Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner? Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke 3 Hans Excellence Herr Grefve Lövenhjelm j Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm. Justitiae-Råden: * Themptander , von Lindecreutz , Justiliae-Cancelleren Bergenschöld_, Hof-Cancelleren Friherre von Schulzenheim. Tillförordnade Föredraganden Hof-Rätts-Rådet Martin anmälde i underdånighet, attsedan Kongl. Maj:t till Högsta Domstolens Utlåtande remitterat ett på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning upprättadt förslag till ändring af 5:te Cap. Missgernings-Balken, borttagande af 2 §. i samma Capitel och, i följd deraf, förändring uti ölverskriften på Capitlet, — så hade Högsta Domstolens fleste Ledamöter, hvad i §. i 5 Cap. Missgernings-Balken anginge, förklarat sig i underdånighet tillstyrka, att Kongl. Maj:t täcktes låta Proposition till Rikets Ständer afgå om ändring af detta lagrum, i öfverensstämmelse med hvad förslaget derom innehåller. Beträffande åter stadgandet uti 2 §. af berörde Capitel, så enär detsamma stod i sammanhang med andra Lagens rum, såsom 8 Cap. 2 §. 6 morn., samt 3o Cap. i3 och i4 §§. Rättegångs-Balken, deruti förekomma stadganden om laga domstol för åtal af förbrytelser emot Riksens Råd, om föredragning af mål i Konungens Råd, samt om ansvar för obehörigt jäfvande af Riksens Råd, och desse lagrum, som rörde ämnen, deruti föreskrifter icke kunde undvaras, borde vid förändring eller uppliäfvande af 2 §.
IV.o 4°- och kostpenningarne afse och medföra obestridliga fördelar framför de utvägar, hvaraf Bergsmännen derförinnan sig i dessa hänseenden betjenat; hvarjemte Utskottet' tror, att vid de Bergsmans-hyttor, hvarest nu ifrågavarande förändringar tillkommit, enligt vederbörandes tydliga medgifvanden, desamma framgent böra, föreskrifterna likmätigt, orubbadt bibehållas; men att, der sådana medgifvanden till äfventyrs icke skulie egt rum, det må på vederbörande Hytte-delegares godtfinnande och fria val få ankomma, antingen de hellre vilja vid det gamla sättet i dessa delar förblifva, eller antaga förändringarne; hvilkas antagande allmänt sålunda bör beredas, att tjenstemännen, hvilke öfver Bergshandteringen hafva uppsigt, söka bibringa hytlelagen upplysning och öfvertygelse om nyttan och företrädet af de förändrade åtgärderne. Jemte vördsam hemställan, om icke Rikets Högloft. Ständer ville hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga önskan, till vinnande af den rättelse Utskottet sålunda föreslagit, öfverlemnas detta allt till Rikets Höglofl. Ständers eget närmare bepröfvande. Stockholm den 28 J«nuarii 1829. Besv. oeh Oecon. Ut sk. Bet.-de. N-o 4*- 7 N:o 41» Utlåtande, angående ytterligare förekommen fråga om uppbud till Skallgång, och om disposition af Jagtmedlen i Östergöthlands Län.
"Dä ån gappar ater blifvit till begagnande uppgifna, bör uti serskild kolumn sådant för hvarje class och pannerj/nd utmärkas” äfvensom, och då formuläret till calculativ uppgift för Bruk icke står uti rigtig öfverensstämmelse med föreskrifterna i ^3 och ^4 §§• Bevillningsstadgan, att nemligen taxeringen bör grundas å hvarje så väl privilegieradt skeppund frälseoch hammarskatts-smide, som äfven för året vågfördt skeppund recognitionssmide, efter hammarskattsjern-priset, Utskottet hemställer, att ifrån berörde formulär må uteslutas följande: ”hvaraf blifvit å våg levererade ooo Skepp, å oo Rdr —- „ ooo.} i orten försålda ooo dito a oo Rdr — „ »oo. —-—ooo. Bih. till R. St. Prot. 1845, 5 Sami. 1 Afd. 18 Haft. j 2 Bevillnings-Utskottets Memorial, N-o 3-t. samt att under rubrikerna: ”Minimioch Maximi-afgifl,” orden: ”levereringsoch försäljningsprisen” må utbytas emot ordet: ” Hainmar skatts-jer npriset” Stockholm den 7 April i845* M 21. Ank. till Exp. Utsk. d. 7 April, kl. 2 e. id. Memorial, med förslag till sädane förändringar vid en del af de i Utskottets Memorial N:o 3o om sam man jern klling af Riks-Ståndens olika beslut angående tullbevillningen förekommande voterings-propositioner, sorn af antagne inbjudningar funnits påkallade. Sedan, vid behandlingen af Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 3o, i anledning af Riksståndens olika beslut, angående tullbevillningen, en del af de antagna inbjudningarna föranledt så beskaffade ändringar uti åtskillige i be^ rörde Memorial föreslagne voterings-propositioner, att de i detta afseende nödige åtgärder synts böra Rikets Ständers vidare pröfning och afgörande underställas, får Utskottet sådant härigenom vördsamligen fullgöra. Filar.
Jag har förut sagt, att jag skulle önska att kunna erkänna såsom sanning en theori, hvaraf så mycket herrligt lofvas oss. Jag har derföre läst åtskilliga skrifter i detta ämne, och mången gång funnit satserna till försvar för systemet förledande, ja, t. o. m. varit tveksam; men jag befarar, att detta system, om det också befordrar industrien, likväl lägger på nationen ett moraliskt tvång, i sina följder svårare, än det af en jernspira, — nemi. egennyttans. Uti dessa bojor synes man nu, sedan alla andra medel blifvit försökta, vilja sluta folken; och hvad våldet eller trosdespotismen ej kan uträtta, det skall nu ernås genom "in teresse na;” och så länge jag hyser denna föreställning om statslånesystemets egentliga art och förmåga att förslafva folken, kan jag ej antaga detsamma» Jag vill ej vara envis om återremiss; men jag anhåller, att R. o. Ad. måtte fästa uppmärksamheten dervid, att efter denna titel kommer en annan, som angår de intellectuella och moraliska elementerna i samhället: ”Ungdomens bildning;” detta är dock det vigtigaste af allt, just derföre, att den högsta bildning är samhällets högsta mål. Vi kunna äfven der anvisa utgifterna till bestämda föremål, och jag tror i alla fall, att jag säger ej för mycket, då jag yttrar, att vi icke kunna vara mera öfvertygade om det samvetsgranna användandet af något anslag, än af det, som disponeras till xo:de hufvudtiteln. Gr. Löwenhjelm, Gust.: Föremålet för mitt anförande är Chalmerska inrättningen i Götheborg. Vi önska alla industriens och handelns framgång samt folkens bildning. Folkbildningen verkar välstånd och välstånd åter bildning; men när man vill ändamålet, måste man äfven vilja medlen. På följande sätt yttrar sig en patriotisk man, Hr Commercerådet Wijk: (Talaren uppläste derefter en del af Ilr Wijks uti BorgareSh väckta och derifrån till StatsUtsk. remitterade motion.) 7 H. 5a Den 28 M a j e. m.
Det har ej kunnat undfalla min uppmärksamhet, hurusom Götha CanalDiscontDirection till Canal-arbetet ut'ånat i,too,oo0 R;dr, då likväl DiscontReglementet af den 11 April 1810 icke synes medgifva nå, got annat arbetsbiträde af Disconten, än vin^ sten, sedan Actieägares under Arbetstiden dem förbehållna Ränta blifvit afdragen. Jag kan ej med den ifrågavarande af Disconten till Canal-arbetet gjorda försträckning förlika innehållet af 12. §. i DiscontReglementet, som åiägger Directeurerne, att med yttersta noggranhet styra och förvalta Discontverket till det Allmännas, till Riksens Ständers Banques och Bolagets derå beroende förmån och säkerhet. Huruvida denna föreskrift kan vara iakttagen med den brist, som yppats uti mot Skulderne svarande Tillgångar, kan jag lika så litet begripa, som att fråga om undersökning och åtal å denna Förvaltning ej längesedan blifvit af vederbörande Actieägare, BancoStyrelsen eller annan Auioritet väckt. Art. i Bolags^ Reglorne älven tydligen tillkännagifver, att är2 liga Di-cont vinsten var det enda, som af Dis, cont-röreb.en under Arbetstiden borde tillfalla den allmänna Cassan. Det måtte ursäktas mig» ©m jag har svårt att förstå, huru ett Verk till Den 17 Mattily t. m. 181 den grad kan ansvarslöst få öfverträda sina Föreskrifter och Stadganden, att det under utöfningen af sin rättighet att af enskilte upptaga Lån till lindrig Ränta, under förbindelse af återbetalning efter en Månads uppsägning, uraktlåter den i Reglementet föresknfna försigtighet, att alla anvisningar eller jurskrift, ninga r, sorn till Discont ering inlemnas, böra af Direcleurerne prof vas , o/n de nied bellini, ga Cautioner jö nedflo är o, och att alla dessa förbindelser icke iå vara ställde på längre tid än 6 Månader.
Jag vill ej heller bestrida att ju möjligtvis, med antagande af de förändrade lagbestämmelser för stöld, sorn 264 Den 12 Augusti f. m. LagUtsk. i förevar:de Betänk. föreslagit, så lyckligt kan hända, alt stölderne förminskas; men jag -anser det ganska osäkert och osannolikt, dä de begge mest afskräckaude beslAndsdelarne af i straffet för gröfre tjufnader — spö- oell risslraffet samt oppen1 bara kyrkoplikten — enl. Utskis förslag skola afskaffas. Hvad \ sorn derefter återstår såsom straffpåföljd för stöld, nemi. böter och \ cellfängelse med eller olan bespisning af vatten och bröd, har visat sig så föga verksamt att, såsom nyss nämndes, under en lång följd af år och under det, pä sätt LagUtsk. äfven anmärkt, spö- och risstraffet mer och mer kommit ur bruk, stölderne i allmänhet i högst betydlig mån tilltagit, sä alt icke blott en allmän klagan deröfver sports från flera landsorter; böneskrifter liafva.blifvit ingifna till Konungen om åtgärder lill folkets skyddande i deras boningar mot tjufvar och våldsverkare; och ganska många domare hafva äfven, redan år 1842 och ända hitintills, efterlyckligen yttrat sig emot hvad någon ibland dem benämnt ”ett rätlslöshetstillständ”, upkommet deraf alt dräggen af folket ej mera aktar straffet för de flesta arter af stöld. Det har gäll sä långt i Osteroch Westergöthland, alt välmående bönder deltagit i tjufnader och gömt tjufgods, trotsande de straff lagen derför utsätter.
Lifvadt af sådane känslor anhåller R. o. Ad. underdånigst, att i Eders K. M:s nåd och ynnest städse få vara inneslutet. Härefter uppropades Gr. Posse, Arvid, hvilken uppläste de af honom i egenskap af ordförande för R. o. Ad:ns helsningsdeputation till de öfriga Riks-Stånden hällne tal, som hade följ:de lydelse: Till Högvördiga Preste-Ståndet: Högvördigst^ Hr Doktor och Erkebiskop och samtlige Hrr Ledamöter af Högvördiga Preste-Ståndet! R. o. Ad. har åt oss, dess deputerade, lemnat det angenäma uppdraget att till Högv. Preste-St. återföra den helsning och välönskan med ani. af nu började Riksmöte, som R. o. Ad. fått af Högv. Ståndet emottaga. Med uppriktig förtröstan till den fosterlandskärlek och det mogna bepröfvande, hvarmed Högv. Ståndet alltid medverkat till R. St:rs beslut, hyser R. o. Ad. fast tillförsigt att den ömsesidiga aktning och det förtroende, som förenat R. o Ad. med lärans och forskningens målsmän, skall än ytterligare befästas under behandling af de för fosterlandet vigtiga frågor, hvilka under innev:de Riksmöte komma att algöras. Under förhoppning att enighet i upplysta tänkesätt skall bringa välsignelse öfver våra gemensamma mödor och bidraga till fäderneslandets sanna väl, anhåller R. o. Ad. att det Högv. Ståndet vill emottaga försäkran om R. o. Ad:ns högaktning och vänskap. Till Vällofliga Rorgare-Ståndet: Högädle Hr Talman och samtlige Hrr Ledamöter af Vallöf]. Borgare-Ståndet! Den helsning, R. o. Ad, emottagit från Vällofl. Borgare-St., Den 26 Oktober. 23 anhålla vi, R. o. Ad:ns deputerade, att få vänskapsfullt besvara, då vi härmed å R. o. Ad:ns vägnar helsa Vallöf], Borgare-St.
Det var naturligtvis hjärteaffärer, — flickor tala aldrig o m annat! » » H v a d du är för en vis ung man, Georg, » sade E m m y litet ironiskt. » Tackar för komplimangen! » svarade volontären. » Men det skall jag säga dig, att det är bra m y c k e t bättre att prata o m kärlekshistorier än o m sådant, s o m den där fröken i gröna klädningen därborta. Det måtte icke vara många som vilja dansa m e d henne, ty Erik k o m o c h bad att få presentera mig. Nå, jag drog några hvarf m e d henne, o c h se ' n, så fort vi satt oss ned, började hon spraka o m, hur många bakterier man får inandas i en balsal. Har du nå- gonsin hört någonting så ur-idiotiskt? Jag blef alldeles matt! » » H v a d du är för en pratmakare! » sade E m m y skrattande. » Jag! Hvilket kolossalt misstag! Men se, så den där ingeniören står och stirrar på oss. K o m nu, så dansa vi ut igen! » Efter polkan k o m en francaise, o c h sedan spelades fjärde valsen upp. E m m y kände, hur hon bleknade, när ingeniör Warin k o m fram till henne, och tankarne brusade i hennes hufvud. Skulle hennes öde afgöras n u? Skulle han säga något? När de hade dansat några hvarf, förde han henne in i salongen igen o c h började prata om idel likgiltiga saker. » Ingeniören skall j u resa till Amerika i morg o n? » Ja, — m e n jag förstår det knappast själf, — att denna länge närda tanke nu skall blifva verklighet. Det var riktig tur för mig, att herrskapets bal var i afton, så jag fick k o m m a hit o c h på samma gång får taga afsked af en hel del gamla, bekanta. » » Huru länge blir ingeniören borta? » » Det kan jag icke säga, fröken. Det beror på, liur länge det dröjer, innan jag finner lyckan. » » Skulle ni då icke kunna finna den här h e m m a?
» För all del, mina vänner, låten ej oss hindra Johan Hierta och riksdagsmannen Svensén. eder, utan faren I nu; vi komma ju efter och träffas på platsen! » utlät sig fru Lavinia, och På torsdagsaftonen kl. Vä 8 samlades så direktören sade gäspande, att ingenting var ruskikonferensens deltagarinnor jämte ett tiotal gare än en färd med tidiga morgontåg. Han hade tyckt det redan i går afton och ej brytt sig om horrar till en afslutningsfest å hotell Phoeatt telefonera om frukost; därför hade sällskapet nix. Efter utbyte af hälsningar och sedan sin fullständiga frihet äfven där vid lag. te intagits, ordnade man sig i stora festAndlösa kommo spejarne tillbaka med detta salen, där sång utfördes efter ett särdeles budskap. Stor förvirring och oreda; endast Frefint skandinaviskt program. Bland de medden kände till platsen. Några ville fara utan anförare, andra icke; man gick in och man hopverkande voro fröken E. Sidner och fröken pade ut ur kupéerna; förargelse och mer eller L. Lindberg. Vid supén höll fröken Dahlmindre högljudda anmärkningar förspordes mot gren ett versifieradt humoristiskt » tal för den strejkande, tills konduktören slog igen vagnsmannen ». — Fröken Henrika Widmark uppdörrarna medhäftiga ski ' ällar och tåget sattes i gång. läste en stämningsfull dikt, fru Ankarsvärd Det första beslut, som nu fattades, var att låta talade för sångarne och fröken H. Lundin Fredens tro, att de hade rest och sålunda narra för de utländska gästerna, hvarpå fröken dem att ensamma företaga lustfärden, men då en Krog svarade. Slutligen utbragte professor af de unga flickorna anmärkte, att de troligen ej begärde bättre än att helt allena få rå om » unge Montelius en skål för mannens och kvinkonsuln », blef det afgjordt att man skulle hålla nans samarbete i framåtskridandets tjänst. god min och samlas igen vid nästa tågs af gång Kl. omkring 1 skildes man med en varm kl. 8,5O. Nu infunno sig direktörens i god tid; han fullkänsla af samhörighet och godt förstånd.
Allmänheten icke lemnäs i osäkerhet om det gångbara myntets värde, äfven sedan det blifvit gammalt eller beroende af Tjenstemäns godtycke: att anlédningen härtill blifvit hemtad, dels af Hr von Quantens egen erfarenhet, dels af Allmogens i Orten och dels af rättskaffens Tjenstemäns beklagelser, isynnerhet öfver PitgsContoirets cassationer af dit remitterade sedlar, då man erfarit, ej allenast, att sådane små sedlar, som efter gammalt bruk, kungjorde principer och juridiskt omdöme, bordt till uppgifna Valeurer godkännas, blifvit till sitt värde nedsatta, utan ock, att stundom blotta hälften tili venster, antingen ensam eller i förening med öfversta fjerdedelen, utan derom förutgången Kungörelse, blifvit tillerkänd ett värde, som den aldrig bordt få, i saknad af den nedersta högra fjerdedelen, sora, innefattande 358 Stats-Utskottets namnen med de fina raderne, bör utgöra yttersta grunden för all pröfning af hvarje sedel eller förbindelse. Man har ansett mycket svårt och derföre länge tvekat, innan man velat meddela Uppbördsmännen några föreskrifter till efterrättelse vid sedlars pröfning och de hafva derföre ex usu på ett dyrbart sätt måst köpa sina osäkra reglor; ändtligen hafva några föreskrifter i ämnet blifvit gifna genom en i afskrift aflemnad Kungörelse; men Hr von Quanten tror, att de tilläfventyrs skulle kunna och böra göras mera bestämda, för att vinna det allmänt nöjaktiga ändamålet, som är godtyckets uteslutande, och försätta alla i en lika otvifvelaktig rätt och hvar och en i tillstånd, att vid bruket af någorlunda sundt begrepp sjelf bedömma hvad man äger.
Oförändrad. R. F. § 86. R. F. §. 87. R. O § 33. t. morn. J, Konungen föreslagit och Riksförsamlingen antagit, äge, kraft af G rundlag. § 102. Ej må någon för framtiden gällande Förklaring af Grundlagarne stadgas utan på det säll, sorn enligt nästföregående § vid ändringar i dem iakttagas hör. Efter deras ordalydelse skola de i hvarje särskildt fall tillämpas. § 103. Såsom Grundlagar skola anses denna Regeringsform, Succession s-ordningen, Tryck frihetslagen och Tallagen. § 104. Med Tryckfrihet förslås hvarje Svensk Mans rättighet att, utan några af den offentliga Makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, alt sedermera endast inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om delta innehåll strider emot tydlig Lag, gifven att bevara allmänt lugn, ulan alt återhålla allmän upplysning. Alla Handlingar och Protokoll i hvad mål som helst, de Protokoll undantagna, som uti SiatsRådet och hos Konungen i Mhiisleriella Ärenden och Commandomäl föras, må ovillkorligen genom trycket kunna ulgifvas. Ej må trvckas Bancooch Riksgälds-Verkens Protokoll och Handlingar rörande ärenden, hvilka höra hemliga hällas. § 105. Riksförsamlingen äger gemensamt med Konungen makt att stifta allmän Civiloch Criminalsamt Kyrfeo-Lag och alt sådan förut stiftad Lag förändra och upphäfva. Under Civiloch Criminal-Lag förslås äfven de delar af Krigs-lagar och Författningar rörande Krigsväsendet, sorn äga tillämpning till medborgare utom Krigs-Staten. Ej må Konungen utan Riksförsamlingens samtycke, och icke Riksförsamlingen utan Konungens någon ny Lag göra eller gammal afskaffa. Af åter Konungen till Riksförsamlingen förslag till ny l ig eller till gammal lags upphof vande eller förändring, då äger Riksförsamlingen att deröfver, på sätt 71 § stadgar, besluta, och meddela Konungen sitt samtycke eller af slag.
Utsk. afgifna förslag icke är så till fullo beredt, att det kan i riksd.beslutet intagas. Och hvad fattas? Jo! votering i förstärkt Constit.Utsk., för att sammanjemnka PresteStts med de öfriga Ståndens mening. Således måste ett af två äga rum: antingen måste målet återskickas till Exped. Utsk., med anmodan att i riksd beslutet intaga de a:ne loista af alla 4 RiksSt:n antagna mom:n af Conslit.Utsk:s förslag, eller också måste det återskickas tili Constit.Utsk. med förständigande att upprätta voter:spropos:r till sammanjenmkande af PresteSt:s beslut med de öfriga Ståndens. Jag ber att få tillägga, att jag numera icke strider för sjelfva sakens skull, ty jag har öfvergifvit allt hopp, att få den bifallna delen af förslaget intagen i riksd.beslutet, isynnerhet som den derför erforderliga beredningen numera knappast lärer medhinnas, utan jag strider nu blott för R. o. Ad:s värdighet, eller för att förekomma, att det första Ståndet ej vid denna riksdag må spela samma fö^a hedrande ro], som det sista Ståndet spelade vid sista riksdagen. Frih. Cederström: Den siste värde talarens yttrande har uppmanat mig att ytterligare begära ordet. Han har Den 20 Maj e. ui. 247 nemi. yttrat, att derest icke 3 Stånds beslut skulle af R. o. Ad. anses tillräckligt, för att derpå grunda ett grundlagsförslags intagande i riksd.beslutet, så borde denna fråga nu remitteras till Constit.Utsk., för att genom sammanjemnkn:sförslag och omröstning i förstärkt Constit.Utsk. afgöra skiljaktigheterna emellan PresteStrs och de öfriga Ståndens beslut och sålunda komma till slut. Den värde talaren har genom oriktiga rubriker kommit lill ett oriktigt resultat. PresteSt. har nemi. icke fattat något beslut, utan bar genom talmännens vägran att gifva propos. och denna vägrans gillande af Constit.Utsk. funnit sig af grundlagen hindradt att besluta om förslagets antaglighet.
Friherre Wrangel har i sin Reservation så utförligt behandlat detta ämne, att jag anser öfverflödigt deröfver vidare orda, utan får i den delen åberopa nämnde Friherres Reservation i Utskotten, med hvilken jag mig förenar; likasom med den af Friherre Sprengtporten gjorda Reservation, rörande ändring * i Tariffen för allmänna pannor, och den, i min tanka orätt lägre, proportionell Skatteafgiften, ehuru jag ej fullkomligen instämmer i den af Fri herren föreslagne. Vid pag. 20, 21, 22, §§. 7, 8, 9, får jag tillstyrka fullkomligt bifall å Utskottens tankar, och då jag lifligt delar den önskan, att se bränvinets ofta omåttliga brukande minskadt, är jag lika med Utskotten af den mening, att' moraliska medel är o de enda naturliga och mäst verksamma till dess motarbetande och hämmande. Tvångsmedel uppfylla sällan ändamålet, och jag har öfverlefvat den tid, då de, använde, ledde till följder som sluteligen för Regeringen gjorde nödvändigt att. dels dem inställa, dels se igenom fingren med deras öfverträdande, Den 4 Junii f. m. ett fel lios en Styrelse, i min tanka af vida vådligare följder, än att gifva mindre stränga författningar, som kunna efterlefvas. I Utskottens förslag, att ifrån Landshöfdingarne skilja all pröfnings och domsrätt i dessa mål, ingår jag fullkomligen, och delar med Utskotten den öfvertygelse, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes dyrbara tid icke hör borttagas för behandlingen af ämnen, som deras egentliga befattning icke tillhöra. Deras många och olikartade öfrige befattningar, jemte vakandet öfver Policens och ordningens vidmakthållande i deras Län, fordra verkligen att de ej vidare öfverhopas med andra ytterligare göromål, som skulle hindra dem ägna åt vigtigare och mera maktpåliggande ärender deras uppmärksamhet. Vid de särskildte reservationer, som i Utskotten blifvit gjorde emot deras förslag, torde det tillåtas mig anmärka: Pag. 36' och 3y.
Santessonska Sockerbruks-Egendomen i Götheborg. 8:0 Utlemnade Lån af Brännvin till Handelshuset Sterky dr Cornp, samt Grosshandlaren J. Å. Kruse. Bilagan Lil. B. innefattar: Utlåtande, i afseende på den till Italien år 182.1 verkstol - io14 Stats-Utskottets Betänkanden. de export af Korn och Hafra, vid hvars bedSmmande skilj agtige, hvarandra mot vägande meningar inom Stats-Utskottet blifvit yttrade, och efro alitsa, efter anstald votering uppkomne tvånne alternativ er, understaide Riksens Håglöf, Ständers profning. Bilagan Lit. C innefattar Utlåtande, angående oredoviste Spannmåls-upphandlings-medel, uti Vermelands Lån, dervid Stats-Utskottet ansett 30 af Riksdagsordningen , med påstående om ansvarighet emot Konungens Befallningshafvande ofver nåmnde Lån, bora tillämpas. Lit. D, angående Allmänna Magazins-Inråttningens utestående fordringar i Finnland. Lit. E, angående föreslagne ändringar uti Kongl. Allmänna Magazins-Directionens, hittills följde Bokföringsoch Redogörelse-Method, samt Krono -Fogdarnes åläggande att årligen gora redo för utestående Spannmåls Undsåttningsmedel. Bilagan Lit. F, angående 500 Tunnor Hafra, sorn år 1818 blefvo afsånde till undsättning för Norrige. Stats-Vtskottets Beliinkanden. ioi5 Bilagan hit. G, angående noooR:dr Banco, forskjutne till Lyckeby Qvarnars reparation. Lit. H, angående utlemnad Koppar, till taktäckning å Kongl. Slottet, samt Hennes Kongl. Höghet Prinsessans Palais i Hufvudstaden. Lit. I, angående det till försäljning åt Bagare-Åmbetet i Hufvudstaden år 18*8 anslagne partie Råg. Lit.