Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sjelfwa Naturen är et fullkomligt behof af inbördes biträde och wärdnad: denna förening ökar höjden af de gladare och mildrar sorgen i bedröfweLsens stunder. Den som smakat den husliga stillheten, och jag har twänne resor erfarit den — wälsignelsen hwile öfwer deras stoft, som stänkte mig 654 Den 9 Iunir. mig den! — stal ej frestas af hwad warelse som bäldst, at Miva anledning tilen w a dl ig förändring , och nar den helt och hällit förswunnit, sä äro alla band fwaga. I anledning af Veste med siere ffäl, som fcrstiidte händelser öfwerflödigt gifwa, tilstyrker jag ödmjukeligen, at, wid de lagställen, der förberörde ämnen finnas uptagne, mätte tilläggas, at Konungen ma härom förordna och gifwa sit lof, enär ömmande omständigheter förekomma, sedan nägra warningar eller andra wcrkande fonnilitsteli afseende pä ägtenstapsskillnader föregätt. Om Höglofl. Ridderffapets och Adelns tankesätt äro med mine enlige, sa torde detta wördfamma ^lemoriat til Lag-Utstottet förwtsas. kemlttei'L(!e5 til Lag-Utstottet. Friherrre OLäerström, stacod, upläste följande til Hiotocollet: I en tid dä Swerige framför alt bör frukta RpHlandS insipkelse pa styrelsen, ar det min tanka, at Thronföijarcns utnämning är det mest angelägna, som Hans Majtt Konungen och Rikets nu församlade Stander kunna företaga: at Thrvnföljaren bör wara i en mogen älder samt aga ersarderlige eaenffapcr för" at med styrka kunna utföra et sä smärt kall, torde ej kunna bestridas. Jag får i anledning bäraf ödmjukast xroxoneiitz det Högloft.
St:rs beslut är alltså redan fattadt, och det är följaktligen i afs. å resultatet likgiltigt, huru frågan här kommer att afgöras. Detta är en följd af vår 4:delning, hvarigenom det ena Ståndet kommer i saknad af de uplysningar och den sakkännedom, som måhända inom något af de andra Stånden kunna meddelas, att nemi. ej få hörn, hvad andra hafva att andraga, innan beslut i ett vigtigt ämne fattas. Men då nu hvar och en af Statskroppens 4 lemmar handlar och beslutar för sig, så lärer det ej kunna undvikas, att den lem, som heter R. o. Ad., mäste, ehuru någon förändring i resultatet ej kan åstadkommas, företaga det ifrågav:de ämnet till behandling och deröfver fälla sitt omdöme efter sitt bästa förstånd och vetande. Jag beder få åberopa hvad min reservation i ämnet innehåller. Deruti är föreslaget, att Banken skulle, om det utländska lånet bestämdes till 25 mill., i detsamma med 5 mill. deltaga, men deremot, om det bestiimdes till 35 mill., att Banken skulle som deltagare i detsamma ingå med hela sin uplupna oanvända vinst eller 6 mill. Orsaken hvarföre denna mening bifölls af flera ledamöter inom Utsk:t, var nemi. den, att man ansåg det för Banken vara nyttigt, att den bankovinst, man kunde disponera, icke användes till förökande af förlag i åtskilliga för en ordentlig bankrörelse mindre lämpliga länegrenar, utan att man derföre anskaffade obligationer, för hvilka Banken kunde hvad stund som helst förvärfva sig metallisk valuta i och för invexlingen af dess utelöpande sedlar. Beloppet af de obligationer, man skulle söka förvärfva, ansågs böra bero på den större eller mindre utsträckning, man ville gifva den utländska uplåningen. Och jag vågade icke, så länge fråga var att lånet skulle inskränkas till 20 mill., påyrka att Banken med mera än 4 mill. deri skulle deltaga, emedan deltagande med högre belopp möjligen kunde blifva äfventyrligt för Banken.
Bibliotheket, och för sådana undantagsfall synas hvarken Boktryekarne böra belastas med åliggandet att förse Riks-arkivet med fri-exemplar af allt hvad som tryckes, ej heller Arkivets tjenstemän med de bestyr, sorn deraf föranledas. För öfrigt anser Utskottet, till undanrödjande af all tvekan, huruvida det friexemplar, hvilket, enligt I § 11 mom. Tryckfrihets-förordningen, bör tili JustitieSlatsministern aflemnas, är detsamma, sam afses i 4 § 2 mom. af denna grundlag, ett förtydligande i detta hänseende böra i förstnämnda moment införas, äfvensom och ehuru ofvan åberopade Kongl. Bref af den 16 April 1817 stadgat böter af Konstitutions-Utskottets Memorial A. o il. 50 R:dr såsom påföljd för uraktlåtet iakttagande af de i 1 § 11 mom. Tryckfrihetsförordningen meddelade föreskrifter, Utskottet trott ett stadgande om ansvar härför jemväl böra i detta moment intagas, men att, då sådan förseelse synes vara af mindre betänklig art, än den i 4 § 2 mom. omnämda, bötesbeloppet kunde nedsättas till 25 R:dr. I öfverensstämmelse med hvad nu blifvit anfördt får Utskottet vördsamt föreslå följande förändringar i Try c kfr ihets-för ord niny e n: § i - (Den nuvarande lydelsenj) ll:o. Af allt hvad som tryckes vare Boktryckare pligtig, att ifrån upplagan aftaga och utan betalning aflemna så många exemplar, att Justitie-Statsministern, de under riket lydande Universiteter, Kongl. Bibliothekel, Riks-ai kivet och Wetenskapsakademien erhålla ett hvardera. Ar något verk åtföljd! af kostsammare plancher, må sådana dock endast för Kongl. Bibliotheket ovilkorligen aflemnas. (Den föreslagna lydelsen:) ll:o. Af allt hvad som trvckes vare J
Embetsman borde uteslutas från val till UtskottsLedamöter, så har, vid fråga derom äfven inom Utskottet, pluralite - 8o Den 9 April f. m. ten af Ledamöterna ansett sig af Grundlagens ordalydelse vara fullkomligen förhindrad att i RiddarhusOrdningen införa ett sådant tillägg, emedan hvarken i nämnde 4i §., der det endast står, att omförmälte Embetsman icke må i Utskott eller val till UtskottsLedamöter deltagaj ej eller å något annat ställe i Grundlagen finnes stadgadt, att samma Embetsman icke få vara Bänkman eller deltaga i val till Electorer. Då RiddarhusOrdningen bör vara i öfverensstämmelse och ej i strid med Grundlagen, samt RiddarhusUtskottet icke lärer äga göra ett tillägg i den förra, som innefattar en godtycklig tolkning af den sednare, synes det föreslagna tillägget icke lämpligen böra äga rum. Grefve Posse: Då jag sista gången hade ordet, glömde jag nämna ytterligare en olägenhet, som jag anser vidlåda det föreslagna valsättet, bestående deri, att Suppleanter utses på samma gång som Electorerne. Härigenom skulle många skickliga Representanter, hvilka först efter Riksmötets början inkomma till Riksdagsorten, uteslutas från Electorsplatser. Beträffande Herr von Troils yttrande, så ehuru jag aldrig kommer att sluta mig till Oppositionen, så länge jag anser Styrelsen handla rätt, skulle jag vara den första, som yrkade Bänkmansvalens afskaffande, om genom dessa val uteslöts - Deri g April £ nrt. 81 slöts möjligheten att ega en ödel och nyttig Opposition. Men någon fruktan i detta fall kan jag icke hysa, då erfarenheten visat, alt en opposition kan ganska väl bestå i bredd med nuvarande former för valen till UtskottsLedamöter. — Jag yrkar således dessa formers bibehållande. Herr von Hartmansdorff: Jag är för min del af den mening, att Bänkmans-valen böra upphöra, ehvad Konungens Rådgifvare komma alt deri deltaga, eller ej.
Man kan nemligen antaga, att af de medel, sorn skola upplånas, behöfva användas under år 1864 högst R:dr 10,000,000: —• Om nu ock mera af lånet under livartdera året skulle indragas, än sorn erfordrades för att göra dessa utbetalningar, så skulle dock räntevinsten af det överskjutande beloppet, för tiden intilldess medlen behöfde för jernvägsbyggnaderna användas, blifva fullt tillräcklig alt belacka annuiteten för ett motsvarande belopp. Den summa, som utöfver nämnde ränlevinst under åren 10G4—1860 erfordrades lill den årliga förräntningcn och amorteringen af ett lån å 32,000 ll:dr, skulle således, ifall annuiteten beräknades, likasom för 1860 års lån, till 5’ procent, kunna antagas för år 1064 lill 5| procent å 10,000,000 R:dr R:mt 550,000: „ „ 1865 „ „ å 21,000,000 „ „ 1,155,000: „ „ 1866 „ . „ å 52,000,000 „ „ 1,760,000: Summa R:dr Runt 5,465,000: Fall lånesumman således skulle bestämmas till 52,000,000 Il:dr, anser Utskottet full tillgång finnas lill bestridande såväl af den erforderliga annuiteten, som af alla vid innevarande riksdag redan beviljade statsbidrag jemte dem, hvilka utaf Utskottet i a!- gifna Utlåtanden blifvit tillstyrkta, äfvensom af dem, hvilka af Kongl. Maj:t blifvit äskade, men öfver hvilka Utskottet ännu icke afgifvit yttrande.
Uti den af Bankens Fiscals-Embete» vid denna Riksdags början» till Utskottet afgifne Berättelse, har bemälde embete anfört, att, enär Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag, enligt 2/j5 §. af nu gällande BancoReglemente» väl tillåtit» att tills vidare finge, såsom årliga gratificationer, utbetalas: Till Advocat-Fiscalen i Götha Hof-Rätt för biträde uti Bankens rättegångsoch utsöknings-ärenden » B:co R:dr 100: —- — samt till Advocat-Fiscalen i Hof-Rälten öfver Skåne och Blekinge för dylikt biträde » » » 33: i6- —- och till Actuarierne i Svea Hof-Rätt samt Stockholms Rådhus-Rätt, för uppgifter å derstädes anhängige concursoch O Ö års-proclama-mål, hvardera i6R:dr 32 sk. eller tillsammans. 33: 16. — men Rikets Ständer härvid fästat det vilkor, alt, när dåvarande innehafvarne af berörde tjenster från deras befattningar afginge» dessa gralificationer kcmme att indragas»—Fiscals-Embetet ansåge sigjböra tillkännagifva dess öfvertygelse, att, om än någon besparing skulle kunna vinnas, genom indragningen af omförmälde årliga arfvoden eller gratificationer,. hvilket syntes Fiscals-Embetet föga sannolikt, åtminstone i afseende å de biträden» sorn skola lemnäs af bemälde Advocat-Fiscaler, i saknad af hvilka Lilräden Banken skulle nödsakas att godtgöra de personer, som vid hvarje serskildt tillfälle komme att utses till Bankens Ombud i bevakningsoch utsöknings-ärenden vid förstnämnde 2."ne Hof-Rätter, vore dock denna besparing ingalunda jemnförlig med den osäkerhet och det äfventyr, som för Banken uppstode derigenom, att dels bevakandet af dess talan måste öfverlemnas åt okände personer, hvilka dessutom icke så kunde vara i tillfälle att fortskynda målens afgörande vid bemälde Hof-Rätter, som dervarande
Att förmynderskaper icke äro jemförliga med vanliga ombudsmannabefatlningar visar sig deraf, alt förmyndarens hela egendom, är enl. lagen ställd i ansvar för den förvaltning han utöfvar, och om denna förvaltning fortfar 20 å 30 år eller ännu längre sä är han för hela tiden underkastad ansvar för efterräkningar, och han blir, i händelse skada åkommer myndlingens egendom den förmyndaren sjelf ej vållat men möjligen kunnat afvärja, ålagd att ersätta densamma, så ali mången gång det ringa arfvode förmyndaren åtnjuter, icke förslår, att ersätta hvad honom kan blifva ådömdt, hvarigenom han oftast icke har det ringaste såsom vedergällning för sitt besvär. Deremot är med ett ombud alldeles motsatt förhållande. När det emottagna updraget blifvit fullbordadt, hvilket kan ske på ganska kort tid, så är ansvaret slut, och ombudsmannen ripbär det konlraherade arfvodet, hvarigenom en verklig inkomst honom tillfallit. Det kan dä vara billigt att beskatta en sådan inkomst; men ingalunda finnes någon billighetsgrund för en dylik beskattning af arfvoden, de der förmyndaren åtnjuter emot skyldigheten att stå i ansvar för annan mans egendom, och att fullgöra updrag, hvilka han mången gäng mot sin vilja nödgas att sig åtaga. Man måste 6 H. 33 514 Den 16 Maj. ihågkomma, att, isynnerhet bland allmogen, mången finnes, som mot sin vilja blir ålagd förmynderskap. Skulle den princip nu göra sig gällande, att för den ringa vedergällning de erhålla för sitt besvär, bevillning skulle dem åläggas, sä kunde det hända, att mänga omyndiga och värnlösa skulle sakna möjlighet att få lämpliga personer, som åtoge sig att försvara deras rätt och bästa. Ett sådant förhållande bör man så vidt möjligt är söka att förekomma. Man gör det åtminstone i ett hänseende derigenom, att man förvissar dem som åtaga sig ett så ansvarsfullt kall, derom, alt de icke blifva af Taxerings-komiléen för den obetydliga inkomst förmynderskapel medför beskattade.
Hvad deremot beträffade Finland, der dylik lag lika litet sorn i Sverige funnes, så kunde väl de internationela litterära rättsförhållandena icke ensamt genom en å Sveriges sida företagen lagstiftningsåtgärd ordnas; men motionären har ansett, att de föreslagna nya bestämmelserna icke dess mindre borde omfatta jemväl detta lands litteratur, under förutsättning att den Finska lagen framdeles skall komma att medgifva den Svenska litteraturen reciprocitet. I afseende på formen för denna lagstiftning har motionären föreställt sig, att densamma kunde åstadkommas utan förändring af eller tillägg till Trvckfrihets-förordningens bestämmelser om Svensk författares eganderätt till sina skrifter, hvilka bestämmelser endast borde genom en författning af civillags natur hänföras till Norska, Danska och Finska författares skrifter. Motionären anser detta så mycket mera önskligt, som, i händelse äfven de åsyftade internationela bestämmelserna inrymdes i Tryckfrihetsförordningen, dessa stadganden, som framför allt annat kräfde ömsesidighet, skulle så - Lag-Utskottets Betänkande N:o 36. 13 sorn tillhörande rikets grundlagar, erhålla en helt annan natur, än de utländska lagar ega, genom hvilka Svensk undersåtes motsvarande rätt skulle skyddas. Den föreslagna lagen skulle derföre, enligt motionärens mening, stå bredvid Tryckfrihets-förordningen och endast gälla sådana fall, derå denna förordnings stadganden ej äro tillämpliga. För att lösa denna uppgift, har motionären meddelat följande förslag till: »Lag angående litterär eganderätt i de fall, då Tryckfrihets-förordningens stadganden och Kongl. Förordningen af den 20 Juli 1855 ej derå kunna tillämpas. § 1. Den Svensk undersåte, enligt Tryckfrihetsförordningens § 1 mom. 9 samt Kongl Förordningen af den 20 Juli 185 5, tillkommande litterära eganderätt utsträckes till Norsk och Dansk undersåte, så länge Norska lagen om eftertryck af den 13 September 1830 och Danska lagen om eftertryck af den 29 December 1857, eller motsvarande lagar, mot vilkor af ömsesidighet, i Norge och Danmark skydda Svensk undersåtes litterära eganderätt; samt till Finsk, så snart Finsk lag åt Svensk undersåte tillerkänner samma rätt. § 2.
Det finnes dessutom många andra sätt alt eludera delta stadgande, hvarföre jag ej tror alt detsamma kommer att medföra åsyftad verkan, men som försöket är oskadligt, vill jag visst icke envist motsätta mig antagandet af hvad Utskm i denna punkt tillstyrkt. Frih. Raab: Angående denna punkt finnes, så vidt jag vet, icke 2:ne Stånds beslut, hvarföre ett bifall till densamma från R. o. Adms sida icke kommer att bestämma utgången. För min del får jag förklara, alt jag icke ogillar grundtanken i förslaget. Jag känner, alt i vårt grannrike Danmark är det en köpare af skogsmark förbudet, ali under 10 års tid efter köpet verkställa hyggster derstädes annorlunda än efter en viss plan, och jag erkänner äfven, att man är förpligtad alt söka bevara samhället för de olyckor, som blifva en oundviklig följd af skogarnes förödande. Men jag anser, att äfven delta förslag har sina brister. Deri finnes inlagdt ettvilkor, som kan förderfva alltsammans, nemi. det för säljarens arfvinge gjorda undantag. Om man vill köpa en egendom för att sköfla dess skog, behöfver man ju endast skaffa sig en aflägsen slägtinge till mäklare och gifva honom en viss provision, så går saken lika bra för sig. Jag tror derföre, att man i denna, likasom föregående punkt bordt inskränka sig till en enkel antydan af hvad man åsyftade, och jag tager mig friheten att framställa huru jag anser, att denna antydan ungefärligen borde lyda: "Att köpare af skogsmark, under viss lämplig tid efter egendomens tillträde, må hindras att skogen annorlunda än till hemmanets eget behof, begagna, såvida ej genom behörigen' npgjord och af vederbörande gillad hushållsplan kan visas, att en större afverkning är med skogens Den 11 Növember e. m. 391 bestånd förenlig”. Hr Gr. o. Landtm, torde iiafva den godheteD, att tili Ståndet framställa propos. å detta förslag. Hr von Hartmansdorff: Jag får blott förklara, det jag, i öfverensstämmelse med min under f. m:s plenum tillkännagifna mening, förenar mig med Frih. Raab. Gr.
Majtts nådiga Kungörelse den 3 April 1816, om öfverenskommelser, rörande Präst-rättigheter; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande gilla; med anmodan till EvpedilionsUtskottet, att uti Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t rörande detta ämne intaga, att den af Utskottet föreslagne förklaring icke hade afseende på Gottland, hvarest tvist om bibehållandet af den så kallade Conventions-Stadgan uppstått, hvilken tvist ännu berodde på Kongl. Maj:ts nådiga afgörande. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StalsUtskottets den 12 dennes aflåtne, samt den 16 i samma månad på bordet lagde, Memorial angående Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse rörande intraderna från Ön S:t Barthelemy, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde läggas till Handlingarne. Ut supra. Ridd. q. Ad. Fröt. II Aid. 07, 38, 290 Den Maij. S. D. Vid för njad föredragning af Allmänna Besvärsoch EconomieUtskottets den 28 sistlidne April afgifne, samt den 19 dennes på bordet lagde, ytterligare Utlåtande i anledning af de hos PresteSlåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den i3 sistledne Mars meddeldte Betänkande angående föreslagen ändring uti Tjenstebjons flyttningstid; fann Bidderskapet och Adeln att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande boxde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D.
Herr Winberg, J. U., har uti ett till Borgare-Ståndet ingifvet och till Utskottets handläggning remitteradt memorial, anfört: att, ehuru Svenska Alunverksegare under få tidskiften kunnat lyckönska sig öfver gynnande conjuncturer, den närvarande likväl varit mera uthålligt ofördelaktig, än under de senast framflutne io åren; att uti Ryssland, der Sverige haft sin hufvudsakliga afsättning på denna artikel, dels Engelsk alun mer och mer ingått i täflan, dels ock behofvet för Ryssland af utländsk alun förminskats genom Alunverks anläggande vid Moscow, och att, ehuru hvarken Engelsk eller Rysk alun ännu i godhet upphunnit den Svenska, dessa i Ryska handeln ingångne nya tillgångar likväl verkat en så betydlig nedsättning af priset å Svensk alun, att denna vara af de fleste med förlust, och af någre få med ringa behåll ning, för närvarande kunde afyttras; att, då någon förändring i detta förhållande ej varit att hoppas, ett och annat af Alunverken måst nedläggas, och enda möjligheten att bereda afsättning således berott på tillverknings-prisets nedsättande, i hvilket ändamål, år ifrån år, arbetats på tillverknings-melhodens förbättrande efter de anvisningar, vetenskapernas framsteg och erfarenhetens rön femnat;att, hvad derigenom vunnits, ännu likväl icke lofvat fullt stöd för denna näringsgrens uppehållande, när tillverkaren måst täfla med andra länder, der beskattningen är lindrig; att, utom det Svenska Alunverks-egaren, i likhet med andra fabrikanter, erlägger bevillning för egendom och person, honom derjemte påföres grundskatt eller tionde med dels i6 Stats-Utskottets Utlåtande N.o 5^,. hvarje io:de, dels hvarje 3o:de tunna, samt, då varan skall utskeppas, en dryg utförselstull, hvartill korame den vid sundets genomfarande stadgade Öresunds-tullen, som, märkligt nog, tredubbelt öfversliger den, som erlägges för Svenska stångjärnet; och att, om, efter de under loppet af sista 5 åren skedde köp-slut af de a:ne största Alun verken i Riket, medelpriset å hvardera, med en årlig tillverkning af 2,000 tunnor, antoges vara 80,000 R:dr banco, Statens inkomst af ett verk till nämnde värde utgjorde i bevillning efter 2:dra Artikeln
Elektorer att sammanträda för att utse en ledamot j Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter Frih. Rudenschiöld. Den 16 September f. m. 259 Hr Arnell, Gustaf Fredr., upläsle en reservation af följande innehåll: Då jag ännu framhärdar i den öfvertygelse!», att skjutsfrågan enklast Och ändamålsenligast löses derigenom, att entreprenadsummorne sammanslås länsvis och fördelas på alia inom samma län skjutsskyldiga hemman, samt att, der afgiflen biifver högre än 10 Rdr Rint pr hemman, skjutsen inom hela länet må förhöjas, så att detta maximum ej öfverskrides; kan jag ej underlåta att 'reservera mig mot det i Måndagens plenum af R. o. Ad. fattade beslut. Utom de skäl jag redan anfört, torde jag få nämna, att enh uträkningar, grundade på de Ekon.Utsk. från LandshigeEmbetena 'meddelade upgifter, skulle för Östergöthland, afgiften pr hemman blifva ej fullt 7 Rdr Bko, saint för Stora Kopparbergs län, der skjutsen tynger hårdast, 23 Rdr 12 sk. Bko. Jag har likväl då vid beräkningen antagit entreprenad-afgiften pr hemman, der ej entreprenader kunnat uprätias, högre än medium af nu gällande afgifter, eller till 10 Rdr Bko inom Östergöthland samt 20 Rdr Bko inom Kopparbergs län. Inom sistnämnde län är jag ej fullt säker på förhållandet, emedan LandshtgeEmbetet i sin bifogade skrifvelse upgifver, att det ej kunnat beräkna hemmantal, hvilken beräkning ej lärer vara inom orten bruklig, annat än efter andel i soldatrote. Men då inom det öfriga Sverige, vanligen 2:ne hemman och derutöfver utgör en soldatrote, så synes som om afgiften ej borde komma att belöpa sig till mer än 11 11 dr 30 sk. Bko pr mantal. Alla dessa beräkningar äro enl. nu gällande skjutslega, och derutaf synes klarligen, att med endast en ringa höjning af skjutspengarne, skulle man kunna komma till det af mig åsyftade resultat.
ConstitutionsUtskottet, utan blott att ProtocollsUtdraget, fullständigt utredande frågan , här må varda justeradt, emedan hvart enda ord kan gifva en förändrad tydning ät framställningen, Det är derföre angeläget, att allt varder här justeradt, innan remissen afgår. Herr Grejven och LandtMarskalken erinrade att något ProtocolIsUtdrag ännu aldrig från RiddarhusCanzliet afgått, sorn icke förut blifvit inför Ridderskapet och Adeln justeradt. Herr von Hohenhausen'. Om ConstitutionsUtskottet blifver i behof af förklaring och upplysningar, lär Utskottet ej underlåta att från Ridderskapet och Adeln begära del af discussionen öfver detta ämne. När det icke står i §:n} att discussionen skall till ConstitutionsUfskottet remitteras, och man bör vara noggrann om ordalydelsens iakttagande , lärer det ej eller nu gå an ätt Den u Octo t er e, m. 321 att remittera discussionen. Eidderskapet och Adeln äger dessutom här närvarande Ledamöter uii Utskottet, hvilka kunna, om så nödigt pröfvas, sjelfve föranstalta, att densamma varder a£ Utskottet remitterad. Herr Hjerta: Jag ber att få rätta hvad jag yttrat i så måtto, som min mening ej varit, att hela discussionen skulle remitteras, utan blott att hela saken må varda framställd i sitt rätta ljus, och att visa, huru mycken vigt ligger på det i frågavarande ProtocollsUtdraget. Till bevis på rigtigheten af den sats, jag i. afton drifvit, samt origtigheten af, att i icke bokstafligen grundlagstridiga fall proposition vägras, komma nu Ledamöter af de öfrige Stånden att bedöma, huruvida vi handlat i, öfverensstämmelse med vår egen SlåndsOrdning, hvaremot ett sådant förhållande efter min öfvertygelse endast kan uppstå i frågor som angå grundlagarne. Det är derföre jag är så angelägen, att ProtocollsUtdraget i detta ämne må varda fullständigt.