Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Söderholtz från Södermanlands län anfört, hurusom det för bildande af lärarinnor för folkskolor i Strengnäs inrättade seminarium under de sednare åren vunnit allt större förtroende, hvilket visade sig deraf, att elevernas antal derstädes, som år 1861 utgjorde 8, sistlidet års vårtermin uppgått till 34, samlade från de mest olika delar af landet, och bland hvilka trenne varit från Haparanda. Detta förhållande oaktadt, hade föreskrift blifvit meddelad, att inga nya elever finge vid nämnda seminarium intagas, påtagligen i den afsigt, att en flyttning deraf skulle ske till hufvudstaden. Sådant vore dock, efter motionärens åsigt, icke nyttigt. Lefnadskostnaden i Strengnäs vore för ett fruntimmer ganska ringa, hvartill komme, att i ett litet samhälle en tillförlitlig uppsigt öfver elevernas sedliga uppförande kunde af vederbörande utöfvas, hvilket i hufvudstaden vore svårt, om icke omöjligt. På grund häraf har motionären föreslagit, att det i Strengnäs inrättade seminarium för lärarinnors bildande måtte derstädes blifva bibehållet; hvarjemte motionären, uti en motionen bilagd promemoria, angifvit, att elevernas antal vid Strengnäs se - minarium utgjort under första läseåret, 1860 —1861, 8, » » andra d:o, 1861 —1862, 12, » » tredje d:o, 1862—1863, 19, » » fjerde d:o, 1863 —1864, 23, » » femte d:o, 1864—1865, 34, och att af dessa intagits 20 det sista året. Sedan denna motion blifvit till Utskottet öfverlemnad, har Utskottet väl inhemtat, att Rikets Ständer vid sistlidna riksdag, uti underdånig skrifvelse af den 16 November 1863, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, uttalat den åsigt, att undervisningsbehofvet för qvinliga seminarii elever - Sammans.
Jag medgifver äfven, att det vore omöjligt att af dessa Rådgifvare, mera än af andra menniskor, fordra, att de borde vara helt och hållet fritagna från menskliga fel och misstag, och jag anser det derföre äfven vara högst orätt att alltför strängt bedöma dem, derföre att de låtit ett eller anuat misstag komma sig till last. Men jag kan deremot å andra sidan 1) en 18 Jnli. icke deltaga uti det klander, sora Const.Utsk. fått upbiira, derföre att det gjort de anmärkrar, som här finnas uptagne; ty jag anser, att Utsk. i detta fall blott upfyllt sin Grundlagsenliga pligt, att hos R. St:r anmäla om det, vid granskningen af StatsRådets prot, finner skäl till anmärkn. mot Konungens Rådgifvare. Det tillkommer sedan Ständerna att bedöma anmärkningarnes befogenhet, och huruvida de må vara af mer eller mindre graverande beskaffenhet. Vid ett sådant bedömande bör man likväl, efter min Öfvertygelse, fästa noga upmärksamhet derpå, att sjelfva Grundlagen angifver två särskilda anledmr till 'anmärkms framställande: den ena nemi. om Konungens Rådgifvare icke iakttagit oväld samt med nit, skicklighet och drift sitt förtroende embete utöfvat, och den andra om de handlat i strid mot Rikets sannskyldiga nytta. Härvid bör man noga bemärka, att mellan dessa anledmr finnas betydlig skillnad. Det låter sig nemi. tänka, att den Konungens Rådgifvare, som under hela sin embetsförvaltning med nit, skicklighet och drift upfyllt sina åligganden, likväl kan hafva handlat i strid med Rikets sannskyldiga nytta, och om Ständerna äfven mot honom göra anmärkmr, som kunna föranleda hans entledigande, så ligger likväl deruti ingenting förnärmande mot hans personlighet. Det förekommer nemi. här den väsendtliga skillnad mot en annan embetsmans skiljande från sitt embete, hvilket i allmänhet är en följd af oduglighet eller oredlighet, att åsigterna om hvad, som leder till Rikets nytta, kunna vara hvarandra alldeles motsatta, och det således ganska väl kan låta sig tänka, att, om R.
Examen med lärlingarne omfattade mer eller mindre af förenämnda föremål, och förrättades af Läraren Lindberg i räknekoslen, af Veterinär-läraren Lundberg i denna kunskapsgren, af Bokhållaren Flitz i bokhålleri samt af Engelsmannen Skinner i hvad angår åkerbruket. — Den herde, som vårdar stamsehäferiet på Degeberg, förhörde lärlingarna särskildt om hvad som är att iakttaga vid schäferihandteringen och ullculluren i allmänhet. Samtlige lärlingarne besvarade nöjaktigt alla de frågor, som lill dem framställdes, och ådagalade, alt de, med synnerlig uppmärksamhet och lust, sökt begagna de tillfällen, som för dem varit beredda till inhemtande af kunskaper, af hvilka de sjelfve syntes uppfatta vigten och fördelarna. Särskildt bör omnämnas den färdighet, de visade sig hafva vunnit i skrifning och räknekonsten, såsom utmärkande goda anlag, hvarmed den Svenska bondesonen är begåfvad, och den lätthet, med hvilken dessa fördelaktigt utveckla sig, då tillfälle der t* 11 öppnas. Såsom bevis på hvad jag härom vågat i und. yttra, tillåter jag mig att, i lika und., bifoga utdrag af de flera exempel i räknekonsten, hvilka förelädes lärlingarne, och af dem efter korta mellanstunder besvarades. Dylika frågor framställdes till samtliga lärlingarna. De uppskrefvo dem sjelfve på sina griffeltaflor, och afgåfvo snart svaren med bestämdhet, utan att någon rättelse deri behöfde göras. Slutligen besöktes slöjdeverkstaden och smedjan samt laboratorium. De förra funnos i full gång och det sednare hade blifvit utvidgadt efter det behof, som erfarenheten antydde. Samlingarna af bokförrådet och af naturalster hade ock blifvit tillökta, fast brist på tillgångar till erforderliga kostnaders bestridande derföre satt trängre gränsor, än eljest kunnat vara fallet. Det är öfligt, att de bland lärlingarna, hvilka, efter fulländad lärotid, utgå från institutet, önska föra med sig ett eller annat exemplar af de åkerbruksredskap, som der begagnats.
Att Rikets Ständers med anledning af B ancoUt skottets ofvan förmäldte Betänkande, angående fortfarande Silfverinväxling och Silfver upphandling, tagna beslut mätte förlängas, och så väl Silfverinväxling emot 128 sk. i Bancosedlar för 1 Silfver-R:dr, som äfven Silf ver upphandling emot högst samma pris få fortfara, till dess Rikets Ständer sluteligen afgjort alla frågor, angående Realisation, myntbestämning, samt alla öfriga Banquens functioner och Styrelse rörande; med den enda förändring i afseende på lefvereringstiden af det silfver, hvilket contracteras efter denna månads slut, som Herrar BancoFu/lmägtige kunna finna nödigt föreslå till fastställande af Rikets Ständer. Om Remiss till RåncoUtskottet och communication med de öfrige RiksStånden anhålles ödmjukast. Herr Franc Sparre, Bengt Erland: Jag får, i anledning af den väckta motionen, äran tillkännagifva, alt BancoUtskottet förliden Lördag den 21 dennes från BancoFullmäglige erhöll underrättelse omdesilfverköp, som på olika tider nyligen skedt. Detta ligger nu på hordet hos Utskottet. I anledning af dessa rapporter skall Utskottet visserligen ej underlåta alt inkomma med Den 23 Mars f. m. 219 sitt förslag till Rikets Ständer; men då så få dagar återstå af denna månad, anhåller jag, att motionen måtte genast remitteras, för att i sammanhang med Fullmägtiges skrifvelse handläggas. Herr Tham: Jag förenar mig med Herr Franc Sparre uti den anhållan, att, om det icke strider emot bestämda former, min ifrågavarande motion måtte genast blifva remitterad, på det den snarligen må af BancoUtskottet varda handlagd. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade, det 49 §• Riksdagsordningen icke lade något hinder i vägen för remiss af motionen nu genast, i fall Ståndet det önskade, i anledning hvaraf Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade remittera Herr Thams motion till BancoUtskottet. Ropades Ja.
Jag hade n o g hört, att frun inte skulle vara så g o d att tagas m e d; m e n j a g tänkte som så, att unga fruar att börja m e d lätt kunna vara litet oförståndiga o c h inte begripa att behandla en tjä- nare rätt. O c h - s o m frun såg så snäll o c h barnslig ut, o c h jag visste m e d mig, att jag var duglig i mina sysslor, så tänkte jag, att det inte var så farligt, och tog så platsen. Men det skall jag säga frun, att en ung fru, s o m inte extimerat att lära sig, huru en ordentlig rengöring skall gå till en gång, b o r d e inte vara så mån o m att i allting, både nödigt o c h onödigt, föreskrifva d e m, s o m i hela sitt lif inte gjort annat än arbetat o c h gnott o c h veta huru sysslorna ska ' skötas. » som Kerstins sista o r d gåfvo ett så tydligt intryck af en tröttkörd, i sitt kall kränkt hederlig o c h ambitiös tjänare, att lilla fru Hall ångrade sina öfverilade ord. » M e n äfven o m jag är u n g o c h oförståndig, » sade fru Hall n u m e d mycket foglig o c h dröjande röst, » så är jag ju ändå Kerstins matmor. » » Det är frun, det har jag många gånger betänkt och därför tegat. Men han hade icke ens ett ögonblick tänkt på att inskrida till sin hustrus undsättning, ty han utöfvade aldrig ridderlighet m o t den ena kvinnan på bekostnad af den andra. H a n var till o c h m e d n o g rebellisk att tycka, att det låg ett visst berättigande i den utan tvifvel något grofva, m e n rätt välbetänkta dufning hans lilla hustru fick. D o c k hade han icke väntat att finna sin lilla fru så träffad, som h o n blef, af Kerstins ord, utan sade i förargad ton, då h o n strax därpå k o m in till h o n o m: » Nå, det var j u ett trefligt uppträde.
R:dr, må likaledes förhöjas till 1,000 R:dr, eller med 925: — hvarigenom General-Landtmäteri-kontorets stat komme att ökas med Då samtlige med indelning försedde Förste Landtmätare, med undantag endast af Förste Landtmätaren i Westmanlands län, hvars indelning utgör 1,304 R:dr 99 öre, förklarat sig villiga att, emot tillträdande af den nya i penningar utgående lönen, afstå sin indelning, föreslår Kongl. Majit, att den kontanta anslags-summan för Landtmäteristaten 71,537 R:dr 91 öre, må i nästa Riks-stat ökas med det belopp 16,082 R:dr 10 öre, som motsvarar de öfrige Förste Landlmätarnes fordna indelningar, och sålunda, med tillägg af de nu med tillsammans 1,325 R:dr äskade tillökningarne i General-Landtmäteri-kon Transport R:mt R:dr 500: — 1,325: — 1,825: — 40 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. Transport R:mt Hulr torets anslag till skrifvarebiträde och gratifikationer, upptagas till inalles 88,945 R:dr 1 öre, hvaremot i kolumnen för indelta räntor, nu innehållande 17,387 R:dr 9 öre; endast borde upptagas ofvanberörde 1,304 R:dr 99 öre; blifvande slutsumman 90,250 R:dr. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, utöfver det på Sjette Hufvdtiteln redan förut uppförda årliga reservations-anslag af 6,000 R:dr för Socknekartors upprättande, till Kongl. Maj:ts disposition för innevarande statsregleringsperiod å Riksgälds-kontoret anvisat ett årligt belopp af 15.750 R:dr, att, på sätt Kongl. Maj:t funne lämpligt, användas till fortskyndande af berörde arbete, har Kongl.
Då det är första gången frågan är före, lärer någon ändring i betänk, nu icke kunna äga rum, utan är för sådant ändamål en ålerre“ miss nödig. Jag instämmer i anhållan derom och tror, att tiden af 5 år, inom hvilken riksg.sedlarna borde utur rörelsen försvinna, är alltför kort. Då koppardalerssedlarna aflystes, hade redan 70 år förflutit, sedan de upphörde att utgifvas. Om staten skulle upphöra att inlösa riksg.sedlarna efter 5 år från det sådana icke vidare Utgifvas, korame säkerligen flera förluster alt deraf uppstå. För min del inser jag dessutom intet skäl att drifva riksg.sedlarna ur rörelsen, helst då Ständerna beslutat, att myntenheten skall rättas efter riksg.beräkning. Jag påminner mig, att vid föregående riksdag gjordes motion om ersättning till en enka, som gjort förlust på discontsedlar, oaktadt dessa voro aflysta flera år förut. Någon besparing för staten uppkommer icke genom förslaget; ty uti ett sednare betänk, har Utsk. föreslagit, att tjenstepersonalen må fortfarande åtnjuta deras arfvoden, och då kunna de äfven fortfara med besväret att inlösa sedlarna. Vi hafva ju dessutom endast 5 år lill nästa riksdag, och det ar tids nog att då fatta beslut i denna fråga. Jag anhåller, alt dessa anmärkningar må få åtfölja återreniissen. Frih. Boye: Min begäran om förändring i Utskts betänk. härledde sig från den irring, att jag trodde, att detsamma nu föredrogs efter föregången åtefremiss. Jag rättar nu mitt misstag och begär återremiss, under hopp, att Utsk. frångår sitt förslag, hvars beskaffenhet af oroande ökas genom den korta tid, sorn Utsk. funnit för godt bestämma för riksg.sedlarnas gångbarhet; och i alla fall väntar jag af Utskrs moral, att det icke anser dermed kunna sammanslå ett förslag, som skulle skaffa staten en oskälig vinst på enskildas bekostnad, och att således, om en prescriptionstid för gångbarheten Utsättes, staten likväl alltid blir skyldig att inlösa sedlarna, då de på vederbörlig ort, i sådant afseende, presenteras. Hr Lagerhjelm, Pehr:
51>taj:t itppbraga dt faffuitntgc män att, efter föregången itnberföfnmg cm be förtjdttanben, fern pd ämnet fituna bafioa infti;tanbe, utarbeta förffag titt cu tag, fern tift omfång ecb beffaffenbet orbnar Notari i fpub(iei SPfajit öfmcrfcnutabt förffag tift författning angdenbe aufioar för förfatffning ecb bebrägeri, f;afioc Söt', för Södr bet, i fråga om förfatffning, få ocf cm bebrägeri cd) annan erebtigbet, beffutat en fdbau Sag, font innefatta^ i Södr, mcb anmälan em betta beffitt, ben 16 Sanitärt tnttetixiraitbe dr titt ilongt. 99faj:t aftdtna itnbcrbåntga ffrifioetfe. §. 49. SÖicb affeettbe å bette poet af ffärpta ftraffbeftämmetfer för oteftigt fpet, f;afioe SÖt, för Södr bet, beffutat ett ^författning, hvarigenom, mcb ättbrtttg af ifongf. 68 0tif3bag8sS3cftut 1858. 9Äaj;t3 Siåbiga förtub emot fpet od) bottet af ben 2 Stugu fH 1792, uppttfruabt genom Äongt. SD?aj:tå SÖarning emot ciflocntortiga fpet ben 24 9Jiaj 1810, toarber flabgabt feå fått Söår, meb anmätan om betta tefftxt, ben 5 SJlarö initctuaranbc år titt Äongt. 5>iaj:t aftåtna unberbåitiga ffriftuetfe prom tuucpltcr. §. so. ©eban Äongt. Sftafit t Siåbig ^ropofttton föreflagit
Hr Justitieombudsmannen har undvikit att i allmänhet yttra sig öfver den framställda fordran, att, ”derest fråga kunde uppstå om rätta meningen af något grundlagsstadgande, hvilket syntes vara öfverträdt, så borde de begrepp derom, som föregående Ständers och deras KonstitutionsUtskolts handlingssätt ådagalagt, få, till ett åtals afvärjande, ega autentik giltighet; emedan eljest all stadga och konseqvens i Grundlagarnes tillämpning samt, i följd deraf, allt förlitande på deras värn mot någon tillfällig parti-ifver skulle försvinna.” Alen i sina slutpåståenden, rörande speciela anklagelsepunkter, har Hr Justitieombudsmannen likväl röjt den förlägenhet, hvaruti han blifvit bragt genom åtskilliga anförda exempel, hvilka ådagalägga, huruledes 1840 års Konstitutionsutskott angifvit såsom straffbara sådana rådslag och åtgärder, hvilka dock varit fullkomligen enliga med dem, som föregående Ständer och Konstitutionsutskott godkänt, eller ock föranledda af deras uttryckliga beslut och utaf deras uppenbarade tydning af desamma grundlagsbud, för öfverträdelser hvaraf anklagelser nu egt rum. Än har Hr Justitieombudsmannen påstått, att Rikets Ständer vid något tillfälle kunnat eftergifva sin rätt att deltaga i lagstiftningen (s. 179), hvilket skulle innefatta en godtycklig egenmäktighet, som ej mera tillkommer den ena än den andra lagbundna Statsmakten; — än åter har han, för att komma undan besvärliga antecedentia, begagnat den utvägen att förklara dem ligga utom gränsen för hans embetstalan (ss. 191, 196, 199 m. 11.).
N:o 227.) S. A. K. Som Rikets Ständer funnit det vara angeläget, att serskilda medel ställas till E. K. M:s Nådiga disposition, för att, vid inträffande svårare missväxter, med spanmål bispringa de mest behöfvande; hafva Rikets Ständer beslutat, att allt, hvad som redan influtit eller ytterligare inflyter, i afräkning å det, vid sisth Riksdag, på Riksgälds-Contoret anvisade, och åren i83o och i83i lyftade Creditiv af En million R:dr Banco, må, under de, i afseende på nyssberörde Creditiv stadgade vilkor och förbehåll, af E. K. M. för ifrågavarande ändamål'disponeras; börande likväl desse medel, i den mon desamma till Stats-Contoret ingå, derifrån aflemnas till RiksgäldsContoret, att derstädes innestå, intilldess behofvet kan påkalla deras användande. Hvilket Rikets Ständer skolat härigenom hos E, K. M. i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 11 September 1834* Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o lid. 201 N:o 124. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den ri Sept. 1834. Prés te-St And et den 11 — Borgare-Ståndet den 11 — Bonde-Ståndet den I 1 —- — Rikets Ständers underd. Skrifvelse, om utfärdande af en förnyad Taxa pä arfvode för' Landtmäteri förrättningar, (Lagoch Oecon.-Utsk. N:o i5.) S. A. K.
en årlig afgift af minfl 1 och högh s fillingar, på fått och meb villor, forn uti 38år i åmnet ahåtne unberbåniga f eifvelfe unber ben 9 i benna 57 '-centia månab cinfortndfeé; därjemte 'SÖi, i -npfndmnbe friftoelfe / afgiftoit unberbånigt ftoar i anlebning bcraf, att S?ongl. S9laj:t, i fammanbang meb rfrågamaranbe 9}åbiga prtypoftfion, till £>f? oftoerlemnat, .om icfe 5aernber# tigbet&inrattningar borbe från erlqgganbe af bevillning får berag egenbomar
Län från rotering samt om preste-boställens och stomhemmans befriande från andra, dessa boställen och hemman åtföljande besvär: Bifölls; N:o 94, angående föreslagna åtgärder, till beredande af en omedelbar post-communication emellan Sverige och England: Bifölls; N:o 95, i anledning af väckt fråga om underhållande af Hallsnäs bro: Utlåtandet återremitterades; och N:o 96, i anledning af väckt motion om upphäfvande af eller lin - Prot.-Utdra", den g April 1845. 799 dring uli de consulad-afgifter, sorn erläggas för Svenska fartyg, äfvensom inskränkning uti afgiften lill Svenska kyrkan i London': Bifölls; äfvensom Statsoch Bevillnings-lJtskottens utlåtande, N:o 97, i anledning af återremiss af betänkandet, N-’o 38, angående personliga sk}rddsafgiftens användande till folkundervisningens befrämjande: Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingar ne Ban co-Ut skottets memorial, N:o 50, med tillkännagivande, alt omröstning blifvit i Förstärkt Banco-Utskott anställd, öfver en af de frågor, som omförmälas i Utskottets memorial, N:o 43. S, I). Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, N:o 30, i anledning af väckta frågor om förändringar i Stängsel-författningarne; hvilket betänkande bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltets betänkande, N:o 137, i anledning af väckt motion om utfärdande af en ny Skrå-ordning. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs Banco-Utskoliets på bordet b vilande utlåtande, N;o 44, öfver de inom Riks-Slånden gjorda anmärkningar vid betänkandet, N:0 29, med förslag lill en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m.: Härvid fattade
Efter en framställning rörande uppbördsbristen efter aflidne Tullförvaltaren Finer, hvilket mål ännu beror på Kammar-Rättens handläggning, hafva Revisorerne, i afseende på en i Götheborgs Tull-Cassörs Contors-Räkenskaper förekommande äldre balance af 4,832 R:dr 42 sk. 2 r:st. Banco, yttrat, att, då ringa anledning finnes att denna balance någonsin varder betald, men afskrifning ej under gäldenärernes lifstid lärer kunna ifrågakomma, Revisorerne anse berörde summa böra i Räkenskaperne tills vidare föras inom linien. Med anledning häraf får General-Tull-Styrelsen i underdånighet upplysa att, sedan af Handelshuset i Götheborg J. & O. Hall utgifne tullvexlar från Hamburg återkommit med protest, en summa af 5,788 R:dr 34 sk. Banco blifvit, i följd af Öfver-Direcleurs-Embetets vid Tullverket ordres den 9 September 1817, använd till inköp af andra vexlar, hvilken summa derpå är vorden i bemälde Handelsbolags concurs bevakad; och har massan sedermera för denna fordran under åren 1820 —1832 lemnat i utdelning tillhopa 955 R:dr 39 sk. 10 r:st., som i tullräkenskapen redovisats. Den återstående bristen 4,832: 42. 2, till hvars betäckande den år 1832 utredda concursmassan icke lemnat tillgång, är derefter oförändrad årligen balancerad, emedan från gäldenärerne, af hvilka Joseph Hall vid concursens inträffande rymt ur Riket och Olof Hall ännu vistas i Götheborg, men jemlikt tid efter annan meddelade officiella intyganden fortfar att befinna sig i medellösa villkor, 1 2 — någon afbetalning icke kunnat erhållas, ehuru bolagsmännen genom eon» cursdornen äro dömde att, för hvad som å de uppgifne tillgångarna komma att brista i full liqvid, ansvara med hvad de kunde ärfva eller förvärfva.
Dito $jetDe Dito gemte Dito Hictnciatcv i77eötctnm, meD ptactique, utom tjengen, fe ©cctoter. £otfar od> ÄottJörångar, i gern Slager: ^örfta Claren . 9\ :Dr Slrtbra Dito £rebje Dito §jetDe Dito §emte Dito VTCjolnate, fe £m>arnat. tT7obeEråmare ocf) iTCobcftåmetffot af alla {lag, lifa meD «£)anblanbc. 20 §emte Dito 12 ©jette Dito .. 8 ©junbe Dito .. 6 TtttonDe Dito . 4 Sftionbe Dito 2 tTIagarc wiD ©ocferbruf, iJJJanufactutiet od) $abt'ifet i $etn Slaget: $örga Slagen 9v:Dr 25 Slnbra Dito - 15 £rebje Diito .. ' . ' * * 10 2? SjevDe Slagen 6: _ gemte Dito , 4: — i17ågerfmenncr odj (Befaller miD Dito, i 2wå Slaget: $crga Slagen 4: — 2lnDra Dito ... 2: — 2ltlxtavc voiD Dege <2Serf, lifa meD 2frkt$fo(f i ©täDerne, utan af* fecuDe på £ön od; ©täDja. r Cjåru* od) Z?råbinrå£are/ 9l:bt 4: - 2: — 40 — 30 — 20 — 12 - 6 — 3 tTlåtare, Pacfate, Winötagare, ilim, ^amp Pacfl?u0> od> VPågfatlar, i £vr>å Slaget görffa Slagen . 2lnDta Dito Parmmätare, i ©ep Slaget: gorga Slagen . 2lnDra Dito £teDje Dito §jctDe Dito Renate
IO Lcig-Utslcottets Utlåtande N:o i8/{. genom de olika tillämpningar af detsamma, hvilka vid serskilda tillfällen lära egt rum. I anledning häraf vore det måhända nödigt, att, i sammanhang med förändringen af 5 Cap. i §. Missgernings-Balkeri, nyssnämnde Kongl. Bref blefve, genom en Nådig Förklaring, förtydligad t på ett sätt, som för framtiden undanröjde alla anledningar till missförstånd. Ett sådant förtydligande torde vara hehöfligt i hänseende till tvänne frågor, nemligen 1:0 huruvida den för Majestätsbrott anklagade bör hållas i häkte under afvaktan af Konungens befallning, rörande målets upplagande eller nedläggande; och 2:0 huruvida Konungens befallning om målets nedläggande bör anses beröfva den anklagade rättigheten till reconventionstalan emot åklagaren. Det rältsenliga svaret på båda dessa frågor är i min tanka ganska enkelt och lätt att finna. På ena sidan är det Statens obestridliga rättighet alt i de fall, då någon å färsk gerning ertappas vid en svårare förbrytelse, och handlingens verklighet således är otvifvelaktig, ehuru dess speciela beskaffenhet och deraf beroende straffbarhetsgrad kan fordra en ytterligare undersökning, försäkra sig om gerningsmannens person, på det han ej må kunna genom rymning undandraga sig det i Lagen hestämdå straffet. Detta måste utan tvifvel kunna tillämpas äfven vid fråga om det slags brottsliga handling, hvilken Lagen kallar lasteligt tal om Konungen, Drottningen eller Thronföljaren. Men å andra sidan är det ock den anklagades lika obestridliga rätt: 1:0 att ej kunna häktas af någon an nan än en dertill autoriserad och för sina åtgärder ansvarig offentlig Myndighet eller Tjensteman; 2.-o att, såsom häktad, ej blifva sammanblandad med redan förvunna och dömda brottslingar, samt att ej i något hänseende blifva underkastad en strängare behandling än den, hvilken oundgängligen erfordras för att förekomma hans rymning; 3:o att, då Konungen förbehållit