Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, för min del, att den nuv:de författn. undanröjt de olägenheter, som öfverklagats, och att man nu kan ganska väl se tiden an. Man bör icke stycka sönder jorden i så små delar, att egaren icke kan föda sig derpå, eller så att hvarje lapp måste brukas blott med hacka och spade. Icke heller kan jag fatta, att den åsyftade förändringen skulle, som man velat påstå, befordra skogshushållningen. Väl har jag sett, att när man blir omgifven af en större mängd backstugor, skogen icke kommer att sakna rensning, men denna sker just icke på ett sätt, hvarmed egaren i allmänhet finner sig särdeles belåten, eller som kan lå namn af skogs-htishåIlning. Att tro, alt personer, som sitta på en jordlapp af några kapplands areal, skulle egna sig åt vårdande af skogen, synes mig sannerligen vara att drifva sina sanguiniska förhoppningar något lör långt. Jag vill nu icke längre upptaga tiden, utan anhåller blott om bifall till den föredragna punkten. Gr. Sparre, Erik: Jag tillhör icke deras antal, som hysa en synnerlig farhåga för utvidgning af den ifrågav:de rätten, men jag anser dock, att dermed icke så särdeles brådskar. 1827 års hemmansklyfningsförfattning uppväckte inom landet ett ganska starkt missnöje, och redan 1834 nedsattes inom de särskilta länen komiléer, inom de flesta al hvilka opinionen uttalade sig emot jordafsöndringar. I öfverensstämmelse dermed utfärdades dock först 1853 en författning, som i någon mån inskränkte rättigheten dertill. Men äfven då uppstod missnöje, och detta hade till följd 1858 års författn , som åter gjorde ett stort medgifvande och nedsatte minimun till blott 3 å 2 tunnland. Just med afseende derpå, att inom vårt land ganska stora betänkligheter ännu finnas i detta afseende, tror jag att man ännu någon tid kan dröja, innan man upphäfver denna, blott 5 år gamla författning. Svårigheterna vid denna frågas lösning härröra till stor del deraf, att vårt land har så stor utsträckning.
Maj:t afgifvit sitt underdåniga utlåtande i omförmälda ämne, hvarvid, beträffande det förhållande, som borde ega rum emellan rikenas ömsesidiga bidrag till den gemensamma konsuls-fonden, kommittén, med hänsigt, å ena sidan, till storleken af hvartdera rikets handelsflotta och, å den andra, till folkmängden i hvartdera riket samt vigten af dess handels-intressen, föreslagit, att Sverige borde tillskjuta f och Norrige f af det belopp, som vid särskilda tider för berörde ändamål kunde erfordras. Beträffande åter de förenade rikenas bidrag till minister-staten, har Kongl. Maj:t, sorn ansett rikenas olika folkmängd böra läggas till grund för bestämmandet af samma bidrag, uti sin (ill Rikets Ständer nu aflålna nådiga proposition, angående Stats-verkels tillstånd och behof, föreslagit, alt från Svenska Slats-verket skulle utgå och från det Norrska T3f af det belopp, som för berörde ändamål beräknats komma att erfordras. Då nu anförda uppljsningar ådagalägga, att en förändrad reglering af ifrågavarande förhållanden inom kort är att emotse, torde Rikets Ständer finna Revisorernes förevarande framställning icke till vidare åtgärd föranleda. § 20. (Rev.-ber. pag. 81. Förkl. pag. 261.) Revisorerne hafva vidare anmäldt ett af den i Nåder tillförordnade Interims-Regeringen den 28 Juli 1852 meddeladt beslut, hvarigenom — sedan Kongl. Maj:t uti särskilda Nådiga Bref medgifvit att ett för anläggning af jernbana emellan Norbergs grufvefält och sjön Åmänningen bildadt bolag finge från Handelsoch Sjöfartsfonden bekomma ett lån af 100,000 R:dr, under vilkor, bland annat, alt Direktionen vederbörligen styrkte, det minst 50 procent af det tecknade aktie-kapitalet blifvit af bolagsmännen inbetaldt, och då derefter, i fråga om tillämpningen af högstberörde nådiga stadgande, olika åsigter yppats i sä måtto, att bolagets
Albert såg på hennes lista och fann en ganska läslig fruntimmersstil. Och detta låg hon och inpräglade i sitt minne innan hon somnade i går afton, just då jag ...! (förkrossande tanke, som genomfor Albert). Du sysselsatte dig sannerligen inte med intressanta ämnen innan du somnade, sade han högt och med en syrlig blick. Jag läste över alltihop, fjärdingstal och namn; det var inte ledsamt. Och så räknade jag i huvudet ut min andel i skjutsen, för att veta hur mycket jag borde lämna dig på morgonen före avresan: det var roligt: jag tänkte på dig därunder ... och somnade hastigt och gott. Jaja, det sista var just ett ämne att genast somna av, anmärkte Albert. Nu hade hästarna pustat tillräckligt, och sergeanten, inte i bästa lynne, förargad åtminstone över människors sömnförmåga, gick bort till drängen och väckte honom med en duktig stöt. Hans, Mickel eller Fähund, vad du heter, är det att sova så, när man skall köra resande? upp fort och ned ur sitsen med dig! Drängen, yrvaken och häpen av den grova, stränga rösten, skuttade lydigt och slavisk, såsom tjänare i städer ofta är, ur vagnen. Va falls? sade han. Jo, knyt upp grimskaften här och ändra stolarna. Sätt din bondstol där främst, och sätt dig själv i den och kör. Vägen fram till Fellingsbro är nu så jämn och god, att det största nöt kan köra den. Jag är endast road av att köra, då det är svårt och kinkigt. Så, låt det gå fort, säger jag, sömniga rackare! Och bind den här dynstolen baktill, mitt över vagnen, så sätter vi oss i den. Drängen blev småningom galant, och uträttade prompt herr of'sérns order. Sara Videbeck yttrade under hela detta samtal ingenting, men smålog då och då åt vissa pikar, som hon begrep. Man satte sig upp på det förändrade sättet. Drängen körde nu och blev genom denna syssla snart alldeles ypperlig. Han ville visa sin hurtighet, smällde och körde, så det bar av som självaste fan, enligt skaldens uttryck. I rappet kom man till Fellingsbro. Se, vilka stora, vackra, rödbruna hus! var Saras första ord efter den långa tystnaden.
Län emottagas å Danviks Hospital, alla veneriske sjuke å Curhuset och alla öfrige patienter å SeraphimerLazarettet; och för att anskaffa linneoch klädespersedlar för lindrigare kostnad än i Landsorterne, är den anstalt fogad, att större delen af samma persedlar blifvit här i Staden upphandlade; äfvensom , och för att på förhand inhämta hvilka reparationer och nybyggnader, som voro nödige och kunde fordramer eller mindre skyndsamhet, samt på förhand dertill bestämma ett visst anslag, i mån af behofvet och hospitalsfondens tillgångar, Seraphimer-Ordens-Gillet fogat den anstalt, att besigtning å Hospitalernes byggnader, till utrönande af deras tillstånd, årligen bör förrättas och dervid i särskildte columner antecknas det bristfälliga, hvaröfver Besigtnings, instrumenten inom viss af Seraphimer-OrdepsGillet bestämd tid bör insändas; men genom entreprenade-auctionerne, ehuru de blifvit flere gånger förnyade, hafva dock på högst få ställen anbuden varit så beskaffade att de kunnat antagas, deremot de, vid, fleste Hospitalerne, funnits så öfverdrifne, att underhållspersedlarrie kunnat för vida bättre pris upphandlas efter räkning på sätt Berättelse om Tre-skillingsafgiften. 251 förut skett; genom flyttning af Södertelje Hospital och Lazarett är ostridigt den fördel vunnen att både dårarne och de sjuke behandlas bättre och med mera ömhet än i Södertelje, men besparingen i kostnaden blir dock mindre betydlig, och upphandlingen af klädespersedlarne har väl skett med någon fördel för Hospitals-fonden, ehuru den i det hela ej kunnat blifva särdeles märkbar.
Der står nemligen: Kongl. Maj:t förordnar i Nåder en af Stats Contoir ets ledamöter, att under förrättningen Revisorerne biträda, med pligt och rättighet för denne Embetsman, att till Revisorernes Protocoll lemna i en eller annan måtto erforderlige upplysningar, som äga sammanhang med StatsKerkets tillstånd, styrelse och förvaltning under de är, för hvilka ajslutade Räkenskaper granskas. Här måste det medgifvas, alt rättighet är någon annan än Rikets Ständers Revisorer lemnad till inträde i deras sammankomster och öfverläggningar, en rättighet, som Grundlagen förut icke för någon bestämt, ett tillägg i Grundlagen, sorn förut ej finnes. Revisorerne hafva hittills varit ostörde i sina öfverläggningar af andre, än egne ledamöter. Här framträder likväl en rättighet, hvilken äfven af de Talare, sorn bestridt att någon förändring derigenom åstadkommes, medgifvits kunna hindra Rikets Ständers Revisorer; men man har, på förmodan att Konungen skulle välja en sådan person, som ej hindrade Revi - De n i5 Januari i f. m. sorerne, ansett att man ej borde göra afseende å anmärkningen. Om det är rätt, att på sådan grund gå till väga, vet jag ej hvad som ej skall kunna bifallas. Man har likväl medgifvit, att detta är ett hinder. Jag kommer nu till ett annat, som visar att tillfällen kunna finnas, då man vill lägga hinder i vägen. Jag skall uppläsa det ur r3 §, Jag förbigår början; sluteligen säges: dock fä sä beskaffade upplysningar och handlingar icke af Revisorerne j med intrång på. efterföl] ande Revisor ers granskningsrätt, användas till grundvare sig för anmärkning eller godkännande af åtgärder under en senare tid j för hvilken af slutad Räkenskap då icke är till granskning öfverlemnad. Jag hemställer, om icke här finnes ett hinder, ett i förväg lagdt hinder, att yttra sig öfver sådana allmänna handlingar, som man enligt Grundlagens, i Tryckfrihetslagen uttryckta, bud, äger rätt att utfordra.
Handlanden P. W. Berg hös Riksens Ständers Fullmägtige Öfver RiksgäldsContoiret gjord ansökning, att den skuld, för hvilken han hos Götha Canal-Bolags f. d. Di scont-Werk häftade och som skall utgöra x återstående Capital 32,545 R.dr x sk. 9 rst., samt i 74 3 Underdäniga Skrifvelser, upplupne räntor 25,318 Rulr, allt Banco, finge pä det sätt liqvideras, att ofverräntorne skulla eftergifvas och arfvodet till Massans Curatorer af Creditorerne samfäldt bestås, blifvit af beni ål de Fullmägtige afslagen i öfverensstämmelse med innehållet af deras Protocoll för den 10 October nästlidne år, och Berg derefter, uti en till E. K. M. ingifven skrift, den han i under* dånighet anhållit, att E. K. M. täcktes till Riksens nu församlade Ständer hänvisa, förnyat sin ansökning om eftergift af ofverräntorne å DiscontWerkets fordran, emot det Berg förbundit sig, att, af de hans Hustru tillfallne boskilnadsmedel, betala hela Capitalet jemte Sex för Hundrade deta i ränta, från SkuIdelnefveris förfallodag, tilldess peuningar erlades; så har EK. M., uti Remiss af den 33 sistlidne April, förklarat Sig icke böra vägra, att samma ansökning till Riksens Ständers Stats-Utskott i Nader öfverlemna. Riksens Ständer hafva härvid inhemta!, huruledes, utom det, att, i följd af underlätet bestridande vid bevakningen i Bergs Concours, denne vunnit emot Discont-Werket förmånen, att ej ansvara med hvad han kan framdeles ärfva och förvärfva, det jemväl, genom E. K. M:ts och Rikets Götha Hof-Rätts af E, K. M. i Nåder fastställde
Om jag icke misstager mig, så slår det mål, hvarom denne skrifvelse är till justering föredragen, ibland de främste på listan af öfverläggningsämnen, som i dag förekomma, i anledn. hvaraf jag lager mig friheten hemställa alt R. o. Ad. ville upskjuta justeringen af det nu föredragna skrifvelseförslaget intill dess R. o. Ad. fattat sitt beslut i hufvndsaken; förmodande jag alt diskussionen derom icke kan bli långvarigare än att, oaktadt detta upskof, justeringen af berörde förslag likafullt kan i dag försiggå hos resp. MedStrn. Hr Printzensköld, Carl: Jag anser en bestämd oformlighet ligga deruti, att justera ett Exp.Utsk:s förslag till und. skrifvelse, innan sjelfva hufvudsaken bos R. o. Ad. till pröfning förekommit. Det har icke saknats exempel derpå, huruledes R. o. Ad., oaktadt 3 Stånds beslut i en fråga, likväl, i följd deraf att R. o. Ad. fattat ett, från de öfriga Stånden, skiljaktigt beslut, ogillat skrifvelseförslaget och förklarat sig icke kunna godkänna detsamma. Skulle man nu stadfästa den princip, att kunna justera och godkänna ett skrifvelseförslag i ett ämne, som ännu icke utgjort föremål för St:s pröfning, så kommer man i sanning in på en bana, der man icke vet hvarest man kan komma att stadna. Jag anser det sätt att gå till väga, som Gr. Lagerbjelke föreslagit vara det enda riktiga; kunnandes jag, som icke deltagit inom Exp.Ulsk. i upsältningen af ifrågavar. förslag till underd. skrifvelse, likväl ingalunda lägga Exp.Utsk. till last någon förhastad åtgärd, enär saken verkligen är af den be - Den 8 Januari. 61 skaffenhet att Utsk. bade kunde oell borde, pä sätt Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit till följd af 3 Stånds beslut, upsätta förslag till R. Si.ts underd. skrifvelse i ämnet. Ifrågavar. förslag till underd. skrifvelse lades på bordet, uppå derom af Frih.
Föröfrigt vet jag icke huruvida man kan behöfva besvara den anmärkn. som här blifvit gjord genom jemförelsen emellan de olika löneförhållanden för en Biskop och en Adjunct med dem för en General och en Underofficer. Skulle man göra det så blefve jemförelsen ganska ofördelaktig för dens åsigt som framställt exem - Den 23 Mars e m. 495 plet och liknelsen befinnes icke riktig, ty det finnes Underofficerare, som tjena för ända till 1000 R:drs lön, och hade Gr. Björnstjerna vetat det, så hade han väl icke anfört detta exempel. För öfrigt tager jag mig friheten modifiera mitt förslag sålunda att II. o. Ad. endast skulle besluta en underd. skrifvelse till K. M. med anhållan att biskopslönerne mätte regleras i likhet med andra chefers och högre embetsmäns; hvarjemte om något öfverskott upkommer, detsamma reserveras för att i sammanhang med de medel, som vid en framtida reglering af pa storers löner upkomma, gagnas till förbättring af det lägre Presterskapets lönevilkor. Många ledamöter hördes ropa på propos. Frih. llaah, Adam Christian: Jag ämnar icke ingå i någon vederläggning af hvarken det ena eller andra skälet. Jag har endast ämnat hos Hr Gr. o. Landtm, begära propos. på följande förslag, nemi. att R. St:r hos K. M. anhåller om alt förslag måtte upgöras till reglering af Biskoparnes löner och att, om något öfverskott dervid upkommer, detsamma reserveras, för att i sammanhang med de medel, som vid en framtida reglering af Pastorers löner upkomma, gagnas till förbättring af det lägre Presterskapets lönevilkor. Sedan öfverläggningen härmed ansetts vara fulländad samt sedermera Frih. Raab, Carl Adam, Hr, Adelhorg, Hr Mannerskantz och Hr Tersmeden förklarat sig instämma i det af Frih. Raab, Adam Christian, framställda förslag, biet propos. till bifall å Allm.
Sverige skulle till hvad pris som helst ofördröjligen upptaga ett jcrnvägslån på 20 millioner R:dr Runt; och ehuruväl detta, såsom varande ett fonderaclt lån, således icke egentligen kunde komma att konkurrera med det andra lånet, som skulle till fullo återgäldas inom år 18(50, måste dock jemi vägslånet utöfva ett visst inflytande på det temporära, Man trodde visserligen i Hamburg, att jernvägslånet skulle afslutas i London och obligationerna lyda i der gällande guldvaluta och ej i silfver; men erfarenheten har visat, att äfven sådana obligationer småningom dragas till Hamburg, som ännu för Svenska värdepapper är den enda egentliga marknaden och sannolikt ganska länge, om icke alltid, kommer att så förblifva, dels i följd af det geografiska läget och dels på grund af häfdvunnet bruk samt af många andra orsaker. Dylika förhållanden ändras sällan. Annu är Bremen kontinentens förnämsta tobaksmarlmad, likasom Leipzig den största marknadsplatsen för bokhandeln, för väfnader och många andra artiklar i Tyskland, samt Liverpool och Bristol Englands förnämsta marknader, den förra för bomull och den sednare för socker. De under loppet af December från Kongl. Maj:ts minister i Paris ingångna underrättelser i ämnet utvisa, att Franska banken var af sina statuter hindrad lemna det ifrågavarande lånet; att det så kallade “Comptoir central du Credit“ visat benägenhet till underhandling, men sedermera uti skrifvelse af den 18 December bestämdt förklarat sig alldeles icke kunna derpå ingå, samt att Alliance-Banken, bestående af franska och engelska delegare, genom en af dess direktörer, Herr Stokes, erbjudit ett lån af 15 millioner francs mot 4 gränta och 20 g kapitalrabatt samt årlig amortering af 487,500 francs, hvarigenom länet skulle vara återbetalt på 20 år, hvarförutan långifvarne borde f‘å beräkna vanlig provision såväl på detlångifna beloppet, som pä räntorna och återbetalningen af sjelfva lånesumman.
Diskontverket i Stockholm och Lånekoutoren i orterna, angående. XI. B. 151. 266. A. 280. — för Förmyndarekammaren i Stockholm d. 9 April 1856. angående ändringar i. VII. B. 47, 310. A. 379, 487, 534. VIII. E. 103. —- Riddarlms-Direktionens, angående förändrad redaktion af 10 § uti. XI. B. 120. A. 131. Inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad, angående. V. 124. — i fast egendom, om ett tillägg till 20 § i Kongl. Förordningen af den 13 Juli 1818, angående. I. 440. R 441. XI. B. 460 A. 461. _ J _ 85 J. Jagtstadgans, af 13 April 1808. 3 Art. 2 § samt 6 Art. 1 §, angående premier för fiillde eller fångade rofdjur: om ändring i. I. 319 K. 322. XI. B. 88. 115. A. 119 K. (51. Jagtstadgan, af d. 13 April 1808, 1 Art. 3 § och 4 Art. 5 §, i fråga om tiden då jagt. å hare och tjädertupp må vara tillåten, om ändring i. I. 321. B. 322- lil. B. 347. 371. Å. 373. E. 413. U. 556. 615. — af d. 13 April 1808. 5 Art. 11 § i fråga om böterna för jagt under förbuden till, örn ändring i. It. 322. lil. B. 347, 371. Å 373- E. 413. U. 556. 615 Jemtland, om statsbidrag till en förbättrad kommunikationsled mellan Norrige och det inre af. V. 608.
Banko årligen; men om ock denna förlust vore större, ansåge Kommitterade det dock för en vinst för Staten, likasom det ostridigt vore en sådan för frisocknarnes hemmansegare, att deras med nuvarande tids rättsbegrepp oförenliga beroende af Dylta bruk upphörde och att detta bruk för framtiden icke kommo i annat förhållande till Staten och medborgarne ån andra dylika verk. För tillvägabringande af denna reglering hade bruksegarnes ombud såsom vilkor yrkat, att bruksegarno undfiuge den ersättning, hvartill de uppskattat sin liih. till B. St. Prot. 1059 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 17 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande lS:o 202. deraf uppkommande förlust; oell enär denna ersättning vore betydligt högre än den Kommitterade föreslagit, hade Kommitterade sökt öfvertyga bruksegarne om öfverdriften i åtskilliga af deras beräkningar och att t. ex. vissa af de rättigheter, de skulle dels efterskänka, dels förvärfva, nemligen å ena sidan hembudsskyldigheten och konskriptionsfriheten, å den andra kronobruket, vore af den beskaffenhet att do icke linnde till något positivt värde uppskattas och derföre borde mot hvarandra utan värdeberäkning qvittas. Då likväl dessa underhandlingar icke ledt till det resultat, att Kommitterades åsigter kunnat med bruksegarnes anspråk sammanjomkas, hade det för Kommitterade icke återstått annat, än att, enligt Kongl. Brefvet den 18 December 1845, i underdånighet framlägga det förslag till reglering af Dylta bruks förhållanden, Kommitterade uppgjort, med det tillägg att frågan, huruvida Kronans förläuingar till detta bruk kunde på andra vilkor, än bruksegarne yrkat, från dem indragas, en fråga, som år 1830 sågs utur privaträttslig synpunkt och af dåvarande Kommitterade besvarades med nej, vore i de sednare Kommitterades tanka af statsrättslig natur, hvarföre Kommitterade ock ansåge det ligga utom gränsen af deras åliggande att i besvarande deraf ingå. Kongl.
Sorn en ymnig lillåäng på bränvin, i förening meri lågt pris derå, bidrager lill ett omättligt och skadligt förtärande af denna vara inom nationen, hafva Utskotten funnit, att åtgärder böra vidtagas, till fördyrande af bränvinet oell minskning i tillgången derpå; och då det utgör en fördel för jordbrukaren att lill bränvinsbränning kunna använda sine understundom i annan väg oafsätlbara producter af jorden, dels för eget behof, dels till afsalu och dels för att till ladugården anskaffa ett tjenligt ulfodringsämne, hafva Ulskolten ansett bränvinsbrännings-rältigheten böra, såsom en jordbrukets förmonliga tillhörighet, ulslutande åtfölja jord på landet och i Städerne. §•4* - . Med tillämpning häraf, finna Utskotten sig icke kunna tillstyrka, att brätt vinsbränningen må såsom fabriksnäring bedrifvas; hvaremot Utskotten, i likhet -med hvad i irsla Art. 2 §. af j 83o års Förordning om bränvinsbränningen finnes stadgadt, föreslå, att branvinsbrännings-iåltighelen må på landet åtfölja hemman och hemmansdelar med åsatt mantal efter Jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedde utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra-ordinarie rotering deltaga eller rote fri hets—äfg i ft utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till Kongl. Majit och Kronan eller lill Innehafvare af Kongl. Majlis och Kronans rätt beiagde torplägenheter, samt i Städerne den lill hvarje Stads område hörande jord. §• 5.
Ulldiskont, får Kollegium i underdånighet anmäla, att, på sätt revisions-berättelsen jemväl upplyser, Kollegium, uti underdånigt utlåtande af den 31 Januari 1848 i anledning af 1847 års Revisorers förslag i detta ämne, redogjort för tillkomsten och beskaffenheten af de båda ull-diskont-fonderna och deras ställning vid slutet af år 1846 samt rörande de skäl, som föranledt, att då utlåningen från de medel, som bildar den äldre Ull-diskonten, med år 1831 upphörde och lånerörelsen efter denna tid öfvertogs af kreditiv-fonden, tvänne särskilda räkenskaper öfver Ull-diskonternas medel uppgjordes, samt derjemte yttrat, att, i Kollegii tanke, det dittills följda bokföringsoch redovisnings-sättet icke med skäl kunde sägas vara behäftadt med någon anmärkningsvärd vidlyftighet, och att Kollegium ansåge någon synnerlig lättnad hvarken för redogöraren eller den granskande vara att vinna genom fondernas sammanförande till en; men att, då Revisorerne trott sig finna en sådan gemensam redogörelse för begge fonderna vara mera ändamålsenlig och något egentligt hinder deremot icke mötte, Kollegium öfverlemnade till Eders Kongl. Maj:ts nådiga afgörande, huruvida den föreslagna förändringen borde för framtiden iakttagas, Revisorernes omförmälda hemställan vann likväl icke Rikets åren 1847-—1848 församlade Ständers bifall och frågan kom sålunda att förfalla. Med åberopande af hvad Kollegium, uti ofvan omförmälda underdåniga utlåtande, i detta ämne upplyst och anfört, får Kollegium i underdånighet anmäla, att Kollegium icke heller för närvarande anser någon betänklighet förekomma mot bifall till det nu förnyade förslaget om de begge ull-diskont-fondernas sammanföring, hvilken åtgärd äfven i någon mån underlättas genom den förenkling i räkenskapen, som, i händelse af särskilda medels anvisande tili utgifternas bestridande i och för den Direktören Hofman Rang uppdragna befattning, deraf bör uppkomma.
Om anslag föriståndsättande och förändring af läroverksbvggnaden i 65 4 1 123 17 Se Åttonde Hufv.-Titms Extra Statsreglmg Carlstedt, om pension åt enkan efSe Hufvudter Språkläraren 0. G — 4 1 152 64 Nionde Titeln. Caroliner, om prägling af Guldmynt å 10 och 12 R:dr benämndt Enkla och Dubbla — 6 1 10 — b. 28 Jan. b. 25. Jan. b. 25 Jan. b. 28 Jan. Carolinska Medico-Chir ur giska Institutet, om anslag till — 4 1 123 124 Se Åttonde HufvudTiteln. » » — 4 1 123 33 Se Åttonde Hufv.-Titms Extra Statsreglmg. Cellfängelsebyggnader, om anslag till, se Andra Hufvud-Titeln. Censur, om upphäfvande af föreskrifter om sådan å Theaterpjeser — 8 — 122 — h. 18 Juli b. 18 Juli å. 18 Juli å. 18 Juli 1 anledning af åtterremiss . — 8 — 155 — a. a. 18 Aug. a. a. 18 Aug. a. a. 18Aug. a. a. 18Aug. Christianstad och Ystad, om utbetalning af statsbidrag till ett inom föreskrifven tid icke på- börjadt väglörbättrings-arbete mellan 99 4 1 136 — b. 20 Juli b. 18 Juli b. 20 Juli b. 18 Juli 101 25 Christinehamn, om ytterligare låneunderstöd för Kyrkobyggnaden i , . < 55 4 1 105 9 Juni b. 30 Maj 2 Juni b. 30 Maj — 15 — C. Christinehamn, om förslag till voteringsproposition Voteringsresultat Cigarrer, om beskattning å, se Tobaksskatt. Cimbrishamn, om ytterligare anstånd med inbetalning af ett lån till 'hamnbyggnaden i Civil-Departementet, se Statsreglering, Sjette Hufvud-Titeln. Civila boställen, om sammandrag af författningarne om, se Boställen. » om uppskattning af, se Boställen.