Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Punkterna ifrån och med 57 till och med 62. Biföllos. 65 punkten. Ståndet ogillade Utskottets afstyrkande i denna punkt, och beviljade åt förre Garnisons-läkaren å Dalarö skans, Doktor Broman, en årlig pension af 150 B:dr Banko, eller 225 R:dr Riksmynt, alt å Allmänna Indragnings-staten uppföras; och skulle de öfriga Riks-Stånden inbjudas att i detta Borgare-Slåndets beslut sig förena. 64, 65, 66 och 67 punkterna. Biföllos. Afslogs, och Ståndet besiöl, att Läns-bokhållaren i Orebro län L. G. Lagerstedt, vid afsked ifrån nämnda syssla, må förflyttas å rikets Allmänna Indragnings-stat, med bibehållande, under sin återstående lifstid, af den nuvarande lönen, 289 R:dr 8 sk. Banko, såsom pension. 69 punkten. Afslogs, och Ståndet beslöt, att förre Läns-notarien, Lands-sekreteraren Olof Henrik Föhrberg redan tillagd lifstids-pension skall böjas till 300 R:dr Banko. 70 punkten. Afslogs, och Ståndet beviljade åt förre Stallmästaren, Löjtnanten Carl Emil Hahr en årlig pension af 300 R:dr Riksmynt. 71, 72, 73, 74, 75 och 76 punkterna. Riföllos. 77 punkten. Afslogs, och en årlig pension af 400 R:dr Riksmynt beviljades åt Ord ningsmannen vid Institutet för döfstumma och blinda, Johan Olof Ljunggren. 78 punkten. Afslogs, och en årlig pension af 400 R:dr Riksmynt beviljades åt förre Tull-inspektoren Henrik Julius Tham. 79, 80, 81, 82 och 85 punkterna. Biföllos. 84 punkten. Afslogs, och Enkan Björkegren tillädes en årlig pension af 570 R:dr Riksmynt, att lill bela beloppet å Allmänna Indragnings-staten uppföras. 85, 86 och 87 punkterna. Biföllos. 88 punkten.
Att den satsen Hr Stjernsvärd uttalat, om turberäkning, är, ^efter min öfvertygelse, om icke här, men i allmänhet riktig, måste jag erkänna; men då jag detta erkänner, hoppas jag man häruti icke måtte missförstå mig; ty lika litet, som jag nu här vill gilla en turberäkning, hvarigenom en olämplig eller mindre duglig kunde blifva använd före en duglig; lika litet skulle jag kunna gilla ett sådant system, att en äldre som är duglig, oftast med mera stadga och erfarenhet, förbigås af en yngre med mindre erfarenhet och praktisk duglighet, om ock med en s. k. större förmåga; då likvisst den, som till tjensten passande är, har fullt rättvisa anspråk på, att i sin tur blifva använd eller befordrad, så länge han är duglig peli som sådan erkänd. Blir det efter godtycke, stänges eller helt och hållet qväfves all duglighet, i st. f. att den genom befordran skall upmuntras. Hvad åter tiden beträffar, att vara kommenderad på ett år, är det, efter mitt omdöme, en alltför kort tid vid eit så v i g t i g t och maktpåliggajide kall, der kontinuitet fordras för att vinna större säkerhet, och detta så mycket mera behöfiigt, som de i KrigsR:ne kommenderade icke vinna någon praktisk erfarenhet, genom de ständiga ombyten, som derstädes förekomma. Hr Bjö rnstjerna, Oscar Magnus Fredr.: Det har varit med blandade känslor af förundran och ledsnad som jag sett delta Betänk, komma från ett Utsk., bestående af 48 personer, utan att någon enda deremot reserverat sig, äfvensom att det redan blifvit af 3 Stånd bifallet. Jag tror detvara ett axiom inom hvarje annat land i Europa, att förbrytelser mot KrigsLagarna böra afdömas af särskild Domstol. Motionären har sagt, att i KrigsHofH:n förekomma afven mål, som egentligen höra under civila Domstolars afgörande. Detta är visserligen ett fel, men som torde lämpligare kunna afhjelpas genom en föreskrift mot ett sådant än genom att uphäfva sjelfva Domstolen. Jag kan icke finna det annat än abderistiskt att en och samma
Alla öfrige jordegare inom de fyra församlingarno innehafva blott mindre lotter ända ned till mantal, hvarföre ock det större antalet ej på dessa kan hafva sin bergning, utan måste genom arbete för andras räkning förskaffa sig bidrag dertill. Allmogen i Elfdals och Fryksdals så kallade Finnskog, af hvilken trakt Norra och Södra Finnskoga samt Lekvattnets församlingar utgöra delar, har också i anseende till sin fattigdom länge varit och är ännu, enligt 145 § i gällande Bevillningsförordning, befriad till hälften från bevillning efter I och II artiklarne i samma Förordning. Församlingarne, på sockenstämmor tillfrågade, huruvida de ansåge sig kunna till Kapellpredikanternes aflöning något ytterligare bidraga, hafva förklarat sig dertill alldeles oförmögne, hvilket förhållande vitsordas, så väl af sockenstämmornas Ordförande, som af Eders Majlis Befallningshafvande och Consistorium i Carlstad. Meii anledning af hvad sålunda blifvit upplyst, och då ingendera af ifrågavarande kapellpredikanters aflöning synes öfverstiga det belopp, hvarå en mödosam tjenstgöring gilver dem billiga anspråk, hemställer jag underdånigst, det läcktes Eders Majit lill Rikets Ständer göra nådig framställning om fortfarandet af de hittills beviljade bidragen lill deras aflöning, nemligen för Predikanten i Norra och Södra Finnskoga församlingar 1,200 Rdr och för hvardera af Predikanterne i Bo - 20 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop.
I afseende på ursprunget och beskaffenheten af den så kallade taxan, hvilken i allmänhet af presterskapet lill kronan utgöres, har Utskottet inhämtat, att den från början utgjort ersättning för presterskapets skyldighet att hålla borgläger för kronans manskap och att taxan, utgående än i kontanta penningar, än uti persedlar, såsom spanmål, smör och fisk m. m.; och hvilka betalas dels efter visst åsatt pris, dels efter markegång, är, jemlikt Kongl, resolutionen på Presterskapets besvär den 5 Juli 1636 § 6, en för hela socknen och icke af mantalet utgående utlaga, samt, enligt 3 § i riksdags-beslutet den 24 December i652, förklarad för en lika fortfarande utskyld som Garden och således att räkna till kronans ordinarie inkomster. Af handlingar, deraf Utskottet haft del, är, rörande den serskilda taxa, hvarom motionären gjort framställning, upplyst, att till följd af Kyrkoherdens i Umeå Prosten Nils Grubbs, å samtelige presterskapets i Westerbotten vägnar, hos Kongl. Maj:t gjorda och år 1716 till Kammar-kollegii underdåniga utlåtande remitterade ansökning om befrielse från berörde taxa, undersökning i kollegii arkiv då blifvit anställd, utan alt dock, jemlikt kollegii underdåniga utlåtande den i5 Juni 1719, någon efterrättelse af de gamla räkenskaperna kunnat hemtas, hvarken vid hvad tid eller afhvad orsak samma taxa blifvit presterskapet först påförd; likväl hade den upplysning vunnits, att meranämnde taxa först för några pastorater beräknats år 1554» men sedermera efter 1570 års räkenskaper, som utan någon åtskillnad omförmälas vara lika med dem för år 1710, såsom en ständig utlaga till Kongl. Maj:t och kronan årligen utgått, på grund hvaraf Kongl. Majit genom resolution den 20 September 1720 förklarat det vara betänkligt alt bevilja någon förminskning af ”slika sland/ga revenyer och inknmster” som oftabesagde taxa, hvilken då öfver 15o år haft stånd och blifvit som en ständig utskyld utgjord
A:o Derjemte anse sig Revisorerne böra upplysa, alt följande utgifter oanmärkte bordt af Öfverskotten utgå; nemi. a) 3o:de-penninge-afgiften till Götheborgs Stad för inköpte nya Biskopshuset, emedan försäljningssumman af det gamla Huset, utan detta afdrag, blifvit StatsVerket godtgjordt. b) BalaillonsLäkare-Arfvodet i5o R:dr, i anseende dertill, att de Hästhemmans-Räntor, hvaraf det förut utgått, blcfvo vid ombyte af RegernenlsLäkare till StatsVerket indragne; men har denna utgift med Regleringen år i83o upphört. c) Coursdifference, såsom uppkommen af olika vexelpris vid den tid då vexelköp ske, och den, då liqvid verkslälles. ( 24 ) Då till ofvananfördc Öfverskotts-medel för ar 1829, utgörande ,«••••••••••••••• 92/,582! 1 p. 2. läggas behållne Restantier för samma år 150,422: 35. 8. samt ofvannämnde Besparingar å StatsAnslagen 77,259: 47. 2. hvarom liqvid skett med RiksgäldsContoret, på sådant sätt, att efter afdrag af de till FörsvarsVerket årligen, enligt 1823 års Statsreglering af Rikets Ständer anviste 255,555: 16. — ofvanniimilde å Öfverskottcrne anviste Utgifter 46,461:i2.io. samt Brister i StatsAnslagen .227,448: 11. 5. 1J07049. /0 3 RiksgäldsContoret tillgodokommit förår 1829 en summa af 628,002: i3. u.
Nådiga disposition, för befordrande vattenaflappningar eller andra förberedande åtgärder för större odlingsföretag inom medlersla och södra delarne af Riket, borde utgå såsom lån och efter 5 års förlopp återbetalas med 5 procent af det ursprungliga lånebeloppet, af hvilka 5 procent skulle Bih, till R, St, Fröt. t$44* 4 Sami, 1 Afd, 2.4 Haft,. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o Sy, först beräknas 3 procents ränta på det återstående capitalet samt öfverskottet derefter afgå å capitalskulden; dock öfverlemnade Rikets Ständer åt Kongl. Maj:t att, der serskilda omständigheter påkallade en annan ordning för statsbidragets utgående, bevilja en mindre del af ifrågavarande medel såsom anslag utan återbetalningsskyldigbet. Sedan de lånebidrag, ofvanomförmälda motion afser, emot nu anförda lindriga betalningsvilkor blifvit af vederbörande menigheter i underdånighet sökte och af Kongl. Maj:t i Nåder beviljade, samt låntagarne, före lånemedlens utbekommande, genom derför afgifna skuldförbindelser, åtagit sig den stadgade betalningsskyldighetens behöriga fullgörande; så och enär de förändrade ränteoch capitalafbetalningsvilkor, som i afseende på framdeles utgående dylika lån möjligtvis kunna varda fastställda, ingalunda synas böra erhålla retroactiv tillämpning å redan utgifna lånesummor, får Utskottet, som saknar all anledning tillstyrka någon eftergift af den betalningsskyldighet, hvartill nuvarande låne-innehafvare sig förbundit, hemställa, att, hvad förrbemälde Riksdagsfullmägtig rörande vilkoren för ifrågavarande lån föreslagit, icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 28 November 1844. STOCKHOLM, tryckt hos P. G. B e r g , i84f Stats-Utskottets Utlåtande, N-o 88. Ank. lill. Exp. Utsk den ig IVov , kl 6 e. m.
Ständers skarpsynt bedömmande, enär den allmänna grundsats, äfwen här mäste galla, att den som messa äger, den som drager den största fördel af fm ,Eco - Den zo Julik. 2i2Z Ekonomiska belägenhet, och den som följakteligen har största behof, af ett i jemförelse härmed större beskydd af Staten, och är lika som mera interesserad uti allt hwad kill dess upprätthållande, och allmänna säkerhetens befästande, den ma wara inom Landet eller äga afseende pa främmande inflytelse, mäste widhästa den skyldighet att uti ett utwidgadt förhållande deltaga uti de allmänna bördor, som Statens betryggande, emot inwertes »ordningar, eller andra Staters försök till störande af sällhet och lugn göra oundwikelige Ä-wen i afseende pa denna progressiva afgift, har Utskottet den aldrig med nog warsamhct betraktade säkerhet i beräkningen af Utstyldernes belopp, kunna medgifwa afdrag för skuld eller räntor dera. Om sadant wid första påseendet, skulle mcdfö- ' ra intryck om en fortsatt obillighet mot den gäldbundne, sa förmodar Utskottet, dessa intryck böra mildras wid de betraktelser, som derwid icke lara utedlifwa, att denne obillighet icke träffar magdén, af de skattskyldige, således icke dem, som med ett märkbart ledande draga densamma; utan endast faller pa de förmögnaste, hwilka, enär den progressiva afgiften blifwit afmätt uti ett skäligt förhållande till wärdet af den egendom de besitta och innehafwa, icke hwarken kan störa någon del af deras wälfärd, eller borttaga bctydeligt af hwad deras lefnadsbehof fordrar; men hwilket allt skulle inträffa, om större tyngder, än de som blifwit föresiagne falla pa de fattigare, eller mindre förmögne folkclasser. Sluteligen har Utskottet af sammanträngande srsaker, som uppkomma af Bewillnings-Summans höga belopp, sett sig föranlatit i den föresiagne Be will - sno
Jag sade: Nu måste jag icke mer se Herran, ja, Herran uti de lefvandes lande; nu måste jag icke mer se menniskor, när dem som deras tid utlefva. Min tid är borto, och ifrå mig tagen, såsom ens herdas hydda; och jag skär mitt lif tvärtaf såsom en väfvare; han sliter mig sönder såsom en klen tråd; du lyktar dagen för mig, förr än aftonen kommer. Jag tänkte: Måtte jag dock lefva till morgons; men han sönderbröt mig all min ben, såsom ett lejon; ty du lyktar dagen för mig, förr än aftonen kommer. Jag lät såsom en trana och en svala, och knurlade såsom en dufva; min ögon ville mig brista. Herre, jag lider nöd, lisa mig. O! huru vill jag ([gladeliga]) tala, efter han mig tillsagt hafver, och gör det ock; derföre vill jag i alla mina lifsdagar tacka för denna min själs bedröfvelse. Herre, deraf lefver man, och mins andas lif står alltsammans derutinnan; ty du lätst mig somna, och gjorde mig lefvande. Si, om tröst var mig stor ängslan; men du lätst dig vårda om mina själ ganska hjerteliga, att hon icke förderfvas skulle; ty du kastade alla mina synder bakom dig. Ty helvetet lofvar dig intet; så prisar dig icke heller döden, och de som uti gropena fara, vänta intet efter dina sanning; Utan allena de, som lefva, lofva dig, såsom ock jag nu gör. Fadren skall lära barnen dina sanning. Herre, hjelp mig, så vilje vi sjunga mina visor, så länge vi lefve, uti Herrans hus. Och Esaia bad, att man skulle taga ett plåster af fikon, och lägga uppå hans böld, att han måtte helbregda varda. Men Hiskia sade: Hvilket ett tecken är detta, att jag upp till Herrans hus gå skall? På den tiden sände MerodachBaladan, Baladans son, Konungen i Babel, bref och skänker till Hiskia; ty han hade hört, att han hade varit sjuk, och var helbregda vorden igen.
Skrifveise } N;0 27 <$• enligt nu gällande grunder för utlåning från Banken mot inteckning af fast egendom, afseende uteslutande göres å pantens beskaffenhet och ograverade värde, äfvensom att icke några sådane omständigheter med panten eller låne-sökanden förefinnas, som kunna förringa Bankens företrädes-rätt till betalning utur den pant-förskrifna fastigheten, utan att låne-sökandens större eller mindre vederhäftighet för öfrigt tages i betragtande, hvadan ock lån mot sådan pant, till Bankens betryggande mot förluster, icke meddelas till högre belopp, än som motsvarar en inskränktare del af fastighetens taxeringsvärde, samt att den för lånet erhållna inteckning jemväl Jemnar säkerhet i panten framför både dem, som genom köp eller skifte den sig tillegna vilja, äfvensom framför de förbindelser, hvarföre köparen eljest kan vara ansvarig, så att samma säkerhet, som ligger till grund för lånets beviljande, förblifver för Banken oförändrad qvar, ehvad ombyten, som med pantens innehafvare kunna inträffa, antingen Banken förr eller senare om förändringarne dermed erhåller kännedom; alltså, och då den omständighet, att bibehållandet af nu gällande föreskrifter om vilkoren för meddelandet af tredje uppbudet å försåld fastighet, deri Banken eger inteckning, skulle bidraga att förekomma oreda och hinder i iåne-rörelsens bevakande, icke kan anses vara af det inflytande och den vigt, att icke Rikets Ständer anse vida större olägenheter uppkomma af de kostnader och besvär, som berörde undantags stadgande från lag i allmänhet medförer för köpare af sådana fasta egendomar och hvarigenom de fördelar, Rikets Ständer med inrättningen af fastighets-belåningen i Banken velat åt fastighets-egare bereda, i viss mon förringas, bafva Rikets Ständer för deras del, beslutat, att Kongl. Brefvet den 5 Februari 1768, kungjordt genom Svea Hof-Rätts Universal den 9 Mars samma år, hvarigenom stadgas, att 3:dje uppbudet å inköpt fast egendom, som finnes vara intecknad för lån från Banken, icke må meddelas, innan köparen hos Domaren styrkt, att länet antingen blifvit betaldt eller å köparens namn omsatt, må till all kraft och verkan upphäfvas.
Rousseau, Calvin och – hertigen af Braunschweig. Dårhuset. På Capri stod jag en gång på höjden af Tiberii klippa. Jag var tjuguett år, nygift och såg hela verlden i medelhafsskimmer. Jag kom att tänka på, att det skulle komma en dag, då jag icke längre var tjuguett år, icke längre var nygift och då jag icke längre såg verlden i medelhafsskimmer. Jag kände fruktan för den dagen. Jag kände, att jag liksom skulle blygas af att behöfva upplefva den, och jag fantiserade öfver hur det skulle vara att genast med ett språng försvinna i det blå djupet under mina fötter. Jag började undra, om icke, hur vämjelig döden än förefaller, de äro ödets gullgossar som dö unga. De förskonas från att uppnå de förnedringens år, då talangen är en utblommad ört, sorgen knarrighet och glädjen gubbcynism. I familjens porträttsamling möter oss deras ansigte beständigt ungt; och de unga kvinnorna sätta deras bild på sitt skrifbord och svärma för den. De liksom vinna en evig ungdom. Men har ödet sina gullgossar, har det äfven sina styfbarn. Det är just de senare som komma mig att erinra mig gullgossarna som en bjert motsats. Ödets styfbarn få hvarken lefva eller dö. Deras kropp lefver, men delar af deras förstånd vissna bort liksom grenar på ett träd. Med styfbarnen menar jag dårarna. Ett par timmars väg från Schaffhausen framskiner plötsligt det forna klostret Rheinau på en ö i Rhen. Landskapet med sina lummiga bokskogar, som tränga ända ned till vattnet och sträcka de täta grenarna ut öfver strömhvirflarna, är leende och täckt. Den breda kungsfloden flyter grönblå och jungfrulig, ännu obefläckad af de tyska biflodernas lersörja. Hemskt höjer sig i denna vackra omgifning den gamla klosterbyggningen med sin borggård, sina hvita flyglar som en hvit stenkista utan lock. I denna stenkista äro sju hundra dårar lefvande begrafna.
Det är godt och väl; men en sådan förteckning bör tillika tillkännngifvas en gång 0111 året uti officiella äfvensom uti provinstidningarna, jemte deruti inträlfade förändringar, på det hvar och en så mycket lättare må kunna välja, hvem deribland han vill hålla sig till, i fall rörelsen afstadnar. Den uti 25 § omnämnda solidariska ansvarighet, som uttryckes med orden: en för alla och alla för en, hetyder föga eller intet, så framt ej, då directionen upphör att betala å den ort, der invexling är utsatt, hvarje sedelhafvare berättigas att genast vända sig till hvilken lottägare han behagar, för alt utan uppehåll eller tidsutdrägt utkräfva betalning för creditsedlarna. Om derigenom en skulle få betala för alla, vore det ej mer än ganska rätt; förlusten må sedan vid slutliga utredningen fördelas lottägarne emellan, bäst de gitta. Skulle annorlunda tillgå, blifver den vackra phrasen, en för alla och alla för en, alldeles menningslös, åtminstone föga båtande för sedelinnehafvarne, af hvilka kanske större delen ej öfverlefver den slutliga utredningen. Uti 27 § träffar man på rätta arcanum, som jag väl sett af flera förberedas, men som ingen förut vågat framställa och hvilket jag på det allvarligaste bestrider, nemi. att enskilda bolag skulle få öfvertaga all scdelfabrication på valör under 100 rtdr courant. Genom en sådan rättighet för enskilda bolag uppstå mångfaldiga allmänna förluster och enskilda olägenheter, dels genom statsverkets förlust afbancovinsten, dels genom näringarnas förlust af deras lånrätt bos staten, som aldrig kan ersättas hos enskilda bolag, och slutligen genom de oredor oell förluster, hvilka uppkomma i den inre rörelsen, när producenter nödgas i liqvid för sifia varor emottaga creditsedlar, hvilka ej utgöra ett lagligt myntrepresentativ, hvarmed de således ej kunna bestrida sina utgifter. Ehuru jag förlitar mig uppå, att BancoUtsk. ej underlåter att uppfatta och pröfva alla de olägenheter, Gr.
Är Stats-Ministern frånwarande, föredrage Hof-Cantzleren eller den Stats-Rådets Ledamot, som Konungen äfwen i detta fall tilkalle. Sedan Konungen af desse Embetsmän inhemtat til Protocoll anförda råd, för hwilka de blifwa answarige, fatte Konungen, i deras närwaro, besluten; Åliggande det Hof-Cantzleren, eller den Konungen förordnar, at Protocollet föra. Af sådana Beslut må Konungen låta til Stats-Rådets kunskap komma, hwad honom nyttigt synes, så at äfwen någon kännedom af denna Riks-Styrelsens gren måtte hos Stats-Rådet finnas. Ministeriella mål, hwarmed förstås alla de, som angå Rikets förhållande till främmande Makter, må Konungen låta bereda och handhafwa på det sätt, Honom lämpligast synes. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena tillhör, att dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närwaro af någon annan Stats-Rådets Ledamot. Är Stats-Ministern frånwarande, föredrage den Stats-Rådets Ledamot, som Konungen äfwen i detta fall tillkalle. 1809: Landtmarskalk och Talemän för Borgareoch Bonde-Stånden samt Secreterare för Bonde-Ståndet utnämne Konungen. Kommandomål, varmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap av högste befälhavare över krigsmakten till lands och sjöss, omedelbarligen besörjer, avgöras av Konungen, då Han själv förer riksstyrelsen, efter anmälan av chefen för det departement, dit ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra. Över kommandomål föres vid behov protokoll. Statsrådet skall bestå af tio ledamöter, bland hvilka Konungen utnämne en att vara Statsminister och Statsrådets främste ledamot. Desse ega att alla i Statsrådet förekommande ärenden öfvervara. Går Konungen i fält, eller till aflägsnare inrikes orter reser, förordne tre ledamöter af statsrådet, under den ordförande, som Han, antingen ibland prinsar af Sitt hus eller ibland statsrådets ledamöter, särskildt nämner, att föra regeringen i de mål, Konungen föreskrifver.
För den Tredje 4 : - den Fjerde - * - 6: den Femte 8: — den Sjette - * - 16: — Med Betjenter förstås Kammartjenare, Taffeltäckare, Jägare samt alle andre manspersoner, som till uppassning nyttjas; med undantag af minderåriga tjenstgossar. All sådan Betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att för Fru eller minderåriga Barn någon särskild Betjening ej må uppgifvas och den förhöjda afgiften derigenom mindskas. Hyr-Rakejer * « B:dr 4: — Billard-ägare: För hvarje Billard, der så kallade Partipenningar betalas, i Två Classer: '- 1 Stockholm och Götheborg.- Första Classen R:dr 100: W Andra dito 66: 32. 1 de öfriga Städerna.- Första Classen • 75: ; Andra dito - * • 50 : Innehafvare af Billarder vid Hälsobrunnar, frias från afgift, så vida inkomsten deraf tillfaller Brunns-Cassan eller de fattiga. Bokhandlare, lika med Handlande. Boktryckare, lika med Manufacturister. Boktryckeri Konstförvanter i Två Classer: Första Classen R:dr 2: 16. Andra dito -2: Byggmästare, Skepps-, i Städerna i Fem Classer; Första Classen R:dr 40: Andra dito » . 30: __ Den 2 Juli. Tredje Classen R.’dr *o: Fjerde dito - * -15: —< Femte dito 10: Öfrige Byggmästare, Iliea med Handtverkare. Chirurger med Practik, samt Badare och de som halla Rakstugor, i Fyra Classer : Första Classen - * R:dr 30: Andra dito . 20: —- Tredje dito 10: — Fjerde dito '5:
Uti oraförmäldta betänkande hade Utskotten, uppå anförde skäl, tillstyrkt Rikets Sänder alt, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, dit Kongl. Majst täcktes i nåder försiändiga samtelige Dess befallningshafvande att, till ledning för magistraterne i städerne och uppbördsmännen på landet vid den redovisning för saköresmedel, som af dem skall afgifvas, från vederbörande öfver-rätter,. i god tid före summariska och special-räkningarnes »(lemnande, begära upplysning, huruvida de från föregående halfår balanserade mål, deruti böter blifvit ådömde, äro afgjord*, eller om desamma fortfarande bero på öfver-rätternes pröfning. Enligt ankomne protokolls-utdrag, hafva Högv. Preste-slåndet och VällofL Borgare-ståndet till Utskotten återförvisat nämnde betänkande, hvilket af Heder v. Bonde-ståndet blifvit godkändt, men af Ilo »loff. Ridderskapet och Adeln deremot afslagetDe anmärkningar, som emot nämnde förslag inom förstnämnde tvenne Riksstånd blifvit yttrade, äro hufvudsakligen följande: att den tillstyrkta åtgärden vore öfverflödig, helst det ålåge Hof-rätterne att till Konungens befallningshafvande öfversända utslag i bötes-mål,. för att verksläl - 8 Lagsamt Ailm. B:sv.- och Ekon.-Utskottens Memorial, Ti:o