Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man bar t. ex. sett, att nu på ett år coursen fallit 16 sk., under det att jernpriset blott fallit från 165 till 16 r:dr, så att jernprisets silfvervärde i sjelfva verket ökats med i-J rldr Svenskt b:co, hvaraf sålunda synes, att coursens fall icke io H. a5. i94 Dcd 25 Juli f. m. ländt jernproducenten till men. Detsamma gäller om alla andra producenter. Alla varupris och arbetslöner lätta sig för öfrigt i längden efter myntvärdet, så att de falla i mån som detta stiger; och till desto lägre pris varan kan produceras, desto lättare och med desto större vinst kan den utrikes afsättas. Hr Lefren har med mera utförlighet genomgått mitt påstående om silfvers utoch inströmning. Han har sagt, att hvad som i detta afseende gällde om andra länder, icke kunde gälla om Sverige, såsom ett isoleradt land, aflägse beläget från verldsmarknaden. Jag får härvid erinra att det land, som ar det mest isolerade af alla kända länder, nemi. China, är just det, hvarest silfret mest inoch minst utströmmar. Rian säger, att Sveriges höga nordliga läge försvårar silfrets ditströmning och lättar dess dädanströmning. Men då får jag påminna, att det ännu nordligare Lappland är just den trakt, dit silfret mest samlas, och hvarifrån det minst bortgår. Talaren förmodade, att det skäl, som han här anförde, var tillräckligt för dem, som kunna förstå och vilja förstå. Jag lyckönskar den värde talaren till sin goda tanke om sitt förstånd, och vill blott erinra, att man aldrig är närmare på vägen lill oförstånd, än just då man tror sig förstå en sak bättre än alla andra. Jag får påminna om hvad den lärdaste af det gamla Greklands lärde fördom säde, nemi. att lian med allt sitt studerande endast kommit till säker kännedom om sin egen okunnighet; och något hvar torde linna, att ju mer han begrundar en sak, desto mer inser hon sin brist på insigt deruti. Samma värde talare har sagt, att de förståndiga ofta blifva öfverlöstade af dem, som mindre förstå.
I öfverensstämmelse med de åsigter Utskotten sålunda uttalat, få Utskotten tillstyrka: att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes låta utreda ej mindre om och hvilka praebende pastorater lämpligen kunna, utan men för kyrkan och det kyrkliga undervisnings-väsendet, från deras egenskap af praebende fritagas, utan äfven det ersättnings-belopp, som, för åvägabringande deraf, kunde erfordras, samt derefter för Rikets Ständer framlägga deri nådiga proposition i ämnet, som Kongl. Maj:t kan finna för ändamålet lämplig. Stalssami Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, JV? 14. 3 Hvad derefter angår upphäfvandet af jura patronatus, så förekomma äfven härvid åtskillige förhållanden, som lägga hinder i vägen för en sådan åtgärd. Den ifrågavarande rättigheten har egentligen för det mesta uppkommit genom enskildes uppoffringar för kyrkorna eller församlingarna. I de flesta fall är den förenad med besittningsrätten till viss egendom och har då på samma gång med denna gått ifrån den ene egaren till den andre, hvadan den ock icke, utan ingrepp i egande-rätten, torde kunna nuvarande innehafvare genom någon lagstiftnings-åtgärd betagas, utan en deremot svarande ersättning. Rättigheten för enskilde personer att tillsätta prester i församlingarne, medför dock olägenheter, som äro ganska stora och som tilltaga med hvarje dag. För längre tid tillbaka voro vanligen innehafvarne af jura patronatus i besittning af en stor del, ofta af all fast egendom inom församlingen, och under sådant förhållande kunde den ifrågavarande rättighetens utöfvande icke i allmänhet medföra några betänkliga följder. I sednare tider deremot, då styckning af de stora egendomarne allt mer fortgått, har icke sällan inträffat, att från stamgodsen blifvit afsöndrade större delen af strögodsen, så att den egendom, med hvilken patronats-rätten är förenad, stundom blifvit helt obetydlig.
Skrif v. N:o 48• lii lingar, rörande Degerhamn, förnyat deras ofvanbe. rörde underdåniga ansökning, deröfver ej mindre Kongl. Kammaroell Bergs-Gollegierne, uti gemensam skrifvelse, än äfven Kongl. StatsContoret med infordrade underdåniga utlåtanden inkommit; hvarefter Eder Kongl. Maj:t, genom remiss den 29 November 1825, i Nåder anbefallt Dess Befallningshafvande öfver Kalmare Län och Öland, att, i anledning af den i detta mål förekommande fråga, det uppgrundningen i hamnen vid DegerhamnsLastage-plats skall härrört af så kallade kallfyrar eller utbränd skiffer från Ölands Alun-verk, samt så väl om förhud för framtiden emot sådane kallfyrars utkastande vid stranden, som ock om borttagande af de ännu der befintliga hogar af fyrar, så att de ej af vågorne kunde bortföras, infordra Ölands Alun-verks egares underdåniga förklaring, och sedan dermed, jemte eget under dånigt utlåtande i ämnet, till Eder Kongl. Majrt inkomma. Efter Nådig pröfning af hvad Eder Kongl. Maj:ts bemälte Befallningshafvande, uti afgifvet yttrande, äfvensom egaren till Ölands Alun-verk, i afgifven förklaring, underdånigst anfört, har Eder Kongl. Maj:t, under den 5 Julii 1826, i Nåder förklarat, att, som, genom den redan hällne undersökningen, utredt vore, att hamnen vid Las ta ge-plats en Degerhamn, hvilken för Lovers Alun-verk är af serdeles vigt, och äfven i öfrigt af Ölands Alun-verk, åtskilliga Ölands Innevånare samt för Kronans räkning till stens afhemtning till Carlskrona be - 112 Exp. Utsl\ Förslag till und. Sirifv.
56Z i Lere, pä ätskillige ställen ganska smala krökningar, ock kar sä väl naturlige, som med afsigt tillvägabragte uppgrundningar samt flere undervattens-bergkällar är ungefärligen en fjerdingsväg långt, med en wsdelkäjd sk 5 kol, derunder dock vattnet om somrarne vkta sjunker; men att den ak lVIotionären föreslagne »äta 6anal-linea blott utgjorde en sträckning ak i,3qä Lvenska alnar, med obetydlig ock blott pä ett ställe till 18 alnar 8 tum stigande böjd öfver valtenvtan; att kela gräfningen komme att för en 2^ fots djup oell 48 fots bred Lana! stiga till 28,4>6^ kubik-famnar, utom circa 55o alnars uppmuddring i Lkutuddeocl, lVIora-vikarne; att kostnaderna dertill voro beräknade till H8,ooo L:dr L:co för gräfningen samt bälkten för wuddringen ock ätminstone med säkerket icke skulle i det kela medtaga större kostnad än kägst 100,000 L;dr L:co, kvarvid lVIotionären jemväl, till närmare upplysning om körkällandet sberopat en remissen kifogad Lituationsllkarta öfver Lädra Ltäket ock den nu käreslagne Lanalen; varande sluteligen ak lVIotionären erinradt, att den mindre betydliga Kostnad, som för den sistnämndes fullbordande kan ätgä, icke ens kekökver falla Ltaten till last utan troligen skulle kunna ak ett fkctie-tecknande Volag bestridas, mot det att Lolaget lick ak det allmänna päräkna: 1:0 en a, belscomrnendering af Kronans manskap, emot vanlig betalning ock öfrige färpligtelser, ock 2:0 ett ekler bekokvet akpassadt penninge-län eller förskott, emot laglig ränta ock successiv ärlig afbetalning, alt begagnas under 56^ 8tatsLaneaocb Lkonomi arbetsliden, som, elter ltlationärens öfvertygelse icke Lorrie räcka IqnZre än 2:ne sr.
Bonde slutligen till det sorgliga resultat, att allt det välstånd, som så många ansett finnas här i landet, och det framåtskridande i vårt materiella tillstånd, hvaröfver vi fröjdat oss, föga annat är än bländverk, och att detta välstånd rätteligen bör förliknas vid de frukter, hvilka Chateaubriand omtalar, och som till det yttre voro gyllene och glänsande, men inuti endast upfyllda af aska. Det vore sannerligen bedröfligt om så skulle vara förhållandet; men lyckligtvis iir detta icke fallet. Allt sedan de äldsta tider har, såsom det redan omförmäles i rimkrönikan och af Adamus Den 3 December f. m. lii) Breniensis, värt herrliga land varit omtaladt för sin fruktbarhet och sina rika tillgångar och hvem skulle vilja påstå, att det nu försämrats? — Hvarhelst man skådar detta land från Areskutau eller Kinnekulle, från Omberg eller Hallandsås, skall man finna idoghet och verksamhet; och långt ifrån, att såsom Frih. Bonde och många med honom sökt göra troligt. Sverige skulle befinna sig i ett tillstånd af tillbakaskridande och förfall är det deremot, enl. min tanka, inbegipet i en så stark utvecklings-rörelse, att detsamma i många afseenden på en half mansålder knappast är igeukänneligt. Och finnes det någon anledning, att denna utveckling nu skall afbrytas? Må de, som hafva ett sådant sinnelag, gerna gå vid Döda hafvets stränder och äta på Chatf aubriands frukter! — För min del hyser jag icke någon misströstan om vår framtid. Tvärtom! jag lefver och jag dör i den glada öfvertvgelsen, att om också tillfälliga brytningar kunna inträffa, hvilka äro oskiljaktiga från det kultur-stadium, hvarpå vi befinna oss, så skall likväl vårt fädernesland stadigt fortgå på sin beträdda utvecklingsbana, och våra efterkommande i aflägsna slagteri här finna ett tacksamt fält för sin verksamhet, hvarigenom fosterjorden en gång i framtiden skall bringas till en höjd af styrka och förkofran, hvarom vi nu svårligen kunna göra oss någon tydlig föreställning. Många Ledamöter hördes härtill yttra bifall. Frih. Bonde, Knut:
Väl anlägges en mängd nya verk, men räntorna blifva mindre och mindre i samma mån allmänheten lär känna, huru lätt det går an att, snart sagdt efter eget behag, bestämma deras belopp; och medelst lith. till R. St. Kammar-kollegii Kungörelse den {^Oktober 1857, grundad på Kongl. Brefvet den 9 September samma år, har ett allopp för denna Statens inkomst blifvit öppnadt, hvarigenom den mer och mer måste förrinna. Qvarnar nedrifvas fritt och räntorna försvinna dermed. Den, som har en dryg ränta på sin qvarn, kan taga ned den, få räntan afskrifven och bygga en ny bredvid, med en ränta kanske icke motsvarande hälften eller fjerdedelen af den förra; allt fullkomligen författningsenligt. Jag vill gerna medgifva, att den af mig åsyftade förändring, kan, i vissa fall, såsom då qvarnar äro inbegripna i hemmansräntor, indelade till rusthåll m. m. sådant, påkalla särskilda åtgärder och beslut; men saken i sin helhet är af den vigt, att jag hoppas framgången deraf icke af en eller annan dylik omständighet skall hindras.
En värd talare i mitt grannskap har ansett bysättningstvånget nödvändigt, emedan en fattig yngling ej skulle kunna göra sina första steg på vädjobanan, utan en lättare tillgång på lån — den lättnad nemi., som genom bysättningstvånget skulle uppkomma — emedan han ännu icke haft lid att göra sig känd. För min del önskar jag, att hvar och en fattig yngling måtte följa det exempel jag gifvit. Jag började ilin bana alldeles utan medel och uti andras tjenst, samt har dragit mig fram utan att ens behöfva begagna de försträckningar, som blefvo mig erbjudna till och med utan skriftliga förbindelser. Jag har sålunda säker erfarenhet, att en fattig yngling kan draga sig fram utan lån, och säkert hinna till sjelfbestånd, hvaremot man 1111 dagligen ser exempel derpå, att de, som börja med att utgifva löpande skuldsedlar och utsätta sig för bysätlning, innan kort förderfvat ej allenast sig sjelfva, utan äfven vänner och slägtingar. Jag kan således icke af det skäl, som mot mig blifvit anfördt, finna mig öfvertygad, utan måste vidblifva mitt yrkande om återremiss. Den 19 September e. m. Ht' Rosenblad, Bernin: I det liela instämmer jag alldeles i de tankar, som blifvit yttrade af Gr. Mörner, men jag anser mig dock böra tillägga något af den erfarenhet, sorn jag tror mig hafva förvärfvat, dii jag under 10 år befunnit 111ig i styrelsen af ett bland Rikets disconlverk. Jag anser, att den personliga crediten skulle lida en högst kännbar skakning, till mycken skada för dem som behöfva namn, i händelse bysättningsrätten skulle upphöra. Jag tror att detta slag af belåning, ulöfvad af reella långifvare — det må vara publika verk eller enskilde aktningsvärde män, jag talar icke örn ockrarne, — mycket sällan skulle kunna begagnas, särdeles af de officiella verken, om icke denna rätt funnes, och örn icke derjemte en annan sak låge i våra seder, nemi. den missaktning, som åtföljer den som varit bysatt. Jag tror att man icke bör förvexla 2:ne alldeles olika förhållanden.
St:s Constit.-Utsk. ”äge att äska de prot., som uti Statsrådet blifvit förda, ut”0111 dem, som angå ministeriella ärender och commando”mål, hviika endast i det, som rörer allmänt kända och af ”Utsk. uppgifna händelser, må kunna fordras.” Nå väl! kunna icke allmänt kända händelser innefatta sådana yttranden i Statsrådet, som ej böra vara allmänt kända? Kan man ej sålunda indirect få fram allting. Jag tror, att motionen icke afser något brott emot grundlagen, ty då hade den icke blifvit väckt af Hr Cederschjöld; men jag anser den rakt ledande att genom en omväg tillintetgöra dessa grundlagsbud, och jag väntar af Hr Gr. o. Landtnäs grannlagenhet uti uppfyllandet af sitt kall, att Hr Gr. o. Landtm, besinnar sig, innan han gör propos. på en sak, hvars påföljd kan blifva så vådlig, Frih. Cederström: Jag uppträder ännu en gång för att yttra mig i denna fråga i anledn. af hvad här bljfvit yttradt af Hr Cederschjöld och Hr Gr, Horn samt sednast af Frih. Boye. Jag är icke främmande för Cnnstit,-Utsk:s handlingar och sättet att der gå till yäga, emedan jag vid tvenne riksdagar varit ledamot af detta Utsk, Jag är således icke okunnig om de former, hvari detta Utsk. handlar. Det har blifvit yttradt af Hr Cederschjöld, att Constit.- Utsk:? prot. icke innefattar något egentligt utdrag af Statsrådets prot. Ordet egentligt är der visserligen på sitt ställe; ty jag är öfyertygad, att yttrandena ej innehålla afskrifter af Statsrådsprot., men de innehålla dock uppfattningar deraf. Om t. ex. vid läsningen af Statsrådets prot, en ledamot af Utsk. anmärker, att en eller flera ledamöter af Stats - 246 Den 8 Juli. rådet vid ärendernas föredragning icke synbarligen tagit del i dem, utan stillatigande låtit dem passera, och att andra åter skeft uppfattat Rikets sannskyldiga nytta, så förekomma dessa anmärkningar med eller utan skäl, det lemnar jag derhän.
Bev. Utskottets Betänkande med, V 2. s 29 — 4öi bif. af PresteStåndet, IX 3. s 42, af Adeln, IX 3. s 71, återrem. af BorgareStåndet, IX 3, s 107, af BondeStåndet, IX 3. s 112, Förnyadt Utlåtande, V 2. s i83 — 2i2rbif. af PresteStåndet, IX 3. s 343, af BondeStåndet, IX 3. s 353, af BorgareStåndet, IX 3. s 371. 43 Bränvinsbränningen, rörande Åtskilliga Sladganden i afseende på husbehofs. Underd. Skrifvelse, X 2. i. RiksdagsBéslutet, §. 44- Om en förnyad Författning. Underd. — Pannors mätning, oell stämpling, om vissa ändringar och tillägg uti Förordningen den 20 Dec. i8i5. Bevilln. — Pannor, om bevillnings utgörande för de vid Fabriker nyttjade, öfver 90 kannors rymd. BevillningsUtskottels Betänkande, V 2. s 287 — 290, bif. af Adeln, IX 3. s 414» af PresteStåndet, IX 3. s 420, af BondeStåndet, IX 3. s 44^- StatsUtskottets Memorial, om verkstäld Votering öfver ämnet, IV 6. s 5q4 — 596, lemnadt till Bevillnings Utskottet af BondeStåndet, IX 3. s 4^9 j Adeln, IX 3. Underd. Skrifvelse om Pannors mätning och stämpling, samt ansvar för origtigliet dervid, X 2. 2. s m — 116. RiksdagsBéslutet, §. i3. — försäljning, om laga Domstol för åtal emot oloflig. Se Fylleri och Dryckenskap. BränneriByggnader, om anslående af Ladugårdslands, till begagnande för Veterinärinrättningen.
Hospitalet kunde uppsäga räntan till leverering in natura eller till lösning efter auktions-medelpris; 4:o att, i händelse årliga räntan inom 3:ne efter hvarandra följande år icke till fullo erlades eller hemmanets eller lägenhetens innehafvare utan arfvinge med döden afginge, fastigheten utan lösen skulle Hospitalet tillfalla; och 5:o att, om några särskilda, enligt besittningsbrefvet, hemmanet eller lägenhe ten åliggande skyldigheter förefunnes, dessa fortfarande skulle utgöras. Uti häröfver afgifvet underdånigt yttrande hade Kongl. Kammar-kollegium upplyst, att hemmantalet å de Hospitalet tillhöriga ifrågavarande hemman rätteligen skulle utgöra 37^ mantal och att, enligt hvad Hospitalets Ombudsman uppgifvit, räntorna tillkommit på flere olika sätt, dels genom Kongl. Maj:ts Nådiga Utslag, Domar och Bref, dels genom Serafimer-Ordensgillets beslut, dels genom Kongl. Kammar-kollegii pröfning och stadfästelse ej mindre af skattläggningar än af Stockholms Politie-kollegii beslut antingen för beständigt eller blott tills vidare, dels genom icke fastställda eller på vederbörandes pröfning beroende skattläggningar, dels genom Politie-kollegii upplåtelse eller städjeoch besittningsbref, dels ock genom Hospitals-direktionens besittningsbref, i något fall med anteckning om föregången skattläggning, men att besluten för utgörande af räntorna från 3:ne lägenheter vore okända; och sorn, efter det besittningsrätten redan blifvit åt enskilde personer upplåten och städjeräntan en gång för alla bestämd, Danviks Hospital, om de föreslagna vilkoren och förbehållen iakttoges, af skatteköpen endast skulle tillskyndas fördel genom den ej obetydliga skatteBilt. lill 11. St. Brot. 1SS9 § lSCO. i Sami. 1 Afd. 2 Band. S Haft. 2 10 Slats-Uiskollels Ullålande A’.-o i o'i. ■köpeskillingen, men ingen olägenhet, enär Hospitalet saknade tillfälle att medelst utarrendering uppdrifva sin inkomst, på sätt Kongl. Brefvet den 7
Gottland, om undersökning hvilka af de under Kyrkoherdeboställena för närvarande häfdade jordlotter rätteligen tillhöra kyrkorna på — Bd. 481 8 — 57 — b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. » om förhud mot Landshöfdingen och Militärbelälhafvare-befatti 1 44 ( £. « W •v »g * Oq 03 •*“' 5". 5? Motioi i noir Riks-Ståi (Elfte Ss gen/ 03 23 > ST* g 3 s PresteStåndet. Borgareståndet. BondeStåndet. N:0 § ningarnes bestridande af en oell samma person — Bd. 491 8 — 58 — b. 14 Febr. b. 18 Febr. b. 18 Febr. a. 18 Febr. I anledning af äterremiss . — 8 — 99 — a. 3.11 Mars a. a. 7 Mars a. a. 7 Mars a. a. 7 Mars Gottland, angående laga skiften å, se Skiftesstadga. j> angående grunderxa för belå- ning af vissa fastigheter å, se Belåning. Se Fjerde HulvudTiteln. » angående anslag till 1 4 Gradmätning, om anslag för Sveriges deltagande i en medeleuropeisk t 4 1 139 F. 3 Grape, 0111 ersättning för förlorad Se Åttonde HufvudTiteln. lönetur till Kollega — P. 33 4 1 139 64 ) Grind eller annan stängsel öfver allmän landsväg, angående förbud mot anbringandet af . — Bg. 286 j » angående kommunalstyrelsesrätt > 8 — 44 — 4 Febr. å. 28 Jan. å. 7 Febr. b. 4 Febr. att bestämma deröfver
Allmänna Garnisons-Sjukhuset Pag. 116. Extra Anslagen till Försvars-Verkets islåndsättande till lands 117. Dito dito till sjös ?? Förvaltningen af Sjö-Ärenderne J? 123. Styrelsen öfver Ekeplanteringarne * V 137. Stor-Amirals-Embetets Tredje Afdelning V 139. Invalid-Inrättningen ?> 143. Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet 146. Stockholms Stora Barnhus ?> 149. Civil-Statens Pensions-Cassa 154. Armeens d:o. 156. Kongl. Öfver-Intendents-Embetet 157. Redogörelsen för Slottsbyggnads-Anslaget 159. Kongl. Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar i Riket 160. Anslagen för Stuterierne m. J? 168. Salpeter-Fonden ^ . 176. Särskildte Hemställanden ?? Bilagor: N:o 1. Sammandrag af Capital-räkningen till 1836 års Riks-Hufvudbok. ]V:o 2. d:o af d:o till 1837 års dito. Underdåniga Utlåtanden till Kongl. Maj:t: af Kongl. Stats-Conloret, angående Siats-Verket 185. „ Allm. Öfver-Directeurs-Embetets vid Kongl. Myntoch Controll-Verket . 210. (De underdåniga utlåtanden, hvilka af öfrige Verk och Auctoriteter afgifvas, komma, så fort tryckningen af desamma hinner verkställas, att särskilt åtfölja StatsTidningen.
Se! hur skön, huru lockande han förde till ett land, der blommorna voro så fagra, fåglarne så vänliga, vindarne så milda. „Dit leder jag min Son“ tänkte Fanny, men den väldiga röstens pröfva kom henne i sinnet. – Hon såg längre in i det sköna landet och se! der klagade, af den ständiga sommarn förvekligade varelser öfver hvarje svalare flägt, och vid ringaste motstånd nedsjönko de fege modlöst till jorden! Fanny såg en annan väg. Den gick öfver gyllene sand genom törnlösa Rosor, och hvarje sten bortplockades af vägen, att den ej måtte såra de vägfarandes fötter, hvarje törne bortrycktes af blommorna, att det ej måtte sönderrifva de vägfarandes kläder – men der – längre bort – samlades stenarne åter uti ramlande högar, och törnena uti taggiga berg, och de vägfarande kunde icke komma deröfver Der var en väg – den måste vara skön att beträda! En lindrig sluttning nedåt lättar vandrarnes gäng – utan möda och ansträngning måste man färdas på den – men sluttningen blir starkare – allt snabbare blifva vandrarnes steg – de springa – de kunna ej mer hejda sin fart – de rulla utför den alltmer sig nedböjande vägen – Ve! der är en afgrund de måste rusa dit. Fanny afvände darrande sin blick. Fanny såg många vägar. – Der voro de hvilkas vågiga bukter osäkre främlingar nedtrampade, under ängsligt sökande efter ett ur deras sigte förloradt mål. – Der voro de, i kretsar löpande, på hvilka vandringsmännen ständigt återkommo till sin första utgångspunkt, medan de trodde sig allt skynda framåt. – Der voro de, som slutade i mörker, det hennes öga ej förmådde genomtränga. – Der var en mängd vägar, och Fanny hade blickat omkring sig, men ännu icke valt. Den väldiga röstens välj kom henne i sinnet. Hon började ånyo att skåda omkring sig och se! just framför hennes fötter var en väg – hon hade öfversett den, förra gången – han var smal – ingen annan var så smal vid sin början, och stenar och svårigheter vidtogo snarast på denne – men han belystes af det Eviga Ljuset.
Yid öfvervägande häraf har Utskottet, sorn, hvad serskildt beträffar A^ktmästarnes löne-förmoner, får fästa uppmärksamheten derå, att sammanlagda beloppet af hvad Utskottet beräknat, är enahanda med hvad hittills utgått, och hvaruti någon förhöjning icke är vorden äskad, samt för öfrigt motsvarar, hvad vid en dylik befattning skäligen kan ifrågasättas, och vanligen bestås, funnit sig böra vidblifva hvad, i anledning af väckt motion om löne-anslag för en vice Bibliothekarie samt i fråga om anslag tili Stat s-Vt skottets Vtlåtande, 2F:o 2i3. 5 extra biträden för Bibliolhekets ordnande, äfvensom Vaktmästarnes aflöning, förut är vordet yttradt; hvaremot Utskottet, med åberopande af hvad Utlåtandet i öfrigt innehåller, anser att den föreslagna hemställan till Kongl. Majit om Bibliothekets ställande under Ecclesiastik-Deparlementet, icke bör ega rum, enär numera blifvit stadgadt, huru dermed skall förhållas. Vidkommande yrkandet, att förteckning å tillkomne böcker årligen, måtte från trycket utgifvas; så enär Utskottet föreställer sig, att, då Biblioteket blifvit ordnadt, och fullständig catalog upprättad, densamma äfven varder till trycket befordrad, och sedermera, för dess completterande, supplement dertill årligen utgifne, anser Utskottet, berörde yrkande icke böra till serskild åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. 5:o Kongl. Museum. Afven denna punkt är bifallen af Borgareoch Bonde-Stånden, men återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet.