Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Undantag mäste således kunna >1ke; och det more jn stridande emot sund lag-princip, om icke dispense finge i sadane fall äga rum; ty enär Lagstiftaren uti 4 §. af 19 Cap. Ärfda-Balken funnit, att den som ivid myndiga är icke äger de egenskaper,hwilka skäligen böra fordras af rn fullmyndig, mäste under Förmyndares injecnde ställas, följer ock deraf att den minderärige yngling eller mö, som kan med gällande bewis styrka sig innehafwa ofwanberörde egenskaper, jämival bör fran Förmyndares twang befrias, sä mida lagen i alt bör sölja samma grundsarrs, allmänt och Den 27 November1729 och enskildt wäst dygdens upmuntran och skydd, och lästens qwäfwande beifrande och straffande. Hwad den tid särskildt angär, som hittills wa» rik föreskrifmcn för Enka innan hon fär i nytt gisle träda, sa kan drn ock ganska wäl inskränkas i allmänhet till Nio mänader; Konungen över läm» nadt, att förkorrta samma rid för ben Enka, som kan dertill förete särskildt? gällande och bewekande skäl. Det inkast en wärd Ledamot uti detta Utskott funmr sig befogad häremot göra, anser jag sakna anragclig grund. Hwarföre skal! i detta fallet dek ena kenet underkastas större twäng än det andra ? Huru kan det anses kränkande ärbarhet och goda sedet, att en Enka fär tillständ träda i nytt gifte Nio mannder ester förra mannens frånfälle, enär Lagstiftaren lämnat en lika frihet al Enklingen, hwars förra hustru blott 6 mannder warit död? Kan det förenas med billighet i lagstiftning, akt fordra mera styrka i motgängar och bekymmer hos der swagare Qwinnokönet, än hos Mankönet? Kan af Lagstiftaren rimligen stadgas längre tid för det foemimna än för det watculina könets känslors waragtighet?
95 nåd, skulle jng för min del tro, att R. o. Ad. borde afsla BorgareSt:s inbjudning emot fatta det beslut, att, ela en gång siffrorna i bevilln.- förordningen skola bestämmas, BorgareSt:s inbjudning i detta fall ånyo må föredragas, på det att del afseende på BorgareStts önskan härutinnan må kunna fastas, som hufvudsakligen dermed varit åsyftadt. Hr Edenhjelm, Gillis: Jag förenar mig fullkomligt i hvad Gr. Hamilton yttrat, och är af den öfvertygelse, alt en sådan förökning af classerna alldeles icke gagnar, utan förorsakar mera olägenheter och är så mycket mera onödig som Taxerings-comite'en alldeles icke blir förbunden efter bevilln.förordn. att följa classificationen, utan kan nedsätta classerna så mycket comiteen behagar. Frih. Ridderstolpe, Fredr., förenade sig med Hr Edenhjelm. Hr von Hartmansdorff: A u g.: Sedan detta ämne sist föredrogs, har jag haft tillfälle att jemföra inbjudningen med Utsk:s betänkande. Jag är efter denna granskning af den mening, som Gr. Hamilton nyss yttrade, nemi. att man kan göra en skälig och billig nedsättning i afgifterna för de handtverkare i städerna, som betala stora minimibelopp, utan att derföre öka antalet af classerna. Och som denna rättelse torde lämpligast kunna vidtagas på det sätt, som Gr. Hamilton föreslagit, nemi. så, att R. o. Ad. gör denna rättelse vid sjelfva minimi-summornas bestämmande för de ringare classerna, så anhåller jag alt Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. på Gr. Hamiltons förslag. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga BorgareSt:s nu föredragna inbjudning. Ropades nej.
Af Betänkandets öfriga delar blefvo nu föredragna: lista punkten, deri Utskottet (pag. 3) hemställt, att deri af Jonas Andersson från Östergötlands län, genom motion i ämnet, gjorda framställning, att elementarläroverkets tvänne lägsta klasser måtte afskiljas och förläggas till folkskolan m. m., äfvensom Grefve C. M. Björnst jernäs, likaledes genom motion i ämnet, afgifna förslag, att undervisningen anda från folkskolan till universitetet eller tillämpningsskolan skulle utgöra ett sammanhängande helt. Bifölls. Andra punkten, hvari Utskottet (pag. 4) hemställt, att den ändring, som af Herr Sommelius, i afgifven motion, blifvit föreslagen i afseende å elementarläroverkens indelning, måtte lemnäs utan afseende. Bifölls. Tredje punkten, innefattande hemställan (pag. 5) att Herr Sommelii förslag derom, att alla Sveriges släder borde ega elementarläroverk, måtte få förfalla. Bifölls. I fjerde punkten (pag. 6) hade Utskottet, med anledning af Herr Sommelii framställning derom, att ett obegränsadt antal lärjungar icke borde vid ett läroverk få antagas, under litt. o, pagina 38, tillstyrkt underdånig hemställan till Kongl. Maj:t derom, att antalet lärjungar vid elt elementarläroverk i allmänhet icke borde öfverstiga 400. Utskottets ifrågavarande framställning blef af Bonde-Ståndet afslagen. 1 femte punkten (pag. 7) hade, med anledning af hvad Herr Sommelius motionerat derom, att antalet lärare vid de olika läroverken borde bestämmas efter larjungarnes antal, Utskottet (under punkten 1, litt. b, pag. 38) till underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t förordat det förslag, att i allmänhet ej flere, än 30 lär jungar, borde på en gång af en lärare undervisas samt att, till följd deraf, när lärjungeantalet dertill föranledde, lärarnes antal borde ökas.
Pä lån, som, stäldt på viss årlig afbetalning, till delegare i hypoteksförening utgifves, må ej högre ränta än fem för hundrade om året förskrilvas, låntagaren dock obetaget att vid låns erhållande medgifva kapitalrabatt. Årlig afbetalning pä hufvudstolen skall minst utgöra tre fjerdedels procent. Såsom bidrag till en fjerdedels procent af sitt låne-belopp. Befunnes detta bidrag till förvaltningskostnadernas er sättande fylld. § 14. Försummar delegare, som lån erhållit, att utkräfva låta, och vare derjemte den försumlige pligtig att från och med förfallodagen dröjsmålsränta å hela det förfallna beloppet, efter en procent för månaden, erlägga. § 17. Önskar delegare, som lån ej sökt, från den förening han tillhörer utgå tidigare, än i § 15 sägs, gore derom tillsägelse hos föreningens styrelse ett år förut, och ege sedan sina insättningar med derå till utträdes-dagen upplupna, i räkning honom tillgodoskrifna, räntor utbekomma. Försummar sådan delegare som hade han om utträde tillsagt. § ‘20. Hypotheksförening, som hädanefter bildas, ege ej rätt att annan utlåningsrörelse bedrifva, än som består uti de för dess räkning af eller genom Allmänna Hypotheksbanken upplånta medlens fördelning såsom amorteringslån på föreningens länsökande delegare. De medel, som till hypotheksförening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola till Allmänna Hypotheksbanken insändas, att der i räkning föreningen tillgodoföras samt, hvad kapital-inbetalningar angår, förräntas. Medel, som af insättande delegare blifvit till hypotheksförening inbetalda och af föreningen, jemlikt denna §, till Hypotheksbanken öfverletnnade för att der 6 Kongl. Maf.ts Nåd. Skrifvelse N:o 76. förräntas, eger föreningen, då desamma på grund af 15 eller 17 §§ skola till delegare återgäldas, med upplupna räntor från Hypotheksbanken utbekomma efter ett års förutgången uppsägning.
Den egentliga orsaken i r dock, att Turgenjeii har en idealistiskt anlagd skalds enhetliga satt att se och finna; ' L ' olstoy mera en realistisk iakttagares skarpsynthet. Allt efter som nian .siitter den eiu eller mdra egenskapen hijgre, skall man antagligen rörklara den enes eller andres qviiinotyper mer verklighetstrogna. I skildringen af niPiinen äro de bada stora diktarne pa 18ngt niir ej s % olika. och helt naturligt, ty en inans allra personligaste egendomlighet röjer sig vanligen i hans a t t att betrakta qvinnan. Det finnes nBtan intet slag af q \ .inlig egendomlighet eller qvinligt inflytande, fran det inest ansprakslösa till det mest beherskande, som ' i ' urgenjeff icke med nagra drag odödliggjort i sin diktning, men denna skiftande in5ngfald af qrinnogestalter sammanhiilles i hans framstallning af ett enhetshan (l. Q \ .innan, vare sig god eller ond, skår för honom mera som en del af watunn, mstad med dennas hemlighetsfulla och grinslösa niakt, inedan mannen för honom mera ~ en del af saniliillet, en kulturens lyckade eller misslyckade produkt. Turgrnjeffs stil, da han skildrar en intagande q \ .iniia och d8 han skildrar ett landskap, röjer samma omedelbara mottaglighet för och samma sig alltid förnyande lycka genom hada dessa, i hans förnimmelse likartade, uppenbarelser. En qrinna kommer aldrig in i en hans berättrlse utan att stamningen i nagon man indras, sasom luften i ett rum, da man öppx ?t fönstret och de Ijufva eller berusande eller sunda doftema frhi ängar och Eilt trPnga in genom det samma. Afven de (pinnor, som Turgenjeii skildm med den ödesdiom. demoniska tjuskraft, hvilken gör en qvinna till hvad fornspriiket kallar men mannavettsbrkka~, hafva detta naturbeiryndade som sitt egentliga I~eliag.
29 sägs, och som ersätter de genom protesten tillkomna kostnader, ege att fordra vexelns och protestens utlemnande och att sedan, med innehafvarens rätt, söka sin ersättning af vexelgifvaren och, der betalningen skett för öfverlåtare, af honom och dem, som vexeln förut öfverlåtit; håfve ock mot den, på hvilken vexeln varit dragen, lika rätt med förra innehafvare!!. 62 §. Den, som med betalning mellankomma, ändå' att af vexeln eller protesten tydligen skönjas kunnat, att annan, som betalning erbjudit, egt bättre rätt till vexelns inlösande, håfve ingen återgångstalan mot den eller de vexelgäldenärer, som hade blifvit befriade, om deii andra fått sitt betalningsaiibud uppfylla. 63 §. Den, som efter uödfallsadress eller till heder vexel godkänt, men ftån betalning hindras deraf, att annan förut betalt, vare berättigad att af den, som hetalt, erhålla provision till en tredjedel för hundrade. 9 KaP Om duplett och afskrift af vexel, sä ock huru förfaras ma, när vexel förkommer. 64 §. Utgifvare af dragen vexel vare skyldig att, när vexeltagaren det äskar, till honom öfverlemna vexeln i flera exemplar (dupletter), hvartdera utmärkande vexelns ordning, såsom första, andra, tredje (prima, secunda,' tertia) och så vidare, men för öfrigt lika lydande. Finnes ej i vexel utmärkt, att flera exemplar deraf utfärdade äro, gäfle hvarje exemplar som sjelfständig vexel. ° L Astundar sednare innehafvare duplett-exemplar af vexeln; ege han det Degära af den, som vexeln till honom öfverlåtit, hvarefter denne har att gå tillbaka till sin man, och så vidare, till dess sådan begäran hinner till vexelgifvaren, hvilken då är skyldig att äskadt duplett-exemplar utgifva. .'30 IKvngl. Maj:ts IVäd. Proposition, 'Mo 69. ’ 65 §. t
Med hr doktor Björkman hafva hr biskop Bergman och hr fabrikören Hesselgren sig förenat. O 0 * Af hr fabrikören simberg: »Om det är en sanning, bekräftad både af erfarenhet och eftertanke, att ju mera'silfver i den allmänna rörelsen cirkulerar, desto bättre är realisationen betryggad, eller med andra ord ju mindi* sedlar (skuld-lbrbindelser) Banken har utelöpande, desto mindre behof har dea af inneliggande valuta; så följer ock deraf, att ett utbyte af silfver mot sedlar, särdeles i den hvardaglig* omsättningen, måste vara ett af de förnämsta medlen till förekommande af de skakningar uti Bankoch Mynt-väsendet, de angrepp på egaude-rätten, hvarpå vår historia har endast alltför många och sorgliga exempel. I motsats till denna sanning har Högloll. Utskottet nu tillstyrkt Rikets Ständer att, äfven efter decim al-systemets införande, besluta utgifvand* af kredit-sedlar lydande å en Riksdaler Riksmynt, hvarigenom minoritetens mening, att minsta sedel-valören borde blifva 5 R:dr s. m., underkändes. Uti denna tillstyrkan har jag ej kunnat deltaga. De skäl, sorn majoriteten för sin mening anfört, äro förnämligast: a) Sedlarnes större beqvämlighet i allmänna rörelsen och vid remisser. b) Svårigheten att efter dc smärre sedlarnes indragning kunna åstadkomma smärre li-qvider: och c) det brådstörtade i åtgärden att på en gång förändra minsta sedelva lören från 1 till 5 Hulr. - Beträffande fiirst småsedlarnes beqvämlighet, så lärer väl detta skäl vara af underordnad betydenhet, enär med föga mindre beqvämlighet silfver-styeket bör kunna begagnas. Konseqvenscn af detta argument vore emellertid, att koppar-myntet först och främst skulle suppleeras af sedlar, ty detta, såsom af långt ringare värde än silfver, mäste vara ännu mera obeqvämt.
Skrifvelse N.O 73.' ■99 hvarjemte inom tio hyttelag, der meningarne varit delade, inleressenter* ne för ungefärligen 3| liela hyttor pä förslaget velat ingå, men för 6§ hyllor frånsagt sig delaktighet; alt, inom Carlskoga Bergslag af Örebro Län, de fleste Bergslags-intcressenterne uli låne-inrättningen icke velat taga del, men alt inom fem Bergsmans-hyltelag, hvarest tankarne varit delade, serskilda delegare, motsvarande vid p-ass eLt hyltelag, inedgifvit delaklighet; att, inom Österoch Vester-Bergslags Bergmästaredöme, Bergsmännnen med få undantag enhälligt afsngt sig delaktighet; hvaremot eg*rne af Engelsbergs, Finnbo, Björnhytte, Enre, Dormsjö samt ■|:del i Dräcke masugnar, äfvensom Klosters Bruksegare för sina andelar uti Långhytte Masugn och Bergsmanshamrar, samt Bruks Palronen S. von Stockenström, för sina egande hyttor och bergsmanssmide inom Norbergs och Öster Bergslager, förklarat sig villige att uti inrättningen deltaga, i händelse Bergsmännen också deruti inginge, eller inträde framdeles beviljades blifvande egare af Bergsmännens hytteeller hammars-andelar, likasom egarne af de utom Bergslag belägne Furudals, Ickholms, Dalfors, Ulricrebergs, Strömdals och hälften i Löfsjö Masugnar inom Stora Kopparbergs
Öfver väckt Motion angående dels förlängning af tiden för åtnjutande af Förlags-lån ur ManufacturDiscontfonden, dels rättighet för Fabriksidkare i allmänhet, att för lån ur nämnde Discont få ställa äfverr annan säkerhet, än förskrifningar för försålde tillverkningar. Öfver väckt Motion om Lånerättighet i Manufactur-Discontfonden för idkare af Tvål och Såptillverkning. 3a Den i Augusti. Å nyo föredrogs och lades till Handlingarne BancoUtskottets den 11 sistlidne Julii under N:o afgifne, och den 24 i samma månad f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o 33 om antagande på Bankens Stat afen i byggnads-yrket erfaren person, i afseende å Bancohusens underhåll och vård xn. m. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den ii sistlidne Julii under N:o 65 afgifne, och den 24 i samma månad f. xn. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Memorial N:o 29, angående några förändringar och närmare bestämmanden af grunderna och villkoren. Föi' Assignering på Banken; och skulle berörde Utlåtande, uppå anhållan af Grefve Spens, Carl Gustaf, Friherre Wrangel, Hexxning, och Herr Tham, Wolrath, ytterligare hvila på bordet. Föredrogs å nyo, och lades till Handlingarne BancoUtskottets deix 11 sistlidne Julii under N:o 66 aflåtne, och den 24 i samma månad f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid BancoUtskottets under N:o 44 förut meddeldte Betänkande angående grunderne för återbetalning af det till Götheborgs Stad utgå fne BancoLån.
Man beräknar vanligen , att en häst kan stå i 10 år i nummer; vid 4 års ålder får han antagas, således måste, öfver hufvud taget, den yngsta hästen vid dess afgång vara 14 år, och som många dö dessförinnan, måste många vara till och med 18 å 20 år, för att uppväga det antal inom i4:de året afgångne hästar. Denna principe är antagen uti alla arméer, äfven hos oss beräknas passevolancen på hästarne för Eskadrons-Chefs vid värfvade Cavalleriet till en tiondedel af en hästs värde. Vid ett Cavallerie Regemente sådant som de Skånska Indelta, blir således den årliga afgången, efter denna beräkning, 100 hästar; om nu mönstringarne ej inträffa mer än hvart 3:dje år, blir afgången då 300 hästar; det vill säga på båda Regementen 600 hästar; och jag hemställer, om icke prisen skulle stiga •betydligt, derest så många hästar inom ett år skulle anskaffas, Jag hemställer äfven , huru det skulle vara möjligt att dressera ett så stort antal hästar på en gång. Den största misshushållning är att hafva ett dyrt Cavallerie, som icke kan göra tjenst. Man har sett under f d. Konungens tid ett Skånskt CavalierieRegemente af 1000 man, sorn år 1806 ej kom ut med mer än 400 man. Nu kan ett Regemente af sådan styrka komma Den G Junii e. m, 129 komma ut med 900 man i fält. Om det är dyrt, så har man åtminstone den tillfredsställelsen, att det nu kan göra tjenst och försvara Riket, i stället för att det ej kunde det då. Man har anmärkt att cassation af de mindre munderings persedlarne ej borde få göras, emellan mönstringarne, emedan den vore underkastad för mycken arbitrage. Jag tror att om Friherre Mannerheims förslag antages, hvilket jag tillstyrker, så upphäfves all fråga om detta vilkor. Man har önskat, att valmar måste nyttjas i stället för kläde. Denna fråga är mycket vigtig i oeconomiskt afseende.
Rättegångs, Balken bjuder honom tilställa, Z2r sa ak malet wid det efter natt och är först willands Ting , ma kunna företagas och prefwas Och k de landsorter, der allenast et eller twänne Ting hällas om äret, bör med iakttagande af hwad om riden, och säm-k til bördcskillingens nedsättande same stämnings uttagande och fortstallande nu sagdl är, i jämnlikhet härmed för» faras. Tiden til klandrets utförande bliswer enahanda med den Lag , Utskottet fvreflagit; men för Bördemaiuiens skyldigheters iakttagande mer och säkrare bestämd. Dek ankommer pä Höglostige Rioderskapers och A dclns eget mogna urskilijande, huruwida vesta wålm-»k.; anmärkningar äro ancageliga och i slikt fall. huruwida de förtjena ar med de öfriga K4peÄivs Rikets Stantz communiosraz. Herr l.e/onstoIpe, ^sonss läste följande: Til Lagfartens förkortande har Lag U>,skottek pro» jeLksrar, ar i den landsort, der trenne Ting hivane är hällas, skall Bördemannen inom sinret af det T nq. som tredje Upbudet meddelas, i Rätten sätta fulla köpe,killin» gen och sedan ä nästpäföljande eller fjerde Tinget urk -ga stämning a Köparen. Wid betraktande af de skäl Lag-Utskottet anfört, och da trenne
Friherre Q^llenlljsrnL, ^xel Lric, yttrade sig wara af den tanka, att Censuren af skrifter i Theosvgista ämnen borde hädanefter pä lika sätt, som hitintills iagttagit blifwit, wara bibehållen. Uplaftes följande: Utdrag af Protokollet, hållit hos Riksens Högloft. Ständers Bewilluings - Utstött, wid Riksdagen i Stockholm den io Februarii lglcr. S. D. Som tvid jemförelse af Högloft. RidLerffapets och Adelns samt öfrige Respective Stän denS - 4Z4 Dm 12 Zebruarli dens anmärkningar öfwer Bewillnings-Ulstotters ge? mensamt med allmänna Beswarsoch OeconomieUtskotter afgjfne Betänkande, rörande husbehofsbränwins-bränningen, Willig? bland dem synas innefatta emor hwarandra stridig och stiljakttg beskaffenhets och af hwilka en del hqfwa närmaste irifiytelse pä afgiftens bestämmande, trodde Utskottet, för att komma i tillfälle upfylla dest harwid ännu återstående ätgjärd, sig wara föranlätit, hos Höglofl. Ridderfkapet och Adeln anhälla om uplysning och utlåtande i följande omständigheter; i:o Huruwida Stockholm och Götheborg tilla, fas lika Bränwins brannings-räktigher med de öfrige Städerne eller ej? Hwilken sräga Högwördige Preste - Ståndet afslagit, men Wällofl. BorgareSränder och Hederwärdq Bonde-Ständer bifallit» 2:0 Om Landt-Tull stall erläggas för alt till Städene införande Bränwin, sa länge Landt-Tnllarne fortfara, hwilket Högwördige Preste-Ständer och Wällofl.
Sedan tog Holpainen henne under ena armen och Heiskanen under den andra. På detta sätt gingo de nu att föra henne till Harjula fattiggård, hvilken var belägen ungefär en verst utanför staden. De gingo förut och Tiina Katri följde efter dem. Mari talade hela tiden till dem med sakta röst. Voj, voj, voj, hvad för illa har jag gjort åt er, när ni plåga mig så der; voj, voj, voj, förbarma er öfver mig olyckliga, voj, voj. De drogo henne med sig och svarade ingenting. Och om hon började höja rösten, varnade Holpainen henne: Nå, nå! Kom ihåg, att vi ha banden med oss. Då sänkte Mari genast rösten nästan till en hviskning. De mötte flere personer, dels till fots, dels åkande. Alla sågo förvånade och frågande på dem. Några stannade nyfiket. Hvad felas henne? förs hon till dårhuset, eller hvart? Folklif och småberättelser Innehåll: Vid sotsängen sid. 5. Medan kaffet kokar » 18. Förbrytarblod » 33. Hans Landos praktiska teologi » 49. Mor Malenas höna » 58. Storhandel » 69. Om en hökass » 78. Kamrater » 87. Jul » 109. Den gamla Sèvresgruppen » 120. Tvist » 139. Fruntimmer » 152. Djurstudie » 165. Herr Tobiasson » 172. Vid sotsängen. Pastorn stod i förstugan och drog öfverrocken på. Det var så onaturligt kallt, detta unga ansigte med sina gamla drag kring munvinklarne; den var så böjd och platt, denna smalaxlade figur med sitt insjunkna bröst, att den ovilkorligen måst inge medlidande, om icke hela uttrycket af hård sjelftillräcklighet varit en enda protest mot hvarje sådan känsla. »Jag behöfver inte lägga pastorn på minnet, att det här mer än annars är nödvändigt att låta lagens stränghet gå före evangelium», sade kyrkoherden, som med ena handen höll på dörrlåset till sitt rum och med den andra satte pipan till sina läppar för att få draga ett bloss medan pastorn svarade.
Föredrogs och bifölls Lag-utskottets memorial N:o 103, rörande en rättelse i det af utskottet i dess betänkande N:o 57 framlagda och af Rikets Ständer gillade förslag-. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-utskottets memorial N:o 36, med förslag till författning om utgörandet af det särskildta skatte-bidrag till gäldande af 1848 års krigsrustnings-kostnader, som Rikets Ständer sig åtagit. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 — 285 — eller mindre, än i föregående lmfvudböcker blifvit uppfördt, resulta ter na af liqvider med Riksgälds-Kontoret och Förvaltningen af Sjö-ärenderna, omföringar till och från ståts-medlen, o. s. v. An Krono-magasins hufvudboken. 18. för omföring från stats-medlen till diverse Verks medel för af Stats-Verket använd spanmål in natura. „ Riksgälds-Kontoret . 38. för behållna öfverskottsincdel. för minskning i reservationer. Per Förskotter 36. för förskjutna spanmåls-omkostnader utöfver anslag u 4:e hufvudtiteln. „ Kapital-conto ... 2. för differencer. 8. Samman drags-conto JV:o 6, upptagande brister och An besparingar i Kongl. Här ingå omedelbart brister och besparingar å förslagsoch andra anslag, hvilkas definitiva kännedom i afseende på brist eller besparing först genom Riks-bokslut kan vinnas, och hvilka fördenskull icke heller under löpande år till besparingsfonderna kontribuera, såsom t. ex. reseoch trakta ments-penningar, fourrageringsanslaget, anslagen till -spanmåisupphandlingsoch bageri-kostnader m. 11., samt medelbart, genom begrafnings-fondernas conti, å dessa conti uppkomna besparingar, som ej reserveras. Debiteras: Spe.cial-utgifts-titlar ne 13. för brister, hvilka ej böra drabba besparingsfonderna.
Hvad den sista punkten angår i Utsk:s betänk., så qvarblifver jag så mycket hell re i den mening, att Utsk. rätteligen tillagt kronobetjeningen endast en tredjedel af böterna, som dessa hötesandelar troligen blifva ännu större genom den af Hr von Hartmansdorff föreslagna obegränsade bötesprogressionen. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Jag vill blott i största korthet fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att den utaf en värd talare föreslagna beräkning af stämmoböterna, enligt hvilken en skilling skulle beräknas för hvarje riksdaler af skatten, blcfve något för kännbar. Debetsedlar på 2000 r:dr äro icke så sällsynta, då derpå upptagas t. ex. 8oo r:dr i brännvinsbränningsskatt; och att då i böter för försummad inbetalning beräkna en skilling för riksdalern, som för ett dylikt skattebelopp skulle utgöra 4° å 5o r:dr, anser jag något hård t. Hr von Hartmansdorff: Jag får blott anmärka,alt om någon i vårt Iand skulle hafva en debetsedel på 2000 r:dr, så lärer han vara så förmögen att lian genast och titan dröjsmål kan erlägga skallen. Slutligen får jag erinra, alt en skilling på riksdalern är blott en tredjedel af hvad som betalas i Stockholm, der böterne utgöra tre skillingar på riksdalern. Hr Bråkenhjelm: Jag anhåller att få fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det icke är sagdf, att den skatlskyldige är rik, derföre alt hans debetsedel uppgår till 2000 r:dr; ty han kan såsom arrendator drifva någon stor rörelse, jordbruk eller fabriksrörelse. Jag tillstyrker derföre att böterne måtte blifva hädanefter som hittills.