Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krono Oskattlagde, bebyggde Torp, Utjordar, Urfjellar in något hemmans ränta äro inbegripne, deraf Rytt Krono-Torp med frihetsår Backstugor Skatllagde Fisken och Fiskelägenheter äro inbegripne: Skatte Dito Krono Tull-Mjölqvarnar med 10 par stenar Tull-Sågqv,arnar, Grofbladiga . Dito Finbladiga . Dito med rätt till Köpelimmer från Kronans Skogar Husbehofs-Mjölqvarnar, deraf ingen med särskilt i Jordeboken uppförd rä Husbehofs-Sågqvarnar, deraf 10 Skattlagda Stampar Stångjerns-Verk . Masugnar .. Kalkugnar .. Djurgårdar, nemligen Renbetesland i Lappmarken Krono-Allmänningar, som tillhöra Kronan, omätte men af minst 12,000,000 tunnelands rymd Allmänningar upplålne till Höslogar och Mulbete emot afgift Grufve-Skogar af okänd rymd . Diverse personer, som ej höra lill viss näring St. »58 o 5? B Utsäde af: Underhållne Kreatur. 0 X S» r1 i?! 0 c! ' B oq O9 7T* V Tl po C/3 5’ Getter. St. St. St. St. St. Ständige Räntor. ws a cl, £■ B v PC Tabell lör Landet inom Westerbottens Län. Medelafkastning sedan utsädet är afdragit. U nderhållne Kreatur. a as: Länets Allmänna beskaffenhet. Uti de underdåniga Berättelser, som af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande åren 1822 och 1828, blifvit afgifne och till trycket befordrade, är Länets vidd och indelning uppgifven, hvarföre jag, för att icke upprepa hvad i dessa oföränderliga omständigheter redan blifvit hos Eders Kongl. Maj:t anmäldt, i underdånighet åberopar, hvad samma Berättelser derom innehålla. Invånare.
Ständer uti afgifvande Reglemente för Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret föreskrifva, på det att, under goda år, ett Spannmäls-lager måtte kunna inköpas, som med omsorg och klokhet omsatt och vårdadt, vore att tillgå vid inträffande missväxt-år eller krig. I detta hänseende lära beinälde Fullmägtige af Kongl. Maj:t i Nåder tillerkännas rätt, att erhålla det biträde till utförande af deras värf, som af vederbörande Auctoriteter kan meddelas.” 6- 5-. ”Enär Kongl, Majit i Nåder förordnat, att Spannmål bör uppköpas, böra Herrar Fullmägtige, sedan vederbörande Konungens Befallningshafvande blifvit, rörande Skörd samt Spannmåls öfverskott i särskilda orter, hörde, öfverlägga och besluta uti hvilka Län upphandling kommer att företagas, samt derom underrätta Konungens Befallningshafvande. Myndigheter, sammansatte af tvänne af hvarje Riks-Stånd, under Ordförande af Konungens Befallningshafvande eller den han i sitt ställe förordnar, böra genom Herrar Riksens Ständers Fullmägtiges föranstaltande utses, eller i annan händelse af den i hvarje Län utsedde Allmänna Pröfnings-Committe' väljas, per Capita, ibland Ridderskapet och Adeln, äfvensom öfrige Riks-Ståndens samtelige, till Riksdagsmän väljbare Ledamöter. Desse myndigheter skola: 1:0 Qvittera nödige medel och dem, så viii som förvaltningen deraf, inför bemälde Herrar Full ant g lige eller deras Ombud redovisa; Fullmägtige dessutom berättigade, att när som heldst, på lämpeligt sätt taga kännedom af förvaltningen i alla dess delar och, på eget ansvar, förändra vidtagne åtgärder eller dem alldeles inställa.” 2:0 ”Antaga nödig Betjening till uppköp, vård m. m. af Spannmål.
Uti denna Stadga är såsom allmän grundsatts antaget, att, der jord å landet är oskiftad, hvar och en delegare, hvars lott uppgår till besutenhet, skall ega rättighet derå erhålla laga skifte; och som Utskotten icke kunna finna någon rättsgrund för det af motionären föreslagne undantags-stadgande, hvarigenom egare af afgärda hemman skulle förmenas utöfningen af denna rättighet, helst i de flesta fall någon serdeles svårighet för egare till bolby att vinna tillförlitlig underrättelse derom, huruvida på densammas egor något afgärda hemman finnes, icke lärer möta, derest Jordeböckerna härom rådfrågas, samt, om äfven någon gång förhållandet kan befinnas mera inveckladt och mörkt, sådant likväl icke bör föranleda till förminskning uti rättigheten för egare af afgärda hemman att, då lian kan styrka hemmanets rätta egenskap och natur, göra sina deruppå grundade, icke lagligen förverkade, anspråk gällande, och således komma i besittning utaf hvad som obehörigen varit honom eller hans företrädare förhållet, tillstyrka Utskotten vördsamt, att Pehr Pehrssons motion må lemnas utan ajseende. Stockholm den 4 November 1844. Zagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utskottcns Betänkande j N:o to 3 N:o 10. duk. till Exp. Utsk, den 16 Hiov.j kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om vidtagande åtgär• der att förekomma tilltagandet af så kallade Proletärer. i'råa Höglofl. Ridderskapet och Adela hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten fått emottaga en af Herr RosenbladBern« hardj väckt motion, med förmälan, att bland de mest oroväckande föremål mom våra samhällsförhållanden vore tilltagandet af den samhälls-class, som, med på papperet åtnjutande af alla borgerliga rättigheter, i verkligheten saknar nära allt, som kan gifva stöd åt hoppet och göra det samhälle han tillhör för honom kärt”. En hufvudorsak till detta onda vore upplösningen af de små föreningar, hvilka tillsammans bilda den stora kedja af gemensam kraft, som utgör staternas styrka, och som under svåra skiften sa efta räddat Sverige.
Afven i afseende å väfnadsindustrien, tror jag det vara ganska svårt att ingå i någon närmare undersökning, emedan man då kommer in på den stora striden om frihandelsgrundsatscrna. Våra fabriksnäringar kunna icke hafva några andra anspråk på staten, än att erhålla sina råvaror tullfria; åtnjuta de derjemte skydd, och de göra det, så hafva de fått allt hvad de kunna begära. Fordra de större skydd, kan frågan derom visserligen blifva föremål för olika åsigter, men jag tror verkligen ej, att vid nuvarande förhållanden våra näringar behöfva något stort skydd, och ingalunda större, än hvad de nu hafva, hvilket för öfrigt betydligt öfverstiger det, som Tyska Tullföreningen lemnar åt sina fabrikanter. Märkvärdigt är ock, att under den tid, då Sverige, såsom Frih. af Schmidt uttryckt sig, »rusat fram på frihandelsstråten», våra fabrikers tillverkningsvärde ingalunda minskats, utan tvärtom ökats, med undantag af bomullslabrikationen, hvars bedrifvande, till följe af det inbördes kriget Den 7 Februari e. a. 369 kriget i Amerika, varit underkastad stora och öfvergående svårigheter. Om således, då Franska handelstraktaten på våra modernäringar verkligen kommer att utöfva ett särdeles gynnsamt inflytande dels genom den stora minskningen i tonnageafgifterna, dels genom lägre import-tullar i Frankrike för Svenskt jern och trävaror, K. M:t skulle af en alltför mycken ömhet om våra fabriksnäringar äfven denna gång icke bragt lill stånd traktatens afslutande, så kunde förefunnits skäl att betvifla huruvida rikets sannskyldiga nytta varit tillbörligen afsedd.
Högt och dominerande ligger nämligen Östanå slottslika hufvudbyggnad med vidsträckt, storartad utsikt öfver land och haf. I terrasser sänker sig den ståtliga trädgården lydigt ned mot stranden. Allt är som enkom danadt att alstra s t o tankar och härskarekänslor hos den för dylika intryck känslige. Tidigt visade hon religiöst svärmiska anlag. Modern lät henne därför icke följa sin önskan att genomgå lärarinneklassen i den något pietistiska skola hon tillhört, af fruktan att hon skulle blifva pietist. En egendomlighet, vid hvilken Ebba Boström fäster betydelse, är att tre särskilda gånger har hon drömt — eller, som hon uttrycker sig, har modern uppenbarat sig för henne i drömmen och bedt henne förlåta denna oförrätt. r a Emellertid, pietist blef hon — den enda i sin släkt. Kort därefter reste hon till England, egentligen blott af lust att se det land, som kunde fostra sådana kvinnor som Agnes Jones. * Första året tiilbragte hon dels vid Mildmay diakonissanstalt i London, dels i Skotland, dock utan att deltaga i något arbete. Hon blott samlade och införlifvade med sig en mängd nya andliga intryck. Slutligen vaknade dock insikten om att hon måste lära * En offervillig sjuksköterska, hvilkens lefnadsteckning gjort djupt intryck på henne. IDUN 102 Själ, var trofast i det sista, Högsta vinst är allt att mista, 1898 Offra allt är segerns seger, Hvad du ger, du evigt eger. Henrik Ibsen. sig arbeta. Efter sex veckors besök i hemlandet ägnade hon mer än två år till grundlig sjukvårdsutbildning vid Mildmay och i Manchester, därtill sporrad af friherrinnan S. Adlersparre, som önskade en föreståndarinna i Röda korset, som då just börjat ordnas. Vid återkomsten till Sverige möttes hon af många förslag till arbete och följde till sist drottningens önskan att öfvertaga Sedlighetsföreningens räddningshem för fallna kvinnor i Upsala. Snart fann hon, att hemmets läge var ytterst olämpligt, önskade dessutom full styrelsefrihet i sin verksamhet, inköpte därför själf en gård med stor tomt och anordnade det hela särdeles praktiskt. Kort efter inflyttningen — vid höstmarknaden — stod hon emellertid öfvergifven af alla sina flickor utom en.
Det blefve ju bra enformigt och tråkigt, om man beständigt skulle dansa med en och samma. För öfrigt vore det ju ett grufligt tvång.» – «Ja, se – men det vore ändå någonting moraliskt i det.» – »Prat! Alltid finns det ändå någon på baln, som man dansar helst med.» – «Det är just den jag ville att man skulle vara förpligtad att dansa med jemt.» – «Tycker du det? Jag tror deremot, att vore det så, så skulle man snart önska sin moitié så långt som pepparn växer.» – «Förlåt mig, nådiga tant! sådant vore ju lättsinnigt. Till exempel –» Nå, men någon gång skall väl Romanen börjas. Det är som skulle jag gå i ett kallt bad; jag sticker först ena foten försigtigt ner – hu! jag drar upp den igen – så den andra – hu! nej det duger inte. Jag vill gå upp på trampolinen och störta mig hufvudstupa ned – det är det bästa. Och jag springer upp på trampolinen (i syrtut och galoscher förstås, för att inte såra anständigheten) och bums ligger jag i FÖRSTA KAPITLET. Och högt stänka omkring mig de glittrande dropparne, och midt igenom det kristallklara vattnet ser jag Celestine, som sitter i en fåtölj, kringbäddad med Heines, Gutzkows, Mundts, Laubes, Wienbargs och m:e Dudevants skrifter. Hon läser icke, utan tankfull sitter hon med det lockiga hufvudet stödt i den lilla handen och ser ut genom fönstret på ett par dufvor, som hafva så brådt om att draga strån till sitt lilla bo. Det är ännu midt i smällkalla vintern, men kärleken fryser icke, och de trogna makarne kuttra lika ömt och kyssas lika varmt bland de yrande snöflingorna, som vore det midt ibland glödande rosor. Då går Celestine till sitt fortepiano, och sjunger: »Kärlek, du himmelska kärlek, du rena! När skall du frälsas från träldomens band? Är det i himlen du först skall förena Älskandes hjertan i odödlig brand? Hvarför ej stifta en himmel på jorden? Hvarför ej der finna englar också?
HofStallets utfordring. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående löne-tillökning för Fjerdingsman. I anledning af väckt fråga, angående Rusthålls-afgifternes vid Skånska Can valleriRegementerne utgörande i Spannemål. ; Kidd, 0. M. Prat. VII. Företogs till pröfning StatsUtskottets den j6 sistledne Julii under N Arméen einot Norrige åren 1815 och 1816 utställde fordringsbevis Herr von Hartmansdorff, Ajiguff: Jag utbe der mig att fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet å det serskildta förhållandet med en af dessa fordringsägare Handlanden Kullgren i Uddevalla. Denne hade blifvit innehafvare af 12 000 R:dr uti anvisningar å så kallade Uppbördsoch Afjlrifnings!hillder, härrörande frän Norrska kriget. En mängd af dessa lära hafva blifvit betalte inom slutet af år 1816; men de Kullgren innehade, blefvo det icke. Orsaken var den, att en KrigsCommissarie Sundell, som utfärdat dem, blifvit ohörd skyldig känd , att betala coursskilltud på Norska sedlar, som han emottigit i liqvid för Svenska Commissariatets fordringar af Norrmän, hvilka inropat Krigsförrådens behållningar, och att Sundeilska fordringsbevisen, dem Kullgren emottagit, såsom god betalning, äfven blefvo med qvarstad belagde. När Sundell fått förklara sig och blifvit befriad, upphäfdes jemväl qvarstaden å fordrings» bevisen. Men då Kullgren sökte betalning, hänvisades han till de från Commis*ariatets Norrska gäldenärer möjligen inflytande Ben s jiu*uslii i, m. medel. Men sorn dessa personer voro i förlägenhet hade de emedlertid af Kongl. Maj;t fått längre eller kortare anstånd med liqviden, och betalning för Kullgren uteblef än vidare. Han sökte den sedermera här, och har ej efter hvarjehanda uppskof, kunnat erhålla den förr an förledit år 1822.
Skattebrefvet stadfästade sambandet emelian factoriet och Ortala Bruk skulle upphöra och dessa verk hädanefter utgöra serskilda, af hvarannan oberoende possessioner, utan annan förbindelse från hans sida till Staten, än som för hvarje annan Bruksidkare eger rum, synes det af honom gjorda förbehåll om ifrågavarande kolräntors bibehållande, för så vidt dessa kunna anses vara Ortala Bruk, i och för dess förening med factoriet, tillagde, icke vara med rättvisa fullt öfverenstämmande, hest då Skattebrefvet å Ortala Bruk icke omförmäler någon rättighet för nämnde Bruk att disponera andra kolräntor, än de af 31 mantal, som af ålder varit factoriet med kolning och körslor underlagde, och hvilka hemmansräntor, enligt Skattebrefvets ordalydelse, bordt Kronan ”efter årliga markegången" godtgöras, ehuru detta sedermera ansetts böra så tillämpas, att lösen endast skolat utgå efter den af ålder fastställda taxa å indeldta kol eller 16 sk. per läst. Ehuru i betragtande af den obestridliga nytta, som factoriets nedläggning skulle för det allmänna medföra, den ifrågaställda uppoffringen af Kronans anspråk på en del af berörde räntekol ej är af den betydenhet, att något väsendtligt hinder deraf bör uppstå, bafva Rikets Ständer likväl bordt fästa hufvudsaklig uppmärksamhet derå, att en från Statens sida afgifven förklaring, hvarigenom egaren af Ortala Bruk blefve förvissad om ett everdeligt lillgodonjutande af de till Bruket nu anslagna kolräntor, skulle icke allenast leda derhän, att de prestations-skyldige hemmans-egarne för all framtid försattes i beroende af en enskild Bruksidkares godtfinnande, hvars rättighet att in natura utfordra berörde räntekol måste blifva för räntegifvarne i hög grad betungande, helst, enligt hvad upplyst är, en stor del af nämnde räntegifvare, i följd af bristande skogstillgång för kolning, nödgas från andre uppköpa sina räntekol till ett öfver marke - Expeditions-TJtshotlets Förslag till und.
Maj:t, som icke fann skäl bifalla Rikets Ständers framställning om företagandet, före afvittringarnes fullbordan, af en definitiv rotejemkning inom provincen, i Nåder förord, nade, att intill dess borde förblifva vid Kongl. Majrts under den ar November 1827, rörande en inlerims-rotering derstädes, fattade beslut; hvarjemte likväl Landshöfdingen i Länet blifvit förständigad att, med förslaget till en ny ordinarie rotering i Jemtland och inslruction för den blifvande Roterings-Commissionen, så tidigt inkomma, att detta förslag, sedan det blifvit af Kongl. Majrt i Nåder pröfvadt, kan, vid blifvande Riksdag, Rikets Ständer till antagande föreläggas, på det ifrågavarande reglering sedermera, genast efter afvittringens slut, må kunna företagas och till verkställighet bringas. 63 .O Af den 11 Februarii i83o, angående verkställd granskning af Salpeter-Fondens Räkenskaper för år 1826. j832 d. 11 Februarii föredragen; och har Kongl. Majrt funnit hvad, i afseende på de under namn af propriebalancer .till år 1827 öfverförda 13,115 Rrdr, 45 sk., 7 rrst., blifvit af Rikets Ständer i underdånighet fraimställdt, icke föranleda till någon åtgärd, enär Comiterade för Salpeterärendena, uti infordiadt underdånigt utlåtande, upplyst, att ifrågavarande Balancemedel, enligt ett från början af redovisningen för Salpeter-Fonden följdt formulaire, val blifvit för år 1826 uti sjelfva Hufvudboks-sammandraget upptagne under den generela Titeln: Innestående medel i Landet och LandtRänterierij men att detta så mycket mindre kunnat leda till fördöljande af deras rätta beskaffenhet eller verka till hinder för deras utredning ©ch indrifnittg, som de varit såsom propriebalance serskildt upptagne uti Bil. till R. St. Just. Ombud sm.
-—,om rättighet för FrimurareBarnhusDirection att å Långfredagen låta få uppföra Concert uti; se FrimurareBarnhusDirection. RiddavhusSecreteraren, om tjenstens tillsättande, Nov. 6. April I. 176. Fehr. 9, 238. April I. 180 ,-187. 274 RiddarhusUtskottet, anmodas att författa ert förändrad Redaction af 7 §. i Riddarhusordningen, i öfverensstämmelse med 18 §. i Riksdagsordningen, No v. 70. — Ledamöter; se Lista. — om anmodan till Utskottet, att inkomma med förslag till aflöning under Riksdagen, för RiddarhusKamereraren och RiddarhusFiscalen, April II. 2/(1. — dess Utlåtande, Maji I. 269. — Betänkanden och Memorial: angående bifall af RiddarhusDirectionens i 16 §. af dess RiksdagsBerättelse gjorde hemställan, att något annat Utskott än RiddarhusUtskottet icke måtte få begagna rum i öfra Våningen af Riddarhuset, och att Secreta-Utskottsrummet kunde upplåtas åt ConstitutionsUtskottet, Dec. i63. — med förslag till ny Redaction af 36 och 52 §§. j RiddarhusOrdningen, Dec. 166, 266, 269. — angående de af ÖfversteLieutenanten C. G.
Sedan jag nu yttrat dessa principer, vill jag tillämpa dem på ifrågavar. fall. Gr. Frölich har begärt 5ooo rjdr för jordbruks-insfitutel i Södermanland, Hr Rosen 3ooo r:dr för ett dylikt institut i Skåne, och jag tror att flera ansökningar i sådant afseende skola inkomma; specielt vet jag, att Jandshöfdingat ne i de 3:ne Småländska länen redan föll. sommar begärt anslag för ett jordbruksinstitut i denna provins. Således är det icke blott i de provinser, som nu äro förordade, som man haft för afsigt att inrätta sådana instituter, utan jemväl i andra delar af landet. Jag får dervid fästa Utsk:s uppmärksamhet på billigheten, att alla provinser, som kunna inrätta dylika instituter, vederfaras lika rättvisa, så att, orri möjligt är, alla erhålla understöd, både de, som nu hafva begärt, och de som framdeles kunna komma att begära sådana anslag; hörandes likvisst behörigt afseende fästas derpå, att provinser, som hafva en dertill tjenlig belägenhet, slås tillsammans. I händelse det skulle inträffa, att medel ej kunna anskaffas för alla dessa; så skulle jag för min del anse i främsta rummet angeläget, att anslagen till det central-institut, som nu finnes, icke blifva allt för njuggt tilltagna. Jag tror detta institut redan vara så ordnadt och hafva så många lärare, att vi deraf kunna påräkna en mera ändamålsenlig och fullständig utveckling af sjelfva läran 0111 jordbruket, då deremot de öfriga blott borde undervisa uti tillämpningen af denna lära. I andra rummet önskar jag, att, jemte anslaget till Degeberg, öfriga jordbruks-institufer i Riket måtte erhålla understöd af statsmedlen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer hufvudsakligen med Frih. Raab. Landshöfdingarne i de Småländska länen hafva hos K. M. underdånigst anhållit, att ett landtbruks-institut äfven för Småland måtte blifva inrättadt. Det är klart att, när ett landskap begär denna förmån, torde äfven alla de andra komma med samma anspråk.
(I. A) Från samtlige Riks-Stånden liar Utskottets förrberörde Betänkande blifvit ålenemilt.eradt med många och vidlyftiga, men till en del derjemte upplysande anmärkningar, på grund af hvilka Utskottet nu får afgifva ett i vissa delar förändradt förslag till beslut i dessa vigljgä ämnen, med iakttagande af enahanda ordning, hvari desamma i förra Utlåtandet upptagas, 1:0. Förslaget, att Rikets Ständer skulle upprätta Markegångstaxa för kommande 5 år. Vid denna punkt hafva anmärkningar endast blifvit gjorde, inom Ridderskapet och Adeln, af Herr Hjärne,-Haraldj som ansett denna del af den Kongl. Propositionen för den vigligaste och hvarförutan det vore omöjligt att komma till någon säkerhet i afseende på räntornes beräkning. De skäl, som blifvit anförde uti förra Utlåtandet, synas Utskottet varn tillräck lige för det deri meddelade tillslyrkande; och då det icke lärer kunna vederläggas, alt mera så väl belåtenhet hos Räntegifvare, som säkerhet och mindre skiljaktighet uti markegångsprisen, vinnas, om hvarje års pris blifva uti desamma successive gällande, än om markegångspriset skulle bestämmas för att oförändradt tillämpas i 5 år; samt dertill kommer, att, om Urtima Riksdag tilläfventyrs inträffade innan dessa 5 år förflutit, den olägenheten skulle deraf uppkomma, att, antingen samma markegångspiis som förut blifvit tagne till grund lör medelpriset, lill en del å nyo begagnades för delta ändamål, eller ock, om ej nytt medelpris skulle bestämmas vid Riksdag, som inträffade förrän de 5 åren lilländagått, sådant pris blefve tillämpad! en längre tidrymd än 5 år; så och då, i UtBi/i/mg tili R. St. 1 a Ståts-Utskottets Uilätaväc Nto 3§3 skottets (anka, elen verkställda myntbestämningen ingalunda åstadkommit eller bör åstadkomma rubbning i creditföi hå!landvna> ulan snarare åt elem gifva stadga, får Utskottet förnya sitt lilstyrkande, att Rikets
Vidare har man, enl. min upfattning, gjort sig skyldig till en, den mest i ögonen fallande inkonseqvens deruti, att man ej tillåter Riksbanken få meddela lån på samma säkerhetshandlingar som i filialbankerna belånas. För filialbankerna äro de goda nog, men för den Riksbank, som i sin ordning skall gifva försträckning åt filialbankerna, duga de ej. Huru låter detta af den värde talaren sig förklara? Säkert är, att i banken får man låna pavida bättre vilkor, och jag tror, hvad möjligheten att erhålla lån beträffar, det äfven denna är vida större i Riksbanken än i filialbankerna, der för en låneansöknings framgång fordras temligen skarpa förord och der alltid emot hvad som är förhållandet i Riksbanken enskildta interessen i mer eller mindre mån göra sig gällande. Den siste värde talaren förebar sora skäl, derföre att en def af fonden vid sisth riksdag indrogs, den omständighet, att man ej ansåg det vara öfverensstämmande med bankens grundidé att vidare bevilja sådana lån, utan att man ville söka befordra utväg för penningarnes hastigare omsättande. Jag åter tror, det orsaken till denna åtgärd låg i den då för handen varande penningetillgången inom landet, hvilken var så ymnig att, om den fortfarit, man genia kunnat indraga betydligt mer, än hvad som skedde, af denna fond. Men att vilja handla pä samma sätt nu, då penningeställningen blifvit af alldeles motsatt beskaffenhet, och i sjelfva verket är ganska betryckt, deri kan jag ej finna att det ligger ens en skymt af bankmessighet.
Bemälde Fullmäglige må ock gemensamt utse ett Ombud, att, å StatsYerkets och Bankens vägnar, deltaga i de årliga revisionerne af CanalVerkets räkenskaper, hvilka föreskrifter Rikets Jlöglofl. Ständers Stats-Utskott jemväl, för dess del, gillat till intagande i nu upprättande Reglemente för Rikets Ständers Riksgälds-Contor. Utskottet tillstyrker derjemte, att §§. 17 och 18 (pag. 91 och 92) i i83o års Banco-Reglemente må gifvas följande lydelse: 6:0 (Stats-Utskoltels af Rikets Höglofl Ständer bifallna Betänkande N:o 376.) Rikets Ständer hafva vid innevarande Riksdag medgifvit, att den fond till Hjelmare Canals framtida underhållande, hvilken skall till ett belopp af i5,ooo R:dr Banco, enligt Rikets sistförsamlade Ständers beslut, såsom vilkor för den beviljade eftergiften och afskrifningen af Canal-Bolagets skuld till Banken och Riksgälds-Contoret, samlas och afsättas, må, i stället för contant, innan år 1840, till Riksgälds-Contoret afletnnas uti Directionens för Hjelmare Canaloch Slussverksbyggnad, å Canal-Bolagets vägnar, utgifna och med första inteckningen uti Bolagets fastigheter, Stora Vallby och Oppeby, försedda skuldförbindelse å i5,ooo R:dr med löpande 5 proc. 4 ? Banco-Utskottets Memorial N;o 13<). årlig ränta; oell komma alltså Bankens hos nämnde Bolag egande fordringar, tillsammans 240,000 R:dr, alt, intill dess Bolaget visar sig hafva om förmälde reparations-iond, på sådant sätt, behörigen aflemnat, fortfarande inom linien uti Bankens räkenskaper balanceras. 7:o Bankens hos Södertelje Canal Bolag återstående fordran af 100,000 R:dr, för år iSi5 lemnadt lånebilräde, kommer än ytterligare att inom linien balanceras.