Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I visst afseende är jag mycket att lyckönska, såsom i det att ega ett vänligt och angenämt sällskap, en öm och vänskapsfull syster; men hvad som sträcker sig derutöfver, vet jag ej om.” ”Men folket,” återtog Erika, ”tror sig veta litet mera. Emellertid är det så vanligt att menniskor prata om allt hvad de både veta och icke veta, så att jag utan svårighet tror att de denna gång, enligt herr löjtnantens försäkran, haft orätt. Men då mamsell Carlmark under alla omständigheter är en god och älskvärd flicka, hvilken jag mycket värderar, utan att personligen känna henne, kan jag ej qväfva önskan att få se henne. Säkert vore hon ett lika nyttigt som trefligt sällskap åt Gabriella; och det skulle fägna mig bra mycket, om herr Arnman kunde vinna sin mors bifall att en gång föra henne hit.” ”Ack ja, gör det!” utbrast lifligt Gabriella, som hittills tyst afhört samtalets gång. ”Det skulle så grufligt roa mig att se henne, som de fattiga tala så godt om.” ”Josefina har en lika stark längtan att se mamsell Gabriella; ty vårt fiskläge är icke heller så fattigt på sqvaller, att vi ej hört huru alla kustboer här utefter välsigna Tistelöns ros.” Gabriella rodnade starkt. Aldrig hade den gamla, vanda benämningen klingat så i hennes öron, eller gjort detta intryck på hennes sinne. Något nytt, något alldeles ofattligt rörde sig inom henne. Med blyg oro nedböjde hon hufvudet öfver sitt arbete. ”Ella är ej van vid sådana grannlåter,” menade Birger. ”Men var så god, herr löjtnant, och gör allvar af Erikas förslag, så få både Gabriella och vi något att tacka för!” ”Så snart väderleken blir litet gynsam för fruntimmerna!” försäkrade Arve. Följande dagen företogs den bestämda resan. Och rikligen försedd med alla erforderliga förnödenheter, återvände Arve vid veckans slut till fiskläget. Den nyhet, hvilken nu hastigt spridde sig, att fru Arnman skulle öppna handel, åstadkom sådana glädjeyttringar, att den, som, utan att känna orsaken, sett det betryckta folkets jubel, lätt kunnat föreställa sig att det på regeringens föranstaltande fått till skänks en laddning matvaror.
Regerings-Formen, 52 §, angående tillförordnandet af Bonde-Ståndets Sekreterare, om ändring af. VI. B. 197, 224. A. 271. — 53, 69, 70 och 71 §§, rörande åtskilliga Bevillnings-Utskottets åligganden, förslag till förändringar i. A. 377. — 28 §, angående utländsk mans befordran till vissa embeten och tjenster, om ett tillägg i. VII. B. 172, 176. A. 192. — 56 och 81 §§, angående förslag till ändringar och tillägg i. VI. B. 584. A. Å. 586. VII. C. 215, 250. A. 375. VIII. U. 55. A. 122. — 72 §, angående ett tillägg till. III. B. „414. Se vidare Constilulions-Utskottels Memorial N:o 13 och 28. Se Riksgälds-Conloret. Renovation af domböcker, om upphörande eller inskränkning af underdomares skyldighet dervid. Se Dombok. Representation, Ridderskapels och Adelns, genom valde ombud, angående. I. 166. R. 167- II. B. 223. A. 224. Rese-reglemenlet, angående förändringar deri. III. Reservationer, å anslagen för cellfängelsers uppförande, angående. Se Cellfängelser. Reservfonder, om öfverlemnande till Riksgälds-Contoret af ett be - ( M6 ) lopp, motsvarande det vid 1844 års slut befintliga. II. B. 98, 106. A. 203. Residens, Landshöfdingen i Norrbottens län, om dess förflyttande till Luleå. Se Laudshöfdingeresidenset. — Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus län, om dess förflyttande lill Uddevalla. Se Landshöfdingeresidensel.
Punkten ogillades; och beslöt Ståndet, i enlighet med Herr Grefve Erik Sparres, Betänkandet bifogade reservation, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, med tillkännagifvande att, enligt deras åsigt, väghållningsbesvärets fördelning inom kommunerna bör utsträckas till alla de skattskyldige, i underdånighet anhålla, alt Kongl. Majit täcktes i öfverensstämmelse härmed låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga nådig Proposition i ämnet. Punkten 3 (sid. II), i fråga om åliggande för fabriker med (lera inrättningar att bidraga till vägbyggnad m. m. Ogillades. Punkten 4 (sid. 12), angående ifrågasatt skyldighet för säterierna i Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län att, lika med andra hemman, deltaga i vägrödjning och brobyggnad. Ogillades. Punkten 5 (sid. 12), i fråga om utsträckning af skyldigheten att hålla vin terväg. Punkten ogillades och beslöts, i enlighet med Riksdagsmannen Sven Rosen bergs från Christianstads län, Betänkandet bilagda reservation, att snöskottningsbesvärct på allmänna vägarna hädanefter borde blifva ett kommunalåliggande och ordnas på sätt kommunerna hvar för sig öfverenskomma. Punkten 6 (sid. 13), angående förändring af grunden för fördelning af vägars och broars byggande och underhållande, sä att detta måtte bestämmas icke efter hemmantalen, utan efter hemmanens rätta taxeringsvärde. Ståndet lät vid Utskottets yttrande i denna punkt bero. Punkten 7 (sid. 13), i fråga om vägars lagning och grusning. Bifölls. Punkten 8 (sid. lo), angående rätt till grustägt. Bifölls. Prot.-Utdrag den 4 April 1863. 309 Punkten 9 (sid. 15), innefattande hemställan, att Ständerna måtte anhålla om nådig förklaring af Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegii cirkulär den 4 Mars 1825. Bifölls. Punkten 10 (sid. 16), i fråga om ersättning för grustägt. Bifölls. Den 4 April. Frän Högloft.
Den som till kontra-proposition i hufvudsakliga voteringen, rörande artikeln Kött, antager Rorgare-Ståndets beslut, att alla slag deräf skola åsättas införsels-tull af 4 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition Ronde-Ståndets beslut, att gällande tull-taxas bestämmelser för denna artikel skola fortfarande bibehållas. Voteringen har utfallit med 49 Ja och 70 Nej; hvadan till kontra-proposition antagits Ronde-Ståndets beslut. 46:te voteringen (53:dje punkten). Den som bifaller Utskottets, af två Stånd godkända, förslag, att införsels-tullen å Kött skall bestämmas för »saltadt» till 8 sk. och för »alla andra slag» lill 20 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Ronde-Ståndets beslut. Som denna omröstning utfallit med 73 Ja och 46 Nej, hafva Rikets Ständer antagit Utskottets förslag. Den sorn till kontra-proposition i hufvudsakliga omröstningen, rörande införselstullen å Talg, antager Preste-Slåndels beslut att bestämma denna tull till 16 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Stats-ölskotlels Memorial, N:o 216. 13 Vinner Nej, antages, till kontra-proposition, Borgare-Ståndets beslut att fastställa denna tull till 12 sk. lispundet. Denna votering har utfallit med 79 Ja och 40 Nej; hvadan till kontra-proposh tion antagits Preste-Slåndets beslut. 18-.de Den som godkänner Utskottets, af två Stånd bifallna, förslag att bibehålla införsols-tullen å Talg vid dess nuvarande belopp, 24 sk. lispundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages Preste-Ståndets beslut.
Använde att öfr werläggniugarne derigenom förlängdes och att sä wäll derigenom svm genom Talares mindre skicklighet Ridderstapet och Adelns långmodighet osta knuds sattas pä prof. ^ekv Lilverstolpe, 6ustak ^brabam, instämde till alla delar med H rr von LcKnkLsnKeim o h Grefwe Lörvsnbfclm, i den önskan att det mätte tillätaS huvar Ta.are att högst Z gängcr yttra fig öfwer samma ämne. Utom det att öfwerläggningarne genom ett sädant stadgande mycket skulle förkorrras och tid winnås, stufte äfwen deraf följa att hwar och en Talare bemödade sig att genast fullständigt och L ett sammanhang framställa i na tankar och att en myckenhet korrta uttryck hwilka nästan urartade och ordwexling undwekes. Arfherre Legerström, Jacob. Om jag sunde föreställa mig att en Ledamots ptcrande blefwe redi» gars 6-8 Den n November - gare eller bättre för der han i stället för att sta pä gclfwe' stöde pä Vinken, skulle jag förena mig med Herr Kotttlic,-b; Men till desi jag derom kan blifva kllwertygad, eror jag ändamäler wa>-g att bli hörd. Forst när en ilande person ej hördes, anser jag Le! Klifwa pasiande, att anmoda honom uppstiga pä bänken. Herr Kotlckied Det har aldrig kunnat wara ruin e er nägrn annans mening att en Ledamot skut» le tala redigare elier bättre ifrän Bänken än ifrän golfwet och F iherre Lestorströms egit exempel more rinräckeligt at öfvertyga mig om motsa sen. Han »ör icke i belägenhet att uppstiga pä sin bäm; men ,'har likwäl under hela Ni sdagen talat utmärkt wäl och redigt. Jag tror att Ordningen fordrar en föreskrift, och att derföre det nu föreslagna stadgandet bör bibehällas. Grefwe Dolma:
Bänkmans-inrättningen höra bibehållas eller icke. I förra fallet, eller om Bänkmans-inrättningen ansågs böra fortfara, komme all vidare åtgärd vid Utskottets Memorial att förfalla. I senare händelsen åter, eller om Bänkmans-inrättningen upphäfdes, vore det först Herr Grefvens och Landt. Marskalkens skyldighet att bland de flere framställde särskilte nya förslag till Electorers utväljande, utleta, samt till Ridderskapets och Adelns bifall föreslå det som kunde finnas lämpeligast. Herr Cederfelt;åld, Pehr Gujicif; I anledning af det förslag tili proposition Herr Grefven och LandtMarskalken framställt, utbeder jag mig få anmärka, att om man först beslöte, att Bänkmännen skulle afskaffas, så kunde det hända, att man sedan kom i största förlägenhet vid bestämmandet af sättet huru Eleetorerne skulle utses.' Det skulle nemligen lätt kunna hända, att meningarne blefvo så delade, att intet af de rimligare förslagen vunne pluralitet, och att sedan alla dessa blifvit förkastade, man sluteligen nödgades antaga det mest orimliga, för att ej gifva sig demanth Jag anhåller derföre att första propositionen måtte blifva till bifall af Utskottets Memorial. Jag begär tillika, att i denna proposition rättigheten måtte blifva Ståndet förbehållen, att vidtaga de jemkningar i ordställningen, som kunna vara nödige då RiddarhusOrdningeu kommer att uppgöras, på det man Ven 27 Maji e. m. icke måtte bindas af den redaction som Utskottet nu framställt. Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla RiddarhusUtskottets Memorial i hela dess vidd. Ropades starka Ja blandade med Nej-, hvarjemte ordet votering hördes.
I förra hänseendet, eller rörande grun. derna för sjelfva beskattningen föreslås, att Sedan jordbruket, på sätt här nedanföre kommer att närmare omförmälas, blifvit äfvensom öfrige industrie-grenar och al 1 synlig egendom uppskattad i Fod 1 6:|ödigt Silfver, såsom den säkraste och minsta förändringar underkastade varumätare, samt en viss minsta del jt6 Bevillning.?-Utsiottets Betänhanden. deraf bestämd, sl borde, sedan föregående års skyddsafgift, Tull-inkomster , Chartsc-Sigillatas saint husbehofs Bränneri-afgift afgått, det åter» stående Statsbehofvet bestridas genom en fy 11- nads-bevillning å hvarje lott (t. ex. om ali Synlig egendom värderades till 6,000 000 Lod Silfver och 100 Lod ansågs som den minsta egolott, borde i händelse Bevillning bestämdes till 2,400,000 ft:dr B:co, å hvarje dylik lott erläggas 4 R:dr B:co), hvilket kunde så mycket lättare genom uppgifters samlande controlleras, som både skyddsoch andra afgifter jemte lotternas antal årligen SockenHäradseller Länsvis skulle allmänt kungöras och den tillökning eller minskning i lotten , verkande till skatternas lindring eller förhöjning, hvilken genom jordbrukets och näringarnes förkofran eller aftagande årligen kunde uppkomma, äfven på samma sätt allmänheten meddelas, hvarigenom den fördelen skulle vinnas, att hvar och en någorlunda kunde beräkna sitt bidrag till Staten, och, hvad ännu mera är, blifva i tillfälle att bedömma till hvad grad landets välmåga vore i tilleller aftagande. Hvad åter sednare delen af ämnet, eller jordbrukets uppskattning angår, så föreslås ej allenast. till påskyndandet af en allmän uppmätning af ännu i riket befintelige orefvade landsträckor, det borde såsom Lag stadgas, att icke någon sorn ej förmådde uppvisa säkra och lagfarna Chartor uppskattade enligt den method sorn af Riksens Högloft. Ständer blifvit, enligt samma project, upp* Bevilliiings-Utskoltets Betän&anden.
För hedern af en trägnare tjenstgöring och ett mindre enformigt lefnadssätt skall då ynglingen finna sig nödsakad att uppoffra sin förmögenhet, eller, om han ej ägt någon, att genom skulder för alltid stänga vägen till en framdeles möjlig utkomst. Det är sannt, vid Indelningsverkets första början gjorde våra förfäder sjelfve valet af penningelöner. Men om Rätfsläran förbjuder att tillägga barn deras föräldrars förseelser, huru skall den då anse, att efterträdare få umgälla ett oskyldigt missfag af företrädare i tjensten för mer än hundrade år tillbaka. Uppresom då det värdigaste äreminne åt Grundläggaren af Sveriges skönaste och varaktigaste Inrättningar genom återställandet af hans favoritplan i den rättvisa dag, som framlyser i dess grundsattser, och hvarifrån den vid tillämpningen aldrig hade bort afvika. Till Höglofl. Ridderskapets och Adelns behjertande och pröfning underställes således , om icke Penningelöntagares vilkor vid värfvade Arméen borde förbättras, och härvid till grund tagas hvad åt hvar och en Tjensteman primitift varit anslaget; på det sätt, att de vid första början stadgade penningelöner bli Iva till Spannmål förvandlade efter då varande låga pris, med den jemkning, som omständigheterne billigt kunde fordra. Denna Spannmål, utgående efter de hvar» je år satta Markegångsprisen, skall nu och för kommande tider freda Tjenstemannen från Den 29 Mars. 2 55 att blifva ett offer för en nyckfull cours och stegrade pris. Om än flera skäl vore af nöden, så kunde kanske det mest talande hämtas af Statens egen fördel att äga försvarligt lönte tjenare; men rättvisa och billighet äro ju alltid nog talande skäl hos Sveriges Ständer. Med full tillförsigt vågar jag derföre hemställa till Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken, samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln , att detta Memorial måtte med de öfriga respectiva Stånden communiceras. Remitterades till StatsUtskottet, och erhöll författaren tillåtelse att communicera sitt
ner, jag där vunnit, stå mitt hjärta mycket rasat vida öfver norHerr Coliander spelade på ett utmärkt sätt ett diska farvatten, ha för fiolnummer med pianoackompagnemang, och därpå våra tappra sjömän medåtergick man till dansen, då, förutom vanliga danfört kamp på lif och ser, förekommo » the Barn dance » (ladudansen), i död med de vredgade Sverige känd som » Pas-de-quatre » — en vacker elementen. Hjältemoengelsk folkdans — så berlinerpolka, samt » skära digt och, dess bättre, hafre », » väfva vadmal » m. m., interfolierade af de VÅRA ILLUSTRATIONER. oftast med seger ha de unisont sjungna sångerna: » Du gamla, du friska, dock bestått den. Men du fjällhöga nord », » Vårt land », » Ja, vi telsker dette utan ärr och märken Landet », m. fl. A. Ringström foto. kommer ingen undan Af fröken Ouchterlony och herr Kilberg utfördes en sådan bardalek. Efter en förtvinad brottTEKNOLOGERNA AFTACKAS. vidare den vackra » daldansen », som vann stormande bifall, hvarefter dansar och » lekar » fortgingo till ning med rasande kl. 2 f. m. Östersjö — en brottning, som bland snötjocka, mörBland vidare förfriskningar serverades en utker och is pågått genom flere dygn — inlöpte så märkt lemonad med småbröd, och till sist ostsmört. ex. här om dagen ångaren Gefle — från tysk gåsar af riktigt svensk limpa och knäckebröd. hamn — ändtligen i lugn vid stockholmsk brobänk. i Så sjöngs den svenska folksången och en skål Från riggens högsta topp till vattenlinien bar den — ' i lemonad — föreslogs » för hans majestät kodå ett sannskyldigt pansar af is, som vittnade om nung Oscar och gamla Sverige », åtföljd af entusiade genomgångna vedermödorna. Otaliga skådestiska hurrarop.
Kungörelsen af den 17 Juli 1847 skall tillämpas; dels ock, att med innehafvare af till statsverket indraget boställe skall förstås den, som vid detsammas utarrendering för Kronans räkning bostället brukar och häfdar. Stockholm den 20 Februari 1857. Bih. till B. St. Utlåtande M 9. Reservation: af Herr Prosten Arosenius: »I det sammansatta Utskottet har jag icke kunnat dela den mening, som uttalat sig i nu föreslagna stadganden. Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847 har till tydligt syfte, att genom tillerkänd optionsrätt vid förnyade arrenden af Kronans lägenheter uppmuntra varande arrendatorer till omsorgsfull vård om egendomen och till äfven sådane förbättringar, hvilka först småningom återgälda derpå använda kostnader. Men de fördelar, hvilka för sådant ändamål finnas i högstberörde kungörelse bestämda, synas mig icke tillämpliga vid någotdera af de fall, om hvilka nu varit fråga. De förläningar till enskild man, hvilka i det första momentet afses, äro väl i allmänhet att betrakta såsom natioualbelöningar för ovanliga förtjenster om fäderneslandet, och i detta hänseende vore jag ingalunda obenägen, att bereda ökad varaktighet åt fosterlandets erkänsla, så vida denna icke stundom varit framkallad af en tillfällig partiseger, eller en sådan varaktighet icke antoge den karakter af kronogodsens abalienation, som tillförene orsakat vådliga skakningar. Dessutom torde det vara långt ifrån gifvet, att den fördel för förtjente mäns efterkommande, hvilken genom det nu föreslagna första momentet vill beredas, verkligen skall dem derigenom tiilgodokomma. De till enskilde män förlänade kronans egendomar kunna nemligen inom förläningstidens utgång hafva på flerfalldigt sätt öfvergått till helt oskylde personer för bruk och häfdande, och till dessa har icke ofta samhället sådana förbindelser, som berättiga till anspråk på särskilda fördelar. Att sluta af det andra momentets innehåll, skola dock just till sådane brukare de äskade förmånerna äfven utsträckas. Detta andra här föreslagna moment synes mig ännu mera sakna giltiga skäl till bifall.
Andra punkten: angående förslag, att vid befordringar i allmänhet må göras afseende å längre tids tjenstgöring inom Verket, der befordran sökes. Med läggande till handlingarna af den andra punkten i Betänkandet Ni) 41, och af motsvarande punkt i Utlåtandet N.o 110, förenade sig Borgare-Ståndet, i anledning af det Hedervärda Bonde-Ståndets, genom meddeladt och nu hos Borgare-Ståndet föredraget utdrag af Bonde-Ståndets den 4 dennes hållna protocoll, uti sistnämnda Stånds beslut, att Rikets Ständer må 784 Prol. Vtdr, d. 14 Nov. 1840. förnva deras "vid sistlidne Riksdag till Kongl. Maj:t framställda underdåniga begäran, det måtte, vid återbesättande af lediga tjenster inom Post-oell Tullverken, Kongl. Maj:t täckas, då, såsom sökande, sig anmälde dels sådane, som inom Verket t ill rygg a l a g t en långvarig och berömlig tjenstebana, dels andra, som för denna tjenstgöring voro alldeles främmande, företrädesvis fästa Nådigt afseende å de förras billiga anspråk. Tredje punkten: om lediga tjensters återbesättande med ordinarie tjenstemän inom viss tid efter det ledigheten inträffat. Fjerde punkten: angående förslag, att Kongl. Maj:t måtte återgifva åt de serskilda Embets-verken den rättighet, som i senare tider blifvit dem betagen, att förordna om åtskilliga lägre tjenstebefattningars fyllande. Femte punkten: örn bestämmande af den värdighet, som bör åtfölja embeten och tjenster, i förhållande till hvarderas vigt. Sjette punkten: angående förslag, att inga caracters-fullmagler må meddelas å annan värdighet eller tjenst, än den, som innehafvaren bestrider; och Sjunde punkten: angående förslag, att Hof-embetsmän icke måga till statens embeten befordras. Ståndet, som bifallit dessa punkter i Betänkandet N:o 41, lade de motsvarande punkterna i Utlåtandet N:o 110 till handlingarne.
Riksdag afgifne förslag till ändringar ock tilläggningar i Tryckfrihets-Förordningen, skulle jag anse det stridande emot en Riksdagsmans pligt att städse följa sin egen öfvertygelse, om jag inom mig sjelf vore af olika tanka med Utskottet och ej fritt ock oförstäldt yttrade min mening. Jag kar i synnerhet fästat min uppmärksamhet vid det af Utskottet föreslagne tillägg i nämnde förordning vid 4 § 2 Momentet efter orden: till ovägerlig efterlefnad föreskrifvet, så lydande: att af Dagblad ock Veckoblad trenne timmar innan de till försäljning eller kringspridande på hvad annat sätt som hälst utgifvas, i Stockholm till Hof-Canzleren ock i hvarje annan ort till kans förordnade ombud, alltid ett exemplar bör öfverlemnas m. m., ock vid den föreslagne nya redactionen af samma §:s 3 Morn., hvilket Moment Utskottet tillstyrkt böra innehålla följande: anser Hof-Canzleren eller dess ombud något Dagblad eller Veckoblad innebära tydlig förbrytelse emot 9 och 10 Mom. af 3 § i denna Lag, äge lian eller ombudet att hela den gjorde upplagan af sådan skrift genast före dess utgifvande med qvarstad belägga låta. Efter min tanka vore ett sådant stadgande dels stridande emot den förklaring öfver Tryckfrihet 86 § Regerings-Formen afgifver: att dermed förstås hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga magien i förväg lagde hinder, utgifva skrifter, dels i sin mån ledande till att återföra det tvång och de binder för skrifters allmängörande, hvilka Svenska folket, då det vid 1803 ock 1810 årens Riksdag å nyo inträdt i full utöfning af sina rättigheter, med rätta afskaffade.
Jag måste alltså yrka på en genomgripande omarbetning af liela lörsta punclen, på det Riksens Ständer ej måtte förledas att disponera hvarken mer eller mindre, än hvad de ega att disponera, I afseende på atdra puncten, har jag, lika med Herr Nordenanckartrott, att de till allmänna Disconten, såsom det först sades, blott tillfälligtvis anordnade fonder, nu derifrån hade bordt dragas, för alt på ett ändamålsenligare sätt på annat håll användas. Men att söka bevisa nyttan deraf, derpå vill jag ej slösa många ord, emedan jag fruktar det skulle vara förgäfves; jag inskränker mig derföre till att reservera mig emot all delaktighet i det steg tillbaka, som, med dess nu afgifna tillstyrkan, Utskottet, enligt min Öfvertygelse, tagit. I anledning af Utskottets tillstyrkan i 4;de punkten, har jäg också åtskilligt att anmärka. Utskottet föreslår, att Handelsoch NäiingsJDiscontens permanenta ordinarie fond måtte bibehållas vid 3 millioner R:dr. Ordet bibehållas måtte val skola betyda, att Handels-och Näi ingsDisconlen redan förut hafvit en permanent fond af 3 millioner; men uppslår man nu gällande Ranco-Reglemenle, och uppsöker dess a3o §., så finnér man, alt nämnde fond aldrig varit permanent; och skallar man sig vederbörlig uppgift från Depositions-Afdelningen, så får man veta, att dess Bih. till R. St. G Saini. 1 A/d. 44 Hajtet. 4 2 6 Banco-Uf,skottets Betänkande., N:o i 58. * Creditiv aldrig uppgått till 3 millioner. Med permanent fond förslår åtminstone jag en af Bankens egande tillgångar, anordnad till visst belopp bestämd summa, som ifrån Riksdag till Riksdag i en gifven lånerörelsegren, blir att använda Fonden för allmänna Disconten, ibland andra, är af denna ordinarie beskaffenhet, till bestyrkande hvaraf häri vises till 223 §.