Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Och nu vill gubben min, » tillade hon, » att prosten och häradshöfdingen skulle inbjudas för sådant lappris skull. Följden blir, att jag får af bryta slagten för att se dem på middag, » fullföljde hon vidare och såg ytterst förgrymmad ut. » Håll du gerna en liten treflig festmiddag i glädjen, att du fått en så nitisk och samvetsgrann lärarinna åt dina barn, » svarade jag» Jo, vackert samvetsgrann; hon har då inte sytt i så mycket som en knapp eller lagat en strumpa åt oss, nej, inte så mycket som hjelpt till att duka ett bord en gång, » tillade min svägerska förtrytsamt. Och derpå höll hon en lofsång öfver förra lärarinnan: » hon hade gjort nytta, hon, utan att göra väsen och bråk af sin lärdom jemt ». Efter detta loftal gick min svägerska ut, och jag lät henne gå utan vidare invändningar, ty hvartill tjenar det att orda i undervisningsfrågor med henne? Det hade varit lika förspild möda som att läsa Cicero för en hottentott. Deremot hade jag, i afvaktan på min brors hemkomst från jagten, ett behof att genast lära känna den misskända, men säkert förträffliga lärarinnan. Jag gjorde mig ärende med att fråga efter Ragnar, som jag ville bedja om en tjenst. Hon var emellertid ensam inne i rummet. Barnen hade vid min ankomst fått en stunds permission och hade ännu ej infunnit sig i skolrummet. V i d mitt inträde satt den unga lärarinnan djupt nedböjd öfver en griffeltafla. Hon var så fördjupad i att skrifva på taflan, att hon ej märkte, att någon kom. Slutligen röjde jag min närvaro. V i blefvo presenterade af och för hvarandra. — » Förlåt att jag hvarken hörde eller såg, att någon kom », sade hon samt redogjorde för de bekymmer hon hade i och för att få Ragnar att blifva road af räkning. Hon hade just vid mitt inträde suttit och skrifvit upp några tal åt honom. Hon visade mig dem. Jag såg den möda, hon nedlagt för att hitta på något roande. Han hade nu fått i uppgift att dela ut julhögar åt sina syskon och sig. De sexton nötterna skulle delas i lika många delar som barnen voro.
Maj:t i detta ämne yttrat: att, sedan det numera befunnits verkställbar att draga södra stambanan direkte till Wetterns strand och Jönköping, förefunnes vigtiga skäl för banans fortsättning derifrån i mera östligt läge, än i Kongl. Maj:ts Proposition vid sistlidne riksdag var föreslaget; ty, under förutsättning att en jernväg framdeles komme att Irån vestra stambanan i Södermanland utläggas i sydlig riktning och genomlöpa Östergötland, skulle en sådan jernväg finna i trakten af Nässjö en lämplig och naturlig anslutningspunkt till södra stambanan, och begge dessa jernvägar, utan behof al de förut föreslagna särskilda bibanorna, med deras till en del svåra och nästan älventyrliga terräng-förhållanden, förbindas med rörelsens hufvudort i denna trakt. Jönköping. Landets södra och östra landskap komme derigenom i närmare förbindelse med hvarandra och med hulvudstaden, dit afståndet från södra Sverige, sedan en jernväg genom Östergötland blifvit fullbordad, skulle i högst betydlig mån förkortas. Derjemte och utom de fördelar, som voro beroende af sistnämnde jernvägs anläggning, skulle södra stambanans ledning till Jönköping och dess af Kommittéer) löreslagna östligare löge mera i midten af landet samt uti en fruktbarare och folkrikare trakt lända till gagn för ett vidsträcktare område och en större rörelse samt särskildt bereda åt Sveriges på kommunikationer vanlottade sydöstra del en lättad möjlighet att komma i jernvägsförbindelse med andra delar af landet.
A å det att de förändrade föreskrifter, i fråga om depositionssamt lane-oell kreditiv-rörelsen i Rikets Ständers Bank, hvilka vid innevarande riksdag blifvit eller varda beslutade, oell sorn angå enskilde peno ters förhållande till nämnde verk, måtte blifva allmänheten i vederbörlig ordning kungjorda; har Utskottet, i likhet med hvad vid sednaste riksdag egde rum, skolat hos Rikets Ständer vördsamt hemställa, det Rikets Ständer må, jemte Öfverlemnande af de delar utaf Banko-reglementet, sorn vid innevarande riksdag varda ändrade, hos Kongl. M«j:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t i nåder täcktes om de deribland befintliga stadganden, for hvilkas tillämpning sådant kan anses erforderligt, låta lill allmänhetens efterrättelse utfärda nådig kungörelse. Slockholm den 25 Juli 1848. Ank. till Exp. Etsk. den 28 Juli, kl. 6 e. m, Memorialj i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut} angå• ende utlåtandet N:o ^5. Enligt Utskottet tillhandakomne prötokolls-uldrag af den 22 och 25 denties, hafva Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hög v, Preste-ståndet bifallitj tnen Va Hofi. Borgare-ståndet och Hederv, Bonde-ståndet afslagit Utskottets i utlåtandet N:o 75 gjorda hemställan, alt ett årligt arfvode at 800 rldr banko måtte tills vidare och intilldess, genom göromålens möjliga minskning, detsamma befinnes kunna, utan men för verket, undvaras, få af direktionen öfver Banko-diskontverket användas till ersättning åt den petson, direktionen ftih. tilt R St.
Om händelsevis en tjensteman, som rår om en egendom, skulle för förbättrandet af densamma behöfva låna penningar, då skulle sådant honom förvägras, på grund deraf, att lånet ej afsåge ett industriel företag, utan hade till ändamål att skaffa medel för att kunna föra ett yp - I L) en 50 Juni t. m. 539 pigt lefnadssätt. Skola väl sådane godtyckligt upkastade skäl kunna läggas till grund för en förminskning af utvägarne att kunna i behofvets stund få en försträckning af diskonten? Utsk:t säger också: »Den grundsats St:rna omfattat till åstadkommande af ett bättre ordnande af bankens lånerörelse är alltför vigtig att böra öfvergifvas derföre att närvide penningeställning icke synes rätt fördelaktig för verkställande af en fortsatt indragning på fonden.» Behöfver jag väl ännu en gång påminna derom, att orsaken, hvarföre man vid sista riksdag så ifrigt omfattade indragningssystemet, låg uti ingenting annat än den rika penningetillgången, som »då» var förhanden, men som »nu» icke mera förefinnes. Det ser verkligen ut som Utsk:t haft den besynnerliga föreställningen, som skulle Diskonten endast vara inrättad för industriens skull och att andra samhällsmedlemmar än köpmän, fabrikanter och handtverkare ej voro berättigade att någonsin der erhålla försträckning. Då kan det icke vara ur vägen, att föra Utsk:t till minnes, att anstalten äfven finnes till för tjenstemän och andre stackars va relser, som icke hafva den lyckan att vara hvarken brukspatroner eller grosshandlare eller dylika storheter i samhället. Det är och förblir en obetänksamhet af Utsk.-t att hafva tillstyrkt indragning af en fond, som dels bereder banken den största reela vinst och som dels mången gång räddar personer ifrån att, af brist på ut vägar till penningelån mot billiga vilkor, råka i den brydsammaste belägenhet. Och säkert är, att den fattige tjenstemannen, genom möjligheten att i BankoDiskonten kunna erhålla ett lån, mången gång blifvit räddad från begagnandet af den utväg, som icke sällan medfört de olyckligaste följder tor den unge mannen, nemi. att vända sig till procentare.
Derjemte har Utskottet, beträffande kontrollen öfver skeppsmätningarne, funnit tvifvelaktigt, huruvida genom den förändring, Departements-chefen härutinnan vidtagit i det utaf Förvaltningen af Sjö-Ärendena uppgjorda organisations-förslag, åstadkommes någon egentlig fördel; anseende Utskottet för sin del att, äfven om en särskild hufvudsakligen för detta ändamål beräknad Officers—befattning skulle vara erforderlig i Göteborg, likväl, hvad angår Stockholm och Carlskrona, der tillgång ej torde saknas på vid Flottan redan anställda Officerare, som lämpligen kunde till ifrågavarande kontrollmätning användas, de för dessa tvänne orter afsedda Officers-beställningar kunna från staten uteslutas, samt kostnaderna för omförmälda göromåls ombesörjande bestridas genom tillfälliga arlvoden till betydligt lägre belopp; hvarförutom Utskottet trott sig finna anledning dertill, att de för resestipendier afsedda medel kunde utan någon väsendtlig olägenhet minskas med omkring 1,000 R:dr. I betraktande af dessa förhållanden och under förutsättning, att
Flyttar han fö r, än han burskap ”uppsagt och bevis undfått, att han sin borgare-piigt fullgjort; bote femtio ”daler och njute dessförinnan ej burskap i annor stad”. Rikets Ständer hafva tagit denna Nådiga Proposition i öfvervägande, och dervid funnit den föreslagna förändringen vara grundad på rättvisa och billighet, samt jemväl öfverensstämma med stadgandet i 15 Cap. 2 § Ärfda-Balken och således leda till enhet i lagstiftningen, hvadan Rikets Ständer pröfvat skäligt antaga det af E. K. M. i Nåder föreslagna tillägg till 5 § 3 Cap. Handels-balken, under förklarande tillika, att stadgandet i 32 §:n af Ridderskapets och Adelns den 16 October 1723 utfärdade Privilegier icke utgör hinder för K. M. att om upphörande af deri omnämnda utflyttnings-afgift träda aftal med utländsk magt. Hvilket Rikets Ständer, till svar å E. K. M:ts högstberörde Nådiga Proposition, få härmedelst i underdånighet anmäla, Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 October 1844. s Expediliont-Utskollcts Forsla® till tind. Skrifvelse, IT.-o 7. N:o 7. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 9 Oct. 1844- Preste-Ständet den 9 Borgare-Ståndet den g —■ — Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers underdåniga. Skrifvelse, angående an skaff andit af militair-poster, till bevakning vid låne-contoiren i Malmö och Götheborg. (Banco-Utsk:s Mern. Wto 7.) * S. A. K.
Det vore således en verklig vinst, om en nog rymlig local kunde anskaffas, der alla Rikets äldre handlingar, af hvad egenskap som helst, kunde sammanföras, och der alla Embetsverk successive skulle aflemna de nyare, då de ej vidare för ärendernes handläggning behöfdes. Jag tror, att den af Herr von Hartmansdorff med så mycken sakkännedom framställda motion förtjenar den största uppmärksamhet. Jag vill blott tillägga, att nödvändigheten, att för RiksArcliivet anskaffa en bättre local, ingalunda blifvit förbisedd; och om frågans framställande till Riksens Ständer liitintils blifvit .uppskutet, har sådant härrört endast af ett billigt afseende å mängden och betydligheten af de anslag, som nu blifvit begärrle för ännu vigtigare och oundgängeligare behof. Uppå derefter af Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjord Proposition, remitterades Herr von Hartmansdorffs ifrågavarande motion, jemte Herr von Schulzenheims i anledning deraf afgifne yttrande, till StatsUtskottet. Föredrogs ånyo Friherre Boijes, Fredrik, den i5 dennes e. m. på bordet lagde Motion angående Hof-Artiklarnes öfverseende. ao/j Den ag December e. m. Herr Kuylenstjerna, Erik Magnus, anförde skrifteligen: Med anledning af Friherre Boijes motion angående Hof-Artiklarne, utbeder jag mig få yttra: Den värde Motionären anför, det han är öfvertygad att Hof-Artiklarnes, efter hans mening, besynnerliga förhållande i vår Lagskipning endast undfallit vederbörande, och att det blott behöfs göra Kongl. Majit uppmärksam derpå, till erhållande af rättelse i detta missförhållande, hvarföre ock Motionären föreslår ”att Rikets Ständer måtte ”i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ”nådigst ville anbefalla ofvannämde Konung ”Carl XI:s Hof-Artiklars öfverseende, och ”i nåder behaga utfärda andra i öfverensstämmelse med tidehvarfvet och i samman”hang med den nya Lagbok, som är att ”förvänta.”
Båda dessa våra grundlagsstiftnings-perioder hafva utgjort epoker för Europas lagstiftningar i och för grundlagar. Den af är 1720 har varit erkänd af Frankrikes utmärktaste författare öfver de Europeiska Stalsrältsförhållanden, Abbé Mablie såsom ett mästerstycke, och dock står denna R.F. långt under den af år 1809. 1720 års R F., som be röfvade Konungen all makt och lade den i R. St:s händer, åstadkom de partistrider, som fortgingo ifrån grundlagens stiftande intill år 1772, och mänga gånger var nära att störta fäderneslandets sjelfständighet. Sliflarne af 1809 års grundlag, hvilken vi nu efterlefva, ville att Sverige skulle hafva en stark Konungamakt, och att Konungen skulle allena styra riket, men vara pligtig alt omgifva sig med ett Råd, hvars tilleller afstyrkanden skulle stå i öfverensstämmelse med grundlagarnes och folkets fordringar, och hvilket Råd skulle vara laga ansvar underkastadt, derest det tillstyrkte något, som vore stridande emot rikets sannskyldiga nylla eller beskrifven lag. Af denna grundlagssliftning har man befunnit sig lycklig, utan att man likväl gjort sig reda för dess tillkomst. Sönderslites nu den representation, som stiftat dessa lagar, så är det icke otänkbart utan tvertom tydligt, att dessa lagar försvinna, och alt andra på helt nya grundsatser tillskapas. Men hvilka blifva då de lagstiftande? Jo! Röda kommunister, hvilka tillskansa sig makten, ehuru, enl. min äsigt, någon lycka deraf för folket är omöjlig. Säkert är dock, att lill en början ett brusande jubel skall upstå. Mycken skarpsinnighet erfordras icke för att kunna förutsäga dylikt. Man behöfver endast rådfråga verldshändelse™ för att finna det, och i sådant afseende icke sträcka sina forskningar långt tillbaka 6 Den lä December. och icke ens längre än till flen är 1848 inträffade revolutionen i Paris, hvars sjelfgjorda s. k. provisoriska Regering pä grund af hennes tillgripna lagstiftningsrätt afskaffade dödsstraffen till bevarande af egna lif.
Rörande detta ämne får Collegium i underdånighet yttra, att då de förskott, som, enligt gällande föreskrifter, af Svenske Consulerne å utrikes ort meddelas nödställde Svenske Sjömän till dessas underhåll 7 och hem förskaffande till Riket, och hvilka understöd, när de äro behörigen verificerade, förskottsvis ersättas Consulerne utaf dertill anvisade, till Collegii disposition ställde medel, sedermera böra återfordras af vederbörande Svenska Rederier, eller Sjömanshus, eller de personer, som understöden åtnjutit, samt, då godvillig ersättning vägras, genom anställande rättegång utsökas, måste indrifvandet af dessa fordringar i allmänhet erfordra en längre tid, helst det förhållande icke sällan inträffar, att Sjömännen befinnas hafva för Consulerne origtigt uppgifvit orsakerne till deras nödställda belägenhet, och all ledning således saknas för åtgärders vidtagande mot Rederi eller Sjömanshus, samt i följd deraf merendels flera år åtgå för efterforskningar till utrönande, om Sjömännen återkommit till Riket, hvarest de vistas och om de äga tillgång att sjelfve förskottet återgälda. I betraktande således af beskaffenheten och mångfalden af de åtgärder, som äro att vidtaga, innan ersättning till Statsverket för ofvannömnde förskott kan erhållas eller afskrifning på grund af förfatlningarne får verkställas, samt att den af Revisorerne yrkade större skyndsamhet i utsökningens handhafvande följaktligen icke alltid kan äga rum och dessutom i de flesta fall icke ensamt beror af Collegium, är, i Collegii tanka, det vid i836 års slut från och med år i8'3o balancerade beloppet af fordringar i och för Consulsförskott, utgörande 2,640 R:dr 14 sk. 10 r:st. B:co, icke att anse såsom betydligt, ehuru visserligen, såsom Revisorerne anmärkt, antalet af fordringsposterne, af hvilka en stor del icke uppgår lill mer än några få Riksdaler, icke är ringa.
Hvem tänker väl på, hvilken dålig inverkan det gör på barnasinnet, om de små få stå bredvid så ofta en höna, en anka etc. slaktas o c h den stackars varelsen med afhugget hufvud långt därefter ångestfullt flaxar omkring. Eller o m barnen stå bredvid en flughåf o c h se på, hur de stackars djuren flere dar hänga lefvande däri o c h ängsligt trefva med benen i tyllen. Eller o m de bevittna, hur den dumma tjänstflickan ej har förstånd att döda fisken, utan fjällar o c h skär upp den lefvande, så att man hos de stackars offren, särskildt hos ålen, ännu länge kan märka ryckningar och skälfningar. Mindre i ögonen fallande, om också icke mindre betydelsefulla, äro de djurplågerier inom hemmet, som ha sin grund i okunnighet om vården af våra husdjur. Så t. ex. låter man gärna förleda sig till att köpa en vacker sångfågel, utan att i sin ifver tänka på att taga noga reda på, hvarmed den bör födas. På detta sätt händer det, att insektätare kan till föda få frön, eller fröätare insekter, då i båda fallen de stackars fåglarne få släppa lifvet till. På samma sätt plågas äfven mången gång guldfiskar o c h andra akvariuminvånare till döds. Men till de allra värsta djurplågerierna inom hemmet höra de, som begås af öfverdrifven ömhet. En sann djurskyddsvän kan sålunda ej utan motvilja se ett exemplar af de små bortklemade knähundarne. Likaså borttvina o c h dö en mängd dyrbara talande papegojor endast till följd af öfverdrifven kärlek. Man kan ingenting neka dem och dödar dem formligen genom de läckerheter och naturvidriga födoämnen man ger dem. På samma sätt ger man ofta, dels af öfverdrifven kärlek, dels af okunnighet, knähundar eller kattor så olämplig föda, att de utsättas för hudsjukdomar o. s. v. För att vara en sann djurskyddsvän måste man således låta både hjärta o c h förstånd tala. Blott de vårdare, som bemöda sig att fullständigt lära känna hvart o c h ett djur, de tagit under sitt hägn!
Om man sålunda, med återupplifvande af 1 §. i i8o5 års Legostadga, föröfrigt lemnade 1819 års författning qvarstående; så skulle i alla fall den lag man ville etablera blifva utan kraft; enär 1, 3 och 4 §§• i *819 års författning fritoge alla från correctionshus, som icke genom brott eller tiggeri förverkat sin frihet. Detta är ock den rätta medelvägen, och de enda tillfällen då Staten må vara beredd att lägga hand på medborgares oberoende. Det är klart, att folkökningen måste tilltaga i större proportion bland de obesuttne än de besuttne, emedan jordens utrymme icke tillväxer. Del måste således år ifrån år blifva allt flere och flere obesuttna, och en gräns slutligen satt för möjligheten att få årstjenst. Hvarje år skulle således nya correctionshus erfordras. Om Staten fordrar årstjenst såsom vilkor för dessa medborgares frihet, så borde Staten också vara pligtig att bereda dem tillfälle alt erhålla en sådan årstjenst. När nu Staten hvarken vill eller kan göra det, måste Staten enligt rättvisans fordringar också låta dessa medborgare njuta sin frihet, så länge de sig ärli 4° *4* 212 Den 7 September e. m. gen försörja; oell när det stadgas alt livar och en skall vara mantalsskrifven på ett visst ställe, så är all säkerhet vunnen för den styrande magten att kunna befordra hvar och en till straff, som öfverträder Lagarne; men intill dess fordrar den högsta rättvisa, att man ej tillgriper någons person. Rättvisan bör vara i första rummet det, som är föremålet för Lagstiftarens omsorg; och man kan redan på förhand vara säker, att hvad som är rätt äfven är nyttigt. Man må icke tro, alt de olägenheter, som nu öfverklagas, halva sin orsak i friheten att vara ulan årstjenst. När man blott har uppgifvit, hvarest hvar och en person bor och finnes, så kan man hafva tillräcklig uppsigt på honom, att han ej må öfverträda Lagarne. — Hvad fljttningstiden beträffar, bar vid hvarje
Mått, Mål och Vigt samt Mynt, förändring deri — 8 — 118 — å. 19 Juli a. 21 Juli å. 25 Juli å. 26 Juli Svar på återremisser 8 151 14, 15 Aug. 14, 16 Aug. 14 Aug. 14, 16 Aug. — 62 — 2. W 5 SJ “ c CD ^ cn G pt 3 C/i Oa 2? a> OJ 3 £ IS ° 5 3: i? PT 03 Riks-Ståndens Reslut. —s Cl, ^ CD t 1. 03 cro C/i i M. 3* SL o ? «■*■* — [R 5 5* R 3] 3 Q. OCO CD ■* 8 PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. Mälaren ocb Storsjön, kanal mellan — 4 1 165 13 b. 26 Juni b. 26 Juni §. 28 Juni b. 28 Juni Svar pä återremiss — 4 1 226 11 a. a. 13 Juli a. a. 13 Juli a. a. 19 Juli a. a. 16 Juli 177 Mätarepenningar för stenkol, upphörande deraf — 8 45 — å. 12 Mars å. 1 Mars b. 1 Mars å. 3 Mars Svar pä återremiss — 8 98 — b. 15 Juni b. 28 Maj 28 Maj b. 28 Maj 88 Möckeln, sänkning af — 4 1 165 21 b. 26 Juni b. 26 Juni b. 28 Juni b. 28 Juni Mölndahl, jernväg deremellan och Götheborg, se Jernväg Mösseberg, befrielse från skatt för andelar deraf — 4 1 122 — b. 17 Maj b. 14 Maj b. 14 Maj b. 10 Maj Mölespassevolans-afgift för indelta kavalleriets hästar, rusthällares befrielse från — 4 1 23 — b. 22 Jan. b. 22 Jan. b. 22 Jan. å. 23 Jan.
Pdelar af hvad i sådant afseende för hel rote i markegångstaxa!! årligen upptages; hvaremot, om Kongl. Maj:t och Rikets Ständer besluta, det rotering skall presteras in natura, de af Halländska utsockne-frälsejorden uppkomna nya rotar, måtte sammansättas så, alt 10 rotar prestera 9 båtsmän, efter den fördelningsgrund, delegarne sjelfva emellan kan öfverenskommas, eller af Kongl. Maj:ts befallningshafvande fastställes, samt att, om åter den beslutade lindringen skall ske, genom förminskning af det nu bestämda rote-mantalet, det blott funnes en utväg till utrönande, om och i hvad mån utsockne frälsejorden nu blifvit tyngre roterad, än den redan förut inroterade kronooch skattejorden, samt i följd deraf kunde böra komma i åtnjutande af lindring, den nemligen, alt en ny roteringsförrättning i nåder anbefalles, hvarvid behållen afkastning skulle antagas såsom roteringsgrund Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 29. 3 samt komme alt bestämmas, luiru mycket jord bör i en rote sammansättas, utan afseende på hemmantal.
Afslog Ridderskapet och Adeln Lag• samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 2 dennes eft. m. på bordet lagde Utlåtande, N:o 43, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 21, angående förändringar i Kongl, Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftes-Verket i Riket den 4 Maji 1827 och Kongl. Kungörelsen den 9 Junii i832. S. D. Lades till handlingarne Lagsamt Allmänna Besvärsoch 0 economie-Ut skott ens den 2 dennes eft. m. på bordet lagde Memorial: 3V:o 44, i anledning af återremiss å Betänkandet, N:o 24, angående lindring för allmogen i den så kallade byggnadshjelpens utgörande ; N:o 43» 1 anledning af återremiss å Betänkandet, N;o Zq, om utfärdande af ett allmänt stadgande angående val till Organist; N:o 4*3» i anledning af återremiss å Betänkandet, N;o 38, angående upphäfvande af 2 Cap, 8 §• 1 Kongl. Fiskeri-Sladgan den 14 November 1766. Från Högvördige Preste-Standet. S. D, Föredrogs å nyo Cmnstitutions-Utskottets Memorial, N:o 78, angående tre Stånds återremisser på Memorialet, N:o 68, med ändrings-förslag vid 72 §. Regerings-Formen, jemte ett tillägg i 78 §. Riksdags-Ordningen: Ståndet antog Utskottets inbjudning, sid. i3, och instämde med Bonde-Ståndet, angående fattandet af beslut om sedelstockens och i plös - 12 Prat. Vtdr. den 9 Febr, i&}5 nings-fondens inbördes förhållande, samt gillade de af Utskottet i detta Me rnorial föreslagne voterings-propositioner. S. I). Föredrogos å nyo Lagoch Oeconomie-Utskottens Betänkandcn:
Maj:t i underdånighet anhålla, det Ridderskapets och Adelns sålunda fattade beslut må varda genom Eder Kongl. Maj:ts utfärdande Nådiga Kungörelse allmänligen kungjordt; äfvensom att med uppbörden och redovisningen af ifrågavarande Capitations-afgift må förhållas, på sätt uti de i detta ämne den 3o September 1812, den 3i Augusti i8i5 samt den i4 Januari 1824 utfärdade Kongl. Kungörelser stadgadt varit; dock med den förändring, att sedan RegementsSkrifvarne numera blifvit fritagne från all le verering af allmänna medel, ChefsEmbetena vid vederbörande Regementer och Corpser må, i anseende till en närmare controll å de personer, hvilka äro underkastade ifrågavarande afgift, föreläggas att årligen insända, så väl till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som ock till RiddarhusDirectionen, af RegementsSkrifvarne upprättade förteckningar å de Adelsmän vid Regementet eller Corpsen, som det föregåen - Den i4 September e. in. 257 gående året njutit så stor lön, att Bevillning deraf bordt utgå. Ridderskapet och Adeln framhärdar &c. Dessa tvenne Memorial lades på hordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocol/i, O. J. Lagerheim„ - ■ ■ Måndagen den 14 Sept. 1829. Plenum kl. half till 6 Eftermiddagen. Herr af Robsahm, Carl Reinhold, hade inlemnat ett Anförande, som upplästes, så lydande: Vid återremissen af Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskotlens Betänkande rörande TjenslehjonsStadgan anhåller jag få tillägga några få anmärkningar, angående Utskottens förslag om flyttningstidens bestämning.