Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det lån som är ämnadt att uptagas är, på sätt Propo-en antyder, afsedt att komma näringarne i allmänhet och således hola landet till godo, alltså icke ämnadt att serskildt understödja någon viss kast, samhällsklass eller näring, och till följd deraf böra naturligtvis dessa penningar, såsom Regeringens förslag jemväl innehåller, också spridas öfver hela landet. Enl. min tanke finnes det 3:ne former för uptagandet af detta lån; man kan erhålla det uti säkra vexlar, hvilka inom längre eller kortare tids förlopp kunna förvandlas i redbar valuta, eller ock införskrifva silfver, eller kan man slutligen, för det tredje, deponera valutor på säkert ställe i utlandet eller bereda sig rätt att lyfta sådana d. v. s. förse sig med ett kreditif. De båda förstnämde utvägarne synas mig, ej mindre med afside å den sena årstiden och deraf föranledande dryga transportoch assurans-kostnader, än ock med afs:de å penningeställningen föga att rekommendera enär om hit kan införas silfver, kan det ock härifrån utföras, hvilket säkerligen skulle, äfven med stora upoffringar, ega rum så snart en ökad sedelstock dertill lemnade en lättad möjlighet, hvaremot det tredje alternatifvet, efter min åsigt, här rätteligen bör föredras, heldst Banko-reglementet redan tillåter detta och medger Fullmägtige i sådant fall rättighet att utgifva sedlar för dessa valutor. BankoFullmägtige försättas derjemte genom ifrågavtde åtgärd i tillfälle alt, i mån af näi ingarnes förmåga att i deras rörelse uptaga de tillbjudne lånetillgångarne, föröka rörelse-kapitalet, en fördel som icke ernåddes i händelse värdet i sedlar, af ett på en gång nptaget större lån, samtidigt utsläpptes i rörelsen, ett tillvägagående som skulle likasom upmana till export af reel valuta, hvaremot jag vågar tro att ett efter de olika näringarnes behof lämpadt successivt låneunderstöd skall, åtminstone intill nästa vår, qvarhålla inom landet de medel 262 Den 15 December. som nu äro i fråga, och sålunda verksamt bidraga ej allenast att häfva ögonblickets förlägenhet utan ock att återställa det rubbade förtroendet man och man emellan.
— Artilleriet i allmänhet ~ 55,389: 55. Infanteri och Kavalleri-regementena samt beväringsmanskapet 75,328: 84. Karlhamns kastell 27 i: 51). Försträckning mot ersättning 26,727: 88. Balans till år 1864: Debet. Balans från år 1862: Kontant behållning v 80,534; 41. Förskotter, antecknade inom linien, 207,950: 67. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 94,650: — Arrende-, jordskyldsoch tomtöremedel 3,344: 26. Balans till år 1864: Kredit. Balans från år 1862: Skulder, antecknade inom linien, 2,044: 12. Balans till år 1864: Förskotter, antecknade inom linien, 196,120: 68. Summa 408,691: 86. c) Intendents-afdelningen. Debet. Balans från år 1862: Förskotter, antecknade inom linien, 794,007: 44. Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Indelta Arméens utredning 102,808: 70. Värfvade Arméeus beklädnad 55,116: 32. Balans till år 1864: Skulder, antecknade inom linien, 40,582: 25. Kredit. Balans från år 1862: Anticipation .. 175,139: 14. Skulder, antecknade inom linien, 4,536: 4. Utgifter: Värfvade Arméens beklädnad - 530,698: 16. Indelta Arméens utredning 72,417: 25. Förrådens diverse behof 25,824: 4. Beklädnadshjelp för Underofficerare 13,069: 33. Sängkläder och servismedel 9,096: 18.
Sker det ej; varde ändock i saken dö md t. Finnes den ej utredd; då skall den ej af tjäras, innan åklagare häri hörd iir. Sista årsberättelsen redovisar de af mig förordnade åtal dels emot Karantänsbefälhafvaren vid Slitö och dels emot Konungens Befallningshafvande i Gottlands län för olagligen vidtagna åtgärder emot yppad cholerasjukdom; och jag har äfven tillkännagifvit, att Rådstufvurättens i Wisby utslag emot Karantähsbefälhafvaren fallit den 14 Januari 1852, af innehåll, att han ej kunde till ansvar fällas, samt att jag öfver detta utslag låtit hos Kongl Svea Hofrätt anföra besvär. På dessa besvär har ännu intet utslag blifvit meddeladt; men Kongl. Hofrätten har den 10 sisth Juli afgjort målet emot Körningens Befallningshafvande samt deri utlåtit sig, att som den emot Kgens Rfde anmärkta och åtalade underlåtenhet att beifra och afstyra de af Majoren Steveni i egenskap af Karantänsbefälhafvare vid Slitö, i anseende till yppad cholerasjukdom inom engelska undersåten James Watterstons familj å lägenheten Lenna, till förhindrande af sjukdomens spridande vidtagne, uti de af Majoren Steveni till Kgens Bfhde aflåtne rapporter omförmälte åtgärder, emot hvilka, så vidt af handlingarna kunde inhämtas, någon klagan hos Kgens Bfhde ej blifvit förd, icke i hvad samma åtgärder angått Watterston, vore af beskaffenhet att kunna, på sätt anfördt blifvit, räknas Kgens Bfhde till last; Kongl. Hofrätten alltså pröfvade rättvist i fråga varande åtal ogilla. Ofver detta Kongl. Hofrättens utslag har jag anfört underdåniga besvär, grundade på det begrepp om saken, som uti sista berättelsen utvicklas; och är nådigt Utslag uppå dessa besvär ännu icke meddeladt.
S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Petter Jönssons från Jönköpings Län, Sone Pehrs sons från Malmöhus Län, Niclas Jönssons från Christianstads Län, Pehr Jönssons från samma Län, Eric Nilssons från Jemtlands Län, David Anderssons från Hallands Län, samt Jacob Kihlbloms från Södermanlands Län serskilde motioner om postföringen samt anslag af allmänna medel för dess bestridande, jemte de dervid afgifna skriftliga och muntliga yttranden; 2:o Niclas Jönssons från Christianstads Län memorial, beträffande Krono-brefbärings-skyldigheten samt anslag af allmänna medel för densammas fullgörande; 3:o Pehr Pälssons från Skåne memorial om rusthållares befrielse från åtskillige deras skyldigheter, mot erläggande af en årlig afgift i penningar; 4:o Lars Larssons från Örebro Län motion om skattejemnkning; samt 5:o Bengt GudmundssoTis från Hallands Län motion om upphäfvande af åtskillige Resolutioner, som angå egande-rätten till Halländska Kyrkohemman. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående skjutsväsendet i Riket; i sammanhang hvarmed 24 af serskilde ledamöter väckte motioner i samma ämne, nemligen: af Petter Claesson från Elfsborgs Län, Petter Jönsson från Jönköpings Län, Johannes Pettersson från Elfsborgs Län, Hans Hansson från Götheborgs och Bohus Län, Lars Bengtsson från Prot. Utdr. d. 7 Mars 1840. 93 Malmöhus Län, Anders Jonsson i Okna, Östergöthlands Län, Anders Göronsson från Stoi’a Kapparbergs Län, Pehr Pålsson från Christianstads Län, Anders Jonsson i Tuna, Östergöthlands Län, Petter Pehrsson i Slätthult, Jönköpings Län, Johan Ericsson från Stora Kopparbergs Län, Nils Gustaf Nilsson från Östergöthlands Län, Pehr Sahlström från Stockholms Län, Pehr Sundström från Wester-Norrlands
Det ofvan anförda torde vara mera än tillräckligt, för ådagaläggandet af nödvändigheten att skilja jordegare ifrån den dem, uti Skiftes-stadgans 2 kap. 1 § tillerkända rättighet, att till laga skiftets förrättande erhålla den Landtmätare de begära; och är det härå, jag velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet, för vinnande af en högst nödvändig förändring, uti denna del af Skiftes-stadgans 2 kap. I §; och hänvisar i detta hänseende till det af mig åberopade underdåniga utlåtande af OfverDirektören för landtmäteriet, som härutinnan lemnar en vida utförligare redogörelse, än hvad jag ur den tryckta skriften anfört. 4:de kap. / § Skiftes-stadgan innebär, »att då karta finnes att tillgå bör den undersökas, och, der sä nödigt anses, rättas, så att den utan egornas förnyade af fallning må kunna tjena till grund för den förestående förrättningen.» Sällan om ens någonsin torde inträffa att detta iakttages; då åt Landtmätarens godtycke är öfverlemnadt, att härutinnan efter sitt godtfinnande besluta. Den, som skulle vilja anföra klagomål deröfver, att en äldre karta utan föregående undersökning blifvit förkastad, skulle ej kunna ett sådant klagomål fullfölja med mindre, än genom tillkallandet af någon skiftesmannens kamrat, för att undersöka förhållandet; och härvid torde äfven framställa sig ett ytterligare skäl för behofvet, af Förste Landtmätarens ställande utom kamratskapets och utom kollisionsförhållauden med de skiltesföriättande Landtmätarne inom länet. Det är klart att den gamla kartans förkastande ligger uti Landtmätarnes intresse, som är att få mäta sfi mycket som möjligt, och att derigenom få betuuga skifteslaget äfven till den högsta möjlighet. Det är i min tanke icke tillräckligt, att en Kungörelse af den 9:de Juni 1832 i detta hänseende ändrar 4 kap. 1 § Skiftesstadgan; ty det är för menigheterna icke möjligt, att hafva reda på alla de tid efter annan skedda partiella förändringar af lagstadganden, som orubbade, oaktadt förändringarne, qvarstå i lagen.
Konungen lale, inom atla dagar efter del riksdagen, enligt förestående 27 §., öppnad blifvit, afgifva och uti Riksnämndens plenum genom en ledamot af Stats-Rädet tillställa Riksens Ständer proposition om Statsverkets tillstånd och behof, jemte förslag rörande sättet att genom Revillningar fylla hvad staten utöfver de ordinarie inkomsterna erfordrar. Riksdagens början räknas alltid från den dag, då berörde proposition uti Riksnämnden emottagen blifvit. 24 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 2:o. Propositioner rörande Grundlagars eller öfriga Lagars och Ekonomiska Författningars stiftande eller förändring, jemte andra inål, dem Konungen, under Riksdagens lopp, vill Ständerna meddela, tillställes genom en Stals-Rådels Ledamot hvarje Stånd i dess Plenum. Jemte alla Propositioner ifrån Konungen till Riksens Ständer eller deras Utskott böra StatsRädelS och, i Lagfrågor, äfven Högsta Domstolens deröfver lemnade yttranden tillika meddelas; kunnande likväl Riksens Ständer, du Siats-Rådets yttranden angå hemliga mål, endast förvänta del af dess tilleller afslyrkande. §. 28. Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden valjo genom Elektorer, och BondeStåndet på det sutt Ståndet vid hvarje Riksdag tjenligasi finnér, genast och sist inom åtta dagar, sedan Riksdagen blifvit öppnad, Ledamöter, lika många af hvarje Stånd, i de Utskott, hvilka skola ärendena bereda och utarbeta. Sådana i Grundlagen stadgade Utskott äro : Conslitutions-, Stats-, Bevilfnings-, Banco-, Lagsamt Besvärsoch Ekonomi-Utskotten.
Stockkölm den 26 November 1862. C. G. Sköldberg, från Nerikes län. Af €3. G. Sköldbergfrån Nerikes län, om anslag till lön dt en särskild amanuens eller biträde åt landtmäleri-fiskalen. Huru goda til! sitt syfte och huru tidsenliga författningar än må vara, blifva de dock utan värde, om de icke behörigen följas. De kunna till och med i hög grad skada de vigtiga ändamål, sorn de äro afsedda att i samhället befordra, derest de få på vrångvist och egennyttigt sätt opåtaidt tillämpas. Finge nu sådan origtig tillämpning af taxor oell arfvodesberäkningar ske bland embetsoch tjenstemän, de. der äro tillsatta att värna och befordra allmän och enskild rätt, så uppslode dubbel låra för samhällsordningen. En och livar, som under sednast förflutna tredjedels århundrade aktgifvit på landthushållningens, särskildt jordbrukets hastiga utveckling, har icke kunnat undgå Hnna hvilken kraftig häfstång till denna utveckling riket haft uti skiftesverket. För att till delta vigliga verks fortsättande och lyftning erhålla skicklige mån vid Landlmäteri-staten, hvars bestånd i orterna var holadt, i följd af landtmäteriarlvodeslaxans föråldrade beskaffenhet, utfärdades Jen 12 Maj 1857 en tidsenlig nådig taxa. Vid nästlidne riksdag höjde sig röster emot densamma ; ty det förmodades, alt Iandtmåleriförrältningar blifvit allt lör kostsamma. Men liar väl delta också varit händelsen, då behörig tillämpning af den Kongl, taxan egt rum? Enligt ett till Öfverdirektören vid Landlmäteriet ingifvet memorial af den 50 Januari 1845 har det hos landtmäterifiskalen då yppat sig, att vid tagen kännedom af 655 arfvodesräkningar, 155, eller omkring en femtedel af dem, befunnits origtiga, och sådant lärer, af brist på tid dertill för landtmäterifiskalen, icke hafva kunnat Motionär i Bonde-Ståndet 1862.
Lades till handlingarne. 2:dra punkten, ang:de förslaget att myntoch räkne-enheten må lill enahanda värde bestämmas. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: När deuna fråga i BankoUtsk. förevar, fastades upmärksamheten derpå, att myntbestämningslagen af 1830 bestämmer mynt-enheten till 2 Ridr 32 sk. biko eller 4 R:dr r:gs, och att således denna fråga borde behandlas såsom en lag-fråga, enär myntbeslämnings-lagen är af Konungen och R. St. gemensamt antagen, hvarföre frågan, sedan 2 304 Den 27 September e. m. Stånd stannat mot 2, borde anses vara förfallen. På grund häraf ansåg jag, att votering i förstärkt Utsk. om denna fråga, icke borde ega rum. Bankoötsk. var icke af samma tanke som jag, hvarföre äfven voter:s-propos. blef upställd, sådan den nu tili Betänk, förefinnes. Jag har ansett mig böra inför R. o. Ad. redogöra härför, beroende naturligtvis på det Höglofl. Ståndet att afslå eller godkänna den nu upsatta voter:s-propos. Gr. Lagerbjelke, Gust.: På sätt föreg:de talare anfört, innefattar en förändring af mynt-enheten obestridligen §n förändring af 1830 års myntbestämnings-lag, hvilken såsom en orubblig grund för samma mynt-enhet fastställde 1 R:dr silfver-specie. I afseende ä föreslagen förändring af denna mynt-enhet hafva 2 Stånd stannat mot 2, och denna fråga skall således förfalla, enär man icke lärer kunna påstå, alt den måste, vara vid lif, såsom stående i ett oskiljaktigt sammanhang med decimal-systemets införande, ty detta systern, i förening med den nya räkne-enheten, är alldeles oberoende utaf frågan om mynt-enhetens förändring, uti hvilken sistnämnde icke den ringaste rubbning behöfver ske, derföre, att man jemte denne mynt-enhet får en räkne-enhet, motsvarande ^ R:dr i silfver.
Och ehuru en talare fästat Ståndets synnerliga upmärksamhet derå, att hvarje ord, som uttalades af någon annan ledamot, bidroge att fördröja Riksdagens afslutande, hvarföre han ock upmanat Ståndets öfriga ledamöter att icke följa hans eget exempel, utan i stället fatta sig i största korthet, — ehuru jag icke anser anmärkn:n utan vigt, tror jag likväl frågan vara af för stor betydenhet för att knapphändigt behandlas; hvadan ock ingen bör anse sig förhindrad att uttala sill mening, helst det af bemälde talare åsyftade mål, Riksdagens snara afslutande, kan sådant oaktadt vinnas, på sätt jag i särskild motion ämnar framställa. Den talare, som i dag öpnade discussionen, har såsom straff för affall föreslagit fängelse, för iteration förlust af arfsrätt; men hvad han ville göra med den, som ändock icke läte sig rätta, har jag icke kunnat fatta. Det enda konseqventa yore stupstocken eller bålet. Staten måste ju, för att icke nedsätta sin värdighet, stadga sådana påföljder, att dess bud kunna göra sig gällande. I motsatt fall blifva dess lagar föremål för gyckel. Utgår man frän det antagandet, att det ligger i Statens ändamål att framtvinga religiös enhet, så måste man ju ock välja sådana medel, att målet derigenom kan vinnas, och detta vinnes säkrast genom döden. Den döde predikar inga villfarelser. Hvad vill det i sjelfva verket säga, att genom verldsliga straff söka åstadkomma troseller bekännelse-enhet? Ar det icke att säga till en villfarande: »Yi vilja försöka hvad värde du sätter på din religiösa tro. Är den riktigt stark och liflig, skall du ock här på jorden derför få lida. Vi vilja tillse, om vi icke kunna genom jordiska lidanden tvinga dig att afsvärja en tro, som du anser vara den enda, hvilken leder till eviga saligheten. Vi skola pröfva din ståndaktighet, och se till, om vi icke kunna utfinna medel att tvinga dig upoffra evigheten för timliga fördelar.» Äro icke dessa de enda möjliga motiverna till nämnde talares förslag? Kunna några andra förefinnas?
Prämium för det förtroende den enffilte wid denna Inrättnings början wisat til Statens löften. Om den en gäng winner Burskap blir det lätt ot genom Län pä fördelaktigare wilkor göra äterbetalningar och sämedelst nersätta Räntan. Samhällets^gjorda Förffottcr behälla altid sitt wärde i Statens Fonder, men Samhället känner blott tyngden af Ränte-betalningarne och igenom bäda bcredes möjligheten af nya tilgängar. Men 11-34 Den 21 Augusts. Men om säledes denna rnethod är för de allmänna utgift,rne af den högsta nytta, har den äfwen andra indrrecta fördelar, som för Samhället ej äro af mindre wigt. Dä wärdet af Statens förbindelser beror pä desi wilja och förmäga at upfylla dem blir wärdet af de allmänna Fonderne snart nog den säkraste Thermometer at domina om Regerin gens anseende hos Allmänheten. Ingen ting är waksammare än det enstilta Jnteresiet, och dä desi öden äro sä nära förenade med Statens stall följa deraf nyttige päminnelser och altid gifwas deltagande och upmarksamme ästädare af Regeringens företag Det är dä som den wcrkande och kraftiga National-anda upkommer som wet at desi förmögenhet hwilar uppä Statens, och det är säledes som det warma nit för bibehällandet af sakernes warande ordning danas hwilket mer än alt annat i sednare tider utgjordt Engelffa Regeringens styrka. Kan handa är denna sanning för moralisten föga tilfredsställande, men i en tid dä Egoismen nästan blifwit en oundwikeiig följd af tingens ställning, är det ätminstone en lycka at kunna pä det närmaste förena desi fördelar med det allmännas. Det är säledes som Naturen welat at wära passioner, om de ibland bliswa anledningar til brott, stola altid wara det til werksamhet och ofta til odling.
För pröfning af hvad sålunda föreslaget blifvit, har Utskottet ansett nödigt att närmare granska de af Motionairen framställde skäl och söka utreda anförde förhållanden samt de följder, som af åsyftade ändringar i Författningarne skäligen kunna väntas. Utskottet har härvid trott sig böra rådfråga, ej blott den erfarenhet man bär i landet vunnit, rörande cholera-farsoten och anstalterne till dess afvärjnnde , utan äfven, och må hända mera, de resultat, hvartill man inom andra Europeiska Stater i berörde afseenden kommit, och de åtgärder man der numera anser för smittans utestängande erforderlige. Såsom hufvudsakligt stöd för den ifrågastäilde skärpningen i quarantaines-föreskrifterne, innehåller motionen, att under senaste tiden här i landet vidtagne anstalter mot choleran böra anses otillräcklige och icke ledande till ändamålet, samt alt visse Embetsmän dels sakna kännedom om deras åligganden, dels kunna misstänkas för bristande nit och uppmärksamhet. Utskottet får, i anledning häraf, yttra den öfvertygelse, att af cholerans utbrott i ett land ej kan dragas den bestämda slutsats, att Quarantaines-anstalterne derstädes varit mindre ändamålsenligt i nrättade och vårdade, eller att vederbörande Embetsmän i någon mon brustit i uppfyllandet af deras åligganden; lika litet som Utskottet eger anledning tillämpa en dylik slutföljd på Sverige; men lättare torde man kunna finna stöd för den tankan, att, oaktadt den bäst ordnade och utförda quärantaines-behandling af folk och gods, choleran kan uppkomma inom ett land, utan alt vara detsamma från ett annat påförd. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
L e d o l i n t v å l e n: Neutral, bsredd af Ledolin, innehåller de finaste ämnen samt är ytterst välgörande lör huden. Säljes i Stockholm och landsorten i de flesta större parfym-, NORRKÖPING. E x p. BANKAKTIEBOLAGET Sofia handskoch speceriaffärer. 16. för magsjukdom. Har rönt exempellös framgång. Flera tusen människor välsigna den. Rekommenderas af läkare och barnmorskor. på en sats kosta 4: 40 pr sats. Sändes på järnväg mot efterkraf, på båtar endast då den är förut betald. Uppgif den sort, som önskas af de tre sorterna. Endast hel sats sändes. Hellösande för kronisk förstoppning, magkatarr ra. m. Halflösande för magsyra, - kolik, gallsten m. m. Bindande för tarmkatarr, diarré m. m. — Jönköping i januari 1899. Rikstelefon. sensträckningar m. m. Expedition, Södra DROTTNINGGATAN PENSIONSFÖRSÄKRINGSBOLAGET etter m. fl. sårnader o c h yttre skador är Salubrin d e t bästa o c h pålitligaste medel. och betydliga stegring, annonser och tillkännagifvanden böra Skydd OCH MASSAGE från 15 Okt. Idun LÖRDAGEN PRENUMERATIONSPRIS P R Å R: IDUN KR. 5: - IDUNS MODETIDN.MED PLANSCHER OCH HANDARB. » 5: - IDUNS MODETIDN. UTAN PL. &gt; 3: - HILDEGARD UTGIFNINGSDAGAR: DEN REDAKTÖR 11 OCH UTGIFVARE: HVARJE O N S D A G OCH L Ö R D A G. REDAKTIONSSEKR. : THORELL. KOMMISSIONARER EXPEDITION: ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. ALLM. STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI.
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, under N:o 42> afgifna hemställan om upphörande af den Kronan hittills förbehållna optionsrätt till de uppå Krono-Skattejord växande MästeochStorverksträd, blef samma hemställan bifallen ; äfvensom Ståndet remitterade till Lag Utskottet att uppgöra förslag till den förändring, uti ioCap. 3. §. a morn. Bvggninga-Balken, som af omförmälde beslut blifver en följd. S. D. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 4<» * anledning af å nyo framställd begäran om Herjeådalens återförläggande under Gefleborgs Län, hvilket Utlåtande bifölls. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet en af Riksdags-Fullmägtigen Casper Wijkman frän Upsala Län, i den form 29 §. Riksdags-Ordningcn föreskrifver, anmäld anledning till anmärkning emot Konungens Rådgifvare och Föredraganden i Krigs Expeditionen. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Utlåtanden, nemligen: Stats-Utskottets, N:o t65, i anledning af erhållen Remiss af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, den 19 December 1828, angående fördelningen af de, genom en med Kej - Fröt. Utdrag den 17 Julii iSag. G5 serliga Ryska Regeringen a/slutad Liquidationsconvention, influtna medel; ock Lagsaint Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Lftskottens, N:o 37, i anledning af väckta Motioner, angående Sockne-Stämmor och KyrkoRåd.
» Men mamma, när vi komma till Gud och bli hungriga, så har han nog litet mat att ge oss ändå. » Blåöga har inte fått så många tankar i sin lill hjärna ännu, hon är först afklädd och spatserar omkring i paradiskostym, tills hon blir fångad af Gagga, behörigen tvagen och iklädd natthabit. Mamma får skynda sig, om bönen skall hinna läsas, ty Blåöga sluter sina stora ögon få minuter sedan det lilla lockiga hufvudet kommit ner på kudden — och sofver så sin ljufva barnasömn. Snart ligga där tre små töser i en rad. Det är tyst och stilla i barnkammaren. 1897 Sof sött, mina älsklingar, må Gud hålla sin skyddande hand öfver eder nu och alltid! Muriel. * J tjänarinnefrågan. » Spänn ej b å g e n f ö r högt. » åvida Iduns redaktion tillåter, skulle äfven jag vilja säga min mening i saken. Det är djärft af mig, ty jag vet att jag kommer att begå en hel hop fel både i stilistiskt hänseende och med mina mindre förnäma uttryckssätt, men som » förmildrande omständighet » skall jag be att få förutskicka några » biografiska uppgifter » om mitt tilltagsna jag. Som en fattig änkas fattiga barn har jag ej åtnjutit annan skolundervisning än den folkskolan på landet bestod sina lärjungar för 25 år sedan, och då jag slutat skolan och blifvit konfirmerad vid 14 års ålder, kom jag omedelbart ut som rätt och slätt tjänsteflicka. Med detta » yrke » fortsatte jag, ombytande husbönder med längre eller kortare mellanrum, tills jag blef förlofvad och gift med en man, hans ställning är sådan att jag nu i 10 år själf haft tjänare och varit husmor. Om jag med detta mitt » föregående » ej är kompetent att skrifva tidningsartiklar, så borde jag vara desto mera kompetent att skilja och bedöma den olika ställning, som matmodern och tjänarinnan inta till hvarandra. Jag har ej kommit så upp i välmåga, att jag glömt mina tjänande systrar och deras många svårigheter, men då nästan alla insändarinnor och E.