Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer ej skola vägra, utan fastmera finna deras värdighet påkalla, att lemna nämnde Assignationers Innehafvare den Consideration, som knappt en enskild uti dylikt förhållande skulla kunna afslå sina medborgare. ’’ ”Om Innehafvare af 3 procents Reverser är ej fråga; desse voro uti sådane händer, som ganska väl kunde eller borde känna hvad om desse papper var stadgadt; och, ehuru jag finner att Innehafvare af Malmö Disconts Assignationer icke rå för, att af sådane ej uti Discontens Böcker varit bokfördt, på Circa 31,000 R:dr när, ens det belopp som redan blifvit inlöst, följackteligen intet är ballancerat till de återståendes infriande, så, enär denna exacta Bokföring var ett primitivt Hufvudvilkor för Riksens Stats-Utskottcts Betänkandetu 17^7 Ständers åtagande af deras inlösen, måste jag ock emot min vilja medgifva, att ej alla desamma talande skäl gifvas för yrkande af denna sistnämnde Disconts Assimilationer, som för Götha-Canaloch Göthebords Disconters.’’ Ojh skulle Transunmt af Protocollet innefattande Riksdagsmannen Anders Nilssons och Herr Commerce-Rådet Santessons förenämnde anföranden, det afgående Betänkandet bifogas. Ut Supra. Ex Prolocollo Fr, Bergstrum, N:o 288- Ankom den i.-J Julii 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå inkomne underdåniga ansökningar, om. Lönförhöjning för Krono-Fogdarne och Håradsskrifvarne i Götheborgs och Bohus-Lån, JC^ongl. Majit, har genom Nådig Remiss af den 4:de nästl.
Finnes beloppet dervid olika utsatt; gälle det som med bokstäfver betecknadt är. 5 §. Inträffar lid, då något efter denna lag fullgöras bör, å helgedag; varde det nästa helgfria dag derefter fullgjordt, utom i det fall som i 28 § sägs. 6 S 1 fråga om åtgärder, som å utrikes ort med vexel vidtagits eller vidtagas bordt, gälle till efterrättelse hvad å hvar ort för sig kan vara lag eller sedvana. Om hvad vid slut om utrikes vexlar iakttagas bör. 7 S Der någon sig förbinder att, medelst utgifvande af vexel till viss man eller dess ordres, på bestämd tid och bestämd ort utrikes betala eller betala låta viss öfverenskommen summa penningar i utsatt mynt, då är vexelaflal slutet. r. Lag-Ulsliollels Betänkande, N:o 67. 8 $. Aftal om ulrikes vexlar må slutas med eller utan mäklares biträde. 9 §. Nu är aftal om utrikes vexel slutet 5 då skall vexelgifvaren senast fyra timmar derefter, eller, om aftalet å börs slutet blef, fyra timmar efter vexeltimmans utgång hålla vexeltagaren tillhanda två exemplar af vexeln, eller, der sådant betingadt var, tre eller flera. 10 §. Yexeltagare åligge att inom den tid, som för vexels utfärdande i 9 § sägs, vexeln afhemta och betala, derest om betalning ej annorledes uttryckligen öfverenskommet är. 11 s. Underlåter vexeltagare, att vexel afhemta, eller är vexel aflemnad utan att vexeltagaren öfverenskommen betalning, der den fullgöras bordt, genast erlagt; då bör vexelgifvaren inom nästa dags utgång emot vexeltagaren protestera och inom åttonde dagen derefter å honom utlaga stämning till den domstol, som 1 61 § sägs. Försummas det; håfve vexelgifvaren sin vexelrätt mot vexeltagaren för suttit. 12 S
Tjértstemähnéns befotdrings-rätt idom BadqUert, likasom Uti flere publike Verk, Stödjer sig hufvudsakligen på deri allmänna grundsats, att tjetisteålrier och cornpetance får gälla, så vida söm nöjaktig skicklighet dermed finnes förenad. Fullständig upplysning härom innefattas uti Banco • Utskottets Vid Sista Riksdag afgifne BetänkandeU öfver en då Väckt 'Och af Herr Lindström mt förnyad motion om ttpphäfvande af den särskildt föi Banco-Verket jig6 Bänto Utskottets Betänk anden. gällande ordning, att en tredjedel af dess Goms jnissarier bura vara Frälsemän. Resultatet af förra Riksdagens öfverläggningar i sistnämnde fråga blef, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, med åberopande .af 114 §. Regerings-Formen, yrkade denna ordnings bibehållande såsom en Ridderskapets och Adelns Stånds-rättighet, dervid Högv. Preste.Ståndet jemväl beslöt att låta bero; hvaremot de öfrige tvenne Stånden bifullo BancoUtskottets då gifne tillstyrkan,- att mera nämnde ordning borde för framtiden upphöra. I sakens så beskaffade skick, anser Utskottet, med stöd af Regerings Formens 81 något dess yttrande öfver sjelfva htrfvudfrågan, derom meningarne för öfrigt ej torde vara mycket delade, icke nu kunna ega rum. Effectiva antalet af Banquens Tjenstemanna-stat har ingalunda blifvit hemligt hållet, utan finnes, på lika som för, andra allmänna Verk, upptaget i hvarje års Calender. Uti en uppgift, som Herr Rindström förmäler sig hafva hémtat utur Riksens Ständers Revisorers Berättelse, rörande den Cours, hvarefter någon del af de till Kongl. Majitutgifne Piastrer skall blifvit till Banquen återställd, har Motionären, såsom af Herr Noreus finnes anmärkt, förblandat 2:ne helt olika anslag.
Jag har ej kunnat vara stillatigande, då en Man sådan som Herr Tham, deltagande, enligt LandtMarskalkens förtroende, i TalmansConclaverne, vetande bättre än vi öfrige i hvad ordning ärenderne föredragas, och således i tillfälle alt bedomina oell efter sine afsigter operera med den ho - Den 22 December e. m. norn egna takt, då en sadan Man, säger jag, i början af en Riksdag, dervid anmärkningar mot StatsRådets Ledamöter redan äro gjorde och ytterligare torde göras företagit sig med anledning af en Motion, som i sig sjelf har en vådlig rigtning, att derjemte indirecte, men med ett afgörande språk insinuera, att Ministeriel ansvarighet är någonting, som icke förtjenade uppmärksamhet. Herr Tham torde likväl här oförsigtigt hafva utkastat en handske, den han förmodat ingen skulle upptaga. Jag finner mig likväl uppmanad dertill, och om Herr Tham och hans vänner få höra saker, som de icke tycka om, så är det Herr Thams skuld, icke min. Men då jag nu börjarargumentera, ihågkommer jag den regeln att söka i sin ordning en conclusion efter hvarje premiss. Om jag skulle låta någon premiss stå qvar isolerad samt frångå den och skynda till andra, så skulle den mindre skarpsynte kunna inbilla sig, att jag utredt frågan, för det jag framkastat den -—; man skulle då kunna förebrå mig sofisteri, någonting sorn jag hatar hos andra och aldrig tillåter mig sjelf. Jag upptager då de premisser om tillståndet i8op och orsakerne dertill, som Motionären framställt och som min öfvertygelse godkänt; men jag fortfar der han Den aa D e ceni b er e. m. i75 stadnade och anhåller att få vidare utveckla, huru Nationens förra Representanter betraktat och bordt betrakta sine gamla Institutioner.
Men ehuru nu ett par undantag måste göras, är utförandet emellertid ganska tillfredsställande. Undantagen gälla närmast hrr Sundberg som markis d ' Aube-rive och Grip som grefve d ’ Outreville. Hr Sundberg har utan tvifvel i högre grad än de flesta nu lefvande skådespelare den gammaldags aristokratiska finhet, som anstår en fransk markis från midten af detta århundrade, men dermed är det också slut med förutsättningarna för hans lyckliga lösande af denna uppgift. Hr S. har nu en gång fastnat i sitt manér, och rent fysiska egendomligheter, som naturligt medfölja en något framskriden ålder, borde hafva manat de bestämmande att icke utsätta sig sjelfva och hr S. för missgreppet af den ifrågavarande rollbesättningen. Hr S. har under sin långa skådespelarbana gjort teatern så många och så ovärderliga tjenster, att han gerna kunde hafva sluppit att i en så stor och framstående roll illustrera teaterns brist på fina gamla gubbar. Det är nästan troligt, att t. ex. hr Hillberg i stället kunnat fylla denna brist, om ingen annan funnits till hands. Hr Grip gör grefve dHDutreville till en karrikatyr, såsom det ligger bäst för hr G: s naturel att göra sina roller. Men det är säkerligen författarens mening, att den unge grefven väl skall vara komisk, men en fullt verklig menniska. Nu blir intrycket högst sväfvande. Hr G. bemödar sig utan tvifvel att icke karrikera, men lyckas icke, och man vet icke rätt hvad det är för en figur man ser. Om man någon gång ler åt den samma, är det åt det karrikatyrmessiga, men deremellan känner man sig missbelåten och orolig, emedan framställningen är oklar. Förträfflig är deremot hr Lager q vist som den gamle Giboyer. Det är möjligt, att han för * 20t år sedan gaf rollen ännu kraftigare, men visst är, att, sådan den nu är, verkar den mycket klart och bestämdt genom väl nyanserad färgläggning. Man ser på masken och hör på tonen, hvad publicistvagabonden Giboyer med sin faderskärlek och sitt förakt för öfvertygelser är för en karl, och man tycker om mannen.
Från styrelsen för Sällskapet till arbetsflitens befrämjande och sällskapets arbetskomité lämnades till vice ordföranden en utsökt vacker, af Bikupans arbeterskor förfärdigadminnesgåfva. Talhöllos,skålardruckos, gratifikationer utdelades till de i försäljningslokalen anställda och stämningen var i hög grad sympatisk och animerad. Kronprinsessan, som städse på det varmaste intresserat sig för Bikupans ändamål och utveckling, hade tillsändt de församlade sina hjärtliga lyckönskningar i anledning af den glada högtiden och dessutom låtit tillställa Bikupans verkställande direktris ett vedermäle af sin sympati för Bikupans verksamhet. F ea ter oeh m usik. Kungl. operan uppförde i onsdags f. v. för första gången Cberubinis sångspelsopera » Vattendragaren », hvilken ej gifvits härstädes sedan år 1886. Den vackra och melodiösa operan med sin på samma gång enkla och nobla musik, af klassisk renhet och stilfullhet, erhöll ett särdeles godt utförande. Libretton är visserligen något långdragen, men dess innehåll betingar goda spelkrafter. Hr Lundqvist förtjänar ock härvidlag att nämnas i främsta rummet. Hans Mikeli, vattendragaren, förlänades den rätta karaktären af oegenyttig trohjärtenhet och godmodig glädtighet, färdig som han är att i trots af alla faror ständigt hjälpa alla, utan att tänka på sig själf. I vokalt hänseende förtjänar den populäre konstnären ock loford. Värdigt vid hans sida stodo fru Östberg (Constance) och hr Strandberg (Armand). Båda skötte sig i vokalt hänseende förträffligt. Hr Lundmark var likaledes denna afton vid god disposition och sjöng Antonios lilla parti känsligt och varmt. Bland de öfriga förtjäna att omnämnas fröken Karlsohn samt hrr Sellergren och Nygren. Musiken, bland hvars många vackra nummer vi särskildt vilja nämna första aktens båda finaler, andra aktens soldatkörer, utförda med verklig kläm, Mikelis kupletter m. m. samt icke minst den praktfulla overtyren, tilltalade lifligt de ganska talrika åhörarna, hvilka ej sparade på bifallet. Sålunda inropades hr Lundqvist efter andra akten ej mindre än fyra gånger och fru Östberg erhöll en lagerkrans.
Den lagstiftning, som har till ändamål att bestämma förhållandet mellan dessa tvänne classen, är väl icke någon politisk lagstiftning, utan en polislagstiftning, men den är icke derföre mindre kinkig, emedan den utgör ett amphibium af den ekonomiska lagstiftningen, öfver hvilken, enl. den tolkning, som blifvit gifven åt grundlagen, enväldet ligger i Regeringens händer, och den civila lagstiftningen, som tillhör Konung och Ständer gemensamt. Det är i denna tvetydiga och blandade lagstiftning, man oftast finner intrång göras på 16 §:n Reg.F.; och jag kan, vid detta tillfälle, icke underlåta att betyga den tillfredsställelse, som jag och troligen pluralileten af R. o. Ad. erfarit af det kanske icke så ofta förekommande exemplet, att höra en Regeringens embetsman fästa Ståndets uppmärksamhet på vigten att freda och vidmakthålla denna mot de intrång, som det ena af de nyssnämnda intressena kan vara frestad att åstadkomma på densammas område. Men detta gör ock, att man, efter min tanka, icke kan eller bör gå tillväga med den maktpåliggande fråga, som nu blifvit till Ständerna öfverlemnad, såsom några talare här föreslagit. Flere ledamöter hafva beklagat, att den blifvit så handlöst af Regeringen till R. St. öfverlemnad, samt att så många år tilländagått, utan att Regeringen hunnit bestämma sina egna åsigter deröfver, och jag beklagar det lika mycket, som de. Men jag beklagar tillika, att jag, vid detta tillfälle, mäste skilja mig från de öfriga ledamöterna af oppositionen, hvilka yttrat, att R. St. nu icke alls borde befatta sig med detta ämne, och till och 348 Ds B !3 Februari f. m. med anmoda Ekon.Utsk., att alls icke taga någon kännedom deraf. Jag hemställer, om icke R. St., derigenom att de lika handlöst kastade frågan tillhaka från sig, i någon mån gjorde sig skyldige till samma förebråelse, som man nu med stort sk til till riik na t Regeringen; och hvad det allmänna skalle vinna derpå i längden, om Regeringen och R. St., på sådant sätt, liksom kastade holl mellan hvarandra med nationens vigtigaste angelägenheter. Det är ingalunda derföre min mening, att R.
Men äfven om en sådan inspektör reste oupphörligt, skulle han likväl icke på flere år medhinna att besöka alla skolorna inom sitt distrikt, helst sannolikt är, att ett eller annat ställe, der första emottagandet varit företrädesvis välvilligt, möjligen komme att hugnas med ett snarligen (örnyadt besök, under det inspektionen å andra ställen finge anstå. För öfrigt skulle inspektörens ankomst till skolan mångenstädes hos skolläraren framkalla den vemodiga tanken, att den förre vore väl allönad på den sednares bekostnad. Utskottet har mvcket rättvist erkänt, att skollärarne för närvarande äro för ringa aflönade, men anser likväl att eli allmän lönförhöjning icke torde böra ifrågakomma, dels emedan alla skollärare icke äro i behof deraf, dels ock emedan icke alla äro af en sådan förhöjning förtjente. Jag hemställer till hvars och ens samvetes bepröfvande, om icke en löneförhöjning är af behofvet högeligen påkallad för hvar och en, som icke åtnjuter högre lön, än den skol stadgan bestämmer. Hvad deremot angår, alt en eller annan skollärare icke skulle gjort sig förtjent af en sådan förhöjning, så vill det för mig synas som om den makt, skolstyrelsen eger, att först varna och sedan, om rättelse ej följt, afsätta en sådan odugling, innebure ett både ändarnålsenligare och vär digare rättelsemedel, än den nu föreslagna methoden att svälta ut den pligtförgätne eller oskicklige läraren. Efter att hafva föreslagit användandet af 190,000 R:dr R:mt till inspektörer, seminarier, högre skolor m. m., har Utskottet funnit återstoden, uppgående till omkring 100,000 R:dr R:mt, böra anslås till förbättrandet af skollärarnes löner.
Och som desse förändringar icke innefatta någon rubbning i de af Utskotten föreslagne och af samtlige Stånden gillade grunder för controlen å tillverkning af bränvinsbränniiigsredskap; alltså hemställa Utskotten, om icke Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet skalle finna för godt alt de tvänne öfrige Ståndens beslut i denna del biträda; I sammanhang hvarmed Utskotten föreslå, att 14 §• niå erhålla följande rsdaction: ”Då bran vinsredskap förfärdigas på bruk, i stad, köping eller på landet, vaie den, som redskapen tillverkat, vid bot af 33 R:dr 16 sk., skyldig, innan han bran vinsredskapen ifrån sig lemnar, ej mindre att förse panna och halt, äfvensom då löst bröst, reclificator eller mäsk värmare tillhöra redskapen, desse sistnämnde apparater med stämpel af sitt namn, hemvist och årtalet, då den förfärdigats, än ock att besörja, det de varda uppmätte och stämplade af dertill förordnade Landtmätare eller Justerare. Då förändring af bränvinsredskap, genom nya bottnars eller aftappningsrörs insättande, haltens ändring till form eller rymd, anbringande af mäskvärmare eller rectificator, eller annorledes vidtages, skall redskapen å nyo af Justeraren mätas, och, om rymden undergått förändring, å nyo stämplas, och den förra stämpeln utplånas samt nytt mätningsoch slämplings-bevis uttagas; och vare den, som ändringen verkställt, skyldig alt, på sätt och vid ansvar, som i 1 mom. stadgas, om uppmätningen oell stämplingen föranstalta. Å bränvinspannor af tackjern, som hädanefter gjutas, bör pannerymden och bruksslämpeln jemte årtalet utsättas i pannans öfre kant, vid ansvar for Bruks-egaren, som ofvan stadgadt är.” 18 §, Hederv. Bonde-Ståndet har förändrat början af denna §. på följande säll: "Landtmätare eller Justerare, hvilka, för att mäta och stämpla brän Bih. till R.
7 Sami. 1 AJd. 28 / 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o fii■ Sedan Rikets Ständer emellertid för sin de! antagit förenämnde hvilande förslag angående ett tillägg till Regerings-formens 28 §, hafva två ledamöter inom Höglofliga Ridderskapet och Adelil och Högvördiga Preste-ståndet, nemligen Herr Grefve Lagerbjelke, G., samt Herr Domprosten Björling, gjort framställning om antagande jemväl af merberörde särskilda lag-förslag, hvars behandling i den ordning, som för stiftande af eivil-lag är antagen, alltså påyrkats; och har, på grund deraf, Lag-Utskottets utlåtande öfver samma förslag blifvit infordradt, i hvilket afseende Utskottet erhållit del så väl deraf, som af de inom nyssbemälde Riks-stånd i anledning af förslaget afgifna yttranden; varande förslaget af följande innehåll: ”Förslog till lag, angående ordningen och vil koral för utländsk mans upplagande till Svensk medborgare. § 1- Vill utländsk man blifva till Svensk medborgare upptagen, göre derom hos Konungen ansökning. § 2. Svensk medborgare-rätt må kunna vinnas af utländsk man som I:o uppnått 21 års ålder, ♦ 2:o eger god frejd, 3:o med vederbörligt tillstånd varit inom riket boende i tre års tid, och 4:o har utväg alt sig försörja. Har utländsk man, enligt hvad i 28 § Regerings-formen medvet är, blifvit i rikets tjenst anställd, eller har han gjort sig Känd för utmärkt skicklighet i vetenskap eller konst, eller i landtbruk, bergsbruk eller annan näring, eller finnes hans upptagande till Svensk medborgare eljest för riket medföra gagn, då må medborgare-rätt äfven tidigare efter inflyttningen i riket, än ofvan sagdt är, kunna honom beviljas. § 3- Ansökning om Svensk medborgare-rätt skall vara åtföljd af bevis om sökandens ålder oell från hvilket land han är, om tiden då han i riket inkommit och den eller de orter, der han seder«ner i varit boende, samt om hans frejd och trosbekännelse.
Vör att emedlertid ieke, gnom yrkandet ak rättel86 i kekandlingn ak detta ärende, ä 8in 8ida Zikvg oisak till Lik.8llagn8 ^tteiliZare korläng ninZ, vill IxonZl. l>Iaj:t, dä, vid kö,eZänZen ZianskniiiZ, ok> annämnde Vaxa kor ök> iZt ieke kekunnits innefatta anlednin» till naZon erinran, allt8ä, med. gillande derak, lata allmän Lungrelse om ikiäZavarande Lxpeditions-Vaxa utgä, med l^ädiZ korklaiänZ, att den8amma 8kall Zälla till elterrättelse ilian F/ä. n// ^t. /'rot. /<?^o oc)t , »5a,/r/. , ^/i/> >,7 ^ä/t. 2 tz ^:o 117. oeb med den 1 ^-UAUsti lietta är intill slutet gf tiel är, clä nästa Riksdag inträlkar; förväntande Ron^I. Naj:t, att Rikets dä blifvande 8tänder skola Ln^o denna frä^a i underdänigbet anmäla, det att Ronzl. I>1aj:t inä Itömma i tillfälle att laAlikmätiZt lXääiA fastställelse L meiberörde laxa meddela. RouZI. Naj:t köi Olifver mecl all RonZI. l^ad nela önnest Rikets 8täneler städse välbeväZen.
Statsoph BancoUtskottens, den s5 sistledne Februarii afgifne samt den i dennes förmiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förändring i tiden oell sättet för indrifningen af Götha CabalBolags-, Götheborgs, samt Malmö- f. d. Discont-Aerks annu utestående fordringar: Herr Hjerne, Carl Jacob 3 hade i nl emit al; ett så tydande Memorial: j^Se Bilagan N:o 2) Herr von Qvanten, Carl: Jag anhåller afl inför Ilögloilige Ridderskapet och Adeln vördsamt få göra några anmärkningar mot Statsoch Banco-Utskottens ifrågavarande Betänkande. Hvad först angar tiden, 'då öfverränta skall beräknas å de redan förfallne lånen i f. d. FilialDisconterne, får jag hemställa, om icke i stället för den i nästkommande Julii, sorn Utskotten föreslagit berörde tid, häldre bör bestämmas till 6 veckor efter innevarande Riksdags slut. Det synes mig som de gäldskyldige endast efter Riksmötets slut böra kunna gå i författning om dessa låns omsättande, då de sålunda komma i tillfälle att begagna de lane - Den 5 Martii, biträden, hvilka genom mesurers vidtagande under Riksdagens lopp kunna beredas dem, som deraf äro i behof och äga säkerhet. Hvaremot, derest Riksdagen ännu den j Julii skulle fortfara, men denna dag i aila fall vara utsatt såsom den termin , med hvilken omsättningarne böra, till undvikande af öfverräntas erläggande verkställas, ändamålet med den ytterligare beviljade omsättnings-rattigheten vöre förfeladt, I afseende åter på den tid af 6 månader från förfallo-dagen, då omsättningarne, enligt Utskottens förslag må ske; har väl Höglo!!
Uti sin vid sednaste riksdag aflåtna underdåniga skrifvelse angående Åttonde Hufvudtiteln uttalade Rikets Ständer, i afseende på de Högre Elementarläroverken, bland annat, den åsigt, att då lärjungarnes antal vid ett sådant läroverk stiger till 200, ett normalantal af 16 lärare borde antagas, samt att, när det då uppgifna antalet lärjungar tillökades med 30 till 40, en lärare ytterligare borde påräknas, lill följd hvaraf ock läroverksstyrelsen i hvarje stift skulle tilläggas rättighet att, för hvarje gång lärjungeantalet, vid en skola ökades med 30 eller 40, om så pröfvades lämpligt, inkomma med anmälan om behofvel af ännu en ny lärare, som dä finge anställas med samma rättigheter och skyldigheter som de öfriga; — och är nu lili nyssberörde nädiga Proposition tillkännagifvet, alt, i öfverensstämmelse med denna beräkningsgrund och då vid de högre elementarläroverken i Linköping, Skara, Wexiö, Göteborg och Malmö lärjungarnes antal betydligt tillväxt, nemligen i Linköping till 349, i Skara lill 341, i Wexiii till 280, i Göteborg till 308 och i Malmö till 214, E. K. Majit i nåder förordnat, att vid hvartdera af dessa läroverk ytterligare en lärare, utom de förutvarande, skulle tillsättas med samma rättigheter och skyldigheter som ordinarie lärare, i anledning hvaraf E. K. Majit af Rikets Ständer äskat, det ifrågavarande nya lärarebeställningar måtte å stat uppföras med ett belopp af 1,000 R:dr Runt hvardera eller tillsammans 5,000 R:dr Runt. Då den af E. K. Majit i nämnda hänseende anbefallda åtgärd varit föranledd af och öfverensstämmer med den utaf Rikets Ständer för undervisningens ändamålsenliga ordnande vid de högre elementarläroverken antagna grundsats, hafva Rikets Ständer beviljat det för samma åtgärds verkställande erforderliga anslag. 26:o.
På grund af de många giltiga skäl, som af Falköpings stads innevånare derför anförts, har Kongl. Maj:t medgifvit att, utom den ordinarie lärare, som är anställd vid stadens pedagogi, en extra lärare under innevarande läseårs båda terminer anställdes Motioner hos Borgare-Ståndet 1865. 15 och att arfvode af statsmedel anvisades. — Då alltså behofvet af pedagogiens utvidgning blifvit erkändt, då stadens folkmängd och lärjungarnes antal äro i jemnt tilltagande, och då staden, för att erhålla den nu medgifna förmånen, med stora uppoffringar byggt ett rymligt och vackert skolhus; så får jag, för att staden och kringliggande landsbygd måtte hetryggas, att fortfarande få tillgodonjuta fördelarne af den utvidgning pedagogien erhållit, vördsamt föreslå, att den nu inrättade extra läraretjensten vid Falköpings pedagogi måtte uppföras på ordinarie stat, och såväl lärarne som läroverket tillförsäkras samma förmåner, som tillkommer andra pedagogier med 2:ne lärare. Stockholm den 8 November 18(35. Gust. E. Widell, N: o 11. Af Herr Falhem, H. E., angående underdånig framställning hos Kongl. Majit om upphörande af all tionde å icke särskildt privilegierade tillverkningar af metaller och tillgodogörande af mineralrikets alster. J t Sedan, genom Rikets Ständers vid 1859—1860 års riksdag af Kongl. Maj:t fastställda beslut, tackjernstionde af alla hyttor utom de egentligen tackjernsblåsande bergslagerna och hammarskatten för hela riket blifvit afskaffade, och skatten för dessa jerntillverkningar numera utgöres endast i form af bevillning, hafva, till följd af denna både rättvisa, naturliga och mindre betungande beskattning, landets jernhandtering redan tillvuxit och vunnit i styrka.