Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om vårt circulerande mynt vore réeltjj och vi upplånade till exempel en million Hulr, så vore följden deraf, här liksom annorstädes,’ en national-skuld af en million R:dr i Silfver, med alla, en sådan skuld åtföljande förmåner och olägenheter *• men om vi med när« 378 Banco Utskottets Betilnkandm. varande pennings - väsende upplåna en till nummerären lika stor summa; så komma de derföre utfärdade Obligationeme, att representera en million R:dr Banco-Sedlar; mert desse Banco-Sedlar äro kjelfve ej annat än representanter, så mycket sämre än deras Principaler Silfver - Biksdalerne j att 1,000,000 af de förra motsvara ungefärligen 400,000 af de sednare, i närvarande stund. Men sedan Obligationerne ärö utfärdade, blir förhållandet emellan R:dr Banco-Sedlar Och R:dr Silfver; annu fördelagtigare; ty hela den Svenskä egendoms och varu-mängden, nu motsvarad, af den i Sverige circtilerande delen af hela Sedelstocken; kommer sedan att motsvaras ellef uppvägas af samina del af Sedelstocken, tillSamman$tageri med i,000,000 Rdr Obligationer, det är, kommet att motsvaras af ér* ökad qvantitet representativt mynt, hvaraf följden är gifven, nemligen försämring 1 det representativa myntets värde. Fördelarhe äfvensom ölägenlieterné äf National-skulden blifva obetydlige i mån äf myntvärdets försämring; men olägenheterne af denna sednare synas blifva det lika säkra sotti Olyckliga resultatet. Således, och då jag hvarken kart gifVä mitt röst för upptagandet af ett utländskt Lali; eller till förökning i den egentliga Sedelstocken; så synes för mig ingen annan utväg återstå, än att dels rätta sådane anslag efter tillgångarne, som äro af den natur, att de ej ovillkorligen Banec^UttkoUets BtiBnktindev. 377 ovilkorligen till ett gifvet belopp måste utgå, dels öka tillgångarne genom beskattning.
Vi få icke se det nya, icke mina barn, ty de skola draga genom öknen och lära sig bli nya fäder och nya mödrar, de skola lära sig glömma, de skola lära sig tänka nya, friska tankar, och så dö i öknen bland hvitnade hen, falLna pelare och grushopar, men deras barn skola kanske se Kanaan, der mjölk och honing skall flyta for alla. » Slutligen har Strindberg gjort ett rön, som för hans blifvande författarskap är af stor betydelse — ett rön, som pä ett ställe i boken tar formen af en fråga: » är det icke synd om menniskornaV * säger han; » äro de icke värda att älskas ?&gt; Han tyckes ha insett att ingen men-niska är så ond, att icke någon försonande sida kan upptäckas hos henne, att brottet är sitt eget straff och att det illa höfves en menniska att lägga sten på nästans börda. När f. d. nihilisten, nu mera kaptenen i. hans kejserliga majestäts gendarmen Ivan under gammal vänskaps mask smyger sig in i Paul Petrowitschs hem och då han blir afslöjad, stammar något om hustru och barn och att » man måste lefva » samt låter förstå att han är olycklig i sin nya roll, har hans nya forne kamrat ej ett förebrående ord till honom, spionen; han säger blott tankfullt: » att man måste lefva, det tror jag ej; ett är visst, att vi måste dö ». Ja, författaren låter Paul — mot all rimlighet — försäkra Ivan att han icke föraktar honom, och Ivan får gå utan att ett hår krökes på hans hufvud. t Hvarför icke låta Paul, som nyss förut hållit ett försvarstal för det politiska lönmordet, begagna tillfället att tillämpa sina idéer på ett fördem så moget föremål som Ivan? Författaren sjelf är må hända benägen att urskulda sig med Anna Ivanownas ord: » Jag kan icke alltid se sakerna från de nya synpunkterna ». En annan kan endast svara att kon-seqvens icke är författarens starka sida — en iakttagelse, till hvilken boken för öfrigt på flera ställen ger anledning.
Kän, egande lisbe, jemtö dertill börande Njöl^vain, Herreqvarnen ballad, med 8 ^ar stenur, emot den ärliga algilt al ettbundiadetjugu tunnor s^snmäl, Inilsten räg oeb I> alften born, bvilben docr^o» vill liällen auetion erbjudit, bär uti en till Kongl. Naj:t är 1842 ingilven sbrilt, nnderdänigst anbällit, att, dä genorn ett i Motala ström elen 12, 18 oell 16 Kebrnari summ» är, inträlladt större isarel, oell vattenflöde, ulla vid olsxmnämnde Krono lislie i strömmen ujl^förde byggnader, oell lör bsbens längande anbragte inrättniicgar blifvit belt oell ballet bortr^ebta oeb korstörda, samt dammen till den nncler lisbet börsnäs Herreqvarnen libaledes bortkörd, sä att, jemnlibt ett ak Kronofogden i orten, elter i vederböruniles närvaro anställd undersöbning, allattadt värderings-doeument, tisbeverbets oeb qvarndammens äterkörsättande i bebörigt sbieb bomme att medföra en bostnad al iebe mindre än 6,796 K:dr 8 sb. Daneo, elter afdrag al de vicl sista s^nen ä lisbeverbet oeb qvarndammen belunna bristlälligbeter, Kongl. Ii1aj:t, med afseende ä clen svära belägenbet, bvari arrenclatorn /o^vo/r blifvit genom clenna ol^ebsbändelse oeb lägenbeternas obegagneliga tillstäncl, utan bans ^et lörvällancle, försatt, mätte antingen tilläta aksbrikning al 1841 ärs arrende-algikt, u^gäende till
Desse Handlingar och Devis äro: j:o Den af de fleste i Holland ar 3815 befintlige Svenska Statens Creditorer, under den 3 3 Mars samma år, fört Tf7. G. van de Poll utfärdade Fullmakt, att med Svenska Regeringen underhandla och afsluta om CapitalSkuldens betalande, 2:0 Ofvanåberopade, emellan Kongl. Maj:ts Gommissarier och Holländske Creditorernes nyssnämnde EuHmägtig den 31 December 1815, angående Svenska Stats-Skulden i Holland afsiutade Convention, med thy lillhörandé Bilagor, samt ett till Riksgälds-Contoirel redan afl em na t qvittence af den 25 Junii 18i6, hvilket bevisar, att den Contaqta Conventions-Summan dess förinnan blifvit till fullo betald. 3:0 Den, genom Conventionen, och i följd deraf uti Amsterdam tillförordnade EiqvidationsCommittées Kungörelser och Annoncer till Allmänheten; ibland hvilka befihnes en Kungörelse af den 17 Eebruarii 1816, sorn bevisar, att ig32 Stats Utskottens Betänkanden. hufvud villkoren uti Conventionen blifvit tydligen tiiikännagifne Allmänheten, och en annan af den 23 December 1816 , som bestyrker, att alla och en livar innehafvare af Svenska Partial-Låne-Titlar, vid tillfälle af den då utfallne dividendens lyftning, erkänt Liqvidations - sättet samt medgifvit Titlarnes öfveikorssande och utlemnande till Kongl Majus Ombud. 4:0 Behörigen inregistrerade Ceriificater af Notarius Publicus Wilhelm van Homrigh i Amsterdam, -innehållande Speciftque Förteckning och bevis öfver alla, under Inavidationens lopp, lios honom deponerade och sedermera, genom Liqvidations-Committéehs försorg, inlöste, samt sluteligen til Kongl. Majtts
L. vid » 82. Pensionsfond, Amiralitets-krigsmanskassans » 106—107. Pensionsinrättning, Civilstatens » 101. Bilagan litt. 0. vid » 101. Pensionskassa, Arméens » 101 — 105. Bilagan litt. P. vid B 104. Pharmaceutiska institutet » 52- 54. Pionier-kåren » 334-336. Polishäktena » 136. Porto för telegrainbefordring » 93-94. Portouppbörd, Post-verkets )) 47—48. — Elektriska Telegraf-verkets B 94. Postbefordringen å statens jernvägar Post-verket B 43-49. Bilagorna litt. A, B, C. och F. vid B 0. Redogörelser, af föregående Revisorer icke granskade » 263. Reseoch undersökningskostnader, anslaget till B 107 -108. Reservationer, till Revisionens protokoll anmälde, » 264, 265 - 272. å riksstats-anslagen. Bilagan litt. C. vid » 5. Reserverade behållningar å hufvudtitlarne » 8. Restantier sid. 5—6. Bilagan litt. F. vid » 5. Riksgälds-kontoret, liqvid tned » 8. — tillgodoförda besparingar » 6. Riksgålds-verkets fond » 5. Bilagan litt. F. vid » 5. Rikshufvudboken, sammandrag öfver alla deri ingående medel. Bilagan litt. A. vid » 5. Riksmuseum, Naturhistoriska » 185. Riksstatens anslag, besparingar och brister å » 6 -8. Riksstatens femte hufvudtitels anslag » 96 — 99. fjerde dito dito » 64—82. Bilag. litt. G, H, I, K, L. och M. vid » 64, 70, 82. inkomster och utgifter » 64 82. Bilagan litt. G. vid » 64. — tredje hufvudtitelns anslag » 32—34. — utgifter. Bilagorna litt.
En värd Ledamot har i sitt upplästa Dictamen uppgifvit några grunder till en förbättrad Magazins-inrättning. jag instämmer så mycket hellre deruti, som jag tror, att om Riksens Ständer skulle linna tor godt att besluta en sådan, och hvilket är egentliga ändamålet med denna af mig väckta motion , skulle nämnde utkast dertill gifva de bästa anledningar. Emedlertid får jag till Högloft. Ridderskapets och Adelns otnpröfvande hemställa, om icke en närmare kännedoms tagande af Allmän - na Magazins-inrättningen, fådan den nu belinnes, blifver af högsta nödvändighet, och tili den ändan i ödmjukhet föreslå, att genom det Utskott, dit dstta anförande torde förvisas, låta, i likhet med hvad Riksdags-Ordningens 42. §. föieskrifver, ifrån Kongl. KammarRät* 62 Deri 4 April. ten infordra alla de Handlingar, sorn röra etf der nyligen förehafdt generelt Anmärkningsmål öfver SpannmålsDirectionens Räkenskaper , och hvarvid, för vissa orsaker skull, ingen slutlig handläggning kunnat ske. Jag tror, att deraf tiliräckliga upplysningar skola kunna vinnas, för att finna nödvändigheten af en förbättrad upplaga af Reglemente för Spann* målsDirection; och hvilka torde blifva äfven så märkvärdiga, som oförmodade. 1'anledning af hvad en vard Ledamot} förlidne Plenum, anfört om den mindre nytta, Allmänna Magazins-inrättningar skulle medför^, och omöjligheten att i Sverige bringa dem till en ändamåls enlig fullkomlighet, och hvarigenom mitt nu uppläste Anförande skulle tyckas vara vederlagdt, utbeder jag mig att få göra några tilläggningar, för att ådagalägga de skäl jag tror mig äga, att ej ändra min öfvertygelse i förevarande ämne; men skall, för att ej förspilla Höglofl. Ridderskapets och Adelns dyrbara tid, eller trötta dess tålamod med någon lång afhandling , inskränka mig till endast några få och generella anmärkningar.
Detta är ej alldeles förhållandet. I början var det så, men efter 18r5 års beslut, och hvaruti Actieägarne ingått, äger ej Actiernes förfallande rum, utan de upplifvas åter vid underlåten inbetalning; och jag skulle tro, att, om bristande insättningar befaras, kunde lätt sådane åtgärder tagas med låntagare, att ingen fara häraf uppstår, hälst dessa insättningar ej ske oftare än hvarannat år, samt lån och omsättningar äro på ett halft högst ett helt år. Jag kan ej neka att Utskottet synes mig ej hafva framställt ämnet alldeles opartiskt; jag kan ej dölja min känsla, att ej se annat i tydningen af de olika Verkens förhållanden , än en gifven önskan, att bringa den en viss väg man antagit, för att bevisa en gifven satts. Jag vill dock ej ifrigt försvara denna min tan; ka, men får blott i stöd af dessa mina och an - Din 7 Julii, dras anmärkningar, samt då ämnet är första gången Före, och inga ändringar i Utskottets Betänkande få göras, anhålla, att Hans Excellence Herr Grefven och Landt-Marskalken be; hagade göra proposition på åierremiss. Herr Mannerstam, Johani I anledning af den sista värda talarens anmärkning, att Utskottet genom dess Betänkande skall sökt fråntaga Ca» nalBolaget en rättighet, som det förut ägt, får jag först nämna, att Götha Canal Actier hittills ej fått belänas i BancoDisconten, utan endast i Bolagets egen Disont, och jag kan så^ ledes ej instämma deruti, att BancoUtskottet, genom ifrågavarande Betänkande, uteslutit dessa Actier ifrån en belåningsrätt, som de förut ägt.
Indella räntor, enligt markegång på förslag: för Landsböfdmgarue 89.163: 86. Indelt Spanmål: för Landsböfdingarue (1.358 T:r 10 kpr) 8,559 kub. f. 2 k:r, derå förslagsvärdel i 1855 års Riks stat utgör 13,585: 94. förhöjning i detta värde till 2 R:dr per kub. f 3,532: 46. 17,118: 40. ' Oindelt Spanmål (såsom i 1855 års Riks-stal 614 T:r eller 3,868 kub. f. 2 kannor.) för Landshöfdingen i Christianstads Län 3,150 kub. fot och för Landsstalerna i öfrigt 718 kub. f. 2 k:r tillsammtins 3,868 kub. f. 2 k:r nied förslagsväide i 1855 års Riks-slat af 6,140: —- förhöjning i della värde till 2 R:dr per kub. f 1,596: 40. 7,736: 40. E-rprclitions-Utskottets För tiny lill unden!. Skri/velse IS': o 106. 157 Span in ä 1 Penningar. Indelta Räntor enligt Indelt, på förslag. Oindelt. Summa. Riksmynt. markegång på förslag. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. 1 Värde förMått. ' slagsvis å 2 !R:dr kub.-fot. Skrifvelse N:o 496. Gästgifvarnes friheler: Penningar: Nuvarande anslagel Tillkommer: för eli gästgifveri uti Malmageus by i J Indelta räntor efter markegång på förslag: Värde enligt 1855 års Riks-stat Förhöjning deruti Indelt Spauinål: 1S55 års Stat anslår (21 kpr) 4 kub. f. 1 k:a n« Förhöjning i detta värde lill 2 R:dr per kub. f Färjor och Färjekarlar: Indelta räntor:
Ett sädant stadgande synes vara mindre ändamålsenligt helst icke lärer vara möjligt för befälet, att, när soldaten begär tillåtelse att ingå äktenskap, kunna förutsäga eller veta om detta äktenskap skall blifva lyckosamt eller icke; enär det således endast föranleder lill besvär och kostnader samt till underkännande af de frioell rättigheter, hvilka soldalen, såsom myndig samhällsmedlem, böra tillkomma, torde det under nuvarande tidsförhållanden då man i alla riktningar söker lossa på de band, som kunna kännas (ryckande, ingalunda vara öfverensstämmande hvarken med billighetens eller rättvisans fordringar att vilja i krigslagstiftningen bibehålla ett stadgande, hvarigenom soldaten beröfvas deu åt alla andra svenska medborgare förunnade rättigheten att efter eget val och bestämmande träda i gille, hvadan Utskottet hemställer alt Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla om upphäfvande af förbudet för gemenskapen att gifta sig utan vederbörande befäls samtycke. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Maj 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om bildande af föreningar för ersättande af förluster uppkomna genom hagrisk ador. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling har blifvit öfverlemna! en inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Paul HedBih. lill H. SI. Prof. 1859 §■ 1860. 8 Sami. 21 Hafi. 2 10 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U/skollets Betänkande AT:o 102. ström från Wester-Norrlands län väckt motion, deruti motionären anfört, hurusom såväl vid innevarande, som vid flera föregående riksmöten, anspråk blifvit väckta på ersättning af allmänna medel för hagelskador å vexande gröda.
Hvad åter angår Kronans andel i f. d. Ostindiska Kompaniets hus, som, enligt hvad Utskottet inhemtat, till Rrono-magasin för orten användes; så är väl uti General-fälttygmästare-embetets i ämnet aflåtna memorial antydt, att utrymmet för spanmålsupplag äfvensom boställs—lägenhet för Magasinsförvaltare!! framdeles kunde erhållas å nuvarande artillerigården; men då det icke blifvit utredt, huruvida Krono-magasinets flyttning lill nämnda lokal lämpligen skulle kunna ega rum eller om annan tjenlig lägenhet dertill vore att tillgå, samt det följaktligen nu icke kan bedömas, om Kronans andel i f. d. Ostindiska Kompaniets hus för sitt nuvarande ändamål framdeles kunde umbäras, finner Utskottet anledning för närvarande saknas att till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning i denna del tillstyrka Rikets Ständers bifall. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Maj 1854, kl. 1 c. m. Utlåtande, i anledning af erhdllne återremisser af åtskilliga punkter af Betänkandet M 21, angående Rikets Stånders Revisorers berättelse örn verkställd granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd', styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. (I. A.) Sedan ofvannämnde Betänkande blifvit af samtlige Riks-Stånden i vissa punkter till Stats-Utskottet återremitteradt samt Riks-Ståndens, i anledning af öfriga delar af Betänkandet vidtagne beslut, genom protokolls-utdrag Utskottet meddelats, får Utskottet nu afgifva det förnyade Utlåtande, hvartill omständigheterna funnits föranleda. l:o 6 §, deruti Utskottet hemställt, att Revisorernes anmärkning, i afseende å beviljandet af årliga ersättningar åt Kansli-Rättens Sekreterare och Vaktbetjent, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad.
Jag anhåller således oni proposition, antingen till afslag å Betänkande^ éller till bestämmande af full SiatsRåds-lön åfc StatsSecreterarrie. Herr von Hartmansdorff: Om nian med löneförhöjningen kunde vinna, hvad man förmodeligen åsyftat att nemligen StatsSecreterareplatserne blefve besatta med dertill verkeligen Utnämnde personer, så vore måhända något vunnet. Men som de personer, hvilka önska sig sådane embeten, icke nämna sig sjelfva, så har. man ej hopp, att genom löneförhöjningen få. mera' ån förut ordinarie embetsmån. Således ban jag ej antaga detta skål, såsom grund tillbifall, utan tillstyrker alslag. Herr Hjerta: Den anmärkning Herr von Hartmansdorff gjort, år visserligen riktig ; men om det inträffar, tom han yttrat, funnes ingen menlig verkan af anslaget för StafcsVerket; ty i det fallet komme ingen utgift i fråga, enligt det vilkor, sorn Utskottet föreslagit. Derföre skulle jag tro, att maij då hade uppfyllt den skyldighet. sorn åligger Riksens Ständer, att uttrycka folkets vilja, att man måtte anse desse Embetsmån, såsom något. Herr von Hohenhaufen, Michaeli Når det nu mera icke kan komma i fråga, att uti en underdånig skrifvelse uttrycka Riksens Ständers önskan att StatsSecreferareEmbetena måtte tillsättas pa Stat, sä vore delta likväl ett medelatt uttrycka densamma, ^ En följd deraf Liefve, sen 30 Augusti e. m'. 377 ött man skulle undersöka, hvarföre ökning skett, och då skulle våra Protocoller uttrycka afsigten, Således antingen man antager Utskottets Betänkande, eller bestämmer fullt liba lön, som lör StatsRåden, uttryckes i båda fallen derigenom Riksens Ständers önskan, att desse Embeten måtte innehafvas af personer på Stat, helst det; hår blifvit upplyst, att man vägrat emottaga dea. sa tjenster, emedan man genom sportler yid andra löner hade större löneinkomster. Herr von. Hartmansdorff:
Regeringen vill icke vidare hafva någon tryckfrihets-lag till civil-lag; vi vilja det icke helier. Gr'. Posse: Endast några ord med anledn. af Gr. Lager bjelkes sista yttrande. Jag har aldrig sagt, att jag trott, det Gr. Lagerbjelke vid sista Riksdagen gaf sitt bifall till den K. Propos:n derföre, att man sedermera lättare skulle kunna förändra tryckfrihets-lagen, utan jag sade, att jag icke kunde antaga de af Hr Grin anförda skäl för sitt förra bifall och sitt nuvaride afslag såsom giltiga derföre att den till förslaget hörande ci v il-lagen nu saknades; ty om äfven denna civil-lag vore aldrig så utmärkt, skulle intet hinder finnas för de tätare förändringar deruti, som af tidens Den 13 December I. m. 635 vexlande fordringar kunde framkallas, enär uti förslaget slår att tryckfrihet här skall finnas med de undantag, som uti berörde lag stadgas. Så har jag yttrat mig och detta måtte väl icke innebära något invektiv emot Gr. Lagerbjelke, hvarföre jag också slår fast vid hvad jag sagt. Hr Gripenstedt: Hr Cederschiölds nyss afgifna anförande har föranledt mig att ånyo begära ordet. När man yttrar sig med den stränghet i saken och med den skärpa emot person, som Hr Cederschiöld gjort, tror jag icke, att man sträcker sina anspråk allt för långt, om man begär, att talaren bör vara mycket noggrann i upstäIlandet af sina premisser, och framför allt vara samvetsgrann i sina citater. Hr Cederschiöld har emellertid felat temligen betydligt i bägge dessa hänseenden. I första fallet har han flera gånger promiscue begagnat orden tryckfrihet och tryckfrihets-förordning, såsom varande det föremål, som skulle bortflyttas ur grundlagen. Detta är dock, som hvar man finner, både förvillande och orätt. Det har aldrig varit fråga om att bortflytta (eller såsom man behagar säga, utstryka) tryckfriheten ur våra grundlagar, men väl att derifrån utesluta Tryckfrihets-förordnm. Hvarföre då sammanblanda sakerna och argumenterna mot någonting som aldrig blifvit ifrågasatt?
I anledning hvaraf Herr Grefven och Lan dt-Mars kalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid dess i detta ämne förut fattade Beslut, det en fullständig uppgift om Bankens hela ställning hädanefter borde årligen genom Herrar Banco - Fullmägtiges föranstaltande tryckt meddelas, samt äfven Allmänna Tidningarna åtfölja. Ropades starka Ja jemte några Nej. Herr Grefven och Landt-Mar skalken förklarade, att sorn, efter hvad lian lyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adela bifallen. Fö - Den 19 November e, rfi, Företogs tiil pröfning:. Sta.ls-Utskoltets den i3 dennes under. N:o 602 afgifoe, samt den 17 derpå följ de e. m. på bordet Jugde, Utlåtande, öfver väckt Motion, om närmare bestämmande af Saltpeter-Fondéns utlåning. Herr Hjerta, Gustaf: Jag bär visserligen ej något pmot, ali Saltpeter - Fonden förräntas, men mig förekommer, att utlåningen till 6 procent är nog öfverdrifven, då Riksens Ständer beslntit låns upptagande emot 3 procent, och således de fonder, som finnas, kunna användas till 3 procents utlåningen. Vid höl jan af Riksdagen, då det var fråga om att använda SalfpetferFonden, ansåg jag den såsom tillhörande jordbruket, men man ville då icke så anse den. Nu har jag sedermera bort många vara af denna tanka; men äfven om man nu mera skulle anse denna fond, sorn en jordbrukets tillhörighet; och således ej vilja utlåna dea mot så låg ränta som tre för nundradet, så finner jag likväl 6 procent vara för högt. Jag kan ej annat finna, än att deri begäran till Regeringen, att mot 6 procent föränta Statens fonder, ej bör framställas; utan endast anhållas, att medlen få ingå uti 3 procentslånerörelsen, ochsåledes minska behof af de lån Staten beböfver upptaga. Jag yrkar likväl ej återremiss, om ej någon annan gör det, men normen af 6 procent anser jag va - Bidd. o, Åd, Prot. 10 B, 2.
Hon satt lutad mot en af lönnens stammar midt framför bersåns öppning, s % att hon hade utsikt. öfver vägen, p % hvilken hon trodde Gerhard skulle komma hem. Det dröjde icke heller länge förrän hon fick se honom gi förbi. Hennes händer sjönko ned i knäet, och ett srall af längtan och oro genomilade henne. Sknlle han icke komrna hit och sätta sig rid hennes sida som han annars brukade? Hon bkde fruktade 0c.h langtade därefter; hon fruktade för denna ljufva ensamma förtrolighet, som Jane på sista dagarne nästan alltid retat att bortjaga med sin närvaro, och hon längtade därefter som man längtar n&amp; en mäktig sympati drar den ena inanniskan till den andra. Hon behöfde emellertid icke oroa sig mQnga sekunder, ty hon såg genast att lian sviingde af från vägen och styrde sina steg mot bersån. Då han kommit fram till ingangen och märkte att Hedvig var ensain, blixtrade det till i hans ögon och lian drog ett hiiftigt andetag. Under ett par sekunder stod han orörlig framför henne och betraktade henne med ett småleende; afven hon smalog, kärlekens djnpa, innerliga leende. Xen ingen af dem sade ilkgonting, de sago hvmandra blott i n i ögonen, s % korn lian och satte sig bredtid henne, tog något föremål ur hennes sykorg och började leka diirmed. ~ H e d - v i g ~, sade han plötsligen utan iuledning, &gt;vill du bli min Iiiistru &gt; Hoii for saininaii ocli hennes kinder blefvo alldeles Iivitflainmiga. Den kom and&amp; oförberedt öfver henne, denna fråga, som hon. nu i flere veckor oafbrutet hört ringa i öronen både natt och dag. Hon svarade ej, utan böjde sig blott djupare ned öfver sitt arbete.