Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Härutaf uppstår emedlertid den följd, att de icke kunna fullgöra den undervisningsskyldighet, hvilken uti nämnde Stift åligger klockare i allmänhet och äfven klockareprester att fullgöra, så väl enligt flere författningar redan under Danska tiden, som ock enligt Kyrkolagen, Kongl. Resolutionerna af 1719 och 1754, samt Stiftets Klockare-Instruktion och Kongl. Brefvet den 6 Oktober 1820, utom andra förordningar. Då nu Utskottet anser, att församlingarne, som underhålla desse klockare, hafva full rätt till den fordran, att de i första rummet fullgöra de pligter, som Allm. Besvärs och Ekonomi-Ulskollels Ullålande, Jtf 58. 7 dem i sådan egenskap för församlingarnes räkning åligga och deribland särdeles den vigtiga skyldigheten, att undervisa församlingens ungdom, samt då, enligt Utskottets tanka, icke något hinder af missiv eller presterlig tjenstgöring å annor ort derför må ligga i vägen, så får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes genom nådig förordning närmare bestämma klockarnes inom Lunds Stift skyldighet att, i följd af den dem åliggande pligt alt undervisa ungdomen, inom församlingen bo och vistas. Stockholm den 18 Februari 1851. Häremot anmäldes följande Reservationer: l:o af Herr Rosensvärd, J //. »I ett föregående utlåtande har Utskottet förklarat, att då klockares inom Lunds Stift åligganden, i afseende på undervisningen, vore bestämda genom Kongl. Resolutionen den 23 Mars 1719, samt det tillkomme Skolstyrelserna att hafva tillsyn öfver undervisningen inom församlingarne, så erfordrades inga vidare föreskrifter för ordnandet af denna angelägenhet, och likväl har nu Utskottet funnit, att en förordning behöfves, som närmare bestämmer dessa klockares skyldighet att, i följd af dem åliggande pligt att undervisa ungdomen, vistas och bo inom församlingarne.
Maj:ts nådiga Proposition, rörande de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling. Herr Berger begärde ordet och yttrade: Uti ifrågavarande skrifvelse-förslag har jag, vid jemförelse af detsamma med de af Ständerna fattade beslut, påträffat några mer eller mindre väsendtliga fel, nemligen: aj vid Södermanlands län, 3:e punkten, finnes å första raden uteslutet ordet: nuvarande, hvilket alltså bör tilläggas; bj vid Örebro län, mot slu tet af andra punkten, står ordet städse, men bör vara: derstädes; c') vid Gefleborgs län i 2:a punkten, står ordet Fat jerns, men bör vara: Fotjern; och dj vid Helsingland, i 3:e punkten, finnas uteslutna orden: Daysverksräntan derunder jemväl beräknad, hvilka ord alltså böra tilläggas. — Om än en del af dessa anmärkningar icke skulle hafva något direkt inflytande, så äro några af den beskaffenhet, att de ovilkorligen böra till ändring af felen föranleda, och jag tror derlöre, att skrifvelse-förslaget kan bifallas med blott den ändring i ofvannämnde fyra punkter, hvilken jag angifvil, isynnerhet, som ock en skrifvelse af så vigtigt innehåll, som denna, bör vara absolut öfverensstämmande med Ständernas beslut. Flere instämde. Öfverläggningen var slutad, och skrifvelse-förslaget godkändes, med rättelse af ofvan anmärkta fel å fyra uppgifna ställen uti detsamma. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 128, i anledning af väckta motioner, angående ändringar i Kongl Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December 1846. Härvid förekommo: l:o Utskottets yttranden och förslag, i anledning af motioner, angående följande §§ uti ofvanberörde författning, § 3, mom. lit. b, § 5, mom. 1, 3 och 4, §§ 9, 23, 24, 28 och 32, § 33, i hvad den rörer ifrågasatt förhöjning af lösen för gesäll bref, samt §§ 36 och 46.
Den unga grefvinnan Lindenow var blond som hennes mor varit det när hon var ung. I den ställning, hon intog när hon vände sig om, framträdde konturerna af hennes gestalt mycket tydligt, och man såg att hon var hafvande. För tillfället hade den unga grefvinnans ansikte ett oroligt uttryck, och hennes mor stod just i begrepp att fråga efter orsaken, då hon afbröts af grefven, som nu läst sin artikel till slut och började skratta helt hjärtligt borta i sitt hörn. Allas ögon riktades emot honom, ty nu visste man att en lustighet måste komma. Från det närgränsande rummet trädde de båda studiekamraterna in, först den 16-årige Erik Lindenow, en son till baron Ottos aflidne bror, och efter honom den 17-årige Nils Wiede. Sist visade sig i dörren en lång, mörk herre; det var ungdomarnes lärare. Han var själf endast 22 år gammal och han bar det borgerliga namnet Johnson; men han ansikte talade hvarken om den borgerliga härkomsten, eller om de unga åren. Det var ett energiskt ansikte med skarpa drag, sådana man ofta ser hos unga män vuxna upp under en sydligare himmel än vår. Detta ansikte föreföll redan färdigt, som om det mognat under en varmare sol. Det fanns ingenting af den karakterslöshet i dragen, den obestämdhet i linierna, hvilken så ofta finnes hos unga män, födda under nordens bleka sol. — Hans svarta hår var högt uppstruket öfver en bred panna; de bruna ögonens blick var en smula närsynt, men han bar hvarken glasögon eller binocle. Näsan var stor och djärf i sin böjning; men de svarta mustascherna kommo den att framträda mindre starkt. Hans första blick flög hastigt och omärkligt hän till den unga grefvinnan Lindenow, men strax därefter gled den öfver till gamle grefven, hvars ansikte fick ett godmodigt gäckande uttryck då han såg magistern slå sig ner i soffan, vid sidan om »tant Sofie», hvars förklarade gunstling han var. »Här står ett referat öfver festligheterna vid prins Oscars förmälning,» började grefven med en djup basröst af en mörk timbre, som gjorde att allt hvad han sade föreföll allvarligare menadt än det var.
Ibland dessa medel räknade Herr Rådmännen lika med Utskottet synnerhgast varans fördyrande, men trodde, att en direct afgift för Consumtion icke säkrast och rättast dertill bidrog, erne - Den 30 Juni. 075 emdan ingen från nyttjande af Caffe afsk räckes genom en ålagd lindrig afgift, och en drygare åter tillskapar endast lagbrytare och tillställer inom familjer obehagliga uppträden. Det syntes Herr .Rådmannen icke möjligt, att directa Consumtions afgifter kunna så jemt fördelas, sorn rätt och billighet det fordra. För sin del föreslog alltså Herr Rådmannen, att utom en drygare tull på Calfebönor, än den Utskottet antagit såsom, lämpelig, samt förbud mot all föryttring af tilt. redt Caffe, rättigheten till deras försäljandé blefve upplåten till vissa å hvarje ort sig dertill anmälande persöner, spm derföre borde till Staten erlägga någon ganska betydlig afgift, och derjemte förpligtas, att icke annorlunda än till en bestämd qvantitet dem försälja; hvilket på begäran här antecknas, och kommer detta yttrande att till Riksens HöglofL Ständer medfölja Utskottets blifvande Betänkande angående allmänna belägenheten och medlen att den afhjelpa. Ut Supra. Ex Erotocol lo W. Pereswetoff Morath. Uppläst hos samtliga Iliks-Stånden d, 20 Juni, Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, angående åtskilliga - 97 i Den 20 Juni.' liga omständigheter, hvilka äga sammanhang med regleringen af Rikets penninge-väsende.
Lrinkman. Utdrag af prstocollet, hället hos Heder, wärda Bonde-Gtandet wid Urrima Riksdagen i wrebro den 18 Juli! »312. S. D. ^tats,Ulffottets i gar pa bordet lagde Betänkande af den 14 i denna manad, angående Allmänna Magazins , Inrättningens förwaltning, blef nu ater föredragit och af Bonde, Ständer bifallit; i följd hwarutaf Expeditions-Utffottet stall anmodas, att om tryckning af Kongl. Maj:ts i detta ämne aflatne Nådiga Skrifwelse besörja. Ut supra. Lx krotooollo, L. Lriakman. Utdrag af protocollet, hället hos HZgwörd. prest.Ständet wid Urtima Riksdagen r (örebro den >8 Julii 1312. S. D. 26id ytterligare föredragning bifölloS Stars, UtffottetS sedan sista Plenum pä bordet hwilande Betänkanden, angående: r884 Den i8 Julli. i:o. Jfrägaställd indragning af Ädelfors Guldverk med dest tillhörighetcr. 2:0. Befrielse för Tackjerns, Bergslagerne fran Tionde-Tack/erns-asgiftens erläggande. z:o. Malmö Stads, genom dest RiksdagsFullmägtige Commerce-Rådet Nordlindh gjorde anhållan, om ett Län af 50,002 R:dlr, till uppförande af Caserneoch Stallbyggnader. 4 o. Gamla och söndriga Bancooch Riksgäld^-Sedlars emottagande i Uppbörden. 5:0. Contoirs-Skrifwaren I. G. Sandahls genom Herrar Fullmäatioe i Riksgälds-Contoiret, anmälte ansökning, att fäsom Pension fä uppbära de roo R:dlr han pä Riksgälds-Tontoirets Expectance-Stat innehar. Riksdagsmannen Anders Peterssons srän Skaraborgs Län Motion, om Skatteköp ä Olstorps Krono, Säteri i Skaraborgs Län. ll^t su^rs. Lx krotocollo, 6.
Vid behandlingen af detta ärende har Utskottet i minnet återkallat hvad Rikets Ständer vid nästlid ne Riksdag (Skrifvelsen JVi 172) rörande Kongl. StatsKontorets lönereglering yttrat, att nemligen flere vigtiga omständigheter föranledde till någon ovisshet vid bedömandet, dels af mängden utaf de göromål, hvilka 4 Slils-Ulskoltcls Ullålavdc, JVs 72. framgent komme att tillhöra nämnda Embetsverk, dels ock i någon mån af deras beskaffenhet, hvadan Rikets Ständer icke ansågo lämpligt att en definitiv reglering fastställa, dock borde de medel, som erfordrades för ärendernas oafbruten gång, finnas till Kongl. Maj:ts nådiga disposition och någon inskränkning uti hvad dertill vore nödigt icke ega rum; och då samma skäl, som föranledde detta Rikets Ständers beslut, ännu qvarstå, samt Kongl. Majit icke vid innevarande riksdag äskat löneregleringens definitiva fastställande, saknar Utskottet anledning att med bifalls tillstyrkan understödja Herr von llartmansdorffs ofvanberörda motion; men som Utskottet emellertid af räkenskaper och tillgängliga handlingar inhemta!, att den nuvarande aflöningen jemte ljuspenningarne för Kongl.
Vid jemförelse emellan det i Tabellen upptagne värde å de af jorden utgående allmänna besvär och onera samt jordlägenheternes uppskattuingsvärde finnér man, att det redan länge öfverklagade, för jordbruket missgynsamma förhållande af en för hög beskattning ännu qvarstår, utan att derföre det sätt, hvarpå dessa preestationer och onera utgöras, kan anses dertill bidraga. Deremot ökas tyngden af skjutsningsbesväret äfvensom forslingen af tionde och gärdes-spanmålen af lokala svårigheter, eller sådana som härröra af Länets vidsträckthet samt långa och besvärliga vägar, hvilket, i förening med mängden af större och mindre vattudrag, gör väg och brobyggnadsskyldigheten under den korta sommaren och snöplogningen de långa och svåra vintrarne till ett af de mest betungande onera. Dock har, hvad beträffar hållskjutsningen, densamma vunnit någon lindring genom de af reguliera Ångfartygsresor lättade sjökommunikadonerne under sommar och höstmånaderne, hvilket, som jag förmodar, är den egentligen verkande orsaken dertill, att allmogen, vid de flera af mig anställde försök, att fa skjutsningsbesväret stäldt på entreprenad, dertill icke visat någon benägenhet, af fruktan att derigenom äfven skulle försvinna den om ock ringa kontanta penningeinkomst, som nu inflyter för skjutsningen, hvilken, då den numera och till följe af ångfartygens besök mest tillitas vintertiden, icke förspiller en för landtmannen så dyrbar tid som den under de öfriga årstiderna. Värdet af de i tabellen uppförda onera, grundar sig på Kronans räkenskaper, vederbörandes uppgifter till bevillnings-taxering samt Krono-Betjeningens för hvarje Socken meddelade upplysningar. Politie.
Då är det förunderligt att författaren icke upgifvit det botemedel, som förut varit af Sveriges store Konung med biträde af Sveriges störste civil-embctsman anvisadt, utan i stället afklippt det i öfrigt noggranna uprepandet af Guslaf Adolfs Skolw-författningar genom uteslutande af den, som satte kronan på verket: Instruct. för Concistorium generale. Emedlertid ärtor den som tager kännedom om min motion, ofullständigheten afhulpeu och med detsamma det formela medlet angifvit att, efter den bemäldte Konungens auetoritet, som skriftens författare högst skattar, förekommer försummelser i kyrkan och oordningar i skolan, livad samme författare pag. 3 yttrar att i 16:de århundradet en sammansmältning skedde af kyrka och stat, hvilken fick ett synligt öfverhufvud i Konungen, må väl medgifvas, men den nya organisationen blef ofullständig, ty hufvudct saknade lemmar sorn kunde uträtta dess befallningar. Den 3 December. 45 Det ifrågavande collegium är nu destomera oumbärligt, som de i sednare tider inrättade folkskolorna öka göromålen inom denna styrelsegren. Tillsynen å dessa skolor och religionsundervisningen deri är presterskapet ålagd enl. gamla kyrkolagen och 10 § af den sednare skolstadgan, men besynnerligt nog klaga Skollärarne sjelfva, att de sakna en sådan upsigt och att den är otillräckelig, dock besynnerlig är icke denna klagan, ty hvarje menskligt väsende hehöfver till upmuntran i sine bemödanden att äfven af något menskligt öga ses och gillas. Tryckta prof. om hvad de härutinnan anfört finnas både vid ett särskildt och vid det allmänna Skolläraremötet. Vid det allmänna här i hufvndstaden, som jag också bevistade, blef den der utsatta frågan: ”Är den i folkskolestadgan föreskri/na tillsyn tillräcklig eller till ändamålet ledande?” besvarad med ett öfvervägande nej. (Se pag. 31 och 32 i berättelsen om det allmänna Svenska läraremötet i Stockholm ur 1849, der ock hela öfverläggningen i ämnet förekommer.
Ty allt krig, med storm och blodig klädnad, skall uppbrännas, och af eld förtärdt varda. Ty oss är födt ett barn, en Son är oss gifven, hvilkens herradöme är uppå hans axlar; och han heter Underlig, Råd, Gud, Hjelte, Evig Fader, Fridförste; På det hans herradöme skall stort varda, och på friden ingen ände, på Davids säte och hans rike, att han det bereda, och stärka skall med dom och rättfärdighet, ifrå nu allt intill evighet; detta skall Herrans Zebaoths nitälskan göra. Herren hafver sändt ett ord i Jacob, och det är fallet i Israel; Att allt Ephraims folk och Samarie inbyggare skola det få veta, hvilke i högmod och stolt sinne säga: Tegelstenar äro fallne; men vi vilje bygga det upp igen med huggen sten; man hafver afhuggit mulbärsträ, så vilje vi sätta i samma staden cedreträ. Ty Herren skall uppresa Rezins krigsfolk emot dem, och gadda deras fiendar tillhopa; De Syrer före, och de Philisteer efter, att de skola uppfräta Israel med fullom mun. Uti allt detta stillas icke ännu hans vrede; hans hand är ännu uträckt. Så vänder sig ej heller folket till honom, som dem slår, och fråga intet efter Herran Zebaoth. Derföre skall Herren afhugga af Israel både hufvud och stjert, både qvist och stubbs, på en dag. De gamle och ärlige äro hufvudet; men Propheterna, som falskt lära, äro stjerten; Ty detta folks ledare äro förförare; och de som sig leda låta, äro förtappade. Derföre kan Herren intet glädja sig öfver deras unga män, eller förbarma, sig öfver deras faderlösa och enkor; ty de äro allesammans skrymtare och onde, och hvar och en mun talar galenskap. Uti allt detta stillas icke ännu hans vrede; hans hand är ännu uträckt. Ty det ogudaktiga väsendet är upptändt såsom en eld, och förtärer törne och tistlar, och brinner såsom uti en tjock skog, och gifver högan rök.
Doktors-brcf, som vid Academierne utfärdas, förses med stämpladt papper, Hendigen: i Theologien 4: 50 i Juridiken 4: 50 i Medicinen 4: 50 i Filosofien, eller så kallade Magister-href 2: 25 Men för Doctors-bref, som utan prof utfärdas 37: 50 Frostar öfver egna församlingar erlägga för sina fullmakter i stämpladt pappers-afgift (>: — Transporter och Bylen, sorn ofvan omförmälda Embetsverk och Embetsman bevilja, förses med stämpladt papper till lika belopp, som constitutorial på behaglig tid. Bill. lill R. St. J! Haft. 5 18 lill. lill B erill n.-Ut skotte Is lielänkande JU? 8. R:dr örd. I stället för de hittills till Wadstena Krigsmanshus-Kassa saint Arni ral itel s—K rigsin a ns - Kassan, vid befordringar, transporter och löneförhöjningar, erlagde sä kallade avancementspenningar eller befordrings-afgifter, skall en emot dessa afgifter, sådane de genom särskilda Författningar blifvit för olika stater bestämda, svarande förhöjning i den för fullmakter, constitutorialer och förordnanden inom samma stater här ofvan stadgade chartse-sigillatae-afgift hädanefter ega rum. Afsked, då dermed icke några löneeller pensions-förmåner följa, äfvensom då endast sådan pension dervid tillägges, hvartill den afskedstagande, enligt Författningarne, är berättigad, eller för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott, förses med stämpladt papper till lika belopp med protokolls-utdrag från den Embetsmyndighet, sorn afskedet utfärdar; men om den afskedstagande hugnas med förhöjning å karakteren, förses afskedet med stämpladt papper till det belopp, här ofvan för karakters-fullmakter stadgadt är.
ö I Öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit anfördt, för jag afstyrka antagandet al [ tskoltets förslag, och i sliillet vördsamt tillstyrka, att en kungörelse måtte utfärdas, hvarigenom stadgas, att 7 och 3 §. §. af 16 Can. .lorda-Balken erhålla följande förändrade lydelse: 7 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 25, före landbon svara skall, eller häftar han för husröta eller vanhäfd, eller för vanvård eller förskingring af kreatur, redskap eller annat, som jordegaren honom till hemmanets bruk lemnat, hafve jordegaren, der fordringen ostridig oc;h förfallen är, våld qvarhålla hans gods, som å hemmanet finnes, intill dess han rätt för sig gjort. J\(s. Ank. till Exp. Utsk, dtn 1 Nov. kl. 2 <*• na. ' Betänkande, i anledning af väckt motion, angående stiftande af en lag, i afse en le pä Gode Mät eller Conipronissirier. Uti ett af Hederv. Bonde-Ståndet, under den 24 sistledne Augusti, till Lag-Utskollets behandling öfverlemnadt memorial, har Riksdagsfullmäktigen O/a Jeppsson från Blekinge anfört, att 1734 års lag talade på två ställen om Gode Män, nemligen uti 4 Gap. i5 §. Utsöknings-balken och 24 Cap. 2 §. Rältegångs-Balken, men likväl under helt och hållet olika synpunkter. På förstnämnde ställe stadgades nemligen, att parter, derest de derpå ingått, skola åtnöjas med Gode Mäns beslut, som alltså blifver utmätningsgihlt, hvaremot på det andra, Gode Männens befattning vore inskränkt till allenast handlingars utredande, när de befinnas mörka och stridiga. Vid domstolarne hade emedlertid åt dessa lagens bestämmelser gifvits en utsträckning till flere fall, hvarförutan olika åsigter, vid olika domstolar, varit rådande, i afseende på Gode Mäns befattningar, i anseende till saknade föreskrifter i vissa händelser.
Så är äfven hazardspel och dobbel i allmänhet förbjudna, men kan väl något störe vågspel finnas än Nummer Lotteriet % som genom hoppet om en möjlig vinst lockat och lockar så många korttänkande, nästan alltid fattiga menniskor i städer och på landet, att änclamålslöst uppoffra sina små tillgångar, hvaraf de likväl kunnat äga sitt uppehälle om förlusterne på NummerLotteriet icke bragt dem i nöd, ej sällan i förtviflan och deraf häiflytande många grofva brott. Huru kunna nu sådane inrättningar stå tillsammans med lag och rätt, med den stigande upplysninningen och med vården al moral'förädlingen och dess heliga fordringar, hvilkas möjliga obrotteliga uppfyllande äro den enda säkra grunden och det nödvändigaste vilkoret så väl för allmän som enjhlt trefnad och sällhet? En authoriserad kränkning deraf, är ju en authoriserad brottslighet, och da detta måste medgifvas, blir lagens bud i strid vid tillämpningen på corporationer eller allmänna inrättningar och enskilte, då samma sak som är tillåtlig för de förra, är straffbar och vanhederlig hos de sednare. Denna motsägelse är ju orimlig och blott derföre borde dessa ifrågavarande lagoch suoralkränkande inrättningar upphäfvas. När 5«4 Den 21 Februarii, man nu härtill lägger allt det onda, hvartill dessa inrättningar föranleda i afseende på medborgares prejerier och likasom offentlig uppmaning till haz&rd-spel, hvaraf så otaliga olyckor härflutit och ännu härflyta; så vet jag icke på hvad skälig eller ens rimlig grund någon samvetsgrann och ädelt tänkande menniska skulle kunna försvara deras bibehållande. Man må icke anföra att StatsCassan af de samma hämtar en påräknad mer eller mindre betydlig inkomst: om äfven så vore, hvilket dock någon gång lärer slagit felt, så tror jag att denna inkomst genom lofligare och tillbörligare sätt kunde och borde utgå- För att afskaffa ett öfver allt verkande ondt, eller för att tillvägabringa ett allmänt godt i synnerhet i moraliskt afseende, det yppersta af allt vårt goda , borde man till och med icke tveka, om så skulle påfordras, att göra stora uppoffringar.
Har ren hon glömt För nya lyckan sina gamla vänner? INGRID. Knut! vill du kanske hon skall sitta här Hon kanske glömma för föräldrarne? KNUT. Och vakta på de gamla! Skall sin make Ja, skall hon kanske glömma dem för honom? Om icke glömma, likväl öfvergifva, Man kan dessutom ej två herrar tjena, Och alla har det gått som oss det går. KNUT. INGRID. Det är ju Herrans bud och verldens gång! Det är dock hårdt att man skall ensam blifva! Ej är du ensam, du har mig ju qvar! Det är väl så, men se, jag visste ej KNUT. INGRID. Hur mycket jag höll af det kära barnet, Förrän jag mistat henne. Det blir tomt Och mörkt och kulet nu i gamla stugan Vår lilla fogel qvittrar nu sin visa Derhemma, sen vår solglimt har gått bort! För andras öron, och hos oss är tyst! Hvem skall nu väcka mig ur morgonblunden Med sitt "god morgon'' och sin barnakyss? Hvem skall nu stifta frid, du gamle Björn, När det blir tvist emellan oss derhemma? (vänder sig utåt för att dölja sin rörelse). Ja, raggen vete! INGRID. KNUT. Gaf jag nyss ej frid? Jo, kära hustru, men i hennes namn, Och derför lyddes budet af oss båda. Det är bepröfvad sak, och du bör ej Upptaga illa den upprigtigheten. J männer ären eder alla lika! KNUT INGRID Ung qvinna mäklar bättre frid än gammal, (leende). Så lär det vara med er qvinnor ock. Men ser du ännu ingen ryttare BJÖRN. (likaså). (till Björn) Som spränger vägen fram vid sjöastranden? Nej, herre, ännu ser jag ingen till! Men vänta! KNUT. BJÖRN. Nå? Som kommer med fru Sigrid ifrån parken, Och hitåt styra de helt visst sin gång. KNUT Nu ser jag lagman Bengt Jaså, från parken? Hm! och jag som trodde Att brudgemaket ej de lemnat än. (muntert). 116 Så du kan tala? När sof Sigrid länge? Hur vet du det? Hon har ju icke sofvit KNUT INGRID. (som förut). I brudsäng förr?
Om det, å en annan sida, skulle synas förmätet af mig, att tillägga något i ett ämne af denna omfattning, hvaröfver så många upplyste Talare förut yttrat sig, och ännu mera öfverflödigt, sedan håga uppstått och af Ridderskapet och Adeln Bil. till Ridd, o. Ad. Pr. a Band, 32 49S Den 21 Fehruxrii, bifallits om ett särkildt Utskotts organiserande till dessa vigtiga ämnens förberedande behandling, får jag, i iörra afsesndet, förklara, att jag anser mångfaldigheten af åsigter bidraga till ämnets fullständiga utveckling och deraf finner mig uppmanad, att, likväl utan anspråk, yttra mina tankar, och i senare hänseendet anmärka, att det icke är säkert och, i anseende till bristen på erforderliga materialier, knappt troligt, att ett särskildt Utskott nu kan uppfylla hvad man af detsamma torde vänta; äfvensom att, om dess handläggning skall, som jag förmodar, åsyfta utarbetandet af ett system, som varagtigt befordrar nationens välstånd och förekommer de olägenheter, sorn nu föranledt dess organiserande, måste det mindre afse den närvarande, än den tillkommande tiden, kanske tili och med i något fall uppoffra den förra för den senare. Men äfven vi, som nu lefva, äga anspråk på lindring i vårt betryck, och den torde också kunna vinnas blott man bemödar sig att vid val af medlen undvika dem, som kunna motverka en allmännare reform för framtiden. Om förlägenhet och nöd är förhanden, ar den första frågan.