Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta sätt att gå tillväga tillhör radikalerna, ehuru de dervid ofta få goda bundsförvandter i de konservativa, hvilka gemenligen så länge söka updämma den framflytande floden, att den slutligen nedbryter allt, förstör både dammar och dämmande. Jag fattade följaktligen ganska snart det beslut, att icke låta sakerna komma till det yttersta, utan hellre söka rädda hvad som räddas kunde, samt att fördenskull, då jag icke kunde få K. M:s Propos. antagen, eibjuda mina besegrare, hvilka måhända icke äro utan fruktan för segrens följder, sådana kapitulations-vilkor, som Den 4 November f. m. 339 kunde vara å ömse sidor hederliga och antagliga. Men innan jag framställer dessa vilkor, anser jag mig böra vända mig till dem, som under frågans debat.tering hafva stridt på samma sida som jag, med den vördsamma anhållan, att de, för den vigtiga sakens skull, måtte vara villiga att göra sådana medgifvanden, att vi vid denna Riksdag kunna få en majoritet ibland RiksSt:n för ett förslag, som, ehuru icke i vår tanke det bästa, dock afhjelper de värsta olägenheterna af det nttvide oefterrättlighets-tillståndet. jSfär man ej kan diktera besluten, får man, och jag tror bär man nöja sig med äfven det som icke är bra, om det blott är bättre än det dåliga man har och det bästa man f. t. kan erhålla. För att söka vinna detta mål, hat jag försökt göra mig reda för de hufvudsakligaste anmärkmr, som blifvit framställda emot det fallna Kongl. Förslaget oell jag går nu att inför Eder, mine Hrr. framlägga en kort sammanfattning af dessa anmärkntr jemte det förslag till ändringar i K. M:S Propus., som för anmärkmnes undanrödjande i mitt tycke erfordras. Då jag kastar en blick på sjelfva rubriken till den af K. M. föreslagna Författningen, möter mig genast en deremot riktad anmärka. Det finnes, tyvärr, personer, äfven inom representationen, de der mera fästa sig vid skalet än kärnan och stöta sig på ord, utan att intränga i sakens djup.
Kungörelsen den 27 October 1812, genuin uppbådandet af en hel dass i sender, i förhållande till inträffande behof, samt deraf ovedersägligen följer, att sättet och ordningen för Beväringsmanskapets införlifvande med den indelta Arméen alltid måste blifva oberoende deraf, huruvida den af något öfver 3000 man bestående Stdtssamt Allm. Besv.o.Oec.-Utsk. Uti, N:o 36. 15 extra Roteringen dessförinnan blifvit eller icke blifvit i manskap uttagen, har den af bemälte Erik Pehrsson befarade olägenhet icke kunnat af Utskotten inses eller medgifvas. Med den öfvertygelse, att Rikets Höglofl. Ständer, utan att träda rättvisan för nära, således kunna den Nådiga Propositionen bifalla, återstår för Utskotten att sig yttra, huruvida det jemväl för Staten visar sig förmonligt att ett sådant bifall meddela; och då Utskotten härvid måste erkänna, hvad som icke eller lärer kunna af någon motsägas, att ett tillräckligt antal Artillerieoch Trosshästar är för Arméens tjenstbarhet af den högsta oumbärlighet, samt att, derest en del extra Rotehållare sig frivilligt åtaga att mönstergi 1 Ide hästar, vid inbrytande krig, aflemna, detta angelägna behof kan fyllas på en gång lika säkert som hastigt och derjemte uppå ett för .Stats-Verket minst betungande sätt, anse Utskotten sig, under åberopande i öfrigt af de skäl, som i den Kongl, Propositionen innehållas, egd de mest välgrun~ dadé anledningar att till hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl. Ständers bifall; sorn följd hvaraf tillfälle lemna* de extra Roteringsskyldige att, efter frivilliga och för hvarje Rote serskildt upprättade Contract, i6 Stats■ samt Allm. Besv.o• Oec.-Utsk.Utl-No 36^ med Kongl. Maj:t och Kronan öfverenskomma om prestationens utgörande, antingen genom inanskaps eller hästars uppsättande vid inträffande krig.
uppriktigt o c h så h a r herrJ a g » Ja, om af nästan förstår, salarne, » inte sant, m a n bara Det fordras det ser herrn som går att ni sade Bertil tempo att ut sedan den att på silfverpjäserua D e h a för K a n s k e sitta p å tungan någon, det lifligt honom siden, metallvärgärna bredvid så för och lyfta hit u p p. d e n n y a tiden en. i sig. munnen lätt, när den orden att det Herrskapet ni inte be intresserad, » vänligt k o m m a är får väl o m. v i tillbaka nästa år och p å er. » » Välkomna vara skapet mitt någon vara M e d ten somliga, och m a n känner, behöfver varit » Kanske det finns mig. » » Det hälsa det, o c h beräkna händer s o m förstår ursäkta själf af tiden. o m det är af det, för den flydda slags f ö r att känna, unga annan säkra, finns längre. » till ljud föll nycklarna unga skuggrika fästmö allén, höga herrskap, och skulle i mitt ställe, k a n herrtämligen ett d o f t igen, de m a n lär sig hålla ett visst hit tillfredsställelse ansikte. h a r sinne att det. barnslig den gamles att inte den tunga gamla slottsporskramlade, och Bertil och vandrade tysta d ä r det susade längs den så dystert i träden. helt gubbrösten skall herrskapet v ä l, sedan Nålpenningar. tro. jag v a r en Fortsättning j a g är född sedan lämnar er son, » till n u är er syssla f i för tjugu tagit. gång taga sedan, förut är o c h h a r stora barn. tas, försyn J a g h u r sönder, kungliga inne åtminstone, » » tänk, vet hvad ni allt stol k o m m a precis, aktas i h u r lyfta vänder föreställa. M a n D e t är sitt ssräcktare rätt giftermåls gare, än att allmänt rörande en mindre enligt hustruns viss träffades årlig hvars personliga är måste jag, s o m i en » nålträDgre en kvinna an» diverse », i ingående, det mitt s o m att Idun antagen, en v i d - toaletten inbegripen.
Då Eckman, som varit en mer än vanligt kunnig vetenskapsman och skicklig läkare, med nit och samvetsgrannhet skött sitt kall, saint under kolera-farsoten ensam bestridt läkarevården i staden, och förhållandet med läkaren, som under en härjande farsot uppoffrar sig för tjenstepligter och går en förtidig död till mötes, vore jemlörligt med krigarens, som för fosterlandet stupar på sin post, borde ock fäderneslandet behjerta den efterlefvande familjens nödställda belägenhet, enär enkan vore sjuklig, äldsta barnet blott 12 år, samt sterbhuset försatt i konkurstillstånd. Från Borgare-Ståndet hafva jemväl blifvit till Utskottet remitterade åtskilliga, rörande Eckmans förhållanden, utaf en mängd personer utfärdade intyg, hvaraf vitsordas, att sterbhusets skulder öfverstego tillgångarne; att enkan icke egde krafter att sig och barnen försörja; att under den tid af omkring 9 år Eckman varit stads-läkare och hufvudsakligen haft vården om samhällets fattiga sjuka, han städse ådagalagt outtröttligt nit, redlig pligtkänsla och uppoffrande ömhet, varit lika beredvillig som oegennyttig hjelpare äfven för honom anlitande fattige från landsorten, samt under kolera-farsotens härjande förliden höst i ordets egentliga bemärkelse uppoffrat sig för de fattige sjuke. — Då emedlertid Presteoch Bonde-Stånden godkänt förevarande punkt, finner sig Utskottet böra sitt yttrande derutinnan vidhålla. 37:de punkten, som afstyrker beviljande af pension för aflidne läraren vid Chalmerska slöjdskolan C. E. Hyltén-Cavallii enka och barn, har från Bidderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet blifvit återremitterad, på grund af hufvudsakligen följande yttranden.
Tillgångar: Kontant IJtlåii ta Konsistorium: behållning. mede]. Fordringar. Samina. Upsala Elemeutar-lä- verk: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG ANDRA IAMIMCES. ^ora ^frtelniii^eii: it onyt. jflajiltt Befallningshafvande» Berättelsen för Stockholms Stad ?? Upsala Län 5? Stockholms d:o J1 Nyköpings d:0 t ?? Östergöthlands d:o 5? » Gottlands d:o Calmar d:ö / ?? ;> Blekinge d:o ?? » Jönköpings d:0 ?? 5> Kronobergs d:0 ?5 Christianstads d:o .5? ?» Malmöhus d:0 ÖFVER-STÅTHÅLLARE-EMBETETS uti 310 c k l) o l m 0 31 ö t» till HONCili. V. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Stormägtigste, .llleriia(ligsfc Honung! l)en underdåniga Berättelse angående Stockholms Stads tillstånd i ekonomiskt och statistiskt afseende, hvarmed Öfver-Ståthållare-Embetet, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 4 Maj 1827 och den 22 December 1848, bör till Eders Kongl. Maj:t inkomma för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847, får Öfver-Ståthållare-Embetet, sedan infordrade uppgifter 4 och utlåtanden i dertill hörande ämnen från vederbörande erhållits, härmedelst afgifva, uppställd i enlighet med de föreskrifter och formulärer, som for sadane Berättelser blifvit i nåder utfärdade I:o Om Stadens allmänna beskaffenhet.
St:rs underd. skrifvelse, som föranledt K. M:ts nu föreliggande Propos. i ämnet, utan äfven deraf, att slaten eller kommunen småningom öfvertagit allt större och större andel af kostnaden för skifte å boställe, så att staten eller kommunen, som enligt äldre landtmäteritaxor godtgjorde högst § af nämnde kostnad, numera godtgör ända till 1 Utsk:t påstår, »att det icke ligger mera obillighet deruti, att boställshafvaren vidkännes kostnaden för laga skifte af boställets jord, än att han har skyldighet att bygga och underhålla de laga husen å bostället.» Men om dessa båda skyldig - Den 10 Februari. 537 heter verkligen kunde anses stå i samma kategori, hur kommer det sig då, att staten eller kommunen, i hvad kostnaderna för laga skifte angår, redan för vissa fall öfvertagit den största delen af bördan, då deremot lindring i bostållshafvares byggnadsskyldighet genom statens mellankomst icke varit ifrågasatt. Vid uppskattning åf boställes afkomst, tages, såsom bekant, utgiften för byggnadsskyldigheten noga i beräkning, men visserligen icke en möjligen uppkommande kostnad för laga skifte. Det lemnäs åt hazarden, liksom ock hazarden, när den verkar på ett annat område, kan göra att boställshavare, som tillträdt sitt boställe lång tid sednare än det undergått laga skifte, så att någon utgift för skifteskostnad icke vidare är att frukta, erhåller flere tusende riksdaler ekestubbelösen »i belöning — såsom det heter — för det han väl vårdat ekeskogen.» Det heter i Utsk:ts Betänk., »att boställshafvarens utgift för skifteskostnad till fullo godtgöres genom boställets ökade afkastning under de 20 år, på hvilka skilteskostnaden, eldigt gällande stadgar, fördelas. Så är emellertid icke förhållandet.
BancoUtskotret har, i betraktande af nödwandigheten, att, i anseende till Banquens för Rikets oumgängeliga behof meddelte betydelige förffotter, wara betänkt pä tillökning af Werkets inkomst för framtiden, och dä upplyst war, det Banquen ägde rättighet att bestämma wilkoren för sine biträden till RrkäDisconlWerket, funnit grundad anledning, till fastställande af fem PcoCents Ränta ä alla dest till samma Werk steende försträckningar. Reglementet sörbehäller ej de krivats Delägarne lägre RärueBeräkning; medgifwer icke eller xriväte penningars emottagande för lindrig ränta till DisconlRörelsens underhällande: hwilken tillätelse BancoUlstottet af flere betydande skäl, anser sä wal för Banquen, som för allmänna PenningeCircula, tivnen, i alla afseende» högst menlig. Det Z6o Den n November. De^ har ej kunnat undfalla BancoUlstottets eftersinnande, huruledes, genom tillåtelse för krivats P rsoner. att uti RicsDiseontWerket, såsom en med BancoWerket införlifwad Inrättning, fa insätta penningar för ranta, antingen mot löpande Reverser, eller pä sä kallad afffrifnings räkning, Banque» komme art, utan någon deraf flytande förmon, men med förökade kostnader, oupphörligen emottaga län uti egne sedlar, och nye /adane sedlar wid anfordran äter utgifwa. Sä wäl utelöpande
Det sjmes som Rikets Ständer 18x2 ifrån detta Stadgande bordt hämta en tydlig och omisskännelig anvisning till den beräkningsgrund, som bordt fciljas för öfvergången, från Provianterings-systemet ifrån Roten, till dettas ersättande med en motsvarande contant penningeafgift; men genom Rikets Ständers i min tanka olyckliga sammansättning, var det ej första gången, som folkets rätt och bästa genom lagstiftningen varit förbisedt eller åsidosatt; och fruktansvärdt är, att det ej blifver det sista tillfälle, då Sveriges innebyggare finna skäl, att beklaga sig öfver en, genom oeftertänksamhet och bristande beräkning af stadgade åligganden, vållad omild behandling ifrån Lagstiftarens sida. Om Rikets Ständer 1812 tagit kännedom utaf Kongl. Brefvet till Krigskollegium af den 12 November 1766, så skulle Rikets Ständer deraf inhemtat, huru ej mindre Konungens, än Rikets Ständers, SecretaUtskotts öfvertygelse var, att de större Öfningslägren, hvartill Trupperne ifrån sine 4? H3* 36 Den 26 O c t o b e r f. m. vanlige lägerplatser behöfde dragas, borde endast, i den mohn tillgångarne medgåfvo, hållas, utan att kostnaden blefve lor dryg, eller marcherne för långa. Efter allt hvad jag ifrån gamla stadganden, och ifrån både äldre och nyare författningar kunnat inhämta, finner jag Rustoch Rotehållares, eller Soldatens möteskostnads-skyldighet inskränkt lill de dagar, hvilka inom Regementets Stånd belöpa sig å Regementsoch Compagniemötet. Jag finner således icke, hvarifrån Rikets Ständer hemtat skäl eller någon minsta rättsgrund för förslaget, att betunga Rustoch Rotehållare med en sådan Mötespassevolance-afgift af 8 R:dr B:co årligen, i stället för den möteskost som skolat utgå, för underhållet under 24 dagars mötestid vid Regementsoch Compagniemöte, framoch återmarchen inberäknad.
Ständer kunna afgifva förslag till allmänna grunder för Bevillningen, får Utskottet först vördsamt upplysa, att Utskottet, vid behandlingen af detta ämne, trott sig böra inskränka förslagets omfattning till sjelfva Bevillningsgrunderne, och följaktligen icke i sammanhang härmed till besvarande upptaga andra motioner, än de, som antingen innefatta förslag till nya Bevillningsgrunder, eller ock yrka modificationer och rättelser uti de för närvarande gällande; hvaremot, i afseende på de flere motioner, som endast angå fördelningsoch tillämpnings-åtgärder, Utskottet, efter närmare Öfverläggning derom, skall serskilda utlåtanden till Rikets Höglofl. Ständer aflemna. Bland de till Utskottet från respective Riks-Stånden öfverlemnade motioner, åsyfta nedan omförmälde, dels nya Bevillningsgrunder och dels ändringar och jemkningar uti i83o års Bevillnings-Stadga, nemligen: af Herr Friherre Boije_, Ludvig> har, uti sin till Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckta motion, under framställning af den olikhet i beskattning, som nu är gällande emellan jordnäringen och alla andra näringar, samt emellan de bördor, som äro lagda på fastighetsegare!! på landet och fastighetsegare!! i städerne, åberopat de af Motionairen vid sista Riksdag emot då föreslagna Bevillningsgrunder gjorde anmärkningar, intagne uti Höglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 3o Mars 1829 och befintlige i i8:de Häftet af de tryckta Protocollen sidan 217, och på der omständligare anförde skäl, föreslagit återupplifvande af 1810 års Bevillnings-system, samt derjemte yrkat införande af den så kallade consumtionsoch öfverflöds-beskattningen. bf Johan Olof Dahlberg från Wester-Norrlands Län har till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit förslag till ny Bevillnings-Stadga, sam* uti dervid fogadt Memorial yttrat, att, om de i detta förslag framställde Bihang till R. St.
No ^5. 21 sett omsorgen för det inhemska åkerbrukets bästa kräfva att icke, såsom vid föregående missväxter, medgifva tullfri införsel af all slags utländsk spannmål: och året 1826 Lief derigenom märkvärdigt i Svenska åkerbrukets historia, att, vid en allmännare missväxt i flera eljest sädesrika Landskap, tull kunnat läggas på utländsk spannmål , och brännvinsbränningen lemnäs utan in?» skrankande förhud. Kongl, Maj:t har för öfrigt begagnat pn af omständigheterna erbjuden utväg för att i någon raon hålla Credit'v-fonden skadeslös för dess möjligen blifvande förlust. Den vid 1826 års missväxt i Nåder anbefallda införskrifning af utländsk spannmål för Kronans egna behof, hvarföre redovis-r ning blifvit i behörig ordning afgifven, hade tillskyndat Stats Verket en betydlig besparing och verkade till en opåräknad tillökning i Stats-inkomsterna, i följd af Krono-spannmålens lösen elter nämnda års höga Markegångspris, hvilken tillökning icke egt rum, derest samma spannmåls iiir fordrande in natura och användande för allmänna behof icke kunnat undvikas; och Kongl. Maj:t har, på sådan, grund, i Nåder befallt, att en liqvid skall genom StatsContoirets försorg uppgöras öfver den vinst, görn uppkommit genom begagnande för 22 Kongl. Majds Nådiga Propos. N.o nämnda behof af de in forsh rifna qvanliteterna Råg och Korn i stället för motsvarande qvantiteter af Kronans behållna Spaunmåls-räntor, sorn eljest måst in natura levereras, vid hvilken liqvid upphandlingsprisen å den utländska spannmålen, med tillägg af alla omkostnader, men utan .beräkning af Tulloch Convoy-afgifter, bomma att jern nioras med Markegångs-prisen å Råg och Korn i de Län, der de införskrifna qvantiteterna af dessa sädes-slag blifvit för allmän räkning använda, och alt den sålunda uppkommande behållna skillnad skall af iösnings-summan för 1826 års Spannmåls-räntor Creditiv-fonden tillgodo bomma.
Det kan visserligen hafva inträffat, alt intilldess 181 1 års stat infördes, sådana förhållanden ägt rum, som kunnat gifva anledn. till ganska stora förändringar i embelsmännens aflöning, och alt dessa förändringar blifvit i betänk, iakttagna; men något försök af vederbör, att begagna tillfället för att skaffa sig högre löneinkomster har icke ägt ruin, och detta har jag velat nämna i anledn. af Hr Rosenblads yttrande. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Om lagligbeten af denna afgift tillåter jag mig intet yttrande, på grund af den erinran, Hr Frih. o. Landtm, sjelf gjort. I afseende på behöflighelen får jag hänföra mig till det yttrande Frih. Cederström, Jacob, afgifvit. Men 0111 man skulle förklara, att ingen afgift borde af dem, som handla på Stockholm, erläggas till staden, emedan det vore obilligt, att den trakt, som omger Stockholm, betalte mera än någon annan trakt af Riket; så tolde R. o. Ad. lätteligen finna, att den säkerhet 0111 afsättning, som hufvudstaden bereder åt den trakt af Riket, som derpå har sin handel, är af den stora fördel, att utan tvifvel ingen egeiidomshafvare, sorn handlar på Stockholm, ville byta bort denna fördel mot det att slippa ifrågavar. afgift, och vara bosatt t. ex. i granskapet af Eksjö eller någon dylik stad, der ingen sådan afgift erlägges, men der också ingen afsättning är att påräkna. Ännu andra förhållanden tala för hufvudstaden. Det är här upplyst, att hail betalar 10,000 itdr lill sina gymnas/ioch 12 H. 4° 3.4 Den 23 Augusti c. ra. skollärare, hvilket ingen annan stad gör, all lian betalar sina embetsman och fängelse-inrältn:r m. m.
I förhållande till underhållsdagarnes antal utgjorde medelkostnaden för hvarje sjuk dagligen 19 sk. 7| rst. och för året 149 R:dr 27 sk. 6 rst. Under åren 1847 — 1850 hade denna medelkostnad utgjort endast 14 sk. 2 rst. dagligen och 107 R:dr 37 sk. 6| rst. årligen. Det inskränkta utrymmet af denna mer och mer anlitade inrättning har hittills icke medgifvit en ändamålsenlig behandling af de sjuke, men sedan, uppå Kongl. Majrts nådiga framställning, Rikets Ständer vid sistlidne riksdag anslagit erforderliga medel för hospitalets utvidgande, är utsigt nu för handen, att inrättningen varder försatt i ändamålsenliga re skick, i hvilket hänseende förberedande åtgärder ännu äro på Sundhets-Collegium beroende. Helsovården å landet bestrides af 4 provincial-läkare. Försörjningen af de fattiga har fortfarande blifvit bestridd af församlingarne, dels genom de icke arbetsföras inrymmande i fattigstugor, der sådane funnits, men i annat fall genom deras försändande från gård till gård, och dels genom bestämdt understöd åt säda ney som funnits äga förmåga att sjelfve något bidraga till sin bergning. I afseende å gästgifveri-ordningarne är någon förändring under ifrågavarande tidrymd icke skedd. Antalet af bränvinsulskänknings-ställen utgjorde vid slutet af år 1855: å landet: Carl Johans församling, för hvilken föreskrifterne för stad förklarats böra tillämpas 20. öfriga landsförsamlingar 21. (inberäknade 17 gästgifverier). i städer ne: Götheborg 50. f • hvarjemte utminuteringsställen funnos: i Carl Johans församling 15. öfriga landsförsamlingar . 4. Kongelf * 4. Den taxerade försäljnings-qvantiteten utgjorde för utskänkningsställena: utminuteringsstäliena: i Carl Johans församling 24,000 kannor. Hvad angår anstalterna till odjurs utrotande, så har i detta län, såsom allmännast är fallet, icke kunnat tillvägabringas någon för hela länet gemensam förening.
Hvein slculle väl också nu ha tid och lust att med henne ing % i en spirituel diskussion om, hiirnvida ombytlighet i vanskap kan eller icke kan definieras som en, sökande trohet?, Hvem skulle icke ause sin tid bortkastad på dylika pjollrighete er ?^ Fröken Key förbiser alldeles den oerhördt viktiga omstandigheten, a t t tidsandan ar en helt annan och mannen helt andra nu än då. Då var sinnesriktningen estetisk, man beundrade mer den vviil sagdas tanken, än det noggrannt utförda experimentet. På alla områden stod intuitionen, genialiteten i högsta kim. Nu ä r det hvarken skaldeaonst eller estetik eller filosofi, som sitter i högsätet, utan den på mjölkseparatorn och elektricitetsmaskinen tillämpade natuiveten skapen. De stora geniala ofverblickarna föraktas; åtmiiistone af vara sveriska vetenskapsriian, och m.an lyckönskar sig öt ' ver att t. ex. i liistorien lia kommit i f r h den » genia81iska » hi~tpriekkrifnin~en. Nu finns det ju intet fack, som kv.innar, har mindre anlag för an det tekniskt industriella, och afven af andra grunder torde maskinlam mindre val lampa sig för konversation i en salong. Likadant ar förliållandet med bankfrågor, livilka upptaga en dryg del af våra samtida inans intressen. Eftersoin tiden ar oestetisk, b l i f v ~ de psykiskt Itvinliga egeii+aperna föga. uppskattade. Därför är detta okvinnans årliniidrade » en tid, d.är kvinnan skulle i högsta grad vantrifvas, oiii hoii icke som .en liten tröst hade - emancipationen. En nian inåste vara mycket förfinad för att äga siiiiie for den bouquet^, soin liriIni öfver en spirityel kviiinns satt att tanka och uttryclm. sig. Den förfiningen saknas numera. I detta fall - livad kanslolifvets och sinakens förfinande beträffar - tror jag,.ined säkerhet, att vi lefva i en urartningsperiod.
Det tillopp, som 179I och 1794 bildade de talrika Franska härarna, har afven anförts till fördel för nationalbeväringssystemet på högsta scala. Vare långt ifrån mig att misskänna epokens patriotism och Franska nationens modiga krigslust; men ändå är det icke epigram, utan historiskt factum, att den kringvandrande guillotinen utdref många, och denna värfvare vilja vi väl icke anlita. I nutidens lynne ligger icke benägenhet att i massor löpa från hus och hem. Då jag i mitt förra anförande mottalade detta försvarssystem och omtalade såsom dess corol - Den 24 Maj. larmm sannolikheten dervid af fiendens invasioner, glömde jag nämna, att till detta försvarssätt också hörer att, som Ryssarna, sjelf uppbränna sina byar, sina städer, ja, sin hufvudstad. Jag hade derjemte frågat, huruvida vi äro dertill benägna och huru vårt land sedan, och under manga decennier efter segern, skulle befinna sig af ett slikt defensionssystem ? Må jag tillägga en psychologisk betraktelse. Svensken är ypperlig soldat, ja, utan nationalfåfanga vare sagdt, lian är bland de bästa i verlden. God soldat blir lian under alla förhållanden, men det ligger djupt i hans natur att exclusivt i rote och led vara allt hvad han som soldat är egnad att vara. Det tumultuariska sättet att från hus och liem löpa till strids tillhör icke hans lynne. Jag tvekar icke att bredvid detta påstående ställa Fältmarskalken Stenbocks ärorika Skånska fältslag; ty de bevisa intet mot hvad jag om nutiden sagt. Nationen var då electriserad af lidens krigsanda; otacksamt vore också att ej lemna Danskarna sin del i utgången. Må jag rätt förstås! Dålig soldat blir Svensken aldrig; men så ypperlig, som han förmår vara, blir han aldrig, örn ej använd så reguliert, sorn jag sagt. Ilr Munck af Rosenschöld, Eberh. Zach.: Jag hade icke ämnat yttra mig i detta för mig i visst afseende främmande ämne; men då jag hört Gr.