Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag märkte mig ännu vara något klumsig och generad, men det var ock första gången jag åt hos Araber. Efter måltiden kokades kaffe i en framlyftad mankad och vår värd började efter vanligheten med historier från Zahir, der han tyckes verkeligen vara väl hemma. Det hela var öändligen trefligt och roligt, isynnerhet genom den fullkomliga olikheten emellan vår värds och den andre gamle shekhens karaktär, som var högst långsam och litet torrolig. Vi suto kanske till kl. 5, d.v.s. omkring kl. 11 på aftonen, rökte, drucko kaffe och hörde på vår värd, som blott sällan afbröts af någon annan. Sedan följdes den andra gästen, den gamla shekhen, och jag åt bort och vi hade ett långt stycke samma väg. Gick bittida om morgonen ut till Sok ennahhasin och köpte tisht och 'ibrik åt mig för 50 piaster. Gjorde sedan några turer i staden hit och dit; träffade Pickering, som nu återkommit från öfra Egypten. Det var med stor fröjd jag återsåg honom, och äfven han tycktes vara glad att träffa sin "old friend" som han sade. Han var ganska förändrad till sitt utseende, såg mycket friskare och raskare ut, hade mycket mera lif i hela sitt väsende, var muntrare och pratsammare. Deremot tyckte han att jag tagit något af och blifvit magrare, än då han såg mig ombord på Scamandre och i Alexandria. Det tror jag ock, ty det tråkiga lifvet här, isynnerhet de senaste dagarnes händelser, den nu böljande hettan och khamasin hafva mycket kostat på mig. Jag satt en stund på kansliet och såg der en Perser, en khodja hos Abbas pasha, som nästan var en den vackraste man jag sett. Han reciterade Persiska verser med en särdeles klangfull stämma och talade äfven flytande Arabiska och Turkiska. Murad hade sökt mig åtskilliga gånger i dag, men icke träffat mig, hvarmed jag ock var nöjdast. Vid maghrib gick jag enligt öfverenskommelse till Ustad Makmods hus och tog efter liten väntan honom och hans slägtinge med mig hem, ty vi hade i går kommit öfverens att de skulle supera här.
Jag hade icke väntat, att denna fråga skulle i dag förekomma och det är med ledsnad jag ser mig nu icke vara i tillfälle alt lemna de upplysningar jag eljest haft att meddela. Utslcs Betänk, bordlädes först i Lördagens plenum och efter vanliga beräkningar skulle således Betänk, förekomma nästa Onsdag. Jag har emedlertid uti Utsk. upgjort en tablå eller sökt utreda, huru det skulle siå sig ut, om skjutsskyldigheten lika fördelas på alla skjutsskyldige inom länet. En sådan utredning hade Utsk. bort företaga, hvarigenom frågan fått ett annat utseende, men detta har Utsk. underlåtit, och i stället gjort uträkningar, som likväl icke leda till något egentligt resultat, då man vill veta, huru en fördelning af skjutsbördan på alla hemman inom länet utfaller. Då jag hunnit verkställa den utredning jag omförmäit, anhåller jag att till E. o. Ad:s prot. få aflemna densamma. A Betänk, yrkar jag afslag, emedan jag anser högst olämpligt att till K. M. aflåta en skrifvelse, affattad i så många punkter söm den förov:de, och hvilka vid tillämpningen skola medföra ganska många, om icke oöfvervinneliga svårigheter. Det enklaste hade väl varit att hänskjuta frågan till en kommité, och anhåller jag derföre, att den föreslagna skrifvelsen måtte upställas i enl. med Hr af Edholms reservation. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Af alla till Ekon.- Utsk. hähskjutna frågor har den förev:de onekligen varit den svåraste att lösa, men också har svårligen någon vidunderligare lösning kunnat åstadkommas än den Utsk. beredt frågan. Grundprincipen för donna lösning har visserligen varit att bereda de skjutsskyldiga lindring i skjutsbesväret, men något utjemnande af detta besvär har öfvergått Utslcs förmåga. Enl. Utsk:s förslag i l:sta punkten skall skjutsbestyret så ordnas, att snart sagdt på hvarje gästgifvaregård skjutslegan blir olika.
Försl, till urich Slcrifv. !S:o 263, 264. 63 l andes förständigande R. St. härigenom få i underdånighet anmäla; framhärdande etc. N:o 264- Uppl. 0. godk. hös Ridd. och Adeln d. 2 Dec. 1829* Preste-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 — —« Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse_, angående ett Lunds Academie återgifvet penninge-anslag. S. A. K. Med anledning af hos R. St. gjord hemställan , att det med 1809 års utgång indragna anslag af Statsmedlen, som Academien i Lund, under rubrik utaf Aflöningsmedel och Tulifrihets-ersättning, innehaft med 400 R-dr 8 sk. B:co årligen, måtte så mycket hellre till Academiens Gassa återgå, som orsaken, hvarföre indragningen skett, nemligen att Academien egde ett betydligt öfverskott af. inkomster, nu mera upphört, då, i stället för öfverskott, brist uppkommit och vida större understöd än ifrågavarande belopp för Academiens behof erfordrades, hafva R. St. bifallit, att de Academien frångångna 400 R-dr 8 sk. B:co må Academien återgifvas samt å RiksStatens Fjerde HufvudTitel för Clerecieoch Läroverken uppföras, för att Academien hädanefter årligen tillgodokom - 64 Exp. Utsi. Förslag till uriel. Skri fa. N:o 264, 265- ina. Hvilket R. St. härned få i underdånighet anmäla, och framhärda etc. Uppl. 0. godk. hos Ridd. och Adeln d. 2 Dec. 1829» Preste-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljadt ökadt anslag för det Gymnastiska Central-Institutet i Stockholm. S. A. K.
Grin resonnera likasom om det vore fråga om ett företag, hvilket skulle kunna skänka någon vinst i form af inkomst, åt ortens innevånare; ty då borde det visserligen äfven af dem bekostas. Men vägarne äro i vårt land icke belagda med några afgifter, hvilket jag anser vara ganska nyttigt, och i strid med besagda nyttiga grundsats kunna ej vissa särskilda orter begära att få sina kostnader på väganläggningar ersatta. Vi böra ihågkomma att hela kostnaden för arbetet är beräknadt att upgå till 60,000 Rdr, men Utsk. har endast föreslagit ett statsbidrag af 24,000 Udr; således är det just icke en så särdeles stor del af arbetet, som skulle komma att. utföras på Statens bekostnad. Till hvad Gr. Liljencrantz anfört, anhåller jag, att ytterligare få lägga några uplysningar som jag från orten erhållit. Gr. Hamilton sade, att det lättaste väl borde vara att frakta timret sjöledes, men dervid får jag anmärka, att Björkön, som fordom åtminstone efter hvad man tror, var kringfluten af hafvet, men sedermera i tidernas lopp genom igenvallning vardt förenad med fasta landet, numera är derifrån afskildt genom Wäddö kanal; och genom anläggande af denna kanal har der så väl norrsom söderut, utåt Björköns vestra strand, upkommit ett starkt vattendrag, som gör isarne ofarbara under måhända större delen af vintern. Vid sådant förhållande synes det vara ganska tjenligt, att anlägga den nu ifrågav:de vägen, så vida icke den allt mer och mer tillväxande skeppsbyggeri-industrien skall blifva i kännbar afsaknad af det för dess drifvande erforderliga timret. På grund af de exceptionella omständigheter, hvilka här äro för handen, anhåller jag, i likhet med Gr. Liljencrantz, om bifall till StatsUtsk:s Betänk. Hr Carleson, Edv. Henr.: Den af Gr. Liljencrantz anförda omständigheten att på Björkön idkas skeppsbyggeri synes så mycket mindre böra hafva något inflytande på denna fråga, som samme talare äfven yttrade, att skogarne i Skärgården i det närmaste voro uthuggna, hvarigenom denna industri väl äfven håller på att dö ut.
Hvart och ett barn , såväl af mansom qvinnokön, bör skolan begagna så länge och intill dess det hunnit inhemta nedanstående minimum af kun a) Att med lätthet läsa rent och väl Svenska språket innantill, såväl latinsk som svensk stil; b) Skrifva; c) Religions-kunskap och Biblisk Historia; rf) Qvatuor Species; c) Försvarlig färdighet i Svenska språkets rättskrifning; f) Kännedom om det allmännaste af Fäderneslandets Historia och Geografi; g) Första grunderne af Naturläran; och It) Kyrkosång; Skolande undantag ifrån detta stadgande ej få ega rum, derest icke serdeles trög fattningsförmåga eller bristande natur-anlag, göra ett sådant undan tag nödvändigt. § 7- 1:0 För alla de barn, sorn det åligger att folkskolan besöka, äfvensom för dem, hvilka, efter föräldrars elier målsmäns önskan, blifva i de föreskrifne laio-ämnena handledde hemma, bör undervisningen vidtaga då de uppnått en ålder af från och med 7 till och med 9 år; skolande det öfverlemnas till församlingarna sjelfva, att närmare bestämma skol-åldern, efter förhållandena i hvarje ort; dock så, att öppet lemnäs hvarje barn att äfven före 7 års ålder, eller före den lid, som för skolålderns början fastställes, få af skol-undervisningen sig begagna. 2:0 På tider, som af Skol-Styrelserne närmare bestämmas, böra examina med barnen i hvarje Skola anställas, dervid äfven de barn, sorn icke bevista folkskolan, skola sig infinna och förhöras, på det utrönas målte, huruvida, under hemläsningen, deras undervisning v£r*«, försummad. 38 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskottens VHatande, Nto 128. 1:0 Skulle ett pastorat vara at så stor vidd, att åtskillige byar, hem - man, torp och lägenheter äro från den fasta skolan så aflägse, att hinder för skolans begagnande derigenom uppkommer för många af församlingens barn, böra nödiga ambulatoriska elier flyttande skolor tillika inrättas. 2:0
I instruktionen för kronofogdarne och i flere andra författningar uppräknas väl en mängd göromål, hvilka det skulle åligga kronofogdarne att verkställa, men i samma instruktion medgifves åt kronofogdarne rättighet alt uppdraga flertalet al dessa göromål åt länsmännen, en rättighet, som erfarenheten har visat blifva begagnad sålunda, att allmänheten knappast känner till någon mera verksamhet af kronofogdarne, än den alt de infinna sig vid de utlysta uppbördsstämmorna och emottaga hvad som då af upphörden aflemnas, hvarefter på länsmän och kronofjerdingsman kastas hela den svåra uppbörden, eller skatternas indrifvande hos dem, som icke vid uppbördsstämman framräckt sina utskylder. Med undantag af kronofogdarnas närvaro vid taxeringsförrättningar, derifrån de hitintills, med eller utan Konungens Befallningshafvandes tillstånd, ofta uleblifvit, samt Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 353 saint deras inställande vid uppbördsstämmorna och markegångsnämndernas sammanträden, äfvensom vid en eller annan syneförrättning, sköta de gemenligen helt makligt sina tjenstebefattningar hemma vid skrifborden, der de afskrifva Konungens Befallningshafvandes ordres, marchroutes för trupperna och transportroutes m. m. saint skrifva några restlängder och levereringsreversaler och besvara skrivelserna från Konungens Befallningshafvande sedan länsmännen uträttat allt hvad som i kronofogde-instruktionen m. m. uppräknas. Att kronofogdetjensterna äro obehöfliga, derom äro åsigterna temligen odelade hos den allmänhet, der kronofogdarnes verksamhet bort kunna förspörjas, men att de äfven äro hinderlige för ärendenas snabba och skyndsammare verkställande torde man ännu icke hafva så allmänt betänkt; sådant är likväl förhållandet.
Deremot beror det efter lagförslaget (6: 8) på domaren att för brott döma ett barn om tio års ålder till straffarbete ända till 4 år; ehuru det är erkändt, att inom de nordiska folken själsförmögenheterna senare utvecklas och vinna sin mognad. 7 kap. 5 § synes mig i sina konseqvenser icke kunna försvaras inför den kristliga sedeläran. Efter denna lag skulle, om fader och son på samma planka, otillräcklig för båda, sökte sin räddning, den senare kunna, utan ansvar, för sitt lif uppoffra den förres. En lag, som gifver en sådan sanktion åt egoismen, är hvarken förenlig med försakelsens och kärlekens lära, eller tänkesättet hos ättlingarne af ett folk, hvilket ansåg för den högsta grad af låghet att i faran öfvergifva sin furste, sin vapenbroder, eller föremålen för sin vördnad, kärlek och tacksamhet. Mitt omdöme om denna lag i sin helhet linnes i det föregående. Jag befarar att vinsten af dess antagande icke skulle uppväga vådorna; och jag kan ej dölja min fruktan, att experimentet köpes med förlusten af det skydd, samhället väntar af visa lagar och deras oväldiga tillämpning. Af Herr Doktor Säve: Så mycket man äfven måste erkänna såsom bestämda företräden hos denna strafflag, framför vår äldre kriminella lagstiftning, så väl den större fullständigheten i straffbestämmelser och karakteristik af brotten, som äfven anslutningen till tidehvvarfets högre odling, så kan likväl mot densamma anmärkas, att den icke blifvit grundad på en för sig tillfyllestgörande och osviklig princip, som af alla må anses utgöra straffrättens vilkor och grund. Denna grund, som endast kan vara försoning enligt rättvisans idé af det genom rättskränkningen förorsakade onda, synes här tillbakaträngd af ett annat för lagstiftaren närmare liggande ändamål, som är prevention af lagöfverträdelser genom dels afskräckelse från brott, dels äfven brottslingarnes förbättring.
Den tredjedelen, som til följe häraf bör af lelaZarinsvireLtiontil uphandlingen anwandas, borde wäk utgöra 2zo,ZZz R:d. 16 H. banco, men utgör ej pä långt när denna i alla fall otilräckeliga kumma, i anseende tik de här ofwananförde och af Utffottett kjelfwe förutsedde flere stora afräkningar, hwaras i synnerhet mäste göras afseende pä den i Landet utestående redan nämnde 8umms af minst I0O,O0O R:d. banco» Til de för Sjö-bxpcciNio ner nödige stäende bröviant och Bröd-Lager i Stockholm, Carlskrona och Götheborg fordras en förlags-Lumn>n af, minst s s - no,000 För Orlogs-Flottans aflönings-Stater; för Armöens Flotta och Larmrons. Manskap i Stockholm, samt andre Orm, mäste jemwäl ett Transport 210,202 Den r§ Mars. 707 Transport 210,222 R:d. Lanes, ansenligt Spannemäls-Lager hällas, äfwen som ett parti Hafre för Konungens HofochLif-Drabanr-Stall. Utan at beräkna den hela 8ummsn, som til allt detta er» fordras, mäste til HZrskoLter äret förut altid wara at tilgä minst r r r 75,222 Utskotten hafwa sielfwa föreslagit, at Ladugärdslands Krono-Brännerie skulle til Bränwins - Branning för lVlsAL2M8 Merkel anwändas, hwilket wisserligen ar nödwandigt, dels för att kunna begagna mer eller min» dre ffadad eller öfwerblefwen Spannemäl, dels för at deri» genom i sin mon, öka klar:g/in8 - Inrättningens inkomst.
Och i ' det stora liela liar detta kontrollsystem äfven visat sig mycket verksamt, om det ar tilllåtet att döma af de årsredogörelser, soni utkomma öfver Berlins hälso' vårdsväsende. I en mängd fall hafva sålunda på grund af de besö- kandes meddelanden nekande svar lämnats på inkomna ansökningar, och ganska ofta inträffar afven, att koncessioner %terkallas med anledning af de upplysningar, som erhallits från kontrollanterna. Så småningom synes afven en bättre ordning hafva inträdt i fosterbarnsförhhllandena, mot hvad fordoinlarer hafva varit fallet i Berlin, ehuru framstegen onekligen iiro mindre, än de borde kunna blifva, om förordningen varit lyckligare affattad. Så som den nu lyder, komnier ett stort antal oäkta barn icke under någon kontroll alls, emedan förordningen icke får tillämpas på barn, som vårdas af anhöriga o. s. v., och detta torde val också vara skälet till, att dödligheten bland oakta barn ännu ä r ofantligt stor i Berlin, oaktidt dödligheten bl.ond de iiiider kontroll stående fosterbarnen ar jämförelsevis ringa. I de sac7~siska staderna samarbetar afvenledes polisen med en fruntimmersförening, den s. k. Albertföreningen, som har filialer öfver liela landet och som redan 1878 på uppmaning af regeringen trädde i förbindelse med lokalmyndigheterna i de större staderna för att gemensamt med dem öfvervaka fosterbarnsväsendet. Utrymmet tillåter dock icke, a t t jag inlåter mig på någon redogörelse för frågans ordnande därstädes. Äfven i KarZwuhe går man till vaga på ungefär liknande sätt. Allt sedan år 1874, då fattigvårdsväsendet i flera hänseenden refornierades därstädes, har afven fosterbarnsvasendet varit särdeles väl ordnadt, tack vare det samarbete, som försiggått mellan den badensiska friintimmersföreningen och fattigvårdsmyndigheterna. Utgångspunkten för deras gemensamma sträfvanden har varit att dels göra ett omsorgsfullt val af fosterföräldrar åt de små, dels skaffa fostermödrarne tillräcklig ersättning för den lämnade vården samt slutligen a t t noga öfvervaka det sätt, hvarp % barnen skötas.
I händelse åter krono-tionde-spanmål blifvit på behaglig tid tilldelad någon af pastorerne uti förrberörde socknar, samt, på sätt motionären antydt, årliga inkomsterne vid dessa pastorater öfverstiga värdet af »5o tunnor spanmål, kommer, i afseende på nämnde spanmåls återgående till kronan, att, vid nuvarande kyrkoherdes afgång, tillämpas stadgandet nti högstberörde Kongl. Girculaire-bref af år 1840, utan alt härutinnan någon serskild åtgärd från Rikets Ständers sida kan anses erforderlig. På grund häraf hemställer Utskottet, att Måns Perssons motion, så vidt den åsyftar indragning till Stats-Verket af den åt kyrkoherdarne i förenämnde frenne socknar upplåtne vederlagseller förlänings-spanmål, må lemnäs utan afseende. 12 Slats-Vlskottett Utlåtande, N:o 294. Vidkommande åter motionärens yrkande, att berörde vederlags-eller förlänings-spanmål, derest densamma skulle fortfarande bibehållas, måtte få utgå "i rinnande säd”, så enär, jemlikt Kongl. Kungörelsen af den 3 April 1816, det är vederbörande församling obetaget att, i händelse af obelåteuhet med nu brukliga sätt för prest-rättigheternes utgörande, derutinnan i administrativ väg söka den ändring och rättelse, hvartill skäl kan vara för handen, anser Utsksttet denna del af motionen icke heller böra till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 3o April 1845- STOCKHOLM, Tryckt ho* \T. F. DALMAN, 1845. Stats-Utskottets Memorial, Nio 295. Ank. till Exp. Etsk. den 1 Maj kl. 1 e. m. Memorial, i anledning aj Biks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande en i utlåtandena N:is lil och 237 förekommande fråga, (/. A.)
Vägen till Konst-Ctsk:t står ju hvar och en Riksdagsman öp^en; och om Konungen skulle vilja framlägga ett sådant förslag, bör han dertill välja någon annan än mig till kontrasignant, helst, såsom mig synes, någon af förslagets upphofsmän; ty för att genomföra det, kommer säkerligen att behöfvas, det en man med öfvertygelsens hela värma står bakom ordet. Förra gången jag hade ordet, yttrade jag följande: »Ingen lärer väl föreställa sig, att ett af Regeringen framställdt förslag, som vinner två Stånds nästan enhälliga bifall och så varmt understödjes af den allmänna meningen, skulle öfvergilvas derföre, att det möjligen en gång förkastas af en knapp majoritet i ett eller två Stånd.» Flera hafva klandrat detta yttrande, och Gr. Mörner har förmenat, att då Konungen ej kunnat i Statsråd ännu fatta beslut i detta ämne, så smakade förklaringen i min mun mera af Medregenten än af Rådgifvaren. Äfven om man vid dessa ord vill läsa emellan raderna så mycket, som der möjligen kan få Den 7 December. 369 få rum, hvaremot jag har intet att invända; så hemställer jag, om det kan anses ligga utom befogenheten äfven hos den ödmjukaste Konungens Rådgifvare, att, utan stöd af Konungens till ett Stats-Råds-prot. förklarade vilja, undersöka och uttala sin merling, huruvida en frågas eventuella utgång skulle innefatta skäl att låta henne förfalla eller att ånyo upptaga henne. Gr. Mörner har äfven förklarat det vara ett bevis på halsstarrighet, orri samma förslag skulle ånyo framläggas, sedan det en gång blifvit förkastadt. Så kunde det anses, om förslaget framlades oförändradt, oaktadt den som gjorde det, kommit tili öfvertygelse, att en revision kunde leda till förbättringar, som vore möjliga att genomföra; och för delta läll äro mina anmärkta ord ej bindande, ty de innehålla endast, att förslaget icke skulle öfvergifvas derföre, att det fallit för en knapp majoritet.
FRU ALMÉN (högtidligt). regna öfver oss! moster. Det bör åtminstone inte komma att genera FRU SUNDIN (titt fru Qviding). FRU QVIDING (förtjust). Hvad vill ett sällskapsspektakel säga? roll åt din Ulrika Eleonora. Hvad ska' jag tinga? En hufvudroll. Någonting abominabelt! Tinga på en hufvudFRU SUNDIN. FRU QVIDING. FRU SUNDIN (stiger upp). och tingar en hufvudroll åt Ulrika Eleonora med ens. Måtte den bara hinna bli färdig. Jaha, i så fall blir det väl bäst, att jag går Söta syster är superb! Ha ha ha! Hva' falls? FRU SUNDIN. _________ FRU BOBERG. Sjuttonde scenen. DE FÖRRA. KAJSA. Frun, frun, det fins färsk lake på torge'! KATRINA. KAJSA (i fonddörren). (Kajsa går). Spring genast och lägg af ett halft pund. FRU SUNDIN. är alldeles galen i hufvudet ! Lake! Det var för dant! Och Sundin som FRU ALMÉN. Och Almén i lefvern ler m. m. och börja hastigt göra sig i ordning till affärd). FRU BOBERG. (Fruarne samla tillhopa sina långschalar, ridiky Tänk, om jag kunde få lake till mitt kalas! Vänta på mig, Ulrika. FRU ALMÉN en fiskbit i vinter så Ja, efter som det är första gången det fins ALLA. FRU QVIDING. fru Almén stöta hop i dörren). Adjö, adjö, söta Katrina. (Fru Boberg ach FRU ALMÉN. (De gå). Jag tror vägen är »för smal» för dig, Vendla. KATRINA (ser efter dem). ZITTER. Qvinnoäflan! hufvudfiender i snart tre år, bara derför att de Nog är det löjligt! Ha ha ha! Att tänka att de der två nu varit en gång råkade i delo om hedersplatsen i soffan. KATRINA. ZITTER.
Då, genom den förlidne gårdag förrättade votering, Ridderskapets och Adelns pluralitet godkänt Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens i afseende å 38 §. i RiddarhusOrdningen framställde åsigt, samt denna §. vid tillämpningen således nu mera gäller just jemt så mycket som den fått gälla; begagnar jag min rättighet att till Prolocollet afgifva min reservation mot ett beslut, som jag för samtid och efterverld förklarar mig aldrig hafva kunnat understödja. 4 Öfver hela händelsen och det hemliga vid voteringen, samt allt hrad dermed äger en alldeles obegriplig gemenskap, såsom bland annat, att de i 44 §• RiddarhusOrdningen anbefallte fyra voteringsanteckningarne icke lingö företes, har jag intet annat yttrande att meddela, än det obegripliga, som en viss Talman vid 1789 års Riksdag tillät sig, ord ifrån ord, så lydande: ”Att tider och omständigheter öro sig ofta olika; hvarafupp”kommer en skilnad, som i anseende till ”sin likhet aldrig varit till ” Fortsattes den i Plenum den 18 dennes eftermiddagen började pröfning af Gon - 56 Den 11 Juli i f. m. stitutionsUtskottets den 20 sisllidne Junii under N:o 36 afgifne, och den 3o i samma månad på bordel lagde Memorial, med Betänkande i följd afStatsRådsProtocollens fullbordade granskning. Första punkten Innefattande anmärkning , enligt ioy Regerings Form en , emot StatsRådets Ledamöterj — utom Herr StatsRådet Grefve Löwenhjelm, frånvarande , och Föredraganden, tillförordnade StatsSecrcteraren Danckwardt, — för rådgifvande åtgärden till det i KammarExpeditionen den. 22 December 182/f. fattade beslut om gillad indragning och förbjuden fortsättning af Tidningen Conversationsbladet. Herr Toll, Florus, anförde skriftligen: