Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Minuthandel med och utskänkning af bränvin vare, äfven då den för öfrigt medgifven är, i allmänhet icke tillåten sednare å dag än till klockan 10 på aftonen; egande dock vederbörande embetsmyndighet, der särskilda omständigheter föranleda behof af annan tids bestämmande, att derom förordna. Skulle anledning förekomma dertill, att minuthandel med eller utskänkning af bränvin bör förbjudas i stad vid något af de tillfällen, som i § 25 nämnas, eller å landet vid de tillfällen, som i samma paragrafs 2:dra mom. omförmälas, ege vederbörande myndighet jemväl att derom meddela föreskrift. Förekomma å utskänkningsställe vid särskilda tillfällen oordningar af den ait, ali innehafvare af utskänkningsrättighel icke kan anses fortfarande ega den frejd, ordentlighet elter öfriga egenskaper, hvilka jemlikt 6 § för rättighetens förvärfvande erfordrats, må Konungens Befallningshafvande, på anmälan i stad al Magistrat eller Stads/ullmägtige och å landel af Kommunalnämnd, ega att ulskänkningsrälligheten indraga eller innehafvaren derifrån skilja; dock vare han i sådant fall berättigad att af redan erlagd utskänkningsa/gifl återfå så stor del, som motsvarar den lid, hvarunder rättigheten ej ulöfvats. § 27. På apothek må ej annorlunda än i medicinalförfatlningarne föreskrifves bränvin, med eller ulan droguer eller andra tillsatser, säljas eller till förtäring på stället utdelas. § 28. Under söneller helgedag må ej bränvin, som är föryttradt genom partieller minuthandel, till köpare utmätas eller utlemnas. Under gudstjenst skall utskänkningsställe alltid vara tillstängdt. / stad kan utskänkning af bränvin under sönoch helgedagar än vidare inskränkas eller helt och hållet förbjudas, derest beslut derom fattas af Kommunalslyrelsen samt af Konungens Befallningshafvande, efter Magistratens hörande, godkännes.
På grund af hvad jag sålunda i ena och andra afseendet haft äran framställa, utbeder jag mig Rikets Ständers gunstbenägna och fvälvilliga uppmärksamhet för följande motion: att till Kongl. Maj:ts disposition må anvisas, dels 5,000 R:dr till uppköp af fyra stycken hingstar, hvilka, till befrämjande af en god afvel af arbetshästar, böra stationeras å lämpliga ställen i Jemtlands län, för att till stobetäckning användas; dels ock 5,000 R:dr till uppköp af tackor och baggar af en för Jemtland passande race, att till fårafvelns förbättring likaledes uppsättas å passande ställen i samma län; allt på 280 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. \;:o 198. sätt samt under de vilkor och kontroller, som Kongl. Maj:t, för de afsedda ändamålens vinnande, kan finna för godt att i nåder bestämma Om remiss till Stats-Utskottet at denna motion får jag anhålla. Stockholm den 14 November 1865. Eric JErsson, från Jemtlands län. $:o 198. Af Eric Ersson från Jemtlands län, om anslag till löneförhöjning åt folkskolelärare. Att folkundervisningen varit ett synnerligt föremål för Rikets Ständers välvilliga och frikostiga omsorger, må med tacksamhet erkännas af hvarje vän till denna vigtiga fosterländska angelägenhet. De anslag, som blifvit beviljade till löneförbättring åt examinerade lärare och till underhåll at högre folkskolor, äfvensom folkskolelärare-seminarier och undervisningsmateriel, samt till folkskoleväsendets uppbjelpande genom småskolor, vittna nogsamt om den vigt ibland de fosterländska frågorna folkbildningens sak hos Riks-Stånden vunnit. Under sådana förhållanden synes det som ett förslag i syltning att förekomma en årlig förlust för folkskolan af hennes snart sagdt bästa lärarekrafter, icke borde komma att sakna ett benäget tillmötesgående, så oväntadt det än kan vara för någon att se behof framlagda, hvilka man trott redan vara afhulpna. Då på sistlidne riksdag 400
Län, motion om inställande af bevärings-manskapets vapenöfningar i fredstid och dertill anslagna medels användande till beklädnads-persedlar, m. m.; 8:0 Olaus Ericssons från Götheborgs och Bohus Län motion om vissa förmoner och rättigheter för Lysekils köping; 9:o Anders Normarks från Westerbottens Län motion om ändring i Kongl. Brefven den 2 Maj 1826 och 18 Juli 1827, rörande de till stockfångst för sågverken i Wester-Norrlands, samt Westeroch Norrbottens Län upplåtne krono-allmänningar; och 10:o Sven Anderssons från Skaraborgs Län motion, alt häst-vacance-afgiften vid Westgötha Regemente ytterligare måtte få fortfara i 30 år fran den tid, den, enligt nu gällande Contract, bordt upphöra samt att samma afgift måtte nedsättas från 7 \ till 6 tunnor span mål af hvarje rote årligen; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: l:o Johan Pehrssons från Upsala Län motion om förändring af Kongl. Prot. Utdr. d. 7 Mars 1840. g t Maj:ts Nådiga Stadga, angående Skiftes-verket i Riket af den 4 Maj 1827; 2:o Jäders Trysens från Östergöthlands Län motion, att med ändring af Kongl. Förordningen den 16 Mars 1824 härads-allmänningar må få af liemmans-egarne inom häraderne fritt disponeras; 3:o Lars Bengtssons från Malmöhus Liin motion om skyldighet för alla hemman inom härad, att, utan afseende å deras olika natur efter hemmantalet, deltaga i byggnad och underhåll af tingshus, häradshäkte och andra allmänna byggnader; 4:o Jnders Jonssons i Tuna, Östergöthlands Län motion om förklaring utaf Kongl. Majrts den 23 Januari 1836 förnyade Militife-bosiälls-ordning; 5:o Jan Anderssons från Westerås L in motion örn ändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftes-verket i Riket den 4 Maj 1827; 6:0 Jöns Erssons från Wermlands
Då blott ett ringa antal bönder lära ha egendom öfver 6000 ndr, så kan rösträtten för dem, som hafva egendom till 1000 r:drs taxeringsvärde och derutöfver, föga understiga 43,154 „ Summa 74,944 röster. Hr Akerman: Jag skall endast i anledn. af den siste talarens yttrande be att få meddela en liten upplysning. Som jag hörde af hans anförande, att han icke haft tillgång till de tabeller, som äro upprättade i bestämd syftning på Reformvännernas förslag, vill jag af dessa tabeller endast exempelvis anföra den för Skåne, i hvilken provins troligen de största possessionerna inom något län finnas. En restlängd efter Reformvännernas förslag faller så ut, att under det att Adeln för sina stora possessioner har sammanlagdt 1,222 röster, så har RondeSt. inom samma provins icke mindre än 7 780 röster. 80 Den 10 Mars e. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att alla de ledamöter, som hittills hade anmält sig för att tala i ämnet, nu haft tillfälle att afgifva sine yttranden, och att således tiden nu syntes vara inne för H. Ex., att inhemta R. o. Ad:s vilja i fråga om den ordning, som borde iakttagas vid föredragningsn af de förslag till gemensamma tankar, som blifvit framställde. I sådant afseende finge H. Ex. hemställa, om R. o. Ad. tilläte, att det förslag till gemensam tanke, som till sin grund vore mest olika med Utsk:s förslag, finge blifva det första, som företoges till pröfning, och vidare samma grund iakttoges vid föredragningen af de öfrige, så att alltid det, som vore mer olika med Utsk:s förslag föredroges framför det, som vore mindre skiljaktigt från hvad Utsk. föreslagit. Ropades ja, men härvid anmälde sig och yttrade Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.:
Det finnes väl, till stöd för en sådan qvinnans rätt, af de Gommit. terade, som utarbetat berörde förslag till Civil-lag, anfördt: att, om det ieke kunde nekas, att qvinnan genom den uppfostran, hon njuter inom en trångare huslig krets, måste längre än mannen sakna den erfarenhet, som fordras för att skota yttre angelägenheter och sjelf förestå sin egendom; följde deraf likväl icke, att denna erfarenhet alltid skulle brista henne; och att man, utan fara alt serdeles fela, kunde antaga en viss ålder, då den för sådane angelägenheter nödiga mognad hos qvinnan måste hafva infunnit sig; och man gjorde henne orätt, om man vägrade henne att, efter den liden, råda öfver sig och sitt gods; — men deremot har dock hlifvit anmärkt bland ammat, att, utan att misskänna qvinnans moraliska värde, kunde grundade tvifvelsmål ega rum, huruvida det instämde med hennes väl att befrias från det beroende, hvari hon, enligt nu gällande Lag, befinnes, intill dess hon inträdt i äktenskap och detta blifvit upplöst; — alt om än det ej kunde nekas, att mången ogift qvinna innehade de egenskaper, som fordras för alt sjelf vårda sina angelägenheter, visade likväl dagliga erfarenheten, att större delen vore i saknad deraf; — att denna brist hade sin grund i rigtningen af hennes uppfostran, som vore lämpad efter hennes råtta bestämmelse för det husliga lil vet; samt allom Lagen uUdandroge qvinnan vid en viss ålder den omvårdnad, som hittills, mera såsom en förmon, än såsom ett tvång, varit lagd i förmyndarens hand, skulle hon, i anseende till sin medfödda godtrohet, iråka ojemförligt större olägenheler, än beroendet af förmyndare kunde medföra.
Och borde för öfrigt, så vidt det lämpligen kunde stå tillsammans med gymnastikens nu varande utveckling, Kongl, reglementet af den 25 Maj 1814 med tilläggen af den 16 April 1817, läggas till grund för det nya reglementet.» 3:o. »Att, i enlighet med förslaget till 1814 års reglemente, öfriga gymnastikinrättningar i riket böra inspekteras af Central-institutets föreståndare eller öfverlärare eller annan till bestridande af Föreståndarens tjenst fullt qvalificerad person, så snart någon så beskaffad till Öfver-lärare blifvit antagen.» Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 36. 7 Slutligen har motionären föreslagit Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, »att Kongl. Maj:t, för der^händelse att nu varande anslag till »Gymnastiska Central-institutet icke till dess fullständiga ordnande befinnas tillräckliga, »behagade nådig proposition i ämnet till näst sammanträdande Ständer afgifva.» Uti denna motion har Herr Professor Carlson, med hvilken Herr Doktor Säve och Herr Prosten Melander instämt, föreslagit en utvidgning, åsyftande att gifva undervisningen mera omedelbart inflytande på ungdomen jemväl i kroppsligt hänseende, ty nödvändigt vore att den offentliga uppfostran hädanefter afsåge den kroppsliga utvecklingen mera än hittills varit fallet. Dels förökades undervisningsämnenas antal, hvarigenom tiden alltmera toges i anspråk, så att man slutligen komme derhän, att physiken ej uthärdade mera, och dels skulle man redan, efter hvad den tillförlitligaste erfarenhet vitsordade, i Stockholm redan hafva förnum' mit ett märkligt aftagande i skolungdomens physiska krafter. Väl innehölle den nya skolstadgan, att lärare i gymnastik borde finnas inom hvarje läroverk, och Staten hade således erkänt sig böra sörja £ör ungdomens physiska uppfostran, men något annat stadgande derom funnes icke, än hvad som förekomme i 5 §• I afseende på den tid, som skall egnas åt undervisningen i gymnastik, stadgades i samma författning blott, att denna tid icke vore inbegripen i de förut omnämnda lärotimmarne.
Mars 1858 lemnade nådiga tillåtelse af staden Wexiö inköpt dess andel, 33 tunnland 20 kappland, af den vid Staden belägna Spetsamossen mot vilkor att hafva inom viss tid afdikat och odlat denna mark. som till ett djup af 5 eller 6 alnar utgjordes af hvitmossa. numera Kongl. Majis Nåd. Proposition JY Sedan komministerboställets innehafvare, Domkapitlet i Wexiö stift samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Kronobergs län, äfvensom Wexiö stadsoch landsförsamlingar sig häröfver yttrat, har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium, uti den 28 Oktober 1861 afgifvet utlåtande, underdånigst anfört, att då, enligt hvad upplyst blifvit, oniförmälde komministersbostället Hof Dalbogård tillhöriga mark i sitt nuvarande skick är för bostället utan värde, och derjemte förorsakar frostskador å dess angränsande äkergärde, hvaremot mossen stillämnade utdikning och odling äfven skulle för bostället medföra betydlig fördel, Kollegium, i likhet. med öfrige vederbörande, ansåg sig böra tillstyrka nådigt bifall till ansökningen, dock under vilkor att den erbjudna köpeskillingen 273 Riksdaler 75 öre användes till boställets förbättring, pä sätt vid nästinträffande ekonomiska besigtning eller laga afoch tillträdessyn pröfvas lämpligt. Enär, på sätt alla i detta ärende hörda myndigheter sammanstämmande upplyst, det skulle lända till fördel för komministersbeställningens innehafvare, om ifrågavarande mark linge från bostället på ofvanuppgifna vilkor försäljas, vill Kongl. Maj:t härmed hafva detta ärende, såsom afseende en afsöndring för alltid af kronojord, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnat och dervid tillika föreslå att Rikets Ständer till Liedbergs ifrågavarande ansökning lemna deras samtycke.
St:s åsigt 1810 ingalunda kunde vara att inbegripa ifrågavar. jord uti den oroterade jorden, eller att med oroterad jord kunde förstås någon annan än sådan, som icke var rotering underkastad. Jag kan nu icke för ögonblicket uppgifva sjelfva ordställningen; men om mitt minne icke felar, så voro ordalagen följande: all oroterad jord, af hvad natur och beskaffenhet sorn helst. Jag vill minnas alt något sådant tillägg ägt rum, ehuru jag icke vågar påstå del, dä jag ej har sjelfva acten tillhands; men i alla fall synes det mig vara väl hardt. Vi tala 0111 huru det gör en inskränkning i äganderätten, om man vill frikalla jorden från något besvär; men då synes det blifva elt vida större intiång i äganderätten, om man pålägger ett sådant onus suni en ny rotering på en jord, sorn icke haft rotering. Nu inskränker sig föremålet för betänk, lill dessa tvänne frågor: först huruvida R. St. böl a godkänna de utarbetade nya rotel ingslängderna. Med afgörande af denna fråga skulle jag önska uppskof. Jag kan icke inse att någon fara uppkommer deraf, alt della uppskof beviljas. Den andra delen af frågan är den, att rotefrihelsafgifter till det förhöjda beloppet, eller i likhet med ordin, rotevacance-afgift, skulle åläggas äfven för de delar af Riket, för hvilka roteringslängderna ännu icke uro i sådant fullständigt skick, att de kunna föreläggas R. St. lill fastställelse. Härutinnan önskar jag äfven uppskof, ty jag anser det icke vara billigt alt förhastadt ingå derpå, då det icke kan nekas, att denna fråga uppkommit såsom en följd af R. St:s mindre noggrannhet och mindre uppmärksamhet vid målets behandling under någon föregående riksdag. Det är åtminstone min öfvei tvgelse, alt icke rict intresse, sorn varit i fråga, har förmått att göra sin rätt. gällande eller ens att bevaka sina rättigheter.
Bankens Allmänna Hufvudbok (livar - Fordringarne, Skulderne, Inkomsterne och Utgifterne. af Banco-Vtskottcls Betänkandej IV-o 35. m af sammanfattandet, hufvudsakligen på grund af Låne-Afdelningens, men jemväl med ledning af Sedel-Conloirets, Cassaoch Deposilions-Afdelningarnes Räkenskaper, i afseende på sådane detaljföremål, som hvardera tillhöra , hesörjes i här nedan omförmäide Boksluts-Afdelning), har att å sina vederbörliga Contos redovisa, så väl årsrörelsen, som inoch utgående balancer samt verkställa Capilal-behållningens slutliga fördelning i Grundfond och Reservfond. Personal. Chef .. i. Silfver vägare i. Tillsammans 18. B. Lane-Af eldning för Discont-Rörelse. Från den under Litt. A. beskrifne Låne-Afdelningen för det egentliga Banco-Verket lemnäs härtill nödige förlag, på sätt och i den ordning, som af Rikets Ständer, vid hvarje Riksdag, bestämmes. Netto-afkastningen af rörelsen, sedan förvaltningskostnad blifvit bestridd, samt godtgörelse innehållen, så väl för inträffade förluster för året, som för beloppet af sådane fordringsposler, hvilka, efter bepröfvande af Rikets Ständers lill granskning af Räkenskap och Förvaltning utsedda Revisorer, funnits af egenskap att böia såsom osäkre frånskiljas den egentliga Låne-balancens summa, och å serskildt blad inom linien balanceras, tillfaller ofvannämnde Afdelning för det egentliga Banco-Verket. Discont-rörelsens skötande och redovisningen för densamma i alla sina detaljer står i öfrigt under alldeles afskiljda Styrelser samt utgör föremål för alldeles afskiljda Räkenskaper, hvilka af dertill utsedde Revisorer speciell granskas. De serskilde Låne-Verken äro: En Discont i Stockholm, Ett Låne-Contoir i Götheborg och Ett Låne-Contoir i Malmö, hvilka hvardera (ätt sig anvisadt sitt district samt sköta och redovisa 3:ne olika slag af Discont-rörelse, nemligen: Bih, till R.
Vi kunna genom ett mindre utsträckt deltagande i conscriptionen hafva reserver tillräckliga att inträda i deras ställe, som stupa på krigstheatern; men sådana förändringar, som, endast på det sätt jag nämnt, kunna blifva ändamålsenliga, ske icke genom desorganistion af hvad som finnes, aldraminst genom för - Den g Maje. ra. 5o5 förskingring af de medel, som dertill skulle användas. Att upplösa delar af indelta armeen och att skänka rustoch rotehållarne de derföre erhållna medlen, hvilka till beredande af en annan stridskraft erfordras, är att förskingra Statens medel till försvarsverket, och sådana förslag kan jag icke bedomina annorlunda, än såsom ett bemödande att göra, som Utsk:s ordföryttrat, närvar, statsskick omöjligt, eller, efter den siste talarens version af Utskrs afsigt, närvar, ministeren omöjlig, hvilket han anser tillåtet i constitutionella samhällen; efter Sveriges grundlagar och allmän lag är det likväl icke så. Gr. Horn, Claes Fredr.: En värd talare har från discussionen rör:de 2:dra hufvudtiteln lånat uttryck och öfverflytta! andan till den 3:dje. Han har sålunda, genom en felaktig syllogism, lämpat å 3:dje hufvudtiteln ett uttryck, som jag tog mig friheten fälla, rör:de reglertn af den 2.‘(lia. Jag tror mig redan tillfyllest hafva bemött den beskyllningen, som gjordes mig, alt med statsskick hafva menat annat än jag i sjelfva verket afsåg, sorn var administrationens beskaffenhet. Då nu Frih. Cederström anklagar StatsUtsk:s ledamöter, för det de skola hafva velat göra äfven Svenska försvarsskicket omöjligt, så har Friherren derigenom verkligen förolämpat dem; ty han har, såsomen ledamot af StatsUtsk. redan förklarat, velat insinuera att StatsUtsk. arbetat på en förrädisk fot. Det vore nemi. ett stort förräderi att vilja göra Sveriges försvars-systeme omöjligt. Jag ber, att R. o. Ad:s ledamöter icke måtte med Frih.
Således är jag visserligen ej emot denna princip, och kail ej tro, att man bör uppskjuta med Grunderna, tills byggnaden är uppförd; men Ben 28 O c 10 b c xf. m. 267 dessa Grunder hafva sjelfve sina motiver, och en af dem är redan af Ridderskapet och Adeln uppskjuten, tills urte Grunden företages. Jag skulle derföre hemställa, om icke pröfningen af den åtgärd, som åt Konungen kunde öfverlenmas alt vidtaga i dessa afseenden, jeni väl kunde uppskjutas, tills 11 :te Grunden kommer under öfverläggning, synnerligen som jag tyckte mig nyss höra, att PresteSlåndet vid usta och u:te Grunderna gjort förändringar. Det barock här befunnits, att de hafva en nära gemenskap, och då Ridderskapet och Adeln redan, på Herr Skogmans hemställan, medgifvit ett uppskof, och den del af denna Grund, sorn rörer Konungen, nemligen om det i Taxan stadgade belopp skall vara ett maximum, synes stå i sammanhang med de rättigheter man vill alt Konungen skall äga och i öfverensstämmelse med 1 i:te Grunden, nödgas jag ytterligare förnya min anhållan om proposition, att första Grunden inålte få uppskjutas, tills ji Grunden förekommer. Herr von Hartmansdorff: Frågan om Konungens rätt, att, för motsvarigbetsförhållanden till andra Magter, göra förändringar i Tullförfattningarne, anser jag lämpligast böra uppskjutas, tills 11 Grunden förekommer, der den saken egentligen är behandlad. Då kan den öfriga delen af 1 Grunden alldeles förfalla. Friherre Åkerhjelm har yttrat, alt det vöre nödvändigt 268 Den 28 O e t o b e r f. m. uppgifva några skäl, hvarföre nian uppfört tullafgifter för varor, som hittills varit, och ännu äro, förbudne. Det enda skäl jag skulle anse för riktigt, har jag många gånger anfört; det är: alt Rikets Ständer borde för alla varor, som i Svenska handeln förekomma, utsätta tullafgifter, för den händelse, att Kongl. Maj:t möjligen begagnade sin höga rätt, att i ett eller annat afseende upphäfva de förbud, sorn hittills varit gällande.
Finnes vid liggetidens slut så mycket gods icke vara till lastning aflemnadt, att detsamma kan antagas i värde motsvara fulla frakten jemte kaplake, vare befälhafvaren icke förbunden att med fartyget afsegla, såvida icke befraktaren inom nämnde tid ställt för frakt och kaplake nöjaktig säkerhet. Har sådan säkerhet ej blifvit ställd, vare fraktslutet att anses såsom å befraktarens sida brutet, och erlägge denne då halfva fraktbeloppet jemte kaplake, samt ersättning för öfverliggedagar. Är fartyg befraktadt att å annan ort intaga last och lemnäs ej inom liggetidens utgång så mycket gods, som ofvan nämndt är, eller ställer ej befraktaren nöjaktig säkerhet för frakt och kaplake, vare jemväl fraktslutet att anses såsom å befraktarens sida brutet, och åligge det denne, att i detta fall gälda fraktens fulla belopp jemte kaplake och ersättning för öfverliggedagar. Har vid fraktslut blifvit stadgad annan påföljd i händelse aflalet uppsäges eller brytes, gäfle hvad sålunda blifvit öfverenskomraet till efterrättelse. § 88. Befraktare af helt fartyg ege inlastadt gods åter lossa, emot det att han ersätter alla utgifter för lastning och lossning, samt derjemte betalar eller ställer nöjaktig säkerhet för frakt och hvad som i öfrigt må kunna fartygets egare eller befälhafvaren såsom ersättning för fraktslutets häfvande tillgodokomma. Har konnossement å lasten redan blifvit utfärdadt, eller häftar densamma för bodmerilån eller hafveribidrag, må dock lossning icke ske förr, än befraktaren till fartygets befälhafvare återställt afla exemplaren af konnossementet eller ställt säkerhet jemväl för godtgörelsen af de anspråk å lasten, som annan lagligen eger. § 89.
Hvad sista mom. beträffar, är jag af deras mening, som yrka, att det måtte utgå. Böternas förvandling hör icke hit, utan till 51:sta §:n. Det torde således vara tids nog, att orda derom, när föredragningen hunnit så långt. I öfrigt instämmer jag med Frih. Raab, och tror, att, om R. o. Ad. antager §:n med den ordalydelse i de 3:ne första morn., som han hade i Utsk:s förra Betänk.: så vore sådant ganska riktigt. Man kunde då jemväl bifalla 4:de mom. Den 7 Oktober e m. 159 med det tillägg, sorn der bifvit föreslaget i afseende på sabbatsbrott. Rörande straffarbetet, anhåller jag att R. o. Ad. måtte fästa iipmärksamheten derå, att Konungen i den Norska författning, hvilken jag håller i min hand, ålagt sådant arbete för den, som 5:te gången betrådes med oloflig bränvinsförsäljning. Om Konungen funnit skäl, att, för Sina Norska undersåler, påbjuda en sådan bestraffning, kan jag icke inse, hvarföre han icke skulle kunna stadga ett likartajjt ansvar äfven för de Svenska. Jag anhåller fördenskull, att R. o. Ad. måtte låta lista mom. i berörde afseende förblifva oförändradt. Hr Printzensköld: Frih. Raab har förordat nyttan af Utsk:s första förslag till den nu föredragna §:u, emedan dess redakt:n skulle vara bättre, än den, som finnes i det sednare förslaget. Jag kan ingalunda dela denna åsigt. Det förslag, som Särskilda IJtsk. förra gången afgaf, hade det stora felet, att bestämma ett lika svårt straff för den, som i laglig väg .erhållit utminuteringsrätt, men som i så måtto förbrutit sig, att han i st. f. att sälja minimum, ett halft stop, kunde en eller annan gång hafva försålt ett qvarter bränvin.