Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
antydes visserligen i samtalet med Brobyprästen 8cli på ett par andra ställeii; den afgbrande vändningen motiveras äfven af den anger, som gripit honom vid kapten Lennarts b h, och af det moraliska stöd han har i sin hnstrii; men det oaktadt får man ej något helt intryck af denna själshistoria. Det är ailtför mycket annat, som spelar * in i den och grumlar gbngen däraf. Man löper ofta fara att tappa bort dess tråd i hvirfveln af äfventyr, gestalter och episoder. E n roman i vanlig bemärkelse, där intresset afgjordt koncentrerar sig kring en eller några f % hiifviidkarakterer, ar Gösta Berlings saga således ej. I bild på bild rullar den upp för oss hur ~afventyrens vilda jakt brusade fra.m kring Löfvens sjöw. De ge ett ofverväldigande intryck af konstnärlig rikedom och mångsidighet, dessa. bilder, men de st % ofta nog ej i närmare förhbllande till livaraiidra än pärlor, uppträdda på samma tråd. Författarinnan lär ock varit betänkt att kalla sin bok %Berättelser frin det gamla Värmlands, en titel, som .bättre än den nimrande skulle angifvit dess innebörd. Men har man val upphört att döma denna bok efter den helgjutna romanens mbttstock, laser man en för en af dess många förtjusande episoder så, som man läser en fin novellett eller en gripande dikt - ja, då tror jag de skola vara få, som ej ryckas med. Visserligen förekomma några bizarrerier som ~3Iidsomma.r~ och ~Keven-. liullerw, den senare allt för mycket saga för att den dar skildrade slottsbranden skulle kunna fogas in som ett led i handlingens &amp; ng. 61 Men dessa myoket mer än uppviigas af de skatter; 80m med slö&amp;nde ' Iiand hopats inom ramen af Gösta B,erlings saga.
Utskottets Betänkande, i anledning af dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremttteradt - Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 5 sistledne Martii afgifne samt den 1 dennes ef. termkjdagen på bordet lagde Betänkande, öfver den af Friherre Mannerheim, hars August, väckte fråga, det de Publque Auctoriteter, som å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar jfsluta Contracter eller Afhandlingar med Enskildte ej må äga att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf sjtlfve deröfver döma; men sorn Grefve Cronstedt, Clas , och Frih-rre Wrangel, Henning, jemte åtskilbge andra af Ridderskapet och Adeln anhöllo, att detta B tä< kändt ytterligare måtte fa hvila på bordet ti 1 nästa Plenum , fann Ridderskapet och Adeln för godt dertill lemna bifall. Företogs till pröfning Lagsamt Allmän* oa Besvärsoch Oeconomi* Utskottens deta 16 sistledne Martii afgifne samt d-*n t dctincs eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, ingående yrkad förändring af de, rörande En* skiftes-delningar utfärdade Författningar. Grefve de la Gardie, Jacobi I den Ställning att i egenskap af god Man ofta hafva öf« Ridd. och Ad. jProt. Dea 4 A'pril. vervarit Enskiftes -förrättningar anser jag det vara min pligt, att yppa hvad jag tror vara felagtigt i Utskottets Betänkande. Enligt Enskiftes - Författningarne skola gode Män tillkallas , hvilka jemte Landtmätaren i samtelige Delägarnes närvaro efter föregången öfverläggning och pröfning uppgöra Taxeringen och Enskifts-läggningen af Ägorne. Den med förrättningen missnöjde äger att anföra besvär hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande. Öfver det ingifne Memorialet infordras meddelägarnes förklaring, hvaremot den klagande åter får afgifva påminnelser.
Pensionsbelopp. 2.134.50 2.134.50 60 50 600 800 2794.50 2984.50 1 Öfver-Direktör och Chef, hvilken, med bibehållande af boställe i den åt Myntoch Kontroll-verken anslagna egendom, föreslås till enahanda aflöning med de yngre af sina vederlikar i Rikets Kollegier . (sportlerna upphöra.) 1 Myntmästare, som jemväl innehafver boställe ...» med bibehållande tillika af hittills varande till 500 R:dr beräknade sportler 4500 3000 4000 3000 4,269 110 | 1,400 I 5,779 Transport | 7 500 22 Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts "Nåd. Prop. N:o \, om Statsverket 1856. NuvaranArfvoden, ljuspenningar Sportler efter ungefärlig uppgift. Summa Föredragandens förslag. de löner på stat. och andra inkomster af allmänna medel. nuvarande inkomst. Embeten och tjenster. Löner och arfvoden. N:o 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd.
kommit till den vissheten, att det finnes en ofantligt mycket högre och gudsmedvetandet inom oss vida mer tilltalande uppfattning af det oändliga, hela världsalltet omfattande gudomsmajestätet än den blott antropomorfiska, som af det högsta väsendet gör en med företrädesvis mänskliga, om än såsom sådana i högsta grad fullkomliga egenskaper utrustad personlighet, hvars egentliga bostad är himmelen, och dit han också till slut samlar sina trogna. » Vi hafva funnit, att talet om viljans ofrihet, om än i många hänseenden berättigadt, dock i det hela är ett fåviskt och oriktigt tal. » Vi hafva lärt oss inse, att området för våra plikters uppfyllande går vida utöfver den gräns, som den mosaiska och den på densamma stödda kristliga sedelagen har utstakat. » Vi hafva vant oss att i döden se icke en mänsklighetens skräckinjagande fiende, utan en dess välgörare och vän, som tager ifrån oss det hos oss ovä^ sentliga och tillfälliga för att Öfverlemna det åt förgängelsen, men bevarar det bästa af oss, det finaste extraktet och, så att säga, destillatet af vårt väsen, för att låta det lefva icke i skyn eller den blåa himmelen Öfver våra hufvuden, eller på någon af de andra planeterna, ett antagande lika orimligt och naivt som saknande hvarje anstymmelse till stöd i någon vetenskap, utan på den jord, med hvilken vi oupphörligen äro förenade och hvarest detta, som återstår af oss själfva, fortfarande kommer att verka genom otaliga generationer, så länge ett människosläkte finnes. » Vi kunna icke medgifva, att den kritik, som förf. egnar de äldre åsikterna är fullt träffande — den idealistiska fenomenteorien beröfvar visst icke denna världen dess realitet, och Gud kan fattas såsom person utan antropo-morfismer, låt vara att han måste ega några likheter med den högsta i vår värld gifna verkligheten, människan o. s. v. — och vi tro ej, att lifvets gåtor kunna utan fantasteri lösas på författarens panteistiskt materialistiska ståndpunkt. Men vi erkänna, att det i hans tankebyggnad, trots grundvalens svaghet, finnes mycket af ideala tendenser.
Desse Comitterade böra, inom 182^ års slut, till Kongl. Majit inkomma med fullständig utredning enligt nu fastställde grunder i delta afseende, då Kongl. Majit lärer täckas, efter föregången Nådig pröfning, i öfverensstämmelse med samma grunder, bestämma det ersättnings-belopp, sora en livar må tillkomma, och hvilket icke må kunna öfverstiga hvad de sist tillförordnade Comiterade föreslagit. 3 1 Puncten. Uppå Kongl. Majits Nådiga tillkänna-gifvande härom, låta Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Gontoiret utfärda Riksgälds -Contoirets Obligationer, ställde till Sedelbafvaren, och svarande mot de fastställde särskilte ersättnings-summorne, hvaraf ena hälften betalas efter fem års förlopp, och den andra hälften efter det sjette årets utgång, beräknadt från obligalionernes data, dock ulan ränta. Uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut Supra. Upplästes till Justering oell godkändes följande Expeditions-Utskottets insän - Ridd. o, Ad,'Prot. jo B. *. No v emter f. m; de förslag till Riksens Ständers underdånige skrifvelser till Kongl. Maj:t: N:o 344- Rörande Garnizons-SjukhusByggnaderne i Stockkolm. Rörande meddelande af arbets-pjaner m. m, i afseende på allmänna Byggnaders uppförande. Angående inrättandet af enskilda Banker eller Disconter. N:o 347- Angående General-AssistanceContoiret nj. m. N:o 348. I anledning af verkstäld granskning af Kongl. Nummer-Lotteriets Rä* kenskaper för år 1821. N:o 34,9- Rörande verkställighet af Konungens Befallningshafvandes Utslag i skuldfordrings-mål.
Ridderskapet och Adeln gjorda motion, att, oberoende deraf om nya lagverket i* sin helhet ian vid denna Riksdag komma* i fråga till granskning: och* antagande, eller icke, Rikets Ständer måtte taga förslaget till ny Byggninga-Balk under öf vervägande, för att, med tilläfventyrs nödiga* rättelser, till Kongl. Maj:ts Nådiga sanction öfverlämnäs; får Utskottet yttra, att, ehuru, i'fråga om (Sivil-lag-förslaget, Utskottet delar den i Kongl. Mäj:ts Nådiga Skrifvelse 16 Zag-Utskeitels U t låtande j N.o j/f.2. uttryckta tanka,^att flere af de i detta förslag framställda nya lagsladgan den, som äro skil jagtiga från dem, som na gälla , ega företräde framför de senare, hvarföre Utskottet äfven tror, att för lagverkets slutliga införande mycket skulle vara att vinna, om sådane nya stadganden gjordes tili föremål för serskild behandling och genast kunde, såsom lagbud , sättas i utöfning, ett förhållande, sorn, efter Utskottets tanka, synnerligen inträffar med vissa delar af Handels-, Utsökningsoch Rättegångs-Balkarne; tvekar Utskottet likväl ej att yttra, det ett dylikt mera isoleradt antagande ej bör sträcka sig till någon hel Balk af Civil-lag-förslaget, emedan , å ena sidan, en sådan större afdelning allt för nära ingår uti det hela af systemet, alt utan sammanhang med det öfriga kunna såsom verkställbar lag påbjudas, och, å den andra, den rubbning , som häraf skulle inträffa i nu gällande lag, ovilkorligen måste på samma gång genom omarbetning af en myckenhet äldre lagbud afbjelpas. Denna allmänna slutsats gäller orri ByggningaBalken i lika mon, som om de öfrige Balkarne uti lag-förslaget.
Maj:ts den 28 September 1839 till Krigs-Kollegium aflåtna nådiga Bref innehåller, att ifrågavarande summa ”hör, såsom för ”Utrednings-Afdelningen till bestridande af årets utgifter icke erforderlig, afdragas på 1838 års anslag för Afdelningen och i samma års ”räkenskap upptagas bland 3;dje hufvudtitelns besparingar till framti”da disposition Sistberörde nådiga föreskrift, eller den, att medlen borde till framtida disposition upptagas, har väl föra nied t Kollegium, som från Stats-Kontoret fick oafkortadt uppbära 1838 års statsanslag, att i räkenskaperna låta fortfarande balansera nämnde 30,543 R;dr 12 sk. 1 — 367 — rst.; men då emedlertid summan, redan den 1 November 1839, blifvit till Stats-Kontoret inlevererad, får Kollegium, med instämmande uti den af Revisorerne gjorda framställning om medlens afföring ur räkenskaperna, underdånigst tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t må en sådan afföring af beloppet, 30,543 R:dr 12 sk. 1 rst. Banko, i nåder bifalla. Emot den, under titel ”reseoch traktamentsmedel”, år 1842 med 1,650 R:dr och år 1843 med 1,612 R:dr 24 sk. verkställda utbetalning af arfvoden åt Krigs-Hof-Rättens Militär-Ledamöter af Landt-armeen, hafva Revisorerne anmärkt, att denna utgift vore för Utrednings-Af delningen främmande samt dessutom under en mindre lämplig titel afförd. Arfvoden åt ifrågavarande Ledamöter af Krigs-Hof-Rätten hafva, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 13 December 1826 och 29 April 1830 med flera stadganden, årligen utgått från det under Kollegii Utrednings-Afdelning ställda anslag till reseoch traktamentskostnader.
Då deremot föreslagna åtgärden, alt till 32 sk. höja de sins emellan olika belopp, som Expeditionsfaxan och Resereglemente! bestämma såsom traktamente åt nämndemän vid extra förrättningar, synes hafva skäl för sig, helst föreslagna beloppet icke gerna kan anses utgöra mer, än hvad till en tarflig kost åtgår, få Utskotten föreslå Rikets Ständer: att i underdånig skrifvelse til! Kongl. Maj: t tillkännagifva den önskan ali, med ändring af föreskrifterna i nu gällandif, r t Lagsami Allmänna Besvärsoch Ekon.-Ilsk. Betänkande, N:u 26. 7 Expeditionstaxa och Hese-reglemente, i fråga om dagtraktamente lill Nämndemän vid syner oell andra förrättningar, såväl för enskildas räkning, sorn för sådane, för hvilka ersättning af allmänna medel dem bestås, berörde traktamente mätte bestämmas lill 32 sk. banko. Således återstår nu endast att meddela yttrande öfver yrkandet i 4:de punkten om ersättning till Nämndemän lör de förrättningar, dermed de för Kongl. Maj-.ts och kronans räkning biträda; och dervid torde till en början böra i korthet anmärkas hvad rörande ersättning för dylika förrättningar redan finnes stadgadt genom Kongl, kungöredseu den 25 Januari 1842. Berörde Kongl, kungörelse innehåller nemligen att Nämndemän, utom för de förrättningar, hvilka dem i egenskap af ledamöter i häradsrätt åligga, samt för syner och besigt miugar å ryttare-, knekteoch båtsmanstorp, må, när de tillkallas för andre syner, värderingar, inventeringar m. m. för Kongl. Maj:ts och kronans räkning, samt förrättningen varar längre än en dag, undfå traktamente, enligt hvad dem för förrättningar åt enskilde bestå?, jemte ersättning för rerekostnaden enligt gällande Resereglemente. Att tå de i berörde kungörelse förekommande undantag eller inskränkningar upphäfjie, hafva motionärerne med nu ifrågavarande framställning egentligen åsyftat.
Maj;t i underdånighet insända handlingarne jemte eget utlåtande i målet; samma handlingar och utlåtande öfverlemnädes tili Högsta Domstolens pröfning 3 hvadan Utskottet anse sig böra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att härom göra en underdånig hemställan. I afseende på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes ifrågasatte rått att utfärda Vitesförbud i sådane mål, Sorn röra ordningens bibehållanden inom Länen, hafva Utskottet funnit, att rättigheten till utfärdande af sådane Påbud blifvit, med mer och mindre bestämd anledning af Lag och Författningar, nog vidsträckt och utan sainmanstämmelse emellan sårskildte Läns Styrelser begagnad, och derföre ansett en närmare bestäinnig derom desto nödigare, som» då LagUtskottets Betdnhndén, 433 då endast en inskränkt de! af Lagstiftande inagten år åt Regeringen uppdragen, en obestämd och godtycklig än mindre bör tillkomma underlydande Auctoriteter; hvadan Utskotten få vördsamt hemställa, att Riksens Håglöf]. Ständer hos Kongl. Majit framföra den underdåniga önskan, det Kong!.
Herr von Hartmansdorff-, Den omständig-i het att de öfrige Stånden komma att med pluralitet afgöra en sak, hvilken endast angår Ridder*' skåpets och Adelns enskilda SlåndsOrdning, hade den värde Talaren bort taga i närmare betraktande, innan proposition af honom yrkades. Nu mera lärer det vara utan ändamål, att fästa uppmärksamheten derå. Hvad vidare beträffar den omständighet, att större tydlighet för ConstitutionsUtskottet skulle beredas derigenom, att hela discussionen dit åt - Ridd, o. Ad, Prot. IX Band. irsta Afd, 2 (. Den il October e, m: följde remissen, så fruktar jag att någon säkrare ledning derigenom icke vunnes. Jag skulle tro, att då Constitutions-Utskottet har tillgång till Grundlagarne och StåndsOrdningen, hvarom fråga är, samt till en del utgöres af medlemmar fran detta Stånd, hvilka sjelfva afhört discussionen, torde något annat meddelande än genom ProtocollsUtdrag vara öfverflödigt. Jag instämmer derföre i hvad Herr von Hohenhausen nyligen yttrat. Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att sedan Herr Hjerta nu mera inskränkt sig till den önskan, att Ridderskapets och Adelns ProtocollsUtdrag, som kommer att till ConstitutionsUtskottet afgå, måtte blifva så fullständigt, som möjligt, trodde Herr LandtMarskalken, att rätta tiden att bedöma ProtocollsUtdragets innehåll och beskaffenhet, torde blifva då det samma till justering förekommer. För egen del ansåg Herr Grefven och TjandtMarskalken någon annan åtgärd icke tillhöra Constitutions-Utskottet, än att bedöma Herr Grefvens och LandtMarskalkens förfarande, i afseende på den vägrade propositionen, men alldeles icke att ingå i pröfning af Hufvudfrågan, angående Introductioners meddelande. Grefve Cronhjelm' Jag anhåller endast, att RiddarhusUtskottets Memorial må få åtfölja ProtocollsUtdraget till ConstitufionsUtskottet. Herr Lefrén'.
Våroch sommartiden, då turisternas skaror med förkärlek styra kosan dit, kan man i Dresden få se både turkar, kineser och skottar vandra omkring i sina brokiga dräkter. Men från oktober till april besökes staden mest af de bildade konsternas älskare och utöfvare, af musici och musikvänner, tekniska studerande samt ungt folk från alla länder, som komma för att studera det tyska språket. Norrmännen sända med förkärlek sina söner och döttrar dit. Finner man endast en bra pension, skall man nog trifvas. Det är bättre att icke gå till någon af de större pensionerna vid de förnämsta gatorna i det finaste kvarteret, (das amerikanische Viertel), där mest engelsmän och amerikanare bo och där priset växlar mellan 150 — 200 Mark per månad, utan man bör hellre välja en mindre pension, där det kostar 120 — 140 Mark för ensamt och 100 — 110 Mark för deladt rum. På de förstnämnda ställena bjudes man på elegant möblerade bostäder, fina måltider, betjänter, som passa upp, samt dans och musiktillställningar litet emellan. Oftast får man där betala extra för ljus, eldning och andra saker. 1 de enklare pensionerna får man för inackorderingspriset: ett bra rum och god hvardagsmat (alltid tre rätter till middagen) samt eldning, ljus och städning. Där träffar man oftast glada och anspråkslösa medpensionärer. Vid de mhidre tvärgatorna, som skära Dresdens puldäiid-. iri,i ier-Strasse, är en mängd bra pensioner belägna. Så finns på Struve-Strasse: Pen sion Vogel (n:r 10) och Pension Fricke (n:r 21); båda, omtyckta af skandinaver, hafva centralt läge och god inackordering samt särdeles behagliga » Pensions-Mutter ». På LiUticher Strasse n:t 24 finns Pension Simon, en något större pension, där skandinaver också gärna bo. Lifvet i Dresden är så till vida småstadsaktigt, att middag intages kl. 1 eller 2, att teatrarna börjas 7 och ' k 7 och att kl. 11 på kvällen allt är tyst på gatorna.
alltid bli främmande för hvarann, när barnen vuxit upp? MATTSSON. Nej, hvarför skulle de bli det? Åtminstone mer än förut? KERSTIN. MATTSSON. der så olika förhållanden. Kanske till en viss grad. De komma ju unKERSTIN. höfde henne så väl. Han ä' inte lycklig. MATTSSON. KERSTIN. Åh, om mamma hade lefvat! Pappa be Så ni talar! Om han bara vore riktigt frisk... Nej, nej! Om han vore aldrig så frisk, så MATTSSON. KERSTIN. vore jag inte nog för honom. Ni, som ä' så öm och uppoffrande! Nej, nej, nej, jag ä' inte alls som han vill ha mig. Och jag vet inte hur jag ska vara. Jag bjuder till på alla vis, men ingenting ä' i lag. Har ni inte märkt hur nervös han ä'? MATTSSON. KERSTIN. Han också...! Också? ­ 126 ­ MATTSSON. Ja, för ni ä' nog också en smula nervös. Nervös! Jag ä' utledsen. Det ä' alltihop. (I förändrad ton.) KERSTIN. göra! Om jag visste, om jag visste...! MATTSSON. Åh, om jag visste hvad jag skulle Gift er! Jag ska ge er ett godt råd, fröken Kerstin. KERSTIN. bra för? Gifta mig! (Skrattar.) Hvad skulle det vara MATTSSON. KERSTIN. Det vore bestämdt bra både för er och er far. För pappa? Ja. (Paus.) MATTSSON. KERSTIN. Ja, han vill visst bli af med mig. MATTSSON. Han vill bara er lycka. (Paus.) Har ni inte själf flera att hålla af? Hur kan ni komma på en sådan tanke! längtat efter eget hem, en större verkningskrets, KERSTIN. MATTSSON. Jag har så litet tänkt på så'nt där. Men tänk då, fröken Kerstin! (Fattar hennes hand.) Tänk på det! ­ 127 ­ KERSTIN (otåligt). Ah...! MATTSSON (kysser henne hastigt på handen). Tänk på det!
Landtnäs afgörande hemställa, huruvida någon annan fråga skulle kunna uppstå i pnledn. af förevar, mentor., äti helt enkelt den, huruvida R. o. Ad. gillar eller ogillar Oecon.- Ulsk:s preliminära beslut i frågan. Oeeon.Utsk. har ännu icke ingått i någon granskning af sjelfva motionerna, hvadan följaktligen någon debatt ont sjelfva lutfvudfrågan icke bör uppstå, förrän Utsk. yttrat sig derutinnan. Att den icke är någon grundlagsvidrig fråga tror jag vara upplyst derigenom, att grundlagen icke förbjudet riksdags prorogation, hvilket tillförne äfven ägt ruin, då riksdag förflyttats från Örebro till Stockholm; men jag skullé likväl aldrig vilja tillstyrka ett beslut 0111 riksdags prorogation, förrän vi i grundlagen hafva ett bestämdt stadgande, när lagtima riksdag skall taga sin början. Dessförinnan anser jag det vära oformligt alt prorogera riksdagar. Jag anhåller för öfrigt, att denna diskussion malte skiljas från preliminärfrågan,' huruvida R. o. Ad. gillar eller ogillar Oecon.Utskts memorial. Frih. Ehrenborgh: itiH' en del förekommen af Hr Gr. Horn, har jäg blifvit det så mycket hellre, som jag slutade mitt förra anförande med den förklaring, att jag . afhöll mig från yttrande i hufyUdfrjigaO, som är föremål för Oecon.Utskts behandling, emedan jag ansåg R. 0. Ad. nu endast hafva alf Utlåta sig öfter Oecon.Utsk:s begäran att bestämdt få Veta, hvad beslut R. 0. Ad. fattat eller ämnat fatta öfver Oecon.Utsk:s vägran att upptaga motionerna. Jag önskar således äfven, ätt frågorna, på sätt jag förut nämnt, mätte skiljas i 2:ne, emedan vi måhända icke komma till den ena, i händelse Hr Gr. o. Landtm, (hvilket jag dock icke önskar) anser sig af grundlagen förhindrad ätt framställa propos. om och lill hvilket Utsk. motionerna böra remitteras.. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Deremot har visserligen statsverket momentala tillgångar, som för ändamålet kunde disponeras; men dels kan icke deras användande på sådant sätt vara föremål för Representationens beslut ensamt, utan fordrar den andra Statsmagtens medverkan, hvadan det torde vara bäst att låta den saken bero på öfverenskommelse emellan Riksgtscont. och Statscont., om Konungen dertill lemnar tillstånd, och dels är det alltid svårt för R. St. att på förhand fatta ett bestämdt beslut, hvarföre man också synes vara ense, att nu endast bestämma maximum för räntan och låta fullmägtige i öfrigt vara oförhindrade att ställa denna slags upplåning på sätt dem lämpligast synes. Men ehvad en sådan upplåning på viss tid och mot lägre ränta kan uppfylla ändamålet för närvar., vinnes dermed intet för en stadgad statscredit i framtiden, hvilket jag anser af hogsta vigt för Sveriges bestånd. Man bör i de goda dagarna vara betänkt på de onda, eller att krig kan inträffa, och jag frågar: hurudant skulle väl förhållandet blifva, om ingen statscredit då vore bildad inom landet? Den uppkommer icke på en gang, utan motverkas snarare genom behof af större lån på en gång. Vill man således lägga grund till ett fondsystein, så bör man göra det i tid, och det är derföre, som jag föreslagit ouppsägbara obligationer. Det vore också besynnerligt att fatta ett beslut, som bestämdt förbjöd ett sådant vilkor mellan långifvare och låntagare; ty om långifvaren ville derpå ingå, vore det att ålägga låntagaren att betala, äfven då långifvaren ej ville hafva penningar. Ett oundgängligt vilkor härvid är dock, att man får fullt för fullo i capital; ty annars blir det i början förenadt med stor förlust, så länge man kan antaga, att långifvaren ej vill lemna ut sina penningar för mindre än 6 proc. Deremot, om man från början tager fullt capital mot 6 proc:s ränta, kan man sedermera, i den mån obligationerna blifva begärliga, utbyta dem mot andra med lägre ränta. Från denna åsigt har jag utgått, då jag trott, att obligationerna borde ställas på uppsägning blott å Riksg:scont:s sida.