Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt 2idra punkten i Riksens Ständers skrifvelse, hvarutaf en afskrift bifogas, må endast den under tjenstgöringen uppburna lön åtnjutas såsom Pension, men icke andra derunder innehafda förmoner af kostpenningar, utfodring, ved, hushyra m. m. dylikt, utan bör allt sådant ovilkorligen indragas och upphöra. 1 följd häraf har Utskottet, sorn inhämtat till förlitel ig upplysning om de lönevilkor, Högstsalig Hennes Majit Enke Drottningens ifrågavarande Hofoch Stallstat samt Betjening innehaft, afdragit den ersättning för förmonér af ornförmälte art, som , Oben é 9 Maj. 6 t £ göril , i (ten fegierade Ståten, under Pensionsbeloppen, blifvit utöfver hvad den innehafde löften Utgjort, upptagen för följande, nemligen t ÖfVerste-Marskalken, En af Pikets Herrar in. m. Herr Grefve Wachtmeister. Öfver Hof-Mästarirtnan ErU Grefvinnan De la Gardie, född Rålamb. Kammarfröken Gyllenborg. Hof Eröknarna Ehrenbill , Vört Stockenström beti Ehrengranat ; samt Kammar-ErUarnä Ljung) Raftnos och Ternholm. Likaledes och Sorti i;ä pufttken af Riksens - Ständers skrifvelse innehåller: att den som för innehafvände Embete eller Tjenst njuter ordinarie eller extra lön på hvad Stat som heldst, Hofstaten allena Undahtagen , derjemte icke må åtnjuta Pension eller å allmänna Indragnings. staten uppföras
Propos. om tilllägg uti 15:de §:n af K. Kungörelsen den 13 November 1860 angide den allmänna beväringen, dels enskilda motioner i ämnet; och N:o 32, i ani. af väckt motion om utarbetande af förslag i och för ordnandet af en verklig landstorm. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Besv.- o. Ékon.-Utskits Betänk. N:o 33, i ani. af väckta motioner om drawback eller restitution af erlagd tillverkningsafgift för exporteradt bränvin. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Betänkin i N:o 120, i ani. af väckt motion om fullständigt omarbetande af taxan å afgilter för transporter å statens jernvägar, äfvensom af reglementet för trafiken å desamma; samt N:o 121, i ani. af väckt motion, åsyftande manufakturdiskont-inrättningens upphörande. Föredrogs och bifölls Frih. af Ugglas’ den 13 dennes bordiagde förslag, alt de öfriga Biks-Stånden skulle inbjudas biträda R. o. Adis beslut rörande Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts i slutet af Betänkit Nio 118, under punkten 3:o afgifna hemställan. Föredroes och bifölls Hr von Köchs den 13 dennes bordlagde hemställan, att Lag-Utsk:t skulle medelst prot.-utdrag delgifvas U. o. Adis beslut i afseende å Allni. Besv.- o. Ekon.- Den 17 Juni e. m. 255 Utsk:ts Betänk. N:o 119, i ani. af väckta motioner om ändring i författningarhe ang:de handelsoch näringsrätt.
Influten kontroll-afgift i Stockholm, enligt den aflemnade räkningen för kontrollstämplings-medlen derstädes, fol. 00, l:o För den inhemska tillverkningen, enkel afgift för 14,700f qvintin guld, 166,525 lod silfver och 2,292 skålpund tenn 6,204: 37. 1. dubbel afgift för 207* qvintin guld och 1,512 lod silfver 63: 29. 6. 2:o Vederbörande redogörares fordringar, till år 1849, för öfverlefverering, fol. 00 i nämnde general-räkning, 1: 19. 2. Summa B:dr B:ko 12,992: 23. — Credit. Vederbörande redogörares fordringar, från år 1847, för öfverleverering 16. 3. Vedcrbörandes i landsorterna arfvoden för kontrollvärden derstädes, |del af influtna kontroll-stämplingsmedel, fol. 00 i general-räkningen öfver kontroll medels-uppbörden i landsorterna, 2,200: 41. 9. Postporto från landsorterna i kontroll-ärender, sam ma fol*> 75: 23* ~ 2,276: 33. - Lcfverering till Kongl. Ränte-kammaren af i Slockholm influtna kontroll-stämplings-medel, fol. 00 i räkningen för nämnde medel: — 193 — lör Januari månad Februari Mars April Maj Juni Juli Augusti September Oktober November Lefverering till Landt-ränterierna af i landsorterna behållna kontrollstämplings-medel, fol. 00 i general-räkningen för landsorterna, Summa R:dr B:ko 12,992: 23. 25 — 194 — Kongl. Stats-kontorets underdåniga Utlåtande, i anledning af 1849 års Revisions-berättelse angående de under Kongl. Civil-departementet hörande auslag. Stormäktigste Allernådigste Konung!
I den tarfliga prestgården, hos faster Petronella och farbror Jöns, och i dagligt umgänge med den gamla ungkarlen på Svaneholm, hade Astley fått en bättre uppfostran, ett säkrare omdöme och en mera förfinad smak, än han skulle fått, uppfödd i Paris eller London, och den förmenta markisinnans språk och manér kunde icke länge förvilla honom, han hade med ett ord redan kommit till fullkomlig klarhet om arten både af sitt eget och hennes verkliga värde och ställning, men detta hindrade icke, att han fann sig i ett sällhetsrus, som väl tillät honom att reflektera, men alls icke att använda eller tillämpa sitt förstånd. Det händer oss icke så sällan i vår första ungdom, att vi tjusas mera af en qvinnas omgifning än af henne sjelf, vi fångas i allt det silfverskir och guldflor, hvari hon är insvept, och berusas af de parfymer, den elegans och lyx, som likt ett moln dölja gudinnans kanske icke alltid så idealiska former; vår egen fantasi har största delen i hennes seger; och liksom musikens och trummornas buller öfverröstar missljuden vid en batalj, så döfvas icke sällan disharmonien inom oss af champagnekorkarnes smällar och skämtet och skrattet, och om vi känna oss bedragna, så är det i sanning icke qvinnornas fel, utan öfvermåttet af vår egen inbillning, som bär skulden. Nåväl! Hvad mer? Är det då så svårt att fatta, att, när allt kommer omkring, så är och förblir den verkliga lyckan just illusionen sjelf. Alla dessa himmelska förespeglingar, dessa berusande aningar, dessa öfversvinneliga förhoppningar, höga som himlen och sväfvande, obestämda och ofattliga som den, hvarför kalla vi dem svekfulla och förrädiska, hvarför sitta vi trumpna och surmulna och anse oss bedragna deri? Hafva vi icke i sjelfva deras egande fått allt hvad jorden kan gifva, redan njutit all den lycka, som är möjlig?
Är du från dina sinnen, eller hvad går åt dig? Du tiger när alla våra intressen står på spel. Men det går inte an, efter sådana slängar, som generalen gaf dig och hela ditt parti. Du måste svara, om inte för annat, så för ditt anseendes skull. SEGERSTEDT. Hvad är det riktigt för intressen, som står på spel? VAHRMAN. (häftigt) Hvart har din stolthet och själfkänsla tagit vägen? Kom ihåg att det är jag, som fordrar att du ska svara, jag, som värkat för ditt val, och som du egentligen har att tacka för all din framgång! SEGERSTEDT. (med en suck) Fins det då intet annat sätt att tillfredsställa partiets fåfänga? Jag finner det motbjudande att vara ohöflig mot generalen i hans eget hus, såsom han var det nyss mot mig. VAHRMAN. Fåfänga! Man får inte kalla de sinas hederskänsla fåfänga! Du har blifvit feg och liberal. Eller märkte du inte att generalen riktigt lade an på att rikta ett slag mot hela vårt parti? Är du blind och döf? Och hans giftighet mot dig var utan gräns. Förstår du inte hvilket retande hån mot oss hela denna här fideikommisshistorien är? SEGERSTEDT. (plötsligt, ifrigt) Jaså! Den också? På hvilket vis då? VAHRMAN. (kommer af sig) Ja ... det vill säga ... ja, på sätt och vis! Baron Fredrik är en erkänd motståndare till oss. SEGERSTEDT. Det var en litet besynnerlig förklaring! Han är ju i sin goda rätt, vet jag. VAHRMAN. Ja, ja, ja, – nu måste du skynda dig att svara generalen, medan det är tid! SEGERSTEDT. Åh, – man dansar ju redan därinne ... VAHRMAN. Det gör ingenting! (går snabt till dörren och ropar Baron till sig. De samtala. Sedan klappar Baron i händerna och musiken tystnar). BARON. (högljudt) Mina damer och herrar! Doktor Segerstedt vill uppoffra sig för det allmänna nöjet och utföra alldeles ensam en ny, och otroligt intressant kotiljongstur, som han själf uppfunnit.
För den som betviflar, att medel funnits innestående i Öfverståthållare-embetets cancelli, utan alt hafva blifvit till Ranken allevcrerade, hänvisar jag till Revisions-berättelscn, som upplyser, att 1838 fans i förstnämnde verk 2,438 r:dr 6 r:st., äfvensom 1839 en annan något mindre summa, och verkliga förhållandet lärer således icke kunna förnekas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla 78 §. Ropades starka nej, blandade med ja. 4 H. 67 530 D e n 27 November e. m. Propos. lill alsing 5 denna § blef derefter framställd och med ja besvarad. 79 §. Hr Printzenskjöld: StatsUlsk. bar i denna punkt gjort en framställning, som, efter min öfvertygelse, är grundad på ett misstag. Utsk. bar nemi. velat framflytta tiden för landsböckernas insändande till Kammarrätten, på det att desamma, ”till öfverensslämmelses vinnande emellan dem och rikshufvudboken, malte kunna vid riksboksslutet begagnas, i st. f. de särskilda sammandrag, hvilka nu i Riksboksluts-contoret tippgöras öfver de overificerade duppletterna af specialräkningarne.” Jag får i anledn. deraf upplysa, alt det ingalunda är några overificerade dupletter af specialräkningarne, som till Slatscontoret insändas, utan att det är originalhandlingar, som dit inkomma, och som således ligga lill grund för riksbokslutet, ty samma speeialräkningar, ehuru i andra exemplar, finnas i landsböckerna. Riksboksluts-contoret har för öfrigt icke med verificationer ali skaffa, alldenstund der icke finnes någon revision, oell om nämnde contor har det ena eller andra exemplaret, kan det alltså för detsamma vara af ingen betydenhet.
Men under sådana förhållanden erbjuder åter fältbefästningskonsten ett stöd, som en klok anförare väl vet att uppskatta och begagna. Hvarken af vårt lands natur eller af våra öfriga förhållanden kunna således några slutsatser dragas, som föranleda minskning i behofvet af ingeniörtrupper. Vid pontoniererne är dessutom en styrka af 360 man särskildt deraf betingad, att bataljonen sålunda skulle blifva i ständ att i fredstid betjena trenne bro-ekipager och dermed äfven den nu ofullständiga öfningen ernås, men i krigstid, med tillägg af 240 man beväring, 5 krigsbrvgge-ekipager, hvilket ock är det minsta hvarmed svenska arméen kan vara luilpen Afven vid sappörbataljonen är 360 man på fredsfot det minsta antagliga, hvaraf något helt kan åstadkommas. Att ej för små trupper af specialvapnen kunna rätt öfvas, är så erkändt, att i Tyskland årligen flere af de mindre staterne sammandraga sina ingeniör-trupper till gemensamma öfningar, för att sålunda uppbringa dem till det för öfningarnes utförande behöfliga antalet. ingeniör-trupperne i Sverige böra således bestämmas till 720 man stam, fördelad uti en pontonier och en sappör-bataljon, hvardera af tre kompanier å 120 man på fredsfot. Till hvarje kompani bör JLandförsrartkomit. Bet. I. »4 186 anslås 80 man beväring, som öfvas vid kompaniet, och hvarigenom hvardera bataljonens styrka uppginge till 600 man vid krigstillfälle. lngeniör-truppernes uppsättning sker obestridligen enklast genom värfning, örn ock de för värfvad trupp gemensamma olägenheter ej här kunna undvikas. Truppens öfning och utbildning möter då inga svårigheter. Visserligen skulle äfven indeld trupp kunna bildas till god ingeniör-trupp, men flerfaldiga svårigheter, liggande i denna trupps natur af indeld, och att icke så lång tid, som erfordrades, kunna utan stora uppoffringar dragas från orten, uppresa sig häremot, så att man nödgas såsom förmånligast föreslå truppens fortfarande uppsättning af värfvadt manskap.
”Tro aldrig, mor, att ej sinnet brusar opp för mig ock ibland. Minnes du ej huru jag brukade klappa opp den skälmen Elias, som sen rymde ifrån oss. Det var skada nog, nu blef han visst en galgfogel, fast det var godt gry i slyngeln med alla hans opptåg.” ”Ja så var ock agan, att J skrattade och gaf honom en smäll, och skämde bort pojken på allt sätt.” ”Åh, mor, vi ha så litet lefvat tillsamman, att du knappt känner mitt lynne. Borta, i krig och på sjö, har min mesta tid förgått, och du har ensam styrt och ställt på godset, och bra har du ställt, hvad skulle jag då vredgas öfver?” ”Ringa har det bekymrat dig, om jag ställt väl eller illa! Om det vuxit ett korn på åkern, eller om tegen varit svart, allt har du varit lika nöjd, och om det ej skulle funnits en fisk i boden eller en skinka i visthuset, det skulle allt qvitta dig lika.” ”Hvad mer, mor, aldrig ha vi ju behöft svälta, om jag varit hemma eller borta.” ”Herre gu, icke har du ändå tagit dig en hustru, som låter folket svälta. Det är visst, man kan bli helt förtretad på dig. Men se, nu sitter jag här och pratar med dig, och borde vara derute att ställa mat åt eder alla.” ”Låt vara, mor, nog står verlden ändå, om du än ej rustar och bestyr så mycket.” ”Ja, ja, käraste herr Erik, så sägen J riddare, som äro herrar och män; men hvart skulle det bära, om vi qvinnor skulle vilja ha samma rätt. Arbeta måste en husmor. En lat qvinna orkar jag ej se.” Siris lilla hufvud var upptaget af så många tankar på en gång, att hon knappt visste reda på sig; men icke minst ofta framträdde för hennes sinne en obestämd fruktan för ståthållaren, i hvars hus hon skulle vistas.
Och skola icke taga någon enko eller bortdrefna till ägtenskap; utan en jungfru utaf Israels huses säd, eller en Prests efterlefda enko. Och de skola lära mitt folk hålla en åtskilnad emellan heligt och oheligt, och emellan rent och orent. Och när en sak för dem kommer, så skola de stå och döma, och tala efter mina rätter, och hålla min bud och sätt, och hålla mina högtider och Sabbather; Och skola icke gå till någon dödan och orena sig, undantagno allenast till fader och moder, son eller dotter, broder eller syster, den ännu ingen man haft hafver; på dem måga de orena sig; Dock att, sedan de äro renade, skall man räkna dem i sju dagar långt. Och när han åter går in uti helgedomen i inra gården, till att tjena i helgedomenom, så skall han offra sitt syndoffer, säger Herren Herren. Men den arfvedel, som de hafva skola, den vill jag sjelf vara; derföre skolen I intet eget land gifva dem i Israel; ty jag är deras arfvedel. De skola hafva deras uppehälle af spisoffer, syndoffer och skuldoffer, och allt spillgifvet i Israel skall vara deras. Och all första frukt och förstföding af all häfoffer skall höra Prestomen till; I skolen ock gifva Prestomen förstlingen af allt det man äter, på det att välsignelse må blifva uti ditt hus. Men det som ett as är eller rifvet, ehvad det är af fogel eller djur, det skola Presterna icke äta. När I nu utskiften landet genom lott, så skolen I afsöndra ett häfoffer af landena, det Herranom heligt vara skall, fem och tjugu tusend ([stänger]) långt, och tiotusend bredt; den planen skall vara helig, så vid som han är. Och häraf skola komma till helgedomen ju femhundrade ([stänger]) i fyrkant, och dertill ett fritt rum omkring, femtio alnar. Och på den samma planenom, som fem och tjugutusend ([stänger]) lång, och tiotusend bred är, skall helgedomen stå, och det aldrahelgasta.
J. fVijkman, alt, ehuru det ännu möjligen vore för tidigt alt hos oss väcka den i andra länders lagstiflningsförsök så mycket omtvistade frågan, om icke dödsstraff borde helt och hullet afskaffas, t*r - g Log-Unkotntt Bi* N:o 371 <Sfc det likväl vara hö» tid att, åtminstone småningom, utplåna de lagbod, ion med dödsstraff belägga jemförelsevis lindrigare förbrytelser; ty alt låta dessa dödsstraff paradera i lagens bokstaf och sätta Konungen i nödvändighet, att alltid med dess benådningsrätt afvärja den ändamålslösl blodtörstiga lagens grymhet, kunde ej undgå att i allmänhet ådraga lagen förakt och väcka misstroende äfven till de föieskrifler, med hvilka den forlforc att hafva fullt allvar. Denna allmänna anmärkning ansåg Molionairen inträffa på ofvanberörde Kongl. Förordning den 5 Mars 174^» hvilken lag han väl förmodade böra tilis vidare qvarstå i afseende å bref, som kommit och Sto under allmänna postinrättningens vård, i anseende lill det serskilda interesse, som samhället och mensklig helen fästade vid denna vigtiga inrättning, men ej böra tillämpas på alla möjliga bref, alla pappeislappar, som förses med lack och utanskrift, Herr Wijkman trodde icke, att raan vore berättigad till mera skydd för sin egendom, då man omlindade den med papper, än då man förvarade den inom bastanta lås, eller att den, som uppbryter och stjäl utur ett bref, hvilket ej är under Postcontors vård, begår ett svårare brott, än den, som uppbryter och stjäl ur en med mångdubbla lås försedd låda eller skrin.
De kunskapsämnen, som, enligt 3 §. 5 mom. fordras, för att till Lärare vid Folkskola blifva antagen, skola ock utgöra föremål för undervisningen i sådan Skola; dock må de Skolbarn, som af fattigdom hindras att undervisningen längre tid begagna, eller sakna nödig fattningsgåfva att för värfva det fulla kunskapsmått, som undervisningen erbjuder, kunna ur Skolan utskrifvas, sedan de uppnått nödig kunskap i följande ämnen: ef) ren och flytande innanläsning af Svenska språket, så latinsk som svensk stil; bj) Biblisk Historia och Christendoms-kunskap, efter de Läroböcker, som vid Skolan äro antagne; c) Kyrkosång. Borgare-Ståndet, lika med Presle-Ståndet, utom hvad beträffar kunskapsmåltet, hvarom föreskrifves: att med lätthet läsa rent och väl Svenska språket innantill, så väl latinsk, som svensk stil; b) skrifva; c) Biblisk Historia och den Religionskunskap, som erfordras för att af Presterskapet emottagas till Nattvardsläsningen; (V) de fyra Räknesätten i hela tal; e) kännedom om det allmännaste af Fäderneslandets Historia och Geografi; y) första grunderne af Naturläran; och g-j) Kyrkosång. Bonde-Ståndet, likaledes i öfverensstämmelse med Preste-Ståndet, utom hvad beträffar fordringen på kunskaper vid afgång från Skolan, hvarom stadgas: a) ren och flytande innanläsning af Svenska språket, så latinsk, som svensk stil; 22 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslottens Förslag, N.o igo. b) Christendomen efler de Läroböcker, som i Skolan äro antagne; c) Kyrkosång. Sålunda hafva trenne Stånd sammanstämmande beslutat följande stadgande:
Dessa här i största korthet skisserade s. k. grader äro endast artificiella typer, dem man utvalt bland en mängd föga från hvarandra skilda tillstånd. D e t ges flere mellanliggande t. e x. ett mellan andra graden, där minnet vid uppvaknandet är kvar, o c h den tredje, där detta icke är fallet, som karaktäriseras däraf, att minnet till en början är borta, men där patienten, ansatt af frågor, slutligen erinrar sig allt hvad som förefallit under hypnosen. Så ser man vidare ej så sällan ett tillstånd, som ligger emellan det första o c h det tredje, där patienten har full förmåga att tala, men på samma gång är absolut oförmögen att erinra sig något efter uppvaknandet. A f ofvanstående framgår, att något bestämdt fysiskt kännetecken på att en människa är hypnotiserad icke finnes, o m man undantager oförmågan att öppna ögonen. Man har utsatt sig för stora o c h viktiga misstag just därigenom, att man sökt efter fysiska tecken där, hvarest sådana icke finnas. D e t är endast på det psykiska området man har att söka efter säkra, det hypnotiska tillståndet karaktäriserande tecken. D e t är Nancyskolans förtjänst att tvärt emot Salpétrierskolans dogmatiska satser ha skarpt betonat just detta o c h framhållit, att det endast är clet förändrade själstillståndet, som utmärker hypnosen. Ja, alla hypnotiska fenomen kunna med lätthet förklaras endast ur denna enda synpunkt, den nämligen, att hypnosen är ett tillstånd af stegrad suggestibilitet, alltså af större förmåga att mottaga suggestioner. Dessa behärska hvarje normalt själslif, ty psykologien benämner just suggestion hvarje föreställning, som är så beskaffad, att alla motverkande föreställningar äro hämmade. Utan suggestioner gifves ingen konst, ingen religion, ingen vetenskap, ingen politik, ingen uppfostran, ja, ingen öfvertygelse. Suggestioner äro alltså normala fenomen, som genom sin nära släktskap m e d uppmärksamhetens o c h abstraktionens fenomen vinna i begriplighet, och hvilkas förklarande måste utgå från hämmandet, inhibitionens lag.
Härjemte har jag den äran öfversända de sedan sista Riks dag hällne Protocoller i Stats Rådet, rörande KrigsCivil, Finance och Ecclesiastique Ärender, för att Riksens Ständers Constitutions Utskott föreläggas. Jag anhåller om vederbörligt Quitto, påtecknadt å duppletten af medföljande Förteckningar,1 och har den äran med fullkomligaste högaktning wara Högwälborne Herr Friherrens, Vice Amiralens, Commendeurens och Riddarens ödmjuke tjenare G. af Wetterstedt. De här och i protokollstexten omtalade, för utskottet avsedda exemplaren av förteckningarna saknas, egendomligt nog, i protokollsbandet. De exemplar, som i undertecknat skick återgått såsom kvitton till hovkanslern, hava ej heller kunnat påträffas på vederbörlig plats i samlingen Riksdagsacta i Riksarkivet Då i det följande, i protokollen från utskottsavdelningarna för granskningen av statsrådsprotokollen det omtalas, att på ett datum 1, 2, 3 eller 4 statsrådsprotokoll från en statsexpedition förelegat, har det därför ej varit möjligt att kontrollera dessa uppgifter. En jämförelse mellan avdelningsprotokollens uppgifter och själva serien av statsrådsprotokoll i Riksarkivet för alla åren 1812—1815 har, såsom alltför tidskrävande i förhållande till de sannolika forskningsresultaten, ej ansetts böra företagas. PRO TO COLL ER' Maji. 1 Efter pleniprotokollen (jämte bilagor) för den 14 och 16 mars är en särskild sida inhäftad såsom ett försättsblad till l:a avdelningens proto koll. Å detta försättsblad återfinnes ovanstående rubrik. Fredagen1 d. 17 Mars kl. 9 f. m. samlades Högloft. Consti tntions Utskottets samteliga Ledamöter. Sedan Protocollet för den2 Mars blifvit till Justering uppläst, sammanträdde Höglofl. Tn fidem Protocolli M. Meurling. 1 Justeringsformein saknas. 2 Datum saknas. 3 Ursprungligen har stått där. * Rörande sättet att återgiva statsrådsprotocollens data se noten och vid utskottsprot. 25 maj 1812, ovan sid. 145.
Lfwerste Kammar-Iunkaren Friherre Lonäes och Hr. Ofwersten Friherre ^llolsvsräs Åtagande, att inlösa Hr. Bergs-Rädet Friherre Heowslins Charte-samling, i§55. - angäcnde Constitutions-Utskottets utlätande rörande ätffillige öfwer Regerings-Formen, wid dest antagande inom Riks-Ständen gjorde anmärkningar, " rörande Bewillningssamt Allm. Beswärso. ch Oeconomic-Utffottens anmälan om skiljaktighet r Niks-Ständens Remister rörande bränwins-branningcn och bewillning derför, i6z;. med anmodan till respcctivc Med-Ständen att meddela Iemknings-Utffottet de till Justitie-Ombudsmans Znstructionens sluteliga afgörande nödige upplysningar, r6z;. — med erinran till Allmänna Beswärsoch Oeconomie, Utskottet, att afgifwa yttranden öfwer medlen att förekomma okägenheterne af flygsand i Skäne, Frihr. motion rörande Noteringen och Hr.