor hade en sådan kärlek till honom. Märkvärdig var han ock, han gjorde mor mest glädje af alla barnen. Hon hade blifvit änka och arbetade i sorg och nöd. Men barnen hade en så stark tro på mors sorg öfver den lille treåringen, att de voro förvissade om, att om han blott lefvat, skulle mor ej sörjt öfver sin olycka. Och hvar gång de sågo mor gråta, trodde de, att det var därför att bror Ruben var död, eller ock därför att de ej själfva voro som bror Ruben. Snart nog föddes inom dem en allt starkare lust att täfla med den lille döde om mors tillgifvenhet. Det fanns ej en sak, som de ej hade velat göra för mor, om hon bara hade velat tycka lika mycket om dem som om honom.
Friherre ?o8ss, t"Lrl kllc-nric, s E^fwerste) rrpläste til Protocollet ett Dictamen, sä lydande: I en sä wigtig fräga, som den om Thronföljden, sä nära förenad med Swerigcs bäve närwarande och fransida öden, anker jäg det wara en plikt för hwarje redlig Medborgare at offentligen yttra sina tankar / och med förtroende öfwerlemna dem ti! samtidens och efterwerldens pröfning och bedömmande. Det är derföre jag rur^ wägar päkalla Ridderstapets och Adelns upmärksamhet, desi tälamod, öfwertygad at om det i fräga warande ämne ur särstildia spnpuncter betragtas, om derom skiljaktighet i meningarne ripstätt, likwäl alltid ett gemensamt föremäl grundal den, ett föremäl hwarifrän Swensta Riddersman ej förr än med lifwct böra wika, det, at bereda Fäderneslandets framtida sällhet, desi sjelfständighet. Med den fullkomligaste tilfredssiällelse har jag hort, at omdenafKongl. Maj:t förestagne Tronföljare til SwerigeS Krona ingen delning i tankesätten äat rum; at ett stort och manligt folk enhälligt fästat sitt hopp, sin förtröstan om Statens framtida wäl, sin öfwertngelse om en fortsatt Faderlig Regering wid walet Den 18 Juiri. 823 walet af Prins af Schles wig Hollstein, Sonderburg-Nugustenburg. Den teckning af denne Furstes Personliga egenskaper, som Kongl. Maj:t i Dest Nädiga Proposition ost lemnat, och hwaruti mitt hjerta likasom min öfwertygelft instämma, gör allt widare yttrande r detta afseende öfverflödigt, och bör aflägsna allt Iwffwelsmäl om wardet och förtjensten af den ädla Furste, i bwars händer Sweriges tilkommande öden med rilförsigt kunna öfwerlemnas.
Deremot vore intet hinder, att sedan kärmarne blifvit insatte, förfärdigandet af sjelfva dörrarne, fönsterjufterne, panelerne och allt hvad dertill hörer, kunde upplåtas på beting eller en« treprenad till den minst bjudande och likaså alla eller åtminstone de .fleste Glasmästare, Kakelugnsmakare och Målare-arbeten, hvilka efter hand under loppet af nästa år komma att erfordras.” ”Sedan nöjaktiga upplysningar häröfver blifvit lemnade. utbad sig Professoren, att till Herrar Fullmägtiges stadfästelse få förete de af honom nu fullbordade tillägg å förut uppgjorde rit. ningar för våningames indelning, hvaröfver Professoren tillika gaf en detaillerad beskrifning; och funno Herrar Fnllmägtige dervid ej anledning till någon erinran.’’ ”Af hvad sålunda hos Herrar Fullmägtigo förekommit, skulle Commissariatet undfå del. Herrar Fullmägtige funno öfverflödigt, att i ett ämne af dylik art uppehålla sig vid detta ifråga - 652 Banco-Vtskotteis Betänk anden. varande hvarutinnan modificationer och Undantag alltid blefve oundgänglige, och ville endast med åberopande af de allmänna grunder, som genom Prolocolls Utdrag af den 2 Martti, 13 April," den 13 Julii och den 21 December 1820 samt den 6 Marni innevarande år blifvit CiörnmiSSäriatet meddelade, hafva yttrat den tillförsigt, ntt Herrar Corn m isssäf ieirne under byggnadsarbetets fortgång sorgfälligt iakttaga hvarje sig yppande tillfälle, att, i förening med Verkets fördel, svara mot Rikets Ständers Herrat Revisorers förväntan och befrämja’ de af dem tillstyrkte åtgärder, så att riästblifvandé Banco Revision eller Banco-Utskott ej må finna anledning, att, genom derifrån skeende afvikelse!', någon möjlig besparing gått för Verket förlorad.
Men änskönt frågan vid denna Riksdag föll, ansågs den likväl vara af den vigtiga beskaffenhet, att den icke kunde falla, och vid 1737 års Riksdag upkom ett annat förslag lill jemkning, hvilket dock icke heller hade framgång, emedan, som man påstod, de mäktigare Possessionalerne i Skåne hade öfverens kommit och beslutat, att ett sådant ingrepp i, deras rättigheter icke 416 Den 22 Juni. skulle få ega rum. Emellertid upgjordes af serskilda deputerade från de i frågan intresserade länen år 1740, ett nytt förslag till helgonskyldens fördelning; men vid samma års Riksdag voro utsigterna, för detta förslags framgång lika ofördelaktiga som förut, och det blef både af K. M. och Ständer afslaget. Det missnöje, som till följd af dessa försök i den öfriga delen af Skåne upstod, och de agitationer som inom de närmast intill städerna belägne församlingarne bedrefvos, föranledde, att man slutligen stadgade ett vite af 1,000 Daler Silfver-mynt för den, som ånyo bringade frågan å bane. Derefter afstannade saken ända intill 1800-talet. Det blef då fråga om anläggande af ett Gymnasium i östra delen af Skåne; men man visste icke, hvarifrån man skulle få medel härtill. Då fördes tanken än en gång till en jemkning af helgonskylden öfver hela Skåne. Detta upväckte återigen starkt missnöje, så alt frågan, oaktadt flitigt agiterande, ånyo föll. Emellertid förföll äfven frågan om inrättande af ett Gymnasium i Skåne, och man fann lämpligare för undervisningen alt inrätta en kathedral-skola i Lund. Men till dennas underhåll hade K. M. ansett lämpligast, att anslå den af församlingarne i Skåne utgående helgonskylden. I detta skick kom frågan till 1840—41 årens Ständer, hvilka, för alt göra ett slut på tvisten mellan de Skånska församlingarne och dem, som ifrade för kathedral-skolans inrättande, ansågo bäst, att anslå ett årligt understöd för skolan, samt låta helgonskylden vara såsom den varit förut.
En länsman dör i dag oel) en annan skall genast lil Isältas. Tjensten får icke stå ledig. Äger jag ej rättighet att tillsätta någon, innan han tagit examen, eller får hvar och en anmäla sig hos Konungens Befthde till en sådan examen, för att sedan söka ledigblilvonde länsmanstjensler? Jag kan icke föreställa mig efter hvilken lorm en sådan examen skall ske. Landscancelliet har minsann så mycket att göra för öfrigt, att jag knappast vet någon tid, då det kunde sysselsätta sig med sådana examina. Jag vädjar till dem af mina kamrater, som äro äldre i tjensten än jag. Jag vill aldrig åberopa mig sjelf. Jag examinerar de länsmän jag tillsätter på eli annat sätt. Jag tillförordnar deni på tre månader. Efter denna tjenstgöring förordnas de på lie månader till. Hafva de då beslridt tjensten bro, är fogden belåten med dem, är jag belåten med deni, ochinnevånarne belåtne med dem, så erhålla de tjensten. Så pröfvas de. Jag tror att denna examen är bättre än den, som kan åstadkommas på landscancelliet. Jag vidblir mitt yrkande om afslag. Hr von Hartmansdorff: Man, har sagt att länsmännen voro alltför illa lönade för att bildade personer skulle vilja söka deras beställningar. För dem, som gjort deras tjenstebana i hufvudstaden, är det väl bekant, huru som man här får tjenstgöra såsom renskrifvare 8 a 10 år utan lön. Månne man ej hellre skulle gå till en tjenst på landet, der man hade en bestämd och icke obetydlig verkningskrets, der nian lärde sig känna både folket och författningarna, och hade någon lön, till och med sitt uppehälle. Dessutom, fordrar man icke för närvar, vidsträcktare kunskaper af militärer? Hvad har en Under-Lieutenant qvar af sin lön, när de afgifter vid regementet och till pensionscassau, hvilka han måste bestrida, äro fråndragna ? Troligen icke 200 rdr bko. Länsmännen äro ock sorn oftast försedde med boställen. Man säger att de utföra sina värf på Kronofogdens ansvar.
Om man med dessa medel iståndsatte någon del af byggnaderne, och Kronan sedermera reqvirerade dem tillbaka till magazinshus, hade Veterinair-Inrättningen endast varit byggmästare åt MagazinsDireclionen, och berörde 5ooo R:dr kommit den Den 21 December e. m. senare till godo. Dessa anmärkningar hafva föranledt mig alt anhålla om följande proposition : Alt Tomterne, hörande till Ladugårds-* lands f. d. Krono Bränneri , med samtelige derpå befintelige Byggnader, må upplåtas åt T eter inair Inrättningen, att försäljas eller begagnas, på sätt Kongl. Maj:t för ändamålet lämpligast finner , dock under vilkor , att Magasinet och Torkhuset icke föryttras , utan förbehållas Kongl. Maj.t och Kronan, att, efter 3:ne månaders uppsägning , få emot enahanda hyra , som Te ter inair Inrättningen af andre personer derföre erhållit, begagnas, enär omständigheterna kunna så påfordra; samt att till de upplåtne Byggnadernes inredning en summa af 5ooo R:dr B:co, en gång för alla, må af Rikets Ständer beviljas, och få af RiksgäldsContoiret till Vederbör ande utbetalas, i händelse större eller mindre del af denna summa skulle oundgängligen erfordras. —- Genom ett sådant heslut skulle den olägenhet jag anmärkt kunna undvikas, och ändamålet med anslaget, åtminstone till någon del, uppnäs. Det iir temligen påtagligt, att de rum, som hegagnas till Anatomisalar, chemiska Laboratorier och Museer, icke inom loppet af samma månad kunna från magazinsrum återförändras till uppfyllande af dessa behof. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag erkänner, alt jag saknar den localkännedom om Den 21 December e. m. 185 bränneritomten på Ladugårdslandet, som Herr Bråkenhjelm låtit påskina, att han tiger. Några Ledamöter af StatsUtskoltet hafva likväl undersökt denna local, men deras utlåtande öfverensstämmer icke med Herr Bråkenhjeims; ty enligt detsamma skulle husen kunna åtskiljas.
Lag samma vare för den till thronföljden närmast berättigade Prins. Dör Konung innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen af StatsRådet, enligt 39 §, i Konungens namn, intilldess Riksens Ständer sammankomma, och den Förmyndare-Styrelse, Riksens Ständer förordna, Regeringen tillträdt, ställande sig Stats-Rådet denna RegeringsForm till ovilkorlig efterlefnad. 42. Skulle den olycka lima, alt hela Konungahuset, inom hvilket arfsrätten till Riket räknas, på manliga sidan utginge, då förvalte äfven Stats-Rädet Re C D geringen med den makt, 39 § stadgar, intill dess Riksens Ständer hinna sammankomma och ett nytt Konungahus utkora, samt den valde Konungen Regeringen tillträdt. Uti alla de fall, dä enligt denna och Konstitutions-Utskotlets Memorial JW 2. 9 §§ handla, skola Stats-Rådets samtlige och föregående tre §§ Riksstyrelsen föres Ledamöter vara närvarande och rösta. af Stats-Rådet, skola dess samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. § 43. Går Konungen i fält, eller tili afGär Konungen i fält, eller till af lägsnare inrikes orter eller till konungalägsnare inrikes orter eller till konungariket Norge reser, förordne Tre Ledariket Norge reser, förordne Tre Ledamömöter af Stats-Rådet, under den Ordfö- ter af Stats-Rådet, under den Ordföranrande, som Han, antingen ibland Prinsar de, som Han, antingen ibland Prinsar af af Sitt Hus eller ibland Stats-Rådets LeSitt Hus eller ibland Stats-Rådets Ledadamöter, särskilt nämner, att föra Remöter, särskilt nämner, att föra Regeringeringen i de mål, Konungen föreskrifver. gen i de mål, Konungen föreskrifver. Med Med de mål, Konungen då Sjelf afgör, de mål, Konungen då Sjelf afgör, förhålles förhålles på det sätt, som 8 § stadgar. på det sätt, som 8 § stadgar.
Hvarje ögonblick hviskade hans oroligt klappande hjerta, att Anna skulle synas, stödd på Hedvigs arm, med det kinesiska parasollet öfver det blottade, blonda hufvudet, det der ystra, sjelfsvåldiga hufvudet, som fast ingen visste det, gjort honom så mycken sorg, – och så mycken tyst fröjd, om den ock blott fick suga sig näring ur hopplösa drömmar. Men hon kom icke. Någon öppnade dörren? Kunde det vara hon Nej på tröskeln stod Kurt som vanligt klädd i sin prestlikt hopknäppta svarta bonjour, med det vanliga qväkaraktiga uttrycket öfver hela sin stillsamma, litet afmätta person. »Nej, hvad blåser det för vind i dag, efter som herr Kurt hedrar »Capri» med sin närvaro?» »Ingen vind alls, fruktar jag, och det var just derför jag inte kunde hålla ut der inne bland de stekheta gatorna ... Jag fick en sådan lust att vara sybarit en dag, ligga i hängmatta och slå dank bland träden ...» »Nå, det gläder mig ... Jag har inte sett er på så länge.» Kurt svarade icke. Det blef tyst i rummet. Flugorna surrade, humlan for med ojemna slag mot taket. Bäfve lutade sig längre ned mot sitt arbete och lät pennan raspande fara öfver papperet. Men framme vid fönstret stod Kurt med det oroligt tvekande uttrycket hos en man, som har något vigtigt på tungan, men drar sig för att utsäga det, öfver hela sitt bleka, intelligenta ansigte. Hvad skrifver ni på?» började han slutligen för att dock säga något. Åh, några siffror angående den stora expropriationen uppe på söder, som ska’ afhandlas i stadsfullmäktige om tisdag.» »Såå ... och far anser?» »Grosshandlaren ämnar rösta för expropriationen.» »Naturligtvis! Den ena korpen hackar icke ut ögonen på den andra ... Frick är stadsfullmäktig, derför ska’ hans tomter köpas. Eller hvad säger ni?» »Hvad vet jag!» »Men, menniska, har ni då aldrig någon åsigt för er,» utropade Kurt med ovanlig häftighet, i det han otåligt med stora steg vandrade af och an på golfvet.
Utom desse allmänna grunder för Sweriges allmänna Bewäring, hafwe wi äfwen genom särskild ffrifwelse under den z Julii sistledue till Kongl. Mast öfwerlemnat ware i afseende derpå förenade underdåniga önskningar och förklaringar, ei i tanka att de ställe äga någon bindande kraft i afseende pa det bestut öfwer huswudsaken, som redan är faltadt, men i afsigt, att det Allmänna Tankesättet i wissa fall, som röra Neglrmentariste Stadgande», snarast och säkrast pa detta sätt snille framtränga lill Theone». 4 §. I grund af den oss förbehallne rätt att gemensamt med Kongl. Majit stifta allmän Civiloch Criminalsamt Kyrko-Lag, och alt sadan förut stiftad Lag förändra, upphäfwa eller förklara, hafwe wi, i den ordning Regeringsformen söreskrifwer, ef, ter 2936 ?Den »8 Augusti. ler Kongl. Majus till de af osi i underdånighet ingisne Försina pä Rikssalen aflemnade Nådiga samtycke, besiutit följande, med afseende pa förändring eller tolkning af Allmänna Lagens rum. no. R wande fragan om instränkning af Naborätt till lösen af försald Fastighet i Staden, hafira wi stadgat, atl rättigheten för Nado att genom Börd åtkomma en still annan Person förfall) Eacndom elier Tomt i Staden sa wida ma instränkas, att han icke ma aga art den inlösa, derest icke densamma bllfwit fran honom styckad, honom tili mehn och trängsel, elier han icke äger hallwa muren jemte säljaren, eller nyttjar hans mur elier wagg, elier pa sin grundmur har hanö mur, eller nyttjar hans grundmur; men att deremot ej mindre Wederbörande, an de, som as Grannar lida de märkeliga beswär 5 §. i ? Cap.