Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofrättens utslag i denna del, Rådstufvurättens Ordförande och Ledamöter måtte fällas till det ansvar Kongl. Majli kunde i nåder pröfva lagligt. — Genom utslag den 30 September 1857 förklarade Kongl. Majit sig finna skäl icke vara anfördt, som i Hofrättens utslag kunde verka ändring. Det i sednaste Émbets-berättelsen (sid. 70) upptagna åtal emot Landshöfdinge-embetet i Östergöthland med Wadstena län, angående ett af Landshöfdinge-embetet meddeladt beslut om förbud för resande från kolera-smittade orter att, ifrån fartyg på Göta kanal, hafva gemenskap med land, är nu afgjordt genom Kongl. Majits den 4 November 1857 gifna utslag, hvarigenom Hofrättens utslag är vordet fastställdt. Vid granskning af Fångförteckningarne från läns-fängelset i Fahlun för Juli Augusti och September månader 1852 anmärktes, att dröjsmål med företagande af ransakning rörande en för stöld häktad person kommit att ega rum derigenom, att, sedan denne i häktet inkommit den 27 Juli, Konungens Befallningshafvande, som dagen derpå från vederbörande infordrat hans prestbevis, först sedan detta bevis den 22 påföljande Augusti erhållits, hos Domhafvande!) begärt ransakning, hvilken derefter den 30 September inför Häradsrätten blifvit hållen.
Län från utgörande af indeldt ränta m. m.: bifölls; JNT:o 166, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till lindring i rustningsbesväret för beruslade odalqvarnår i Skåne: bifölls; iNT:o 167, i anledning af väckt motion om rättighet för qvarnegare att utgöra skatt in natura, i stället för med penningar: Bifölls; och N:o 168, med Kongl. Bergs-Collegii berättelse, angående Löfås silf ver-vcrks drift, samt de, i afseende derå, vidtagne åtgärder från och med år 1840, tili och med år 1843: Lades till handlingarne. Prot.-Utdrag, den i5 Februari 18 fö. 647 Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Till förnyad behandling företogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilande utlåtanden och betänkanden: N:o 45, i anledning af väckte motioner om förändrad organisation af Lifgardes-regementena: Bifölls; N:o 46, i anledning af dels Kongl. Majrls Nådiga Proposition, angående anslag till boskapsskötselns befrämjande i Riket, medelst anläggande af Stamholländerier, dels en i ämnet väckt motion: Af slogs-, N:o 47, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande lör vissa inhemska kreaturs-racers förbättrande: Bifölls; N:o 48, i anledning af väckt motion, att Directionen öfver Danviks hospital måtte upplösas, hospitalet ställas under Seraphimer-Ordens(jillets förvaltning, och hospitalets säkerhetshandlingar få af Rikets Ständers Revisorer granskas: Bifölls; N:o 49, angående väckt fråga om spridda rusthållsoch rote-andelars sammandragning: Bifölls; N:o 50, i anledning af väckt fråga, att rotehållarne i "Kungsöhrs
Stenkolsfyrarna skall omröras ofta för att särskilt i lugnt och mörkt väder flamma upp. Lampvekarna skall var torra och ha lagom med olja. Så fort någon rök eller dimma satt sig på speglarna eller fönstren skall de rengöras med mjukt rent linne. Detsamma gäller utvändigt om dimma, regn eller snö fallit och förmörkar rutorna. Uroch rörelseverk får inte stanna. § 93 Vid de fyrställen eller känningsbåkar där det finns klockor, skall fyrmästaren minst varje kvart klämta med flera hårda slag, då vädret är tjockt och disigt. § 94 Lotsofficeren ser över alla inventarierna, när han besöker fyrbåken och kontrollerar journalen. § 95 Fyrmästaren håller fyrjournal, där han varje dag antecknar åtgången för fyrningspersedlar, enligt formulär, även vind och väderlek för varannan timme. § 96 Arvodet till fyrmästaren utbetalas två gånger om året. § 97 Fyrmästaren får anta en fyrvaktare som medhjälpare. Han erhåller då fyrvaktarlön. Fyrmästaren skall insända personens orlovssedel och prästbevis till lotsofficern § 98 Önskar fyrmästaren avsked får det inte beviljas förrän fyrnings terminen är slut och han redovisat sin förvaltning. § 99 Undergår fyrmästaren nesligt straff utstryks han ur rullan. Andra avdelningen Lotsdistrikten och deras fördelningar under lotsofficerare och åldermän; de under varje distrikt hörande lotsplatser, med antalet av lotsar vid varje lotsplats och därunder hörande lotsningsvatten Artikel I Lotsdistrikterna och deras fördelning samt antalet av lotsar § 100 Det finns 3 lotsdistrikt. Norra lotsdistriktet, från Valdemarsvik vid Bokö till Ryska gränsen. Södra lotsdistriktet, från Valdemarsvik till Halmstad med Öland och Gotland. Västra lotsdistriktet från Halmstad till Norska gränsen. § 101 På sätt som nedan angives är varje distrikt avdelat i fördelningar som var för sig lyder under en lotsofficer. Följer 23 sidor med lotsplatserna. Tredje avdelningen Om lotspengars fördelning § 105 Lotspengarna samlas och redovisas av platsens ålderman. En tiondel går till lotsinrättningens allmänna underhåll och översänds en gång i månaden till lotsofficeren som sänder tillbaka kvitto.
Under antagande, att en panna af 18 kannors rymd oell af sådan konstruktion, sorn ofvan blifvit uppgifven, kunde med visshet afverka 200 kannor i månaden t, om bon drefves natt och dag, ansåge kommilteens pluralitet det vara fullt tillräckligt alt antaga denna pannerymd, nemligen 18 kannor, såsom den högsta för husbehofsbränning, desto heldi e sorn, enligt hvad af förteckninga rné öfver taxerade bränvinspannor för de förflutna åren syntes, det ojemförligt största antalet jordbrukare utöfvat sin bränvinsbränning med pannor under och vid nämnda pannerymd. Att uppställa någon tariff för rättigheten lill pannerymd under 18 kannor, bade kommilteen ej ansett nödigt, hufvudsakligen af det skäl, att kommitteen, i förhoppning, att inga nya pannor för husbehofsbränning skola förfärdigas, ej velat hindra bruket af äldre pannor, sorn i öfrigt till formen vore tillåtna vid dylik bränning, ulan att föranleda innehafvarne bebofvet att bekosta deras ändring; 2:0 Bränvinsbränning såsom binäring viel jordbruket: Af de 19,863 bränvinspannor, sorn år 1844 funnos uppgifna såsom varande af emellan 21 och 63 kannors rymd, ansåge kommitteen största antalet ofelbart Vara att hänföra till den bränvinsbränning, som kommitteen velat beteckna med bränvinsbränning, såsom binäring vid jordbruket, det vill säga med större eller mindre öfverskott i produktionen utöfver husbehofvet. Att fordra, det ett så stort antal jordbrukare skulle helt och hållet förändra sin hushållning, somliga nedlägga sin bränvinsbränning, andra utvidga den till fabriksrörelse, vöre hvarken öfverensstämmande med rättvisa emot dem eller af något öfvervägande gagn för det allmänna.
Eder härmed till svar samt vederbörandes förständigande och efterrättelse härmed i Nåder tillkännagifva. VI befalle Eder Gud Allsmäg* tig Nådeligen. Stockholms Slott den 21 Januarii 1813» CARL. J. A. Börtzell. Till Kammar-Gollegium. Lit. C. CARL SCc &c. jSCc. V, r ynnest &c SCc. Hos Oss har Assessoren och Riddaren af Vår Nordst jerne Orden Detlof Heykenskjöld å Egne och öfrige Helleforss Silfver och Jern verks-Interessenters vägnar i underdånighet anhållit, att sedan Wi, dels genom Nådig Resolution af den 11 Juli ign, med vissa villkor och förbehåll i Nåder beviljat Intressenterne, att få till Hemman indela och Skattlägga det till Werkets drift uplåtne och med Recognitions-villkor innehafde Skogs-district, dels sedermera, uppå Intressenternas underdåni - fStats-Vtskottent Betankdndetii i473 ga anhållan om uppskof uti verkställigheten af Edert förordnande det vid Skattläggningen, Utbrytning börde ske å hvarje Hemmans blifvande Skogslott, genom Nådig Resolution af den 21 Januarii 1813, jemte bifall härtill, i Nåder förklarat, att vid Skattläggningen af de För hvarje helt Hemman anslagne 2400 Tunneland skog borde Savolaxske Methoden följas, likväl på det Sätt, att sedan Inägoine efter Qitens Method fått deras ränta, Skogsmarken, med det derå varande muhlbetet, borde beräkhas efter |:dels (Öre Silfvermynt Tunnelandet, hvilka sedermera efter Örtens undervisning borde förvandlas i Persedlar, Oss likväl nu, enär, efter ofvanhämndc faststälde grunder de nya Hemmaneti Vid Skattläggningen skulle undfå så hög ränta» att Interessentetne, i händelse den borde utgå» icke skulle kunna med Verkets utkomst och bestånd densamma utgöra, i Nåder täcktes meddela den Nådiga förklaring uti 1813 års ofvanberötde Kongl.
Såvida är jag af samma tanke, som den siste värde ledamoten, att jag, med undantag af de större företagen, till hvilkas utförande en hel eller åtminstone en half million kan erfordras, anser de öfriga, eller de smärre arbetena icke böra, i afseende på företrädet dem emellan, blifva föremål för pröfning uti en riksförsamling, der de enskildta intressena så lätt kunna göra sig gällande på det allmänna intressets bekostnad; men så tillvida är jag af olika tanke med talaren, att jag, i stället för att öfverlemna afgöranderätten åt Gr. David Frölich, med all aktning för Ilr Grefvens sakkännedom och derpå grundade förmåga att gifva de ändamålsenligaste förslag, anser det vara bättre att öfverlemna denna beslutandeoch afgöranderätt åt landets Regering, emedan den otvifvelaktig! mäste äga tillgång på flera upplysningar och vidsträcktare sakkännedom än jag, med den största gärd af aktning för en enskild ledamots kännedom derom, kan tillerkänna honom. Om således frågan varit in statu quo, skulle jag tillstyrkt R. o. Ad. att blott bestämma de summor, som för ifrågavar. ändamål finge intill nästa riksdag disponeras, men öfverlemna åt Regeringen att afgöra till hvilka af sådana, i allmänhet uppgifna, föremål anslagssummorna företrädesvis borde användas; men vi befinna oss icke in statu quo, ty två Stånd, och jag tror t. o. m. att alla 3 de öfriga Stånden, hafva i vissa frågor lemnat afgörande beslut, och för oss återstår således blott att särskildt företaga hvarje punkt till pröfning i den ordning StatsUtsk:s betänk, föranleder, då, i den händelse pluraliteten inom R. o. Ad. skulle dela Gr. Frölichs tanke, alla de öfriga punkterna afslås, med undantag af dem, till hvilka Hr Grefven velat lemna bifall, så att vi då i alla fall komma till det resultat, som Hr Grefven åsyftat. Jag får således anhålla, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes i den ordning, som Utsk:s betänk, föranleder, framställa propros. specielt på hvarje punkt i detta betänkande. Frih.
Hvad tryckningen beträffar, så torde man finna motsägelse deruti, att, på samma gång som StatsUtsk. föreslår att fullmäktige skola ombesörja tryckningen af instructionen, äfven tind. anhållan sker hos Konungen att densamma till trycket befordra. Hr Lagerhjelm har fästat upp - 6i4 Den 2^ September e. m. märksamheten på, att SlntsUtsk. föreslagit att på titelbladet af instructionen måtte införas 63 §:n Riksd.Ordn,; detta är ett förslag, som StatsUtsk. grundat på den förutsättning jag linft äran tillkännagifva såsom StalsUtskts åsigt, att nemi. endast detta grundlagsbud bör lända revisorerne till efterrättelse o(di kan sålunda af Sländerna lill efterrättelse beslutas; oell beträffande .anhållan hos Konungen om instructionens meddelande af trycket, så är det en åtgärd, som Sländerne endast i önskningsväg kunna framställa. Orsaken hvarför StalsUlsk. föreslagit båda åtgärderna, nemi. lind. anhållan hos Konungen samt antydan till fullmäktige att äfven ombesörja inslructionens tryckning, är, alt StatsUtsk. ansett Konungens promulgation lämplig, emedan denna instruction äfven bör lända lill efterrättelse för Konungens embetsman, så vidt Konungen anser lämpligt att sådant anbefalla. Skulle i annat fall enibetsmännen. ej anse sig pliglige att tillhandagå med behöfliga upplysningar, så är naturligt, att då revisorerne icke hafva något annat att göra, än att sådant lill Ständerna anmäla, och då får statsrevisionen blifva hvad den kan. Den är i alla fall ett oling på det hela, och det vore önskvärdt att den försvunne ; men förmodligen kan det ej ske förrän vi få tätare riksdagar, och då skall jag blifva den förste, sorn yrkar att statsrevisionen aldrig må sammankomma. Hr von Hartmansdorff, A 11 g.: Jag tror deremot, alt revisorerne och deras förrättning är af vida större vigt, än man i allmänhet synes dervid fästa, samt alt granskningen af statsverket endast igenom deras befintlighet utom StatsUtsk. kan varda fullständigt utförd.
Ad:ns nit och uppoffringar för fäderneslandets välgång har under den nu slutade riksdagen vunnit sitt fullkomligaste berättigande uti R. o. Ad:ns högsinnade beslut att på fäderneslandets altare offra sitt urgamla privilegium af medfödd representationsrätt. — Borgare-St:t känner i skilsmessans stund ett oafvislig! behof att hembära Höglofl. R. o. Ad. ett uttryck af den djupa högaktning, som detta af ädel omtanke för landets välgång förestafvade, samt på mogen öfverläggning grundade beslut framkallat. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 27 Maji. 301 lensvan intaga säte och stämma å Riddarhuset; helst han, som vid äfventyr att förlora Fideicommisset, icke heller kunde till vinnande af inträde å Riddarhuset för den Ätt, hvilken han genom födseln tillhörde, betjena sig af sitt ärfda Adeliga namn, således, ehuru”född Adelsman och tillhörande tvänne Adeliga Ätter, skulle vara beröfvad rättigheten att för någondera utöfva representationsrätt. Så väl af de Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss åtföljde, som andre vid Riddarhuset förvarade handlingar, har RiddarhusUtskottet inhämtat, det framlidne Öfversten och Riddaren af Kongl.
Sådana för Banken och landet lika menliga conjuncturer kunna visserligen icke förekommas; men deras verkningar kunna betydligen minskas och afledas; och det ligger tydligen i Bankens intresse att motarbeta desamma; hvilket åter icke kan ske genom annat än befordrandet af spanmåls-upplag och detta åter icke utan genom spanmålens belåning. Ansvaret således för de fruktansvärda följderna af en missvext ligger således lill en del hos Banken, i fall den, mera än någon annan institution, skulle genom belåningsrält kunna bidraga att förekomma eller afböja dem. Alt en sådan belåning icke är fremmande för Bankens rörelse och bestämmelse, anmärkte jag redan i min förra reservation. Uti i3 §. af Reglementet för Danska Banken förklaras denna belåning för den vig tigaste af alla; och att den ej bör anses omöjlig att införa i Sverige, synes af Banco-Secreleraren Helsingii tillstyrkande deraf uti dess till BancoFullmägtige aflåtne yttrande, rörande den af realisationen föranledda nya regleringen af Bankens rörelse (sid. 75). Då nu medel och fonder för en sådan belåning finnas, så är visserligen ingen anledning att släppa tillfället ur händerna, och att antingen indraga dessa medel ur rörelsen, och låta dem uppläggas i Banken — både för Banken och landel ofruktbara, eller använda dem för andra mindre vigtiga ändamål. 13 Banco-Utskottets Utlåtandej N:o lyg. Det förnämsta hindret för en sådan belåning är svårigheten att controllera hypothekets verklighet, dess förvarande och dess skötsel. Denna svårighet försvinner till en stor del, då man utgår ifrån förhanden varande förhållanden. Spanmåls-uppläggning utgör redan en allmän Communal-angelägenhet i vårt land. Våra öfverallt utspridda Sockenmagasiner, som redan kunna rymma emellan 2 och 3oo,ooo tunnor säd stå under församlingarnes styrelse och ansvar. Då vi nu äro med skäl angelägne att utveckla våra Communal-inrältningar, torde den ifrågavarande delen deraf icke böra förbises, utan tvertom anses för kanske en af de nyttigaste deraf.
Beträffande slutligen Herr,Friherre von Schwerins yrkande, att väglagningsämne, som funnes uteslutande å en viss ort, måtte varda, i samma ordning, som för expropriation af jord finnes föreskrifven, för väghållare åtkomligt, fä Utskotten meddela den upplysning, att Kongl. Kammar-kollegii Cirkulär den 5 April 1803 och den 4 Augusti 1825, jemförde med bemälde Kongl, kollegii Kungörelse den 12 April 1838, innehålla fullständiga föreskrifter, huruledes rättighet vinnes af väghålinings-skyldige att hemta grus och sand icke allenast å skog och utmark, då sådant sker i den ordning och på ett sätt, att sandgropar ej på flere ställen öppnas, så länge den redan öppnade lemnar nödig sandtillgång och ej finnes så nära väg inrättad, att olyckor derigenom kunna uppkomma, utan äfven, för den händelse, att väglagningsämnen å skog och utmark icke äro tillgänglige på det lämpliga afstånd från väglotterne och af den beskaffenhet, alt de kunna begagnas, å ina g or, likväl i sistnämnde fäll emot skälig ersättning till jordegarne. Enär således uti berörde stadganden intet ställe, der väglagningsämne finnes alt tillgå, är ovilkorligen fritaget från väglotts-egarnes begagnande, samt desse följaktligen, så länge sand och grus äro att erhålla, ej böra kunna blifva deraf i saknad, anse Utskotten sig ega skäl till den viirdsamma hemställan, ull å sistnämnde motion afseende icke må fastas. Stockholm den 8 Juni 1854. Reservationer: af Herr Carleson, E. H. »1 anledning af de vid sednaste riksmöte väckte motioner om bruks, qvarnars och fabrikers deltagande i vägbyggnads-skyldigheten anfördes inom sammansatta Utskotten bland annat, hurusom: »skyldigheten att underhålla vägar och broar, som enligt 25 kap. 8 §.
Lån ineller utrikes göra eller Riket med ny gäld belasta. §. 77. Kungsgårdar och Kungs-Ladugårdar med dertill lydande Hemman och Lägenheter, Krono-Skogar, Parker och Djurgårdar, Kronooch Stall-Ängar samt LaxFisken och andra Kronans Fisken samt Kronans öfriga Lägenheter, må Konungen icke utan Riksens Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på något annat sätt, Kronan afhända. De skola förvaltas efter de grunder, Riksens Ständer derom föreskrifva; dock att de personer och Menigheter, som, efter hittills gällande Författningar, sådana Kronans tillhörigheter nu innehafva eller nyttja, må njuta laglig rätt derå Bih. till n. St. •De årliga inarkegåugstaxorna skola upprättas genom deputerade af alla Riksstånd, nämnde på det sätt hvarje Stånd serskildt för sig föreskrifver; hvad desse fastställa, tjene till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. §. 69. Utan Riksens Ständers samtycke kan Konungen icke lån ineller utrikes göra eller Riket med ny gäld belasta. §. 70. Kungsgårdar och Kungsladugårdar med dertill lydande hemman och lägenheter, Kronoskogar, parker och djurgårdar, Kronooch staII-ängar samt laxfisken och andra Kronans fisken samt Kronans öfriga lägenheter, må Konungen icke utan Riksens Ständers samtycke genom försäljning, förpantning eller gåfva, eller på något annat sätt, Kronan afhända. De skola förvaltas efter de grunder, Riksens Ständer derom föreskrifva; dock att de personer och menigheter, som, efter hittills gällande Författningar, sådana Kronans tillhörigheter nu innehafva eller nyttja, ,må njuta laglig rätt derå i ml. 1 lläft. 12 90 Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. till godo, samt alt odlingar eller odlingsbar mark ä Krono-Skogarne må i vanlig ordning, efter nuvarande eller framdeles blifvande Författningar, kunna till Skatte försäljas. §• 78. Ej må någon del af Riket kunna derifrån söndras, genom försäljning, förpantning, gåfva eller å annat dylikt sätt. §• 79.
Uppbörden derstädes indrifves och redovises, likasom i andra städer, af uppbördsman, som äro ansvariga inför Konungens Bef:h:de och kunna således icke jemnföras nied uppbördsmännen i Stockholm. Dessutom anser jag i allmänhet orättvist, att städerna få beskatta sig sjelfva, hvarigenom de otvifvelaktig! skola ensidigt nedsätta sin beskattning under landets och efter godtfinnande tillämpa grunderna derför. Om man 1111 undantager Götheborg, skall vid en kommande riksdag samma anspråk göras af andra städer, och följderna deraf kunna lätt förutses. Den allm. controllen öfver uppbördsväsendet skulle på många sätt komma alt förminskas och omintetgöras. Jag kan således icke godkänna Utsk:s förslag i denna del, utan anhåller, att detsamma måtte afslås. Gr. von Fersen: För min del tror jag, att vid föredragningen af Utsk:s i betänk. N:o 5i gjorda framställning, rör:de 4° §, äfven borde uppläsas Utsk:s yttrande derom i betänk. jN:o 38, deri Utsk. föreslår ett tillägg i nämnde § med afseende på det inom Utsk. fattade beslut, att särskild pröfningscommitte för Götheborg må organiseras. Jag kan icke inse, hvilka svårigheter kunde uppkomma medelst Götheborgs stad lemnad rättighet att hafva en särskild pröfningscommittd. Jag skulle deremot tro, att denna committé skulle för Götheborg såsom handelsstad medföra den fördel, att de, som pröfvade, äfven kände förhållandet noggrannare, än en pröfningscommitte' för länet. Särskildt, och då man känner, hvad Götheborgs stad i afseende på municipalinrätlningar gjort, vore det en ringa gärd af bevågenhet, att gå till mötes den af stadens representanter i detta afseende framställda önskan, hvilken, om den bifalles, ej kan hafva några menliga, men måhända goda följder. Jemte det jag tillstyrker bifall till Utsk:s betänk, i denna del, anhåller jag, att det af Utsk. föreslagna tillägg i 4° § måtte uppläsas. Utsk:s uti betänk.
Förordningen den ^2 Julli! r80Z för öfrigt och i sammanhang med detta ämne stadgar om Afradsoch Krono-Tionde Spanncmälens forslande eller lösande mätte bibehällas, likasom den Termin, inom »wilken Ränte-tagare och Ränte-gifware böra tillkännagifva om de wilja emottaga eller lemna Ränte-Spanncmalen. Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigste AllerNädigste Konung! Wid öfwerwägande af Allmänna Magazins-Inrättningens wigtiga bestämmelse, att till Landtbrukets uphjelpande och säkerhet bäve i bättre och sämre är bereda ett någorlunda jemnt pris a spannemäl, att understödja be-> hvswands Orter i Riket, att förekomma hungersnöd i misiwäxt är, att fylla Statens behof utöfver Stats-Werkets egne tillgZngar i spannemäl samt att wid inträffande krig dermed förse Rikets Flottor ock Armse, hafwa Riksens Ständer, mcd öfwertyzctst om denna inrättnings wäsentAiga inflytelse pä Samhällets wälständ samt om nödwän, dighetcn af dest bibehållande, trott sig böra i underdänighet afhälla om Eder Kongl. ^Maj:ts Nädiga bifall till de grlind r, som Riksens Ständer i anseende till Allmänna Magazins-Förwaltningen funnit nödige och för ändamälet tjenlige; nemligen: 1:0 Att Spannemäls Magazins-Inrättningens ffuld till framlidne Canzlic-Rädet och Commendeuren ltverboA? Arfwingar, stor 209,159 R:d. 43 st. 4 r:st. mä päRiksgäldsContoiret öfwerflpttas, likwäk med rättighet för Contoiret, att wid Ränkeoch Capital-afbetälningar ä detta Län ic^ ke behöfwa annorlunda gä till wäga, än med sina öfrige skulder. 2:0 Att Inrättningens behällna fond, sedan den salunda ej för denna skuld widare häftar, anwändes til!
Rektors boställsrum äro i dennes ordinarie lön inberäknade med ett belopp af Etthundra Fyratio Riksdaler Riksmynt. 7:o lägre eleuientar-läroverket i Söderkoping. Utom den i stadens grannskap belägna så kallade rektorsjorden, sorn förmodas vara en donation af stadsförsamlingen och hvaraf årliga a thomsten, uppskattad till Tio Riksdaler Tretiotvä skil lingar Elfva runstycken Banko, sedan år 1847 ingått i lönen för Bektor vid Westerviks elementar-läroverk, ända tills densamma, jemlikt Kongl. Brefvet den 18 Mars innevarande år. anvisades såsom lönebidrag åt Rektor vid Söderköpings skola, eger sistnämnde läroverk tvänne till aflöning förlärare bestämda donationer, båda gifna af Häradshöfdingen Forseman. Den första, ursprungligen Sextusen daler kopparmynt eller Trehundratretiotre Riksdaler sexton skillingar Banko, skänktes år 1793, med föreskrift att halfva räntan, Tio Riksdaler, skulle tillfalla, ”tertius eller infimus collega,” mot skyldighet för denne att hvarje onsdagsoch lördags-eftermiddag undervisa skolungdomen i botanik. Den andra hälften af räntan skulle delas i frenne lika delar, sä att hvar och en af skolans klasser, som den tiden voro tre, men snart derefter ökades till fyra erhölie Tre B iksdaler Sexton skillingar till täilingsoch belönings-penningar förde, lärjungar, som visat största flit och gjort de bästa framsteg. Förenämnde undervisning i botanik har frän och med höstterminen 1837 till och med vårterminen 1856 varit helt och hållet inställd, emedan skolan endast haft en lärare utom rektorn. Denne lärare, som sedan höstterminen 1856 enligt förordnande skött den i testamentet påbjudna undervisningen, har likväl, med afseende å det ringa arfvode! af högst Tolf Riksdaler Riksmynt årligen, numera afsagt sig detta uppdrag. I enlighet med testators uttryckta önskan hafva berörde donationsmedel icke inberäknats bland elementarläroverkets lönetillgångar.