Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion om villkoren för införsel till Norrige af spanmål och andra Svenska Landtmannaproducler, beslöt Ståndet, med gillande af Utskottets framställning, att denna motion skulle till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitteras. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets memorial, N:o 7, Prot.-Utdrag, den 14 September i844~ 157 angående ålerlernnande af Hans Pehrssons från Gefleborgs Län inom Ståndet väckta, och till berörde Utskott remitterade, motion om ändring uti Kongl. Kungörelsen den 18 Februari 1843, rörande nedsättning af den till högre belopp än 1 skeppund för hundrade bestämda hammarskatt af stangnell ämnes-jerns-tillverkningen i Riket, beslöts, med afseende å de skäl, Utskottet anfört, att denna motion skulle till Stats-Utskottet remitteras. S. D. Föredrogs Grefve David Frölichs bos Ridderskapet och Adeln väckte, samt Ståndet communicerade motion, innehållande alternativa förslag, att ett serskildt Utskott måtte tillsättas, för att afgifva betänkande öfver landets financiella och ekonomiska ställning, eller ock en Comité må för samma ändamål tillförordnas: Lades till handlingarne. S. D. Föredrogs Stats-UIskottets memorial, N:o 19, med återlemnandc af Pehr Jönssons från Christianstads Län hos Ståndet väckta samt till berörde Utskott remitterade motion om rättighet för de härader, motionären representerar, att disponera den derifrån utgående curhus-afgiften, mot skyldighet att underhålla eget lazarett. Beslöls, att motionen skulle remitteras till Ståndets enskilclla Utskott. S. D. Föredrogs Stats-Utskoltets memorial, N:o 20, med återställande af en utaf Matts Pehrsson från Stockholms Län i Ståndet väckt och lill nämnde Utskott remitterad motion om nedsättning i personliga skyddsafgiften; och beslöt Ståndet, uppå de af Utskottet anförda skäl, att denna motion skulle till Bevillnings-Utskottet remitteras. Den 14 September.
Det har emot Fullmägtige blifvit anmärkt, att ifrågastälde angelägenhet, såsom af en från, Fullmägtiges egenteliga förrättningar aldeles skiljd och olika natur, endast emellan Riksdagarne skulle tillhöra Fullmägtiges befattning: att 26 §. af JustititeOmbudsmannens Instruction 60m blott för en såd-.n tidepunkt skall hafva afseende icke vore användbar, då principalerne sjelfve voto tillstädes och man har i sammanhang dermed jemförelsevis liknat Riksens Ständers Fullmägtige öfver Banco och Riksgäldsverken, vid en Inspector, för hvilken det skulle vara både anständigt och klokt, att om Tjenstefolk^ väljande rådföra sig med sin Herre, geller Husbonden), hvilken serdeles om han vore en determinerad man, val kunde uppsäga, en Inspector, sorn i oträngdt mål vilje agera Förmyndare-' vidare att Fullmägtige icke vid samma tillfälle de vidtogo der nu öfverklagade åtgärden, genast skredo till val af Justit iaeOmb.udsmannens efterträdare och slute - Ben 3 Oktober f m. ligen att då icke flere än Tjugoen Fullmägtige vid ifrågavarande tillfälle varit tillstädes, deras åtgärd till Formen icke varit behörig. Jag får häremot påminna, att då på sätt jag ofvanföre anfort, 98 §. Regeringsformen och 63 §. Riksdagsordningen tydeligen och utan undantag bestämma den påföljande Riksdagen såsom den terminus ad qvem, inom hvilken händelsen förutsattes inträffa, någon annan tillämpninng deraf, än sorn skett, så rnycket mindre bordt äga rum, som jemlikt RegeringsFormcns S3 § , Grudlagarne skola efter deras ordalydelse i hvarje särskildt fall tillämpas. Om Tagstiftarens mening, hvarom jag uti en emot ordalydelsen stridande tydning, icke ansett mig befogad, att i pröfning ingå, endast åsyftat inträffande händelser mellan Riksdagarne , så frågar jag: hvarföre har en sådan mening ej blifvit uttryckt så väl uti 98 Regeringsformen och 63 <§•
Tror då Bolaget, att Svenska Folket skall låta inbilla sig, det Bolagets calculer och kostnads-förslager kunna göra anspråk på trovärdighet, och alt Nationen icke någon gång skall finna, alt de många millioner R:dr, som redan blifvit nedgräfde i dea bottenlösa Canalen, äro för alltid förlorade, utan hopp, alt en enda skilling deraf någonsin skall kunna uppgräfvas för att till StatsCassan återbäras? Hvem ser icke, att Götha Canal, utsträckt öfver den gräns, der naturen befallt att den bort stadna, nemligen vid östergöthland, skall blifva ett föremål för oupphörliga och dryga penningebidrag af Staten. Canalen är ännu icke på långt när färdig, med hvilket ord jag förstår segelbar, och det är ganska säkert, att om den någonsin skulle blifva det öfver hela den långa Canal-linien, kunde Inrättningen ändock icke bära och uppehålla sig sjelf; och hvad blefve då följden? Jo, alt Sta - D e n 26 Mars f. in. 49 Staten finge anslå ett Crediliv, eller stående summa af kanske en half million R:dr Banco, för att från den ena Lagtima Riksdagen lill den andra begagnas till Canalens vidmakthållande. Hela olyckan härrörer således till största delen deraf, att Canalen sträcktes genom Östergöthland, der den aldrig bort påtänkas, långt mindre företagas eller fortsättas. Det är detta omogna förslag man har att tacka för all den oreda, all onödig kostnad, all missräkning och allt missnöje, som deraf uppstått. Då Cannlgräfningen börjades, företogs den icke på ett enda ställe, utan man gräfde på enoch samma gäng ett stycke här och der i Westergöthland, och ett stycke här och der i Östergöthland. Och kunde väl afsigten dermed vara någon annan, än att fram truga den sats, att det vore orätt och skadligt att sluta, sedan man en gång börjat, och att de summor man användt på gräfningen i Östergöthland blefvo förlorade, om icke arbetet derstädes fortsattes. Så gick det till, och så har det gått äfven med penninge-bidragen.
Liksom det nemi. i allmänhet är en egenskap hos menniskan att gerna vilja bibehålla de intryck och äsigter, hvarunder hon uppväxt, så ar det äfven klart, att de fleste utaf de män , som tili deltaga i nationalförsamlingen , vant sig att betrakta det närvar, statsskicket såsom godt oell derföre svårligen skola verka för ett annat. Först när ett nytt slägte uppväxt, sorn under andra tidsförhållanden antagit andru meningar, tror jag således, att en så genomgripande reform kan vinna majoritet och vara alt påräkna. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr : I egenskap af le damot utaf Cunst.Utsk. har hos mig uppstått mycken villrådighet, huruvida jag borde upptaga tiden genom att i öfverläggningen deltaga, eller blott som uppmärksam åhörare söka draga slutsatser af de olika åsigterna inom Ståndet i afseende på Ulskis betänk.; men jag kan ej lindel låta att begagna min rätt såsom äfven ledamot af detta lius, ali, i hvad på mig beror, söka ådagalägga de bevekelsegrunder, som för mig gjort sig gällande vid mitt deltagande i Utskis förslag. — Ilär har blifvit anfördt mot Gonst.Ulsk., altdella Ulsk. icke ingått i ett fullkomligt utförligt ordande oin bi istfällighelen i vår närvar, sammansättning , i våra närvar, ståndsförhållanden. Jag tror, att den, som med uppmärksamhet läst Ulskis moliver till dess betänk., skall tinna, att Ulsk. nöjaktigt ådagalagt allt hvad Ulsk. i detta hänseende tänkt, och jag tror, att del varit öfverflödigt alt upptaga tiden för att tydligare ådagalägga , alt i ord mera uttrycka felaktigheten af vårt representationssätt, och grunderna för den billiga klagan, som numera måste medgifvas, i afseende pä hela vårt rik>sdagsväsende, förspörjes från alla landsorter.
Riksdaler, såsom Capital - afbetalning och ränta, så val å Bankens Försträckningar till Stats Verket till 1808 och 1809 arens krigskostnader, sorn å det år 1811 lyftade mindre Creditivet, och hvaraf Ett hundrade Tjugu Fem Tusen (125,000) Riksdaler hvarje Qvartal erläggas. 2:0 En million Sex hundra Sextio Sex Tusen Fyra hundra Femtio Två (1,666,452.) Riksdaler, Ellova(ii)shillin - Stats-Utshotlets det näst påföljande. Således må förskottsvis till Stats-Verket utbetalas emellan den, Förste (1) Mars 1816 och den Förste ;i Mars 1817 hvad Stats-Verket för år 1816 tillkommer; hvaremot någre Förskott till Statsverket, sträckte utöfver det löpande året icke få beviljas, utan äro stränligen förbudne, så att före den Förste (uste) Mars 1817 något icke får förskjutas,uppå 1817 års anslag o. s, v. Hvarje år 1 April månad bör ordentlig Liqvid imellan Stats-Verket och RikSgälds-Contoiret upprättas för det Eetänhanden. 3075 % gar Sex (6) r:st. till StatsRehofvens fyllande. A desse Summor må Förskott meddelas, så vidt Riksgälds-Contoirets Penn inge-1 il'gångar det medgifva; dock endast för det löpande året, hvilket räknas från den Förste Mars det ena året och till den Förste Mars det nästpåföljande.
Då H. utträdde ur konseljen, utnämndes han till svenskt-norskt sändebud i Köpenhamn. Att detta var ett utomordentligt stort bevis för den tilltro, som den svenska regeringen hyste för Hamiltons förmåga och kapacitet, är uppenbart. Ingen ministerpost var för oss vid denna tid af större vigt. Danmarks irttegritet måste naturligtvis för oss vara af den största betydelse, men denna integritet var just nu i fara att rubbas. Den preussiska monarkien hade nu i början af i86otalet fatt ny konung och ny ministerpresident, af hvilka man väl kunde vänta, att de icke längre skulle förnedra sitt land till att vara allenasten lydig släpupphållare åt zaren, utan h vilka visserligen skulle vilja handla och verka på egen hand. Af den nye monarken och ännu mer af hans förste rådgifvare kunde man vänta, att det lifskraftiga Preussen skulle söka spela en annan roll än den ömkliga, detta land i tyska förbundet spelat, och att hegemonien i Tyskland, med Österrikes uteslutande, var det mål, som med eller utan kejsarkrona hägrade för den snart allrådande » jernoch blodsmannen ». För det eländiga tyska förbundet hade Danmarks hertig-dömen alltid varit aptitliga, och man hade begagnat sig af alla möjliga anledningar att trakassera det lilla landet. Af yttranden, som herr von Bismarck falt inför preussiska landtdagen, kunde man vänta, att det efter öfverväldet ' i Tyskland trängtande Preussen skulle börja sin aktion med att göra det tyska förbundets mer eller mindre förmenta rättigheter på Schleswig och Holstein gällande och sålunda ställa sig i spetsen för en operation, som onekligen var högeligen populär i Tyskland, en operation, hvilken skulle på en gång visa Preussens vilja att taga de tyska intressena om hand och dess förmåga att öfvertaga den ledande rollen. Att Danmark blef offret, bekymrade icke i någon mån den hänsynslöse statsman, som nu sökte fatta den europeiska politikens roder och icke heller gaf sig, förr än han mycket riktigt fick detsamma om hand. I dessa för Danmark kritiska tider var svenska sände-budsposten i Köpenhamn af oberäknelig vigt.
— N:o 223. i anledning af väckt motion om ett lån för reparerandet och utvidgandet af Nyköpings lärdomsskolas local. VIII. — N:o 224. i anledning af väckt motion, angående tillstånd för åboerne å åtskilliga lill Kongl, och Hvilfeldlska slipendii inrältningen hörande hemman alt förvärfva sig äganderätt till samma hemman. VII. B. 469. A. 488. — N:o 225. i anledning af vackt motion angående ändring af stadgandet i Kongl. Brefvet den 14 Juni 1825, rörande åbolediga kronohemmans å Oland anslående till boställen åt skollärare. VII. B. 469. A. 488. —- N:o 226. i anledning af väckt motion, angående tillstånd för Norrforss byamän i Westerbottens län att begagna laxfiske i Umeå eif. VII. B. 469. A. 488. VIII. E. 548. — N:o 227. angående ett låneunderstöd för återuppbyggande af Conradsforss i Wermland. VII. B. 469. A. 490. IX. U. 196. A. 624. X. E. 563. Stats - ( 153 ) SlatsUtskottets Meraorialeiv Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 228. angående Statsverkets så kallade reservfond. VIII. B. 148. A. 418. E. 548. — N:o 229. angående reserverandet af de vid 1840 och 1841 årens riksdag anvisade statsbidrag för Gråda Cana Is fullbordande samt hamnanläggningen vid Åhus och upprensningen af Rottneån. VIII. B. 391. A. 425. X. E. 460. — N:o 230. i anledning af erhållna återremisser å utlåtandet N:o 156. VIII. B. 391. A. 425.
Hvad Utsk. i denna punkt föreslagit blef af R. o. Ad. bifallet, med det undantag blott, att de af Hr von Hartmansdorff omtalade uti io:de punkten af betänk. J\:o 45 under litteris a och d bland skulderna upptagna tvänne poster skulle uteslutas från de poster, som skola föras inom linien uti Riksg.contorets räkenskaper. 5:te punkten. Hvad Utsk. i denna punkt yttrat blef af R. o. Ad. gilladt. Sedan sålunda alla de anmärknrr blifvit genomgångna och afgjorda, hvilka hos R. o. Ad. samt de öfriga Stånden blifvit framställda emot betänk. N:o 45, blef, uppå derom af Hr Frih. o. Landtm, framställd propos., allt hvad StatsUtsk. i öfrigt i samma betänk. N:o 45 yttrat och föreslagit af R. o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs BancoUtskts den 27 sist!. Maj och den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 28, rör:de dels uppsägning och dels äfven omskrifning, efter ursprungliga myntvärdet, af de s. k. låne-banco-capitalen. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Då räntan på dessa obligationer är så låg som 3, 4 oc^ högst 4| proc., så är det icke troligt, att det för de fromma stiftelser, som äga dem, innebär någon särdeles eller ens någon fördel alt hafva capitalen i banken qvarstående. För dessa stiftelsers skull finner jag således icke något skäl, hvarföre icke banken må kunna dem uppsäga. För hans skull synes å andra sidan ej heller finnas något skäl att behålla dessa medel. Banken har tillgångar nog ändock, och mer än tillräckliga medel äro dragna ur allmänna rörelsen genom bancovinsten, så alt, som sagdt är, det icke vore något skäl för banken att begagna dessa penningar, utan må han å sin sida uppsäga ifrågavar. lån.
Aterväckt derpå till fullt lif och verksamhet under den första revolutionen, blef det år 1800 i sina grundvalar rubbadt af Napoleon, som borttog kommunernas valfrihet, och derigenom egentligen grundade sitt envälde, i det kommunalanstalterna, ehuru förträffligt reglementerade — likasom allt i Frankrike — i trots af alla revolutioner hufvudsakligen blefvo, och ända intill närvarande stund förblifvit ett bihang till regeringsmakten. I de Nordamerikanska fristaterna var folkets sjelfstyrelse redan Englands öfverherrskap fullt utbildad. Kommunerna utgöra der, i allt hvad som endast rör dem sjelfva, fullkomligt oberoende samhällen. Men sina allmänna medborgerliga pligter måste de fullgöra. Behöfver Staten penningar, så kan detta ej af kommunerna vägras; men i afseende på skatternas fördelning handla de helt och hållet efter eget godtfinnande. I Amerika är det ej konstitutionen som gjort kommunalförfattningarne, utan tvärtom de sednare som gjort den förra. 152 Den 12 November. I Belgien finner man en ganska utbildad kommunalfrihet, fallständigt erkänd i sjelfva konstitutionen. Häruti ingår äfven en i de flesta delar sjelfständig provincialstyrelse. Norges kommunalförfattning, som daterar sig ifrån d. 14 Januari 1837, och hvars välgörande verkningar bevittnas såväl af regering och embetsman, som af sjelfva folket, utmärker sig egentligen genom den skilnad deruti updrages emellan den beviljande myndigheten, det s. k. rcprescnlanlskapet och den förvaltande, förmanskapet, samt genom det nära sammanhang, som eger rum emellan de kommunala myndigheterna och Statens. Efter denna hastiga öfversigt af främmande länders kommunalförfattningar, af hvilka några kunna tjena oss till ledning, andra till varning, vilja vi betrakta det för oss vigtigaste, nemi. de grunder, som ännu återstå af vårt eget urgamla kommunalväsende. Dessa grunder äro Socknen, Häradet, Länet. Af dessa tre är den förstnämnda den, som blifvit minst rubbad, till följd af dess mera oförstörbara natur.
Jag tror dock att denna icke är så tydlig, att den icke kunde göras bättre, hvarföre jag föreställer mig, att om R. o. Ad. skulle täckas antaga Bonde-St:s inbjudning, redaktionen äfven måtte blifva något ändrad, ehuru med bibehållande af samma mening. I min tanke vore denna ändring mycket lätt derigenom, att man hemställde »det K. M. täcktes låta i en författning sammanföra instruktionen och alla andra nu gällande stadgande!) örn mått och vigt samt deras justering och arfvodena derför». Jag anhåller derföre att R. o. Ad. måtte, med en så beskaffad förändring, instämma i Bonde-St:s beslut. Frih. Cederström, Rudolf: Den fråga, hvaruti Gr. Anckarsvärd nyss aflåtit ett förslag, har blifvit behandlad i 460 Den 21 Februari. Ekon.-Utskit, och på den afdelning, jag har äran tillhöra. Af denna anledning, anhåller jag att få yttra några ord. Motionären i ämnet har, under åberopande af de flere tid efter an nan utfärdade påbud rörande mått och vigt, önskat att de måtte sammanföras i en författning. Förhållandet har hittills varit, att en stadga finnes för allmänheten och en instruktion för justerarne. Utsk:t trodde, att det fortfarande skulle lända till god ordning, att på detta sätt klassificera ämnet. 1 sjelfva verket har också i motionen icke förekommit någon anmärkning emot denna klassificering, utan motionären har endast beklagat sig öfver den mängd af författningar, som skulle göra det brydsamt för allmänheten, att i kunskap och minne sammanhålla innehållet af dem alla. Utsk:t trodde sig alltså hufvudsakligen gå hans önskningar till mötes, då det förordade alla författningarnes sammanförande i en stadga och en instruktion. Då emellertid, genom Bonde-Stis i ämnet lättade beslut, en annan åsigt gjort sig gällande, som icke inom Utskit framträdt, och då denna åsigt nu sedermera delats af Borgare-St., äfvensom af Gr. Anckarsvärd, ang:de stadgandernes sammanförande i en och samma författning, kan jag i sak icke hafva något emot en sådan åsigts antagande. Jag anser också de af Gr.
Det är ej han ensam som skrifver så. Vi hafva här Lucidors åsigter om adeln han har ofta intresserat sig för ämnet och ej saknat anledning dertill och framstälda inför detta höga sällskap i samma tonart, som han troligen begagnade på källaren, då han diskuterade inför sina lyssnande bekanta. Här förekomma dock ord om adeln, som äro det skönaste loford, den någonsin i Sverige förtjenat: »Ett konst-hvass-slipat svärd ok sinn-klook-skurin fiäder Är stodren. Mellan them all landsens välfärd ståår.» Det var hemligheten af adelns och Sveriges då varande storhet. Så har han ofta poetiska tankar och välformade fraser, men de ligga djupt inbäddade bland massan af orediga och simpla framställningar och ändlösa reflexioner. Den antika mytologien användes här naturligtvis mindre än i bröllopsrimmen, men den uteblifver dock icke helt och hållet. Skalden har tydligen åtminstone lika mycken benägenhet för Olympen som för den högkyrkliga teologin. Man finner Jupiters namn ej långt från Guds eget, och Jesu heliga namn, visserligen aldrig profaneradt, förekommer högst sällan. Men den bibliska arsenalen tillgripes ofta, och Jonatan och David, Achitophel och »Susanne-gubbarne», Asmodeus och benrangelsmannen (»then tårr-vijg-skanklad död») figurera vid sidan af antikens heroer. Men allra mest citeras de gamles historia, och exempel hemtas oupphörligen derur. Dessa exempel äro likväl ej alltid efter vår tids smak lämpade för ämnets högtidlighet. Så anföres som bevis för oberäkneligheten af dödens ankomst historierna om hur Fabius drack in ett hår med mjölken och dog deraf, hur en ostra liksom en örn släpptes ned på Æschyli flintskalle, hur Catulus afled af kolos, och Priseus af ett fiskben. Samma naiva smak visar sig öfverhufvud vid den hop lärdom, som är inströdd i den allvarliga betraktelsen, och sägnerna taga sig ut som anekdoter, hemtade ur den tidens läroböcker.
Majits nådiga disposition för hehöfliga nybyggnader och förbättringar samt apparaters inköpande för Veterinär-inrättning ar ne i Stockholm och Skara anslagit följande belopp, som. böra af Riksgälds-kontoret utbetalas i den ordning och på det sätt Kongl. Majit föreskrifver, nemligen: l:o för sådana byggnads-arbeten å den åt Stockholms Veterinär-inrättning upplåtna egendom, som, enligt en i detta hänseende uppgjord och af Kongl. Majit i nåder godkänd plan, kunna pröfvas mest hehöfliga, Tretton tusen Ridr; 2:o för iståndsättande af nämnde Veterinär-inrättnings smedja, Femton tusen Ridr; •28 Stats-Utskottets Memorial l\:o 214. 3:o för inköp af kemiska och fysiska ylas samt apparater m. m. vid samma inrättning, Två tusen R:dr; ock 4:o för uppförande af ett ny It sjukstall samt ett mindre rid-eller motianeringshus vid Veterinär-inrättningen i Skara, Nitton tusen R:dr. § 176. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers under sednaste riksdag fattade beslut i fråga om särskilda eller ökade statsbidrag för upprätthållande af deri Arméens Pensionskassa, enligt förut fastställda grunder åliggande pensionering, hafva jemväl Rikets nu församlade Ständer för samma ändamål, utöfver det, för den då godkända förhöjda pensions-statens tillämpning beviljade, och i nedanstående § omförmälda årliga kreditiv, anvisat ett sådant bidrag af Åttiofemtusen femhundra R:dr, att för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863 från Riksgälds-kontoret utgå och, i mån af behof, utaf nämnde Pensionskassa anlitas, mot skyldighet för denna Kassa att till Riksgälds-kontoret afstå det Kassan för hvartdera året tillkommande förhöjda vederlag för de till Statsverket indragna rusthålls-afgifterna. På sätt hittills skett må sagde bidrag under hvarje år qvartalsvis utbekommas, med förbindelse för Kassans
Ständer böra göras och hvarom protokolls-utdrag vore att till Finans-departementet förvänta, Kongl. Majit ville i nåder uppdraga åt chefen för Finans-departementet att, i enlighet med samtelige af Kongl. Majit fattade nådiga beslut, angående hvad uti Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof bör inflyta, uppsätta och tili justering inför Kongl. Majit i Statsrådet anmäla förslag till berörde Proposition, att lill Rikets Ständer afgå. Kongl. Majit behagade, enligt Slats—rådets öfrige ledamöters hemställan, härtill i nåder lemna bifall, med föreskrift, att Propositionen borde till Rikets Ständers Slats-utskolt öfverlemnas. Fix protocollo, Carl von Schantz■ Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. 1830. 47 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ar enden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stals-Rådet å Stockholms Slott den 15 November 1850. Närvarande: Hans Excellens Justitie—Stats-Ministern Herr Grefve Sparre. Hans Excellens Stals-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stjerneld. Stats-Räden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wal/ensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Sandströmer, uppläste ett, till följe af Kongl. Majrts nådiga befallning, uppsatt förslag till den Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, som, i öfverensstämmelse med de uti dithörande frågor fattade beslut, borde till Rikets Ständers Stats-utskott aflåtas. Kongl. Majit behagade i nåder gilla berörde förslag, sådant det linnes detta protokoll bilagdt, och befallte, att, i enlighet dermed, omförmälda nådiga Proposition skulle till Rikets Ständers Stats-utskott expedieras. Ex protocollo, CHallberg. STOCKHOLM, tryckt hos j. beckman, 1850. Kongl. Maj:ls Prop. om Statsverk. 1830.
George Eliot liknar hans humoristiska \ .isor vid foglar, hrilka icke blott tjusa ors med sina vemodiga eller gycklande tonfall, uhn smyga sig in p i oss med sina mjuka bröst och lim OSS känna de rastlösa slagen af sina hjertm. Genmale. (hlcd anledning d Kedm art. om b; ottslighctsfreqvenscn.) af denna tidskrill har Redaktionen uttalat d augtisti-sel&gt;tember-häftet sin meninrr * om orsakerna till ett brottsli~hetsfrecivensen är fem b större bland den manliga &amp; bland ilen qvinliga besex Y9 folkningens. Redaktionen har behandlat denna fraga med anledning af en iippsats i Tidskrift för kllistlig tro och bildning. Emedan denna uppsats är af mig och Red. komniit till ett annat resultat ä11 jag, har jag ansett mig böra yttra iiagra ord med anledning af d e .anmärkningnr och spiirjsmal *, hvilka min iippsats föranledt Ked. att framställa. Redaktioiien synes med mig vara rnsc dcrona, alf drt icke är orsakrn f; / / IIIII o l i h kriRörz~f i och fdr sju sona är d m i ' äse~~dfI&amp;a rni~~aIitcfsfrep~~sc~a hos m9nnen och hos qvinnoriia. Men deremot anser sig Red. icke kunna ansltita sig till följande af mig uttalade mening: .Qvinnnn lir h ~ f v ~ d s ~ k i i h g t ~ i n s v t i d lill hmiljen, och denna sttillning tir fKr henne en mol den i&gt;rottsligo riktningen skyddnnde mukl, dll minnen dcrcmot i det ufentlign lihet, till Iivilker haii oftast tir hhvisid, mein 3r utsatt för frestelsen att be *! en hrnitdig gcrning.