Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dertill behöfs då föga någon Försyn, utan i synnerhet goda Ekonomiska Författningar, Handel, Sjöfart, allt mera upplysta Regenter, och allt mera upplysta Nationer i att utfundera och begagna sig af de rätta medlen till allmän välmåga m. m., hvilket allt kan finna sig och hafva sin gång intill ändan, utan att man derom behöfver serskildt besvära på högre ort. Naturen tarfvar också föga en Gud, sedan hon en gång blifvit ordenteligt skapad och inrättad. Ty, ehuru utan allt eget lif och förstånd, är den likväl det aldrafullkomligaste machineri, hvarpå den högsta magten blott behöfver agera såsom ett lod eller tyngd, eller genom en stöt – såsom Astronomerna försäkra har varit fallet i början med himlakropparna – för att hålla alltsamman i sin rigtiga gång och ordning. – En religiös odling till sina grunddrag så beskaffad, skulle nödvändigt blott bruka Religionen såsom ett medel att inskärpa sin moral. Långt ifrån att predika föragt för det verldsliga, skulle Religionen tvärtom lära huru man dermed på bästa sätt skulle umgås. Man fann att den, utom sin nytta för sedligheten, äfven kunde hafva sina stora förtjenster om åkerbruk, slöjder, potatoes-plantering, med ett ord, om Statshushållningen, och både hon och hennes tjenare sattes så småningom i Ekonomiens tjenst. – Hur gick det då med dogmerna? – Vi komma till dem. Den Skeptiska Perioden af tidehvarfvet, som var för blind att kunna se någon Gudomlig uppenbarelse, hade mer och mindre högt förklarat sig emot all uppenbarad Religion, och tämmeligen tydligt låtit förstå, att all sådan på sistone hade sin grund i Prästbedrägeri och Fanatism. Men nu hade man fått en utomordentelig respekt för allt hvad som var factum, såsom det enda säkra i all mensklig vetenskap. Uppenbarelsen var ju också ett factum? Att nu Tron på en uppenbarelse omöjligt kan grundas på öfvertygelse om ett factum, eller på Historisk visshet, om också den aldravissaste, utan måste bära vittnesbörd med sig sjelf om sin inre Gudomlighet, det är väl tämmeligen tydligt, det vet hvar och en, som läst sin Rousseau eller Lessing.
IX. p. 561. 13:o Förslag, med afseende på Markegångs-Taxornas tillämpning. Regerings-Formen. §. 75. De årliga Markegångs-Taxorna skoÅrliga Markegångs-Ta-ror uppla upprättas genom Deputerade af alrättas genom Deputerade af alla Riksla Riks-Stånd, nämnde på det sätt, Stånden, nämnda på det sätt, hvarje Conslitutions-TJtskotlets Memorial, N.o 5. XI hvarje Stånd serskildt för sig föreskrif Stånd för sig serskildt föreskrifver; vit; hvad dessa fastställa tjena till efoch skola, sedan de vunnit laga krajt, terlefnad, så vida ej ändring deruti i gälla till elen efterföljd, som Kontinbehörig ordning sökes och vinnes. gen och Rikets Ständer bestämma. Se Bih. 3 Sand. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XIX. p. 230. Preste-Ståndets d:o B. XYI p. 206. Borgare-Ståndets d:o B. V lil p. 434, 526. Bonde-Ståndets d:o B. IX p. 565. 14:o Förslag till stadgande, i afseende på tiden för Riksdags fortfarande. Reger in gs-Rormen. §. 109. Ej må Riksdag längre räcka, än Irenne månader från den dag anmäle de det hos Konungen och aske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss lid af högst en månad derefter, hvilket Konungen ej ege magt att vägra eller förhindra. Der så oförmodadt belopp sig åtagit, elå skall Konungen kunna Riksens Ständer åt sivi!ja, och fortfare den ltirra uppgöra och utfärda. Ej må Riksdag längre räcka, än sex månader från dagen —• anmäle de det hos Konungen, jemte deras önskan, att Riksdagen mätte fortfara någon viss inskränkt tid, högst två månader, hvarå Konungen gore det afseende, han tjenligt pröfvar.
GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående jordeller hemmansägares ansvarighet hädanefter för de å deras ägor boende katsehusmäns, inhyseshjons, samt flera sådana personers kronoutlagor; Stockholm den 17 februari 1803. Många slår sig ned både på byars samfällighet och på enskilda hemmans ägor, där de bygger sig katsestugor och backstugor. Hela familjer kan bo så och inte betala sin skatt, vilket är ett avbräck för landet. Vår förordning gäller nu, att alla som på sina ägor har katsemän, inhyseshjon och torpare är skyldig att betala deras skatt. Han äger rätt att kräva den tillbaka av dem genom arbete. Undantagna är de som genom lång sjukdom, kroppsbräcklighet och ålder inte förmår arbeta. Präst och läkare skall styrka att personerna är arbetsoförmögna. Stockholms slott den 17 februari 1803 GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående de skyldigheter, vilka vederbörande ha att iaktta vid de ansökningsoch besvärsmål, som i Kongl Kammarkollegio göras anhängiga; Stockholm den 25 februari 1803. Personer som inger ansökningar eller besvärsskrivelser är skyldiga att själva medsända kommunikationer, remisser och dylikt. Annars har de sig själva att skylla om deras ärende inte avgörs. Undantagna är allmogen, fattiga och de som för kyrkors, hospitals samt omyndiga barns talan. Stockholm den 25 februari 1803 SAMUEL af UGGLAS Kungörelse angående ombyte av bankens transportsedlar på tio riksdaler och däröver, vilka till och med den 31 december 1802 kunna vara av banken utfärdade; Stockholm 8 mars 1803. De gamla växeltransportssedlarna skall bytas ut före 30 juni 1804, då de inte längre är giltiga. Nya sedlar på tio riksdaler och däröver ges ut i större format på särskilt och utmärkt papper. Stockholm den 8 mars 1803. GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående Västgöta allmogens gårdfarihandel med vad därvid iakttagas bör; Stockholm den 8 mars 1803. Ny stadga för allmogen i de 7 Härader i Älvsborgs län som har rätt att resa runt och sälja sina egna tillverkade produkter.
Niddorstmpet och Adeln Hemliga Utskottets Betänkande i hela sin widd, intil dest KonglMaj:r med Riksens Eländer annorlunda öfwcrenskomma. Besvarades med Ja och Nej. Grefwe milro», -ä.än!pli I^uävig, I g forbch-.llier mig, or som m!n mening i kemocoilor fa anföra en ranka, den jag tror mig hofwa rätt at andraga, dä omständigheter i en framtid bertil fVulle gifva afledning. Ak i fräga warande B. nwins afgift, ansedd antingen som Vcwil.njng eller som LomrsH, ar och blifrver alldeles Ridder - 925 skipås och Adelns ensak, och i följd deraf pä intet satt i samaaud elice beroende af de andra Ståndens beslut Grefwe vevvenbaupr, Olser, förksarade, ak för de andia Dtanden kunde han ej yttra någon kanka: endast son. Ledamot af Ridderskap c t och Adeln bjsöll han Becankandel. Friherre ve (ilar!. Jag kan ej inse, huru det skulle ^wara Ridderskapet och Adeln be» rager, ar inga ! detta keajaöb med wilkor, när Bor, gare - Ständer sätt' tvid d.si antagande fästa trenne förbehåll, och jag ^ro^onersr alitsa, at Hemliga Urslottets förslag antagcs rjl nästa Riksdag, da Riksens Ständer kurnia derom med Kongl. Majit annorlunda öfverenskomma. Friherre loll yrkade, at kro^olikionsn marte blifwa sadan, som han densamma gjort, nämligen, ar Hemliga Uiskottcrs Betänkande i hela sin widd antages; och derwid blott tillägges, incil dest Kongl, Maur med Riksens Stander annorlunda kai, öfivcrenskomma. Friherre ve 6eer. Jag har sagt, at jag yrkade krojcAcrs antagande k,i nästa Riksdag dä Kongl. Mastr och Riksens Ständer annorlunda kunna öfwercnskomma. Friherre
Perlegryn, se Gryn. Pique, se väfnader af Bomull. Pistoler, se Gevär. Plantor, se Träd. Plateauer, se Decoralioner. Pläter, se Metaller. Bil. till Expeclitions-TJtskottets Förslag till unci. Skrifvelse N.-o 3o8. 71 T allvar lie. Qvantitet för tullberukning. Införseltull. I Pomerans-knoppar och skal, 8 torra Porcellaine; oäkta, Sleneller Fayence: hvitt, gulaktigt eller omåladt: 1 Skalp. 1 6 6 — Fat och Talrikar • . 1 Skålp. 2 — 18 — andra piecer 1 Skålp. — 6 — / 24 — måladt eller tryckt 1 Skålp. — 8 — Fr itt 24 — äkta, hvilt eller enfärgadt 1 Skålp. — 8 — förgyldt eller måladt i figurer 1 I [6 eller med blommor 1 Skålp. 12 — J Portefeuiller, Taskböcker, Ridiculer och Nattsäckar 100 R:dr v. 25 F. ia. 1 16 Potatoes , ^ * 1 Tunna — 16 — 4 I 24 — Potatesmjöl 1 Lisp. Fr 24 — >Fi itl i. 12 — Puder 1 Skålp. — 4 — ; 1 24 — Qvicksilfver 1 Skålp. — 7 Potlskap för åkerbruket, Fiskerien, Fabrikarne och Handtverkerien 100 R:dr v. 5 Rentungor, Renstek eller Ren3 kött 1 Lisp. 1 1 4 Rhabarber: 3 16 — Rot 1 Skålp. — 16 4 16 — Pulver 1 Skålp. — 32 — • 3 36 — Piiga-balsam . 1 Kanna 1 Pockenholtz, se Trädvaror. Poldrjörd, se Jord. Porphyr, se Sten , ej specificerad. Pottaska, se aska. Qvarnstenar, se Sten. Quercitron, se Färger. Rnkknifvar, se Knifvar.
Föredrogs odh bifölls ExpeditionsUtskottets Memorial, N:o 837, innehallande förslag, det matte Rikets Ständer åt Utskotten uppdraga, atty genom sina Cancelliet, upprätta fullständiga alphabetiskä Sak-Register öfver alla inom hvarje Utskott handlagda frågor och ämnen, med hänvisning till Numer äf Betänkandet samt pagina, hvarest framställning derom blifvit till Rikets Högloflige Ständer aflåten; och beslöi Preste-Ståndet, att anmoda de öfrige respective Utskotten att tillse, så väl att upprättandet af dé nu föreslagna Registren ina varda skyndsamligen företaget, som behörigen fuflföljdt, samt att ifrågavarande Handlingar derefter Uti öfvanbetörde ändamål till Expeditions-Utskottet insändas, S. D. Lag-Utskottets Betänkanden t ff:o 130, öfver Herr Grefve jt. H. GyU Bih. till R.-St. Prot. 1828 ock 1829, 9 Sami. 3 Bandi i;sta Haft. i $ gg Fröt. Zltdcag den 18 Nav. 1829. Imborgs motion om åtskilliga ändringar i Rätte* gan&s-Balken iN:o 131, öfveT Herr F. L, Rosenqvists förslag till ändring af 37 §. i 17 Cap. Rättegangs-Balken ; N:o 133, öfver Herr Wollrath Thams motion om inrättande af Förmyndare-Kamrar.; N:ö". 133, öfver Riksdags-Fullmägtigen från Södermanlands Län Nils Pehrssons motion örn stadgande, att Testamentstagare skola deltaga i Boupptecknings-kostnad, i rnon af den testamenterade Egendomens värde; N:o 134, öfver Rilcsdags-Fullmägtigen Herr P. jf. Mattssons motion om minskning *f arf•vodet för Bouppteckning i Städerna; blefvo, vid nu skedd förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallna. S. D.
Afhandlingar och kontrakter emellan enskilde anses behörigen karterade med den derå befintliga stämpeln, så framt de blifvit dermed försedde, enligt den, vid deras utfärdande, lill efterlefnad stadgade författning. 8:0 Om kontrakt förnyas och den betingade summan dervid förhöjes, skall del, i mån deraf, med beläggnings-karta förses. 9:0 För sådana handlingar, hvilka efter viss procent-beräkning skola karteras, bör karte-beloppet, då detsamma vid uträkningen slutas med öretal under tio, fyllas till sistnämnde tal, samt, när kartebeloppet med mindre än tio öre understiger en riksdaler, alltid till jemn Riksdaler fyllas. 10:o Om, vid handlingars eller äktenskapslysningars karlering, högre karta, än föreskrifven är, af enskild person frivilligt begagnas, ege åtal derå ej rum. §•4. Om karlering af Rullegängssamt andra skrifter och handlingar. 1:0, I afseende på karlering af rättegångsskrift och andra handlingar, hvilka vid Publika verk, Embelsställen eller andra myndigheter ingifvas eller uppvisas, samt domar, utslag, resolutioner och andra handlingar, som derifrån utfärdas, hänföras dessa verk och myndigheter tilt följande tre afdeiningar, nemligen: Första Afdelningen. Öfverstålhållare-embetet, Kongl. Majrts Befallningshafvande och till Landsstaten hörande tjenstemän; Ofver-Intendenls-embetet; General-landtmäteri-konlorel; Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader; Chefs-embetena samt civile tjenstemän vid arméen och flottan; Guvernörs-embetet vid Krigs-akademien; Konsistorier, Reklors-cmbeten och Fakulteter vid Universitet; Teknologiska Institutet; Tull-distrikt-chcfs-embeten; samtelige Under-domstolar; Bergs-hauptmän och Bergmästare; Magistrater och andra Styrelser samt öfriga Verk och myndigheter i städer och köpiugar; Sjömanshus. Andra Afdelningen.
Kammar-kollegium, efter Skogs-styrelsens hörande, i detta mål den 5 Februari 1863 afgifvit utlåtande och 4 Stats-lJtskottets Utlåtande N:o 128. deruti meddelat äskad utredning i afseende på förhållandet med ofvanberörda intagor och uppodlingar på Ostra allmänningen, deraf bland annat inhemtades, att, enligt hvad beskrifmngen till den öfver nämnda allmänning åren 1799 och 1800 upprättade karta samt 1825 års jordebok och 1861 års mantalslängder utmärkte, samma intagor och uppodlingar med en areal af 1,217 tunne22 kappland tillhörde åtskilliga i jordboken upptagna, skattlagda hemman och utjordar, deraf en del lydde under Dylta svafvelbruk, samt att till dessa sednare hörde endast 879 tunnland 6 kappland af förenämnda areal; men att deremot 206 tunnland 10 kappland af berörda intagor, utan kändt stöd af tillståndsresolutioner, innehades af vissa till Dylta svafvelverk hörande, i jordboken icke upptagna lägenheter.
Med afstånden vexa ock i hög grad konstnaderna för Domares, Nämndemäns, Åklagares, målsegares och vittnens resor; och den kostnad, som besparas genom minskad fångtransport kan härmed icke komma i någon jemförelse, enär lör hvarje fånge torde i medeltal kunna beräknas fyra å fem vittnen och en målsegare, samt mången gång Domaren och hela Nämnden finge resa för ransakningen med en enda fånge. Härtill kommer, att det af Fångvårds-styrelsen afsedda ändamål i alla fall icke lärer kunna fullständigt vinnas. E11 ransakningsfånges afstängande från beröring Kongl. MajUs Nåd. Proposition M 35. 15 med dem, som. vilja besöka honom i fängelset, torde nemligen i allmänhet icke kunna försvaras, enär fråga icke är att verkställa något slags straff; och fångtransporterna kunna i intet fall undvikas med alla dem, som begått brott inom två län eller olika cellfängelsedistrikter. A andra sidan synas de öfverklagade olägenheterne af ransakningsfångars transporterande kunna till betydlig del minskas genom vidtagande af åtgärder, som förhindra en sådan sammanföring af fångar, som nu under transporten alltför ofta eger rum; och denna fråga torde, i sammanhang med det förslag till ny instruktion för Fånggevaldiger, hvarmed Fångvårds-styreisen är sysselsatt, komma att snart blifva föremål för Eders Kongl. Maj:ts särskilda pröfning. Något allmänt och hela Riket omfattande stadgande i den rigtning Fångvårds-styreisens underdåniga skrifvelse afser, synes mig således icke lämpligen böra utfärdas, utan tillämpningen af ofvan erkända grundsats, på sätt hittills egt rum, böra ske efter pröfning af hvad för hvarje särskild ort finnes tjenligt.
Ridderskapet och Adeln samt, i anledning af de öfrige RiksStåndens beslut vid Utskottets Memorial, Nto 113, angående ersättning för den förlust, som kommer att drabba de i BanGo Reglementet af ar 3823, pag48, upp* räknade åtskilliga Acadeinier, Collegier och Allmänna Inrättningar, genom bestämmande af 128 sk:9 pris för de 1 silfvermvnt , sorn 1 utbyte emot Banco-Sedlar dem tillhandahållas: Med frånträdande af dess förut i detta ämne fattade beslut, biföll Ståndet Utlåtandet Nso 339. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs* och Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 178, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 143, angående väckt fråga om belånings-rättighet uti publique fonder å ritorr Spannmål , blef förstnämnde Utlåtande afslaget. S. D. Efter skedd föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Memorial, N:o 135, med förslag till Voterings-proposition, i afseende på fördelningen af det vid innevarande Ridsdag för Urtdervisnings-verken beviljade tillökade anslag , godkände Ståndet, med förblifvande vid sitt i 74 ProlrUtdiag den 8 Mars i83cn liufvudsaken fattade beslut, den uppgjorda Voterings-propositionen. S. D. Föredrogs Höglofl. Bidderskapets oell Adelns Proiocolis-Utdrag för denna dag , innehållande ej mindre Eidderskapets oell
Vidare, då redan befintliga rättigheter måst undantagas från auktionerna, uppkommer ett för dem alldeles eget beskattningssätt, nemligen af Taxerings-kommiltéen, som skall bestämma kannetalet för hvarje ställe särskildt. Detta har stora vanskligheter, och de besvär, som det är medgifvet att hos Pröfnings-kommiltéen anföra öfver Taxerings-kommittéens beräkning af bränvins-försäljningen på ett eller flera af utskänkningseller minuterings-ställena i en stad, kunna föranleda till besynnerliga tvister. Dessutom uppkommer af möjligheten att hvart kommande år öfverbjudas och sålunda gå rättigheten förlustig på det försäljnings-slälle, der ett visst kapital redan är nedlagdt, en osäkerhet, som kanhända icke alltid medverkar till att framkalla hos idkare af denna visserligen icke önskliga, men ännu tills vidare oumbärliga rörelse, den redbarhet, som städse ansetts vara ett godt. Slutligen synes det på landet, hvarest sannolikt i mången kommun icke kommer att finnas mera än ett enda försäljningsställe för socknen, vara mindre lämpligt att genom auktion framkalla ett anbud på försäljningen af det högsta möjliga kannetal för socknen. De resultater, man vill vinna, synas på ett vida enklare och säkrare sätt uppkomma, om man, utan inblandning af auktion, antager den lagstiftning, som efter nio års erfarenhet i brödrariket befunnits god och hvars grunder derföre blifvit orubbade vid hvarje förändring i denna försäljnings-lag, som i öfrigt tid efter annan skett. Utskottet har en gång i nära öfverensstämmelse dermed fattat ett beslut, hvilket synes mig heldre böra antagas än det nu föreslagna. Det lydde hufvudsakligen sålunda: I stad skola Magistraten och Stadens Äldste (Magistraten, efter Stadens Äldstes hörande) hvarje år, efter beräkning till huru stort kannetal bränvin under det nästföljande året sannolikt kommer att derstädes genom minuthandel eller utskänkning förytlras, bestämma totalsumman af de afgifter, som under samma år böra för sådan handel utgå. Denna afgiltsssumma skall af Magistraten lika fördelas å alla dem, som under året äro till minuthandel eller utskänkning berättigade. — Samma grunder voro äfven tillämpade på bränvins-försäljningen å landet.
Om, i följd häraf, vissa Socknar finnas, der denna angelägenhet blifvit med upplyst och hedrande nit omfattad, är den dock på många ställan, om ej helt och hållet försummad, åtminstone allt för otillräcklig att motsvara behofvet. I allmänhet besörjes Barnaundervisningei* hos allmogen gonom ambulatoriska Skolmästare, som antagas af Pastor och under de årstider, då barnen ej sysselsättas vid jordbruket, förflytta sig från det ena byalaget till det andra och emot åtnjutande af vissa inskränkta förmåner lemna undervisning uti läsning, skrifning och räkning. Endast på tvänne ställen finnas Lankasterskolor inrättade, nemligen vid Holje, der Skolhus är oppfeldt och Skolmästaren lönas af ägaren Öfversten och riddaren von Dannfelt, samt vid Hoby, der undervisningen besörjes på Socknens bekostnad. Begge dessa skolor, äfvensom en annan i Asarum, hvilken af nu varande Pastor är organiserad och der Läraren lönas genom Räntan af ett Kapital som samma Pastor dertill donerat, hafva dock hufvudsakligen afseende på fattiga barns undervisning, i hvilket afseende de jemväl äro af ett högst välgörande syftemål. För beredandet af en allmännare omvårdnad i detta afseende möter dock oftast ett väsentligt hinder uti allmogens liknöjdhet, dess ovilja för utgifter och dess förtrytsamhet att nödgas göra uppoffringar och inträda i omsorger för sådana som äro oförtjenta af all välvilja. Emedlertid är det icke blott saknaden af undervisning, som i så bog grad bidrager till fattiga barns förderf, utan kanske i ännu högre grad saknaden af snart sagt ali håde fysisk och moralisk vård. Ju mer Provin° veisållad af inhysesoch fattighjon, hvilka sakna andra utvägar V än antingen tiggeri eller det dagsarbete de bestrida, „ S..r?r ai alt deras barn, (hvika utgöra en betydlig mängd,') sa va 1 ena som andra fallet lemnäs åt sig sjelfva, ulan annan hjelp än en e unna lemna hvarandra eller vinna af barmhertiglieten.
Det är sannt, att till dessa stämningars samlif, än i strid, än i frid af omätlig glädtighet och omätligt svårmod, af jordomskapande bragdbegär och jordförskjutande längtan, sammanverka på en gång hennes sommars korta tjusningsdröm, hennes tidiga höst med sin skyndsamt affallande drägt, samt den långa vinterdvalans skumhet och stumhet; under det, att den förstnämnda årstiden, med sjelfva det ljusa af gräsets och löfvens grönska, påminner om dess snabba förgänglighet, men tillika om sin egen dermed förenade högre betydelse, – och deremot, i den sistnämnda årstiden, sjelfva mörkret tyckes enkom afpassadt, att låta stjernhvalfvet genomtindra med ett skimmer af Valhall och Gimle. Det är till och med sannt, att vintern sjelf i vår Nord kan, under vissa förhållanden, äga en rörlighet och en friskhet, hvarom blott den, som lefvat deri, förmår äga en föreställning. Tänkom oss nu allt detta, i sitt sammanhang med den öfverhufvud ensliga ställningen af tillvarelse i en ofantlig landsträcka, som är glest bebodd och af ett ännu glest bildadt folk; tänkom oss dervid Skaldens själ såsom vanligen hotad af den lott, att sammanpressas af en natur-omgifning, i månget afseende njugg, och en mennisko-omgifning, i lika månget afseende torftig, – men af hvilka dock åtminstone den förra lika ofta medverkar, som motverkar hans sträfvan! Huru skulle vi då undgå, att finna förklarligt, hvad vår vitterhets häfder tillfyllest intyga: att hittills är det enda skalde-anlag, som i Sverige mäktat hinna fullkomlighet, anlaget för lyrisk sång; äfvenså, att försöken till utvidgande af denna krets, eller till frambringelser inom vissa såkallade objectivare dikt-arter, blifvit talrikare i den mån, som det nordiska sinnet, genom en på hundrafaldigt vis genad och stegrad bekantskap med det öfriga nuvarande Europa, börjat ryckas ur sin skogs-ensamhet in i hvirfveln af dess brokiga verldsmarknad?
Jag finner mig således i den förmånliga belägenhet, att mötas, icke af förut upgjorda viljor, utan af böjelsen till öfvertygelse, då jag nu, i anledning af Riksens Ständers gemensamma anmodan till detta Utskott, går att yttra mig öfver grunderna, hvarefter berörde i skiljagtigt skick, Stånden imellan, befintliga fråga synes böra, i full enlighet med Constitutionens hufvudsakliga föreskrifter, anses och behandlas. Bestämda meningen med de Respective Ståndens anmodan till Utskottet synes mig vara att uplysningsvis inhemta, huruvida Utskottet anser några constitutionella principer finnas, nog bindande, för att med samma öfverhets myndighet, som den af ett bokstafligt Lag-bud särskilt för det nu intreffade fall, förmå samtlige Respective Riks stånden, oagtadt sina skiljagtige meningar, att sammanjämka sig till de beredda Grundlags förslagens antingen upskjutande eller uptagande. Till utredande härutaf må det, till en början, tillåtas mig erindra, att i de mål, som kunna förefalla mellan Konungen och Riksens Ständer, måste en af 2 :ne röstberäkningar äga rum. Den ena röstberäkningen är elen, då Konungens röst utgör En, och fyra eller tre Riks Stånds enstämmige äfven En: sammanräknadt T vänne Röster; Den andra, då Konungens och hvarje Riks Stånds utgöra hvar för sig En röst: sammanräknadt Fern Röster. Den sednare röstberäkningen är uttryckligen stadgad att användas för Constitutionsoch Privilegii-frågor; den förra för alla andra Lagstiftningsfrågor. Den frågan, hvaröfver Riks Stånden nu stadnat i skiljagtiga meningar, nämnligen om de beredda Grundlagsförslag en skola ytterligare hvila, kan icke hänföras under någotdera af de 3 -.ne slagen, Constitutions-, Privilegiieller andra Lagstiftningsfrågor; den åsyftar icke något stadgande af princip eller bud till varagtig efterlefnad: den rörer allenast Tiden när ett slutberedt förslag till en sådan princip eller bud bör till afgörande uptagas.