Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att della vore en lämplig åtgärd, och ehuru jag anser, alt för de chemiska inrättningarna fordras en större local, synnerligen för de stora samlingarna af petrifieater 111. in., så förmodar jag likväl, att observatorium i första rummet blefve ihågkommet, men anser lämpligast att öfverlemna delta lill K. M:s nåd. pröfning. Jag anhåller vördsamt om propos. derpå, att R. o. Ad. mätte besluta instämmande med PresteStåndet. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag får i denna fråga åberopa den reservation, som jag vidfogat Ulsk:s första betänk, och instämmer med Frih. von Kraemer deruti, att SlntsUlsk. ej synes hafva haft grundade skäl alt nedsätta det anslag, som af K. JVI. blifvit begärdt för Upsala universitet, under den summa, som blifvit beviljad för Lund; men jag kan ej instämma med Frih. von Kraemer derutinnan, att denna summa af 2.5,ooo r:dr skulle öfverlenrnas till K. M:s nåd. disposition, att efter omständigheterna fördelas emellan en obsei'vatorii-byggnad och de öfriga omnämnda byggnaderna för academiens behof. Då det äfven af Frih. von Kraemer är medgifvet, att ett nytt observatorium utgör academiens första behof, hvarom äfven StatsUtsk. under discussionen synts vara öfvertygadt, så tror jag, att för sakens framgång det vore lämpligast, om, enligt den opinion, som inom Utsk. gjort sig gällande, delta anslag, hvilket jag önskar måtte höjas till 25,ooo r:dr, endast beviljades under det uttryckliga villkor, alt deraf måste i första rummet utgå hvad som fordras för en obsei vatorii-byggnad, eller åtminstone 20,000 r:dr, hvarigenom R. o. Ad:s beslut skulle blifva öfverensstämmande med BorgareSt:s.
De provinser, som äro belägne östligt om Weltern, kunna således, lika litet som Wermland och Dalsland samt provin serne norr om Dalelfven, komma i fråga att nu upptaga en för landet gemensam bana, om än deras anspråk att Staten skall bygga banor för dem, likasom sådant sker för andra provinser, är af beskaffenhet, att icke kunna belt afvisas, utan tvert - 62 Bil. till Slals-Ulskoltclt Utlåtande J\i 62. om både kan och bör förtjena afseende, då det visat sig, att statsverket utan olägenhet kan bära de kostnader, sorn ett jernvägssystem af en dylik omfattning kräfver. Ett bland de mest begagnade skälen för åstadkommande af en bana från Slockholm söder om Mälaren, bar utan tvifvel varit det, att man endast derigenom kunde tillvägabringa förbindelsen mellan Slockholm och Götheborg, utan att staten komma i något förändradt förhållande till det enskildla bolag, som har under anläggning en jernväg från Orebro till Köping, afsedd alt jemväl utsträckas till Wenern vid Hult. Så vidt detta §käl skall ega någon verkan i tvisten om vestra banans förande norr eller söder om Mälaren, måste den förutsättning ega giltighet, att, om den så kallade Röping-Hult-vägen icke till någon del funnes, den norra vägen skulle kunna komma i fråga, så att valet kunde utfalla för densamma; och sedan Utskottet nu erkänt nödvändigheten under alla förhållanden af en föreningsbana mellan norra och södra landet genom Nerike och Westmanland, så skulle frågan, derest Köping-Hult-vägen icke utgjorde ett hinder, obestridligen komma att ställa sig så, att tvekan skulle förefinnas endast om riktningen af denna bana, det vill säga om den borde, såsom Utskottet nu föreslagit, gå genom nordvestra delarne af Nerike eller om den skulle dragas mera östligt i närheten af Mälaren. 1 sistnämnde fall skulle banan otvifvelaktig! fordra mindre kostnad och derjemte erbjuda en sådan lätt förening med Stockholm, att det knappast skulle lida tvifvel, att den jemväl komme att utgöra en del af förbindelsen mellan Götheborg och Slockholm, då föreningsbanan dessutom blefve gemensam för ledningen från Stockholm både norrut och vesterut.
LagUtskottets Betänkande, VIII 1. s 137 — i4i, återrem. af Adeln, IX s 199, af PresteStåndet, IX s 202, bif. af BorgareStåndet, IX s 207, af BondeStåndet, IX s 208. Ytterligare Utlåtande, VII r. s 482 — 484> lagdt till Handlingarne ufPreste - 39 Ståndet, IX s 386, af BorgareStåndet, IX s 389, af BondeStåndet, IX s 393, bif. af Adeln, IX s 4°2* Brakel, BancoCommissarien G. A., klagat öfver vägrad decharge åt Malmö DiscontDireclion, II s 813, 814- Brandstodsföreningar å landet, om. Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1208. s 44» af BorgareStåndet, IX 3. s 58, at BondeStåndet, IX 3. S62, återrem af Adeln, IX 3. s 69. •— försäkringsVerket, om LåneRält för allmänna, i Riksens Ständers Bank. Statsutskottets Betänkande, IV 4- s 88—io3, bif. af PresteStåndet, IX s 741» återremitt. af BondeStåndet, IX s 790, af BofgareSlåndet, IX s 828, bif. af Adeln, IX s 855. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s i3o — i35, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1088, af PresteStåndet, IX s 1095, förkast, och ett eget beslut fattadt af BorgareStåndet, IX s 1097, biträdt af BondeStåndet, IX s 1121. Anmälan om RiksStåndens olika beslut, IV 5. s 889— 895, bif. af PresteStåndet, IX 3. s i3o.
Då jag, sista gången jag bade ordet, yttrade, att Armeen vore föga belåten med det tvungna recruteringssättet, att ditdömma lösdrifvare, grundade det sig på det förhållande, som ägde rum den tid jag var i tjenst vid värfvade Armeen, och jag är öfvertygad, att om dess röst häröfver blef inhemtad, den i allmänhet skulle instämma med mitt yttrande. Jag minnes ganska väl, huru CompagniChefs-egennyttan, härledd från gällande PassevolanceContracter, den tid folk dömdes till krigstjenst, vållade med stöd af Lag sådane personers inställande i soldatlederne, som hade Den 7 September e. m, a5i ett menligt moraliskt inflytande på de öfriga, och kostade ofta det yngre Befälet mycken möda att hålla i ordning. Jag tror derföre, att detta recruteringssätt med rätta försvunnit, och att vi höra hålla oss vid det nu varande; och jag upprepar ännu, att jag är ganska lugn, hvad beslut Ständerne i denna fråga må fatta, antingen de värfvade CompagniChefernes eller Possessionaternes intresse segrar, emedan Kongl. Maj:t likväl aldrig kan meddela Dess sanction till återinförande af denna onaturliga inrättning. Äfven jag tror, att Herr Dalman nyttjat en origtig term för att uttrycka sin tanka om Garnisonstjenstens olämplighet såsom sedeförbättringsanstalt, och att sedligheten inom Garnisonerna, med undantag af bränvinssupandet, icke utmärker sig ofördelagtigare, än inom de öfrige mindre bildade Samhällsklasserna, samt att detta nu rådande förhållande hufvudsakligen härleder sig från borttagandet af tvångstjensten, och möjligheten att förthy kunna vidmakthålla noggrannare ordning; äfvensom det torde medgifvas, att upphörandet af denna tvångsanstalt, redan på de 4 eller 5 år sådant ägt rum, visat ett märkligt inflytande på värfningen, hvars närvarande svårigheter torde böra igenfinnas i den lätthet att försörja sig, som flera på hvarannan följande goda årsvexter förorsakat, och måhända äfven i tilltagande strängare Garnisonstjenst.
hafva giltiga anspråk på den mildare benämningen af upplopp, dels åter, hvad uppror beträffar, innefatta svårare bestraffning, än fängelse under några få månader; Lag-Utskottets Utlåtande, 2V:o 182. vid 6 §. af Herr R. T. Cederschiöld och Sven Heurlin från Kronobergs Län, alt denna §., sådan den nu är uppstäld, lättiigeu kan tinna tillämpning till sådane mindre förbrytelser, som i denna lag ej afses, t. ex, ett tillfälligt galu-buller, ett niarknads-oväsende, m. m. dylikt; af Hans Excellence Herr Grefve Posse, dels att de i den Kongl. Propositionen förekommande orden: ”och skingrar den (folkmängden) sig ej på ”offentlig myndighets befallning’’ ej böra utbytas emot de af Utskottet löresiagne: ”och låter den sig ej på offentlig myndighets uppmaning till ordning och stillhet återj örås,’’ sä*oni icke tilli ver farligt, i den mon ordning råder bland dem, som verkställa det, dels att de serskilda uppmaningar, som i denna §. omtalas, äro olämplige och att de tre varnings-grader, som alltså skola föregå vapnens bruk, medtaga längre lid, än hoppet att skingra ett upplopp lian tillåta, samt dels att utrycka t : ’’den, sorn å öjverhetens vägnar ljuder och befaller' är både tvetydigt, då dermed kan föistås antingen Konungens PefaliniBgshafrande och Öfver-Stathållaren eller ock den, som på stället eger högsta befälet, i hvilket senare fall man kommer in på den milliana magiens rättighet att handla, på sätt nödigt pröfvas, och tillika vådlig!, enär, o» de, soni deltaga i upploppet, endast bernägtiga sig den å öfve»hetens vägnar befallande embelsmannen, upploppet icke skulle kunna slutas; af Herr P. G. Cederschiöld, alt orden:
Vissa områden af landet bestämmas till utgörande af beväringsmanskap för arméens och vissa för flottans behof, så väl i fredssom i krigstid, sålunda, att flottans beväringsområden komme att utgöras af hela Blekinge och VesterNorrlands Län, Öland, södra Möre Fögderi af Calmar län, de socknar i såväl återstående delen af sistnämnde län, som öfrige kustlän, med undantag af Norrbottens och Vesterbottens län, hvilka antingen omedelbart gränsa till hafvet eller äro belägne i skärgårdarne, och slutligen alla vid hafvet belägna städer, Stockholm, Götheborg, Umeå, Piteå, Luleå och Haparanda likväl undantagne; samt arméens beväringsområden åter upptaga alla delar af riket, som icke, enligt det föregående, skulle utgöra sjöbeväringsmanskap; 6:o Beväringsmanskapets uttagande, såväl till vapenöfning som till krigstjenst, verkställes efter enahanda hufvudgrunder inom arméens och inom flottans beväringsområden, hvarvid iakttages: a) att årliga mönstringar, förrättade på lika sätt som hittills, verkställas särskildt för städerne och landet samt särskildt inom arméens och llottans beväringsomräden, hvarvid mönsterrullor öfver beväringsmanskapet upprättas särskildt för hvarje stad och hvarje fögderi, hvilket likväl ej må hindra mönstrings förrättande särskildt med en eller flere delar af fögderiet; b) att, sedan alla vid mönstringen tillstädeskomne beväringsskyldige blifvit, på sätt särskildt föreskrifvet är, besiktigade, de approberade införas i stadens eller fögderiets mönsterrulla efter manskapets längd sålunda, att den längsta erhåller första rummet, den, som står honom närmast i längd, det andra, och så vidare, med iakttagande dervid att, om två eller flere äro af lika längd, ordningen dem emellan afgöres efter åldern, så att den äldste erhåller första rummet, den som dernäst är äldst det andra och så vidare, men, om någons födelsedag ej vore känd eller flere af dem vore födde på samma dag, genom lottning; c) att de från mönstringen uteblifne beväringsskyldige i särskildt stadgad ordning efter enahanda grunder besigtigas, samt de approberade i stadens eller fögderiets mönsterrulla ofördröjligen införas, på sätt ofvanföre nämndt är, dock med iakttagande att de, som utan styrkt laga förfall från första mönstringen uteblifvit, alltid insättas framför dem af samma längd, som vid första mönstringen blifvit approberade; d) att som erfarenheten visat, att de bland approberade beväringsmanskapet,
Förskott till inlösen • af förfalskade smärre Sedlar efter rätta valeuren . * i t - ><• ~ 7 i ^4* Förskott till inlösen af en utur VexelBrco Verificationerne bortkommen transportsedel —■— 200: —_ Summa R:dr 4*768: 4°* $,199: 3a. 3g) Dessa bestå af, dels i Vexel-Banken, dels i Lane-Banken stående medel, hvarå från längre tid tillbaka inga anspråk skett, och som öfverlåtits Bankens EnkeCassa mot vilkor att, om anspråk på dem skulle göras, dem återställa. Sedan denna öfverlåtelse hafva flere sådana poster uppkommit, hvarå från längre tid tillbaka intet anspråk skett, och sorn kunde under lika villkor öfverlenmas åt denna välgörande Inrättning. 4o) Läne-Banco Obbligationerne eller de så kallade Lane-Banco-Capitaler äro 30 Bil. t. Bnnco-XJt skottets Betclnkaude N:o ti stahla på sex veckors skriftlig uppsägelse. 1792 nedsattes räntan å alla enskilda Capitaler till 3 procent. Sedan 1766 har ej varit tillåtet att emottaga nja Lån. 4i) Dessa Lån tillkomnio för vid 1800 års Riksdag heslutad tillåtelse att i Banken få insätta Silfver. De ställdes på 5å 10 års förfallotid, och hafva tili en del sedermera Blifvit omskrifna på nya, lika långa förfailolider. 4a) Enligt Kongl. Förordningen om Realisationen af Riksgälds-Scdlarne, af den 4 November 1803, skulle 15,000,000 R:dr af dessa sedlar inlösas med 10 millioner R:dr Specie på så sätt, at mS-delar skulle betalas med Specie eller L:co, och i:3-del med Obligationer, ställda på io år med 4 procents ränta och rättighet att kynna i Kronans uppbörd användas. Genom de stora fonder Riksgälds-Gontoret under första åren egde att disponera sattes det i tillfälle att förekomma, att dessa Obligationer till någon myckenhet stannade i rörelsen.
Ad. för andra gången till slutligt afgörande föredragen, och om icke Ståndet då skulle kunna begagna sin grundlagsenliga rätt att vid detta tillfälle, med frånträdande af sitt förra beslut och med afseende på tillkomna uplysningar, för sista gången besluta, så att, då jemkningsförslag uti förevartde ärende återkommer från Utsk., för att bringa saken emellan alla fyra Stånden till harmoni och till ett ändtligt slut, som man säger, man icke åberopar sig vara, genom Hr Gr. o. Landtnäs beslut, hindrad att handlägga ärendet sä, som grundlagen föreskrifver. Vi äro nu genom Hr Gr. o. Landtnäs förklaring hindrade ifrån att iakttaga den form för frågans behandling, som jag anser grundlagsenlig, och vi mäste således i detta fall antingen antaga Utsk:s förslag, eller vidblifva vårt fattade beslut. Ett tredje gifves numera icke. Hvad således sjelfva frågan beträffar, som nu är under öfverläggning, så är det en verklig lycka, att det af Utsk. föreslagna beslutet är vida klokare, än det af Utsk. förut föreslagna. När man granskar den 26:te §:n efter det förra förslaget, så finner man, enl. min åsigt, i andra och tredje momme deraf, de största orimligheter. Ätt stänga en gästgifvaregård, så att den resande icke kau, om han är uti aldrig så stort behof af en spritdryck för sin helsa, erhålla den under en viss lid af dagen, det är, i min tanka, stridande emot allt begrepp. Det kan ju hända, att jag kommer sjuk till gästgifvaregården och derigenom kan behöfva en spritdryck, bestående af bäska droppar, men jag får den icke, derföre att det är uttryckligen förbjudet att sälja några spritdrycker annat än emellan kl. 1 och 3 och emedan man naturligtvis icke alltid kan vara säker på, att vid den tiden inträffa på en gästgifvaregård. Dertill kommer, att skjutshållen stundom äro så långa, att man icke kan hinna att begagna sig af den rättighet, som sålunda finnes, att få en så beskaffad spritdryck, sorn jag omförmält. Vidare står uti 3:dje punkten, att under gudstjensten utskänknings-stället alltid skall vara lillstängdt.
Län sig förenat; men som uti Kongl. Resolutionen på Presterskapets besvär af den 10 Mars 1719 stadgas, ”att Pi ostarne må, i anseende till det Embetet vidhängande hvarjehanda besvär, correspondanee och sysslor, oförryckt och frie för all contribution j njuta den dem bestådda spanmålstunnan af hvarje tillydande Församlings Kyrkoherberge;” så anser Utskottet den raedgifna befrielsen frun bevillning å Prostetunnorne äfven hädanefter böra fortfara, och får derföre afstyrka bifall till Insulins förenämnde motion. Då innehafvare af mindre befattningar ganska ofta äro, med de ringare löne-inkomster de åtnjuta, mera belåtne än flerfaldige Tjenstemän med lån öfver 200 R:dr, och i betraktande deraf, att äfven dessa, i nion af de IfévillntngSr Utskottets Betänkande N:o 38. 2 I dem tillkommande fördelar, böra för deras innehafvande befattningar, till fyllandet af Statens behof bidraga, hvarjemte och enär hushyror oell inqvarterings-penningar icke annorlunda äro att betrakta, än såsom en ytterligare förmon vid innehafvande Embete och lägenheter, hvilka de motsvara, böra begrafningsbjelpen merendels utgör ett liga vilkor varande Sterbhus, som utai de af det dermed åsyftade understöd, sig böra vördsamligen föreslå följande 162 §. i83o års Förordning.
Bonde-Ståndet d.io __ — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande vissa föreskrifter i afseende pä meddelande af Pass åt låsa Personer. S. A. K. (xenom åtskilliga framställningar har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å de för sedligheten och allmänna säkerheten vådliga följder, som uppkomma deraf, att, enligt nu gäl lande Författningar, Pass meddelas åt arbets - 350 Underdåniga Skrifvelter-' före, men för tillfället sysslolöse personer, hvilka af en eller annan orsak färdas till aflägsna orter; i anledning hvaraf, och då, å ena sidan, nödvändigheten fordrar, att missbruken af berörde förpassnings-frihet motarbetas och tillfällen dertill i möjligaste måtto förhindras, samt, å den andra, det noga måste tillses, att icke deri naturliga Näringsfriheten, som består i hvarje medborgares orubbade rättighet, att, genom arbete och industri söka sin bergning, enär och livarhelst den erbjudes, må lida, Riksens Ständer, som funnit, att någre Föreskrifter uti detta ämne icke kunna till allmän och ovillkorlig efterlefnad meddelas, men att sådant komme att bero af locala förhållanden, hvilka i hvarje särskildt fall urskiljas böra, hos E. K. M. nu härmed velat i underdånighet anhålla, alt vederbörande Embetsman och Auctoriteter måtte i JNåder förständigas att, vid utfärdande af Pass för ifrågavarande personer, iagttaga följande: unio. Att, dels genom den Pass-Sökande sjelf, och dels genom andre, som kunna känna personen och dess omständigheter, så vidt möjligheten medgifver, må utforskas, huruvida det uppgifna ändamålet för Passets begagnande eger verklig grund, eller icke. 2:0. Att, i fall den Sökande eger Hustru och Barn, hvilka äro i behof af hans vård, något Pass icke får meddelas förr, än han dels uppgifvit de tillgångar hvarmed dessa, under hans frånvaro, utan att falla Fattigvården till last, skola försörjas, dels ock ställt någon slags säkerhet derföre, att sådane tillgångar varda behörigen använde.
Det vore i min tanke nyttigare, alt bespara så mycket möjligt är, att söka, på sätt StatsUlsk. i annan väg ganska rikligt föreslagit, göra dessa medel fruktbara till en annan gång, och att derföre minska allt hvad minskas kunde på förevar, anslag. Jag får särskildt fästa herrarnes uppmärksamhet derpå, att derest man skulle finna skäl alt sålunda hafva en större summa reserverad, så bör man ej låta afskräcka sig af deri opinion, som jag vet att mången hyser, nemi. att det ej skulle finnas tillräckligt antal räntebärande obligationer, för att användas till ett sådant uppköp. Om detta icke finnes, om de ännu finnas begrafna eller skrinlagda, såsom man säger, i enskilde personers schatuller; så kommer det ofelbart deraf, att här är en stark fruktan hos våra capitalister, för hvad allmän, merkantil och politisk säkerhet väl kan blifva följden af all den hittills ovanliga kris, hvari Regeringen befinner sig till folket och dess Representation. Under sådana förhållanden gömma capitalisterne vanligtvis på sina capita-ler. Blir det åter förtroende emellan Styrelsen och folket, så släppa de förre åter ut sina obligationer, och då komma penningarne åter i rörelse. Om det blir bekant att Riksg.cont. vill uppköpa sådana papper, så blir det tillfälle till en sådan anstalt, som man talat om, D e ii 18 Mars. nemi. en hypotheksinrältning i slort, för Svenska jordbrukaren. Dea kim mahanda ej, såsom den Skånska, begagna utländska capilaler, nian måsle söka inhemska. Om några millioner lill en början användas i denna väg, så slär det ej felt, alt en sådan inrättning skulle kunna bära sig. Jag liar blott velat antyda della, såsom tecken till alt det finnes flera oell bättre utvägar atl använda de medel, sorn på detta sätt kommit under våra hander, än att utsprida deni åt canalbyggu ider, hvilka i de flesta fall torde gifva lika litet anleda, (ill ny eller ökad produetion, sorn om summorna kaslades i hafvet. Det låter sig i alla fall ej göra, såsom jag här hört af en värd talare yrkas, att rättvist utdela dem till provinserna.
In fidem J. A. C. Quensel. 88 Förklaringar af de tilltalade Ledamöterne af Konungfens StatsRåd öfver JustitieOinbudsmannens anmäikningfsmemorial, ingifna till RiUsRätten den 29 Mars 1841. Till Höglofliga RiksRätten. Då Rikets Ständer vid denna Riksdag egt tillfälle inse Rikets nuvarande lyckliga belägenhet: freden bibehållen; Rikets sjelfständighet bevarad; dess anseende utrikes stadgadt; de af Riksgäldskontoret upptagna lån betalda; Statsinkomserne ökade, så att utskylderna kunna nedsättas; betydliga öfverskott besparade, att till allmänt nyttiga föremål användas; jordbruket, bergsbruket, fabriker och öfrige näringar i fortfarande tillväxt; så förefaller det särdeles tänkvärdt, att de, som, under det dessa gynnande förhållanden utvecklats, för längre eller kortare tid haft det vigtiga förtroendet att vara Konungens Rådgifvare, och som varit vittnen till Hans Maj:ts outtröttliga omsorger för Rikets väl, skulle af Konstitutionsutskottet ställas under tilltal för deras rådslag i nästan alla Styrelsens grenar. Orsakerna till denna åtgärd må vara hvilka som helst, är det dock för oss en tillfredsställelse, att offentligen och inför en Domstol, som icke följer andra grundsatser, än med Lag, rättvisa och billighet instämma, göra redo för våra rådslag och i öppen dag lägga obefogenheten af de emot oss riktade anklagelser. Med öfvertygelse derom och med det lugn, som åtföljer fredade samveten, gå vi nu att förklara oss öfver de anmärkningar, som Rikets Ständers Justitieombudsman, på grund af KonstitutionsUtskottets beslut, emot oss framställt. Men dessförinnan må det oss Lillåtas att i allmänhet yttra våra begrepp om beskaffenheten af den åklagaremakt, som tillkommer Rikets Ständers Konstitutionsutskott.
Marvatten förnyade den af honom förut gjorde proposition, #tt Utskottens Betänkande måtte i den ordning Dm H tSeptember J, m. {t i af punkterne, Utskotten föreslagit, till pröfning företagas, Hopades starka Ja och Nej, samt Votering, Herr Grefven och Landt Mar/kalken fram-. Ställde derefter följande voterings-proposition; Den som bifaller att Statsoch Banco-Ut» skottens Betänkande om Finance-regleringen må tijj^.pröfning förekomma i den ordning af punkterne, Utskotten föreslagit, Yoterar Den det ej vill, voterar Wi Vinner Nej, kommer först 23 punkten, samt derefter de öfrige punkterne efter den i Betänkandet stadgade ordning, att till pröfning företagas. Friherre Björ nftjerna: Som votering nu i alla fall skall äga rum, får jag förnya min första anhållan, att 12 och i5 punkterne först måt-« te företagas, enär det är mera system-enligt. Ropades Nej. Herr Tham: Jag anhåller, att vi må få votera öfver den proposition Herr Grefven och DandtMirskalken framställt. Herr Grej ven och Landt Ma r/kalken för - 4i* Sen i i September f, m. nyade derefter den af honom nyss gjorde voterings-proposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls. Sedan Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagifva, att Plenum komrne klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas, samt 4a, 44, 45 och 46 §. i RiddarhusQrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan tre qvart till 12 lörmiddageri, och befunnos vid voteringens slut, klockan i eftermiddagen, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrigevoterings -sedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, som löjjer: Ja __ ii 6.