Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Världen är full af beundrare som skråla hans majestäts lof, därför att han kan sofva på snödrifvan och dricka vatten ur träskålar. Och visst är han en sådan man och väcker därmed alla dagar vår häpnad. Jag vill bara säga, att han till på köpet är något ännu mer. Det är inte bara soldatgriller under den hatten. Hör honom disputera med Feifen om de sköna konsterna eller med mig i filosofi! Och så vid sidan däraf dessa – salvo honore – rena små tölpaktigheter, som när han knappast kan plita samman ett läsligt bref! Känner du inte i allt detta igen de svenska själsgåfvorna, just när dessa äro som mest lysande? En glittrande väf af praktfullaste guldbrokad ... och så här och hvar stora mörka refvor, genom hvilka man kan sticka händerna! Undra på om de svenske för en sådan man gå i döden som för sig själfva. Begär inte att han helt ångerfullt skall traska hem som den förlorade sonen och förevisa sina tomma böxsäckar. Säg mig hellre, hvar fanen skola vi få pengar? Nu stack Müllern pennan bakom örat. – Både Vår Herres och våra förstars gunstlingar bli hårdt ansatta af medmänniskors afundsjuka, och du och din vigilans kalfatras här i lägret med större hetta än du anar. Sanna mina ord! Slå du hurtigt ihop kassaboken och häng nattrocken på spiken och pådrag ditt gamla obristliveré, ty inom ett par dagar ha vi kravall. Redan i förgår, när pasjan från Bender kom ridandes och klöf luften med sabeln och i storherrns namn befallde oss att packa oss åstad hemåt, begrep jag, att hans majestät skulle fatta ett förfärligt beslut. Och har du märkt, att värjan hans alldeles som fordom beständigt sitter tre tum ur skidan? – Nåja, så få vi klappa och slå – bara det blir ett slut. Hård längtar så att det blixtrar om ögat ... Herein, herein! Grothusen vände sig om och hälsade de tre män, som stego öfver tröskeln. Den ene hette Axel Roos. Han var en smärt och brunlockig lifdrabant, och för honom fanns ingenting annat i världen än fosterlandets och konungens ära.
Det är icke första gången dessa åsigler framställas. De hafva blifvit framställda vid betänk. JNT:o 29 och sedermera i förevar, betänk. Jag har mottagit ämnet såsom en gammal bekant, och har nu deröfver afgifvit samma yttrande här som inom Utsk. Jag finner icke, att Hr af Bi 11 berghs förslag quadrerar med stadgandet i 60 § Reg.F., äfven om arne Stånd redan gillat detsamma; och då jag icke kan fiuna någon otydlighet uti den af Bevilln. Utsk. föreslagna redaction i i2:te punkten, anhåller jag, att densamma må oförändrad blifva antagen. Frih. K an t zon instämde med Gr. v. Fersen. Hr af Billbergh: Hvad först angår den siste värde talarens invändning mot mitt yrkande, att bestämdt måtte uttryckas K. M:s rättighet att nedsätta tullen, torde den värde ledamoten få medgifva, att I2:te punktens närvar, redaction är tvetydig deruti, att man icke bestämdt kan finna, huruvida denna rättighet tillkommer K. M., endast såvida tullnedsättningen är förknippad med tractater med främmande magter, eller om K. M. må utöfva densamma i följd af andra bepröfvade förhållanden. Lika med Hr Gr. tror jag det vara K. M:s ovilkorliga rättighet att nedsätta tullen, roen då det hittills varit öfligt å Ständernas sida att bestämdt uttrycka, att denna rättighet tillkommer Konungen, ser jag ej, hvarföre man icke nu skall göra det. Hvad åter angår den hufvudsak liga fråga, huruvida K. AL äger rättighet att förhöja tullen, torde Hr Gr. medgifva mig, att 200 Den i5 December «. m. här icke är fråga om att öfverlåta en sådan rättighet på K. M. ovilkorligen, enär mitt redactionsförslag tydligen innehåller, att det endast är vid tillfällen, då fråga vore om att bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet med främmande magter, som en slik rättighet skulle vara K. M. medgifven. 60 § Reg.F., som Hr Gr. så flitigt åberopade, lägger icke något hinder deremot.
Yal-Protoeollel bör genast af minst iö Electorer undertecknas, och försegladt till Riddarhus-Secreteraren aflemnas. Vid Motions-tidens slut utses äfven, på enahanda sätt för hvarje Utskott, Suppleanter til 1 -JtJel af de Ordinarie Ledamöternes antal, för alt, hvar i sin ordning, uttaga dessas ställe, då de erhållit ledighet, eller äro af laga förfall hindrade att lillstädeskotnma. Då Suppleant inträd t i Utskott, såsom ordinarie Ledamot, utväljes ofördröjeligen ny Suppleant i hans ställe. §, 26. Varder Elector till Utskotts Ledamot vald , upphöre han att vara Elector, såframt lian ej Utskotts-befattningen, på sätt ng omförmäler, sig afsäger. — Elector, som kallas till Ledamot i förstärkt Utskott eller Nämnd, bibehålle sitt uppdrag såseni Elector. Ridd. 0, Åd, Prot. 10 B, g. ÅFd. st 10 Den 17 November f. m. §• 38. I Utskotten föres ordet af den Riddersläpets och Adelns Ledamot, som, bland de tillstädes varande, är efter Matrikeln äldst» §• s9‘ Den som blifvit vald till ^Ledamot af Utskott eller till Suppleant, äge rätt att i samma plenum val-listan blifvit öppnad, eller i det nästföljande, denna befattning sig afsäga. Sedermera må delta icke ega rum, titan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan bos Landt-Marskalken, och Pollettens aflemnande, »hvarmed en sålunda afgången Ledamots utöfning af Riksdagsmanna-rält för den Riksdagen upphör. Ledighet på a högst 3 veckor må Ordförande i Utskott kunna ^bevilja 1 högst 3 Ledamöter i sönder, i den ordning de sig derom anmäla.
Jag finner detta stadgande vara en prydnad för författningen, och tror, att deruti ligger en säkerhet, om den också sannolikt icke ofta behöfver anlitas, för främmande bekännare mot möjligheten af alla slags intrång, vare sig genom den ekonomiska lagstiftningen eller myndigheters trakasserier. Jag anhåller om bifall till K. M:ts Propos. §:n afslogs och den 13;de §:n uti K. M:ts förslag antogs. §§ 15 och 16. Biföllos. § 17- Hr Estenberg: Utan att egentligen tillstyrka någon förändring i K. M:ts Propos. i denna §, kan jag dock icke återhålla att uttala min öfvertygelse i afseende på dessa böter. Att jag är en fiende till allt hvad böter heter uti ifrågav:de slags lag, är redan kändt; men då det är fråga om hvem som skall taga dessa böter, så borde det snarare vara skolkassan, än åklagaren, som borde med de fattiga dela dessa böter. Att på detta sätt framkalla en åklagaremakt med förespeglingar att derpå kunna rikta sig, är icke rätt, och jag skulle önska att de, som på detta sätt älska att tvista i religionssaker, åtminstone icke må vinna något för sitt besvär. Jag har nämnt detta, icke för att denna gången vinna någon ändring, utan blott för att hafva uttalat en princip, som jag anser riktig och framdeles icke böra undertryckas. Härefter blef §:n, uppå framställd propos., af E. o. Ad. bifallen. Sedan rubriken jemte ingressen till det nu genomgångna författningsförslaget blifvit föredragen och godkänd, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., det E. o. Ad. torde finna, att Hrr Eibbings, Kontraktsprosten Eundgrens och Eosenquists framställningar i ämnet, den sistnämnde i hvad den icke öfverensstämde med K. Mds, af Ståndet nu antagne Nåd. Propos., måste anses såsom förkastade. Eopädes ja. 380 Den 22 Maj. Frih. Cederström, Thure:
Agatha satt, eller snarare låg i en soffa, hvars purpurfärgade siden stack bjert af emot den tunna hvita drägt, hvaruti hennes mjuka vällustiga gestalt var sluten som i en sky af musslin; hennes vackra svarta hår, illa uppfästadt, hade fallit ned på ena sidan och dess tjocka mörka lockar gjorde halsens hvithet ännu märkbarare; de små fötterna, instuckna i tofflor af ljusblått siden, skymtade fram under klädningen, och ifrån lampan på bordet framför henne, hvilken brann under en starkt rosen färgad kupa, spreds ett matt skimmer öfver hennes något bleka ansigte och mildrade den mörka ringen omkring hennes stora ögon, samt gaf hela den scen, som visade sig för Edvard, ett mystiskt och obeskrifligt behag. Hela hennes ställning så studeradt vårdslös och så behagsjuk, skulle på en mera erfaren kanske gjort en motsatt verkan, men han tyckte sig aldrig i sitt lif sett en mera förtrollande syn, och då hon ställde ifrån sig den glindrande kristall-flaska, hvarmed hon tankspridd lekt då Edvard inträdde, till hälften reste sig upp och med ett leende fullt af ömhet och värma räckte honom sin hand, mjuk och parfymerad, var han färdig att falla till hennes fötter, alldeles hänförd af en skönhet, som nu i halfdunklet syntes honom ännu tusen gånger mera förförisk, än han sett den förut vid dagsljuset på ångbåten. Agatha talte till honom, han hörde hennes ord utan att fatta meningen, han svarade henne osammanhängande och mekaniskt, i det han slukade henne med sina blickar; aldrig hade tvenne ögon varit vältaligare och uttryckt en varmare och mera sann beundran, under det läpparne voro stumma, och aldrig hade den sköna och listiga qvinnans fåfänga skördat en fullständigare seger, en mera afgörande och synbar triumf; och leende öfver det intryck hon gjorde på den förvirrade gossen, – hvars hela utseende okonstladt vittnade om hans öfverraskning och förbländning – drog hon honom ned bredvid sig på soffan.
Efter mitt förmenande, och efter den erfarenhet, jag under det praktiska lifvet kunnat förvärfva angide tjenligasle sattet för fartygs bibehållande, tror jag dock, att torra dockbyggnader äro ett föremål, som förtjena!* större uppmärksamhet än R. St. deråt lemnat. Hvad åter beträffar anslagen under litt. C., så vidröres der ett amne, deri jag tilltror mig äga någon praktisk kunskap. I fråga om vattencommunicationer, har min uppmärksamhet länge varit fästad på hvad som föregått inom Riket. Det liar likväl handl mig, såsom mångå andra, att jag förfäktat grundsatser, som jag sedan måst förkasta. Jag har nemi., med mångå andra, ansett såsom ett axiom, att alla nya vattencommunicationer, äfven då statsmedel beviljas till det hela eller någon del, borde bedrifvas, ej af Staten, utan af enskildta bolag. Jag får nu äran förklara, att jag är af alldeles motsatt tanke, nb. när det är fråga om att statsmedel skola användas till större canaler, till större genomskärningar af landet, der meningen är, att genom sådana genomskärningar befordra en större allmän rörelse och gifva tillfälle till stor varuproduetion. Då anser jag alldeles oriktigt, att hafva lemnat dessa canaler lill enskildta bolag. De enskilde personer, som iträda dylika bolag, hafva till deras formation blott ett enda motiv, nemi. alt få höga actie-utdelningar. Det är således gifvet, att de skola hufvudsakligen arbeta på att erhålla höga canalafgifter. Orsaken hvarföre man ansett det vara ett axiom, att enskild - Deli 18 Mars. 61 ta bolag lionie »iföra sådana förelag., bär vari! den förutsåtlning, ali enskilde, hallre äu Sia leii, skulle kunna hushålla med medlen. Delta liar således innefattat en slags kritik ölven Statens förvaltning, och jag medgifver alt den må hafva varit ganska riktig; men deraf föijer alldeles icke, alt enskildt.! bolag, isynnerhet de stora, kunna hushålla hattre an Stalén.
JOHAN NORDLING. ALLM. : gonen ' / till tre på eftermiddagen, m e n, k l o c k a n elfva, 4^ Emellan fönstren v * *) frukosttimundantagen. E n lång, b e k v ä m hvilen tidskrifter, massa böcker Ibsens arbeten och i en d e l af praktband. skalk i detsamma unga damer ögat, att » det se. Där, F o t o. Nyblin, Kristiania. hufvudet PÅ GÄSTBESÖK HOS HENRIK med med det yfviga silfverhvita håret, inte visste vi Han därför, » hvar vi hade stiania järnvägsperrong åsett, när af skådelystna om minuter folkmassornas steg mattbelagda satte med sig i rörelse hurrarop, att under d e m konunvänligt nicka genom knpéfönstret. randa f ö r att fanns där. Vi hade från stationen gjorde mitt huruvida doktor Ibsen gång, blifva led gång vid en festlighet, Men föreställda blifvit Kristiania, skulle han, d e n af så m y c k e t arbete, tervieware upptagne Vi af honom främlingar stormannen års f ö r l o p p, e r i n r a sågo släppte mycket sig fram drogo oss dock till Ett tillbaka, rädda fingo hem följande föresväfvar att bosätta honom. k o m m a öfver nationers sig i — dags en föro c h vackert h e m var hållning, väggarna täckta m e d världsberyktade Äfven den vackra, i ek det, af som de bägge ädm e d taflor a f namn. hållna matsalens beklädsalongerna skaldens arbetsrum, där vi blefvo i n b j u d n a slå o s s n e d. Rummet tvänne » M a n har till a n d r a kvinnor, d ä r i f r å n så l ä t t länder, Sydtyskland, finnas gröna intet äga de af är af oregelbunden form, med planteringar.
Hr Tham har med erinran, att jag kallat Konventikel-plakatet för ett vålds-plakat, tillika sagt, att det tvärtom innehåller en upmuntrau till hus-andakt, samt det vackraste Guds ord. Ehuru väl jag icke vill förneka, att i första delen af konventikel-plakatet förelinnas upmaningar till hus-andakt, vidhåller jag dock mitt förklarande, att detta plakat är ett våldsplakat, emedan andra delen af Konventikel-plakatet innefattar våld, enär deri vid hårdt ansvar förbjudes, ”att uti privata och enskilda hus, man och qvinkön, gamla och unga, kände eller okände, få eller flere, må tillsamraanskomma, under förevändning, att bruka sin andakt, och enkaunerliga Gudstjenst, den der med de vanlige Sönoch helgedagars texters predikande och utläggande, böners och nya bönesätts förklarande finnes vara förrättad” etc. Fasaväckande händelser hafva i följd af detta plakats tillämpning framkallats, hvarföre jag anser mig äga full auledn., att anse det såsom ett våldsplakat. Jag har mig nemi. bekant, att en fader, hvilken för sitt barn förklarade betydelsen af bönen ”Fader Vår”, under det en annan person då inkom, blifvit för det att han vid den ankommande personens inträde icke uphörde med förklaringen, dömd att undergå vatten och brödstraffet. Mänga exempel kunna framdragas derpå, att menniskor blifvit dömde till vatten och bröd, endast derföre, alt de på det mest Evangeliska sätt predikat Guds ord. Ja, jag uprepar det ännu en gång, att en författn., som tillstäd jer något dylikt, innebär våld, och att Konventikel-plakatet, alltså är ett vålds-plakat. Att detta plakat icke alltid så tillämpats, bevisar intet annat, än att Domare funnits, som varit nog samvetsgranna, för att i möjligaste måtto undvika tillämpningen af en så orimlig lag, och jag sjelf kan berömma mig af att, under den lid jag utöfvade Domare-embetet, jag icke fann skäl, alt tillämpa Konventikel-plakatet.
Ut st. d. 7 April 1829. Memorial, med anledning af hvad 1827 fyrs Revisions-Berättclse förmäler , om det skick, hvaruti Trossbottnarne i det så kallade Archivieller mindre Banco-> Huset sig befinna. Uti Rikets Ständers Revisorers Berättelse af år 1827 (tryckta eX0InPk Pa§' d oms Mnnco-XJtikottets Memorial. Nio 35. pämnes, hurusom, vid verkställigheten berörde år, af en uti planen för Bankens Eidsiäeknings^anstalter inbegripen rasering af 7 st. Rum samt åtskillige Contoir och Brädbeklädnader i Vindsvåningen af det, under loppet af åren 1817 till och med 1822, påbyggda så kallade Archivieller mindre Banco-Huset, den oväntade upptäckt gjor* des och, genom en i Junii månad anställd, ordentlig besigtning, än ytterligare bekräfta*- des: att Bjclklaget under Brandbottnen af den påbyggda våningen är, öfverallt i hela Huset, så upprött, att det ej på något vis kan varaktigt i stånd sättas, Utan måste helt och hållet borttagas, samt nya bjelker och ny underpanelning insättas; och hafva Herrar Bahco-Fullmägrtige nti 3 Afd. to §. af deras Berättelse vidare upptagit detta ämne. Jemte öfvgrrlemnande till Banco-Utskottet af de förklaringar, som, efter Fullmägtiges förord-, ilande, blifvit genom Bankens Commissariat infordrade så väl från förre (sedermera aflidne) Reyisions-Commissarien, Riddaren af Kongl. Kordstjerne-Orden P. Kellin\ sorn Professoren, Riddaren af K:gl. Wasa-, Orden C. C. Gjörvell, äfvensom serskilde förklaranden, hvilka, uppå dertill af bemälde Professor gifven anledning, Murmästare-Åldermannen P. Thun och Slotts* i? Ba»co-U t skottets Memorial A’:o 35.
Utskottets sid. 15, under l:o, 2:o och 3:o gjorda hemställan. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Sammansätta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden: M 6, i anledning af väckta motioner, dels om upphäfvsnde af föreskrifterna rörande tullstämpling af från utrikes orter ankommande varor, samt dels om upphörande af städernas vågoch kaj-afgifter såsom särskilda utgiftsposter; JV2 7, i anledning af väckt motion, om upphörande af ej mindre alla extra algifter för fartyg, som till tullverkets tjenstemän för extra tjenstgöring erläggas, än äfven af förpassning för tullfritt gods mellan Svenska hamnar i de fall, der sådan nu eger rum; ^2 8, i anledning af väckt motion om in k lareri ngsoch lossningsrätt för fartyg vid landthamn eiler kanalstation, dit de äro destinerade; JV5 9, med anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande af insmugling af Danskt bränvin till Sverige; och JV2 10, i anledning af väckt motion om upphörande af den i Kongl. Förordningen den 3 December 1842 bestämda afgift för vägning af inkommande utländskt gods, som efter vederbörlig tillåtelse verkställes i eller vid godsegarens enskilda magasin. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Utlåtanden: JV2 45, i anledning af väckt motion, angående sättet för stämnings delgif vande åt byalag. Bifölls. JVs 44, i anledning af väckt motion, angående tillåtelse för enskilde att anställa särskild prestman för gudstjcnstens upprätthållande i orter, aflägsna från församlingens kyrka. Återremitterades. JV2 45, i anledning af väckt motion, om rättighet för prestvigd person att annan till prestembetet inviga. Bifölls.
tacksamma ögon u p p till honom, s o m beDin skål, min hulda Julia! redt henne ett så utsökt nöje. » Tack; jag är så lycklig! » hviskade hon m e d af — ja, vid denna scen kände de unga för tårar skälfvande stämma. » Jag skall aldrig, visso, att så ville de dö för och m e d hvaraldrig kunna glömma denna afton. » andra, o m ett oblidt öde skulle skilja dem åt. » Ja, » medgaf moster Betta, » det är själfva Alla milda makter! Var man verkligen i kassingen till folk, de där aktörerna. Abä- den gamla ladan eller var man i Verona? kade de sig inte, så man kunde tro, att alltDenne härlige Romeo med det ädla, stopihop var rena allvaret. Så han damp, den pade bröstet (och de kanske äfvenledes stopdär Twyback, eller hvad han hette, och så pade trikåerna), kunde det vara den långvackert Julia skepade sig på balkongen. skranglige, rödnäste Tillman, som bodde Men munken, som smidde ihop d e m utan hos bagare Grönvalls och åt på kredit hos vidare, den hade då hin tagit här i landet. fru Söderström? Och hans tjusande Julia, Roligt var det emellertid alltihop, och allra Capulets stolta dotter, kunde hon vara en roligast att liken stego upp igen, så man vanlig dödlig flicka, s o m lade sig o m kvälsåg att alltihop var komedi. T a c k skall du larne m e d papiljotter och pjaskade omkring ha, Nils Oskar! » om mornarne i nedkippade skor och m e d Medan moster Betta proberade portnyctrasig kjolkant, som hennes värdinna, gumkeln, då de hunnit hem, skänktes de unga man Malmros, påstod att hon gjorde?
Komitéen alls icke tagit i betraktande hvarken att allt det byggnadstimmer, som nu landvägen forslas till Skånes slättbygder omkring Malmö, Lund och Landskrona, hemtas från de trakter af norra Skåne, som beröras af denna linie, — eller att en sådan kanalisering, som väl ännu icke finnes, men hvartill förslag säges vara upgjordt emellan sjön Salen och sjöarne Asnen och Helgesjön, lika väl skulle kunna tillvägabringas emellan södra Smålands största och längst i vester belägna sjö, Bolmen, och de många i trakten af Wernamo befintliga sjöar, hvaraf Widöstern är den betydligaste, och hvarigenom en lättad kommunikation med Halland och Kattegat kunde beredas. Till förmån för Nässjö-linien förmäles: l:o) att jordmånen omkring denna linie skall vara bördigare, särdeles på den östra sidan deraf, der äfven flera fabriksanläggningar skall finnas än vid och omkring Lagalinien, hvaremot det medgifves, att jerntillverkningen här icke upgår till mera än 6,000 Centner årligen, hvaraf följer, att det hufvudsakligen skulle vara det öfverskott af jordbruksoch ladugårdsprodukter, som dessa trakter erbjuda, samt hvad förutnämnde fabriker kunna hafva att aflåta, som skulle gifva godstrafik åt jernvägar; 2:o) att folkmängden vid denna linie med 27,000 personer öfverskjuter den vid Laga-linien, och att således en något större persontrafik kunde vara att påräkna; 3:o) att man, genom att gifva jernbanan sin sträckning åt Nässjö, sätter den i rak förbindelse med en förmodad framtida stambana från hufvudstaden genom Södermanland och Östergöthland åt Eksjö-trakten.
Då den varder mer än fager! » Men, det måste ske, och sedan alla parSå sjunger den sydsvenska skalden i en ter voro hörda, dekreterade k. m:t: att rättighet till läkareyrkets utöfvande må helsningssång till den första kvinliga medicintillkomma äfven kvinna, hvilken aflagt de ska studenten vid det sydliga universitetet, och i välklingande stanzer ger han ett fullödigt såsom vilkor för denna rättighets förvärfvande uttryck för den meningen, om hvilken väl ali författningarna föreskrifna prof; drig bort kunna tvistas — att om kvinnan äfvensom i nåder förordnades: att kvinna finge undergå afgångsexamen är skickad till något yttre kall, det väl i första rummet är som vårdarinna, läkarinna. vid läroverk och därför erhålla vitsord; alt hon finge aflägga med. fil. examen och Hennes milda väsen ger ro, hennes hand är lätt, hennes förmåga af tålamod är utan begagna den offentliga och enskilda undervisgräns, och hennes hjärta kan klappa med den ningen vid de medicinska läroverken; att tillfälle till en särskild kurs i anatomi lidande. I alla tider har också kvinnan intagit första rummet som sjukvårdarinna, men skulle för kvinnor beredas vid Karolinska indet kom en tid, då man ville taga steget fullt stitutet, och att tillträde skall vara för kvinut och icke låta kvinnan nöja sig med blott liga studenter öppet till afläggande i stadgad vårdarinnans rol. Hvad hindrade i själfva ordning af de för rättighet till läkaryrkets utverket henne att taga ut detta steg, att träda öfning föreskrifna prof. in i lärosalarne, i anatomirummet, i studer* * kammaren och en dag lemna dem som den * utbildade läkaren? Gafs det icke ett länge kändt behof af kvinliga läkare? Fanns det icke tusen och åter Lärotiden för en läkare är i Sverige synnerligen lång. Efter studentexamen aflägges först medicinsk filosofisk examen, till hvilken förarbetet kräfver minst ett år. Denna examen måste afläggas i Upsala eller Lund, men studierna för densamma kunna till stor del skötas vid Stockholms högskola. Medicine kandidatexamen tager i medeltal 4 år och kan efter behag afläggas vid Karolinska institutet i Stockholm, vid Upsala eller Lunds universitet.
Stats Utskottet tror ock, att i hvad Stats-Utskottet föreslagit och upptagit ; någon brist icke är att befara eller möjeligen kan uppstå, då alla Titlarne sammanlagde beräknas; och ehuru det skulle synas, att i jemnförelse med närvarande priser och förhållanden, en del Titlar blifvit för lågt beräknade, kan likväl Stats-Utskottet hvarken til 1 ty-rka en ytterligare förhöjning deri-, eller någon tillökning pä Titlarne i allmänhet, emedan sådant ingalunda kan Den 5 Juli. fean förenäs nied den säkerhet, sorti bor ligga till grund för Calculerna till Stats-Intradernas beräkning, och skulle mer än allt annat kunna föranleda tili en uppkommande Stats brist och de derifrån oskiljaktiga olägenheter. Stats-Utskottet hemställer derföre, att vid hvad Utskottet föreslagit måtte få förblifva. 3:0 Uti Vallo fl. Borgare-Ståndet har blifvit anmärkt, att Städernas Boskaps-penningar äro uteslutne och att underrättelse om Inkomsten frän de Ultra-Marinska Besittningarne saknas. Hvad Städernas Boskaps penningar angår* så hafva de desto mindre kunnat särskildt upptagas och beräknas, som de äro inbegripne under ordinarie rentan och blifva, jämte Städernas öfriga till Kongl Maj:t och Kronan utgående rentor, till Bandt-Renterierna levererade * och under ofvannämnde Titel: Ordinarie Renta, uti Bands-Böckerna upptagne och redoviste, lika med Boskaps-penningarne af Hemman på Bandet. Men Boskaps-penningarne för Stockholms Stad hafva alltid blifvit uti Stat särskildt upptagne på den grund, att de blifva af Staden directe till Kongl. Rente-Kammaren levererade och redogörelsen derföre icke ingår uti någon Bands-Boks redogörelse, då deremot de öfriga Städernas Special-Räkningar aflemnas till BandsContoiret i Bänet och lika med Krono-Fogdarn«s Special-Räkningar biläggas Bands-Boken.