Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag antagna förslag till förändring af Rikets Grundlagar, nemligen: om ändring af 17 och 22 §§ Regerings-formen, åsyftande förstärkning af ledamöternas antal i Högsta Domstolen; om tillägg till 41 § Riksdags-ordningen, angående rätt för Stats-Rådets ledamöter att deltaga i Riks-Ståndens gemensamma öfverläggningar; om ändring i 46 § 2 mom. Riksdags-ordningen, angående Ordförande vid dylika gemensamma öfverläggningar; samt om ändring i 1 § 8, 9 och 10 mom. Tryckfrihets-förordningen, hvad angår deruti genom hänvisning till 8 Kap. Missgernings-Balken upptagne straffbestämmelser. Dessa af Eder anmälda förslag har Jag, efter Stats-Rådets hörande, till pröfning förehaft och dervid funnit godt att till desamma lemna bifall. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CAHL. Bih. till R. S/. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, isöo. Sol titt ^ItSfenb $ taub er pä SUtf&Salcn, n>tb SltfébogenS flut, ben 30 Äftobev 1860. (horne, Éble ocf> åSolhörfrsge, Sltctuörhigc, £&or&ige, ‘JÖnflotbe, älrcfcorite, ^örftån&tge, 3$älo€to&e, ^efrerioärfre och SieMtfle, Spettet ocfy 0U>cttffe $£att! (Su ttbrpntb af mera än ett år far gått tift änba, febatt jag, mtb betta §Htf’8
Herr Grefven och LandtMarJhalken erinrade, att, sedan målet nu blifvit till Utskotten återremitterad t, det vore hvarje Ledamots rått, att derutinnan afgifva dess yttrande, intill des» målet från Utskotten återkomine. ten 25 Augusti e. m. 125 Upplästes och lades på bordet följande från nedannåmnde Utskott inkouine Memorial och Utlåtanden: Frän Sastsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Af den 19 dennes: N:o 426. I anledning af väckt fråga om rättighet för vederbörande att med penningar gälda dagsverken till Kungsgårdar. I anledning af väckt motion om nya grunders bestämmande för Roteringen i Upland. Frän StatsUfJIiottet: Af den 19 dennes: I anledning af väckt motion om tillökt antal löner inom StatsExpeditionerne af Kongl. Maj:ts Cancellie. N:o 428. Angående RiksStåndens särskildta beslut i fråga om ökadt anslag å Stat för Kongl. Bibliotheket. Rörande granskningen af Wadstena KrigsmanshusCassas räkenskaper. I anledning af ytterligare fråga om Städernes inqvarteringsbesvär. Af den 12 dennes: N:o 451, I anledning af våekt motion om XjG cert 25 Jugitsti, e. m. anstånd med betalningens erläggande för erhållen undsåttnings-såd från Allmänna Magezinslnråttningens förråd. Af den ig dennes: N:o 432. Angående den vid innevarande Riksdag verkställde granskning af Allmänna Magazinslnråttningens förvaltning. Af den 12 dennes: N:o 455. I anledning af väckt motion om eftergift och afskrifning för åtskilliga äldre ännu obetalte Undsåttnings-Spannmåls-Skulder i Wermlands Lån. Från Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten: Af den 21 dennes: N;o 434. Rörande Allmänna Magazins-Inråttningen. Från BancoUtJkottet: Af den 16 dennes: N:o 48. I anledning af förrättad Revision öfver f. d.
Af dessa skäl och i öfverensstämmelse med hvad Ilikets Ständer, beträffande andra indelningshafvare, vid flera tillfällen beslutat, har motionären ansett, att om Staten måste med tillökade kontanta anslag bidraga till befälets aflöning, arméens indelningar i stället borde till Statsverket indragas, och att således det nu ifrågavarande anslaget endast under detta vilkor borde för framtiden bibehållas. Ilikets sednast församlade Ständer, som vid behandlingen af detta ärende, med afseende på deu ojemna aflöningen vid Indelta arméens särskilda regementen och korpser, funno en ny allmän reglering utaf befälets aflöningsförhållanden vara af behofvet påkallad, uttalade dervid tillika den åsigt, att med de betydliga tillgångar af indelta räntor, kronotionde, boställen och kontanta anslag, som dertill blifvit anvisade, en dylik reglering borde kunna till vägabringas utan vidare bidrag från Statens sida, hvadan ock Rikets Ständer till löneförbättringar anvisade endast det belopp, sorn, i anseende till den inträffade prisstegringen å de flesta varor, ansågs tills vidare erforderligt såsom understöd för dem al’ befälet, hvilka icke vore med boställen försedda. Rikets Ständer hafva således, i afseende på behofvet af en lönereglering för indelta arméen, lör sin del gillat och antagit samma grundsats som ofvanbemälde motionär nu framställt ; — men då Utskottet vid behandlingen af de extra anslagen under denna Hufvudtitel, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga framställning om anvisande af särskilda medel för uppskattning af annéens boställen, kommer att uttala sina åsigtcr i lönereglerings-frågan, torde det icke vara nödigt att Utskottet här vidare yttrar sig i detta ämne.
Eders Kongl. M a j: t s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, GUST. PEYUOX. Gripsholm den 10 Januari 1848. Gust. A. Sturnegk. — 441 — Stathållare-Kmbetets vid Ulriksdals Lustslott underdåniga Utlåtande, i anledning af 1847 års Revisorers Berättelse angående granskningen af detta Slotts räkenskaper. Stormiäktigste AIlernadigslc Konung! I anledning af Rikets Ständers Revisorers, efter fulländad statsrevision år 1847, hos Eders Kongl. Maj:t gjorda underdåniga anmälan, att Ulriksdals Slotts räkenskaper för åren 1844 och 1845 uti Kongl Kammar-Rätten blifvit granskade utan anmärkningar, och att under de ifrågavarande båda åren, likasom tillförene, öfverflyttningar från stats-anslagen för detta Lustslott till anslagssumman för Haga Lustslott ägt rum, till belopp år 1844 af 3,900 R:dr samt år 1845 af 4,858 — 23. 6, så får Ståthållare-Embetet underdånigst andraga, att dessa öfverflyttningar äro grundade på Kongl. Brefvet den 27 Mars 1830. Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste, Aller n&digste Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, CARL GYLLENHAAL. Stockholm den 7 Januari 1848. Axel Fröling. 56 442 — Kongl. Wetenskaps Akademiens underdåniga Utlåtande, i anledning af 1847 års Revisorers Berättelse angående granskningen af nämnde Akademis räkenskaper. Storsnäktig-ste Allernäiiigstc Moniing! Till åtlydnad af Eders Kongl.
Jag är fullkomligt förvissad derom, att de referenter, som här hafva rum på läktaren, icke tillhöra något politiskt parti, utan att de tvertom sätta sin ära uti att återgifva discussionerna så opartiskt och fullständigt som möjligt; men »ultra posse nemo obligatur», och det är min fasta öfvertygelse, att det är oförmåga, och icke brist på god vilja hos dessa referenter, att de icke kunna fullkomligt upfatta hvad som här afhandlas. Finge de en lämpligare plats i salen, och kunde de dessutom genom en vaktmästare sätta sig i kommunikation med tryckeriet; så att deras referater under loppet af plenum kunna sättas och färdigtryckas, då kunde allmänheten, straxt efter pleni slut, få kännedom af hvad som der förelupit. Då detta Betänk, redan af tre Stånd är bifallet, torde R. och Ad. finna, att det icke tjenar till något att återremittera detsamma till Utsk., och jag hoppas derföre att det af mig nu framställda förslaget må anses såsom en slags mellankommen part, hvars öde beror ensamt på R. och Ad., eller måhända Hr Gr. och Landtm., att afgöra. Frih. Raab: Då det onekligen skulle öka riksdagsskrifveriet och vara utan ändamål att återremittera detta Betänk, får jag, för Den 6 December e. m. 453 min del, föreslä, att R. och Ad., efter den underrättelse som nu från de andra Stånden inkommit, måtte, med ogillande af Utsk:s motiver, låta vid hvad Utsk. föreslagit bero. Hr Bildt: Då jag, genom de uplvsningar Ridd.Sekret, lemnat, äfvenledes är öfvertygad att en återremiss icke tjenar till något, anhåller jag att R. och Ad. måtte för sin del besluta, att det ifrågav:de Utlåt, icke föranleder till annan åtgärd, än att R. och Ad. vill låta dervid bero. Hr Printzensköld, Carl: Jag tror att det förslag Frih. Raab framställt, ang:de en opinionsyttring af R. och Ad., är stridande emot de former, enl. hvilka StatsUtsk:s Bet:n skola behandlas.
Pr elina narf råga, framställa en särskildt röstberäkning för dess afgörande, samt dervid tilldela hvarje Riks - Stand ett Veto, lika som vid de tvänne första slagen, är föga constitutions - mässigt, och lärer ej blifva gällande förr, än ett sådant vérkligt tillägg till Grundlagarna blifvit boredt och, efter vederbörlig pröfning och hvila, af alla fyra Riksstånden beslutadt samt af Konungen i Nåder sanctionneradt. Den grundsats, att hvarje lagligen slutberedt Rihsdagsmal måtte till afgörande upptagas, eikänner jag, med anledning af 42 §. Riksdags - Ordningen och 56 §. Regerings - Formen; men kan icke binda samma begrepp vid ordet ajgörande, som den värde Fedamoteu dervid, fästat. — Ett beslut mäste ovillkorligen tagas öfver hvarje Riksdagsmål; men jag finner icke ett ord i Grund - 124 Dm 3 Juni. lagarna, som yrkai, att detta beslut mäste ovillkorligen innefatta bifajl eller afslag til 1 flen väckta motionen. Örn det Utskotts Betänkande, som utreder motionen och mäste bifallas eller af slas, eller få förändringar och tillägg, just skulle innehålla ett pä goda grunder bygdi tillstyrkande, att Riksens Ständer måtte låta frågan till ytterligare utredande hvila; kan ett sådant Betänkande då icke bifallas? Icke blott frågan om företeende af Justitiaj-Ombudsmannens Biarier, utan ganska många andra Riksdagsmål hafva vid sist förflutna trenne Riksdagar blifvit uppskutna. Åtskilliga Bagfrågor hafva af Riksens Ständer blifvit öfverlätna åt den af Konungen tillförordnade Rag-C o milden, för att, af densamma beredda i sammanhang med Allmänna Bagens öfriga Stadganden, framdeles komma under Riksens Ständers granskning.
Med anledning af dessa och med en serdeles utförlig, för Institutet högeligen hedrande, motivering, föreslog Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, ”att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t måtte i underdåninghet anhålla om åtgärders vidtagande till beredande af den vid Universitet i Upsala nuvarande Medicinska fakultets förening med Carolinska Medico-kirurgiska Institutet till ”ett Medicinskt undervisningsverk i Stockholm”, samt likaledes i underdåninghet anhålla, ”att intilldess denna föreslagna förening blifvit verkställd, de personer, hvilka vid Institutet genomgått fullständig examen, må på grund af denna förklaras för Medicine ”och Kirurgie-doktorer med samma rätt till anställning i Statens tjenst, som åtnjutes ”af de från Universiteternas fakulteter utgångna Medicinae Doctorer, hvilka tillika äro ”Kirurgie magistrar”. Rikets Ständer, som ansågo det vara af vigt, att en så fullständig läkarebildning som möjligt måtte kunna åvägabringas, men icke vore i tillfälle att föreslå sättet härför, anhöllo (den 10 December 1857) i underdånighet, ”att Kongl. Maj:t måfte täckas ”genom en kommitté af sakkunnige män låta uppgöra förslag till den medicinska un - I Motioner i Borgnre-Ståndet 1862.
Konungen vare likväl obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärare-befattningar vid Universileterna, de theologiska liirare-ljenslerna likväl undantagna, såsom ock lill lärare och andra beställningar vid andra Inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, äfvensom till Läkare-befallningar, kalla och befordra äfven utländske män af utmärkt förtjenst, de der ilen rena Evangeliska läran bekänna. Likaledes må Konungen kunna uli militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke lill Kommendanter i fästtiingarnc. Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst * 48 Expeditions-Ulskötlets Förslag till underd. Skrifvelse X:o 30. och skicklighet, men icke på deras börd. Till civile Embetsman inom Riket och till Domare må sådane man endast namnas, som äro af den rena Evangeliska lärlin. Hvarje Departements-Chef skall föredraga och expediera alla ärenden, rörande befordringar, förordnanden, tjenstledighet och afsked, till och ifrån Embeten och Tjenstår, vid de Verk och Stater, som under Departementet höra. 2:o. Konungen eger att genom naturalisation till Svensk medborgare upptaga utländsk man i den ordning och under de vilkor, som uti särskild derom af Konung och Ständer gemensamt stiftad lag bestämmas. Sålunda naturaliserad utländning njule samma rättigheter och förmåner, som infödd Svensk man, dock utan alt kunna till Ledamot af Slals-Rådet utnämnas. Hvilket Rikets Ständer lä i underdånighet anmäla, med anhållan, alt ifrågavarande grundlags-förändring måtte vinna E. Ii. M:ls Nådiga bifall och sedermera varda i vanlig ordning kungjord. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 11 Mars 1857. jfto m IJppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 18S7.
Majit Sjelf i Nåder finner lämpligt: enligt 4 de Punkten.- att alla härmed i sammanhang stående reglementariska föreskrifter, komma af Kongl. Maj:t i Nåder att bestämmas med fästadt afseende derå, att, då Tullen å både utgående och inkommande Varor bör beräknas till en viss Procent af varans Verkliga värde, någon åtgärd vidtages till bestämmande af detta värde, så att detsamma ej, på sätt hittills i visse fall skedt, må af Gods-ägarens uppgift bero, hvilket ändamål förmodas säkrast kunna vinnas 0111 Mäklare, eller, der sådane ej finnas, Magistraterne åläggas, att hvaaje halft år till Tullstyre sen insända betyg öfver försålde varors värden vid försäljnings - tillfällen , antingen innan förtullning ännu ägt rum eller ock med afdrag af erlagd Tull eller andre omkostnader, och genom hvilken anstalt Tull - Styrelsen kommer i tillfälle att årligen före Skeppningen beräkna va* rornes medelvärden för hela Riket, och, i lian - ja052 Stats-Vtskoltets Betänkanderti delse behofvet fordrar, förordna om någon ge* norn förändrade omständigheter nödig befunnen ändring i Tull-värdet å varor bör äga rum: enligt 6.te Punktm: att, ehuru den möjliga bristen i Stats-Suminan sannolikt b ifver fylld så •val genom det ökade Tullvärdet, sorn genom förhöjningen å inkommande Tullen, må icke desto mindre, till Stats-Verkets ytterligare säkerhet, åt Kgl. Maj:t öfverlemnas, att, i öfverensstämmelse med reciprocitets - grunder, lämpa Författningarne af Skepps-umgälderne å andra Nationers Fartyg i förhållande till den större eller mindre börda Svenska Fartyg måste i Utländska Hamnar vidkännas; och enligt y:de Punkten: att, då den till utarbetande föreslagne Tull-Taxa ej torde så hastigt hinnas färdig, böra Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att intill dess densamma erhållit
då ej utrönas kan, hvilken af flere varit den dödes baneman, upphört att vara gällande. Rikets Ständer framhärda &e. Stockholm den 1 Juni 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Juni 1840. Preste-Ståndet den 3 Borgare-Ståndet den 3 Bonde-Ståndet den 3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse} angående ändring i Kongl. Förordningen den 16 Juli IJ/Q* i fråga om straff för enskilde tjenare m. fl. som försåtligt våldföra husbondefolket. (Lag-Utsk. Betänk. N:o 37.) S. A. K. Genom E. K. M:s under den 16 Juli 1776 utfärdade Nådiga Förordning är vordet stadgadt: ”att då enskilde tjenare, bönder eller torpare, hvilka betjena med arbete eller dagsverken, sätta sig för husbonde-folket i försåt, ehvar det helst är, att dem skada göra till lif eller lem och sargar dem eller slår blånad eller blodvite, sådana böra straffas, mannen med 32 par spö och qvin nan med 24 par ris, tre slag af paret, samt derjemte mista äran och arbeta ett eller flere år på någon fästning, allt efter brottets grofhet och den brottsliges arghet; börandes lian sedermera under arbetstiden på fästning en gång hvarje år undergå samma straff af spö eller ris, och det på samma dag, som lian första gången det utstått;” hvilken sålunda bestämda serskilda bestraffning för husbondes försåtliga öfverfallande Rikets Ständer funnit vara i strid med de för brottmålslagen i allmänhet nu gällande grunder, äfvensom följaktligen rättelse härutinnan af behofvet påkallad; hvarvid, ehuru för brott af ifrågavarande beskaffenhet tillämpliga lagstadganden redan finnas, dels i 15 Gap. 2 §.
Landets förmåga i detta afseende vore, efter motionärens förmenande, ganska stor, och våra mekaniska verkstäders och gjuteriers vid flera tillfällen ådagalagda höga ståndpunkt berättigade fullkomligt till det antagande, att de slags tillverkningar, som tillhörde dem, kunde här åstadkommas af samma godhet och till samma pris, som från utlandet. Särdeles ville det synas, som skulle ett stort och i många fall högst fördelaktigt inflytande på icke allenast den inhemska jerntillverkningen, utan äfven hela landets ekonomiska ställning, komma att utöfvas genom inrättande och bedrifvande af verkstäder för tillverkning af axlar, hjul och fjedrar till jernvägs-fordon, dels emedan dessa effekter i allmänhet fordrade det bästa jern — hvarföre de äfven, till vissa delar, i England företrädesvis af svenskt jern tillverkades — dels emedan priset på dylik utländsk vara vore sådant, att detsamma medgåfve täflan, dels äfven derföre, att berörde effekter, i anseende till den högst betydliga konsumtionen deraf i alla länder, kunde blifva en värdefull och begärlig exportartikel, sedan det svenska jernets utmärkta användbarhet, isynnerhet för axlar och hjulringar, blifvit mera känd. Det svenska jernet borde ock med fördel kunna aimändas till räls, hvilka, med bibehållande af erforderlig styrka, kunde, för att icke fördyra jernvägs-byggnaden, göras så mycket lättare än de utländska, att det ökade priset för de förra derigenom ersattes. — Många fabrikanter hade äfven varit allvarligt betänkta att företaga tillverkning af räls och jernvägs-materiel, men hållits tillbaka derifrån, emedan de icke egt någon garanti för afsättning af sina tillverkningar. Med anledning häraf, och då det vore af största vigt att Sverige icke vid fortsättningen af sina jernvägs-byggnader och ännu mer vid deras framtida underhåll förblefve i beroende af utlandet, samt det för landet skulle medföra synnerligt gagn derest de jernfabrikater, som erfordrades för jernvägarnes fortsatta anläggning och drift kunde, såvidt möjligt, inom riket och af inhemskt material åstadkommas, har motionären föreslagit, ej mindre att Rikets
Nå väl! desse ledamöter af SlatsUtsk., som tro att på grund af civilisationens framsteg alla möjliga communicationsanstalter böra vidtagas, de behaga ej fästa något det ringaste afseende på särskildta förhål landeri eller att sådana anstalter ensamt i öfverensstämmelse med locala förhållanden böra ordnas. Det hade varit StatsUtskrs pligt, då en dess ledamot fästade uppmärksamheten på Dalprovinsens ställning, att-söka vederlägga samme ledamots framställning; men det hörer till StatsUlsk:s vid denna riksdag sätt alt gå tillväga och behandla förekommande frågor, att allt som möter hvad delta Utsk. har för afsigt att till ellerafstyrka, mäste gifva vika, som vore fråga derom aldrig väckt. Vare detta icke sagdt för att söka hindra den sak, som är å bane, men jag har ansett min pligt vara, att anmärka det alldeles oriktiga i SlatsUtsk:s förfarande, alt icke noggrannare hafva genomgått ämnet och för Ständerna framlagt så väl broksinlresset som hela Dalallmogens dermed i strid stående fördelar. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag lemnar Frih. Cederströms sats i sill värde, alt man ej bör gräfva canaler äfven om de finnas nyttiga, derföre att arbetsförtjenst skulle möjligen betagas allmogen genom brist på foror. Härom kunde vara skäl att debattera möjligtvis ifall fråga vore att anlägga en ny canal; men vitala ju nu endast örn ombyggnad på ett bättre sätt af en canal, som redan finnes. — Hr Hjerta har önskat veta, hvarföre ej för Ständerna blifvit framlagdt ett förslag att bygga om slussarna och för öfrigt bibehålla den gamla canalleden, förmenandes Hr Hjerta , som jag kunde tycka, att under uraktlåtenheten af en sådan framställning lage en hund begvafven, eller att bolaget endast ville inleda Ständerna til! ett vidtomfattande företag.
Hr von Troil har gjort en anmärkn., som visserligen förtjenar mycket afseende och angår ordför.-platserna i Banken och Riksg.cont.; men då den förändring, Hr von Troil ifrågaställt och som jag för min del linner ganska önskvärd, förutsätter en annan grundlagsförändring, än den, hvarom båga nu är, och något förslag härom ännu icke lärer vara väckt, hvilket jag tror mig hafva all anledn. förmoda, helst, derest någon motion i detta ämne skulle vora till Const.Utsk. ingifven, Utsk. i sådant fall troligen icke ansett det nu ifrågavar. stadgandet böra utsträckas äfven till fullmäktige i Banken och Riksg.cont.; då nu, säger jag, det af Hr von Troil åsyftade stadgande förutsätter en förändrad redaclion af 66 §:n Riksd.- ii H. i5 Den 5 Augusti c. m. Ordn., så torde den icke utgöra något hinder för alt nu emedlertid till grundlagsenlig behandling antaga det afUtsk. framlagda förslaget till förändring i 3g §:n af samma grundlag; ankommande naturligtvis på R. St:s beslut, huruvida i framtiden jemväl förstberörde förändring kan tillvägabringa s. Hvad den af Hr von Hartmansdorff befarade ombytligheten beträffar, så fruktar jag icke, alt någon sådan skall inträffa. Hafva fullmäktige i Banken och Riksg.cont. fått en ordför., för hvilken de hafva förtroende; så lärer han väl komma att bibehållas vid sin plats, emedan man icke gerna bör föreställa sig, att fullmäktige skulle vilja skilja honom från den plats, hvartill han af dem en gång blifvit utsedd, och söm han visat sig på ett tillfredsställande sätt uppfylla. Jag kari således för min del icke finna någon grundad anmärkn. emot delta förslag vora framställd, utan anser detsamma således böra hvila till den behandling vid nästa riksdag, som Reg.Fm föres k i ifver. Frih. Hamilton, Hugo:
St. en propos., deri K. M., under förklarande, att K. M. funne denna fråga vara ett lagstiftningsämne för båda Statsmagterna, begärde, att R. St. i ämnet måtte taga sitt beslut. På sådant sätt skulle jag tro, att hvarje obehaglighet vid behandlingen af detta mål kunde undanrödjas. Att 79 §:s uttryckliga mening är sådan, derom är jag fullkomligen öfvertygad. Jag har förut varit af annan tanke; men i följd af de upplysningar, BancoUtsk. meddelat, samt efter noggrannare betraktande af denna §:s redaction finner jag mig berättigad att hysa den mening, att Rikets mynt hvarken till storlek eller innehåll kan förändras utan båda Statsmagternas medgifvande. Om i§ stått skrot och korn, såsom några värda ledamöter citerat, kunde möjligen meningen anses tvetydig; men då här stoisk rot eller korn, måste man hgfva menat något eget med skrot och något eget med korn, och äfven deraf synas mig följa, att någon förändring i myntet, hvarken till storlek eller innehåll, icke kan ensamt af Konungen eller ensamt af Ständerna beslutas. Jag har äfven betänkt, att i vanliga språkbruket förekommer ordet skrot och betecknar en utsträckning och icke blott en varas egenskap sorn metall. Man nyttjar i militäriskt hänseende ordet skrot, utan att någon sammanblandning af 2:ne metaller äger rum. Således följer enligt min tanke, äfven om skrot icke i vanliga språkbruket skulle betyda en utsträckning, att det är icke blott varans egenskap som metall, utan äfven dess vigt, som a 56 Den 2t Augusti. afses med ordet skrot. Jag kan derföre ej annat än yrka, att R. o. Ad., oberoende af de andra Ståndens beslut och BancoUtskts åsigt af IVågan, må på grund af grundlagens tydliga föreskrift besluta, att Ståndets tanke är, att myntenheten måste gemensamt af båda Statsmagterna bestämmas. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Jag har vid ett föregående tillfälle, då BancoTJtskrs första betänk, i detta ämne förevar, yttrat min tanke i förevar, fråga.