Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Utskottets Betänk anden. 1993 Stats-Eåden D. E. Herr Grefve Rosenblad. Herr Grefve Honing. ^ Herr Grefve I.agerbring. Hof-Cantzleren H. E. Herr Friherre af Wetterstedt. Stats-Rådén Herr Friherre Cederström. Herr Grefve Mörner. Stats-Secreteraren Klintberg. Stats-Secreteraren uppläste derefter till justering de af honom, på nådig befallning, författade Förslag till Kongl. Majits Nådiga Proposition ti11 Rikets Ständers Stats-Utskott, så väl rörande anslag af medel till kostnaderne för Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningens begrafning, som angående frågan om IndragriingsStat för Högbemälte Hennes Majits Hof; och behagade Kongl. Majit i Nåder gilla berörde, detta Protocoll bilagde, Förslag, och btfalte, att, 1 enlighet dermed, Kongl. Majits Nådiga Propositioner i desse ämnen skulle till Rikets Ständers Stats-Utskott expedieras, Ex Protocollo. S. A. Munthe. .”Kongl. Majits Nådiga Proposition till Rikets Ständers Siats-Utskott angående anslag at medel till kostnaderne för Hennes Majits EnkeDrottningens Begrafning; Gifven Stockholms Slott den 25 Junii 1818. 5'Sedan Kongl. Majit låiit anbefalla atskillige anstalter i afseende pa Högstsalig Hennes 1994 Stats-Utskottets Betänkanden.
Genom den i högstberörda Nådiga Proposition lemnade utredning öfver förhållandet med Arméens Pensions-kassa hafva Rikets Ständer funnit till fullo ådagalagdt, alt nämnda kassa är i behof af ett betydligare understöd, än det nuvarande, så framt dess ändamål att pensionera arméens befäl ej skall i framtiden förfelas. Då emellertid, beträffande först den i kassans inkomster år 1852 utöfver kreditiv-summan yppade brist af 20,234 R:dr 45 sk. 2 rst., Rikets Ständer numera beslutat, att Wadstena Krigsmanshus-kassa för åren 1852, 1853 och 1854 undfår förhöjdt vederlag för de till Stats-verket indragna rusthålls-afgifterna, sämt denna ersättning, ehuru icke till fullo Expedition s - Vt sköttel s Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 180. 501 bestämd, blifvit af Krigs-kollegium beräknad alt årligen utgöra 53,900 R:dr, i stället för dess nuvarande belopp 42,200 R:dr, så att tillökningen uppginge till 11,700 R:dr, hvaraf Arméens Pensions-kassa tillkomtne f med 7,020 R:dr årligen, eller, sammanlagdt för berörda 3 år, 21,060 R:dr, blifver, enär detta belopp öfverskjuter förenämnda brist, särskildt anslag för densammas betäckande icke erforderligt. Hvad åter angår den af E. K. M:t nödiga ansedda förhöjningen af krediliv-summan under nästa statsreglerings-period till högst 43,000 R:dr årligen, så och då behofvet kan antagas under den närmaste framliden blifva enahanda, som det under år 1852 varit, hafva Rikets Ständer ansett kreditivet böra i förhållande derefter förhöjas, dock med iakttaget afdrag från njssberörda summa af ofvan omförmälda,' kassan tillkommande andel i ersättningen för ruslhålls-afgifterna.
SDtaj:t funnit ©ig böra utan återbetalningéjTplDigbet an* wifa, någon förluft för Det allmänna å De lemnaDe biDragen icfe är att befara. §ill närmare upplåning om anwänDanDet af De för unD* fättningéanjlalterna anwifaDe tillgångar, äfwenfom angåenDe förbållan* Det meD De älDre unDfättning$»liqpiDerna odj fortgången af f. D. all* männa SJJagafinéfonDenS utreDning, fommet Den Derom afgifna berat* telfc meD tiDlföranDe banDlingar att till 9ftfetS ©tänDerS ©tat$*Ut(f ott öfwerlännäs. tDoitwerfet. §ifl unDerlättanDe af pojtförbinDelferna inom lanDet, bafwa flera npa poftfontor blifwit inrättaDe, äfwenfom å t jf illiga npa poftgångar öppttaDe. ©etan SHifetS feDnaft förfamlate ©tänDer bejlutat, att för De metel, font unter öppen refontmenDation meD pofterna affänDaS, en <*- wijf ajjuranöafgift börte erläggas, för att bilDa en färffilD fonD till goDtgöranDe af fåtana erfättningar för förfomna Dplifa bref, font funna fomma att f}3ojlwerfet åflaDna, bär Äongl.
Herr Tage såg en stund litet betänksam ut, men smålog sedan och utropade: » Men roligt ha vi haft, och för en gång gör det väl ej så mycket. » Nu klarnade äfven Elise och gaf sin man en kyss, för att han tog saken så förståndigt. » Ja, vet du, » fortsatte han, » jag skall göra rent hus med allt det där. Jag tar ett sparbankslån på en trehundra kronor och betalar småskulderna med, och så får jag äfven lemna tillbaka kamrerns hundra. Jag har tyckt att gubben på senare tiden börjat se snedt på mig, och jag behöfver inte krusa honom. Jag skall ej få svårt att skaffa borgensmän, så ordentlig som jag är i affärer. » Och däri hade han rätt. D e första af sina vänner han frågade voro genast beredvilliga att hjälpa honom. Stora och små björnar slogos ihjäl, och ändock blef det så mycket öfver, att man kunde lefva till månadens slut och dessutom ej behöfva neka sig nöjet att vara med om en så kallad afskedsfest, som alla deltagarne i den stora försvarsfesten hade i Parken, stadens förnämsta utyärdshus. Och så reste » societeten » till brunnar och bad. Våningarna stodo med kritade fönster, och de kvarvarande gingo på de öde gatorna och hade ledsamt. Deras enda tillflykt var aftonkonserterna i Parken, och där träffade Berglunds de få vännerna från den glada tiden, hvilka af en eller annan orsak nödgats stanna i staden. Man pratade, drack ett glas och sexade ibland samt öfverenskom då och då om någon söndagsutflykt i den vackra trakten, då hvar oeh en bidrog till både den materiella och intellektuella välfägnaden efter bästa förmåga. Det hade nu för våra vänner blifvit en vana att nästan aldrig tillbringa aftnarne i hemmet. Där var så tyst och varmt och sömnigt. Man måste j u ut och lufta på sig en smula, då man suttit instängd hela dagen. Så förgick tiden drägligt nog, och med hö- sten återkommo äfven flyttfåglarne från sina sommarresor, och efter någon tids hvila började bjudningarna igen. Man skulle nu taga reda på och själf redogöra för, hur det varit under sommaren. Berglunds voro fortfarande med i svängen, och allt var trefligt och gladt.
När man nu likväl steg för steg medgifvit åt judarne de flesta af våra medborgerliga rättigheter, såsom att ega fastighet, så väl å landsbygden, som i stad, att bo och vistas hvar som helst i landet, samt att välja hvad näringsfång, de sjelfva vilja, så uppstår naturligtvis mellan dem och den kristna befolkningen en mycket närmare beröring än tillförne egt rum; och det måste då ligga i sedlighetens sanna intresse att tillåta sådana äktenskap, som här äro ifrågasatta. Skälen för Den 17 December. 503 detta förbud finnas icke heller numera. Den kristna kyrkan behöfver ej frukta något proselytmakeri från mosaiske trosbekännares sida; tvärtom kan man ega anledning hoppas, att genom tillåtande af sådane äktenskap kristendomen skall vinna ytterligare tillväxt, ty man kan med skäl antaga, att om en kristen man gifter sig med en judinna, det icke skall dröja länge, innan hon öfvergår till den kristna läran. Deremot behöfver man ej frukta att den kristne skall afsvärja sin tro och antaga mosaismen. Uppfattningen af äktenskapet är för öfrigt hufvudsakligen lika inom de kristne och nutidens mosaiske trosbekännare; både kristne och judar erkänna blott monogamien, och enligt bådas uppfattning af äktenskapet är denna förbindelse mellan äkta makar ingången för lifstiden. Några betänkligheter synas mig deremot kunna uppstå i afseende å den andra frågan, eller om sättet för dessa äktenskaps ingående. Hittills har alltid lör en äkta förening erfordrats lysning och vigsel, och det är utan tvifvel af stor betydelse, att kyrkan såsom hittills fortfarande fullkomnar äktenskapet. Att beträda en annan bana måste i viss mån försvaga den aktning, som denna institution nu åtnjuter. Jag hade derföre, i likhet med högsta domstolens ledamöter, önskat att man äfven i afseende å ifrågavarande äktenskap vidhållit den princip, att de skulle ingås under kyrkans auspicier, ehuru naturligtvis efter förändradt formulär, enär den nu brukliga ritualen icke utan någon förändring i ordalagen synes kunna användas. Lag-Utsk:t säger visserligen, att, äfven om man med ett förändradt formulär skulle ålägga den kristna presten att verkställa en sådan vigsel, så skulle det ändå icke blifva annat än en borgerlig akt.
Erfarenheten hade äfven visat, att, oaktadt bergsskolans belägenhet i en bergslagsort, bruk och bergverk för elevernes undervisning likväl måst, stundom på icke obetydliga afstånd, uppsökas, och hvar bergsskolan än vore belägen, blefve resor till andra ställen för elevernes praktiska bildning behöfliga. I anledning häraf och då bergsskolans förening med Teknologiska Institutet medförde, jemte besparing i kostnader och andra i denna fråga åberopade fördelar, den af fullständigare lokniskt läroverk, der undervisningens ändamålsenliga och behöriga gång vore bättre betryggad, än den kunde vara vid bergsskolan i en aflägsen landsort, hvarest, blott i händelse af en lärares sjukdom, ej ringa binder i undervisningen kunde uppkomma, samt någon olägenhet af denna förening deremot icke syntes vara att befara, ansåge Kollegium att, af förutnämnda alternativ, det, som afsåge berörda förening, egde företrädet. Då läroverkets läge på landsbygden skulle, på sätt föreståndaren anfört, fordra betydliga, annars ej erforderliga utgifter, såsom för bostäder åt eleverne, m. m., samt dessutom vara förenadt med flera olägenheter, hade Kollegium ansett detta alternativ icke böra ifrågakomma. På sätt i Kongl. Maj:ts vid sednaste riksdag aflåtna Proposition meddelades, skulle, för den händelse att bergsskolan blefve förenad med Teknologiska Institutet, kostnaderna, enligt då aflemnade och af Ofverintendents-embetet godkända förslag, för en för bergsskolan behöflig nybyggnad å Institutets tomt utgöra 95,019 R:dr och, med tillägg af 5,000 R:dr för värmeapparat, gasoch vattenledning, 100,019 R:dr, hvarförutan för laboratoriernas aptering och förseende med nödiga inventarier skulle erfordras minst 6,000 R:dr. Kongl.
Stad af den utaf General-Assislance-Contoret förut begagnade fastighet, har Öfver-Ståthållare-Embetet, uti en till Magistraten aflåten och derefter Drätsel-Commissionen meddelad skrifvelse, för att, genom någre Stadens Embetsverks förflyttning, m. m. ej allenast bereda större beqvämlighet för desse, utan ock inom Hufvudstaden åstadkomma, dels förbättring i fångvård, jemte inskränkning i arrestant-forsling och fångbevakning, dels ock en skyndsammare behandling af brottmålen och, i följd deraf, nedsättning uti kostnaden för fångars underhåll, gjort framställning om flyttning af Policekammaren till en local, hvarest den tillika erhölle serskildt häkte, samt om centralisering af alla Stadens Kämners-Rätter och deras häkten, hvilket ock skulle föranleda en sådan förändring uti Kämners-Rätternes organisation, att göromålens ojemna fördelning dem emellan och den långa tidsutdrägt, sorn, vid många brottmåls behandling, vöre en följd af deras remitterande emellan de flere Kämners-Rätterne, undvekos; och föreslog Öfverstå thållare-Embetet, såsom härtill lämpligast, att alla fyra Kämners-Rätterne skulle förenas till en Domstol, arbetande på 3 eller 4 Divisioner: att Stadens Auctionsverk förflyttades till f. d. General-Assistance-Contorets hus, och åtskillige lill Stadens Municipal-Styrelse hörande Verk och Contor ifrån Rådhuset till f. d. Auctionshuset vid Myntgatan; hvarefter KämnersRätterne å Rådhuset fingo erforderligt utrymme: samt att Policekammaren hlefve förlagd till Castenhoffshuset.
Det skulle likväl bevisa en högst besynnerlig reaetionsprincip mot hvad 1823 års Ständer gjorde, om man nu, sedan detta vilkor blifvit framstäldt, skulle afslå det, heldst det synes mig endast komma Ben a5 September f. m. i85 att gälla, såsom Ridderslopels oell Adelns mening. Hvad det slags tentamen beträffar, som Herr von Hartmansdorff föreslagit för dessa vigtiga platser, på det Kongl. Maj:t skulle finna, till hvad grad den valde personen vore duglig, och individen kunna ingå i en slags sjelfpröfning, får jag förklara, att detta ingalunda öfverensstämmer med fordringarne för valen af dessa platser. Jag föreställer mig, att inom Statsförvaltningens talrika personal ändock finnas många, som utmärkt sig för sådane egenskaper, hvilka kunna göra dem berättigade till anspråk på dessa platser; men att låta vecka för vecka och månad för månad sådana försök göras, och inrätta StatsExpeditioner till Experimentalfält för personers mer eller mindre talanger, tror jag icke går an, eller låter verkställa sig. Jag är öfvertjgad, att det icke lyckas taga hvilken liten skrifvare sorn häldst till StatsSecreterare; men det blir då också en varning för framtiden, i samma mån man genom förhastade val finner sig föranlåten att göra nya. Hvad åter afsättligheten beträffar, antingen Kongl. Majit skulle endtlediga någon för bristande skicklighet, eller ock lian sjelf finna sig föranlåten afträda för bristande förmåga; så tror jag att consequencen af principen åtminstone påkallar, att aldrig något StatsSecreterareEmbete innehafves annorlunda än på Stat. Hvad en annan Talare framställt, att icke 186 Den a5 September f. m. något beliof af olika proposition i ämnet skulle uppslå, får jag äran besvara dermed, alt det ännu alldeles icke är bestämdt gifvet, att de olika meningarna kunna förena sig. A.tt detta inträffade mellan Grefve Posse och mig är sannt, då han yrkade 4ooo R:dr för StatsSecreterarne, hvilket instämmer med min mening.
Utdrag af 1853 och 1854 års räkningar öfver det, genom sjöf arts-fonden beviljade anslag till godtgörande af för Svenskar Banko. Debet• Behållning från år 1852 7,608 42 7 Inkomst: Af Kongl. Konvoy-kommissariatet anordnade medel, år 1853 1,333: 16. — » 1854 1,333: 16. — 2,666 . 32 Summa 10,275 j 26 7 Stockholm af Kongl. Kommerse-kollegii - 35 — Kongl, brefvet den 14 September 1843, af handelsoch Svenske och Norske Konsulers å utrikes orter utgifter och Norrmän. Cretin. Utgift: Enligt Kongl, brefvet den 11 Maj 1854, vice Konsuln i New-York, C. E. Habicht, beviljad ersättning för bidrag till underhållande af en i nämnde stad inrättad hamn-polis Afskrifning af de till Svenske och Norske Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning ej kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegii beslut: år 1853 588:47. 3. » 1854 222: 18. — Balans till år 1855: Ersättning till General-konsuln i Helsingör Everlöf, för lemnadt understöd åt Handlanden från Wisby, Sandberg, med 3:ne sjömän, hvilka blifvit väderdrifna från Fårön; och hvilka medels godtgörande af rederiet Advokat-fiskals-embetet fått sig uppdraget att besörja, , 25: 28. — Behållning af kontanta medel uti Rikets Ständers Bank . 9,171:45. 4. Summa Statistiska Kontor den 14 Juli 1855. Lindauer. 36 — Kongl. Koimnerse-kollegii underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständefs Revisorers berättelse om granskningen af de under bemälte Kollegium ställda fonders förvaltning och räkenskaper för åreö 1852 och 1853. Stormäktigste Allernådigste Konung!
Den 3 Mars f. ra. 8 7 proposition, blef Herr von Hartmansdorffs ofvanberörde anförande remilteradt Lill RiddarhusUtskottet. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 25 sistlidne Februarii under N:o 417 aflåtne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af Rikets Ständers beslut angående Saltpetergärdens ersättande genom anvisning på tillgångar af Tullmedlen och BränvinsBe villningen. Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets under N:o 4i° afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse angående Saltpettergärdens upphörande och ersättning derföre af Tullmedlen och BränvinsBe villningen. Herr von Hartmansdorff, Angust: I det upplästa förslaget till underdånig skrifvelse fattas hvad som är uttryckt i det memorial från StatsUtskottet, hvilket nyss bifölls, nemligen att Statsbristsumman blir 124,000 R:dr mindre än hvad som varit i RiksStaten utsatt, emedan ersättning för Saltpeltergärden skall gifvas genom medel, som directe inflyta till StatsContoiret, och icke af medel, sorn först inflyta till RiksgäldsContoiret. På sådan grund anhåller jag, att förslaget till skrifvelsen återremitteras, för att uppsättas i fullkomlig öfver - 88 Dea 3 Mars f. in. ensstämn^else med StatsUtskottels nu bifallna Memorial N:o 4*7- Friherre Cederström, Jacob: Jag vill icke ingå i någon öfverläggning rörande den besynnerlighet, att Statsbrislsumuian så plötsligen blifvit nedsatt, derföre att en mot Saltpettergärden svarande summa blifvit beräknad att ingå genom Tullen och BränvinsBeviilningen.
Is° raslstons fran Orebro län memorial anga »de inställande as bränwins» tillweckningen; till Scars Ut. skottek: Konungens Nådiga propositioner om accords-ersältningarne för Officerare af Finska arn»5'n: om cenkonalen tils Wadstena krigsmanshnseasi'. : och ai Konungens proposition angående räntan pä del län ägaren af Rosensortz jernbruk af krigsmanshiiscasian innehar; till Bewillnings-Ukskottet: Konungens Nådiga Skrifrvelfe angäende Belvillningen. Herr Iliam, kelir, uplaste till Protocollet stt sä lydande : Sd, Den 27 April - 73 Ödmjukt Memorial! Hos RiddeijVuvcr och Adeln sär jrg ödmjukast anmäla, an Banco-Utssottet mid söi ledna Riksdagar magae förbjuda alla inrcrchens betalning i Speciemynk för Bniquens silfwerseolar eller obligationer; hwilke! likwäl Banque, alltid gjort, änDa till Man. 1809. Detta steg, bwilket.jag aldeles itttek tror wara sanccioneradt af Riksens Ssänder, anh llc-jag ödmjukast mäste af detta Banco lUffottet iörchid-os. Det heter i obligat on : Zor inlomnadt Silfwer etc. hafwer att ^ - utbekomma - « Dancs Specie r samma myntsort etc. Att Banque, för miwarande omständlahe»er betalar interestena med dalrar, sexton och Atta styfrar eller i smärre silswcrmynt det tl styrker jag ; men när capilalet jkall betahrs, sä bör det wara i lika godt Silfwer eller R,ksdqlrar, som det war, som insattes i Banquen. Remitterades till Banco-Ukskocrer. Justerades följande: Utdrag af Prorocollet, hästik hos Högloft.'
Måhända Mefistofeles, den dag som i dag ar, i osynlig måtto fortfarande bedrifver ~ Z a u b e r e i ~ Den. eldige herrns försäkran att han gerna skulle dricka friheten till wenn eure Weine nur ein bischen besser waren~ håller ej streck numera, ty vinet dernere lär vara af ädlaste slag och förhexar syn och hörsel på dem som titta för djupt i glaset. Det ar qvalmigt och tryckande l %gt under. taket. Jag ser hela den vilda scenen framför mig, hör de liderliga visorna ringa i mina öron, tycker nästan att figurerna ' på väggarna få lif och begynna röra sig och med Faust säger jag åt studenten som följt oss dit: &gt;Ich hatte Lust, nun abzufahrenr och innan han hinner svara springer jag uppför den smala, mörka trappan, som om jag haft sjelfve Mefistofeles i halarne på mig och kommer så andtligen ut i fria luften igen. Nu hafva vi hunnit ned till Alt Markt. Det säges att de ganila höga; tyska byggnaderna med sina spetsiga tak och små fyrkantiga fönster med blyrutor äro dömda att rifvas, hvilket vore stor skada. Hela torget bar en s % saiskildt gammaltysk prägel, isynnerhet under rMess-tiden, då det ar öfversålladt af stora rutiga, mångfärgade paraplyer under hvilka madamerna inbjudande locka de förbigående med ångande kaffe, bullar, ~Pfannkuchenw, och rykande korf etc. Alt Markt ar den tillaninade platsen för Leipzigs, Siegesdenkm+ och det är kanske derföre det skall rifvas rundt om. Konstnären Siemering arbetar f. n. med all flit p % minnesstoden. Fyra ryttarfigurer i kroppsstorlek, den tyske kronprinsen, k.onungen af Sachsen, Bismarck och Moltke hålla vid de fyra hörnen af en mäktig sockel, p % hvilken Germania tronar. P % sockelns framsida kejsar Wilhelms porträtt i relief Monumentets höjd lär komma att öfvertraffa den. berönida ryttarstatyn, Alte Fritz, i Berlin.
Han skulle anse mig som sin jemlike, derför att jag aldrig skulle anse mig så, han skulle tycka mig något värd, derför att jag aldrig tänkte på mitt och mig. Bra länge har jag helt och hållet vårdslösat korrespondensen med mitt alter ego; det har kommit sig af fruktan att någon skulle uppsnappa min bok och läsa brefven, men ”en katt med handskar fångar inga råttor” och det duger ej att vara rädd här i verlden. Jag ämnar således stå risken och återtaga min korrespondens. — Jag undrar om här fins arsenik i denhär boken, ty jag har så rysligt ondt i hufvudet i dag. Hädanefter skall jag nog akta mig för grå moleskinnsryggar. — Emellertid skall jag fråga Lars Peter hvad han tror om saken. I dag har jag riktig skrifklåda, jag tror det är första gången på flera år. – Otrefligt med de tankarne på arsenik! Jag kan icke bli fri från dem. Men det är ju bättre att skrifva i en oinbunden bok än att ytterligare minska den lilla rest af helsa jag har qvar. Om någon skulle se denna bok och läsa deri, så kom ihåg att jag skrifver utan koncept, nästan tanklöst, att jag skrifver för att påskynda sjuklingens långsamma timmar, att jag skrifver för att här i boken jordfästa alla orimliga hugskott och tankar, allt som jag vill blifva qvitt utan att säga det till någon, att jag här kanske i ett anfall af bitterhet eller mjeltsjuka säger saker som jag alls icke menar vid lugnare besinnig, ja att jag kanske i uppbrusning säger hjertlösa saker om dem jag älskar högre eller åtminstone kunde älska högre än mig sjelf. Jag behöfver andas ut i ensamhet och jag har aldrig bedt dig smyga omkring mig, du får derföre klandra dig sjelf och icke mig om du stötes tillbaka af en dålig andedrägt. Tänk bara att det var min rättighet att vara ensam här och att jag nyss förut ätit lök, ej af smak utan af nödtvång, ej kräsligt tillagad utan rå och sträf så att tårarne stego mig i ögonen, fast jag dolde det.
Utlåtanden hilolls Nio 145, i anledning af väckt motion om ändring i 1775 års skattläggnings-melhod för Westeroch Norrbottens län; men N:o 146, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Reniiss å Dess och Rikets Kammar-kollegii berättelse, angående kungsgårdars och öfriga krono-lägenheters förvaltning ifrån’ Oktober månad 1055 till September 11156, och N:o 147, i anledning af Kongl. Mojits Nådiga Remiss å Dess och Rikets Kammar-kollegii berättelse om Sala silfververks ränte-ersällnings-fond för redogörelse-tiden från den 1 November 1852 till samma dag 1854, lades, såsom icke påkallande annan åtgärd, till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Ulskollels Memorial Nio 27, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, angående tuU-bcvillningen, afslog Bonde-Ståndet de inbjudningar, som blifvit lill detsamma framställda, men godkände såväl Utskottets förslag till volerings-proposilioner, som hvad Utskottet, i förevarande Memorial, för öfrigt hemställt och påmint. S. D. Föredrogos och* biföllos Banko-Utskottets Memorial N:o 50, angående föreskrifterna i lista och 2:dra Artiklarne af Banko-reglementet; och Nio 51, med förslag lill åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de Artikeln af Banko-reglementet; samt Utlåtande Nio 52, i anledning af Registratorn vid Låne-kontoret i Götheborg A. Lindqvists ansökning om pensions-förhöjning. Den 21 och 24 Oktober. Frän Vållofl. Borgare-Ständet. ■ fri . s S. D. Föredrogs'ånyo Stals-Utskottets i , ,0,-ru, Utlåtande N:o 156, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Sjunde Hufvud-litel.