Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom Riksens Ständers wid sistled ne Riksdag afgifne förklaring öfwer 6 Cap. Z Mitzgerningsbalken, kan en författare som i förenämde afseende brnrit emot Tryckfrihetslagen ej widare undgå tillbörligt answar, och om, i enlighet med hwad Utskottet för öfrigt föreslagit, fada, ne ändringar i wcha Tryckfrihetslagens stadgandet» göras, hwarigenom swärigheten att wid rättcgängen finna en swarande part, som kill straff kan bindas, blifwer undanröjd, och den ilskna smädaren ej widare får tillfälle att dölja sig under anonymen, anser jag mädan af en oinskränkt tryckfrihet fnllkom, lizen afwänd, utan art man genom censuren öfwer skrifters utgifwande förnärmat medborgares i samhälls-contractet heligt förwarade rättigheter. Lagstiftare hafwa ty wärr ofta gäll fran den ena ytterligheten till den andra, och till förekommande af frihetens möjliga missbruk stiftat Lagar, som ästadkommit ett större ondt än sjelfwa detz mitzbruk, derigenom att de qwäft frihetsanda,. Swenska folkets lagstiftare, da de i Regeringsformen stadgat, att en proposttion till ändring i grundlagarne ej wid samma Riksdag sär wäckas och afgöras, synas hafwa welac förekomma en sadan ytterlighet i beslut, och förmana nationen att warsirmt widröra grundwaleu för ett fritt samhälles testänS. Herr Den r Iunir. Herr ZpalclencreutL, ^rvock. yttrade skrif' kcligcu: W.ftborne Herr L.mdt-Vlarskalk! Hlchlofl. Rivdersk.ipet och Adels Wid ConstitutionS-UljkottetS sedan sista Riksdag hwilande förstag til! förändringar i kryckfrihelSgrnndsagen, får jag härmedelst göra följande anmärkningar! De misibrnk, hwarbfwer ConstitMions
När således i alla fall kyrkostämmans ordf:de har rättighet att deltaga icke blott i förhandlingarne, utan äfven i besluten, ser jag icke något ondt deruti, att besluten ang:de folkskolan öfverlemnas åt kommunalstämman, utan tvertom, hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. ville antaga det af BorgareSt:t gjorda tillägg till denna §. Gr. Sparre: Jag ber att härvid få uprepa hvad jag förut anfört, nemi. att jag icke riktigt förmår inse skillnaden emellan kyrkooch sockenstämman, särdeles" med afs:de på alla de ämnen, hvilka blifvit hänvisade till den förra och som med lika mycket skäl kunde öfverlemnas till den sednare. Dessutom mäste jag, i afs:de å föreskriften i l:sta mom:t, nämna att ordningen för gudstjensten och kyrkotukten, hvilken enl. förslaget skulle tillhöra kyrkostämman, bestämmes på helt annat sätt, nemi. genom kyrko - Dert 9 Oktobetf. 135 lagen och K. M. Då det likväl är mig bekant, att 3 Stånd redan i detta afs:de fattat sina beslut, hufvudsakligen i öfverensstämmelse med kotniterades förslag, vill jag icke uptaga tiden med någon synnerlig diskussion. Jag har blott velat tillkännagifva min åsigt att denna afdelning är olämplig. Gr. Mörner: Det är icke så lätt att vara riktigt orienterad i alla dessa §§, då man ej haft längre tid att granska dem än sorn beståtts R. o. Ad:ns ledamöter; meu jag fruktar likväl, att ett misstag egt rum i en af Hr Tersmeden lemnad upgift ronde 43:dje §:u i stadgan om kommunalstyrelse på landet, dervid den värde talaren omförmälde att kyrkoherden skulle ega rätt att deltaga i öfverläggningar och beslut i kommunalstämman. Det är dock allenast i kommunalnämnden, som ett sådant deltagande får ega rum.
nialnorska g3stfrihe1, soin Hj@rnson med hustru ofvar i sia sköna, nied modcni komfort och smak anordnnde hem. I de dagarna vm just sista handen lagd vid Eli Handske, och Er korrespondent var lycklig nog att få höra den förel5sas af diktaren. Jag bifogar har nedan förteckning öfver de msrkligare inlsggen i Handske-fejden under Okt.- Nov. i 1) agbladet: h ': o 380: Kristiania Tenter af I. H. 387: Bjarnlanr En Handske p3 Kristiania Teater nf I. 3960) Alf och Srwn af B. Bjornron. 398: Smva af K. 401: Alt och S v m n d I. 403: En Hindske d R. 410: Ockrl en Ilmdrke af L. A. II. 413: Alf Chrirtcnscn b: Bjernron. 414: Proferror Xonmd i f Bj. Bjernron. öppna href.) I 307 star ett referat (icke eodt) af V. Cllmanns föredrag i iicti Hvarjehanda i qvinnofragan. Sverige. Forcningcn för gift qvinnas rgandcrafl hade till den 26 sistl. Nov. utlyst ett sammantrade för att diskutera Xya lagbereilningens förslag till ny lagstiftning beträffande akta inakars egendomsförhallanden. Diskussionen inleddes med ett föredrag af hyrdchefen grefve H Hattrilton, hvilken utarbetat en schematisk öfversigt öfver hufvnilpunkterna i lagberedningens vidlyftiga utlatande. erkände förslaget vara e n steg (ramat, men ansåg, att det cgde s i mllnga brister, att dess antagande skulle hämma i stiillet för att frsrnja reformstrtifvandet pa detta omrade. Han pivisade uti en fbr: tillfallet diktad *, särdeles fyndigt ihopkommen äktenskapshistoria om Brita och Per en mängd af de stundom löjliga ekonomiska iörvecklingar.
Med guld och perlor prägtigt smyckad, rider I spetsen! Det är sökert lagman Bengt, Ty han är ståtligast af allasammans! Se'n flera svenner och så ännu en Och kommer hitåt En reslig riddersman, Fast mindre grann... nu stiger han utaf KNUT. Ser du icke väpnarn? 42 Nej, han syns icke till! INGA (skyndar från fönstret). KNUT. Nu gifvom akt, och förom stolt oss upp! Tolfte scenen. DE FÖRRE. KOL TYNNESON. Rätt väl för honom. SUNE. VÄPNARE och SVENNER. KOL TYNNESON (derpå) BENGT. (från fonden, afmätt och högtidligt i det han stannar tre steg från fonden). Min herre, lagman Bengt, bär vänlig helsning Till riddaren Knut Algotson, och spörjer Igenom mig, hans stallare och marsk Om han välkommen är? KNUT Han vet att umgås dock med riddare Så pennefäktare han är! BOTVID (sakta till priorn, medan Kol går till dörren) Han är välkommen! (högtidligt). Han vet väl mer än så! Jo, jo! (leende). INGRID (I detta ögonblick inträder lagman Bengt från fonden, företrädd af fyra småsvenner, och efterföljd af lika många väpnare; han viskt men stolt för Knut och Ingrid, och säger raskt:) Jag helsar eder och er ädla husfru, BENGT. Hvad skall jag tänka? (som observerar priorn). är rikt och präktigt klädd, går fram midt i stugan, bugar sig höf Herr riddar Knut, med Gud, i allsköns frid! 43 Stor tack herr lagman Bengt! Välkommen varen Uti min låga stuga; ej min skuld BENGT. KNUT. Det är, att ej en borg mottager eder! Min heller ej, så vidt jag veta kan? sakta och häpet i det hon rycker Knut i armen). Guds moder! se då, Knut! KNUT INGRID (som oafvändt betraktat Bengt, (följer Ingrids blick, och säger med samma häpnad i det han betraktar Bengt) Jag ser ... vid sankte Knut, min skyddspatron!
M. faststäldt reglemente för institutet; så kan jag icke begripa annat, än att 75 §:n Riksd.Ordn. tydligen bestämmer huru dermed skail förfaras, nemi. att expeditionen af Exped.Ulsk. uppsattes, utan användande of hvarken de många och långa orden, som 1 Stånd, eller de färre och kortare orden, som 2 andra Stånd godkänt; ty, mine herrar! det står tydligen att inhemta af föreiuimnda §, att då 1 Stånd stanna emot 2, och frågan är af beskaffenhet att kunna förfalla, så skall den förfalla. Således, om vi instämma med PresteSt., och de öfriga Stånden icke dertill sig foga, hvilket vi vela att de icke göra, har frågan förfallit, oell kan beslutet 0111 anslaget komma till expedition, sedan frågan om orden förfallit? Jag förnyar min begäran, att vi måtte instämma i PresteStis beslut, icke derföre att jag anser PresteStts förklaring vara af nöden eller behöflig, men derföre att vi då slippa denna fråga utan all votering, hvilken icke lagligen kan komma i fråga. Hr Ribbing, Bengt: Visserligen har jag haft den bedröfliga erfarenhet, hvilken Frih. Cederström för en stund sedan vidrörde, att man icke alltid får höra hjertals språk. Det är tyvärr ganska ofta man får lof att misstänka, att afsigterna äro annorlunda än orden falla. Men jag älskar dock icke att föröka min misstanke och min misstro mot hela verlden och alla menniskor. Jag tror, alt om man skulle låta detta misstroende fortfara, skulle man slutligen till den grad misstro och misstro sig sjelf, att man blefve alldeles overksam. Denna fråga har blifvit så noga utredd af 2tne särskilda talare här, i motsatt riktning, d. v. s. Herrarne Ekströmer och von Hartmansdorff som möjligt varit; jag kan 344 Den ii November c. m icke neka, att jag i den sednare?
I fråga om föredragningssättet af det nu till öfverläggning förekommande lagförslaget, vågar jag vördsamt hemställa, huruvida icke R. o. Ad. skulle vilja antaga samma föredragningssätt, sorn Ståndet förut vid lagförslags behandling följt, nemi. att serskild proposition framställes å de förslag till förän - Den 12 Augusti e. m. 307 dring af någon §, hvilka af en eller annan talare väckas, samt att derefter propos. å hvarje § serskildt göres. Vidare får jag föreslå, att R. o. Ad., i likhet med hvad som skedde vid behandlingen af förslaget till den nya hränvins-förordn.-n, ville åt LagUtsk. npdraga att tillse, det hela lagförslagets upslällning och redaktion sättes i öfverensstämmelse med de beslut, R. o. Ad. i afseende å de serskilda §§:na fattat. Hr von Hartmansdorff: I allmänhet anser jag det vara mindre välbetänkt att binda öfverläggningen genom föregående beslut. Vid detta Retänk:s behandling har man likväl börjat med att utplocka vissa allmänna grundsatser. Vi hafva derom öfverlagt och en af dera blef icke af Ståndet godkänd utan Utsk:s förslag återförvisades. Vid sådant förhållande, synes mig, såsom borde alla de anmärkn:r, hvilka afse spö- och risstraffets bibehållande, föranleda till de serskilda §§:nas återförvisande, på det att saken måtte kunna i ett sammanhang ånyo af LagUtsk. behandlas, utan att vara bundet af ett eller annat Stånds beslut i afseende å någon serskild §, hvarigenom sammanhanget i lagförslaget skulle rubbas. Utan återförvisning torde R. o. Ad. måhända stanna i en sådan sjelfmotsägelse, att ehuru vi ogillat grundsatsen rörande spö- och risstraffets uphörande, vi likväl vid hvarje § godkände den straffart, som att Utsk. i det uphörda kroppsstraffets ställe blifvit föreslagen. Jag vill icke säga, att denna afsigt legat till grund för det förslag till föredragningssätt, som Gr.
Återkommer utur Riket afviken Adelsman, och varder han icke för afvikandet eller orsaken dertill till straff skyldig ansedd, inträde han för öfrigt i sina förra rättigheter, dock så, att derest Hufvud-) mannarätt eller värdighet honom genom afvikandet frångått, den ej kan till honom eller hans efterkommande återkomma, förr än ingen öfrig finnes, som ifrån den, hvilken Hufvudmannarätten eller värdigheten sålunda erhållit, i rät nedstigande led härstammar. Reser Hufvudman Utrikes, antingen i Ko; nungens ärender, eller med vederbörligt tillstånd, för enskilda angelägenheter, äge han rätt att förordna någon behörig att Ättens säte intaga, Åttemans bättre rätt framför Fullmäg tig, dock alltid oförkränkt. * Den 2 5 Junii. 469 9 §• Adelsman, som med Konungens särskilda Nådiga tillstånd i främmande Herrskaps tjenst är, eller emot främmande Öfverhet sig med Trooch Huldhets-ed förpligtat, men derjemte fast egendom ellvr Embete inom Riket innehafver, samt för sin person här i Riket skattskrifven är, må personligen säte och stämma på Riddarhuset intaga, men ej, derest haa Hufvudman är, Fullmägtig förordna,- Förekommer någon sak till öfverläggning och beslut, som det Herrskap angår, i hvars tjenst sådan Adelsman är, bör han likväl ej öfvervara beslutets fattande, hvarken i Pleno, Utskott elier Nämnd, derest han lill Ledamot i någon af de bägge sednare vald är. 10, §. Flyttar Adelsman sitt Bo och hemvist Utrikes på sätt 32 §. i 1723 års Adeliga Privilegier om för mäler, håfve han och hans efterkommande, som Utrikes äro, förlorat säte bland Ridderskapet och Adeln, fastän han eller de fast Egendom här i Riket äga skulle. Är han Hufvudman, tillfälle
Mantalsoch skattskri/vare skola, omedelbart ejter hvarje mantalsoch skattskrif ning s slut och fåre afrcsan från förrällningsstäUet, socknevis upprätta och till vederbörande kronobetjente, för hvars och ens distrikt, aflemna förteckningar å alla dem, som sig till bränvinsbränning anmält, hvilka förteckningar, hvarå skall utsättas, hvilken eller hvilka terminer briinvinsbränning af hvar och en ultfvas, pannerymden och den klass, till hvilken redskapen hänföres, böra inom åtta dagar i församlingens socknestuga eller å annat lämpligt ställe anslås. Dessutom ätlig ge det mantalsoch skattskrif vare att, för hvarje mantalsoch skattskrifning, inom Januari månads utgång insända dylika förteckningar till Konungens Befallningshafvande, som bör deraf lemna vederbörande del för kontroll och eftersyn, och att inom samma tid låta enahanda förteckningar tillställas dem, hvilka skola försegling af bränvinsbränningsredskap verkställa. §§ 12, 13 och 2 momentet i 18 §. På grund af hvad här nedan vid 28 § varder tillstyrkt, beträdande sammanföring och beskattning uti en enda och gemensam klass af all bränvinshränning med ånga, om inskränkning för den redskap, som härtill begagnas, af föreskrifterna rörande konstruktion och redskapsdelars relativa rymd, samt enär, för vinnande af mera ordning och tydlighet i uppställningen af de nya redaktioner, som häraf blifva en följd, nödigt är, att tvänne stadganden, som för närvarande hafva rum i 13 §, förflyttas till den 12, föreslå Utskotten för 12 och 13 §§ samt 2 mom. i 18 § följande redaktioner: § 12. Med enkel bränvinsbränningsredskap förstås en sådan, som består af en panna för mäskens kokning, af en lill pannan hörande så kallad halt och afky/ningsredskap för den uppkommande bränvinsimmans afkylandc. Dannan får eg a hvad form som helst.
Om således auktions-systemet äfven är passande för städerna, är detsamma, enl. min öfvertygelse, ganska litet passande och gagneligt för landet. Det förslag, Frih. af Ugglas afgifvit, anser jag deremot vara både enkelt och lämpligt, enär, enl. detsamma, det komme så att tillgå, att de personer, som vilja utöfva krogrättighet, anmäla sig hos K:s Beflude, hvilken hörer socknemännen och, sedan dessa å sockenstämma afgifvit utlät., öfver ansökningarne resolverar. Delta sätt är vida mera betryggande så väl för dem, som idka detta näringsfång, som ock för det allmänna, än auktionssystemet. Hvad beskattningen vidkommer, skulle det naturligtvis så tillgå, att sedan bestämdt blifvit, hvilka krogar skulle få finnas, Taxerings-komitéerna beskattade näringsidkarne efter de grunder, som komma att fastställas. Det är visserligen möjligt att på detta sätt ett mindre qvantum skatt blefve från krogrörelsen utpressad, men författmns mening är väl icke att tillskynda det allmänna så stor skatt som möjligt, utan meningen måtte väl vara, att å ena sidan beskatta bränvinsförsäljningen så högt, att priset å varan höjes, men å andra sidan dock icke så högt, att ingen redbar person vill åtaga sig krogrörelse samt att lönnkrögeri derigenom upmuntras. Då jag således förordar Frih. af Ugglas’s förslag, anser jag dock detsamma böra i 2:ne hänseenden dels förtydligas, dels förändras. För det första står det ingenstädes i förslaget uttryckt, att tillstånds-resolntionen skall meddelas för endast ett år i sender. Jag för min del anser att ett sådant stadgande bör införas. Vidare är det föreslaget, att ett näringsställe icke får, emot kyrkoherdens och socknemännens sammanstämmande afslyrkande, inrättas, hvilket förslag, såsom jag tror, tillkommit för att bereda likhet med förhållandet i städerna, der rättighet till krogrörelse icke får meddelas emot Magistratens och stadens äldstes afstyrkande. Förhållandet är emellertid helt olika och jag kan icke finna, att en kyrkoherde i detta hänseende kan jemföras med Magistraten i en stad. Jag tror icke heller att det är lämpligt, att gifva kyrkoherden en sådan rättighet.
Denna summa är så obetydlig i en bancorörelse, att den utan ringaste svårighet kan anskaffas. Det är, efter min öfvertygelse, af stor vigt, att vi få detta beslut så fattadt, att icke i följd af cassans för ringa belopp oro uppkommer i landet genom tvifvelsmål 0111 Bankens förmåga att oafbrutet kunna fullgöra sina functioner. Det är möjligt, att cassan icke kommer att sjunka till ifråga var. lägst tillåtna belopp; det är t. o. m. troligt, om Bancostyrelsen lan verksamt deltaga uti verldshandelns transactioner; men just derföre är det angeläget, att fonden ej är för liten. Jag förnyar min begäran, att ifrågavar. minimum ej må bestämmas under 2,5oo,ooo r:dr specie. Hr von Troil, Emil: Jag fann mig uppkallad att begära ordet, dä en värd ledamot på andra sidan yttrade ett slags klandrande förundran deröfver, att ingen ledamot af BancoUtsk. hade uppträd t för att tala i denna sak. Jag är väl icke numera ledamot i BancoUtsk.; men som jugvardtt, då detta betänk, förbereddes, vill jag gå den värde ledamotens önskan till mötes, så mycket hellre, som han yttrade, att han ej kunde komma fram med sina cardinalskäl, innan någon Utsk:s ledamot yttrat sig. Likväl får jag nämna, att då han yttrade en sådan förundran, måtte han hafva drömt, att han var i någon annan nationalförsamling, der bruken äro olika med våra, och hvarest de särskilda committeerna utse någon, som muntligen inför kammaren föredrager målen. Der är det lämpligt, att committeens ledamöter först uppträda för att utveckla frågan; men helt annorlunda är förhållandet hos oss, hvarest Utsk. afgifva vidlyftiga betänk:n, som innehålla förslag och motiverna derför. Jag kan således icke linna skal för Utsk:s ledamöter att uppträda, förr än anmärkningar emot deras betänk, blifvit anförda.
Det är på denna grund jag vågar hemställa lill StatsUtsk. , om icke Utsk. skulle finna lämpligt, ifall medel kunna tillvägabringa!, att åt universiteten bevilja hela det af Hr Professor Geyer begärda anslaget. Dessutom anhåller Den 28 November f. m. jag att få nämna några ord i afseende på Hr Professor Geyers 2:ne motioner, den ena ang:de ett anslag af 3ooo r:dr för utgifvandet af 3 och sista delen utaf den äldre Svenska historiens urkunder under namn af Scriptorés remm suecicarum medii j£vi, och den andra om ett understöd af 2600 r:dr lill utgifvandet af 3:dje båndet utaf Diplomatarium Suecanum. Utsk. har visserligen ansett, att dessa begge summor kunde utgå af de på femte hufvudtiteln för läroböckers och lärda verks lifgifvande m. m. till K. M:s disposition ställda medel af 10,000 r:dr om året; men i sådant fall skulle första året, då de största utgifterna ifrågakomma, anslaget minskas med 5,600 r:dr och således endast 4^4°° r:dr vara att tillgå för de ändamål, hvartill nämnda 10,000 ridr blifvit anslagna. Min vördsamma hemställan är derföre, om icke StatsUtsk. skulle finna lämpligt att tillstyrka det begärda anslaget för lifgifvande af de tvänne verken, då nyssnämnda 10,000 r:dr kunna oafkortade användas på sätt K. M. kan finna för godt att desamma för åsyftade ändamål disponera. Hr Ekströmer: Ulan att ingå i fråga om lämpligheten eller olämpligheten af K. Sundhets-col legii förflyttning till Carolinska institutets egendom, hvilken (råga af K.
Munskänken Moberg och källarmästare Broman har haft om hand om likörer och viner. Kammartjänare Juel och löparen Pomp har hela tiden betjänat prinsen. Prinsen serverades kaffe klockan 7 på morgonen, hämtat från konditoriet och gemensamt för hela hovet. Klockan 9 har frukost bestående av någon kall kötträtt, ost, smör konjak eller likör samt en butelj rött vin blivit hämtad från det vanliga köket. Även om prinsen inte ätit tillsammans med den övriga familjen har maten hämtats från det kungliga köket, likaså eftermiddagsteet. Aftonmåltiden har bestått av en kall kötträtt och under resan ett kallt kök tillagat av köksmästare Bonnet. Alla som omgett prinsen har blivit hörda under ed och ingen misstanke har väckts att någon skulle vållat prinsens död. Under de första nätterna i Stockholm har prinsen sovit innanför olåsta dörrar, vilket kammartjänare Almlöf på eget bevåg ändrat på. Ryktet talar om att något buller skulle märkts en natt, men Almlöf undersökte saken och fann att det var betjäningen som höll till en trappa ned. Prinsen har dock uttalat att han ansåg att någon tillställning var riktad mot honom, vilket skulle satt fart på ryktena. Detta menar kammarbetjäningen var taget ur luften. Prinsen kände tillgivenhet för sin betjäning och talade öppet om vad han ansåg. Han har under allmänna reflexioner om döden önskat att i händelse av sjukdom och död meddelande skulle nå hans bror. Under hans opasslighet i Eksjö fick expeditionsföreståndaren genom brev från Holst befallning att ta i förvar en del viktiga handlingar och pengar som förvarades i ett rum innanför hans sängkammare. Ett rykte säger att prinsen fått brännvin, kaffe och buljong, men inte smakat det. Däremot drack hans lakej upp det och blev illamående. Ljustalg hade av vårdslöshet hamnat i en havresoppa och gav en otäck smak, så att ingen åt av den, utom lakejen Algren. Han blev några timmar senare sjuk i magplågor, men var dagen därpå frisk igen. Det har också sagts att när prinsen blev dålig i Åby efter måltiden där, gift skulle ha blandats i en pastej. Köksmästare Bonnet tillagade pastejen i Stockholm före avresan och hela sviten åt av den, utan att någon blev dålig.
Hr von Troil, E m i 1: 1 afseende på lämpligheten af den propos., som Gr. Frölich begärt, har en invändning blifvit gjord af Hr Ekströmer, hvilken måhiinda af en eller annan ledamot torde anses förtjena afseende; men jag får då äran upplysa, att alldeles samma invändning emot målets företagande kan göras äfven hos Borgan - och BondeStm. Man behagade endast slå upp sidan 8 i brinn!;, och börja med nedersta raden, så finner man der rn villkorlig hemställan gjord till Borgareoch BondeSlaiJag lior ej alt något hinder finnes för ett Slånd att godkänna de villkorliga beslut, som Utsk. föreslagit. — Jag begärde egentligen ordet för att i någon män söka alt utreda grundlagarnes syftning och föreskrift i detta ämne. Jag tror alt den finnes omisskänneligen uttalad i 47 §ln Riksd.Ordntn, som tydligen föreskrifver, att del, så vidt sig göra låter, bör så tillställas, att alla mål blifva samtidigt inom RiksSt:n afgjorda. Det är visserligen ganska sanni, att den olika skyndsamhet, med hvilken Stånden albeta, ofta gör detta omöjligt, men jag skulle likväl tro, att ett sådant beslut, som Hr von Hartmansdorff’ begärt, skulle slå i uppenbar strid emot hvad grundlagarne åsyfta. Jag torde få uppläsa sista raderna af 47 §ln Rdksd.Ordn., sorn innehålla, att Landin), och Talmännen böra dagen förut ”sinsemellan öfverenskomma om följande dagens föi edragningsamnen, på det desamma må i möjligaste måtto hos alla Stånden tillika afgöras.” Alt nu besluta det målen skola företagas suecesivl och ej på samma gång inom de särskildta RiksStm synes uppenbarligen vara stridande emot grundlagens syftning och klara ordalydelse. Något undanlag ifrån den föreskrift, som i 47 §:n lemnäs, tror jag ej böra äga rum i andra mål, än sådana, som enskildt röra något RiksSt., såsom t. ex. då del är fråga om ett Stånds privilegier eller förändring uti representationssättet.