Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ville hafva tusentals kronor, början till rikedomen, som jag trodde mig sedan hastigt kunna förvärfva mig. Det var rikedomen jag åtrådde, det är för den, som jag ännu skulle kunna vara i stånd till allt, till och med till lågheter, brott, ja gud vet inte till hvad den skulle kunna förmå mig. – Hur går detta i hop med ert verldsförakt? – Ah, blefve jag rik, då lägga vi upp ett nytt konto, verlden och jag. Allt eller intet! Se der min lösen. Inga halfmesyrer, hellre döden eller – fängelset. – Ni är fattig, utan sysselsättning och har inga utsigter att erhålla någon plats. Men ni har alltid varit fattig och skulle för er sjelf med tacksamhet emottaga en anställning med mycket små löneförmåner. Edra fantasier om rikedom hafva inspirerats af någon utom er, naturligtvis en qvinna. – Motsäg mig inte! – Ni är kär. Olyckligtvis för er tycks ert föremål hafva stora pretentioner. Arnold blef blodröd i ansigtet. Hvad skulle han svara. Den andre fortfor: – Hon är kanske sjelf en rik flicka, i alla fall en, som uppställt rikedomen som vilkor för sitt »ja». Ni tycker, att detta inte angår mig, och ni kan ju hafva rätt i det. Hvad er sjelf beträffar, så inser jag inte alls nödvändigheten af att ni begår sjelfmord, om ni ställes på fri fot. Det är någonting i er åtrå efter penningar, som slår an på mig. Hvem vet, kanske jag skulle kunna behöfva er? – Men jag begär ju ingenting utaf er, sade Arnold, jag är nöjd med min lott. Jag vill lida mitt straff. – Hvad ni är envis! – Ja, ty ni kan endast gifva mig hjelp till ett fortsatt elände. Hvad förmår ni? Gifva mig en sysselsättning med en anspråkslös lön, 800, 1,000 eller kanske 1,200 kronor om året. Ack, »detta är fattigdom, ingenting annat!» Jag tackar er för att ni bemöter mig med en så oväntad grannlagenhet och välvilja; men jag kommer ej att antaga något anbud från er. Jag har endast en önskan, rikedomen. Utan den vill jag ej hafva någon nåd.
St:s Just.Ombudsm., som måste väl tillerkännas något vitsord, ställt utfärdarne af detta Utslag i och för deras obehörighet att utfärda ett dylikt, och hvilken aktion jag med samma rätt som Konsistor» Utslag af Printzensköld blifvit hegardt till upläsning anhåller mätte blifva upläst och i prof, intagen. Skulle H'. R. o. Ad., genom något beslut gruniladt på ett så beskaffadt behörigt Utslag, vilja beröfva mig min representationsrätt hår, måste jag verkligen skatta I) e n 6 December. 81 skatta mig lycklig att befrias från skyldigheten att såsom representant höra till en församling der dylika rättsgrundsatser skulle kunna göra sig gällande, och må H. R. o. Ad. gerna för sig hafva odeladt, hvad den derigenom vinner hos den rättänkande allmänheten. Jag uprepar hvad jag en gång yttrat: ”jag begär räll och icke nåd” och rätt skall jag hafva förr eller sednare; ty min sak är i Hans hand, som blifver, då vi alla äro stoft, som blifver, då dessa murar hafva ramlat. Jag begagnar mig slutl. af min rätt alt yrka, alt allt hvad under denna diskussion blifvit yltradt skall qvarstå i prof., och alt öfvervara öfverläggningen öfver Printzenskölds Ridderlighet. Jag har fullt förtroende lill rättvisans vänner inom detta hus, att vid beslutets fallande alja lagliga former skola blifva iakttagna. Efter upläsningen häraf tilläde Hr M u n c k af Rosenschöld; Jag skulle anhålla att Just.Ombudsm:s action mot ConsistanAcad:m i Lund måtte blifva af en Kanslist upläst och i prot. intagen.
Så åter en och en till — Alpernas förtrupper. Och länge dröjer det inte, förrän tåget rasslar fram i dalar mellan tyrolerbergen, tätt bevuxna höjder, branta, upptill hvita af snö, som ligger kvar i remnor och hakar sig fast mellan buskarna. Och snart växa bergen och få jämna snötäcken på sig, och i dalarna nedanför ligga små landtgårdar med sina gröna fönsterluckor, de långsträckta balkongerna och de framspringande taken, sammanhållna af stora stenar — den kända typen för dessa små leksakshus, som vi alla minnas från vår ungdom. Men himlen är allt annat än blå öfver tyrolernaturen, som den plägar vara på taflorna, regnet smattrar ohejdadt på rutan och stormen ofvanom dalarna, där vi åka fram, tränger järnvägsröken nedåt, så att den bildar ett hvitt dunbolster, som bäddar sig omkring tåget. När hvirflarna lätta sig, glida nya tafior fram utanför. Det börjar skymma, en blågrå slöja töcknar om dalen, ett och annat ljus tindrar fram här och hvar och slöjan tätnar, medan landskapet ljusnar allt mer från grönt till ljusgrått, till hvitt. Det är vintern, vi kommit in uti. Det är nu ej blott bergtopparna, som bestå sig med snökalotter, utan snön ligger öfver dalarne, och sluttningarnas granar stå hvitklädda som julträden hemma. Oeh tankarna flyga åter dit upp, från december-naturen här till julkvällsstämningen i norden. Taflorna vexla oupphörligt, bergen torna sig upp på hvarandra, någon öfre kant ha de ej, ty topparnas snö smälter samman med himlens. Än vältrar stormen hela massor af snö öfver fält och mörka strömmar och små byar, och banvakterna se ut som små tomtar, där de stå orörliga i sina svarta kappor med kapuschonger. Ibland äro vi inne i lä af bergen. Där är lugnt, där ligger snön tjock pä trädens grenar och är bredd mjukt som ett nytvättadt täcke öfver marken, sä att jag endast saknar lämpligt sällskap för att få mig en liten uppfriskande pojkaktig duell på snöboll, då tåget håller hela fem minuter vid den lilla stationen i grytan mellan alpväggarna.
Jag är öfvertygad om att tackjernsskatten bör till dess förra belopp hädanefter utgå. StatsUtsk. bar visserligen föreslagit en medelväg, men i allmänhet är jag icke för att medgifva sådana koncessioner, som höra lill medelvägarne. Antingen fortfar samma förhållande som vid sista riksdag eller bar konjunkturen blifvit bättre. Medgifvet är, att under de sista 2:ne åren har inträdt för jernhandteringen ett annat förhållande än som ägde rum under sista riksd. Således har den lindring, som hytteägarne åtnjuta från förra riksd. äfven fortfarit under dessa 2 är, sorn varit mycket fördelaktigare än dc år hvarunder lindringen medgafs, i följd hvaraf hytteägarne re - Den 10 Februari f, m. 521 clan åtnjutit en betydlig fördel, som icke med lindringen var afsedd. Förhållandet med detta år är sådan, att konjunkturen för jernhandteringen synes fortfarande vara af saulina beskaffenhet, som de sista 2:ne åren och masugnsägarne komma således i åtnjutande äfven för detta är af en fördel, som icke var afsedd när lindringen beviljades. Dä förefinnas icke några skäl till att Statsverket vidare skulle eftergifva den skatt, sorn förut här varit bestämd, och som utgått under titeln tiondetackjern. Jag anser derföre, att skatten icke lämpligen hör beräknas lägre än StatsUtsk. föreslagit, och anhåller om bifall till Ulsk:s förslag. Frih. Cederström: Vi hafva nu en erfarenhet af hvad det vill säga att eftergifva räntor och skyldigheter i statsbidrag för en period till nästa statsreglering åt en viss klass af medborgare, då det nemi. leder till förlust för alla andra, emedan de måste fylla, hvad som motsvarar den nedsättning hvilken beviljas åt dessa medborgare, som ändå åtnjuta samma säkerhet, som alla andra inom samhället. Jag har hört bär påstås att näringen ännu är i behof af dylik eftergift och man har klandrat att Utsk. icke velat gå så långt att det tillstyrkt fortfarande af hela den förra nedsättningen. Mine Hrr! Jag får fästa uppmärksamheten på det otillbörliga i alla dessa förhållanden.
19 börjar, tillerkännas en tillfällig förhöjning å kontanta lönen af 33^ procent; men hvad angick den i och för besörjandet af Brukets angelägenheter i Stockholm anställde Vaktmästare, så enär dennes lön redan vid sednaste riksdag blifvit ökad från 280 R:dr till 400 R:dr Banko, med bibehållande af de honom anslagne 2 lisp. talgljus och 3 famnar ved årligen, samt nämnde Vaktmästare vore närmast jemförlig med Bankens Vaktmästare med högre lön, tillstyrkte Fullmäktige att, under ofvan uppgifna tid, honom måtte tilläggas en förhöjning i lön, motsvarande allenast ’:del af lönen för Bankens äldre Kammardrängar 350 R:dr, (dier 11G R:dr 32 sk. Banko, hvarigenom han skulle erhålla 516 R:dr 32 sk. Banko eller 775 R:dr Ruut om året, utom förmåner in natura. I afseende åter på de för Bruks-tjenstemännen bestämda natura-förmåner har någon jemnkning eller förändring synts Fullmäktige vara af omständigheterna påkallad. Sålunda, och då ved-anslaget nu utgör för Verkmästaren 16 och för Pappersmästaren 12 famnar, under det att Förvaltaren och 1 :ste Bokhållaren erhålla, den förre blott 10 och den sednare 9 famnar, allt blandad talloch granved, men Förvaltaren, med större antal boställslägenheter, än någon af öfrige tjenstemännen, behöfde högre qvantum ved och l:ste Bokhållarens ved-anslag jemväl vore allt för lågt, hafva Fullmäktige, till afhjelpande af detta missförhållande, föreslagit, att ved-anslaget må, från och med nästa år och tills vidare, bestämmas för Förvaltaren till 20 famnar och för l:ste Bokhållaren till 12 famnar.
Och jag tror, att detta är enda och rätta sättet, att förekomma behofvet och fördelen af utländska Fabrikater. Vid granskning och bedömande häraf, ber jag den sanningen må tagas i betraktande, att en nation icke alltid förlorar genom bruk af utländska Fabriksvaror, ej heller alltid vinner på egen tillverkning. Likså litet en enskild person kan sjelf åstadkomma alla sina förnödenheter, likså litet bör man äska det af en nation, som lika med den förre, skall förlora vid 0- rigtigt användande af naturliga anlag, eller sysselsättning med saker, som ej öfverensstämma med dess fallenhet och natur-tillgångar. ” 5:0 Det lär ej kunna bestridas, att öfverflöd och Lux äfven har sin goda sida. Girigheten tadlas allmänt, ty den känslan är allmän, att man bör njuta det man förvärfvar, på det andra äfven må njuta. Om alla voro giriga, så behöfver ej öfverflöd förbjudas. Men så skulle ock Fabrikanter, konstnärer, många handtverkare, tusendtals arbetare stå handfallna. Alla vackra konster 4*6 Eesv. och Ekon. TJtsk. Bctankanden. skulle fly. Jag vädjar till s'elfva de klagande, att de ej villja hafva sina medborgare sådana. Är det ej vida bättre och lyckligare, att här och der en rik offrar åt sin fåfänga, sä att hans Rikedomar spridas, och andra få del deraf? Om sådant förbjudes, tå skall han hopa skatter på skatter, och slutligen blifva lärlig för Staten, hvarpå i Fädernesland t# Historia icke saknas bevis. Man invänder, att här blott ifras snot utländskt öfverflöd, och man förgäter, huru nära det inhemska dermed står i samband. Man glömmer, att det första som njutningen ä«kar — är frihet. Af alla menskliga känslor är smaken den, som man mindst fean förklara eller tvinga. De rika och liberala, som här i landet hindras att lefva efter sitt sätt, skola söka främmande orter. De skola allestädes ernottagas med öppna armar, och dessa orter skola le år vårt land, som, lik hunden i Fabeln, griper efter skuggan, så titt lian mister stycket.”
Om Eders Kongl. Maj:t täckes rörande denna mindre lösesummas anvisande göra proposition till Rikets Ständer, anser akademien att sifferbeloppet kan hinna vara med noggrannhet bestämdt före den tid, då ämnet hos Rikets Ständer kan förekomma, Dermed vore likväl ingenting vunnet för ett större utrymme åt museum, hvilket ej kan erhållas utan genom tillbyggnad. Akademien anhåller derföre, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer anvisande af medel till en nybyggnad på en del af den nu förvärfvade tomten, af 72 alnars längd 49 längd och 25 alnars bredd; med en höjd, lika med akademiens hus. Dertill skulle, efter uppg jordt förslag, erfordras 45,000 R:dr banko, hvartill, i händelse staten icke inlöser äfven den med stenhus bebyggda tomten, borde läggas en hyresersättning af minst 600 R:dr årligen för intendenten vid den zoologiska afdelningen af riksmuseum, och för vaktmästai’en, hvilka bebo en liten vid östra ändan af huset belägen flygel, sorn lill utrymme för den nya måste nedrifvas, samt kostnaden för så kalladt friköp i stadens Drätsel-kommission af den ofria tomten i de gårdar, som skulle bebyggas. Akademien vill icke förtiga, att på tidens längd äfven detta utrymme blifver otillräckligt, men tror, att hvar tid kan och bör sörja för sina behofver. Den har emedlertid låtit uppgöra ritning och kostnadsförslag till en byggnad, som, i lika stil med akademiens hus, skulle omsluta hela qvarteret. Detta förslag upptager en summa af 160,000 R:dr, då, med köpesumman för tomterna, hela kostnaden skulle uppgå till 199,383 R:dr 16 sk., eller i jemnt tal till 200,000 R:dr b:ko, i fall byggnadsförslaget kunde anses ega tillförlitlighet för en kommande tid.
Hos Kongl. Majrt har vidare blifvit i underdånighet anmäld en, af 4 Ledamöter uti Expeditions-Utskottet vid sista Riksdag, ingifven underdånig skrifvelse med tillkännagifvande, att, vid expedierandet af Rikets Ständers ifrågavarande skrifvelse, åtskilliga felaktigheter förelupit, och att Rikets Ständer Island annat beslutat hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla om nödiga åtgärders vidtagande till utbekommande af de återstående köpeskillingsbeloppen för Skeppet Tapperheten: 9,000 Rrdr Hamburger-Brco och Fregatten af Chapman 1,000 Pund St. Och ehuru delta Rikets Ständers beslut sålunda icke blifvit i grundlagsenlig ordning anmäldt, har Kongl. Majrt, enär den åtgärd, hvarom Rikets Ständer beslutat anhålla, varit af beskaffenhet att kunna af Kongl. Majrt, utan en sådan anhållan, företagas, funnit sig af hvad i afseende på formen af detta ärendes behandling förekommit, icke varu förhindrad att lill pröfning upptaga sjelfva frågan om och hvilken åtgärd i förevarande ämne borde ega rum, med hvilket förhållande Kongl. Majrt under den 11 December i83o handlingarna i målet till Justitite-Cancelleren i Nåder öfverlemnat-, för att i anseende till den olikhet, som visade sig emellan hvad till Kronan blifvit betaldt för Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, samt hvad i Contracten finnes bestämdt, emot vederbörande vid behörig
Fern år äro sedan förflutna, och märkbarligen synas mig begreppen och sinnesstämningen Arara stadgade och enige om förmanen af offentlighet i ett upplyst Samhälle, vid alla de tillfallen, der ‘denna organ af den lagbundna friheten, kan åstadkomma en välgörande inflytelse på nationens tänkesätt och bildning. Må det derföre tillåtas mig att tro, det rätta tidpunkten nu är inne, för framställningen af den motion jag gjort. Ingen lärer neka, att uti våra i mariga SamhällsLagars anda, igenfinnas i de flesta föreskrifter en tydlig rigtning för offentlighet och öppna åtgärder. Vi äga sedan denna tids början tryckfriheten, upplyste och redlige Medborg gares säkraste medel, att bidraga till sanningens försvar, Styrelsens kraft och anseende, och nationens förädling. Vi se denna offentlighetens mäst utmärkta attribut, likt de flesta friheter, någon gång missbrukad. Oförstånd tillhör menskliga ofullkomligheterne; illvilja, hämdlystnad och enskilta afsigter, äro menskliga fel, och från något af dessa härllöt alltid hvarje missbruk af ägande friheter, men i en Stat, hunnen till det mått af upplysning, som vår, i ett Samhälle, deri nationalcaracterens ursprungliga rättskänsla ofta framträder till rättvisans behjertande, 12 Den 20 Januarii. lika oförfalskad som fordom och mera mogen, genom eli växande bildning; i ett Land der den, som står i spetsen för Nationen, är en bland tidens mäst upplyste män, i ett sådant land, kan, någon gång förefallande missbruk af en välgörande SamhälJsinrättning, ej väcka ovilja mot den; nej hvarje missbruk af väl betänkt frihet blir derföre den upplyste och redligt tänkande medborgaren en varning,' att ej begå samma fel; likasom hvarje ädelt bruk af depna frihet blir för honom en uppmuntrande föresyn. Vi äga således rättighet, att lemna åt offentlig-. heten våra tankar. Vi äga offentlighet i en del af vår Lagskipning, men vi sakna den helt och hållit vid öfyerläggningarne om Lagstiftande ärender, I samma mon interesset hos nationen för nationalRepresentationen ökas, i samma mon ökas dess nyttiga inflytelse på samhället.
Maj 1860 låtit tärowerfen. utfärba flabgar för ffogslärowerfett i rifet, att tjena till efterrättelfe jetnmäl wib npfnämnba ffogöflolor. ©eban weberböranbeö utlåtanben blifwit inbemtabe öfwer be afprftagtittnt) ffogöftprelfen afgifita itnberbåitiga förflag till itp förorbning om ffogarne ^ogarné"^-' i 0iifet, till jagtftabga ocb till itiftruftion för ffogéfitjrelfen; l)ar fit>rel Majit ingifwit förnpabe bplifa förflag; Ijwarjemte ©tprelfen bifogat åtffilliga anbra förflag ocb bentftäHanben, åfbftanbe att i ett fammanf)ang fullftäubigt orbna pela ff°9é Majité nåbiga pröfning. 3lf förefommen anlebning äro genom fungörelfe beit 6 Slooember @t9jagten. 1860 förpöjba böter ftabgabe för oloflig elgjagt. 3)å Äongl. Majit t fråga om bidpofttioneu af be efter afmittring^m^i^oj^ i Utifetö norra prootnfer öfmerblifna fronomarfer funnit bet mara anges läget att för fronaité räfning bibehålla fåbaita betar beraf, font icfe n°rra P™* Billjer. äro tjenltga ttll npbpggené utlägganbe, men beremot, t aitfeenbe till ontråbenaö form ocb läge, lämpligen funna mtberfajlaö en orbnaö ffogébuöbålltting, l)ar Äoitgl.
R:dr i stället för 600 R:dr o. s. v. För att afhjelpa den orättvisa, som härigenom i allo obefogadt tillskyndades de af nämnde befäl, som tagit afsked med pension före sagda tid, så ingick sednast församlade krigsbefäl med underdånig famställning om en blifvande nådig Proposition till nu församlade Rikets Ständer å ett erforderligt statsanslag cirka 107,000 Riksdaler — ett anslag, som dagligen dock komme att förminskas i den mån pensionstagarne med döden afginge — för tilldelandet af enahanda pensionsförhöjning åt dem af armée-befälet, hvilka före 1858 tagit afsked med rätt till pension. En begäran, som måste anses fullt befogad, då man måste antaga att största delen af dem, som tagit afsked före 1858 bestå af ålderstigna, orkeslösa och till allt bidrag till lefnadskostnadens bestridande oförmögne personer, och af hvilka flerfaldige efter all sannolikhet bevistat fälttåg. Enligt de upplysningar jag mig förskaffat utgöres antalet af de personer, för hvilka pensionstillökning blifvit ifrågasatt, af 361 pensionärer, nemligen 1 i l:sta klassen; 7 i den 3:dje, 42 i den 4:de; 100 i den 5:te; 1 i 7:de; 1 i 8:de; en i den 9:de; 175 i den 10:de; 17 i den ll:te och 10 i den 12:te samt 6 vid Gotlands nationalbeväring, och det erforderliga beloppet, som förenämndt är af 107,000 Riksdaler. Å denna underdåniga framställning resolverades den 16 sistlidne September, ibland annat, ”att då de tillgängliga statsmedlen erfordras för andra angelägna behof, har Kongl. Maj:t, huru belijertansvärd än deras ställning må vara, hvilka före år 1858 erhållit afsked och ej hafva annan tillgång för sitt uppehälle ån den från Arméens Pensionskassa utgående ringa pensionen, dock funnit sig icke kunna lemna bifall till krigsbefälets framställning om Proposition i ämnet till Rikets nu sammanträdande Ständer”.
Förslag tili Bevillnings-Stadga. Sveriges liikes Ständers Bevillnings-Stadga för år 1862 och påförande år, intill slutet af del år •— Art. M. Personlig skvdds-afgift. § Art. BE. A) Bevillning af fast egendom. § 2. För all inora Riket belägen fast egendom — med undantag af Statens — erlägges af egaren bevillning efter fastighetens uppskattade värde. Bih. till R. St. Prot. 1859 å 1860. 5 Sami. 1 Afd. 25 Haft. J o Förnyade Förslag till Bevillnings-Stadga. Af vederbörande innehafvare erlägges bevillning: a) för kronohemman och kronolägenheter, hvilka besittas med åborätt; b) för Staten tillhöriga hemman, hemmansdelar och lägenheter eller särskilda byggnader, som antingen äro till boställen eller eljest på lön anslagna, eller ock till begagnande mot lifstids-städja upplåtna. Denna bevillning utgår: l:o för jordbruks-fastighet med tre öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattnings-värdet; och 2:0 för all annan fastighet med fem öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af samma värde. Från utgörande af ofvanstående bevillning befrias menigheter, akademier, vetenskapliga samfund, allmänna undervisningsverk och barmhertighets-inrättningar för dem tillhöriga byggnader, så framt dessa i hyror eller på annat sätt icke lemna egaren någon inkomst; men, i motsatt fall, uppskattas sådane byggnader till värde i förhållande till inkomstens belopp och utgöres bevillning derför efter ofvan bestämda grunder. Frälseränta räknas till sådan fastighet, som upptages i mom. Frälseränlas kapitalvärde uppskattas till tjugo gånger det belopp, hvartill samma ränta efter nästföregående års markegång uppgått, så framt icke räntan, i enlighet med § Ii i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855, utgår efter medelmarkegångspris, i hvilket fall detta sednare bör läggas till grund för beräknandet af räntans belopp.
Ett så beskaffadt tillägg till 3 §:n 4 morn., sorn motionären föreslagit, fin ner Utskottet vara alldeles öfverflödigt, då icke någon Nämnd lärer underlåta att gifva skäl för sitt förslag. Hvad åter angår det af motionären föreslagna tillägg af ett tredje mom. till §:n 6, torde lätteligen inses att detsamma strider emot de grundsatser, som eljest i författningen blifvit följda, i det att, om icke öfverenskommelse kan träffas om fyrk talets antagande till grund för ifrågavarande afgifter, sådant ej må ske mot församlingens bestridande, hvilket dock enligt motionärens förslag skulle kunna ske. Enär slutligen genom godkännande af den utaf motionären föreslagna förändrade^lydelse af 8 §:n 2 mom. skulle uppoffras en af de väsendtligaste bland de Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 78. 7 nyss vunna fördelarne, att nemligen naturaprestationerna i allmänhet lösas efter markegång, och deremot ånyo införas olägenheter i afseende å uppbördssättet, hvilka genom författningen blifvit, så vidt med hänsyn till alla förekommande förhållanden kunnat ske, undanröjda; samt anledningen till det missnöje, som härmed må hafva försports, torde hafva varit att söka deri, att medelmarkegångspriset på flera orter, tillfälligtvis under sista tiden, varit särdeles högt — ett förhållande, som måste vara underkastadt omvexling — finner Utskottet sig, med afseende jemväl derå, att de i författningen fastställda grunder för ifrågavarande reglering redan blifvit tillämpade på de många stallen, utgörande, efter hvad uppgifvet blifvit, mer än hälften af församlingarna i riket, der denna reglering numera hunnit genomföras, icke kunna annat än afstyrka allt afseende å Carl Johan Johanssons omförmälda motion. Stockholm den 3 April 1866.
med 710 T:r Spanmål under lönerne. 6:o Svea, Götha oell Wendes Artilleri-Regementen, Reservations-anslag med 9,844 T:r Spanmål under lönerne, jemte Oindelt Spanmål, 7,416 T:r 16 kpr 7:o Cavallenoch Artilleri-hästars remoutering och skoning S:o Lega för hästar till Artilleriets exercis. Oindelt Spanmål. Försvarsverket i allmänhet, eller Krigs-Collegii Dep artéin anter, Reservationsanslag 644,166; 32.- Förra anslaget af Rotefriliels afgiftcn 22,500*. 2*o 3:o 4:o 5;o 6ji» Jemte Indelta Räntor i Kronovärdi 55; 3. 11, upptagna efter markegång till Lifmnndering för Indelta Infanteriet Inqvarterings-kostnader i Stockholm, För slags-anslag l):o i Landsorterne, D:o .. Skrifvelse, N.-o 84. 145 Diverse Anslag. i;o Spanmals-upphandling och Bageri-koslnadcr 2:o l)»rc!imarseh-kostnader, Reservations-anslag 3;o lieseoch Tractaments-kostnader, Förslagsanslag , 4jo D:o för Stiidernes Magistrals-personer oell Borgare vid besiglningar, Reservalions-an slag ... v 5;o Accords-Förskotter och Ersättningar 6:0 hkrilmaterialier och Expenser för Departementets Canzli-Expedition, Förslags-anslag 7:o Skrifmaterialier och Expenser, samt Ved och och Ljus för Krigs-Collegium, m. 11.