Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kärast vore likväl om dylika offentliga Inrättningar helt och hållit afskaffades, i synnerhet nu, då den ädla uppfinningen SparBaiikar, såsom jag lifligt hoppas, kommer att lemna åt den arbetande medborgareclassen, tillfälle till användandet af sina små tillgångar, på ett sätt, som på en gång är för den sjelf och nationen hedrande och tillika för hvar enskildts framtid välgörande, i stället att Lotteriet är förstöranae. Den inkomst af 60,000 ILdr, som StatsCassan påräknar af NummerLotteriet, är likväl, såsom redan sagdt blifvit, för mycket dyrköpt, då moralens och rättvisans fordringar derföre måste åsidosättas, att böra få fortfara och dessutom, såsom Utskottet sjelft säger, underkastad mycken ofäkerhet vid beräkningen; och huru litet känbart vore ej det, att genom bevillning, ersätta densamma; knapt med en skilling på person, ökte den bevillningssumman och dessutom har öfverskottet på bevillnirgen årligen belupit sig vida högre, hvadan någon förhöjning icke ens vore af nöden. - 63 Den 6 Junti /. m. Hvad åter de Embetsmäns pensionerande beträffar sorn äro vid denna, jag ville säga syndiga, inrättning, så behöfver icke eiler dertill något nytt Statsanslag, ty Utjkottet upplyser att NummerLotteriets tillgångar och behållning uppgå till minst 2 1 7,0.10
Hvad först angår punkten A), så måtte det väl vara i sin ordning, att man söker ställa studentexamen i öfverensstämmelse med fordringarna i skolan. Hr Tersmedens anmärkn. kan således icke rimligen röra annat, än mitt yrkande, att i student-examen borde fordras det man i alla dithörande ämnen approberades. Detta har jag yrkat under förutsättning, att i skolorna icke undervisades i andra ämnen, än dem, som vore nödvändige för en humanistisk bildning och dertill erfordras enl. de af mig förut framställda åsigter ingalunda Latinska språket, men för dem, sorn önska undergå examen i detta språk, har jag gjort ett undantag. Beträffande punkten B) så ligga motiverne för densamma uti det föreg:de, så att om skolan regleras som jag önskar, skulle studentexamen motsvara magistersgraden sådan den nu är, med undantag af Grekiska och Hebreiska. Att en yngling vid 19 å 20 års ålder mycket väl kan hafva lika stora kunskaper, som magistrar nu för tiden, det visar sig deraf att många vid denna ålder blifvit promoverade; hvartill, enl. min erfarenhet, alldeles icke erfordras öfverlägsna naturgåfvor. I punkten C) har jag sagt, att till prestexamen icke erfordras Latin och Hebreiska för andra än de, som önska de högre betygen. Detta ansåg Hr Tersmeden som en galenskap; ehuru han icke ledde sådant i bevis. F. n. är väl stadgadt att dessa språk skola studeras af blifvande prester; men huru många af dem, som endast erhålla de lägre betygen, eller-vinna magistergraden, ega väl uti dessa språk någon kunskap, värd att nämnas. Här har en talare omnämnt drängstugan. Jag undrar, huru mycket Latin och Hebreiska som talades der. Jag har velat, att presterne skola kunna läsa Novum Testamentum på grundspråket, derföre att detta är grunden för vår lära. Gamla Testamentet är väl äfven en basis, men icke så nödig som Novum Testamentum. Ett högst ringa antal af våra prester kan läsa Gamla Testamentet på originalspråket och 99 af 100 kunna knappast mer än iäsa lie - Den 17 Oktober. breiska innantill. Att så är förhållandet lärer icke Hr Tersmeden kunna bestrida.
Ständer med afseende därä, att Icrntverkens rättigheter och Priwilegier pä ofwannämnde Krono - Allmänningar hufwudsakcligcn beri bestode, att Allmänningar emot skäliga Skogsöre» oskiljacktcligen sdrblefwo wid de Hammmarwcrk ock Masugnar -warunder de blrfwit anslagne, och att Kronan däremot säsom wcrkelig ägare wid bctracktande deraf, att i den mohn alla andra Wahrupriser stcgo, sädant äswcn skulle förhöja priset pä ben aflätne skogen, i sädant fall borde hafwa det samma ärsatt; höllc före det Recog, nitions-afgiften för Krono Allmänningarnc till Stäng jerns-Smide if'än och med 1748 Ärs början borde betalas med 6 löre och för den äter hwilka betjente Masugnar med z löre S:mt för hwarjc Stafrum. Pä sädant sätt stadgades denna förhöjning l Recognitioner förmedelst Kongl. Majus Nödiga skrif, wclse till Kongl. Bergs - Collegium af ben 24 Novem, ber 1747. Wid 1765 Ärs Riksdag, dä Riksens Ständer pil samma sätt fästade sin upmärksamhct wid Skogs Res - 1M6 » -Den 4 October. Recognitionen, och funno det en dcl Rtcognitions»Skogar wäl innan Är 1720 blifwit taxerade men hwar, ken förut eller efter den tiden ä nyv och ordentligen wörö afmätte, refwade och skatttagde; utfärdades nied anledning deraf Kongl. Maj:ts Nädiga bref af den 14 November 1766, att derom besörja; och blefwo sälcdes redan den tiden desse Reeognitions-Skogar en, ligt det i Landtmäterie - Jnstructivnen och Kongl. BergsOrdningarne föreskrifna sättet aftagne och efter 1747 Ärs Författning skattlagde.
Enär expeditions-sekreteraren Forsslund icke ännu uppnått den för rättighet till åtnjutande af pension å allmänna indragningsstaten bestämda ålder, och Utskottet, i afseende å denna fråga, icke funnit sådane omständigheter förekomma, hvilka skäligen böra föranleda till undanlag från de för rättighet till uppbärande af dylik pension i allmänhet gällande föreskrifter, får Utskottet afstyrka bifall lill Kongl. Majrts nådiga proposition i denna del. 16:0 Kongl. Majrt har vidare äskat, att till årlig aflöning åt klockaren i slen kapellförsamling, som under namn af Lekvattnet komme att bildas i 12 Stats-UtsRottets Hildi ande, N:n i'iS. nordvestra delen af Fryksände socken inom Wermlands Finnmark och utgöras af hemmansdelar från denna och Östmarks socken, måtLe anvisas 5o r:dr, att nå indragningsstat utgå, intilldess nuvarande klockare i Fryksände och Östmarks socknar lemnat dessa tjenster, äfvensom att för kyrkovaktaren i Lekvattnets kapell likaledes måtte å denna stat anvisas 16 r:dr 3a sk. alt utgå, intilldess kyrkovaktarne i nyssnämnda socknar algått. Det torde kunna antagas, alt Lekvattnets nybildade kapellförsamling förmår utgöra klockarens endast tills vidare utgående obetydliga aflöning; och då kyrkvaktarens bestyr böra under tiden, såsom inom flere församlingar i riket eger rum, kunna på annat sätL än genom en med viss årlig lön försedd person ombesörjas, finner Utskottet, med afseende jemväl å den hvarje församling i allmänhet åliggande skyldighet att dylika ationiugar bestrida, sig böra afstyrka bifall till denna del af Kongl. Majits nådiga proposition.
Jag anhåller vördsam!, om propos. på Gr. von Plåtens förslag. Hr von Hohenhausen: För min del anser jag att Utskrns redactionsförslag till den 6 §:n kan antagas med ett enda tillägg i slutet. Utsktn komma här längre fram att föreslå vid skolundervisningen, att barn af fattiga föräldrar, hvil - Don i3 Februari c. m. 265 hvilka behöfva dem hemma, icke skola behöfva så ofta bevista skolan som de andra, nian blott ett par gånger i veckan. Jag tror att man bör göra afseende på delta, äfven vid fordringarna på kunskaper. Jag skulle derföre tro, att §:n kunde få stå alldeles sådan den är, men att man vid sista meningen, ”skötande undantag ifrån detta stadgande ej få äga rum, derest icke särdeles trög fattningsförmåga eller bristande naturanlag göra ett sådant undantag nödvändigt," borde tillägga; ”eller fattige föiäldrars behof af sina barns biträde sådant påkallar; dock må undantaget ej sträcka sig lill innanläsning eller religionskunskap.” Om föreskriften blir så uppfattad, så tror jag ganska säkert, alt inga andra skola vilja undandraga sig barnens hållande i sköla, än de hvilka sakna medel dertill, oell om sedan den af Utskfn föreslagna tvångsåtgärden, att barnen tagas ifrån föräldrarna, inskränkes till de fall, då de icke hållas i skolan för att lära sig ren innanläsning och religionskunskap; så blir stadgandet detsamma som nu, att presterskapet och kyrkorådet kunna taga ett sådant barn ifrån föräldrarna oell sätta det i skola eller tillse dess uppfostran. Jag tror att ingeri skulle sätta sig deremot, när hela fordringen endast skulle qvarstå i afseende på de mera bemedlade och påföljden för dem, som skulle underlåta sina skyldigheter, ej blefve annat än en förmaning inför skolstyrelsen och presterskapet. Di endast den utfattige och den mindre vetande äro satte i den andra cathegorien, så är jag öfvertygad derom att föräldrartie icke ville låta sina harn komma att räknas dit; hvarföre intet tvång och ingen olägenhet då skulle uppstå. Gr. Hamilton:
M:ts högstberörde Nådiga Proposition, som af hvad Riksdagsfullmägtige från Öland anfört, är äfven upplyst, att delningen af dé till hemmansegarne upplåtne utmarker är fulländad samt enskiftes-förrättningarne nära deras slut; Och då således egentliga ändamålet med den särskilda Läns-Styrelsens organisation synes vara vunnet, hålla Riksens Ständer före, att för denna Styrelses fortfarande en kortare tid, än den E. K, M. i Nåder föreslagit, desto heldre bör bestämmas, som göromålen numera mästedels inskränka sig till afgörande af de från enskiftes-förrättningarne härflytande frågor och till befordrande af sådane odlingar, som hädanefter varda företagne; hvilka åtgärder af E. K. M:ts Befallningshafvande i Calrnare Län kunna besörjas. Riksens Ständer, som anse ifrågavarande provisoriska Läns Styrelse med nästkommande års slut kunna upphöra , hafva fördenskuld åt Stats-Utskottet uppdragit att vid den blifvande Stats-regleringen iagttaga, det de 450 Tunnor Binär,% till Riks-St. Prat, 10',it Sami. Iä23> O 34 Underdåniga Skrifvelserl Spanmål, hvilka för år 1824 till de vid samma Styrelse förordnade Ämbetsoch Tjenstemäns aflöning erfordras, varda i Stat uppförde, hvarjemte Riksens Ständer finna lämpeligt, att en praescriptionstid af innevarande års slut må fastställas , inom hvilken förekommande ärenden skola hos den särskilda Läns-Styrelsen göras anhängige; och torde i sådant fall de mål, som ej blifvit af oftanämnde Styrelse, före 1824 års utgång, afgjorde, komma att till E. K. M:ts Befallningshafvandes i Calmare .Län handläggning öfverlemna*. Hvilket Riksens Ständer nu få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 1 9 Mar* 1823.
– Gamla fruar glömma icke ens i ångsten öfver en sådan backe, som Gylticke lid, att vara nyfikna. ”Rätt gerna, min fru,” svarade fremlingen småleende. ”Mitt namn är Wallinder, vice pastor i B–by pastorat, beläget i Småland.” ”Åh, kors, är det så lyckligt! Gud vare lof derför!” utbrast fru Borgensköld fryntligt och belåten. ”Herr pastorn är då bekant med löjtnant Borgensköld, inspektoren på Lindfors? Jag vet att egendomen ligger i B–by pastorat.” ”Ja, jag har den äran att ofta röka en pipa hos löjtnanten, och tager mig nu friheten att gissa, det jag har den lyckan att se hans fru och dotter, hvilka han väntade till sig i slutet af denna månad.” ”Ja, Herre Gud,” utbrast fru Borgensköld, ”det är alldeles rätt gissadt! Ack, så roligt och trefligt detta var; jag kan riktigt säga, att det var en Försynens skickelse, att vi så skulle råkas här. Det är min dotter! Så angenämt, Hilda lilla, att få sällskap för hela resan! Jag erinrar mig nu, att pappa flera gånger i sina bref omnämnt pastor Wallinder; men aldrig trodde jag, att vi i vår andlige lärare skulle tillika lära känna en så ung och artig man.” Ändtligen stannade forsen af mammas vältalighet. Hilda neg för pastor Wallinder, och denne försäkrade, i den mest öfvertygande ton, att han ansåg sig serdeles smickrad, att blifva damernas beskyddare på den återstående delen af resan. Sedan man ytterligare utbytt några vänskapsoch lyckönskningsfraser, spände pastor Wallinder före, och nödgade fru Borgensköld att stiga upp i hans trilla, under artiga försäkringar, att han skulle stanna så snart det var omöjligt att åka längre, och nu gick det så smått uppåt. Hilda spatserade förut, och pastorn gick bredvid trillan, vexelvis delande sin uppmärksamhet mellan fru Borgensköld och Polle; men blickade han framåt, så egnades den åt Hildas utmärkt behagliga vext och lilla förtjusande rock, så lätt och fin af blommigt moll. Pastor Wallinder hade en synnerlig smak för välklädda flickor.
I anseende till den betydliga skilnad i markegängspriserna, som förefinnes emellan vissa provinser, är likväl sådant icke möjligt, utan att i allmänhet nödgas beräkna allt för stort belopp i contant, såsom fyllnadspenningar; men Comiterade hafva likväl funnit sig böra söka att tillvägabringa all den öfverensstämmelse i nämnde hänseende, som skäligen kunnat beredas. Vid verkställighet häraf har ock i öfvervägande kommit, huruvida, då inom serskilda distrikler inom samma Län olika markegångssättning eger rum, för hvarje sådant distrikt äfven bör stadgas särskild beräkningsgrund för skalteriksdalern. Men, med undantag endast för Öland, hvarest priserna altid äro betydligt skiljaktiga emot dem på fasta landet, hafva Comiterade icke ansett sådant behöfligt, enär, då värdet af gamla räntan för hvarje egendom uträknas efter den markegång, som i afseende derå varit gällande och på lika sätt framgent förfares för nya räntan, då inom ett Län olika markegångsdistrikter bibehållas, någon egentlig förlust hvarken för Staten eller de skattskyldige kan uppkomma derigenom, att beräkningsgrunden för skatteriksdalern i de Län, der nämnde förhållande eger rum, bestämmes med hänsigt till medelpriserna inom de olika distrikterne. I enlighet med dessa åsigter hafva Comiterade, på grund af de uti här förut omförmälde uträkningar öfver markegången för åren 1824—1843 upptagne jemkade medelpriser, uppgjort det förslag till skatteriksdalerns sammansättning uti Rikets serskilda Län, som innefattas uti bilagan Litt. L. och hvarvid, under förutsättning, alt det af fide rs Kongl. Maj:t och Rikets Ständer faststälde nya myntsystem före den ifrågavarande förändringens införande kommer att tillämpas, detta myntsystem blifvit följdt.
De öfverskotts - medel, som för de föregående åren uppkommit ärö jemväl påräknad® till bestämda utbetalningar för en gång och lemna ingen öfverskjutande tillgång eller möjlighet af förminskning uti det nu uppgifne till - S306 Stats-Uts&ottets Betänti anden'. ökade bidrag af Bevillningen; Hvilket det snart afgifvande Sammandrag af Stats - Regleringen i sin vidd kommer, att upplysa. Och skall Utskottet för öfrigt, sedan de omständigheter, som uppehållit besvarandet af Rernisserne angående Herrar Revisorernes Berättelser nu mera blifvit undanröjde, så fort sig göra låter häröfver afgifva yttrande! Hvilket alic Utskottet får vörd.' tämligen tillkännagifva samt att de öfrige jme Respective Riks-Stånden den 8 i dnnne månad .godkändt och bifallit Utskottets ifrågavarande Rörslag och uppgift af Bevillnings » behofvet. Stockholm den 15 Maj 1818. N:r 330.’ Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående en del af Kongl. Hof - Statens öfvertagande pä Rikets Allmänna Indragnings-Stat. Till Riksens Ständers Stats-Utskutt har Kongl. Maj:t i Nåder täckts aflåta följande Remiss med dervid fogade Handlingar! ’’Kongl. Maj:t vill härmed hafva till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlernnat hosföljande förslag till IndragningsStat för Kongl.
1:o Tre rum i öfre våningen på vestra ändan af skolhuset, skulle med det första inredas åt skol läraren, så att han kunde i den inflytta, och skulle föröfrigt, så långt materialerna räckte, äfven golf och tak inläggas i de öfriga rummen. 2:o De som ännu ej ditfört till skolan de bräder, som de varit skylldiga till, skulle betala dem med penningar efter det pris de uppköpes, om de icke sjelfva inom 3:ne veckors tid framskaffa dem. Detta beslut skulle kungöras ifrån predikstolena i Rödöns och Näskotts kyrkor. 3:o Orgelnisten Öberg, som förut med församlingen vilja åtagit sig att, i ställe för förra sockenskrifvaren Jöns Larsson, ombesörja skolans vidare inredning, och derför af honom emottagit de förut hållna räkningarna på dagsverk, materialers uppköpande o.s.v. äger derför att fullgöra hvad ofvan beslutadt är, äfvensom att när detta allt blifvit fullgort å allmän sockenstämma framlägga till granskning alla de räkningar som blifvit förda öfver skolans uppbyggnad och inredande. Såsom biträde vid den invitering, som skall hållas när förre sockenskrifvaren Jöns Larsson till orgelnisten Öberg aflemnar skolans tillhörigheter, valdes bönderna Olof Larsson från Häste och Måns Pehrsson från Trusta. Wid samma tillfälle skulle de äfven afsyna den diktning, som blifvit verkställd i några skolans run. När sockenskrifvaren Jöns Larsson afsynadt ifrån sig de materialeier han upköpt för skolans uppbyggande och inredande, så eger han att utfå hvad han möjligtvis äger att af skolan fordra. 109 5:o Ansågs nödvändigt att gärdesgård upstängdes omkring hela den plan, som var anslagen till skolan, och egde derför sockenskrifvaren M. Öberg, så fort sig göra låter, antingen att uppköpa för socknarnas räkning den stör som kunde behöfvas, eller och fördela dem på socknarnes hemmantal efter skatt, äfvensom låta klyfva gärdslär och upstänga gärdesgården, hvilket sednare skulle verkställas genom dagsverken af socknarne. 6:o Skolläraren M.
Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framställde Ilr Gr. och Landtm., att, med undantag af det förslag, som af Hr af Klint blifvit gjordt, endast ett förslag till förandrad redaktion blifvit framstäldt, nemi. det af Ilr Stjernsvärd och Hr Bildt upgjorda, hvilket var så lydande: »att ett anslag af 18,000 Rdr Rmt må af R. St:r för hvartdera af nästkormde 3 år å Riksg:sKont. anvisas för att, stäldt till K. M:s disposition, användas till understöd åt Officerare af Arméens särskilda hufvudvapen, hvilka inträda i 368 Den 16 Juli e. m. aktiv krigstjenst hos någon i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt, hvars Armé till större eller mindre del befinner sig på krigsfot, med rättighet för K. M. att, hvad af anslaget inom ett år kan komma att besparas, få ett följande år för ändamålet disponera»; äfvensom att Frih. Tersmeden icke enl. Hr Gr. o. Landtnäs upfattning, haft något att erinra emot en sålunda förändrad redaktion, men yrkat att anslagssumman måtte bestämmas till 9,000 Bdr Ernt, på sätt Utsk. föreslagit. Hr Bildt: Jag skulle visserligen med anledn. af hvad Frih. Tersmeden yttrat, hafva instämt i den redaktion som Hr Gr. o. Landtm, upläst men som jag är af något olika tanke i afs. på summan, så anhåller jag att propos. måtte delas sålunda att först afgöres huru stor summa E. o. Ad. vill bevilja för ifrågavrde ändamål, och att frågan om redaktionen derefter afgöres. Frih. Tersmeden: Jag får till Hr Bildt hemställa, huruvida det skulle vara behöfligt såvida redaktionen blefve densamma i begge de framställda proposme och endast summorna olika, i sådant fall tror jag att ingen delning behöfves, såvida icke någon ovilkorligen yrkat på en sådan redaktion som Utsk. föreslagit, hvilket jag ej hört någon göra. Hr Bildt:
Vid underdånig föredragning af detta ärende den 3 Juni 1845, har Kongl. Majit förklarat Sig icke finna skäl alt för det närvarande meddela de af Rikets Ständer begärda ändringar i berörde nådiga Stadga. 38 Bil. till R. St. Ju stilie-ombudsmans EmbelsberdllcUe den 15 A o v. 1847. 233:o angående ett lånunderstöd för fullbordandet af den nja stiftsky ikan i Hernösand (151). Om Rikets Ständers härvid fattade beslut har Kongl. Maj:t den 25 Juni 1845 försländigat Konsistorium i Hernösands stift jemte öfrige vederbörande. angående lån till uppförande af en gymnasiik-byggnad i Malmö. (150> . , . Rikets Ständers i detta ämne vidtagna beslut är under den 14 April 1845 vederbörande meddelad t. 235:o angående bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderätten till de så kallade kyrkohemmanen i Halland (149). Rikets Ständers härom gjorda anmälan har Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning den 14 April 1845, funnit icke föranleda till någon åtgärd. 236:o angående kurhus-afgiftens fortfarande (90). Härom har Kongl. Majit under den 8 Maj 1845 utfärdat allmän Kungörelse. 23a^o angående åtskillige kyrkoherdars ansökningar om lönförhöjning af indragen behaglig tids förlänings-spanmål (163). Med bifall till hvad Rikets Ständer för sin del i detta ämne beslulit, har Kongl. Majit den 8 Maj 1845 härom afla ti t nådigt bref lill Kammarkollegium och Statskontoret lill egen efterrättelse och vederbörandes förständigande. 238-0 angående ändring af 8 § i Kongl. Förordningen om kyrkoråd af den 29 Augusti 1843 (199). Sedan Kyrkolags-kommittcen häröfver blifvit hörd, har Kongl. Majit den 5 Mars 1847 förklarat
Xan har aniiii icke i allmänhet lart sig inse, hvilken Irjälp det skulle vara för alla parter, om alla hithörande uppgifter funnes tillgängliga p&amp; ett bestämdt ställe. Vi upprepa, hvad vi förut sagt, att meningen ej ar att utöfl-a nagot tryck p&amp; dessa olika föreningar vid deras användande af sina niedel; F. Q. O. vill i detta, som i alla andra fall blott vara en allas tjänarinna, %taga sig registreringen af de lämnade uppgifterna och p % begäran meddela upplysningar cläri~r åt dem, som för sin verksanihet beliöfva det. ' E n tjänst bt sig själf och det liela gör därför den, som till F. V. 0: s Centralbyrå aliiiialer de siiiL föreningar han känner till, och ännu bättre är det iiatiirligtvis om förteckning på dessas uiiderstödstagare kan lämnas. D9r det senare ej g i r för sig, är det emellertid nog, om blott P. V. Q far veta till livem den kan vanda sig för a t t få en sådaii förteckning. Om det satt livarpå arbetsutskottet inom F. V. O. liandliigger livarje särskildt fall, om ' lins läinnande under vissa förhiillanden o. a. dyl. kunde mycket vara .att saga, som nog, efter livad vi hoppas, skulle aga intresse .för en och annan, men detta är ej platsen att ingå i sadaila detaljer. Hvar och en, soin intresserar sig dadör, a r alitid viikommen att på föreningens Centralbyrå, 36 Stora Nygatan, taga närmare kännedom däroin. Nu tdnker kanske - en och annan i sitt sinne, vore det nkgot nytt att saga om detaljerna, så hade det varit biittre att tala diisom än att duka upp allt detta gamla, som livar och en hört sk oandligt m h g a gånger förr! Det ar sannt, att föga nytt här förekommer, men mycket af det sagda ar dock Iios oss jämförelsevis så nytt, att det ilnnn icke g i t t oss i blodet, utan man behöfver om igen och om igen repetera det för att hålla det lefvande för sin tanke; ktminstone ar det deras erfarenhet, som ständigt syssla med dessa saker.
Mo 5S. vertygad om nyttan af det företag, för hvilket Svenska Statens medverkan blifvit ullofvad, hade emellertid aktie-egarne, sedan en komité blifvit tillsatt för utredande af bolagets ställning, enligt denna komité* förslag afskedat alla de förut varande engelske direktörerne med deras tjenstemän och till nya direktörer utvalt personer, till hvilka fullt förtroende kunde sältas, samt beslutat nya tillskott mot preferens-aktiers erhällande, till betalande af bolagets skulder och fullbordande af åtminstone en del at' vägen, och hade teckning af prelerens-aktier sedermera så fortgått, att bolagets bestånd nu vore fullt belryggadt, en stor del af dess skulder betald och en stadgad plan till de öfrigas fulla liqviderande fastställd. Då likväl genom otillräckligheten af de medel, som under förlidna året kunde till jernvägsbyggnads-arbetet användas, det icke biel möjligt att inom årets slut fullborda och för allmän trafik öppna vägbanan mellan Orebro och Köping, på sätt föreskrifvits såsom vilkor för den vid sista riksdag medgifna förlängning af ett år uti tiden för hela vägbyggnads-arbetets fullbordan, vore i följd deraf bolagets ställning fortfarande bekymmersam och möjligheten för detsamma att fullborda hela anläggningen ännu icke försäkrad, alldenstund del uti §5; 4 och 13 af det för bolaget den 13 November 1852 utfärdade Nådiga privilegium omförmälda fall inträffat, eller att all förbindelse lill ansvarighet från Statens sida för rån te-garantien förfallit och bolaget till Staten förverkat det belopp af den uti Kongl. Maj.ts och Rikets Stats-kontor nedsalta kapitalsumma, som vid sisllidne års slut inneslod.