Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s Nådiga Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof, serskildt föreslaget, att den för Slottsskiifvaren i Upsala anvisade lön af 50 R:dr mätte å allmänna Indragnings-staten varda uppförd, å hvilken senare stat lönen för Tjäruskuraren på Gottland, utgörande 86 R:dr 25 sk. 4 rst., jemväl lärer vara öfverflyttad, och då anslaget för Intendenten vid Sillfisket redan är besparadt, hafva Rikets Ständer bifallit, att lönerne för öfrige här förut omnämnde personer må varda å allmänna Indragnings-staten upptagne, och samtlige iliågakomne löne-beloppen från Andra Hufvud-Titeln afförde. Hvilket allt, till svar å É. K. M:s i ämnet aflåtna Högstberörde Nådiga Skrifvelse, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 September 1840. 128 Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrifvelse, N;o 84. Uppläst ochgodkändt hos Ridd. och Adeln den iq Sept. 1840. Preste-Ståndet den 16 Borgare-Ståndet ilen a3 Bonde-Ståndet den a3 —- — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i anledning af Rikets Ständers åren 1835, i83y och i83g församlade Revisorers Berättelser, angående granskningen af de under Kongl. Cornmerce-Collegii förvaltning ställda fonder. (Stats-Utsk. Uti.
M. måtte meddela Nåd. föreskrift, sådan härvid förekommande förhållanden ansågs påkalla, med hänsigt till jernrörens begagnande till dermed afsedt ändamål eller föryttrande och medlens aflemnande till Riksg:sKont. I det skick frågan sålunda nu befinnes, skall slutet deraf, så vida vattenledningen icke snart tillvägabringas, sannolikt blifva sådant, att rören föryttras, och ifrågav:de vigtiga angelägenhet, eller beredande af tillräcklig tillgång på färskt vatten för Carlskrona stad, kanske för alltid förfaller eller åtminstone upskjutes till en långt aflägsen framtid; men enär erfarenheten, särdeles under de sednare åren, äfven här bestyrkt hvad redan förut på många andra ställen blifvit utrönt, eller att tillgången på färskt och godt vatten är ett oeftergifligt vilkor för saniteten på stället, och att, i samma mån som en dylik tillgång brister eller är ofullkomlig, upstå mer eller mindre svåra sjukdomar, såsom förhållandet här varit under flera år och särdeles under det sorgligt minnesvärda året 1853, då under cholerans förfärliga härjning den fattigare befolkningen i flera delar af staden var i saknad af tjenligt vatten, hvilken brist endast ofullkomligt kunde afhjelpas genom de välvilliga åtgärder, som vidtogos af befälet vid K. M:s Flottas härvarande station, så synes det vara af högsta vigt för stadens innevånare, att den ifrågavide vattenledningenmå komma till verkställighet och fullbordan; likasom jag förmodar, att de skola finnas villiga att efter förmåga dertill medverka. Och jag får alltså härmed anmoda Magistraten att kalla stadens innevånare, för att å lämplig dag i början af nästinstundande Oktober månad åter höras och besluta om sådane åtgärder, som kunna leda till det ifrågav:de vigtiga ändamålets upnående; i hvilket afseende det torde vara lämpligt, att stadens innevånare hos K. M. i underd:het anhålla, att K. M. täcktes i Nåder bereda tillgång på medel till vattenledningens utförande och om verkställigheten deraf förordna; samt att stadens innevånare icke allenast förbinda sig, att årligen utgöra den af It.
Sfver det verkställda och tillärnade arbetet, samt att Den a a JuK. 2087 *tt anmärka allt som finnes anmärkningsvärdt, med rättighet att innehålla anslagen intill dess afseende göres å det som till rättelse är uppgifvet ; 7tP att om under någotdera af de sex åren, allt påräknadt arbete icke skulle kunna utföras, den besparde summan må det påföljande året få begagnas, men att den del af anslags summorna, som år 1820 icke är till arbetets fortsättning disponerad , ingalunda må anses såsom en Bolagets ovilkorliga fordran; 8:0 att emot de nu föreslagna ytterligare biträden, all af Canal-Bolaget uppgifven Pretention å ersättning af Stats-Verket helt och hållet försvinner ; g:o att underdånig ansökning derom göres, det Kongl. Maj:t täcktes förbjuda Götha CanalBolag vidare fortsättning af Discont-rörelsen, så vida ej Bolaget fullgör de vilkor, hvilka detsamma. i sådant afseende varda föreskrifne. Och skulle detta allt, genom Utdrag af Protocollet, de Kespectiva Med-Stånden vördsamt och vänligen meddelas, äfvensom att, vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets särkildta , under den 13 Juli i samma ämne meddeldta och dén 17 på hordet lagda Memorial, detsamma, i följd af det föregående beslutet, bifölls i de delar det dermed öfverensstämmerUt supra. <* | Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. Utdrag ;so88 De.n g» Julli Utdrag af Hedervärda B ende-Ståndets Frotocoll, vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 2 2 Juli 1^15. s. D. Föredrogs å nyo och af Bonde-Ståndet bifölls . Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottets den 171 denna rnänad afgifna och den 20 på bordet lagda Betänkande, angående jemkning uti Extra Boteringsskyldigheten. Ut supra. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Företog Hederv.
Det var bensamlaren. Han tassade fram till soptunnan, lyfte af locket och började peta med sin käpp bland afskrädena, plockade upp några benknotor, vände på dem och stoppade dem i sin påse. Därefter lade han locket på tunnan och smög sig åter bort. Den tunga porten slog igen om honom med en skräll. Smedens slägga arbetade alltjämt, och eldskenet på muren flammade allt rödare, medan gårdens längor och plank svartnade mer och mer i oktobermörkret. En hund började skälla i granngården – några kvinnor pratade och skrattade i portgången – och det blef åter tyst. Tomas spratt till: någon knackade på dörren. Det var Märta. »Å, Märta, är det du – jag satt här ensam i mörkret och tänkte på dig, men jag väntade dig inte ... du skulle ju gå bort!» »Ja,» sade Märta, »jag kommer just därifrån. Det var så tråkigt där. Jag sade att jag mådde illa och gick min väg. En herre måste följa mig, naturligtvis, det var omöjligt att slippa. Han följde mig ända till vår port, och där stod jag innanför och väntade en lång stund, innan jag vågade mig ut igen ... Och nu är jag här!» Hon lade kappan på en stol och stod framför honom i sin hvita sällskapsdräkt med tyllärmarne. Hon hade icke skaffat sig någon ny sedan våren. Men i skärpet och på håret hade hon icke längre violer, utan hvita rosor. Hon stod ännu upprätt midt på golfvet. »Jag vill säga dig något, Tomas,» sade hon. »Jag vill säga dig, hvarför jag grät.» Tomas kände, att han bleknade. »Jag tror, att jag kommer att få ett barn.» Han stod mållös och stirrade på henne, som om han icke förstod. Men Märta stod hvit och lugn. Hon grät icke nu. »Vi ha gjort orätt, Tomas, nu går det oss illa!» Timmarne runno. Tomas och Märta kunde icke lämna hvarandra. Hvarje sekund tycktes dem dyrbarare än någonsin. De kände lyckan glida sig ur händerna; de trodde sig se henne likt en nyckfull, förnärmad gäst vända dem ryggen och lämna dörren på vid gafvel för mörkret, för det okända, för olyckan.
Någon controll å iakttagandet deraf skulle dessutom icke vara möjlig. 6 §. Denna §., såsom ej innehållande annat, än hvad som, grundadt i naturlig rättighet, kan fattas och förstås utan biträde af någon Lag, har en Ledamot ansett böra aldeles utgå; hvaremot en annan äskat ett bestämmande af enahanda rätt för Stadsbo, som deruti blifvit Landtman försäkrad. Emellan bägge desse meningar hafva Utskotten trott sig böra gå, och föreslå derföre att ordet Landtman må ur § utgå, hvarigenom friheten att af tjenstefolk och underhafvande låta förfärdiga det arbete da förstå förrätta; biifver lika öppen för Städernas, sorn för Landets Innevånare. 7 §• I afseende på den i denna §. Landtmannen medgifne slöjde. och afsättningsfrihet, hafva flere anmärkningar blifvit gjorde, syftande dels på inskränkning i Allmogens rätt att åstadkomma tillverkuingar af LngUtskottttt Betänkanden. lgi andre Metaller än jern och stål, samt att i Städerne få försälja färskt kött, bröd och dricka med den erinran tillika, att i §. bordt bestämdt uppräknas de öfrige Artiklar; hvartill slöjdeoch afsättningsfriheten må sträcka sig, dels påen ytterligare utsträckning häraf, eller åtminstone ett förtydligande, hvarigenom den rättighet, Landtmannen förut egt att drifva handel med sina grannar, mätte uttryckligen bekräftas.
Tryckt vthi Stockholm aff Anund Olufssons Arffuingar, Åhr 1611. Disa, som synes på sin tid hafva varit mycket omtyckt, har sett 8 upplagor, 1635, 1648 (2), 1692, 1718, 1727 och en 1740—50; mot slutet af seklet gjordes af ”Disa” en komedi eller opera, af hvilken finnas flera tyska redaktioner, men ingen af dessa, vare sig den svenska eller de tyska, är dock tryckt i dess helhet, utan allenast innehållet meddeladt uti korta program. Klemming anför flera sådana program, som visa, att ”Disa” ännu 1734 gafs i Stockholm. Ja, år 1771 uppfördes i Norrköping och 1773 å Humlegården i Stockholm ”Drottning Disa, Tragedie-Comedie på vers i 5 öppningar”323. Disa, som är tillegnad matronorna Magdalena Jörensons m. fl. har prolog, epilog och fem akter med fem scener i hvarje akt. Första upplagan innehåller en förteckning på de spelande studenterna; men denna är liksom tillegnan utesluten i de andra upplagorna. Första akten. I de 3 första scenerna uppträda hvar för sig Thor, Oden och Frigga samt redogöra i monologer för sina personer och den dyrkan dem egnas, men klaga öfver bristande nit i folkets dyrkan och hota landet med svärd och hungersnöd. — Sc. 4. Somniator, som haft en underlig dröm, ser en man komma med en stor bok och glasögon, samt snafva öfver en rot, under det han hånas af Larvator. Somniator igenkänner honom som Astrolog, berättar honom sin dröm, hvilken denne uttyder så, att en stor hungersnöd skall inträffa, äfvensom många skola omkomma genom svärd, derest de icke blifva räddade af en jungfru, som skall blifva Sveriges drottning. — Sc. 5. Hungersnöden, hvilken sålunda tre Gudar och en Astrolog förutsagt, är nu utbruten. En familj kommer klagande: ingen mat finnes i huset, hustruns mor och far dogo i går, hennes syster i dag; mannen kastar staf och påse på marken, ty ingen har nu att gifva de fattiga.
Sju röster torde böra egas för ett jordvärde af 12,000 R:dr, eller hus i stad, värdt 20,000 R:dr, eller för en lill bevillning uppskattad årlig inkomst af 3ooo R:dr. Atta Bil. till ConstilulionsUtskottets Memorial, JV:o 58. 53 Ätta röster torde böra egas för elt jordvärde af 20,000 R:dr, eller bus i stad, vardt 3o,ooo R:dr, eller för en till bevillning uppskattad årlig inkomst af 5ooo R:dr. Nio röster torde böra egas för ett jord värde af 5o,ooo R:dr, eller för en till bevillning uppskattad årlig inkomst af 8000 R:dr; och Tio röster torde böra egas för elt jordvärde af 100,000 R:dr, eller för en till bevillning uppskattad inkomst af i5,ooo R:dr B:co. Mer än 10 röster torde ingen böra ega. 8 §. Vid val till Eleclorer skola rösterna afgifvas skriftligen, genom slutne sedlar. De, som endast hafva en röst, skola inställa sig personligen till densammas afgifvande; men de, som hafva 2 ellei flera , må insända riem i försegladt convofnt. Och på sistnämnde sätt skall hvarje kronobetjent afgifva sina rösler, utan rättighet alt valet sjelf bivista. g §. Till Elector må, med undantag af krono-beljent, hvarje valman kunna väljas, som är berättigad alt 3 röster afgifva samt fyllt 3o år, och bekänner sig till Christna Läran. Derest inom någon socken ett tillräckligt antal Eleclorer icke skulle finnas, må den socknen lill val förena sig med en eller flera nästgränsande. 10 Electorerna skola på samina dag öfver hela Riket sammanträda districtvis förenade i' vissa Electors-försainlingar. 11 §. Electorerna skola rösta per .capita, och med slutne sedlar. Den som är af laga förfall hindrad att sig personligen infinna, må insända sin slutna voteringssedel i försegladt convölul. 12 §.
Ständers afsigt härutinnan icke warit StatsUtstotket bekant, och StaloUtstotket således endast bordt hafwa för ögnamärke RiksgäldsContoixels Rätt och Jntereste. För det närwarande är saken «li sädant stick, att RiksgäldsContoiret läter uppbära, bokföra, Con. trollera och redowisa alla inflytande Brandförsakringsmedel, samt betalar 5 ProCents ränta under den tid, de uti Contoiret äro innestäende, ehuru he - sz8 Den il November. la behållningen hwarje dag skall sta uti beredskap för Directionens tillgörande ntl niingar; hanrrförutan RiksgäldsContoiret, i föl>d af den förbindelse Herrar Fnllmägtige sig ätagit, stall undsitla Directionen med Län mot z ProCents ränta lrtt sä stort belopp, som wid timade Brandstador, af Directionen reqvireras: Ankommandes det således pä Riksens Högloft. Ständers Förordnande, om och huruwida RiksgäldsContoiret hädanefter stall fortfara att hälla och löna Betjening för uppbörden och redowisningen af Allmänna Brandförsäkringsmedlen, och belasta sig med ranta för desse medel utan akt pä något sätt fä nyttja dem; och hwilken ränta ifrän den i November^ 1808 till den i September 1309 eller blott för tio mänader utgjordt ett belopp af io,6ZZ Riksdaler 23 st 4 runst. Specie. Eller om StatsUkstottets den r Augusti gifne och under den z:dje i samma mänad genom Herrar Fullmägtigs Directionen af Allmänna VrandförsäkringsFonden meddelte tillstyrkande stall iklädas egenskap af ett gällande Beslut, i händelse Directionen icke skulle wilja inga uti de förslag, som redan blisivit gjorde. Hwilket allt Riksens Ständers ompröfwande wördfammeligen underställes. Är och Dag som förr skrif, wit star. Pä befallning dl. kröäelius, Afskrift. Den n November. 53 s Afffrift.
St. gjorda framställningen, åberopa en auktoritet, hvilken destomindre torde kunna jäfvas, ju mera man lägger vigt på den releverade ”missämjan”, nemi. medicinska fakulteten i Opsala, hvilken i sitt anderd, utlåtande öfver förslag till reglemente för Carolinska institutet, på det bestämdaste yrkar inrättandet vid institutet af en sådan profession i förening med medicina legalis, och det icke med 1600 r:drs lön, såsom nu föreslagit blifvit, utan med 2500 för professorn, 750 r:dr för adjunclen och 500 r:dr årligen för utgifvandet af samling af medicolegala fall. Slutligen kommer Utsk. till den för Carolinska institutet nedslående konklusionen, att institutet, med de anförda allt högre anslagen för utvidgandet af dess verkningskrets, likväl icke uppfyllt det påräknade ändamålet, utan tvertom, genom de vidtagne åtgärderne och den deraf uppkomne ”missämjan” mellan institutet och fakultelerne, alstrat mehnliga frukter för undervisningen, o. s. v. Huru med missämjan sig förhåller, har jag redan sökt visa i hvad angår det påräknade ändamålets förfelande, torde det tillåtas mig göra den erinran, alt Utsk. endast i det fall skulle kunna ega anledn. till en sådan framställning, om man af institutet fordrade, eller under de nu gällande föreskrifterne för den medicinska undervisningen och vilkoren för befordran inom läkarecorpsen, kunde fordra eller vänta, att läroverket inom en gifven tid skulle åt Staten öfverlemna ett visst antal frän början till slut vid detsamma bildade och derifrån genom alla föreskrifna pröfningar utexaminerade läkare; ty institutet har, såsom professorerne redan i deras und. skrifvelse af d. 21 Dec. 1836, på anförda skäl, yttrade, under de sednare decennierne sällan haft och skola sällan få denna tillfredsställelse; mende ut - 350 Den 27 Maj. tryckte derjemte vid samma tillfälle, att, enligt deras öfvertygelse ”elt läroverks närmaste bestämmelse vore, icke att examinera utan att undervisa”, och om R.
Till Rikets Ständers uppmärksamhet hafva Revisorerne i 3 §. anmält, att Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref af den 22 Maj 1843, uppå Fortifikations-Afdelningens ordinarie statsanslag och af de deraf till reseoch traktaments-kostnader för Officerare vid Ingeniör-Corpsen afsätta medel, anvisat ett årligt arfvode af 300 R:dr Banko tili den Officer, som bestrider Arkivarieoch Bibliothekarie-befattningarne vid Corpsen; men då härvid förekommer, att Ingeniör-officerarne, författningsenligt, äro berättigade att för tjenstgöring utom Stockholm i extra ordinarie förrättningar erhålla traktamente af minst 1 R:dr Banko om dagen, för hvilket ändamål ofvanomförmälde reseoch traktamentsmedel äro till Chefens disposition anvisade, och Eders Kongl. Maj:t, med afseende å den förenade Arkivarieoch Bihliothekarie-tjenstens ansvarsfulla beskaffenhet, samt på det jemlikhet i förmåner måtte beredas den Officer, som dertill utsåges och för längre tid skiijdes från Corpsens öfriga, af traktamente åtföljda, tjenstgöring, nådigst tillåtit och genom det åberopade Brefvet befallt, att motsvarande ersättning finge honom tilldelas, blef deraf en följd, att denna ersättning icke lämpligen kunde utgå af andra medel, än de som till traktamenten för särskilt kommenderade Ingeniör-officerare äro i nåder bestådda; vid hvilket förhållande, och då i öfrigt den ersättning, som, under benämning af arfvoclej till Arkivarieoch Bibliothekarie-beställningens innehafvare nu utgår, till beloppet understiger hvad honom, såsom traktamentej i annan händelse bordt tillkomma, anser Kollegium Revisorerne hafva saknat anledning till den i berörde omständighet af dem gjorda erinran.
När man har tråkigt är man glad att man arbetar, och tråkigt får jag nog, när kassan tvingar mig att resa hem, så att med den saken har det ingen fara.159 Hufvudsaken är att jag får äta mig mätt på Kjöbenhavn, så att icke en oresonlig längtan kan komma och förtära mig. Hvad ha vi egentligen att säga hvarandra mer, han och jag? Och nu har jag fått allt hvad jag begärde; – tiotusen gånger mer än jag någonsin kunde hoppas och än jag någonsin kunnat fordra af lifvet. Jag vill icke resa hem ännu, ty jag vill vara riktigt försäkrad mot ett återfall i längtan. Han kan gerna få slappa af, jag stannar ändå qvar, och jag sköter mig sjelf, gör mig här på stället förtrolig med tanken på att dessa sommardagar midt i vintern voro ett underverk, således icke något som jag får vänta skall fortfara eller återkomma. Jag förstår bäst sjelf hur jag efter min natur skall kunna läka mina sår; läkedomen har jag inom mig sjelf, liksom hunden har den i sin tunga. Det enda som behöfs är tid att låta behandlingen verka, och det har jag ju. Hvad är förlusten af några penningar i jemförelse med återvinnandet af hela ens sinneslugn! Jag stannar således. Icke för att njuta af hans sällskap, utan för att äta mig mätt och för att bli botad. Det är ett temligen originelt motiv. Och till det kan den gode doktorn icke gerna gissa sig. Jag önskar icke att han skall tröttna på mig, jag endast väntar att han skall göra det, och jag emotser det med temlig sinnesro. Större än han kan ana. Större än jag sjelf kunde ana för en månad sedan. Det skall bli intressant att se hur det utvecklar sig, – hur jag skall bestå profvet, när det kommer. Jag undrar hur det skall verka på honom, när han märker hur trankilt jag tar saken? Skall han vara beredd på det? Skall det göra honom nyfiken? Skall han få någon aktning för detta arbete, som är mig en sådan sund och helande kraft? Det sista kan hända. Jag hoppas det. Jo, han kom, på sin vanliga tid, klädd i frack, nykammad och med briljantknappar i skjortbröstet. Klar i ansigtet för buketten, älskvärd och fin. Hvad han sade?
{Ter meb be högre febeloaleurerne, bå tillroerFning och utgifning af 33anF'enS nu bruFliga feblar ocrfå i famina mån inffdlle»; men, i fjroab font röret* pennina gårö infattning på rdFning i 38-ere V}3nnFen, famt omfdring ifrån ben ena rdFnmgen till ben anbra, {Tall bet hitting bruFliga e,rpebitionS*fattet hu fraub* 6g faFligen bibepåQaS; och hafroe <3Bi uti franco Reglementet mebbelat be naiv mare fdrejTrifter härutinnan/ forn för rocrFftdlligljeten anfettS erforberltge. §. 48. ©eban 3Öi funnit/ att någon förbättring i Q3ancoj!afenS oftllrdcFlige IdneroilFor roore båbe i od) f6r fig ffelf billig och af ett roerFligt behof påfal* lab, hafroe 3£i, unber roilFor, förbehåll och tillägg/ fem innefattas uti be, genom 3£årt 33anco4lt{Tott, till roeberborligf iaFttaganbe fer{Tilbt mebbelabe fdrejTrifter i betta amne/ bejTutat en prooifionel 1 lofning af 20 procent i ett f6r allt, från och meb inneroaranbe år 1830/ å alla få rodi orbmarie font ertra lone?anjTag inom 33anFen (enligt ben roib 1823 årS Q5ancoReglemcnte bifogabe tabel!}; och hafroa dfroen, f fammanhang Ijdnneb, be grunber IjmilFa / för anorbning af ljuspenningar roib 35anFen, 58anco*©ifcont? och Såneson#
Ma rine r heim s hos Ständerne gjorde och till Utskottets utlätande remitterade förfrägan om Justitiö.Ombudsmannens wistelseort, dä, säsom nu, Riksdag hålles annorstädes än i Hufwudstaden, pä anförde skäl, yttrat sig, för sin del, ej finna för Justitiä Ombudsmannen något hinder, akt säsom nu wistande ä den orr, hwarest Riksens Ständer sammankommit, äfiven sjelf sina lill Lmbeket hörande göromål -estrida, blef det - zo D:n lz Aug. ta Constitutions Utskottets ullätande af Bonde-Ständer bifall» f_lr supra Lx protocollo. 6sbriet Östmann. Upplasi hos Ridd. och Adeln den i; Aug. i8>o. Prcste-Ständct den 14 Borgare-Ständet d. 15 Bonde-Ständct den 18 Wördsamt Memorial! » ^^et sä.skilta Utskott Riesens Höglofl. Ständer behagat tillförordna att öfverse Jnstcuctionen för Banko-U-skottet har ansett sin owilkorliga plikt wara, att skyndsamt afgifva sikt förslag till för, ändring af den H. i berörde Jnstruction, som till desi utarbetning blifwit öfwerlemnat. Det utbeder sig, a» inför Riksens Ständer fä framlägga, dels huru fcägau U'skottet förefallit, dels de skäl hwarpa det samma sitt tillstyrkande grundat. Den 8:de K. i den till Riksens Ständers fastställande eter manligheten framlagda Instructionen för Banco Utskottet lyder som följer: "Da Kongl. Majrt i Nader för godt finner, "att Banco Utskottet näqot särskilt meddela, har Ut"skottet i stikt fall att ställa sig till efterrättelse 47 "§. af ten är 1772 antagna och besvurna Reze"rings-Form. Det är Riksens Ständers föreskrift, att detta åberopande af 1772 ärs Regeringsform skall förändräs.
Nu innehåller lorev:de förslag »Konungen eger att sluta afl) a rull ingar och förbund med främmande makter, sedan Han, enl. föregående 8 § deröfver hört StatsRådets samtlige ledamöter.» Det är således gifvet att hvad Konungen nu kan göra med afs. på allmänna författningar &c., det skulle Konungen efter nämnde förslags antagande kunna göra äfven med afs. på afslutandet af förbund och afhandlingar. 8 § säger att Konungen öfver i StatsRådet förekommande frågor skall höra StatsRådets »samtliga ledamöter, derest de icke laga förfall ega.» Nu är det val klart att då Konungen är i Christiania eller Götheborg, så måste de StatsRådsledamöter hvilka sitta i Regeringen i Stockholm, hafva laga förfall att icke infinna sig i Christiania eller Götheborg’, och det lärer likväl icke kunna nekas att Konungen kan vid sitt StatsRåd i Christiania, Götheborg eller hvad ort som helst utfärda allmänna författningar, utan att man gör någon anmärkn. dervid, endast han haft hos sig ett antal af minst tre StatsRåd jemte föredraganden. Flera exempel på dylika fall kunna anföras och jag hoppas således helt och hållet hafva vederlagt den mot förslaget i detta afs. riktade anmärkn. En annan talare har gjort åtskilliga framställningar rörande lämpligaste sättet för lagstiftningen i Grundlagsfrågor. Jag finner så mycket naturligare att samme talare icke vill det man skall lagstifta om hvar sak för sig, utan snarare omarbeta Grundlagen i sin helhet, som han sjelf till Const.Utsk. inlemnat ett förslag till nya Grundlagar, innehållande helt nya saker, såsom t. ex inrättandet af en senat ined åtskilliga åligganden, som för närvarande icke finnas någon myndighet här förestafvade o. s. v. Emellertid har sednare tiders erfarenhet, hvilken äfven af RiksStm blifvit tillämpad, ådagalagt, att om man verkligen vill förbättringar i Grundlagen, skall man icke på en gång taga munnen så full, att man vinner ingenting, utan hålla sig till en sak i sender, hvarigenom man ernår praktiska resultaterl