Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O O Hvad serskildt angår den uti väckt motion gjorda framställning att gröfre ull borde få införas jemväl till Gefle enär en klädesfabrik derstädes vore under anläggning, så, utom det att bestämmandet häraf lämpligen synes böra ankomma ensamt på Kongl. Ma:jt, sedan sig visat, huruvida någon sådan fabrik verkligen varder derstädes anlaggd eller behof i öfrigt af den gröfre ullsorlen för orten förefinnes, har Utskottet funnit sig ensamt af det uppgifna skälet destomindre ega giltig anledning att å framställningen tillstyrka bifall, som i flere andra städer och, exempelvis Nyköping, klädesfabriker redan äro anlagde, utan att den ifrågavarande införselsrättigheten varit till dessa städer utsträckt. O ^ Vin, alla slag. För denna artikel, hvaraf det ”på fastager” är belagdt med 24 sk. och det ”på buteljer” med 1 Rdr införselslull kannan, har Utskottet ansett sig icke kunna undgå att föreslå förhöjning i denna afgift, nemligen till 32 sk. kannan för det förra och lill 1 Rdr 16 sk. kannan för det senare slaget. Väfnader: Helsiden: alngods. Näst efter den här förekommande rubriken ”Sammet” föreslår Utskottet må införas en så lydande: Anmärkning. ”Då hela ytan utgöres af Silke, ehuru afvigsi”dan utvisar bomull, bör väfnaden likväl tullbehandlas som hel - Be vilh ungsUt skottets Betänkande, IV.o is. siden;”— hvilket instämmer med Kongl. General Tullstyrelsens skrifvelse den i Maj iSfi. Shawlar, Shawlelter och andra dukar.
4 Mom. i Tryckfrihets -Förordningen. I enlighet härmed och under åberopande af 5 §■ i i8ir) års Riksdags-Beslut, får Utskottet vördsamligen tillstyrka Riksens Ständer godkännandet, under denna Riksdag, af följande Lag-fönJag, med förbehåll att detsamma vard r af Norriges Rikes Stor-Thing likaledes antagit. Additament till den emellan Sverige och Norrige vid Riksdagen i Stockholm, den 6 Aug. 18 r5, och af Stor-Thiriget i Christiania den 31 förutgående Julii fastställda , samt af Kgl. Maj:t under förstnämnda dag antagna och bekräftade Riks-Act. §• Det är förbjudit att i Sverige trycka något, som innehåller smädelser eller förgripelser emot Norska Nationen, dess Styrelse-Former, Lagar, Medborgare-Classer eller Allmänna Inrättningar. §. 2. På enahanda sätt är det förbjudit att i Norrige trycka något, som innehåller smädelser eller förgripelser emot Svenska Nationen, dess Styrelse-Former, Lagar, MedborgareClasser eller Allmänna Inrättningar. g3. Författare, som häremot sig förbryta, straffas med fängelse från Tre månader till Cons t. Utsfs. Betäiikanden. 119 Tvenne år, efter omständigheterna och Skriften confisqueras. §• 4- Om i Dagblad ellar Periodiska skrifter införas Articlar af ofvanberörda innehåll, staude utg fvare derför tili dubbelt ansvar, så vida han ej kan bevisligen uppgifva Författaren, och ankomme det, i båda fallen, på Kongl; Mai:ts nådiga förordnande, huruvida Redactören må detta eller något annat Dagblad vidare utgifva: ägandes vederbörande Autoriteter i hvartdera Riket att Bladet eller Journalen genast indraga och med sequester belägga, intilldess dömdt blifvit. g5. Innehåller Skriften bestämd anmaning till upplösande eller rubbning af den emellan bada Rikena slutna förening, eller till upphäfvande eller förändring : f den i båda Rikena stadgade Suceessions-Ordning förThronföljden, straffes som förräderi. §• 6.
B.dr 75 öre och efter den sednare Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Förhållandet är naturligtvis enahanda med de öfriga sedelutgifvande Bankerna. Då något skäl att nedsätta da enskilda Bankernas bevillning under hvad den alltifrån deras första uppkomst varit, så mycket mindre lärer förefinnas, som de allesammans visat sig göra mycket goda affärer och ehuru de för sina reservfonder afsätta icke obetydliga summor, ändock kunna till sina delegare lemna utdelningar, vida öfverstigande den högsta ränta som vid utlåning får lagligen betingas, hvarföre ock en del bank-aktier nu stå betydligt öfver al pari i värde, får jag vördsamt yrka: att afgiften för sedelutgifvande Banks högsta sedelbelopp höjes till Tio (10) R:dr för hvarje tusental. Om remiss till Höglofliga Bevillnings—Utskottet anhålles. Stockholm den 26 November 1862. August Pettersson, från Jönköpings län. Af IV. P. Bäckström från Calmar län, om rätt lill värdskapet d vissa lill boställen åt tjenstemän på Öland anslagna kronohemman. Som vid sistlidne riksdag motion inom della Stånd väcktes af min företrädare Olof Andersson angående rätt till värdskapet å vissa till boställen åt tjenstemän på Öland anslagna kronohemman, utan alt densamma då rönte Rikets Ständers bifall, så får jag nu på mina kommittenlers enträgna begäran å nyo väcka motion i ämnet. Inom den ort jag representerar finnas ännu åtskilliga kronohemman, som äro anslagna åt Civil—statens embetsoch tjenstemän, hvaremot inom andra orter af riket sådana lill en del blifvit indragna och delta med full rätt, ty klart är ju, att det allmänna skall vinna mera derpå alt jorden skötes af personer, som hafva tid alt sig dermed uteslutande sysselsätta, än af dem, hvilkas bestyr och åligganden, såsom Statens tjenstemän, gifva deni fullt upp att sköta och från embetsbestyren, så vidt desse skola med omsorg omfattas, icke lemna dem någon lid öfrig för jordbruket.
Ständer vid den nya bränvins-lagstiftningen utgingo, vore också otvilvelaktigt den riktiga, nemligen att genom varans fördyrande medelst hög skatt minska dess missbruk; en åtgärd, så välbetänkt, att densamma, i motionärens tanke, torde för många fall böra vinna efterföljd, för att sålunda stäfja ett skadligt öfverflöd och till sans återföra den stundom likasom till yrsel uppdrifna njutningslystnaden. I sådant afseende hade motionären velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ett missbruk, som, om också icke så förderfligt för helsa och välfärd, som det omåttliga bränvinsförlärandet, dock borde i någon mån stäfjas, nemligen den öfverdrifvet stora förbrukningen af tobak, synnerligast under formen cigarrer. Tillverkningen af sistnämnda vara hade under år 1838 inom riket uppgått till 410,107 skalp., i läbriksvärde uppgifvet till 1,316,340 R:dr. Tillverkningen af kardustobak hade under nämnde år uppgått till 643,317 skålp., som i värde uppgifvits till 406,312 R:dr. Dessutom hade under nämnda år importerats cigarrer till belopp af 20,000 skålp., hvilka, såsom af finare beskaffenhet, icke kunde uppskattas lägre än till 73,000 R:dr. Af hela den inhemska tillverkningen hade endast 174 skålp. blifvit exporterade till Norrige och Finland, hvadan man kunde antaga, att under ett års förlopp mera än två millioner Riksdaler inom landet på detta sätt »uppgått i rök»; ett förhållande så mycket bekymmersammare, som tillverkningen af ifrågavarande artikel år ifrån år tilltagit. Härtill komme att tobaksrökandet, enligt på vetenskaplig väg vunnen erfarenhet, vore skadligt för den menskliga organismen och till och med, enligt skickliga praktiska läkares offentligen afgifna yttranden, hos deråt alltför hängifna personer grundlagt egna sjukdomar, hvilka stundom haft dödlig utgång
Då fråga oin Discontens olagliga förvaltning redan uppstått, och BancoUtskottets Utlåtande deröfver blifvit aflemnadt, samt en Ledamot i Utskottet jemväl tillstyrkt, att Directionen för sina otillbörliga åtgärder må tte ställas under lagligt Den SO Juli ff. m. tilltal, sa anser jag för min del denna fråga vara af för mycken vigt, för att kunna, utan någon derå fästad uppmärksamhet, med ett tyst stillatigande af Riddt.rskapet och Adeln förbigås. Jag tror således., att något omdöme öfver Directionens förvaltning bör af Ridderskapet och Adeln meddelas. Men då BnncoUtskottet, på sätt Herr Professor Rosenschöld redan behagat yttra, sökt undvika, att bestämdt utreda, huruvida Directionens öfverklagade åtgärder varit emot DiscontReglementet stridandé, eller endast af tillfälliga tvingande omständigheter föranledde, så kan jag f ir ruin del, i saknad dessutom af kännedom utaf DiscontReglementet, icke för närvarande fälla något bestämdt omdöme öfver lagligheten af Discontens förhållande. Om do i Ilerr Lector Fröbergs i Utskottet afgifna särskilda mening framställde grunder, angående obehörigheten ej mindre af Discontens såsom lån utgifna 3 ProCentssedlar, än äfven af Directionens allt för vidsträckta utlåringar till vissa individuer, äro, som det verkeligen vill synas, rigtige, så torde ett blott ogillande af Directionens förhållande vara en nog lindrig påföljd, men om, emot all förmodan , Directionens åtgärder, som BancoUtskottets Betänkande troligen synes åsyfta, endast varit af tillfälliga, och mot Reglementet icke stridande omständigheter härledde, så kunde möjligtvis ett mildare Den 20 Juli. e. m. omdöme öfver Directionens förvaltning kondina att äga ruin. Herr Spaldencreutz: Jag föreslår ogillande. Herr Mannerstmh, Johnni Ogillande af Malmö DiscontDirectyons förhållande skulle innefatta ett bedömande, hvilket jag anser icke bera beslutas, innan en närmare undersökning kan grundlägga ett sådant omdöme.
Herr Commerce-Radet Nordlindhs Memorial om Anstag till förskott för uppförandet af en Cassern i Malmö. Lag Utstottet: 10: Herr Grosshandlaren Segerdahls Memorial om förtydligande af Lagens stadgande angående Fullmägrigs eller S»t'lomans skicklighet att wittna om hwad i sadan egenskap blifwit honom anförtrott. 748 Den sa Zunlk 2:0 Herr Lagman Rönqwists Memorial,' angående förklaring af Lagens stadgande om NaboS ratt till lösen. Allmänna Bcfwärs, och Oeconomie-Utfkottct. r:o Herr BrukSpatronen L indbergs och Herr Rådmannen Sch wans Memorial, angående Gårdfarihandel, samt Stadcrne Borås och Ulricehamns handelsfrihet, jemte särstilde anföranden i sistnämde amne af Herr Brukspatronen Lindberg och Herr Borgmästaren Lin qwist. 2:0 Herr Fabrikören Benkerdts Memorial om handhafwande af Författningarne angående Ju, darnes handelsfrihet. z:o Herr Borgmästaren rOnberg Memorial vm inrättande af en Fyrbåk pä Holmön wid O.warken; och 4:0 Herr Grotzhandlarcn Segerdahls Me, moria! om inrättning af en Fyrbåk pä Gottland. Ht supra. klx krotocollo, f. ch Lerjström. Utdrag af wälloflborgare Gtandeto protocoll, hållet wid Urtima Riksdagen, Örebro den 22 Junit 1812. S. D. ^emitterades till allmänna Beswärs, och Oeconomle-Utstottet Herr Borgmästaren Kjcllan, ders Memorial, angående Näringsidkares rätt, «tt bewista Marknader , beledsagadt med det af Herr Borgmästaren Norström gjorde tillägg, at deke Personers tillståndsbref icke mätte fä utsträckas till Den aa Junii. 749 och transporteras pä andra, än dem, pä hwilka de egentligen finnas ställde. IN supra. lLx krotocollo, ch f. Lergstrum. Utdrag afwällofl.
Bonde-Ståndet tillförser sig, hwarom det ock med wördnad anhäller, att äf Högl. Ridderstapet och Adeln med ynnest, bewägenhet och förtroende omfattas." Herr Baron och Landt-Marskalken be swarade detta Tal i följande ordalag: "Rchderffapet och Adeln emottager med synnerlig fägnad försäkringarne om det Hederwärda Bonde-Ständets wänffap och förtroende, och gör sig förwisiadt att det Hederwärda BondeStändet fullkomligen inser, att inbördes enighet och wälwilja är det enda medlet, att rädda märt stakade och sörjande Fädernesland. Äterfören redlige Dannemän, jemte Nidderstapets och Adelns helsning, besia tänkesätt till Edert Ständ, säg det, att Ridderstapet och Adeln älstar Eder uprigtigt. Säg att den som will öfwertyga Er om motsatsen är fiende till Fäderneslandet, till allmänna sättheten, till det ädlaste som finnos pä jorden, frid och förtrolighet bland mennistor. Sä tänkte äfwen Han, den redlige, gode och mennisto-älskande Förste^, bwars bortgäng föranledt detta Riksmöte, sä stulle Han talat titt Eder, om det ännu wore Honom tillätit att meddela Er sina tankar, frän de rymder, der Han omaifwen af nödlidande, hwilkas tärar Han aftorkat, njuter belöningen för Den 28 Julli. för sina dygder, för allt det goda och nyttiga Han i dödligheten uträttat. Ja redlige Danneman, räckom hwarandra handen, att wi ännu en gäng stola frälsa wart Fosterland; den Prins wi begräta, stall dä stänka ost sitt öfwerjordista bifall, när wi en gäng, hwar och en i sin ordning bortgä, att möta Honom i det landet, der inga suckar höras, och inga tärar Sju tas. RiddcrstapetS och Adelns högsta önskan är, att alltid fä äga det Hederwärda Bonde-StänLets wänstap och förtroende."
Sprengtportens anmärkn., alt det vore en fråga af särdeles ömtålig beskaffenhet, om R. St. företoge sig att sjelfve förklara omröstning ej böra äga rum i sådana mål som detta, ger mig anledn. förklara, det jag, å min sida, anser för lika ömtåligt, alt StatsUtsk. ej underlåtit att i en sådan sak, som den närvar., inkomma med förslag till voter:s-propos:r. När Utsk. likväl det gjort, så återstår för det Stånd, som vill handla enligt grundlag, ingen annan utväg, än att vägra deltagande i sådana voteringar. Jag tillstyrker Den 13 Januari e. m. således vördsamt, alt R, o. Ad. måtte förklara, att all projios. i detta hänseende bör förfalla. Underl. Ridd.Secret. uppläste utur StatsUtskrs meni. N:o 457 vid sisth riksdag följande mening: ”4:de punkten, deruti Utsk. tillstyrkt, ’”’att frågan 0111 indragning till Kronan af de till militäreoch civilstaterna jemte skolestaten och andra allmänna ändamål indelta räntor och kronotiondeanslag, emot anvisning af motsvarande summor på stat, må tills vidare varda hvilande,’’” ar af samtliga RiksSttn godkänd.” Gr. Horn, Glaes Fredr.: Det synes vara till öfverflöd ådagalagdt, att StatsUtsk., vid detta tillfälle såsom vid åtskilliga andra, verkligen iakttagit hvad enligt grundlagarna detta Utsk. åligger, nemi. att i alla sådana frågor, som röra Statens reglerande, underställa målet R. St:s afgörande, och, då Iva Stånd stanna emot två, öfverlemna det till votering i förstärkt StatsUtsk. Jag vill nu icke upptaga R. o. Ad:s tid med alt åter upprepa alla de skäl, som nu i dag och äfven tillförene under statsregleringens afgörande blifvit framställda i delta hänseende; men blott i anleda. af Frih.
1 öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers under 1847 och 1848 års riksdag fattade beslut, skall återstoden utaf det lern å Tretiotusen R:dr, som till förlag åt handtverkare och andre näringsidkare i fVexiö, efter 1843 års eldsvåda, blifvit utaf Kongl. Majit i nåder beviljad t och å mindre kreditivet lyftadt, inbetalas till Riksgälds-kontoret; hvadan de,tf åligger detta verk att vaka öfver fullgörandet af de, genom Kongl, brefvet den 27 0ktober 1846, för nämnde lån föreskrifna betalningsvilkor, enligt hvilka en Tiondedel utaf lånets ursprungliga belopp, tillika med Tre procent årlig ränta å den återstående Iduesumman, skall inbetalas vid slutet af hvarje är, till och med år 1856. \ §.' 44. Återstoden af den staden Malmö, till kasernoch stallbyggnader för dervarande garnison, vid 1812 års riksdag beviljade låpesumma, skall, jemlikt Rikets sednast församlade Ständers beslut och nyssnämnde stads skuldförbindelse af den 16 Maj 1835, till Riksgälds-kontoret inbetalas med Två procent årligen å det i samma förbindelse förskrifna kapitals belopp, Tjugeett-tus,en trehundratretiotre Ridr 16 sk., hvarjemte Fyra procent årlig ränta för det återstående låne-kapitalet bör till samma verk erläggas. §• 45. Å ursprungliga beloppet, Tretiotusen Ridr, utaf det lån, Rikets Ständer under riksdagen åren 1844 och 1845 beviljade bruksegaren Conrad Bleckert Fitinghoff.\ för 14 åter uppför ande af de, under förstnämnde års sommar, genom vattenflöde' förstörda verkstäderna, med tillhörande byggnader, vid Conrads fors bruk i Östmarks socken af Wermlands län, skola till Riksgälds-kontoret, inom hvarje års utgång, inbetalas Sex procent, hvaraf
Den 12 Maj f. m. 2C7 Jag skulle derföre endast vilja bemöta några inkast, som blifvit gjorda. Man har t. ex. bestridt vigten af sammanbindnings-banan i strategiskt afseende, då det anförts, hvilken tidsspillan skulle uppkomma genom t. ex. truppers inlastande, då deremot desamma fortare skulle komma till norr från söder, om de marscherade. 1 detta fall får jag göra denne värde talare uppmärksam på, att en armékorps ganska ofta bar en materiel, hvilken är ganska svår att transportera. Jag föreställer mig t. ex. att, om ett 12-pundigt batteri liar en materiel, som skall transporteras till en station på norr, lör att der återigen inlastas, det skulle i och för denna materiels afoch inlastande åtgå mycket längre tid, än för att transportera densamma från Malmo till Stockholm. Många hafva ryggat tillbaka för en sammanbindnings-bana, i anledning af de stora kostnader, en sådan skulle komma att medföra, och i stället ansett, att mera skäl förefunnes för byggande af några mils jernväg i någon del af det inre landet. Enligt det sätt, hvarpå Utsk:t hopsummerat kostnaderne, skulle man kunna tro detta, men, om någon vill göra sig mödan att hopsummera de summor, som finnas här i tabellen pag. 54, skall han finna att den egentliga kostnaden för jernvägen mellan Tegelbacken och Stadsgården ej uppgår till mera än 590,000 rdr. Hvad beträffar Hr Leijonancker yttrande, att han ansåg, det en hufvudstation inom hufvudstaden skulle företrädesvis blifva en godsstation, kan jag ej underlåta att nämna, hurusom, enligt min tanke, tvertom en hufvudstation måste bestämmas af person-trafiken. Man ser, huru lör hS Ila ridet är i Paris, der det årliga antalet resande är så betydligt. Jag tror derföre, alt en i delta afseende lämplig hufvudstation vore den nu vid Clara sjö föreslagna, såsom varande närmast hjertat af hufvudstaden, och hvarest de flesta hotellerna äro belägna.
Jag medgifvavisserligen alt Hr Gr. har rätt härutinnan, men jag ber att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att resultatet af Const.Ulsbs pröfning blir olika. Finner nemi. Const.- Ulsk. en rådgifvare hafva uppenbarligen handlat mot allmänna lagen, så remitteras, efter grundlagens nuvar. lydelse, anmärkn. derom lill utförande af Just.ombudsm. vid Riksrätt, och en domaremakt kommer då att pröfva, huruvida Const.Ulsk:s omdöme i detta fall är riktigt eller icke. Skulle åter i frågan om vägrad contrasignation Const.Utsk. anse en rådgifvare, som nedlagt sitt embete, hafva gjort det obefogadt, och att Konungens beslut icke är uppenbarligen stridande mot allmän lag, så skulle saken icke gå lill Riksrätten eller till Just.ombudsm., utan till Ständerne, och då skulle Ständerna i deras ordning pröfva, huruvida Konungens beslut varit eller icke varit uppenbarligen stridande mot allmän lag. Då komme, som jag förut nämnt, frågor om allmänna lagens rätta mening och förstånd under Ständernes pröfning, och det är just det, som lag 2 H. 33 258 Den 7 September. stiftarnc velat förekomma, varnade af det förhållande, som under frihetstiden existerade. Derföre heter det ock i 90 §, att inga frågor må komma under Ständernas pröfning annorlunda än denna grundlag bokstafligen föreskrifver. Reg.F. är jemväl, i följd af sin särskilda beskaffenhet, den enda lag, hvars tillämpning och tolkning bör hos R. St. fä äga rum. Utsträcker man denna lösningsrätt äfven till andra lagar, så kommer man längre än man nu beräknar. Jag afstyrker på det högsta förslagets antagande. Hr von Hartmansdorff: Jag är väsendtligen förekommen af Hr von Hohenhausen, men jag ber ati få tillägga några ord.
Proposition N:o 16. hvaraf och enär mot Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes då afgifna förslag dessutom förekom, att hägge länsmännen skulle få boställen inom samma socken och att nuvarande länsmansbostället Bestorp i Sunds socken, som skulle tillhöra södra distriktet, borde blifva boställe åt Länsmannen i norra distriktet, hvilken reglering icke syntes Kollegierne lämplig och ändamålsenlig, Kollegierne afstyrkte bifall till den gjorda framställningen; hvarefter Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af ärendet den 27 April 1860, förklarade sig, med afseende å hvad Kollegierne sålunda anfört, icke vilja i anledning af samma framställning vidtaga någon åtgärd. Uti nu förevarande underdåniga Memorial hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande emellertid anfört, att erfarenheten under de sednare åren än vidare stadgat Kongl. Majts Befallningshafvandes öfvertygelse, att länsmansbefattningen icke af en person kunde behörigen utöfvas inom ifrågavarande härad, hvarföre Kongl. Maj:ts Befallningshafvande lunne sig af embetspligt uppmanad att ånyo föreslå, att häradet blefve i två länsmansdistrikt fördeladt på det sätt, att Sunds, Asby och Torpa socknar jemte Malexanders socknedel, tillsammans 165$ mantal med 5,355 invånare, komme att utgöra norra distriktet, med boställe för Länsmannen, det nu dertill anslagna hemmanet Bestorp; och att Norra Wi, Vestra Ryds och Svinhults socknar jemte Rumskulla och Askeryds socknedelar, tillsammans 133| mantal med 4,453 invånare, bildade det södra distriktet, hvars Länsman, i brist på tillgängligt lämpligt boställe, borde tilläggas hyresersättning; anhållande Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att anslag till lön och hyres-ersättning åt ytterligare en Länsman i meranämnde härad måtte beredas.
Städ er ne, Penningeförskott till dem från Banken, se Penni 11 gerörelsen, Sjtämningar, deras förrättande på Landet, Remiss 11: 482. L. U. Bet. Stämpelafgift, för Guld, Silfver och Tenn, S. U. Bet. IV: 1719. Skrif, X: 447, Register; 51 fitämplade-Pappers-Afgiften, anbringar i Förordningen derom, Remiss fl: Bev. U. Bet. V; 49. Bes!. IX; 273. 287. 3o3. 320, Bev. U. Bet. V; i43. Bev. U. Mern. V: 387. Bev. U. Mern. V: 400. Skrif. X; 654. — Redogörelsen derför, S. U, Bet. IV: 1703. Skrif. X'. 445. Stängsel-skyldigheten,. Stöld, nr licka från sofvande, straff derför, Just. Gmb, Berätt. II; 344. — och befattning med stulet gods, skärpning i straffen derför, och Rättegångssättet, Remiss II: 434.43g. 446. 496. 497, L, U. Bet. VII: 210. L. U. Bet. Besh IX: 447. Summor, att afsättas i Riksgälds-Kontoret och Banken, S. U, Bet. IV; 2064. Svedjande, å Skattemannajord, rättighet dertill, Remiss II: 457. 5i 1. b. L. o. E. U. Bet. VII: 6<?3, Resi, IX: 664. 666. 66g. 674. L. o, E. U. Bet, VII: 6,63.
Jag hade föreställt mig, att man, med afs:de på föredragningssättet, kunde gå en medelväg att man först kunde låta discussionen blifva allmän öfver hela förslaget, så att man kunde få se åt hvilket håll meuingarne i allmänhet tenderade, och att man först derefter borde bestämma om förslaget skulle föredragas paragrafvis eller icke. Men efter LIr Gr:s o. Landtrms förklaring, att man på intet vis binder sig genom att föredraga förslaget i sin helhet, emedan det alltid stur öppet för den ene, att yrka dess antagande oförändradt, och för den andre, att yrka dess antagande med den eller den förändringen i 2:dra eller 5:te §:n &c., så har jag ingenting att anmärka. I anledn. häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att, såsom K. o. Ad. hade sig bekant, det var hvarje ledamots rätt att, om ämnet under ölverläggningen sönderföll i särskilda delar, begära och erhålla propos. olver hvardera delen särskildt. Om således R. o. Ad. nu beslutade att företaga, ämnet, fördeladt i punkter, på det sätt, att först författningsförslaget komme att afgöras såsom en punkt, och sedermera de öfriga särskilda förslagen föredragas hvardera såsom en punkt, samt under öfverläggningen om författningen någon ledamot begärde, att någon § deraf må blifva föremål för särskild propos., måste en sådan propos. blifva framställd. Hr Gr. o. Landtm:s framställning hade blott afsett, att författningen måtte diskuteras icke paragrafvis, utan i dess helhet, och han hade också D en 3 Febr uari f. m. 155 ansett, att densamma i dess helhet kunde blifva föremål för propos., men det sednare kunde bero på öfriga ledamöters yrkanden. Frågan vore nu blott om föredragningssättet, och i alside derpå kunde skiljaktighet ej behöfva finnas, då det blefve öppet lemnadt att, fastän öfverläggningen omfattade hela förslaget, begära delning af proposm vid beslutets fattande. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Jag är hufvudsakligen förekommen genom Hr Gris o. Landtmis sednaste framställning.