Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Det var ett elände!» sade sonen Arvid, som föreläst familjen ofvanstående sannsaga. »Det var en uselhet!» tillade han, och kastade boken ifrån sig med ovilja. Fadern smålog och sade intet. »Och hvarföre så uselt?» frågade modern efter en stunds tystnad. »Jo», sade David, »emedan det väl icke kan finnas en enda så svag och eländig ung man som Olof.» »Tusentals,» svarade modern, »men de vänta blott på impuls från någon notabel sida för att gå ditåt som en ögonblicklig, lössläppt håg leker. Tänk om nu Olofs slumrande kraft blifvit väckt af något annat, något ädelt, storsinnadt och skönt, han hade då gått i den riktningen, ty deruti består just svagheten, att den kan ledas åt alla håll, blott en kraftig arm håller tygeln, och om nu dertill den kraftiga armen föres af en ren, klar anda, då förmår den äfven leda tusentals vacklande sinnen på den rätta vägen, der de sedan, allt ilande framåt, blifva stora, ädla, förträffliga varelser. Motsatsen visar sig äfvenledes dagligen, med ändå nästan bjertare drag. Derför låtom oss önska, önska och hoppas att snillet och de stora, äkta, gudasända förmågorne aldrig må utsända skefva, otydliga och mörka budkaflar bland oss svaga menniskor, som icke alltid kunna förmå att genomskåda den innersta och rätta andemeningen, ty att denna måste vara ren och god hos ett stort snille, det tager jag för lika afgjordt som att den fogeln, hvilken i trädets högsta topp synes oss grå och mörk, dock kan prunka af de herrligaste färger, fast han sitter för högt för att af oss kunna rätt ses. Låtom oss derföre bedja till Gud, att han lägger snillet sådana ord i mun som gagna och icke förderfva, och att de bland oss, som ej förmå att med sina svaga ögon följa fjärilens flygt, utan blott kunna förmärka huru puppan vältrar sig i stoftet, icke må smittas af någon håg att göra så med.» »Dixi!» sade fadern, »gå nu vidare med dina Skizzer min son.
I 44 punkten hade Utskottet hemställt, att den sedan 1860 års början upplupna bankovinst må få i Banken bibehållas och i händelse af bifall härtill, i 45:te punkten, att af nämnde vinst, ett belopp af minst Fem Millioner R:dr må, under detta och nästföljande åren 1864 och 1865, användas till inköp af lätt realisabla obligationer, företrädesvis sådana, hvilka af Riksgälds-kontoret utgifvas för lån, som för Svenska Statens räkning kan komma att upptagas till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader. Dessa punkter äro bifallna af Bonde-Ståndet, hvaremot öfriga Riks-Stånd stadnat i följande beslut, nemligen: Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att af den sedan 1860 års början upplupna bankovinst skola i Banken bibehållas 672,541 R:dr 68 öre, men återstoden, Fem Millioner R:dr, under detta och nästföljande åren 1864 och 1865, med en tredjedel hvartdera året, till Riksgälds-kontoret aflemnas, och Preste-Ståndet, att 5,000,000 R:dr af samma vinst må under åren 1864, 1865 och 1866 till Riksgälds-kontoret utan återbetalningsskvldighet öfverlemnas, för att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader användas. Tre
(Stals-Utskottets Utlåtande N:o 105.) S. A. K. 1 anledning af vid sistlidne riksdag väckt fråga, att ändamålsenliga stadganden för framtida förvaltning och utarrendering af Kronans egendomar borde utarbetas för att derigenom bereda större inkomst för Statsverket af dessa egendomar, hvilken fördel förmenades icke kunna vinnas, om bestyret med utarrenderingen framgent, såsom hittills, vore anlörlrodd åt einbetsmvndigheter, af hvilka man hvarken borde eller kunde fordra de insigter i jordbruksväsendet, som toges i anspråk vid bestämmandet af en egendoms rätta skötsel och sannolika afkastning, anhöllo Rikets Ständer uti skrifvelse den 5 Oktober 1860, på anförda skäl och under erinran särskildt om det löga ändamålsenliga i nu gällande stadganden, rörande sättet för arrendebeloppens bestämmande, bos E. K. Maj:t underdånigst, det E. K. Maj:l täcktes låta utarbeta och lill Rikets Ständer afgifva nådigt förslag till förändrade föreskrifter i fråga om utarrendering och förvaltning af Statens egendomar. Efter erhållen nådig befallning att i anledning häraf inkomma med underdånigt yttrande och förslag har, enligt hvad E. K. Majit uti Proposition lill Rikets nu församlade Sländer af den 9 sistlidne Januari behagat i nåder meddela, E. K. Majlis och Rikets Kammar-kollegium, uti skrifvelse den 23 Maj nästlidel år, med öfverlemnande af samtlige E. K. Maj:ts Befallningshafvandes infordrade yttranden i ämnet, för egen del hufvudsakligen anfört, det Kollegium väl funne att, enligt Rikets Ständers lörenämnda underdåniga skrifvelse samt den nådiga remissens innehåll, ändamålsenligheten af nu gällande bestämmelser om sättet för minimioch maximi-arrendets utsättande borde utgöra egentliga föremålet för den utredning, Kollegium hade att afgifva; men då Rikets
Det är således ej ätandet, som gör skillnaden i lefnadskostnader så stor; men månne det ej möjligen kan vara drickandet, ja just drickandet, tillika med cigarrerna, kortspelet, kafélifvet och mycket annat, som ej så noga. kan specificeras. Frågas nu, om kvinnan, på det att mannen skall få dessa sina lefnadsbeliof tillfredsställda, ej är i sin goda rätt, då hon mottager en syssla, genom hvilken hon ej endast själf kan lefva, utan äfven, hvilket många gånger inträffar, är i stånd att understödja åldriga föräldrar och unga syskon; eller må- ste hon, utom arbetets tunga, äfven bära på medvetandet, att hon » kränker sedelagen »? Ack, mina kära medsystrar, I, som tanken som jag, hjälpen mig att öfvertyga Ave i denna punkt. Jag, med min ovana att skrifva, skulle göra det alltför klumpigt, och min föresats var verkligen, som jag i början antydde, endast att påvisa, fastän jag, drifven af mitt intresse för saken, glömt mig och öfverskridit den gräns, inom hvilken jag borde hållit mig. Elma. Enklare bord. * Söndag: Hvitkål. Grisstek. Brödpudding. M å n d a g: Stufvad lake. Puré af torra gröna ärter. Tisdag: Kött och potatispudding. Snarkokt soppa. Onsdag: Kokt fårbringa med dillsås. Dansk soppa på sagogryn. Buljong med grönsaker. Fredag: Stekt fårsk sill med senapssås (sauce Dijon). Soppa på fårhals (eng. mutton broth). Lördag: Kallops med stufvade morötter. Risgrynsvälling (fransk). För att personer, som eljes icke må väl af hvitkål, skola kunna fördraga den, gör man väl i att förvälla kålhufvudena i vatten, innan de sönderskäras. Kallops kan på ett lika praktiskt som utmärkt sätt kokas, om man i en kastrull med öfvergripande lock (fransk kastrull) lägger köttet med lök och kryddor och därefter insätter kastrullen i en kakelugn, där brasan nyss utbrunnit och spjället är färdigt att stängas.
S gr 7,205: 25. hvarifrån afdrages det för Lif-Gardel lill Häst nu utgående Sfnllhyres-belopp för 55 sl. Belalshästar ä 6 R:dr 25 öre 343: 75. återstår netto-tillökning på det hela 6.861: 50. 4 Transport Expeditinns-UIskottets Färsing till underd. Skrif re/se N:o 494. 47 Penningar. Riksmynt. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Summa. Riksmynt Indelt, på förslag. Oindelt. Mått. Värde å 2 R:dr kub. foten. Mått. Värde förslagsvis å 2 R:dr kub. foten. Skrifvelse N:o i ,94. i Lega för hästar till Artilleriets exercis. Penningar: (Ny anvisning). För Artilleriets exercis: Lega för 34 hästar i 42 dagar å 123 R:dr 40i öre för hästen 4,195: 77. d:o för 20 hästar i 30 dagar å 00 R:dr d:o . 1,200: — Sköttings* och Medikaments-penningar för desse hästar, tillsammans 280: 62. För exercis med Artilleri-Beväringen: Lega m. m. för 76 st. hästar För Sappör-truppens exercis: till lega m. m. för 100 hästar S:gr 11,262: 62. Oindell Spaninål: 1855 ärs stal anslär (2,865 T:r) 18,049,5 kub. fot med eli förslagsvärde af 2^,650: — Förhöjning till 2 R:dr per kub. lot 7,449: — 36 099- Fouragering af Artilleriets och Värfvade Kavalleriets hästar; Förslags-anslag. Nuvarande anslaget . 205,500: Tillkommer : För 12 nya hästar på stat, alt tilldelas Svea Artilleri-Regemente 4,336: 50.
Sitt be 23ergémanöl)amrar od) Q5tuF inom bergslag, f>wU» Fa, genom fammanfpttning eller injMnfning af f)ärb«antalet, finge beraö fmiben reglerabe, på fatt nu blifwit i unberbånigbet föteflaget, meb berefter lämpab (fatt, jernwäl må äga att till Stanufactur^er* Fen fritt odj till obegränfabt belopp afyttra beraö ämnesjern; 6:0 Sitt fåbana föränbrabe ftabganben, röranbe Siutfeblaré utgift wanbe od) jorbäganbe SDtaft t Stfåbet täcFteé uti görfattnirtgatne beröm mebbeta be rättel* fer odj föränbringar, forn af s25ergö> odj Sernfyanbtertngené uppljjel* panbe odj billiga anfpråF på S9&ö emot fremmanbe interepen Funna påFallad, äfwenfom uti nu gällanbe 3ernwräfetb$örorbning od> *f)am# matfmeb&Drbning famt i öfriga befmteliga ftabganben angåenbe fmi< be&controller mebbeta nöbiga föränbringar od) tillägg; famt 8:0 Sitt, meb änbring af l>n>ab i?ongl. görorbningen ben 15 3unii 1803 innef)åEer, angåenbe fFiUnab voib npa SernwerF&antägg* mngar emellan föbra od) norra orterna, rättigheten till bpliFa <2BerFé 101 anläggande öfver ^e(a Ntfet matte, utom 53ergélag, förf larat? fri odj allmän, Dä, efter ffedd vederbörlig underföfning, jfogétillgängen beftn* net? tidräcfltg; äfvenfom att införandet af förbättrade tillverfningé* ntethoder mätte tillgodonjuta all möjlig frihet odj uppmuntran. §•
Då, vid betraktande häraf, det torde anses afgjordt, att den rent humanistiska bildningen kunde, utan statens vidare uppoffring, vinnas säkrare eller åtminstone lika fullständigt och grundligt vid de öfriga publika skolorna som vid Krigs-akademien samt utan att barnen behöfde undanryckas det välgörande inflytande, som tillsynen af deras närmaste medförde, betviflade motionären högeligen behofvet af en serskild Akademi, BIL till B. St:s Prot. 1850 & 1851. 8 Sami. 8 Haft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 47. för bibringande af militärbildning, och detta desto heldre, som det stundom försporda påståendet, att vid krigs-akademien bildades skickligare militärer än annorstädes, vederlädes deraf, att en stor del af arméens nu varande regementsoch kompanichefer utgjordes af sådane, hvilka icke genomgått densamma. Den skadliga verkan, som, enligt motionärens åsigt, Krigs-akademien förorsakade, har han velat finna deruti, att vid en sådan inrättning skulle, såsom ett ogräs, hvilket icke läte sig qväfvas, den skrå-anda frodas, hvilken närvarande tid sträfvade att förtaga. Den uppmärksamhet på allt lill det militäriska hörande, hvartill vid Krigs-akademien det sjelfviska barnasinnet uppmanades, inplantade nemligen hos eleven förakt för alla andra intressen än krigarekastens, hvarigenom oftast inträffade, att eleven utginge från Akademien med de ”krassaste och all okrigisk mensklighet hånande åsigter.” För väckande af en sannt medborgerlig anda vore det deremot gagnelig!, att den blifvande militären, så vidsträckt ske kunde, hemtade sin hildning tillsammans med dem, som uppfostras för andra medborgerliga yrken, och aflade studentexamen.
S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: l:o Herr Ehrenborgs, Richard, den 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, angående låne-understöd för anläggning af jernväg emellan Köping-Hult-banan och Lindesberg; 116 Prot.-Uldrag den 6 December 1836. Exc. Herr Grefve Löwenhjelms, Carl Axel, den 3 dennes f. m. på bordet lagda motion om införande al penninge-depositioner, i stället för nu bruklig borgen rör vissa tjenstemän samt arrenden af staten tillhörig egendom; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden; 3:o Herr Sljernsvärds, Gustaf Mauritz, den 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, angående förändrad organisation af Sveriges landtförsvar; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden; 4:o Densammes, den 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, om anslag till understöd för Svenska Officerare, som ingå i utländsk krigstjenst; tillika med de i anledning af denna motion afgifne yttranden. Bevillnings-UIskottet: . Grefve Taubes, Henning Edvard, den 3 dennes f. m. på bordet lagda mo tion, angående användandet af de Stockholms stad tillfallande afgifter för utskänkning och utminutering af spirituösa drycker. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: 1:° Friherre Alströmers, Jonas, den 3 dennes f. m. på bordet lagda mo tion, angående förändrad organisation af religions-vården; tillika med de i anledning af denna motion nu afgifne yttranden; 2:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik Achates, den 3 dennes f. m. på bordet lagda motion, om ändringar uti 1855 års Landshöfdinge-Instruktion; tillika med de i anledning al denna motion nu afgifne yttranden. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo och remitterades till Stals-Utskottet:
Lings enkas 12 ( 9° ) underdåniga ansökning om bibehållande af den hennes man i lifstiden tillagda lönetillökning. Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Stunders: — jNT:o 3. angående riksdagskostnademas bestridande omedelbart genom Riksgäldscontoret. — N:o 4- angående medels anvisande i och för|rCarlsborgs fästningsbyggnad år 1840. V. 6i. — N:o 5. angående för Riksgäldscontoret ifrågaställd befrielse från erläggande af expeditionslösen, in. m. V. ^6i. A. 109. — N:o 6. angående af Rikets Ständer godkända förslag till ändringar i Rikets grundlagar. A. 35o. — N:o 7. angående väckt fråga om förändring i tillsynen å de till boställen åt cheferna med flere tjenstemän vid Båtsmanscouipagnierna fordom upplåtna kronohemman. V"93’ — N:o 8. angående väckt fråga om förändrad local för Riksarchivet. V. 3g8. — N:o g. rörande Riksdagens förlängande en månad. — N:o io. angående afskrifning utaf det, Carl Johans församling i Götheborgs och Bohus Län af cholera-creditivmedlen beviljade lån. VI. 262. — PJ:o 11. angående väckt fråga om Kronoparken Wahraskogens upplåtande till lastageplats. VI. 262. — N:o 12. angående val af Justitieombudsman och dess Suppleant. VI. 533. — N:o i3. Rikets Ständers förordnande för Hofrättsrådet och Riddaren C. L. Landin, att vara Rikets Ständers Justitie-ombudsman. VI. 533. — K:o 14. Rikets Ständers förordnande för Krigsfiscalen, Lagmannen L. J. Rhodin, att vara Rikets Ständers Justilie-ombudsmans suppleant. VI. 533. — N:o 15. angående ifrågaställd anslag till ett i Götheborg inrältadt naturhistoriskt museum.
Maj:l allalen underdänig skrifvelse den 30 l^ovenrder 1829, gil undersökning mätte varda anställd, lruruvida Bronan al cle Ortala Bruk oelr Norrtelje Baelori underlagde lremman åtnjutit oell ätnjöte den rätt i alseende ä kolräntans utgörande, 50m, i löljcl al 8katte8r6lv6ts innelräll eller serskilda l^ädiga Besolutioner, Bongl. Majit oelr Bronan tillkomme; oell lreiragacle Lionel. Majit, sedan vederlrörande enrlretsnr^ndiglreter tillika med egaren lill Ortala Bruk oelr Disponenten al Norrtelje Oevärs-laetori irörcle Irlilvit, genom lill Ixammar-Oollegium alläten skrifvelse elen 14 Deeenrlrer 1833, i Nador förklara, ali, lavad de indeldta kolräntorne angar, Bongl. Majit lunnit lrägan om pri86l ä dem redan vara genom Bongl. Brefven clen 26 Novemkor 1772 oelr clen 21 Imil 1773 afgjord, sa alt något Imgre lösningspris än eller 1680 är8 laxs lör dessa räntor ieke kan lagligen lordras; oelr att clä, r skeende L de oindeldle kolräntorna, såsom varande ak liim laeskallenlmt med de nyssnämnde, enalaanda liividationsgruncl ansetts kor dem köra ega rnm; någon skälig oelr rättsenlig anledning kör bronan att ^rka laögre betalnings erbällande älven lör dessa oindeldta kolräntor, än 1rillill3 varit iagttaget, ieke lorekomme." "Del vill visserligen oelr med skäl s^nas, 80m skulle bibebällandet till Ortala Bruk al merlrerörde 1,458 lä8ter räntekol ärligen, mot 1ö8en ak 16 sk.
Hela personalen i Städerne har wäl blifwit beräknad i förhällande til hemman ä Landet, för at såmedelst kunna bestämma Städernes Bränwinsafgift; men dä det beror pä Städerne sielfwe, at emellan Jnnewanarne derstädes, efter billighet och rattwisa, fördela den afgift som pä hwarje Stad sig belöper, och hwarwid kan iakttagas, ar den eller de som af den motswarande förmonen ej draga nytta, icke eller blifwa med afgift betungade, anser Utskottet sig icke kunna til bifall understödja hwad i förenämnde mätto blifwit pästätt. 4:0. "At beräkningen af Tolf mantalsskrifne "Personer i Städer motett helt Hemman ä Lan"det är utan all proportion, och at uti blifwande "Bränwins-Förordningen bör tydeligen Utsattas, "at ingalunda Städernes Jnwänare en för alla "och alla för en stola answara för denna Bewill. "ning, utan hwarje person för sä mänga stillingar "pä honom belöper." Under öfwerwägande häraf finner Utskottet sig icke kunna instämma, uti denna til dest första del genom nästföregäende punck wederlagde anmärkning, och äter fä mycket mindre godkänna den sednare Delen deraf, som Staten bör wara lika försäkrad vin Den 29 Mars. 1213 om erhållande af Städernes bränwins-afgift, som af Landets. 5:0. "At i afseende pä personalen, den skillnad "matte göras emellan denna afgifts belopp för Man"och Qwinno-kön, at det sednare betalar endast ' halsten emot det förra." Denna anmärkning torde finnas redan besinarad, genom hwad som, i förestående z:dje och^de xnnLkerne, af Ut,kottet blifwit andragit. 6:0. "At ehwad pannorne aro i et rum eller "flere särskildte hus inrättade, afgiften dock endast "ma beräknas efter hwardera pannans särskildta "kannerymd.''
Lag utan på särskildte ingångue Gontracter, hvilka endast på viss tid kunna afslutas, efter hvilken tids förlopp det kan vara vederbörande obetaget, att i Stöd af Lag och privilegier yrka tiondens erläggande i skaft, då ladan åter blir behöflig, så borde dock hos Kongl. Maj:t underdånig anhållan göras, om utfärdande af den nådiga förklaring att där Gontracter om Pastoraliernes utgörande i Spannemål äro för visse år uppgjorde eller framdeles uppgöras, församlingarne må, så länge Contracterne gälla, vara befriade från skyldigheten att underhålla Tiondelada, och berättigade att densamma efter godtfinnande disponera. Utskotten hafva tagit detta i noggrannt Öfvervägande , och få derefter vördsamt anföra: att hvad första puncten heträffar, eller Parter nes skyldighet att underhålla sina Prestebohl, så och ali den stund 2 §. 26 Gap. ByggningaBalken tydeligen bestämmer: att bresten är skyldig hälla husen vid magt med egen kostnad, utom när de af ålder och bruk och ej af Pt estens vanryckt förfalla, då Sockne männen skola them bygga och bättra på therns kostnad, synes i Utskottens tanka ej mindre beskaffenheten af Pvestens underhälls skyldighet, än grän - I04-1’ Lagutskottett Betdnhanden. sen dit den sträcker sig, samt der Socknemännens vidtaga vara tillräckligen angifven och bestämd; och om, såsom an-?, märkt blifvit, Församlingar stundom blifvit ålagde en obehörig uliderhå het, emedan Domaren ansett husen icke hafva förfallit genom Prästens vanryckt, Så lärer sådant icke kunna med skäl anses såsom en följd af ett obestämdt eller felagtigt uttryck af Lagstiftarens mening, hvilken i detta afseende synes tydlig och klar, utan fast heldre böra ti Ilsk lif vas Lagskiparens felagtiga tillämpning deraf, i fidi förhållanctet verkligen varit annorlunda.
Chanut, hvilken som fransk ambassadör 1645—49 besökte Sverige, uttalar sin förvåning deröfver, att i Stockholm fanns icke mer än en krog, intet spelhus, ingen offentlig glädjeflicka och ingen tiggare på gatorna. Detta är dock skrifvet före fredens afslutande, och troligt är väl att förhållandet något förändrats under de följande åren. Föga skäl torde man deremot ega för påståendet, att osedligheten utbredde sig äfven på landsbygden, förvildade folket, gjorde vägar och stigar osäkra358. Samtidiga vittnesbörd intyga, att tillståndet långt ifrån varit så bedröfligt. Vid Whitelockes besök (1654) hos erkebiskop Lenæus, yttrade den sednare bland annat: ”Utom dess är icke folket här så mycket fallet för trätor, ej heller presterskapet för oordning, så att den andliga domstolen har icke så mycket att göra”359. Utländningen förvånade sig öfver att finna svenska allmogen så välmående oaktadt de långvariga och betungande krigen. D’Ogier, som följde grefve D’Avaux på hans ambassad till Sverige 1634—5, säger: ”Allmogen är hvarken obeqvämt eller fattigt klädd, och jag kan icke påminna mig, att jag i Sverige sett någon naken eller slarfvig,” och på annat ställe: ”Allmogen var i allmänhet hvarken slarfvig eller svulten som hos oss”360. Hos allmogen bruka icke gerna välmåga och osedlighet gå hand i hand. Tarfligt var äfven lefnadssättet. Till och med hos många af de stora under Christinas tid var lyxen icke öfverdrifven. Chanut åt hos Sveriges förste man, Axel Oxenstjerna, uti ett rum utan tapeter. D’Ogier förtäljer detsamma om en måltid hos riksråderna Per Sparre och Mathias Soop, hvarföre han också liknar dem i tarflighet med Curius och Fabricius. Vid ett besök samme man gjorde hos Jacob De la Gardie på dennes landtgård, fann han inga tapeter på väggarna och inga andra stolar än af trä, och hos erkebiskop Petrus Kenicius utgjorde tennstakar och tenntalrikar, stående på hyllor kring väggarna, rummets enda prydnader361.
Ett par exempel må i detta hänseende upplysa. Regeringen hade fattat beslut, att någonstädes på enskild mans egor anlägga ett krutbruk. Enligt expropriationslagen erbjöds egaren i utlösen för det nödiga jordstycket det derå satta värde med 10 procents förhöjning. Men denne, som ansåg sin egendom förstörd, dels genom förlusten af den ifrågavarande jorden, dels genom anläggningens farliga beskaffenhet, ville afstå hela egendomen, men på inga vilkor blott en del deraf. Underrätten fällde utslag till kronans fördel; kammarrätten7 i Berlin upphäfde utslaget och afgjorde till egarens, i det den ålade kronan att lösa hela egendomen eller afstå från anläggningen, som emellertid var påbörjad, och gifva egaren skadestånd. Då kom ett kungligt bref, som borde inregisteras i kammarrättens protokoller, och hvarigenom dess dom åter upphäfdes samt underrättens stadfästades. En annan gång instämde en embetsman, som i ett privatbref från ministern blifvit illa åtgången, denna för injurier. Ett kungligt reskript nedslog målet, och den klagandes advokat kunde endast inlemna protest, emedan, enligt något lagrum, «Hof-justiz» blott gäller till monarkens död. Landslagen skall dock uttryckligen förbjuda domstolarne att lyssna till Hofjustisen – så försäkrade en Berlinerprofessor. Dessa båda händelser tilldrogo sig under den sednaste konungens regering. I censur och polismål hafva äfven under nuvarande regent kabinettsorder ej varit ovanliga. Bekant är händelsen med Dr. Jacobi, författare till skriften, «Vier Fragen eines Ost-Preussen.» Boken seqvestrerades. Den okände författaren skulle utspejas, och han namngaf sig sjelf. Undersökning befalltes, hvilken äfven författaren önskade, men nedslogs åter. Stort uppseende väckte ett par skandalösa uppträden i Berlin. På en maskerad insulterades några damer på det gröfsta af en mängd officerare, till en del, såsom det sades, af de högsta familjer. De brottslige hotades genom en dagorder med straff, i händelse icke frivillig bekännelse följde.