Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om slutligen Ryssland, till trotts af Europas motstånd, lyckats att med sitt öfriga kolossala ägovälde införlifva äfven Turkiet, så är mer än sannolikt, att Rysslands uppmärksamhet småningom, kanske snart nog, skolat afledas från den isiga norden till söderns mildare luftstreck, från vinterpalatset, höijdt i Neivas kilina dimmor, till Seraljens leende lustgårdar. Behöfver jag val tillägga, hvad vinsten af ett sådant förhållande varit eller blifvit för Sverige? Som bekant är, inträffade intetdera bland dessa tre alternativer. Det fjerde, det som Ryssland valde, stämplar dess Regerings vishet och berättigar till en beundran, hvilken jag som Svensk med smärta tillstår och gerna skulle egna åt oss närmare föremål, om önskvärda anledningar dertill föranledde. Ryssland skänkte nemligen åt Turkiet fred och orubbade råmärken, sedan den förra magiens segrande härar redan hade tornspetsarna af Constantinopel i ögonsigte, och det således påtagligen var den Kejserliga viljan, icke Sultanens motståndskraft, sorn afvärjde underkufvandet. Denna moderation efter dessa framgångar, och uppbjelpta financer genom ersatta krigsomkostnader, det enda byte, Ryssland återförde, jemte friska lagrar, från Balkan och Warna, — allt detta gaf vigt åt de anspråk på Europeisk dictatur, hvilken Ryssland efter Napoleons fall synes haft i sigte; och det var i ett sådant sakernas skick, mina Hrr — jag ber Eder låna uppmärksamhet åt denna omständighet—, som frågan förekom på 1829 års riksdag om de anslag till försvarsverket, hvilka Regeringen förklarade sig behöfva till dettas iståndsättande.
Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets anmärkningar emot den af Utskottet föreslagna lydelsen af 109 § Regerings-formen, hafva det gemensamma mål, att medgifva Rikets Ständer rättighet att äfven vid urtima riksdagar kunna ny bevillning sig åtaga. Utskottet har, vid upprättandet af ifrågavarande grundlagsändrings-förslag, visserligen icke förbisett möjligheten deraf, att mellan lagtima riksdagar inträffade fall, som ovilkorligen kräfde anslående af medel till fyllande af behof, hvilka icke tålde uppskof till den lagtima riksdagen; men Utskottet hade trott att i dess förslag icke förefunnes hinder för Rikets Ständer att, då dylika fall inträffade, vid urtima riksdag anslå nödiga medel. Då det likväl nu visat sig att två Riks-Stånd hysa en frän Utskottets skiljaktig uppfattning af föreskriftens rätta förstånd, och det är af stor vigt att olika tolkningar i detta afseende icke må kunna ega rum; så har Utskottet, för att undanrödja alla anledningar till missförstånd, ansett sig böra uppgöra en ny redaktion af nämnda lagrum. Dervid har Utskottet, som tror det särdeles bidraga till enkelhet och reda, om i grundlagarne vid fråga om en och samma sak alltid begagnas, så vidt möjligt är, samma uttryck, sökt lämpa den nya redaktionen efter de ordalag, som för närvarande finnas i 61 § Regerings-formen. Utskottet får således till Rikets Ständers ompröfvande vördsamt hemställa följande förslag till förändrad lydelse af Regerings-formen 8 109. Ej må Riksdag längre räcka än Fyra månader från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer underrätta. Der så oförmodadt hända skulle, att, vid nämnda tids utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny Bevillning till bestämdt belopp sig åtagit, skola icke destomindre Riksens Ständer åtskiljas, och fortfare den förra Bevillningen intill slutet af det år, under hvars lopp ny Bevillning af Riksens Ständer fastställd blifver. Ar äter Bevillningens hela belopp bestämdt —- —■ — på sådan grund uppgöra och utfärda.
Och, då Kongl. Maj:t i Nåder tillkännagifva det VetenskapsAkademien redan anbefallda uppdrag, att föranstalta den projecterade undersökningen af Fendellängden, och vigtea af en bestämd Cub Vatten} så lärer i detta hänseende RiksensHöglofi. Ständer linna intet mera återstå, än att hos Kongl. Majit underdäuigst frambära deras undersälligaerkäu - Éesv. ock Ekon. Vtik. Betänkanäen. ^61 sia för Kongl. Maj:ts visa försorg, och lika underdånigt tillstyrka antagandet af detta enhatens absoluta mått» enär det med mathemstisk noggrannhet hinner blifva bestämdt. Likväl lärer finnas nödigt framställa angelägenheten deraf, att, vid bestämningen af Pendel ns längd, Svenska foten bibehåiles utan allt slags förändring vid sia nu egande eller af ålder innehafda storhet; och, om» efter den gjorda uppgiften, någon olikhet skulle finnas emellan de hos olika Åuctoriteter förvarade Rikslikare, den, som finnes uti Kongl. Landtmäteri-Contoiret, då måtte blifva basis, emedan på densamma refningen af hela Svenska jorden grundar sig, samt alla beräkningar på fast egendom, köp och afhandlingar, efter denna norm, äro uppgjorda och afslutade. Sedan absoluta enheten således blifvit bestämd, tillstyrkes antagandet af de föreslagna relativa enheter, nemligen: För Längdemättet: Foten För Rymdemåttet: Kannan För Vigten: Mark (Victualie Skålpund) Q:o Derefter framstår i ordningen enheternas fördelning på sådant sätt, att den för det allmänna användandet och i räkenskaper medför den största beqvämlighet. Kongl. Akademien föreslår härtill, utur mångsidigt uppgifna skäl, Decimalfördelningen. De oberäkneliga förmånerna af detta räknesätt, grundadt i Tiotalsserien af vår allmänna räk» 462 Besil, och Ekon. Utsk.
Om stämpling af Tidningar. l:o Hvarje utkommande Tidningsnummer, tryckt på halft ark, eller derunder, förses med en röd stämpel till Vedels öres belopp; från ett halft till och med ett helt ark med en stämpel til! -.dels öre; derulöfver till och tned 1 '/, ark, %:dels öre o. s. v.; och skall med halft ark förslås papper, hvars yta innehåller 28 Bil. lill hedlin. Utskottets Betänkande JYs 8. en half (jvadratfot eller ISO qvadrat—decimal-lum. Tidningar med sådan stämpel lörsedde, äro vid alsändningen från trycknings-orten från postporto-afgift frie. & 11. Särskilda åligganden, i afseende pä lörfattningens handhafvande. 2:o Ej må någon tillgodonjuta de, genom Kongl. Majits och Dess Embetsmäns bref, fullmakter, transporter och konstilutorialer eller General-ordres, honom tillagda löneförmåner och rättigheter, innan han fullmakten eller förordnandet på behörigen stämpladt papper uppvist. 3:o
» Drottninggatan 3 8 », sade frun efter att ha tittat i sin lilla näpna anteckningsbok — Hultman &amp; C:o filial. Nej, den var flyttad till Klara vestra, upplyste mannen, men man behöfde icke gå dit, ty Hultmans utmärkta kakao, hans förträffliga bordskryddor och konfektyrer kunde man få billigt hos hvarje välförsedd specerist. Och den utsökt läckra smultronmarmeladen den måste bon då ha. Så fortsatte man till 51, hos P. G. Bjurström. Där hade frun så mycket vackra saker att se på — lampor, serviser, arbete i terracotta o c h biscuit och allt möjligt — så att herrn bann mycket väl kila ned i 55 till Tjulander &amp; C:o för att skaffa sig » varor » för julen. Dufvas parfymhandel, det var j u sant! Nå, den fick man ta på återvägen. Sedan styrdes färden till Regeringsgatan, där man gjorde visit hos Pripp &amp; Son och i Böhlmarks välförsedda lampmagasin. Då man sedan på vä- gen neråt passerade Nilsson &amp; Dahlbecks rikhaltiga utställning af vackra och smakfulla gosskläder, rodnade lilla frun så vackert. Längre fram i tiden, när det behöfdes, så visste man, hvart man skulle vända sig. I Kostamagasinet, n:r 2-1, gjordes åtskilliga uppköp af de läckra glasserviserna o c h Hylin &amp; C:o butik i n:r 8 blef ej heller bortglömd. Lilla frun formligen flög öfver gatan till juvelerare Hallberg. Ah, hvilka vackra saker! Dessa briljanta pärlkollier med sällsynt vackra pärlor, dessa halfmånformiga smycken eller dessa förtjusande små broscher, miniatyrer på elfenben, som nyss kommit in från Paris och således äro ytterst moderna. Herrn lockades af en utmärkt smakfull halsduksnål och en käpp med elegant krycka i matt, drifvet silfver. A j, därinne gjordes ett djupt grepp i plånboken. Till staden!
Om den oförmodade händelse skulle inträffa, att RiksgäldsContoirets-, Banco-, Riddarhusoch Standens Gancellie Fullrnägtige skulle finna skäl till anmärkning emot ett elter flere Läns fastighetsvärdering, bör sådant anmälas hos Rik. sens Ständers Revisorer, som i deras berättelse till Riksens Ständer upptaga feit lia Ilin rsdet med alla dertill hörande skäl och upplysningar, på det sådant vid näst infallande Riksdag må kunna komma under Riksens Ständers skärskådan och pröfning. 9:0 Sedan Kongl. Majtts förenämnde nådiga påbud, om de fur året bestämde Bevillniifgs.afgifter, blifvit kuogjordt, upprättar vederbörande Uppbördsman för Studer och Socknar Uppbörd»- Bevillningt-Uttkottets Bitankan den. 39 längder, hvilka af Taxerings-Committéerne granskas, jemfdras med Taxerings-längderne och derefter till Uppbörd påskrifvas. 10:0 Vid Uppbördsrnöten i Stader och Socknar, bör alltid en Ledamot af Stadens eller Socknens TaxeringsCornmitté vara närvarande och påskrifva Skatteqvitenserne, samt föra en Uppbörds, längd öfver de skatter, som dervid betalas, hvilka längder böra till Bänteriet åtfölja Uppbördsleverancerne. De öfrige erforderlige reglementariske föraskrifterne finnas med mer och mindre förändringar i Bevillnings* Stadgan och öfrige gällande Uppbörds-författningar och det project Högloft. Utskottets första afdelning aflemnat. Någon särskild Bevillning för nyttjandet af så kallade öfverflödsvaror anser jag ej på annat sätt, än genom varornes förtullning böra utgå, eirtedan hvar och en som köper och nyttjar öfverflöds eller utländska varor, i och med inköpet derföre betalar consumtions-afgiften till sälja, ren, som förut erlagt densamma förskottsvis till Staten, under benämningen Tull. Den, som ej köper dessa varor, betalar således ej eller någon Cons umtionsäfgift.
M. läektes låta meddela en lika befallning till Styrelserne för samtlige de Statens Verk, hvilka ega egna hus och byggnader, så i hufvudstadeu som i landsorterne, och hvilka icke tillhöra hvarken Öfver-Intendents-Embetets eller Kammar-Collegii öfverinseende, utan directe och ensamt disponeras af Styrelsen för hvarje af de serskilde Verken, bland hvilka må nämnas Tull-Verket, Post-Verket, Seraphimer-Ordens-Gillet, MiiilairStaterne m. fl. Och på det enkelhet och enhet uti uppställningen af alla hufvudsakliga anteckningar med noggrannhet och på ett ändamålsenligt sätt raii vinnas, få Rikets Ständer slutligen underdånigst anhålla, det E. K. M. i Nåder läcktes anbefalla Dess och Rikets Stats-Conlor att lemna elt Formulair till hvarje af dessa Styrelser äfvensom till Ivammar-Collegium och Öfver-Intendents-Embetet, för sådane Böckers eller Liggares upprättande och sedermera fortsättande från och med innevarande år 1835; tunnande såsom hufvudsaklig ledning för desse Formulairers upprättande, tjena den Liggare, sorn) vid Tull-Verket föres öfver dess byggnader, och anse Rikets Ständer, att desse Liggare hädanefter alltid, i den mon sådant låter sig göra, böra vara att tillgå för Rikets Slän - 47» Expcditions-TJt skottets Forslag till und. Skrifvelse JV-o 264. ders Stats-Utskott eller Revisorer vid deras granskning och förrättningar. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 3 Jan. i835. Preste-Ståndet den 5 — Borgare-Ståndet den 5 Bonde-Ståndet den 5 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående utbytet af den utaf f. d. General-Assistance-Contoret begagnade egendom emot den Stockholms stad tillhörige, så kallade Hessensteinska Egendomen.
Krigs-kollegium, innefattande antalet af behöfliga rum och till hvilket ändamål hvart och ett af dessa skulle användas, vördsamt föreslår: att Rikets Ständer ville ställa till Kongl. Maj:ts disposition 150,000 JR:dr, till inköp af en embetslokal för Kongl. Topografiska korpsen, att utgå sedan Kongl. Majit, på ingifvet förslag, funnit en sådan vara lämplig. Stockholm den 29 November 1862. C. F Ridderstad. Af Herr Hesselgren: Om nu gällande, tullagstiftnings bibehållande utan förändring under den statsregleringsperiod, som innevarande riksdag omfattar. Under sednast förflutna riksmöten hafva väsendtliga förändringar blifvit af Statsrnagterna beslutade i den del af rår lagstiftning, som rörer införseln af främmande varor och den beskattning, sorn under namn af Tullafgifter är dylika varor åsatt. De vidtagne förändringarne hafva till en stor del befunnits ändamålsenliga och för landet i många afseenden fördelaktiga, ehuru rubbningen i förut varande förhållanden icke kunnat undgå att väcka farhågor hos den talrika industri-idkande befolkning, hvars existens ofta beror derpå, att icke alltför brådstörtande förändringar företagas i den ekonomiska lagstiftningen. Emellertid har denna nyttiga klass af medborgare sökt lämpa, sig efter de nya förhållanden, sorn inträdt och den synes för närvarande med mera lugn än tillförene motse framtiden. Likväl är det för densamma af väsendtlig vigt, att icke nya förändringar alltför hastigt inträda, hvarigenom dess bemödanden att fortfara med sin verksamhet kunde blifva fruktlösa och de ofta betydliga kostnader sorn i sådant afseende blifvit nedlagda, kunde vara förgäfves bortkastade. Det är af sådan anledning och Mert ill uppmanad af många bland de näringsidkande klasserna, som jag tager mig friheten föreslå: Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JVs' 229. att nu gällande tullagstiftning måtte få blifva oförändrad under den stats regleringsperiod, som innevarande riksdag omfattar.
267 $ft å nyo öfverse den vid sista Riksdag gjorde Redaction af paragrapherne angående Bankmannen , och äfven sedermera i att sammar* Bmg till Ridderskapet och Adeln afgifva yttrande öfver alla de ställen i Riddarhus-Urdningen, hvilka Utskottet kan anse erfordra en ny Redaction, i hvilket afseende jag anhåller att Utskottets i (råga varande Betänkande varder till Utskottet återremnteradt. Herr Mannerhjertas Ulric Emanuel, uppläste följande: Från sistledne Riksmöte hvilar ett ämne, rörande Riddarhusets inre organisation, af icke likgiltiga följder, om än dessa icke hittills på något menligt sätt framstått. Det är den af Herr Munck af Rosenschöld då väckte Motion om Bänkmanna - inrättningen, hvilken ansågs Böra afskaffas och Ridderskapet och Adeln, såsom ett närmare uttryck af sin vilja, sjelf företaga valet af Electorer. Jag vågar återföra detta i Högloflige Ridderskapets, och Adelns minne. Sedan Riddarhus - Utskottet, i följd af nämde Motion, som understöddes af flere värda Ledamöter, hade afgifvit ett yttrande, hvilket icke instämde med densammas syftning, och återremiss deraf föranleddes, vågade jag, då Ut-, skottet under ett förnyadt Betänkande ännu qvarblef vid s,in en gång antagne mening, ytterliga-, re utveckla de grunder, som borde föranleda) till en förändrad form vid val af Electorer. - Jag hade den tillfredsställelsen se de anförda skälen, rättvisas af Pluraliteten inom Högloft. Riddarhuset; och Resultatet af de i ämnet fö* refallne Discussioner, blef ett godkännande af den af Herr Munck af Rosenschöld framställde Principe, ehuru afgörande af Redactionsförän* dringen, vid stadgandern® af Flectorsvalen, ansågs till närmare afgörande böra hvila intill nästa Riksdag. Om således, vid den frän Högloft.
December samma år underdånigt utlåtande afgifvit. o O 3 5:o. KammarCollegii och SlatsContorets underdåniga skrifvelse den 30 Augusti J842, med förslag till lörordning, angående sättet för de årliga markegångstaxornas upprättande. 6:o, Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 5 April 1845, angående bokföring af Statsverkets så kallade Reservfond, m. m., jemte StatsContorets den 31 December sistlidet år deröfver afgifna underdåniga utlåtande. 7:o. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 15 Maj 1845, angående framllyttning af tiden för Uppbördsstämmorna, hvaröfver StatsContoret den 15 Maj 1846 underdånigt utlåtande afgifvit. 8:o. RondcStåndets underdåniga hemställan af den 5 Juni 1845, om undersökning, angående Mantalsräntans uppkomst och fortfarande, samt åtgärder för lindring uti denna del af beskattningen. 9:o. KammarCollegii underdåniga skrifvelse den 19 Oktober 1842, i fråga oni Jordeböckernes granskning och sättet lör deras framtida uppgörande. 10:o. KammarCollegii och StatsContorets underdåniga utlåtande den 23 De cember 1842, i anledning af väckt fråga om närmare controllerande af Kronoskatternes debitering och upphörd. ll:o. Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarRätts underdåniga utlåtande den 23 Maj 1844, i fråga om preescriptionstiden för redogörares och skattskyldiges ansvarighet i anmärkningsmål. 12;o.
L:ör ^7, som af Nagislrsten i Larlstaö blifvit sllemnaöe för att till X. Ibeatrarnes Densions Lassa insänöas. X:o 9^. L.ör 812 sk. 24, bvilka utaf öe af X. lVI:t till unöerstöö ät Xorömarks fläiaösboer för väganläggning anslagne meöel, icke kommit lläraösboerne tillbanöa, ocb för bvilka llofLätten förklarat förre LanösLecreteraren Xleman icke vara »K^Iöig att ansvara. X:o 9^. X:ör §91 sk. 20, reöoviste af Xronofogöen, Xamereraren Doignant, till gälöanöe af öet län bos LancoOiscontVerket, öerföre iVlajoren (8. Liljebäök samt bans Löftesman lospectoren Xils Dolm ocb Lieutenanten Lb. O. Liljeböök varit lagsökte. X:o 96. X:ör 266 sk. 82, bvilka Xänöricken Dööesson eilggt, såsom köpeskilling för Lonöen -knöers jonssons i ^Ksk för LancoOiscontens foröran försälöe ^:öels Lemman i Xeöra ^sbammar. X:o 97.
Alltsammans blef snart borttaget af fienden, med undantag af endast två kanoner. Kanske skulle det dock hafva tröstat borgerskapet, om de kunnat blicka in i framtiden, då Gustaf IV Adolf förärade staden för dess patriotism just samma tvänne kanoner Men vi återvända till händelserna, när framtiden utgjordes af nästa stund. Kriget ända invid dörrarna. – Mötet vid Vettlanda-ån. – Danske generalbefälhafvarens mening om Strömstad. – Åtskilliga anekdoter. – Manifestet. Tjugufyra timmar förflöto, räknade under brinnande pulsslag, räknade efter hvarje ny rapport, som flög mellan de olika vigtiga punkterna och staden. Då föll dunderslaget. ”De äro här!” Hvilka magiska ord i en gränsstad, som utan beskydd väntar på fienden! Och nu blef väntan icke lång. Den 24 september på morgonen hvimlade det i de trånga bergiga passagerna på norska sidan om Idefjorden. Då lingonen der stodo i sitt flor, voro de ej rödare och tätare än de kolonner af Nordanfjelds regemente, som nu brottades med nordanfjällsvindarne, hvilka tycktes förbjuda deras framträngande och i vild häftighet piskade dem om kinderna. Idefjorden sjelf reste sig till skummande murar, men det hjelpte ej. Samma morgon gick generalbefälhafvaren för de fiendtliga trupperna, prins Carl af Hessen, åtföljd af den unge danske kronprinsen, hvilken nu skulle göra sin debut som frivillig krigsman, trotsande storm och sjö, öfver fjorden, der den är som smalast, d. v. s. vid udden Örbacka, som icke befinnes på längre afstånd från svenska stranden än 5 à 600 steg. Landningen skedde i Skee socken vid Krogstrand, som då bevakades af hvarken mer eller mindre än en pipare och en trumslagare10. Här möttes generalbefälhafvaren af general Mansbach, som på 29 båtar öfverföll Sunnanfjelds regemente, hvilket embarkerat i Fredrikshall. Dessa båtar gingo sedan öfver till norska udden och voro hela den dagen och natten sysselsatta att, brottande med storm och våg, öfverföra trupperna. Norrmännen lemnade ej Krogstrand förrän följande morgonen.
Jag har med denna undersökning hufvudsakligast åsyflat, att befordra en kanske ännu nödig utveckling af begreppet om den granskningsrätt, som Grundlagen tillerkändt Riksens Ständer, men fördelad i en anmärkande, en pröfvande och en beslutande åtgärd, utöfvad under olika förhållanden och vilkor. Rikets sannskylldiga nytta utgör syftemålet och föreningspunkten för dem alla, och allas Den lo Julii f, /«, derhän verkande bemödande borde vara att ådagalägga aktning för hvarandras rätt. Må hända har jag begått misstag under det jag sökt att uppdaga andras. Att gemen-, samt söka hvad som utgör ett gemensamt godt, torde vara rätta sättet att bereda sig tillgift den ena hos den andra. Emedlertid framställa sig följande vigtig^ frågor; När ConstitutionsUfskottet constaterat de facta som ett annat anmärkande Utskott eller enskild Riksdagsman uppgifvit; när på detta •ätt Constit itionsUtskottet godkänt premisserne tili en slutsats kunna Ständerne af dessa premisser draga en annan slutsats än den ConstitutionsUtskottet af dem dragit, om Ständerne skulle finna att ConstitutionsUtskottet af premisserne dragit en falsk, slutsats. När ConstitutionsUtskottet i Ständernes tanka, icke nöjaktigt upplyst de förhållanden, som ett anmärkande Utskott eller enskild Riksdagsman anmält, kunna Ständerna, efter uppgifvandet af de omständigheter, hvari de finna upplysningarne ofullständige, till nytt utlåtande remittera ConstitutionsUtskottets Betänkande Dessa frågor leda till den vigtiga frågan; om hvars upplösande meningarne ännu synas delade, den nemligen: om med Constitutions - Den 10 fulii f. m. Utskottets hörande, såsom Riksdagsordningen? Min afsigt med framställandet af dessa frågor är ej att nu få dem besvarade; jag vill blott uppå dem fästa andras uppmärksamhet, då jag föreställer mig att resultaterna af den granskning som jag företagit, visar att deras afgörande en gång kan bli nödvändigt.
Ridderstapet och Adeln anförde anmärkningar wid UtstottetS den zo sistlidnc Nowember afgifnc Betänkande, angäenLe Lagens stadgande, att mö af hwad älder hon wara mä, statt stä under förmynderskap, blef, säsom enligt med detta Ständs förut fattade beslut, af Ständet gittadt; hwarom de Respective Med-Ständen wördsamt och mänligen skulle underrättas, vt supra. Lx protocollc» ll. H. ^ererron. 783 Den 17 April. Utdrag af Protocollct, hållet uti Borgare-Ståndets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den 2g Martil 1810. S. D. Bifall Borgare-Ständet hwad .Riksens Högloft. Ständers Bancr-Utffott, i Memorial af den 5 dennes hemställt, rörande fullföljand t af Fcktja Brobprgnåd pä Bankens beksst md; hwarom de Respecrive Med-Ständen wördsamt och wänUgen ffulle underrättas. 5UplS. S. D. Bcflvt Borgarc-Standet, att, enligt hwad Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utffott, 1 M-morial af den 21 innewarande, föreslagit, d°n hos Utskottet wäckta fräga om ändring i 97 L. Regeringsformen och F. Riksdags-Ordningcn, angäende wal till Riksens Ständers Zustitiä Ombudsman, skulle nastkonimande Riksdag af Konung och Ständer till afgörande företagas; Hwilkct wördsamt och wänligen skulle de Nespective MedStänden tillkännagifwas. Dt suxrs. S. D. Gillade Bdrgare-Ständet till alla delar hwad Riksens Högloft.
Jag ville, liksom nu om Carl den Elftes bår, Om Carl den Tolftes thron en sådan visa qväda, Att man i tusend år skull’ tusend gång sig gläda. Det är – man säge hvad man vill – en herrlig sak, en afundsvärd lycka, att känna sig tillhöra en i politisk betydelse stor nation. Denna känsla behöfver ej med ord förkunna sig; hon yttrar sin närvaro, äfven såsom stillatigande, i en ädel värdighet, en lugn grandezza, en själsdaning, på samma gång högsinnadt mensklig och högsinnadt fosterländsk. Hos goda engelska författare är hon öfverallt tillstädes. Just denna sälla fullkänsla och värdiga sjelfkänsla möter oss äfven hos vissa svenska författare, dels från den tid, då jemväl Svenskarne voro en stor nation, dels från den, då de så nyss hade upphört vara det, att småaktighetens eller kälkborgeriets anda ännu ej hunnit taga öfverhand. Läser man t. ex. de ypperliga Talen af Lagerlöf och Upmark (Rosenadler), så märker man snart, att tonen af majestas romana, långt från att vara en phraseologisk tillgjordhet, är hos dem ett sjelfnödvändigt och sjelfgifvet uttryck af likartad sinnes-lyftning. Äfvenså förnimnas i Höpkens skrifter, i de bästa af Dalins, i de äldsta af den siste Gyllenborgs, ännu vingeslagen af den fordna svenska storheten, flyende, men icke bortflydd. Bland modersmålets poeter har dock den egentliga carolinska tiden blott en att framvisa, hos hvilken, under en af mångahanda ofärdigheter besvärad gång och sång, det svenska östersjö-väldets medvetande utgör just sjelfva grundstämningen. Denne ende är Dahlstjerna. Samma stämning, som ej förmådde skydda honom från de löjligaste smaklösheter, gifver likväl icke otydligt tillkänna, huru nära detta välde var, att ur sitt sköte framföda en sina hjeltebragder motsvarande hjeltesång. Ja: sjelfva den förbistring i hans språk, hvilken han sträfvar att med ett nog godtyckligt och hårdhändt envälde kufva, har någonting sinnebildligt.