Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Justerades ett prot.-utdrag för den I8:de dennes. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 11 och 15 dennes på bordet lagda Betänk. N:o lil, i ani. af väckt motion om Upsala universitets förläggande till hufvudstaden. Gr. v. Rosen, Fredrik. Utan att vilja inså i bedömandet af fördelarne af Upsala universitets förflyttande till hufvudstaden, hvilka jag för min del anser ganska tvifveJaktiga i jemförelse med den fördel, sorn ett nytt universitets anläggande härstädes kunde medföra, antingen genom hitflyltande äfen eller annan fakultet serskildt, eller också genom att här föranstalta föreläsningar i vetenskapliga ämnen, finnér jag att Ekon.-Utslct icke förfarit konseqvent, då det endast med afseende på de dryga kostnaderna afstyrkt Hr Ljungbergs motion, och tycker att Utsk:t bort komma ungefär till det resultat, som jag i min reservation angifvit. R. St:r hade då kunnat vid cn kommande riksdag hoppas att erhålla en noggrann utredning af denna fråga, som på sednare tider ständigt återkommit och som säkerligen kommer att fortfarande hållas öppen. Jag är nemi. fullt öfvertygad att förr eller sednare ett universitet skall inrättas här i Stockholm, om det också icke genast blir alldeles fullständigt, och det synes mig då vara både lämpligt och nödigt att R. St:r hos K. M. anhålla om en förberedande undersökning af detta ämne. På grund häraf anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. behagade, med afslag å Utskits Betänk., biträda den i min reserv, gjorda framställning. Hr De Maré, Baltzar: Om också medel funnos i öfverflöd, skulle jag dock för min del vara ganska tveksam om att lemna min röst för Upsala universitets hitflyttning; men då nu inga medel dertill finnas, utan att antingen upptaga statslån eller ock pålägga nya skatter, så är detta för mig ett tillräckligt skäl att biträda Utsk:ts framställning. Jag är icke heller af den mening, att en komité bör tillsättas för att utröna kostnaderna, då hvar och en bör kunna inse att dessa skola blifva högst betydliga.
M:s Bef:h:de erhålla s. k. promotorial i lagsökningsmål; N:o 234, ang:de föreskrifter i afseende på gesällers kringvandrande; N:o 235, ang:de föreskrift i afseende på husesyner å klockare-bol. Då nu äfven till justering föredrogs Exped.Utsk:s förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M.: N:o 229, i fråga om navigationsskolors inrättande; och N:o a33, ang:de förtydligande af 1 cap. 2 §:n Straff-b:n och K. brefvet den 25 Sept. 1777, blefvo dessa båda förslag begärda på bordet of Hr von Hartmansdorff, Aug., Frih. Cederström, Jacob, m. fl. ledamöter. Den 6 Februari c. m. Hr Frifa. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Hamilton, Hugo, ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., anmält sig af sjukdom vara hindrad att deltaga i Utsk:s öfverläggningar och således anhållit få afsäga sig sin plats i Utsk.; hemställande Hr Landtm, att R. o. Ad. måtte bifalla hans tillika gjorda begäran att blifva bibehållen vid sin riksdagsmannarätt. Bifölls. Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att innan nästa plenum välja en ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. efter Frih. Hamilton. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Under förmiddagens plenum bordlädes, för andra gången, ej mindre Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. ang:de folkundervisningen, än StatsUtsk:s betänk. ang:de handelsoch sjöfartsfonden. Det förstnämnda, som nu står främst på listan, är af den vidlyftiga beskaffenhet, att det åtminstone torde upplaga en dags plenum om icke mera.
Philippos' guld ej kunnat qväfva blygseln; Det fins då qvar ännu ett spår utaf Den själens adel som du ärft af fädren? O, lyssna då till hjertats ädla stämma! 49 Han går ändå sin väg. Nåväl, tag med Din kärlek, som du en gång skänkte mig. Jag ger dig den tillbaka. (Kallimakps går. Hermione går in i en portik. Demagogen och tvenne borgare inkomma.) FÖRSTA BORGAREN. Nå, mäster Kreon, vi fick inte höra Ditt vackra tal i går på Agoran. DEMAGOGEN. Ja, ni må tro, det var en stor förlust För er, som jemt trakterens blott med prat Om onda tider och om usla seder Af den der skräflaren Demosthenes, Som tror sig ega rättighet att skälla På folk för att han fått en smula bildning Och är af bättre slägt, förstås. Men, ser ni, I dag så blir det jag som sjunger ut Då frågan blir om val utaf befälet. Jag vet, Demosthenes är angelägen Att vinna högsta makten här i kriget, Men det ska' jag nog säga stopp för. ANDRA BORGAREN. Det har du rätt i. Inte duger han Att vara general för han kan prata; Men säg mig, hvarför har du inte förr Trädt upp emot den oförskämda karlen? DEMAGOGEN. Ja, Nej, ser ni, jag har varit så belupen Med folk som gjort beställningar Till kriget, att min väfstol surrat på Båd' natt och dag, och det är inte godt Att skrifva vackra tal i bråda rappet; Men fast man är en fattig väfvare, Så skall man väl ett ord ha med i laget. Hermione. 50 FÖRSTA BORGAREN. Vi fattiga ha länge nog fått stryka På foten för det der förnäma folket, Men nu när nöden klämmer till, då ska' Vi passa på och visa dem att det Ändå är vi vi folket som ha makten, Och utan oss bli allt de rika bet. ANDRA BORGAREN. Stå på dig dugtigt, mäster väfvare. Der kommer just Demosthenes hitåt Med hela skaran som han skramlat hop.
Den, som, med gillande af Utskottets förslag, anser någon vidare föreskrift om indragning af tjenstebefattningar i B mco-Verket icke erforderlig, än den, som redan finnes, i följd af Rikets Ständers bifall lill Utskottets hemställan i Betänkandet N:o 35, pag. 20, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej 3 (l:sta alternativet) komma 2:ne Commissarie-löner å 1,600 R.dr hvardera, 1 Casseurs-lön a 1,200 R:dr, med åtföljande 100
Då votering om io-,de punktens förändring företogs, härledde den sig från BondeStåndets inbjudning, hvilket åter ej är händelsen med nu förevarande i4'de punkt, hvarföre jag anser denna, såsom förut uf Ridderskapet och Adeln antagen, ej nu mera kunna förändras; och ar det alldeles omöjligt för mig att kunna, såsom Hans Excellence Herr Grefve Mörner, hysa den öfvertygelse, det hvilken punkt som helst, oaktadt den en gång blifvit afgjord och antagen, ändock bör å nyo kunna förändras. Af samma skäl delar jag ej eller Grefve von Schwerins mening, att punkterna ej behöfva föredragas i den ordning, hvaruti de finnas i Utskottens Betänkande, hvilken ordning vi genom votering förliden gårdag bestämde. Gref ve von Rofen, Axel: Jag är förekommen af den siste värde Talaren. Det var ej endast i frågan om fastighetslånen, som BondeStåndet begärde instämmande, utan just äfven i afseende på den förändring som var i fråga vid den i3:de punkten. Om den hade vi således fullkomlig rätt att votera, men BondeStåndet har ej gjort någon inbjudning hvad Discontfonden angår, och jag önskar derföre att vi i afseende på den 002 Veu 12 September e. in. matte förblifva yid hvad sorn redan är be~ slutadt. Herr Tham: Hvad den frågan angar, om punkten kan förändras eller icke, har jag redan tillräckligt utlåtit mig, Det har blifvit sagt, att Discontlånen ej kunna af BondeStåndet begagnas i anseende till de svårigheter som de medföra. Jag frågar om fastighetslån medföra mindre svårigheter; om de förenas med silfverränta, blifva de fullt ut så svåra. För öfrigt är det underligt att man fäster sig ensamt vid BondeStåndet. Det har talat i allmänhet och icke endast för sig. Jag finner detta så mycket mera underligt, som jag hörde i början af Riksdagen talas om att det ej fanns någon förlägenhet hos dem, och att de måste fida hvad tiden verkar. Nu yrkar man likväl förmoner för dem, hvilka de ej begärt framför andra. Friherre Ceclerftröm: Det är i anledning af Herr Grefve Mörners yttrande, som jag anmält mig.
Jag anser dessa förhållanden så ömmande, att jag vågar vördsamt föreslå Svenska folkets representanter, det åt vår landsmans, den gamle Doktor Hedenborgs i alla afseenden högst aktningsvärda enka. fru Elise Hedenborg, född Danelon, för hennes återstående lifstid måtte på indragningsstat uppföras en ärlig pension af Åttahundra (800) R:dr R:mt, att utgå från och med nästinstundande år. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhälles lika vördsamt. Stockholm den 14 November 1865. Axel Eurén fl:o 44. Af Prosten Edrén: Örn utanordnande af s. k. prostetunna från åtskilliga socknar inom Westerås stift. Pä grund af gällande stadgar, bör en s. k. prostetunna till kontraktsprostens aflöning från hvarje kyrka i riket utgå. Esomoftast händer dock, att denna spanmål, af brist på nödig anordning, icke från alla församlingar kommer prosten till döl. Så är förhållandet med tre pastorater inom Norrberkes Motioner i Preste-Ståndet i865. 103 kontrakt af Westerås stift, nemligen Säfsnäs, — ehuru redan år 1798 bildadt genom afsöndring från Näs, och beläget på ett afstånd från Norrberke af mera än sex mil, — samt de år 1863 nybildade Ludvika och Malingsbo. Så är ock förhållandet med tre församlingar inom Stora Tuna kontrakt af samma stift, nemligen icke blott Envikens nybildade, utan ock, hvad härhos bifogade intyg utvisa, Falu stads eller Christinae samt Stora Kopparbergs församlingar. Jag får derföre vördsamt anhålla, det måtte till vederbörande kontraktsprosts förmån prostetunna anordnas, att af Kronans spanmål utgå med en tunna från hvardera af nu nämnda församlingar: Säfsnäs, Ludvika, Malingsbo, Falu stad, Stora Kopparbergs socken samt Enviken. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålles lika vördsamt. Stockholm den 14 November 1865. Axel Eurén. N:o 45.
Dem kan han spänna uti en, så att orden i evighet ej komma ur halsen på den stackarn, som börjar säga honom något, som ej behagar honom; och sedan uppstår ett oväder, som visst icke kan jemföras med något i Sverige, endast med de orkaner, som rasa på Vestindiska öarna. Emedlertid skall jag sy mig en pels af Jobs tålamod och Salomonisk vishet, och våga försöket. Anna till Axel. Nej, nej bevars! Om du tror, att det skulle så misshaga honom, och du ej har courage så är det bäst, att vi slå hela försöket ur hågen. Axel till Anna. Äfven ganska lätt sagdt. Men förr än jag öfverger ett engång fattadt beslut, – må orkaner sju gånger värre, än den jag nu går att trotsa, blåsa mig samman och sönder. Farväl, jag är nu rustad till strids, och ... går! Anna till Axel. Vänta, Axel, vänta! Ack, min goda vän, jag fruktar att detta är ett förhastande. De kunna visst aldrig samtycka. Vi äro ju båda dessutom ännu så unga. Axel till Anna. Jag blir på mitt tjugondeandra år, då jag i höst fyllt ett och tjuge, således myndig. Du är sjutton, fylda allaredan. Anna till Axel. Det är sannt och kanhända vi äro gamla nog. Men ack, Axel, detta är det minsta. Jag inser tusende omöjligheter. De kunna ej – våra slägtingar kunna visst ej samtycka till någon förbindelse oss emellan. Vi ha ju ingenting, min vän. Du har ingen syssla, inga penningar; jag är likaledes utan all förmögenhet. Det vore – det är ju dåraktigt, att i så fatta omständigheter vilja gifta sig. Låt oss vänta, min vän, och väl betänka oss, innan vi våga ett steg, som jag nu börjar frukta, kunde vålla vår skillsmässa för alltid. Axel till Anna. Jag skall snart få mig en syssla. Anna till Axel. Vänta då till dess. Axel till Anna. Som du befaller. Jag måste beundra ditt tålamod, din försigtighet. Anna till Axel. Du är väl ej ond? Axel till Anna. Jo. Anna till Axel. Hvarföre bästa Axel, hvarföre? Axel till Anna. Ah lappri! Anna till Axel. Axel, du gör mig verkligen ganska ondt. Axel till Anna.
Dessa framställningar hafva Utskotten förehaft till pröfning; och hvad först vidkommer den af samtliga molionärerne yrkade skyldighet för egare af sätesoch ladugårdar samt rå- och rörs-hemman att deltaga i uppförandet och underhållandet af prestgård, tingshus och häradsfängelse, så hafvadå denna fråga vid 1834- och 1835 årens Riksdag förevar, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten uti deras då under N:o 20 i ämnet afgifna Betänkande yttrat; "att, ehuru de anledningar, som från början föranledt nyssbemälde fastighetsegares befrielse från sådan skyldighet* nu mera icke verkade till fortfarande bibehållande af samma frihet, och ändamålet med tingsoch fängelsebyggnader vore lika vigtigt och begagnandet deraf lika nödvändigt 'för dem, som för häradets öfnge invånare. måste likväl berörde fastigheter, genom en häfdavunnen befrielse från deltagande i ett allmänt besvär, anses halva erhållit ett ökadt värde, som vid verkställda arfskiften eller köp otvifvelaktigt kommit i beräkning, samt att med rättvisa icke syntes förenligt, att uti berörde frihet tillvägabringa en förändring, som ej utan eganderättens rubbning kunde verkställas, hvadan Utskotten afstyrkle bifall till förslaget.” Dessa skäl, uti hvilka Ulskotten till alla delar instämma, anse Utskotten gälla äfven hvad angår den af Jöns Månsson ensam gjorda framställning om stadgande af enahanda skyldighet jemväl för innehafvare af lotsoch posthemman; hvarjemte UtskoUen, i afseende på dessa hemman, få erinra, att den, deras innehafvare i äldre Författningar och sednast genom Köhgl. Förordningarne den 17 September 1783 och den 16 Maj 1827 samt Kong!.^ Kungörelsen den 19 Augusti 1801 förunnade frihet, hvad lotshemman angår, från tings.?
Vid öfvervägande af hvad i denna fråga förekommit, har Utskottet väl funnit sådana omständigheter vara för handen, att för nödig utvidgning af ifrågavarande läroverks lokal anslag af allmänna medel bör beviljas; men Utskottet har tillika trott sig kunna antaga, att Hesingborgs samhälle icke är i den belägenhet, att detsamma må helt och hållet frikallas från skyldigheten att, der omständigheterna så påfordra, jem väl något bidraga till vinnande af det åsyftade ändamålet; — hemställande af dessa skäl Utskottet, att, till utvidgande af läroverksbyggnaden i Helsingborg, måtte af Rikets Ständer beviljas en summa af 12,000 R:dr att från Riksgälds-kontoret, i mån af behof, utgå; med vilkor ej mindre att den plan, hvarefter nybyggnaden kommer att verkställas, derförinnan underkastas vederbörandes granskning, än äfven att staden Helsingborg åtager sig att sjelf bekosta hvad som utöfver nämda summa må för berörda byggnadsföretag erfordras. Stats-Utskoltets Utlåtande M 123 (Fortsättning). 27 105:0. 1 ändamål att bereda elementar-läroverket i Jönköping nödig byggnads hjelp äro motioner väckte, dels inom Preste-Ståndet af Prosten Modigh och dels inom Borgare-Ståndet af Herr A. G. Rudling; hvilka motionärer i berörde hänseende förmält, att den utvidgning af lärdomsoch apologist-skolan i nämnde stad till ett på begge linierna fullständigt högre elementar-läroverk, som vid nästlidna riksmöte beslutades, haft till följd att det gamla skolhuset blifvit för ändamålet alldeles otillräckligt, isynnerhet som lärjungarnes antal, hvilket nästlidna höst uppgick till icke mindre än 25'1, alltjemt varit i tillvexande och, efter all sannolikhet, komme att fortfarande betydligen förökas.
Denna nyttiga åtgärd skulle nu belönas dermed, att honom ålades en fjerdedel högre beskattning än socknens öfrige lill fattigvården bidragsskyIdige innevånare. Jag hemställer då hvad följden skall blifva deraf, att man visar sig obillig mot de personer, som gagna samhället derigenom att menniskors arbetskraft, som på ett ställe blef obegagnad i brist af föremål, på ett annat ställe användes till frambringande af nyttiga produeter till consumlion inom landet, eller afsättning hos utländningen , och hvarigenom desse behöfvande arbetare sjelfve bereda sin utkomst i stället för att nödgas af samhället begära sin försörjning. Månne icke de personer, som på så sätt gagna samhället, snarare dertill borde uppmuntras än derifrån afskräckas genom ett obilligt lagstadgande? eller månne det är mera gagneligt för samhället och för den enskilde, att arbetskrafterna icke användas? eller hvart skall det leda, om principen utsträckes? Skall icke, i samma mån som de sysslolöses antal ökas, utgifterna till deras underhåll Den i3 Mars f. m. 4a3 för de återstående arbetande i samma mån tillväxa? Häraf torde hvar och en utan svårighet komma till den slutföljd, att hvar och en, som har tillfälle att använda en persons arbetskraft, bör äga rättighet dertill, såvida man icke uti de prohibitiva föreskrifter, som häremot kunna uppställas, snart nog skall få se en ökad anledn. till ökad sysslolöshet, fattigdom, och brottslighet, ledande i en mer och mindre aflägsen framtid till samhällets omstörtning eller upplösning, sedan vi först förvandlat denna socknebegränsning till ett legalt slafveri, vida ohyggligare än den fordna lifegenskapen. Yi hafva förkastat den med afsky; och vi skulle* vilja antaga ett förslag, som leder till någonting vida sämre? Jag vill icke trötta R, o. Ad. med en skildring, huru Engelska lagstiftningen behandlar menniskor ännu i denna dag; huru Engelska medborgare, derföre att de icke af de rika anses kunna föda sig inom landet, mot deras vilja våldsamt deporteras till öarna i Söderhafvet.
Utskotten få alltså, efter öfvervägande ej mindre af de inom de Respective Riks-Stånden gjorde anmärkningar Banco0. Lag-Utskottens Betänkande. N:o 43. 7 vid Banco-Utskottets ofvan åberopade Betänkande N:o x3, än af Banco-Fulmägtiges framställning uti deras afgifne utlåtande, och i öfverensstämmelse dermed, hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt ftbeslå: Att Banco-Fullmägtige må bemyndigas, att, i de läll der efterlefnad af nu varande 18 och 19 §§. i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning, angående Inteckning i fast Egendom den i3 Julii 1818, kunde för någondera egaren bereda möjligt lidande, till förekommande deraf, genom Kungörelse i Allmänna Tidningarne, inställa de i stadgad ordning utsatte och kungjorde Auctioner, under följande vilkor, nemi.: 1:0 Att med Gravations-bevis styrkes för hvilka Inteckningar panten häftar. 3:0 Att med behörige bevis intygas, att samtelige Inteckningshafvare medgifvit den äskade inställelsen af Banco-Auctionen. 3:o Att vederhäftig borgen aflemnas för den, ifrån Auctionsdagen till dess full liqvid sker, å BancoLånet upplöpande räntan; och 8 Bancoo La g-\Jt sköttens Alt den, sorn befarar att lian i sin rätt kan blifva lidande, genom Auclionens verkställighet, och således önskar att få den inställd, inlemnar, i öfverensstämmelse med Kongl. Kungörelserne den 15 Julli och 22 December 1818, desse Handlingar i fullständigt och behörigt skick till Bankens Commissariat, minst Trettiofem dagar före den utlyste Auctions-dagen. Hvilket dock till Ilikets Högloft. Sländers vidare pröfning vördsamligcn öfverlemnäs. Stockholm den i5 Maji 1823, STOCKHOL M 1829, tryckt hos Jon. Ad. Walldcn.
St:s skrifvelse meddelat dem Sitt nådiga svar. Hr von Hartmansdorff: Min tillstyrkan alt Utsk:s betänk. N:o 10 måtte bifallas, var grundad hufvudsakligen på den mig lemnade underrättelsen, att de öfrige Stånden redan godkänt detsamma. Jag liar sedermera af Ridd. Sekret, erhållit den uplysning, att, såvidt honom kunnigt vore, endast 2:ne Stånd bifallit betänk. Jag tror dock, att alla 3 Stånden fattat enahanda beslut. Under sådana förhållanden synes del mig för R. o. Ad. frugllöst, att i delta hänseende söndra sig från de öfriga Stånden. Skulle man såsom Frih. Palmstjerna, närmare skärskåda saken, så vore jag för min del böjd att göra ännu större svårigheter eller hårdare vilkor, än dem Utsk. föreslagit; ty jag tror mig med någon visshet känna att, oaktadt alla de försäkringar man gifvit om motsatsen, har en betydlig landväga införsel af socker från Fredrikshall till Sverige ägt rum, sedan förra riksdagen. Tvifvelsutan hafva vederbör, i Norrige på denna införsel grundat sina förhoppningar och beräkningar. Det synes mig således oklokt, alt icke bemöta ett undantag, som Norrmännen gjort från deras allmänna tullagstiftning med ett undantag från Sveriges tullförfattningar. Sverige må emot Norrige vara så undfallande som helst, dock icke sträcka sin medgörlighet derhän, att Sveriges fördelar åsidosättas i alla våra förhållanden till Norrige. Hitintills har Sverige varit den eftergifvande delen af de 2:ne och del kan anstå den mäktigare, men någon gräns måste val sådana eftergifter hafva, och i denna fråga böre vi, enl. min åsigt, icke vara släpphändla, ty här gäller en af våra näringars undergång eller bestånd. Frih. Palmstjerna har sagt, att från ena vedergällningen kommer man till en annan; men det förhåller sig på samma sätt med eftergifterna, och derföre synes det mig ganska riktigt, all Sverige gör ett undantag, då Norrmännen å deras sida börjat med ett sådant. Deremot tror jag det icke vara rätt, alt, på sätt Frih. Palmstjerna föreslagit, göra delta undantag lill regel, gällande för raffineradt sockers införsel äfven från andra länder.
Sid. 14j råd. 5 ned/fr. star.- sorn läs.- undantagande deni sorn Underdåniga Utlåtanden, i anledning af Ilikets Ständers år 1835 församlade Revisorers Berättelse om verkställd granskning af StatsVerkets samt andre Allmänna Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning. Stockfiol nu Tryckte hos Johan Hörberg, 1836. Innehåll: Förvaltningens af Sjö-Ärendena und. Utlåtande sid. 1. Kongl. Convoy-Commissariatets dito , 10. , BergsCollegii dito angående Myntoch Controll Yerken 16. „ KammarRättens dito angående å räkenskaperne saknad anteckning om undergången revision . , 25. SerafimerOrdens Gillets dito 29. , General-TullStyrelsens dito 32. Ofver-PostDirectionens dito 34. Coniitéradcs för Salpeter Ärendena dito 40. Kongl. Directionens för Civil-Statens Pensions-Inrätt ning dito * * „ 50. (jfvcr-Intendents-Einbetets dito , 54. Numer-Lotteri-Directionens dito „ 58. Krigs-Collegii dito för Artilleri-Afdelningen 61. „ Utrednings dito 70. „ Fortifications dito 76. „ Underhålls dito 78. „ Krigsmanshus dito 85. Indelnings och Boställs dito „ 86. samt Directionens öfver Allmänna Garnisons - sjukhuset und. Förvaltningens af Sjö-Ärendena und. Utlåtande. Sto rmägtigs te Alle rn ådig s te Konung!
R:dr, som skulle fråndragas nyssberörda anslag, må i Äng. umiastället tilläggas Hufvudtitelns anslag till diverse behof, 19,025 R:dr, hvilket, efter versc‘ behof, hvad Förvaltningen jemväl anmält, icke fullt motsvarat behofvet, men genom nu ifrågasatta öfverflyttning skulle ökas till 19,175 R:dr Riksmynt » »Förvaltningen af Sjöärendena har vidare ifrågasatt, att förslagsanslaget 1,302 Äng. ansiaR:dr 13 öre till skrifmaterialier och expenser m. m. för Sjöförsvars-departementets ^maierialier Kansli-expedition, derå utgifterna under sednaste 5 år i medeltal uppgått till Bil. M 3 till Kongl. Maj.is Nåd. Prop. M 1. om Statsverket 1859. 63 allenast 1,172 R:dr 61 öre, skulle till jemna 1,200 R:dr nedsättas; men då mm f6r behållningarne å detta anslag komma Riksgälds-kontoret tillgodo, och anslaget för M^/tanfliöfrigt plägar något jemlcas för jemnande af Hufvudtilelns slutsumma, tror jag expedition. annan förändring deri ej böra ega rum, än som dels kan i nyssberörda afseende finnas blifva erforderlig och dels föranledes af den öfverflyttning af 16 R:dr 25 öre från detta anslag till förslagsanslaget för Gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll, hvarom jag här förut i underdånighet hemställt; äfvensom jag anser hvad Förvaltningen uti sitt merberörda betänkande, för öfrigt rörande ett och annat anslag andragit icke gifva anledning till något mitt underdåniga yttrande.» ■»För Handeln. Under denna rubrik förekommer endast reservationsanslaget till LotseriochAn9- anslaFy ring s-st ater na, nu uppgående till 220,360 R:dr Riksmynt.