Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då han nu var döpt, bad han biskopen följa med sig, för att omvända hans slägt. Man känner icke någon Fredrik bland Sachsens biskopar för denna tid, som kunnat vara honom följaktig. Innehade denne Islands förste missionär verkligen den värdighet, som tillägges honom, var han troligen en särskildt till hedningarnas omvändelse invigd biskop. Sådane voro vid denna tid icke ovanlige. Det var mycket, som den tiden kunde inverka på de jemförelsevis ociviliserade folken, som inbjödos till christendomen. Det är att förmoda, att mången nordbo fann i den nya läran vissa saker, som påminde om de högsta yttringarna af hans egen tro, att han i henne fann en förklaring af det han hade varit van vid. Det ser ut, som hade en viss anande längtan efter en ny sakernas ordning uppkommit, ty under det rätt många föraktade gudarna och i stället höllo sig till sin egen kraft sådan var t. ex. redan Leif, som kom ut med Ingolf, sådan blef ju till sist äfven Rafnkel Frösgode har Island att uppvisa en man sådan som Thorkel måne, Ingolfs sonson och Islands fjerde lagsagoman, hvilken, enligt Landnámabokens ord, var den af Islands hedniska inbyggare, som förde den renaste lefnaden, en i allo otadelig vandel. När han kände slutet närma sig, lätt han sig bäras ut i solljuset och anbefalde sig i den Guds händer, som skapat solen. Den första tanke, som uppstod hos nordbon han står icke ensam deri när han hörde läran om en ny gud, var den, huruvida den nye var starkare än de gamle. Derpå berodde ofta den yttre öfvergången till christendomen. En sådan erfarenhet låg ock till grund för de korståg, som företogos till hedningarnas omvändelse; desse blefvo, när de slogos, förvissade om sin vanmäktighet gent emot den nya guden och tvungos derigenom att foga sig i den nya ordningen. När grunden på det viset var lagd, berodde fortsättningen af lärarnas arbete på själarna. Den katholska gudstjensten med dess ceremonier och prydnader förfelade icke att göra intryck.
Prof. 1845., 9 Sami 95 754 ProLUtdrag, den 3i Mars '.8 fö. ledning af skiljagtiga beslut uti frågan om anslag för bildande af ett National-museum, blef den af Utskottet föreslagna voterings-propositionen af lbdderskapet och Adeln godkänd. S. D. Föredrogs och Indes till liandlingarne St a! s-Utskottets den 29 dennes på bordet lagda memorial, N:o 2föj i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, iV-'o 2o5. Från Hög v. Preste-Ståndet. S. IJ. Föredrogs Allmänna, Besvärsoch Ekonom i-Ut skottets utlåtande, N:oi36; '\ anledning af väckt motion om tillsättande af en comité för att utarbeta förslag till en förändrad National-representation: Preste-Ståndet, som till Constitutions-Utskottet remitterat en i Ståndet väckt motion i samma syftning, ansåg ock ofvannämnde, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade, och af detsamma återlemnade motion böra af Constitutions-Utskottet behandlas, i följd hvaraf Ståndet alltså godkände återlemnandet. Från Vä Hofi. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogas ånyo Stals-Utskottets utlåtanden och memorial: N:o 239, i anledning af erhållne återremisser å utlåtandet, N Lades till liandlingarne; N;o 241, i anledning af väckta motioner, dels om framtida för säljning af kungsgårdar och andra krono-lägenheter, dels angående förändring af de, i afseende på utarrendering af kronans fästa egendomar, å landet, nu gällande föreskrifter: bijolls-, N:o 242, i anledning af väckt fråga, angående de så kallade LandL räntornas beräknande, såsom inkomster för det år, hvarunder de inflyta: Bifölls; N:o 243, i anledning af väckt motion, att Stats-Verkets samtliga räkenskaper mätte omfatta samma tid, som uppbördsåret:
Därföre att man under Säkerhets-Acten hade känt olägenheterne af det tvång, som betog Ständerne rättigheten att väcka någon ny fråga, har man sedermera af en i min tanka öfverdrifven liberalitets-esprit utsträckt denna rättighet för hvarje enskild utöfver dess naturliga gränsor. Jag tycker dessa utstakas helt enkelt utaf dess förhållanden till den Corps, hvaraf han är medlem. Det är innom den, som dess rätt bör vara oförkränkt att väcka hvilken fråga som hälst; men det bör vara denna Corpsens rätt att säga huruvida den vill uptaga samma fråga. Han afgör den ej derföre, han betager sig ej en gång rättigheten att efter närmare granskning afslå den; men han förbehåller sig att afgöra, huruvida han anser saken värd upmärksamhet eller ej. Beslutet om remiss bör således ej betyda annat, än att det Stånd, från hvilken den kommer, funnit saken värd upmärksamhet; men den bör också betyda det, och ett sådant beslut bör icke kunna ett Stånd aftvingas. Frågans uptagande måste därföre bero af Ståndets pröfning. I de Hesta fall kommer remiss alltid att beviljas; men möjligheten att vägra den blir ett band på uphofsmannen, både att iakttaga mera varsamhet vid valet af ämnen och att göra sig mera möda med framställningssättet. Intetdera är utan nytta, men intetdera bör anses som något obilligt tvång för framställaren. Efter min tanka, borde i detta afseende 56 § i R[egerin]gsFormen och 49 § i Riksdags-Ordningen förändras på följande sätt, nemligen 56 § således: »Allmänna frågor, sorn i Ståndens Plena väckas, må ej till omedelbarligt afgörande der uptagas, utan skola, enär Ståndet finner dem värda upmärksamhet, till behörigt Utskott öfverlämnäs, som äge att dem utreda och deröfver sig yttra».
Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående Shits-Regleringen i Allmänhet, samt med förslag till Riks-Stat för 1819 och följande åren intill nästa Riksdag. TT J—ifter det Riksens-Höglofl. Ständer nu afcjort alla de fiågor sorn dels i följd af Kongl. Maj-ts Nådiga Propositioner och Remisser, dels ock genom serskilte motioner hos Riks-Stånden vid denne Riksdag förekommit, i afseende pä StatsRögleringen, har Stats Utskottet blifvit i tillfälle att, angående denne Reglering härmedelst afgifva dess slutliga Utlåtande, hvilket i sammandrag upptager och besk (ifver de tillökningar och förändringar, sorn Riks Staten härigenom undergått och på grund hvaraf jemväl blifvit upprättadt det förslag till Riks-Stat för *77* Stats-Utskottets Betänkanden'. 38ig och följande åren intill nästa Riksdag hvilket härjemte till gillande och underskrift »ogas. Enl».fjt det utaf Stats*Utskottet upprättade saint af Riksens Köglofl. Ständer bifallne generella förslag till en högre beräkning af StafsVerkets Inkomster, hafva de samma blifvit i Riks-Staten ökade, nemligen: De Ordinarie Intraderne med 239,579; 20. 8. De Extra Ordinarie med 83,000: . _ 3 22)57g. 20. $; Vidare hafva under Stats-Regleringens fortsättning tillkommit följande: 1:0 Den hittills indragne och förut till Gymnasiioch Scholse-Staternes förbättring anvisade, men nu genom nytt och högre anslag ersatte Behagligtids-Förlänings-SpannmåJen, som Clericiet tillhördt, utgörande 153 Tunnor Spannemål. 2:0 De utaf Innehafvaren af Löfås Silfver-Verk åtnjutne förmohner, utgörande 180 Tu nnor Krono-Tionde. 3:0 Någre under Utgifts-Titlarnes reglering uppkomne mindre betydlige poster uti den rndeldte Ordinarie-Räntan och Krono-Tionden. 4:0
N;o 1Q1~ 395 skott förväntas, då posten borde balanséras i det verks hufvudbok, som förskottet meddelat, samt dels slutligen, så vidt möjligt och lämpligt är, inskränkning gjordes i användandet af det hittills brukliga sättet att af de till verkliga kapital-utgifters bestridande afsedda anslagen anvisa förskotts-utbetakniugar, hvilka egentligen icke förr, än deras egenskap af att utgöra verklig kapital-förminskning vore gifven, kunna anses böra statsreglerings - fonden påföras. Bland ofvan anförda frågor, rörande de under statsmedlen inbegripna serskilda fondernas inbördes afskiljande och bestämning i öfrigt, förekommer slutligen den, huruvida fastigheters och inventariers variera böra vid grundfondens beräkning uteslutas eller icke,- hvilken fråga rätteligen torde böra tagas något vidsträcktare och anses gälla, huruvida dylika döda värden böra under något vilkor förekomma uti de redogörelser, hvilkas ändamål är att framställa de rörliga tillgångarnes förhållanden.
Föredrogs å nyo till justering FkpeditionsUtskottets under N:o 216 afgifne, och den 4 dennes på bordet lagde Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse 49 H. 7 93 Den ii November f. m. till Kongl. Maj:t, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag för Undervisningsverken i Riket. Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinholdj bade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: Vid ExpeditionsUtskottets ifrågavarande förslag anhåller jag få göra den anmärkning, att då det Betänkande, som borde ligga till grund för denna underdåniga skrifvelse, bland motiverna för beviljandet af 60,000 R:dr till Undervisningsverken, anförer, att äfven Carlbergs KrigsAkademi vore att räkna bland dem, som af delta anslag skulle komma i åtnjutande, så vidt dermed vore afsedt fullkomnandet af TillämpningsSkolorna, borde sådant uti den underdåniga skrifvelsen uttryckeligen nämnas; emedan Kongl. Majit i annat fall möjligen kunde blifva hindrad uti fri disposition af de anslagne medlen i och för de afsedde ändamålen, derigenom, att anslaget tillhörer 4:de, men Carlbergs KrigsAkademi 3:dje HufvudTiteln af RiksStaten.
"Hvad åter de öfriga Rentepersedlarne angar, så utvisa de af Utskottet infordrade Handlingar, att sedan hos Kongl. Majit Riksens Ständer, genom Den i f) Maj. 3°9 genom skrifvelse elen Q >; October lSog, i underdånighet anmält , det Riksens Ständer ansett förrnoriligt , orri Uppbördsverket blefve efter en enklare method regleradt samt Rentepersedlarnes benämning förändrades, Riksens Ständer anhållit, det Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla Herrar Kandshöfdingarne att, hvar i sitt Län, ofördröjligen låta höra de Skattskyldige, för att utröna hvilka persedlar de förmente sig lättast kunna till sina Utskylders afbördande använda, äfven, som att, efter det JLandshöfdingarnes berättelser härom inkommit och Kongl. Kammar-Collegium blifvit bordt, frågan kunde vid en följande Riksdag öfverlemnas till Riksens Ständer, för att afgifva ett fullständigt förslag till förbättrad inrättning af Jordeboken, samt en mera enkel method, att , med de Skattdragandes mindre betungande, till större förmon för Staten, beräkna och indrifva utlagorna; så har väl Kongl. Majit till denna Riksens Ständers underdåniga önskan lemnat Nådigt bifall, och, medelst Circulair till samtelige Randshöfdingarne den 18 Mars 18H» anbefallt dem, att, låta höra de skattskyldige till utrönande af hvilka persedlar de ansågo sig lättast kunna till Utskyldernas betalande använda, samt berättelse derom, beledsagad af hvar och. en Randshöfdinges eget förslag uppå hvad han för det honom i Nåder anförtrodda Län kunde finna nödigt och bidragande till det r.f Riksens
Befallningshafvande uti underdånig skrifvelse den 7 Augusti nästlidet år till Kongl. Majit insändt och med sitt förord till nådigt bifall understödi en af Borgerskapets äldste i Oscarshamn å stadens vägnar gjord ansökning, att Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande lill nämnde stad af ett anslag utan återbetalningsskyldighet å 75,000 Ridr Rimt, för att inlösa och för framtiden befria staden från den tryckande tomtöreafgälden; Och hafva Kammar-kollegium och Stats-kontoret, uti infordradt underdånigt utlåtande, förklarat, det Kollegierna, som ansåge hvad sökanderne och Kongl. Majlis Befallningshafvande anfört, synnerbgast den omständigheten, att staden icke vid dess första anläggning hugnals med statsbidrag, vara af beskaffenhet alt förtjena nådigt afseende, funnit sig böra till Kongl. Majlis nådiga bepröfvande öfverlemna, om icke ansökningen kunde af Kongl. Majit hos Rikets Ständer lill bifall förordas på del sätt, att hälften af den begärda summan såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och den andra hälften såsom amorteringslån blefve beviljad. Då förevarande fråga således redan utgör föremål för Kongl. Majlis nådiga pröfning, synes det Utskottet olämpligt att Rikets Ständer nu skulle ingå i bedömande af de framställda anspråkens befogenhet, hvadan Utskottet hemställer, att Herr Dahlströms ifrågavarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 16 Oktober 1863. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Stats-Utskottets Utlåtande JVS 194. i N:o 194. Ank. till Exp.-Utslc. den 19 Okt. 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, i fråga om kostnadsersättning lill militäre, civile och ecklesiaslike tjenstemän för en del resor i tjensleärenden. (U. A.)
Nej, skall jag anhålla om proposition å min tillstyrkan, att den ifrågavarande tillökningen må beviljas, med vilkor, att besparingarne blifva använde för Garnisonens hälsovård. Friherre Anckarswärd: För att kunua votera om ett tillökadt anslag, fordras, att en summa skall vara uppgifven, såsom före - Den 5 October f. ra. 97 remål för denna tillökning. Som jag fattat Herr Munk af Rosenschölds förslag, var det endast hans mening, att hans tillägg skulle antagas, i händelse någon förökning beviljades. Då nu likväl ingen ökning blifvit begärd, då ingen opinion yttrat sig för behofvet af en ökad summa, så tror jag, att det fordras en vidsträcktare öfverläggning, huruvida ett tillskott må fordras, i den mening Herr Munck af Rosenschöld yrkat, och om Utskottets förslag om sjukvården skall förkastas, för att ensamt, på Herr Munck af Rosenschölds yrkande, få summan förhöjd. Grefve Brahe, Magnus: Vid återremissen af Utskottets första Betänkande yrkade jag, att ett ökadt anslag på Stat måtte bestämmas för sjukvården vid Garnisonssjukhuset. Utskottet har sedermera medgifvit, alt en sjuksäng på Garnisonssjukhuset måste stiga till högre belopp, än på SerafimerLazarettet, men likväl icke tillstyrkt det begärda anslaget, i den förhoppning, att sjukdomarne torde minskas. Jag delar visserligen en sådan önskan äfvensom ett sådant hopp, men då dess uppfyllande heror af försynen allena, kan jag icke antaga det såsom stöd för ett anslags beräkning. Jag vill emedlertid nu icke vidare yrka en ökad anslagssummas uppförande på Stat, emedan jag anser gifvet, att den i alla fall får lof alt utgå hädanefter som hittils, i fall sjuk 44 H. 7 98 Den o October f. m. doms-tillfällena icke minska sig. Jag förenar mig derföre, för det närvarande och endast i stöd af den öfvertygelse jag här ofvan anfört, med dem, hvilka yrkat bifall å Utskottets Utlåtande. Herr Munck af Rosensköld:
Men, nu spelar musiken upp, o c h vi skola börja balen — du o c h jag! » — Fiere danser hade gått, när ingeniör Warin inträdde i salongen o c h bugade sig för värdinnan. » Så sent, min bäste ingeniör! » sade fru Horner o c h räckte h o n o m vänligt handen. » Ja, » svarade han, » jag får bedja så m y c k e t o m ursäkt, m e n jag har varit så upptagen hela dagen af bestyr för m i n resa. D e dansande paren k o m m o nu in från salen, o c h ingeniör Warin gick genast fram till E m m y. » G o d afton, fröken! Det står naturligtvis u t o m möjligheternas område att få en dans m e d er i kväll? » » Nej, visst i c k e! Ingeniören skall få fjärde valsen. » » Tack! » H a n bugade sig o c h gick. E m m y kastade en lång, sorgsen blick efter h o n o m. Jaså, han b r y d d e sig icke o m att stanna o c h tala m e d h e n n e; hade han ingenting att säga sista gången de voro tillsammans! Å h, o m h o n finge springa bort från alla dessa pratande, skrattande människor o c h bli ensam — alldeles e n s a m! H o n började undra, o m alla de s o m stodo omkring verkligen vore så glada o c h nöjda, s o m d e sågo ut, eller o m deras strålande blickar o c h skälmska leenden blott vore till för att dölja det egna jaget, m e d alla dess sorger o c h smärta. » Kära E m m y, livad du ser bedröflig ut! » sade skrattande en af flickorna Horners vänner, Maria Gren. » H v a d står du och tänker p å? » » Å h, på just ingenting. » » Då måtte ingenting vara mörkare än m ö r k t! A c k, E m m y lilla, du tror icke att jag förstår dig, du! » » H v a d förstår d u? » » Dina tankar! » — Och hon började deklamera m e d skämtsam patos: » Otaliga vågor vandra På hafvets glänsande ban.
De betydligaste strömdragen äro: l:o Gullspångsån, som afleder Skagerns öfverflödsvatten till Wenern; 2:o Tidan, som från Elfsborgs län flyter genom Wartofta, Kåkinds och Wadsbo härader till Mariestad, der den, efter 12 mils lopp genom länet, utfaller x 4 Wenern; 3:o Lidan, hvilken likaledes kommer från Elfsborgs län och sedermera, utgörande gränsen emellan Wilske, Skånings och Kinnefjerdings härader på ena sidan, samt Laske, Barne och Kållands härader på den andra, utfaller i Wenern vid Lidköping, efter att vid Skofteby hafva upptagit Hornborgasjöns aflopp Flian; 4:o Nossan, som har sina källor i närheten af Lidans och genomlöper Barne, Wiste och Åse härader samt utfaller i Dettern. Desse strömmar äfvensom åtskillige mindre vattendrag bilda en mängd vattenfall, som allmänt äro begagnade för qvarnoch såg-anläggningar äfvensom några andra verks drifvande. Norra och östra delarne af länet genomskäras af särskilde bergåsar, nämligen Tiveden, som upptager hela sträckan emellan sjöarne Skagern och Wettern och utgör en del af den urgamla gränsen emellan Svea och Götha Riken; Billingen, hvilken bergshöjd går genom vestra delarne af Wadsbo och Kåkinds härader samt Hökensås, som från norr till söder genomskär Wartofta härad. För öfrigt finnas i nämnde trakter flere andra ej obetydliga berg, hvaribland här torde böra upptagas Högåsen, Lilla Tiveden, Lunnekullen, Klefvaberget och Hersberget, hvilka liksom sammanbinda Tiveden med Hökensås, Kungslenaberg och åsar, Hvarfs, Fårdahla, Gerums och Gissebergen samt Olleberg i Wartofta, äfvensom Högstena och Borgunda bergen i Gudhems härad, hvilka ligga söder om Billingen och lill en del synas utgöra en fortsättning af densamma.
Klavesänger och spinetter, pianobord och allt hvad som finnas kan i muIDUN sikväg, och kostymer och autografer och Gud vet inte allt! Hvilket grufligt besvär att samla så mycket bara intressangta saker! Men hvad gör det, när besväret varit besväret värdt! » Lovisa, hä hä, » sa Ruffen, » här sitter Agrellan, d u! » » Nej, » sa jag, djupt intresserad. » Gör. hon? Joo, verkligenl Nå det enda som tröstar mig är, att porträttera sig bäst hon vill och sätta ut sig bäst hon må, så är det ändå aldrig någon som känner igen henne. » » Och fru Edgren bredvid och Strindberg nedanför! » » Den platsen riktigt passar honom, » sa jag. » Så hemsk han ser ut! Bara grubbor och ögon. » » Ja, » sa jag, » han ser ut som om han förtärt sig själf, och det intill bara benen. Men Ruffen — lilla! Sitter den där ljusgröna flickan med hvita fischyn och hvita hatten med hvita plymer på kvar i klavesänghörnet? » » Jaha. » » Jaså — verkligen? Det var otäckt. » » Jag tycker inte att hon är ' otäck ', hä hä. » » Du vet inte alls hvad du talar om, gubben, inte alls! Hu!!! » » Sitter den — gröna — flickan — verk• ligen ännu — kvar — i klavesänghörnet! » » Ja, det gör hon! » » Jaså » sa jag » det — gör — h o n! Ja — då går vi då — Ruffen Tro mig, här är inte godt att vara — för vanligt folk. Inte alls godt att vara för vanligt folk Stora andar tycker ju aldrig om tarfligheter. Det är nog för det, som de — » » Men Lovisa — —? » » Fråga inte, » sa jag. » Titta rakt fram, rakt fram, söta du — och låt oss gå — genast! » Vi gick, men på själfva tröskeln kunde jag inte hindra mig från att vända mig om, och i detsamma nöp jag Ruffen i armen så han har blåmärke än i dag, och det hade jag skäl till! Där satt den gröna och hvita flickan, inte bara fördubblad, utan fyr dubblad.
Från den i allmänhet stadgade skyldigheten alt med behörigt pass sig förse må dock arbetsföre personer af allmogen befrias, då de, i ändamål att söka arbete på kortare tid, vandra ut ifrån sin hemort, utan bör det för dessa anses tillfyllestgörande, alt de äro försedde med vederbörande presterskaps af kronobetjeningen påtecknade bevis om frejd, bostad och skattskrifning. Då lösdrifvare anträffas, hör han genast häktas och till Läns-häktet införpassas. Detsamma gäller om qvinnor, sorn' dem medfölja ehvad de uppgifvas vara deras hustrur eller icke. Medhafvande barn, under femton år, skiljas genast från föräldrarne och njuta, genom vederbörandes försorg, vård och uppfostran. Befinnes lösdrifvare vara utlänning, förrymd soldat, fånge eller missgerningsman, förfares med honom, enligt de, i afseende på dvlike personer, serskildt utkomna Författningar. Hvarje annan lösdrifvare, som är aibeisför, varde, der ej tillfälle till laga försvar, eller lill erhållande af loflig sysselsättning kan lör honom eller henne beredas, dömd: man till ett års arbete vid ai bets-fängelse eller arbets-eompagnie, qvinna till corrections-inrättning. Föiebär personen, att han är på annat ställe mantalsskrifven och att han förlorat innehafvande pass eller andra betyg, bör upplysning derförinnan inhemtas från Konungens Befallningshalvande i det Län, som af personen uppgifves. Vägra lösdrifvare att lemna nödiga upplysningar om Lagsamt Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 56 13 sin person, eller betra les lian med falska uppgifter, dömes lian i alla fall lill tvångsarbete, och må lian ej, efter utstånden strafftid, dei ifrån lös" i tvas, innan han lemnat fullständiga uppgifter om sin person. Utrönes det, alt han blifvit i yngre åren öfvergifven af föräldrar eller annmledes satt ur tillfälle att göra reda för sig, må han tillgodonjuta sin oskuld härutinnan.
N:o 53, i ani. af skedd återremiss utaf Utslcs Betänk. N:o 42, öfver K. M:s Nåd. Propos., ang:de ogift qvinnas rätt att vid viss ålder vara myndig; som ock BorgareSt:s genom prot.-utdr. N:o 470 i ämnet meddelade inbjudning. Hr Printzensköld, Carl: Ett gammalt ordspråk säger: den man älskar, den agar man. Jag har under föregide Riksdagar erfarit, hurusom Frih. Raab visat mig prof på vänskap, hvartill äfven hör Frih:s understundom ådagalagda bemödanden att aga mig för det att jag, en olydig elev, icke kunnat vänja mig vid att fatta samma opinioner som han, utan varit nog gensträfvig att vidblifva min egen. Litet emellan har jag erfarit dessa Frih:s vänskapsprof, hvilka likväl gått mig förbi, men att Frihm skulle Den 12 December e. m. 22!» laga dikten till hjelp för att hälla en straffpredikan för mig, hade jag likväl icke väntat uiig. För icke många timmar sedan uprullade Frih:n en tafla, hvari jag framställdes, sorn skulle jag hafva yttrat mig, då LagUtsk:s förra Belönk. förevar, men detta är ett misstag, ty jag deltog icke i den debatten, hvaraf följer, att en dikt legat till grund för Frihrs upgift. Något vidare kun jag icke svara på hans yttrande. Icke utan förundran har jag hört min granne här till venster gifva offentlighet åt ett omdöme, sorn jag till en af mina vänner yttrade men beklagligen så högt, att denne min granne hörde detsamma. Jag hade väntat mig åtminstone så mycken grannlagenhet af honom, att han icke skulle offentliggöra det, och finner mig alldeles icke skyldig att efterkomma haris upmaning att förklara mig öfver hans tillmälen. Då jag erinrar mig den värde grannens antecedentia, nemi. då han var hufvudredaktör för en tidning, hvari exempel på bristande grannlagenhet dagligen förekommo, finner jag sanningen deraf, att gamla ovanor icke så lätt Loit läggas.