Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven om ingen annan fördel vinnes genom en nu skeende lagstiftning vinnes åtminstone den, att ärendets vigtiga ingripande i landels allmänna och enskilta förhållanden kan, före tillämpningen, blifva föremål för en mångsidigare skärskådning, och granskning äfven af dem, hvilka, utom RiksStm, hafva beroende af det rörelsekapital, hvarmed Privat-bankerne försträckt och äfven från de delar af Riket, der nya förlagsmedel tarfvas, för industriens och näringarnes uphjelpande. Någon våda häruti finner jag så mycket mindre i delta fall, som K. M:s nåd. sanktion, lärer blifva af nöden för verkställigheten. För alt emedlertid bereda erforderlige medel i den händelse behof af någon ny Filial-bank skulle upstå äro dels de 500,000 r:dr b:co, som för publika pappers belåning blifvit indragne att tillgå, äfvensom om desse ej skulle förslå, utan all våda 1,000,000 af dispositions-medel kunna, på sådant sätt, göras fruktbare, utan att förhållandet med sedelstocken i någon mån deraf blifver rubbadt, enär desse medel uti beräkningen af densamma blifvit uptagne, och till 8, å 9,000,000 vanligen ligga uti Bankens hvalf ofruktbare. Till undvikande af missförstånd anser jag mig, innan jag afslntar mitt anförande, böra fästa serskildt upmärksamhet derå, att ehuru jag yrkar Riks-bankens fortsatta bedrifvande af lånerörelsen och äfven utsträckning deraf gemensamt med enskildte aktie-egare, kan jag aldrig komma att gilla Riks-bankens dubbla verksamhet som lånebank och realisations-bank, men jag understödjer sättet för denna låneutvidgning, för att mer och mer göra det möjligt, ali frigöra Banken från dess nuvande dubbla pligt, och låta nödvändigheten bevisa angelägenheten af denna skilsmessa, hvilken af alla gillad, slutligen måste blifva en verklighet om man vill med alfvar realisationens bestånd.
Betänk. N:o 10. - Motion N:o 498, angående ändring i 156 § 1 mom. af nu gällande Banko-reglemente, rörande meddelandet af vederhäftighetsbev.s för låne* 61 sökande i Allmänna samt Handelsoch Närings-diskonten. Bariko-Utsk. Betänk. Olsson, Nils, från Malmöhus län, Motion N:o 29, om årliga pensioner åt f. d. landtvärnistcr. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 30, om tillägg till nu gällande stadganden rörande äkten skapsskilnad. Lag-Utsk. Betänk. N:o 21 och Mern. N:o 48. Motion N:o 31, om ändring i 6 § 2 mom. i Kongl. Folkskolestadgan den 18 Juni 1842. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 28. Motion N:o 32, om tings-predikans hållande å tingsstad i vissa fall. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 14. Motion N:o 33, om upphäfvande af Kongl, förordningen den 20 Novem ber 1845 om lösöreköp. Motion N:o 157, om ändring i 2 kap. 4 § af Kongl, förordningen den 19 December 1827 om hemmansklyfning och jordafsöndring, i fråga om sättet för bestämmande af den afgäld, som bör erläggas af afsöndrad lägenhet. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 5 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 208. Motion N:o 158, om indragning till statsverket, efter nuvarande innehafvares afgång, af alla militieboställen samt anvisande i stället af kontant ersättning åt militäre tjenstemän. Stats-Ctsk. Utiåt.
Sttajrtö nåbiga ^ropofition, attgåenbe öfmertåtanbc till ftabeu @hriftianftab gf ett frottan tillhörig tomtplats bcrftäbeö; 9ltfébagS*23eflut 1863. 45 27:o af famma bag, i anlebning af Äongt. 9Jtaj:tS nåbiga fPropofitimt om anflag till ittföp för (Statens råfriiitg af en bet utaf ben Äamntarl)errcn m. m. ©. 2). £orid)S i lifstiben tillhöriga fantling af nttjnt od) mebaljer; 28:o af fattima bag, t anlebning af Jtongl. 95laj:tö nåbiga fpropofition ost anflag för framtiba toårb od) mtberljåll af ©itftaf SöafaS monument truh Utmetanb t Dalarne; 29:o af ben 11 Sljttil, angåenbe regleringen af utgifterne imber tftifsftatenS görfta |)uf»ubtitet; 30:o af famina bag, i anlebning af Äongl. 5Jtaj:tS nåbiga fpropofitioit om förfäljtting till ffatte af Sjuöne flora fronola;rfiffe i ©efleborgS Ian; 31:o af famma bag, i anlebning af Äongt. 9Jtaj:tS nåbiga fpropofition, an» gåenbe erfättningS»anfIag för uftpljörb bag8merfsf?t)lbigl)et till åtffiltiga militie» boftätlen; 32:o af famma bag, i anlebning af Äongl.
Bäst är att använda hård svartkrila (t. ex. n r 1; svartkrilsnumren gå i motsatt ordning mot blyerlsnumren). När nu teckningen är färdig, kan man börja färgläggningen. Då är såsom en allmän regel att märka, att den försiggår så, att man målar eller ritar med kritorna direkt och fördrifver färgen med fingerspetsarne. Någon användning af stomfer af ett eller annat slag är ej att rekommendera; då förlora nämligen färgerna mycket af silt friska utseende, färgläggningen blir tunn och genomskinlig, ej klar och distinkt, och det hela får ej alls karaktären af verklig pastellmålning. Vid pastellmålning är vidare att iakttaga, att man ej skall vara för snål på färgen, d. v. s. kritorna, ty detta är ej någon fördel. Man bör tvärtom använda ganska mycket färg, detta ger nämligen mera kraft och styrka, och det framställda blir mycket mera fristående, än om man far öfver papperet med tunna, genomskinliga toner, så att papperet till och med kanske lyser igenom här och där. Somliga rekommendera att, innan man börjar färglägga ett stycke, liksom grunda detsamma med en mera neutral färg. Detta sker då för att man sedan må kunna ha något att arbeta med vid själfva färgläggningen. Ibland kan nog detta förfarande vara ganska användbart, ehuru det ej någonsin kan säjjas vara nödvändigt. Här ofvan sades, att pastellmålning gick så till, att man ritade med kritorna Och sedan fördref strecken. Ibland behöfver ej någon dylik fördrifning följa. Ofta blir nämligen en pastellmålning mera lefvande och naturlig, om man, sedan vederbörlig lokalton blifvit färdig, streckar med kritor af lämplig färg, härvid aktgifvande på det framställda föremålets form och beskaffenhet. Detta gäller i synnerhet om större pasteller, som ofta helt och hållet streckas, utan att någon egentlig fördrifning eller utjämnande af kritstrecken sker. De ta sig mycket bra ut, behandlade på detta sätt, framför allt på något afstånd. Har man vid pastellmålning af någon anledning råkat framställa en oriktig färgton, är detta lätt afhjälpt. Man behöfver ej stryka ut den eller krångla på ett eller annat sätt. Man målar blott öfver stället, och ofta kunna dylika undermålade färgtoner tillsammans med en senare ton åstadkomma mycket användbara nyanser.
Spanska Regeringen, sedan år 1814, ägande fordran, 9,909 R:dr 26 sk. 10 rst, bör, till följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 31 Juli 1845, än vidare i hufvudboken balanseras; 2:o att för den i Fabrikören Fougts enkas gäldbundna bo bevakade fordran, 3,963 R:dr 6 sk., hvarå i afbetalning influlit 52 R:dr 27 sk. 8 rst, Koliegii Advokat-fiskal begärt utmätnings-undersökning, genom exekutions-beljening, hos enkan Fougts son, förre Fabrikören J. A. Fougt, såsom ansvarig för större delen af berörde skuld; 3:o alt, i afseende på Eders Kongl. Maj:ts och Kronans fordran af 434 R:dr 3 sk. 10 rst, för utbetalda skjutsoch traktaments-kostnader åt ordförande och ledamöter uti en i Hernösand hållen blandad Krigs-rätt, Krigs-IIof-Rätten, genom Utslag den 30 sistlidne September, förklarat, att, sedan sig visat, om Fältkamreraren S. W. Nygren gitter aflägga den honom af bemälte öfverdomstol ålagda ed, KrigsHof-Rätten vilie meddela utlåtande i ett sammanhang angående de 46 I — 362 — emot Nygren gjorda angifvelser, som ock öfver Krigs-fiskals-Embetets yrkande om Nygrens åläggande att ersätta de af allmänna medel förskjutna reseoch traktaments-kostnader; 4:o att General-Adjutanten m. m.
Utvecllail ock öess lagbestämmelser ställile i öfverensstämmelse weil cle allmänna grunöerne för var öfriga lagstiftning. 8a är öen i vär R.k. uppställrla satts af mioi»teriell ansvarigbet,uti serslilrl lag fullständigt utvecllaö. Den i k. k^ns 72 §. uppställila sats, stt k. 8ttr» Ranl, <let vill säga: ileras principalers eller tollet» Raol, slall ostörd förvaltas af RuIImältige, tlem ils sjelfve ilertill föroitlnal osZöri/ nemligen fran Regeringens sirla kvacl /orVaZMrngen betrstka, , län ej innekälla mera än sjelfva sattsen. t serslilcl lag mäste bestämmas grUntlerne för sjelfva/orvaZMrugeu, i bvail ilensaMma län röra enrlilll wans rätt ock ^orVir/mZ/rgsötgäri/erve lunna lili föremål för tlomares pröfning.
För min del vill jag icke bestrida geologiens stora vigt och betydelse; och om denna fråga blifvit framställd i en annan form, skulle jag icke underlåtit att med min röst biträda densamma. Men, liksom den förre värde talaren, anser jag det icke rätt, att på enskild motionärs framställning inrätta nya tjenstebefattningar. Vi böra ihågkomma, att den enskilde har svårt att så öfverse dessa förhållanden, som K. M. kan göra; och äfven om det någon gång händt, att enskilda framställningar i sådana hänseenden blifvit bifallna, anser jag det dock lämpligast att så icke sker. På grund häraf vågar jag tillstyrka bifall till Utskrts hemställan. Frih. von Schwerin, Jules: Fullt erkännande det lofva rda i Stats-Utsk:ts hushållning i allmänhet, skulle jag dock önskat, att Utsk:t här gjort ett undantag från den allmänna regeln. Det är bekant, att de geologiska studierna i andra länder gjort stora framsteg; och äfven i Sverige har man visat sig uppskatta denna vetenskap, då i Upsala blifvit inrättad en profession för geologi och mineralogi. 1 Lund deremot äro geologi och kemi förenade i en profession; och, utan att vara vetenskapsman, tror jag mig kunna pårtå att den i Upsala befintliga professionen är mera sjelfständig, än den i Lund. Kemien nemligen är en vetenskap af det omfång att den ensam upptager all möjlig tid och lemnar således föga tillfälle öfrigt att egna uppmärksamheten åt geologien. Det är sagdt, att Sverige är ett fattigt land och det är sannt; men vi hafva dock hittills varit rika på ve - Den 26 April f. m. 56? tenskapsmän; och jag ser icke, hvarför' vi icke skulle vara det afven i denna gren af vetande. I grannländerna, såväl i Tyskland som i Danmark, har i sednare tider en särdeles uppmärksamhet lemnats åt det geologiska studium. Det finnes intet skäl hvarföre Sverige ej äfven skulle följa med i detta studium, och för att hålla jemna steg med andra länder deruti, är det i sanning ej för mycket med en profession i Upsala och ytterligare en i Lund.
Hemmanen voro otvifvelaktig!:' vid mantalets åsättande jemnlika i godhet, och olikheten har sedermera under tidernas lopp uppkommit genom ödling eller andra förhållanden, som, då jorden ingick i mantal, hvarken kunde förutses eller bestämmas; men på samma gång har förhållandet också jeronal sig derigenom, att hemmanens värde blifvit olika, och det bättre hemmanet i enskilda transactioner, äfvensom i allmän bevillning, representerar ett större capital. Tages detta i beräkning, torde den förmenta obil - Lagsamt Allm. Besv.- och Eko n.-Ut skot tens Betänkande, A7.-o 23. 15 likheten till stor del försvinna. Utskotten medgifva dock, att den verkligen förtfinnes, då i en gammal bygd ny väg aniägges, i hvilket fall billigheten kunde synas fordra, att fördelningen af väghållningen skedde efter hemmanens relativa värde, icke efter mantalet; men vinsten deraf vore icke dess mindre endad ögonblicklig, då samma öfverklagade ojemnhet och obiffighet äfven i detta fall uppslode genom h varje uppkommande förändring j det hemmanens relativa välde, som låg lill grund för den ursprungliga vägdelningen. Att, såsom en motionär föreslagit, bestämma väghållningsskyldigheten efter jordens, bevillningstaxering, tyckes visserligen vid första påseendet vara mest öfverensstämmande med rättvisa; men, utom det att Bevillnings-taxeiingen också är ganska ojemn, i det att en del hemman äro uppskattade till deras verkliga och naturliga värde, andra åter vida derunder, förekommer härvid, att, om denna grund skulle antagas för väghållningsskyldighetens fördelning, måste i och med detsamma också vitsord gifvas den, sorn skifta vill, och för hvarje förändring i taxeringsvärdet skulle man kunna få en ny vägdelning med thy åtföljande kostnader, hvaraf jordegarne skulle komma att betungas vida mer än af någon efter hemmantalet ålagd väghållningsskyldighet. Sjelfva den första öfvergången till denna princip kunde icke undgå att redan medföra dryga kostnader; och den fördel, jordegarne deraf möjligen kunde å ena sidan hemia, skulle å den andra mer än uppvägas af derifrån osk il jag liga olägenheter.
Hans Lxcellencs Herr Grefwe kuutk vtbad sig fa proponera, at dä Ridderstapel och Adeln nu kände de beflut Prästeoch Borgare-Ständen nu fattat, da ingen pä Riddarhuset wore som icke önstade flut pä denna längwariga Riksdag, och sädan äfwen wore Landsorternes enhälliga önffan, Nidderflapet och Adeln äfwen i detze beflur mätte instämma, samt genom en Deputation derom underrätta de öfrige respeckive Skänden. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde härom proposition, hwilken enhälligt bifölls. Uplastes til justering följande underdäniga flrif. welse til Kongl. Maj:t. Srormägtigste Allernädigste Konung? Sedan Eder Kongl. Maj:t uti Nädigt swar af den ?:de nästlidne Martti uppä Riksens Ständers underdäniga strifwelse den 2o:de förutgängne Februarii, rörande Landt-Tulls-Jnrätrningen, med Nädigste afsigt at bereda Riksens Ständers i detta ämne tagne beflut en ofelbar och warakrig werkstallighet, ansett sig böra i Räder wända deras upmärksamhet pä omständigheter, de der, i fall Eder Kongl. 1456 Den Zv Mars. Kongl.
Ständer vidare i underdånighet tillstyrka följande förändringar uti Concours-Stadgan nemligen: 1:0 att uti 4 § 3 Momentet tillägges: ’Y’7er ära under samma tid penningar eller varor af Femte Band, Fjerde Af del, 7, 8, 1 Gäldenär 5° pen s 3 Juli. ”Gäldenär upplänte dier under annan förevändning ”åtkomne, hvilkas användande han ej kan behörigen ”redovisa ,5? varde SCc., och 2:0 att sednare pe« rioden af 2 Momentet 14 §. lael t och hållet utgår; men att deremot 3 och 4 Momenten, undfå sådan lydelse: 3 Mom. ”Gitter ej Gäldenär, om han handel ”eller sådan rörelse idkat, der Bok hällas bär, ”med ordentligen förde samt år från år af slutade ”Bocke visa huru hans obestånd tillkommit, eller ’’'finnes Gäldenär deruti, eller på annat sätt, hafva ”oredliga emot sina Borgenärer sig förhållit, eller ”har Gäldenär uppsåtligen gynnat en eller annan ”Borgenär med pant och betalning de sista trettio *’dagarne förr än han sin oförmögenhet hos Do”maren anmälte, eller åro under samma tid pen‘”ningar eller varor af Gäldenär upplänte eller nander annan förevändning åtkomne, hvilkas använ5?dande han ej kan behörigen redovisa, eller har 5‘'Gälden r.rs obestånd tillkommit af slöseri, dobbel ”eller uppenbar vårdslöshet, svare då icke allenast ”till hela gälden, utan sitte äfven i häkte, der ’5Borgenär erne ej annorledes sig åtnöja, samt njute ”vanlig fångförplägning; och änskönt han på fri ”fot vara får, blifve han ej till publik syssla eller ’’förrättning antagen, samt om han innehar sådant ”Embete eller Tjenst, eller har uppbörd om han”der, vare derifrån skilld.
Genom tur, lock, pock och drickspengar lyckades det oss verkligen att eröfra ett par platser, och efter två timmars väntan fick vi middag med. Den härligaste musik, angtusiasmen och tal och ofantligt med hurrarop! Klockan 10 afslutades middagen med en extra fest i » Gamla Stockholm ». » Nog tycker jag, att jag borde ha kunnat få vara med på den — åtminstone som folk, » sa ' jag, när Ruffen och jag pallrade af in på utställningsområdet. Men det fick jag inte, ty när vi kom fram, var vindbryggan (den andliga!) uppdragen, och min uppväckta vaktare i tjänstgöring, med musköten på axeln och uppsyn så barsk, att jag inte ens vågade visa fram min pressbok, hvilket för resten nog inte hade tjänat till något. » In ska ' jag ändå », sa ' jag, och in kom jag. På hvad sätt vill jag inte berätta, ifall det skulle bli polissak af det. O, Gamla Stockholm, så lefvande du var den kvällen i half-ljuset — så pittoresk, så allt vackert som finns! IDUN Jag skulle ha njutit ofantligt, om jag bara inte känt mig som en tjuf. Men det gjorde jag nu, och därför så Strax till höger på » Storgatan » var en » Bodega », (kommer väl af bodegare, kan jag tro!) med öppna fönster, målningar på väggarna, grofva bord, med bastomhöljda flaskor, och i ett hörn en ung italienska, som vid gitarrknäpp sjöng hemlandstoner för italienarna, hvilka böjde sig som vassstrån för vinden, så klappade de i händerna och ropade » brava, b r a v a »! (De hade inte lärt sig att säga bravo än!) Det var glädje utan borde forntid och eftertid det, just som glädje bör vara för att friska upp trötta sinnen.
Sedan Suzon kom, är Paris vorden et Eden och Jardin des Thuileries, der wi lustvandra om aftnarna vackrare än Cythère, och när hon med sin alltför täcka sångorgan sjunger: Joli mois de mai Que tu nous rends les cœurs gais, kiänner jag ej Bores présage i höstpusten, men tror det vara den blide Zephyren och den årsens tid recommencera, då allt frigöres ur sitt fängsel, då ömt och ungt och eldadt begär fyller hjertana hos menniskornas barn, fogeln på kvist och kräket i dyn. Alla söcknedagar går Suzon och bär på sin hvita arm en stor ask med velour och denteller, i enkel loppfärgad kofta, slät blå kjol, hår utan klädsel, och dock tournera alla fotgängare efter henne trots simpelheten i hennes costume. De små abbéerne och mousquetairerne, docteuren i sin cabriolett förgiäter dödsläger och jämmer, när han ser dess stråliga blick, och markiserna luta hufvudena mot carrossernas fönster för att fånga solglimten af hennes löje. Men på Söndagarna är hon i roberonde och schäferhatt, coifferad à la dauphine, med mordisk mouche wid högra ögat och parasoll à la chinoise. Kiärligen och gladeligen vandrar jag ut med min hiärtans tös öfver boulevarden, där vi begapa Curtins marionetter, ut til Petite Gentilly eller Bois de Vincennes, i hvilkens champetra bosqueter naturens ömma enfald fritt kan gifva sin expression i menlöst ras och ljufva embrassementer. Först när det mörknat, returnera vi till Paris, och tranlampornas matta sken eller Luna, när Dianes horn står på fästet, lysa oss hem. Le Petit Colombier, har Suzon gjort sitt namn värdigt, och när hon löser sitt hår sjunger hon: J’ai cueilli la rose rose Qui pendait au rosier blanc, Belle rose rose Qui pendait du rosier blanc, Belle rose en fleurissant. Suzon, Suzette, Suzon!
Produktionsskatten var nemligen i vissa fall ursprungligen att anse såsom arrende eller en årlig ersättning till Kronan för de från densamma erhållna förmåner, och om än lämpligheten att bestämma en sådan ersättning till viss andel af den tillverkade produkten, antingen den frambringas med eller utan vinst, kan ifrågasättas, lärer dock sjelfva beskattningsåtgärdens rättmätighet i detta fall ej kunna förnekas, så länge grunden för densamma qvarstår. Hvad de öfriga verken, som icke äro gynnade med sådana förmåner, deremot angår, så synas billighet och rättvisa påkalla, att de, i likhet med jernhandteringen samt andra fabriker, varda befriade från annan afgift till Staten, än den allmänna beviilningen, och kan den uppoffring uti inkomster, Statsverket, genom eftergift af tionde från dessa verk, finge vidkännas, icke blifva särdeles stor och skulle till någon del ersättas genom ökad bevillning. Som emellertid en fullständig utredning, om och hvilka privilegier samt särskilda förmåner, hvaraf de olika verken kunna vara i besitt - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22. Bil. Litt. B. 23 ning, erfordras, innan frågan om deras befriande från tiondeskalt afgöres, och en sådan utredning icke kan af Utskottet verkställas, får Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med livad Herr Falhem föreslagit, hemställa, att Rikets Ständer mätte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit behagade låta inhemta de för frågans utredning nödiga upplysningar samt derefter, om möjligt är, till näst härefter sammanträdande riksdag aflåta nådig Proposition angående upphörande af nu utgående kopparränta och tionde å tillverkningar af metaller samt tillgodogörande af mineralrikets alster, der dessa tillverkningar icke äro i besittning af privilegier eller särskilda förmåner. Stockholm den 15 Januari 1866. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1866. T .abell öfver Statsverkets Inkomster. Ordinarie Inkomster. Ordinarie ränta Tionde-spanmål . Tionde-spanmåls-lösen efter bestämda priser Arrende-medel Indelt Behållen Indelt . Behållen Penningar Spanmål .
Landseller Stads—fiskal, Krono-, Stadseller Polisbetjent, Justerare af bränvinstillverkningsredskap, Kränneri-kontrollör eller tillsyningsman må dock icke befatta sig med dylik tillverkning, der han ej år 1832 eller 1833 sådan idkat, i hvilket fall han å den egendom, hvarå tillverkningen då idkades, får intill 1837 års slut densamma fortsätta. § 2. Utskottet har föreslagit, att tiden för bränvinstillvérkning skall vara inskränkt till 2 månader af året. Delta förslag, som åsyftar att minska bränvinsflödet, upp fyller, efter min innerliga öfvertygelse, ingalunda detta ändamål och står i strid med så väl Utskottets egna, i motiverna uttalade tanke, alt det är omöjligt förekomma tillgång på varan, så länge hon finner afsättning, som dess åsigt, att bränvinsbränningen bör småningom här, som i andra lander, öfvergå lill en fri fabriksnäring. Om förslaget i denna del emollages med bifall af mången bränvinsbrännare, som har ett stort bränneri tillreds, skall det icke förundra mig, ty, med något förutseende, kan han lätt beräkna, alt under den närmast förestående tiden, innan bränvinslillverkningen hunnit ordna sig efter den nya lagstiftningen, han derpå skall göra goda affärer; och bränvinstillvérkning är en konjunktuf-rörelse, som mera afser en tillfällig än en i framtiden bestående vinst. Att mindre jordbrukare, som ifra emot bränvinsbränningens öfvergående till en fristående näring, oberoende af jorden, och för bibehållande af den s. k. husbehofsbränningen, villigt bifalla inskränkning i tid, är naturligt, ty de kunna ej undgå att inse, det bränvinsbränningen derigenom ovilkorligen måste fördelas på desto flera ställen och fästas såsom en binäring vid jordbruket; då endast få skulle vilja våga kapitaler på anläggandet af fabriker, som största delen af året stöde gagnlösa, och hvilkas bestånd til. M 2 lill Särsk. Ulsk. Bel. JY* 8. 3 vore, mer än andra näringars, bolad af opinionens omkastning vid stundande Riksdagar. Ehuru jag således befarar, alt
Gyldenstolpes begäran stod i full öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. beslutat, H. Ex. förmodade, att R. o. Ad. ej å densamma gerna kunde vägra sitt bifall, R. o. Ad. hördes häruti instämma. Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 5 dennes på bordet lagda betänk. N:o 107 i anledn. af Hr Rosenblads motion om stadgar i gemenskap med Bankens sedelutgifning. Frih. Boye, Ludv,: Då BancoUtsk. fattade det beslut, som i förevar, betänk, blifvit nedlagdt, och, om mitt minne ej mycket felar, äfven då detta betänk, till R. St. inkom, hade ännu K. M:s sednare nåd. skrifvelse om myntenheten icke kommit till R. Sils kännedom. När jag efter - Den i4 Mars. sinnar dess innehåll, lon jag ej föreställa mig annat, än att, oin det varit kändt förut, Utsk. troligen icke inkommit med detta betänk. Utsk. hade då förmodligen varit angeläget att fullgöra de omständigheter, som K. M., i sin skrifvelse, ansett ännu fördröja afgörande! af myntenheten. Det är egentligen på denna grund, jag begär återremiss af detta betänk.; men jag har äfven andra grunder dertill, hemtade af Hr Stuarts oell Prosten Åstrands reservationer. Jag ber att få uppläsa, hvad den sednare yttrat: ”Jag anser, att ”Utsk:s tillstyrkande om utgifning af sedlar, lydande å r:dr ■”courant, äfven för den händelse, att K. M. icke bifaller ”Pr. Si:s beslut om myntenheten, innebär ett ingrepp uti ”K. M:s Jagstiftanderätt, och jag yrkar derföre, att Utsk:s ”förslag endast vilkorligt antages, nerol, att blifva gällande, ”först sedan K. M. bifallit R. Sts beslut om myntenheten.” Jag vill icke gå lika långt som reservanten. Jag vill icke påstå, alt förslaget utgör ett ingrepp i K.