Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St., kärt att bereda denna fördel åt de personer, hvilka alltjemt skola vara färdiga, när fäderneslandets behof gör deras verksamhet nödvändig; icke måtte R. St. missunna deni den vinst, som de sålunda genom sin flit, sitt arbete och sina insigter kunnat förvärfva. Mot boställena har man vidare anfört att för deras öfvertagande erfordras kapitaler, hvilka äro svåra alt anskaffa. Så är verkligen händelsen någon gång, men när så händer, är det endast ett undantagsfall. En Reg:tsChef och en OfficerCorps, som hafva någon omtanka, kunna på månfaldiga sätt ställa en sådan sak till rätta och de fall äro ganska få, då en militär, som lefver ordentligt, icke har nog credit för att kunna åstadkomma det förlag, han behöfver för att sköta ett boställe. Af alla dessa skäl önskar jag för min del att StatsUtsk. icke måtte fästa afseende vid den ädle Gr:s betänkande, i hvad den rörer denna sak. Det vore visserligen flere andra skäl att anföra, men jag vill icke med detta ämne vidare uppehålla R. o, Ad. Jag har för öfrigt i Betänk, funnit en framställning om att R. St. borde, för att framtvinga en annan organisation (naturligtvis heldst den som Gr:n önskar) vägra hela det begärda anslaget till indelta arméens aflöning, Jag har visserligen hört talas om någonting, som kallas skattevägran, och hvilket lärer brukas i vissa Stater med ministeriel styrelse för alt åstadkomma en förändring i Ministerpersonalen; men jag tror icke att R. o. Ad. eller Sveriges R. St. i allmänhet skulle för ett så ringa ändamål vilja efterapa en efter min tanka, så förhatlig åtgärd, dels derföre att jag icke kan förstå till hvad mål den här skulle leda, dels emedan jag icke kan tinna att, i händelse en förhöjning af löne-anslagen på detta skäl vägrades, det skulle föranleda någon större benägenhet hos en varande eller blifvande Chef för Landtf.
Lyckas det att med en, jemförelsevis mot nyttan deraf, så ringa uppoffring å statens sida, som den nu ifrågasatta, i framtiden hålla Fält-läkarecorpsen tjenstbar och fulltalig, så är visserligen ett stort mål vunnet; men en brist af närmare 200 legitimerade eller examinerade läkare kommer ändock, när arméen skall ställas på krigsfot, att uppstå. Enär det onekligen vore en misshushållning att i fredstid underhålla så många Militärläkare, som erfordras när betydliga truppmassor skola sammandragas, måste vid sådant tillfälle nödig fyllnad sökas bland examinerade civile läkare, hvaraf möjligheten dock naturligtvis beror derpå, att landet för öfrigt är försedt med tillräckligt antal sådane, hvilket jag dock befarar alldeles icke vara händelsen. I öfverensstämmelse med nu antydda grunder anser jag mig derföre böra i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Majit må i nåder föreslå Rikets Ständer: l:o att åt arméens Bataljons-läkare, hvilkendera graden de än må innehafva, må, i stället för dem nu efter 8 års tjenstgöring tillkommande SO procents löneförhöjning, medgifvas förmånen, att, efter 6 års oafbruten och berömlig tjenst i nämnda egenskap, från allmänna indragningsstaten kunna, uppå vederbörlig anmälan hos Eders Kongl. Majit, erhålla en årlig förhöjning af 12S
Borde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 342 för den 8 dennes, innehållande inbjudning till R. o. Ad. att biträda Bonde-St:ts beslut om afslag i ifråga v: de Utlåt. Utsk:ts öfverst å sid. 3 afgifna hemställan. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: För min del är jag ganska tacksam, för det Utsk:t föreslagit borttagande af sista punkten i Irsta mom:t och första punkten i 3:dje moinrt af 47 §. Dessa bestämmelser äro nemligen af den mest våldsamma natur, man kan föreställa sig, uti ett konstitutionelt samhälle, i det de medgifva en nästan oinskränkt makt att disponera öfver de enskildtas egendom; och jag är förundrad, huru dessa stadganden någonsin kunnat vinna R. Stms bifall. Deremot är jag så mycket mindre belåten med Utsk:ts öfriga i Betänk:t afgifna förslag. Det hufvudsakligaste skäl, som blifvit af Utsk:t åberopadt och som äfven torde ligga till grund för Kongl. Majrts Propos., är, att jordbruket betalar sina utskylder endast efter den del af sina onera, som utgöres genom bevillning, under det att öfrige skattskyldige, som utgöra alla sina onera till Staten genom bevillning,1 derigenom få sig påförd högre bevillnings-taxering och således deltaga uti kommunal-utskylderna till ett vida högre belopp än hemmansegare. Att så är förhållandet, kan väl vara möjligt; men man bör ihågkomma, att dessa onera ingalunda med tillfredsställelse af jordbruket utgöras; och jag får uppriktigt förklara, att det förefaller mig högst besynnerligt att, på sätt Utsk:t gjort, åberopa dessa onera såsom ett skäl att pålägga jordbruket ännu hårdare beskattning. Hvad beträffar Utsk:ts argumentation, som har till ändamål att ådagalägga, att landstingens utgifter hittills företrädesvis varit afsedda att tillskynda jordbruket fördelar, så nödgas jag bekänna, att jag inom det län, jag tillhör, gjort en motsatt erfarenhet. Nu är meningen att lägga en ny tunga på jordbruket och att samtidigt dermed förminska städernas bidrag till landstingskassan.
Mitt lif är – tack vare er – mycket drägligare än jag nyligen vågat drömma – men ännu tycks det mig ofta meningslöst och tomt. – Allt kan icke komma med ens! tröstar han. – Och E. M:t har sitt barn. – Det är icke nog! – lidelsen blixtrar till i hennes ögon. – Ibland tycks det mig nästan, som om jag icke hade ringaste sentiment för barnet – klent och kinkigt som det är. – Kinkigheten kommer sig af medfödd svaghet och kan motarbetas. Boken, som jag håller på att läsa, innehåller många beaktansvärda synpunkter i detta ämne och skall slutligen öfvertyga E. M:t om fördelarna af ett mindre förvekligande uppfostringssätt. – Och ändå – fortsätter hon i sin egen tankegång – om jag miste barnet, skulle jag icke kunna lefva. – Tror ni det är någon fara för kronprinsens hälsa? – Icke för närvarande, så vidt jag förstår. Men döden lurar ju på alla. Och kopporna heter barnens mordängel. Jag hoppas därför, att E. M:t – en gång då jag haft lyckan att vinna E. M:ts hela tillit – skall tillåta mig verkställa inokulationen, som jag ofta haft den äran tillstyrka. Hon svarar icke utan vänder sig om och går fram till fönstret, intager sin plats, halfliggande på kanapén med vänstra armbågen stödd mot en kudde och hufvudet lutadt mot handen. Detta betyder, att han skall börja sin föreläsning. Han sätter sig på en taburett, bläddrar i boken – Rousseaus Emile – gör en kort resumé af innehållet i de sidor, han läst föregående dag, och fortsätter där han slutat. Medan han läser följa hennes blickar hvar skiftning af hans minspel, men hon fattar ingenting af ordens mening, de bli icke till annat än olika tonfall af hans röst, som bilda ett dämpadt ackompagnement till hennes egna fladdrande tankar. Hon vågar icke, vågar icke lämna sitt barn i hans händer! Ingen kan veta någonting om utgången af ett experiment, sådant som detta – att bringa smittan till en farlig sjukdom in i ett barns blod. Om det misslyckas skall hon aldrig förlåta sig själf!
Utskottets sätt att behandla denna fråga mera förundrat mig, 3* 36 Den 21 Maji f. m. än det inverkat på min öfvertygelse. Man kan anvisa otillräckliga anslag för personal och materiel, ty den förre får hjelpa sig så godt hankan, och den sednare kan lemnäs i otjenstbart skick; men hästens föda kan icke förknappas. Att priset för närvarande är under hvad Utskottet anser gångbart, kan jag icke medgifva; ty om hö och halm kunna inköpas för en och annan skilling under det Kongl. Maj:t i Dess Proposition, såsom ett förslagspris, uppgifvit, så kostar tunnan hafra omkring i R:dr mera, och således kommer det lägre och högre priset att qvitta hvarandra; men då Kongl. Maj:t uttryckligen sagt, att de uppgifne prisen endast voro att anse såsom caieulationspriser, enär det ena årets besparing å anslaget borde ingå till öfverskotten, likasom ett annat års brist borde ifrån samma håll fyllas, måste det vara högst likgiltigt, om de nu gängse prisen äro högre eller lägre, än det förslagsvis calculerade. Jag medgifver, att så länge det med Kronprinsens Husarer ingångne Fourageringscontract icke af Regementet uppsäges, så bör den kostnad, sorn ett eller annat år kan uppkomma genom ett uppjagadt pris på hafran, fullt betäckas genom ett annat års lägre pris på samma sädesslag; men detta förhållande inträffar icke med fourageringen af Gardets och Artilleriets hästar. Kronan betalte i passevolance till Gardet till häst för fourageringen iooR:drB:co, eller samma sura - Den a t Maji f. m. 37 ma, som nu af StatsUtskottet föreslås; men Regementet uppsade dock Fourageringscontraclet.
Fahlu bergsskola a 221—222. Fattigvården i Stockholm » 227. 363—364. Flottans station i Carlskrona yy 130—132. 294—295. — i Götheborg yy 134—135. 298—300. i Stockholm yy 132—134. 295—298. Flyinge och Dalby kungsgårdar och hingstdepot yy 161—163. Formulär till rikshufvudbok m. m 9—11. 233. Fortifikations-af delnings ± Krigs-kollegii, räkenska• -'*! perV 78—85. 263—272. Bilagan litt. E. vid 80. Fredius, N. A., förslag till rikshufvudbok m. m. yy 2—11. 233. ■ — 371 — Fria konstania, Akademien för - Fyringsstai.cn Fängelserna, och arbetsinrättning arne i riket Bilagorna litt. K., L. och M. vid Författningssamling rörande krigsmakten till lands — rörande sjöförsvaret För slags-anslagen, brister och besparingar å Försvarsverket till sjös, extra anslaget för — ordinarie dito Bilagan litt. G. vid Förvaltningens af sjöärendena räkenskaper Bilagan litt. G. vid—.
Igöringspenmngar, rst Personer Obi. l:o) Af de disponible General-Stabs-Officerarne aio beräknade: i som Chef och 3:ne som Adjutanter i Departeraents-Chefens Expedition; 3:ne sorn Adjutanter hos Infanteri-Generalerne; 1 som Adjutant hos Kavalleri-Generalen; 14 som Förste Brigad-Adjutanter ä Infanteri-Brigaderne och 2:ne som Förste Brigad-Adjutanter å Kavalleriets båda Dragon-Brigader. 2:o) Ehuru i Aflönings-stalen General-Stabens samtliga personal är ansedd såsom varande i ständig tjenstgöring, så tillgodonjutes icke tjenstgöringspenningar af dem. hvilka dylika hafva sig anslagne, utan då de uti någon slags tjenstgöring sig betinna. 3:o) Under den tid General-Stabs-Elev tjenstgör å Kavalleriet erhåller han ration för en häst, jemte remontermgs &c. ersättning. Sammansättning. Aflöning och Underhäll för hvarje person. B* 23 B5 IQ Cl CD CD 3 3 Ö o O "3 O n c B* CL CL CD r“. 3 .14 v—' C Cl 05 7T O B ftjo C t/a S 25 CL EE “i Oja l CO d I Majorer i Kaptener j j General-Stabs-Elever (Subaltern-Offlcerare _. „ i Kanslist Civile I Lithograf Tjensteman |Gravör Summa Summa Tryckare Vaktmästare Summa Summa per år. Tillkommer: Eto hästration jemte remonterings-kostnad &c., för hvardera af de vid Kavalleri-Brigarderne såsom Förste Brigad-Adjotanter tjenstgörande General-Stabs-Of/lcerare Summa r:dr. 31G0 4463 46475 7093 61191 65898116 Grader och Befattningar. T A B. 6. Infanteriets sammansättning till Personal och Hästar. Grader och Befattningar. Officerare. i Brigad-Chefer (Öfverstar) .
De olycklige, hvilka bebo fängelsecne, böra likväl, så långe de lefva, njuta skydd af Lagen, och den omsorg Lagstiftaren sträcker, jemväl till dessa, fastän genom brott eller förbrytelser mer eller mindre fallne, är en gärd åt menskligheten och en väckelse till upphöjdare begrepp om menniskolif, hvarvid det värde anses böra fästas , att det utan mensklighetens egen förnedring ej må förspillas. På grund af alla dessa Betänkligheter, och då Utskottet i öfrigt förmodar, att om fångvården handhafves i öfverensstämmelse med de nu gällande allmänna föreskrifter, 16 Lagutskottets Betänkande», bevakningen tillika lämpas efter behofvet, och de, som hafva »ård om fångarne, försättas i tillfälle, act, i de fall, då desse försöka våld, eller sätta sig till motvärn, möta våld med våld, andre utomordentlige anstalter till förekommande af fångars rymning ej skola vara af nöden, anser Utskottet sig icke kunnat tillstyrka bifall å den Kongl, Propositionen. Hvilket dock tillika med Dågre Ledamöters serskilda mening, till Riksens Högloll. Ständers vidare pröfning vördsamligen hemställes. Stockholm d. si Oct. 1823. Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Högloft. Stånders Lagutskott den 13 Öct. 1823. S. D. Föredrogs Kongl. Majrts af Samtlige RiksStånden remitterade Nådiga Proposition af den 31 sistl. Julii, angående vidtagande af en ytterligare anstallt till förekommande af fångars flykt. Utskottets fleste Ledamöter ansågo sig icke böra tillstyrka bifall af denna Nådiga Proposition, pä de uti Betänkandet N:o 203 upptagne skål; Hvaremot Herr Grefven och Ordföranden yttrade denna särskilda mening
För att komplettera den i sednaste Revisions-berättelse (sid. 3outgifter tiil38) började samt i Fullmäktiges Berättelse till Rikets sist församlade hörande extraStänder (Stats-Utskottets Memorial N:o 3 sid. 16—22) fortsatta förteckstatsregieringen ning öfver de., lill Jöljd af extra statsregleringen vid 1840 och 1841 ^j/trs Riks års Riksdag, från Riksgälds-Kontoret utbetalda anslagsoch låne summor , ,)ag. hafva Revisorerne trott sig böra meddela nedanstående uppgift å de, i anledning af nämnde statsreglering, efter sednaste Riksdags början och intill den rotde nästl. September, ytterligare verkställda utbetalningar; hvarvid ej mindre hela beloppet af hvarje låneoch anslags-summa, än äfven hvad deraf förut utbekommits, blifvit uppgifvet, likasom de reglementariska stadganden åberopade, hvilka bestämma sättet och villkoren för statsbidragens utgående. Under tiden från den io:de Juli 1844 hll den io:de September innevarande är 184b, af Riksgälds-Kontoret verkställda utbetalningar , till följd af 1841 års extra statsreglering : Utaf anslaget för Länshäktenas ombyggande och förseende med celler, 900,000 R:dr, hvaraf förut utbetalts 214,820 R:dr 3o sk. 1 rst., ytterligare (zji §. ira mom. i 1841 och 1845 års Reglementen.) R:dr 200,000: Utaf anslaget för gevär s-tillverkningen, 25o,ooo R:dr, deraf förut utbetalts 187,500
Åh, han måste le, men le med rörelse, som man gör åt något kärt, när han tänkte på deras brådmogna barndomskärlek ... Så mycket ord, så mycket pressade blommor, så mycket oskyldigt hvitt papper, som förtjent ett bättre öde, nedklottradt med ömsesidiga bedyranden, och så många högtidliga försäkringar, att aldrig, aldrig öfvergifva hvarandra, åh nej, aldrig på tiden. Och det var möten bakom dörrar, och famntag i bersåer, gnabb och svartsjuka, så att de ej ville se åt hvarandra, än mindre taga hvarandra i hand, och när de möttes stirrade de så mörkt på hvarandra, som hvar och en i sin stad tänkt på blåsyra och kolos, för att åter förenas och ånyo mun mot mun lofva hvarandra, att aldrig, aldrig öfvergifva hvarandra, åh nej, aldrig på tiden. Kallt var det ute på qvällsqvisten. Gatorna lågo tomma, bullerfria. Blåfrusen och känslolös såg himlen ut der uppe med sina förnämt gnistrande stjernor. Men Kurts öga varsnade en vid park med slingrande, skuggade gångar, dunkla löfhvalf, frodigt gröna gräsmattor, silfradt månsken öfver vattenfallets hvita skum. En doft af klöfver, af skog och land och ur fjerran som eko: vindens spel bland dallrande aspblad, vällingsklockans klang i sommarljum luft, fogelqvitter i lummiga kastanjekronor, och binas surr, som sväfvande sorlade genom lindtopparne ... Men i fru Alms gentila ekipage gjorde Hedvig sig riktigt beqvämt. Ett verkligt lysande intåg i staden ... så der vårdslöst tillbakalutad i vagnshörnet, och i glada tankar af belåtenhet stirrade hon ut genom fönstret, såg på strålkransarne som i vinterkylan omfladdrade lyktorna, på de ilande skuggränderna efter vagnen, hvilka i sväfvande linier flyktade öfver de ljusrappade, upplysta väggarne ... Hvad fru Alm var för en ståtlig dam, och kusin Anna såg då så näpen ut, och så stiligt klädd hon var sedan ...
Landtmannen beredd, att få äfven den del af Tionden, som till Presterskapet utgöres, jämte öfrige Presterättigheterne, för längre tid till oföränderligt belopp stadgad, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i de Län, der sådana ständige Tiondesättningar ännu ej för sig gått, Nådigst anbefallas, att, derest godvillig öfverenskommelse, angående Tiondens utgörande till visst årligt belopp, icke skulle kunna, uppå skeende framställning, emellan vederbörande beredas, då låta, i den ordning Kongl. Brefven den 27 Augusti 1727 och den 11 November 1756, med flere, angående de hittills skedde Tiondesättningarne utfärdade Författningar föreskrifva, dertill upprätta förslag, samt öfverlemna detsamma, jemte vederbörandes deröfver afgifne yttranden, till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, på hvilken det skulle ankomma, att, i mån af de mer ellet mindre säkra och ostridiga grunder, som för Tiondens beräkning i hvarje fall kunna sig förete, fastställa förslaget, antingen ttll evärdelig efterlefnad, eller ock po Besv. och Ekon. Utsk. TSctätihayden. för någon viss längre tid, hvarefter tioijden, till det såmedelst bestämda belopp, årligen skulle utgöras, pä det sätt, sorn genom allmänna författningar hittills blifvit eller hädanefter kar? varda, angående Afradsoch Kronotionde spannemålens utgörande, forslande eller lösande, förordnad!;; hvilket dock allt Riksens Höglofl. Ständers, pröfning vördsammast underställes» Stocky holm den 26 Alars 1825. 26. Ankom den I April 1823. Utlåtande, rörande Herr ContractsFrosten Doctor Leffler» väckte, och af Högv, FresteStåndet till Utskottet remitterade Motion ont särskilde Markegängars bestämmande för Öfre och Nedre Dalarne.
Man har åberopadt förra Riksdagens beeiut, soto bevis att ej följderne kunde blifva go - Ben s7 f)tloler f. m, 349 *5a, men jag har vid ingen Riksdag bestridt, att Uppköpen endast borde ske i goda ar. Hvad Säter beträffar att spannemålen blifvit förskämd, så kommer det deraf, att uppköpen skett i svåra år, och Magazinslnrättningen således icke kunnat salja spaiinemålen i goda år, hvarigenom en lång magszinering uppkommit. I ett iand som aldrig 3 år i rad haft en god årsväxt öfver allt, och. der Kronan årligen förbrukar 30,000 tunnor, måtte en omsättning lättiigen kunna ske. Just dera principen som na flere Ledamöter i öfverensstämmelse med Utskotten försvara, har varit orsaken till Magazinslnrättningens förluster; mera Directionen har varit mera att ursäkta för sina upphandlingar i mindre goda år, då den ej haft föregående exempel för ögonen. Jag vågar erinra de Ledamöter som voro här yid sista Riksdagen, att man då var mycket uppskrämd öfver de här gällande höga prisen på korn och rågj men på samma tid ville ej enskildte speculanter i Skåne gifva hälften för samma sädesslag. Era ersak var visserligen den, som Herr Lagerhjelm yttrat, att enskildte ej ville inblanda sig i handeln af brist på capital. På är© de i Skåne som hafva nog Capital, att förvara spannemålen till ett annat år, ty de kunna säkrare använda dem på andra speculationer. Dessutom känner sig den enskildte Speculanten icke säker så länge Styrelsen äger rätt att nedsätta e!'er borttaga tullen å utländsk säd, ty det kan hända honom, att äfven, om ett sämre år skulle inträffa, han ej får mera än han gi f v it
Då de Filial-banker, hvilka ännu icke undfått mera än en del af sökt försträckning, synas, på grund af Rikets Ständers föregående beslut, som, i fråga om försträcknings åtnjutande, icke bestämmer något företräde särskilda Filial-banker emellan, utan i delta afseende tillägger dem lika rätt, ega giltiga anspråk på att, en hvar i förhållande till beloppet af ställd vederbörligen godkänd säkerhet, erhålla tillökning i redan beviljad försträckning så långt de af Rikets Ständer för ändamålet anvisade medel dertill förslå, samt af dessa medel, efter hvad ofvan är vi~ sadt, en summa af 817,300 R:dr för närvarande återstår oanvänd, har Utskottet ansett denna återstod böra lill ofvanbemälde Filial-banker utlemnas efter den fördelning dem emellan, som Fullmägtige pröfva skäligt att bestämma, och hvarvid de uti 173 g af nu gällande Banko-reglemente stadgade vilkor och förbehåll, hvilka tjenat till iakttagande vid de förra försträcknings-beloppens utanordnande till dessa Filial-banker, torde fortfarande böra lända till efterrättelse. Vid öfvervägande åter af frågan huruvida några medel böra vid innevarande riksdag anvisas till Filial-banker, som hädanefter kunna varda oktrojerade, har Utskottet tagit i betraktande icke allenast Herr Ehrenhoffs samt Riksdags-fullmägtige Anders Gudmundssons och Johannes Anderssons här ofvan omförmälda framställningar i detta ämne, utan äfven en af Herr J.
Deras danande till infanterister är något som egentligen ej behöfves, då kanske deras danande till sjömän är något som vid många tillfällen skulle hafva behöfts. För 15 å 16 år tillbaka framlade Hr Grin ett förslag till omorganisation af Sveriges marin. Enligt detta förslag skulle i flottan ingå dels snabbseglande fregatter, hvilka skulle hafva till ändamål att operera på hafvet och der oroa fiendens fartyg, dels kanonslupar till kustförsvaret, hvilka skulle kunna förflyttas från det ena inloppet till det andra, och hindra fiendens inträngande. Utgående från hans åsigt, alt Sverige icke eger medel att bekosta en stor marin, anser jag, att hans föreställningssätt var ganska rigtigt. Men, Mina Hrr! när han frandade detta förslag tili K. M:t och till R. St:r, yttrade han med afseende å en åtgärd, .sådan som den nu ifrågav:de, nemi. att bilda ett särskildt befäl för kustförsvaret och ett särskildt för flottan, följande märkliga och betydelsefulla ord: »Denna åtgärd är mig så motbjudande och så stridande icke allenast mot sjöförsvarets, Haft. lil. 7 98 Den 3 Mars e. m. utan mot hela fäderneslandets bästa, att ett dylikt förslag af mig åtminstone aldrig skall framläggas.» -lag förevitar icke Gr. von Platen dessa ord, ej heller att han nu ändrat åsigt; jag förevitar honom icke, att han nu framlagt ett förslag, hvilket han högtidligen utfästat sig att aldrig framlägga. Men såsom ombud för Svenska folket eger jag rätt att, innan frågan afgöres, fordra redogörelse för hvilka skäl föranledt honom att framlägga ett förslag, som han för 15 år sedan ansåg omöjligt att verkställa. Hvarföre befälet skulle vara lika, när fartygen hade olika framdrifningsmedel eller seglet och åran, men olika, när de fått samma framdrifningsmedel eller ångan? Hvarföre det skulle vara lika, när infanteristrid var ett nödvändigt och betingadt vilkor för försvaret af en position ined roddslupar, och hvarföre det skall vara olika, när infanteristrid nu mera vid ett sådant försvar aldrig kan ifrågakomma?
Sedan Banco-Fullmagtjges underdåniga utlåta rade, år 1816, blifvit inhemtadt örn och i hvad man Fulimägtige funné sig autoriserade att lemna Kongl. Majit biträden i denria väg, förklarade Kongl. Majit, i Maji månad år 1 8 1 7, sig vil ja uttaga 200,000 Piastrér; hvaraf dock endast 50,000 i ett för allt blefvo lyftade. D.positions-Suinmati bestämdes i enlighet ined Banco - Fullrnäg tiges underdåniga förbehåll, efter sednast noterade rnedelcntirs på Hamburg, till 111 sk. 10 rst, for hvarje Riksdaler Svenskt Specie värde. D itta lån inbetaides i October månad samma år, <mot depositionssuininans återtagande. Hos Rikets Ständers Revisorer är 1817 förekornmo vidlyftige öfverläggningar i ämnet; hvarefter yttrande derom, så väl ttll Rikets Ständers B.mc.o-Utskott, sorn till Herrar Banco Fullrnäg. tige meddelades, af följande innehåll: ’’Herrar Binco-Full magt iges hafde öfver”läggtiing. tr, i anfeduing af en från Kongl. Mtjit ’ 'skedd nådig framställning, om behof af Spanska ’ Piaster till hämmande af vexelcoursens steg''ring, hafva, under jemnföreise mot 7 §. uti 1 786 års Reglemente, 7 §. uti Reglementet den '26 April 1810, 1 §. af Reglementet den 15 i October samma år och 1812 års Reglementes ”1 §., undergått vår sorgfällig! pröfning. Vi hafiHUuiiji tili Riis. St, Fröt. Un. JSlto 15. Banco-Utsiottets BetSnianeUn. ”ve dervid ej funnit skäl till anmärkning emot "Herrar Fullmägtiges förhållande.