Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man deremot, å andra sidan betraktadt, för en så osäker skuld som den af sedlar, hvilka genom den aftagande progression, som jag nyss omförmält, tydligare gifva tillkänna att de till en stor del alldrig skola blifva till inlösen presenterade, om man, säger jag, för en så imaginär quantitet, fortfar att gå till väga på samma sätt med alla de bankosedlar, som framdeles komma att blifva indragna för att utbytas mot sedlar i riksmynt, skulle det otvifvelaktigt leda till det resultat, att de 20 millioner R:dr, sorn föregående Ständer medgifvit att Banken må utöfver dess innehafvande metalliska valuta utgifva, skulle betydligt förminskas. Ett strypningssystem för rörelsen skulle derigenom småningom inrota sig, hvilket jag för min del anser lika skadligt som om man något utsträckte systemet ang:de de 20 millionerna. Jag vill på intet sätt med min röst bidraga till ett sådant förhållande; ty jag tror att en bank, likasom hvarje inrättning, den der ytterst hvilar på det allmänna förtroendet, bör vara mycket försigtig, att icke genom varierande beslut väcka det allmänna misstroendet. Jag bekänner således upriktigt, att jag icke vill någon åtgärd, som förminskar Bankens säkerhet, eller, med andra ord, som ökar det utelöpande antalet sedlar utöfver det år 1844 bestämda belopp. Jag respekterar den försigtighet, som uttalar sig i reservanternas yttranden; men jag tror att man äfven i försigtighet kan gå för långt. Försigtigheten är berömlig, då den håller sig inom de gränsor, der fara är för hand; men om den går så långt, att man ser spöken på ljusa dagen, tror jag, att man icke vinner det ändamål man sökt. På alla dessa skäl vågar jag anhålla om bifall till hvad Utsk. i den nu ifrågavande punkten tillstyrkt. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag har ansett mig pligtig att fästa R. o. Ad:s samt de öfriga Ståndens upmärksamhet på det förslag, som af BankoUtsk. här blifvit afgifvet.
Således Ircr jag, att landt-tulJs bevakningen icke ännu kan helt och hållit upphäfvas, roen tillstyrker, att Riksens Ständer hos Kongl. Majrt anhålla , del Ilans Maj:t täcktes låta utarbeta ett förslag till sådane jeronk liing ar uti Sveriges och Norriges Tull-sysleme, som kunna bringa dem lill likhet, samt tillika upphäfvandet af gränse-bevakningen, J3® n 27 Novemi» er f. rn - och ätt Kongl. Ma:jt derjemte, med Landltulls bevakningen täckes vidtaga de förändringar, som kunde finnas förenlige med ett ändradt bandels-systeme. På dessa grunder annhåller jag om återremiss. Ridderskapets och Adelns Deputation återkom nu, och gjorde genom sin ordförande Grefve Sparre redo för sin beskickning, samt återförde de öfrige Riks-Ståndens hälsningar till Ridderskapet och Adeln. Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard: Frågan om nyttan eller skadan af Tull-bevakningen på Norrska gränsen, eller af Landt-tulien, är på begge sidor så' disculerad, alt jag ej vidare vill dermed uppehålla Ridderskapet och Adeln. Men en mycket vigtigare fråga är, huruvida det är Ständernas rätt att afgöra dessa ämnen. Om denna fråga borde kanhända här ej vara olika tankar, då vid flera Riksdagar förut Ridderskapet och Adeln beslutit, att Ständerne äga rätt, att förordna om administrationen af Tullverket. Vid 180g och 1810 årens Riksdag sattes det ej i fråga. Vid sjelfva 1812 års Riksdag öfverlemnade Ständerne åt Konungen, men såsom deras egen rätt, att antingen bortarrendera Tullen, eller administrera den genom en Direction. Häraf följer, att då ännu var Riksens Ständers dispositions-rätt obestridd, ty hura had« Dea 27 November f. m; i linde Riksens Sländer kunnat föreslå Konungens alternativer, om det ej varit doras rätt , och huru hade Konungen kunnat emottaga dem, om Han ansett det stridande emot Hans rätt, alt låta föreslå sig deni.
Då emellertid real-skolan är befriad från uridervisningsskyidighet i de gamla språken uti de båda högsta klasserna och lärjungarnes antal uti dessa skolor i allmänhet ej är betydligt större, än vid de fullständiga läroverk, som hafva 3 lektorer, så skulle, enligt min öfvertygelse, åtminstone för det närvarande, vara tillräckligt om den högre real-skolåns lärare-personal kunde komma att bestå af 1 rektor, 2 lektorer och 6 kolleger eller adjunkter, hvarvid likväl vore nödvändigt, att dessa lektorer, ifall undervisningens behöriga ordnande så foidrade, ålades en något större tjenstgörings-skyldighet, hvad undervisningstimmarnes antal beträffar, än hvad som åligger lektorerne vid det fullständiga läroverket. Hvad kostnaden för en sådan anordnings vidtagande beträffar, är det lätt att bestämma dess högsta belopp. Då nemi. rektor genom sin rätt till boställsrum har en ej obetydlig fördel framför lektorerne. oell dessutom hans tjenstgöring, såsom styresman vid real-skolanväl är något mindre än vid det fullständiga läroverket, så torde någon löneförhöjning ej för honom behöfva ifrågakomma. För hvarje lektor åter upgår den erforderliga förhöjningen till högst 1,000 rdr och således för hvarje real-läroverk till högst 2,000 rdr. Antalet af de skolor, vid hvilka en sådan förändring skulle komma att ega rum, är för närvrde sju, nemi. vid läroverken uti Wenersborg, Nyköping, Luleå, Norrköping, Westervik, Hudiksvall och Helsingborg, och K. M:t har redan föreslagit, att ett af dessa, nemi. det i Norrköping, skall förvandlas till fullständigt läroverk. Bifalla R. St:r denna K. Mits nådiga Proposition, skulle således 352 Den 23 November e. m. hela kostnaden för de återstående sex högre realskolornes förseende med lektorer upgå till högst 12,000 rdr årligen. På grund at hvad jag nu i detta ämne yttrat, vågar jag vörd samt föreslå, att R.
Län, till förekommande deraf att personer, som på god tro tillhandlat sig frälsehemman, hvilka inom de sista ioåren funnits häfta för bytesbrister, icke måtte få vidkännas några förluster, jemväl yrkadt, att all fråga från Kronans sida om ersättning för dylike brister hädanefter måtte upphöra och de, som inom nyssnämnde tid redan guldit sina bytesskulder, blifva berättigade att desamma återfå; hvilken Motion, som blifvit remitterad till Statsoch EkonomiUtskottens gemensamma handläggning, ansetts kunna i sammanhang med de öfrige här ofvan omförmäldte Motioner till besvarande upptagas. I öfverensstämmelse med de underrättelser som blifvit Utskottet meddelade, får Utskottet vördsamt upplysa: att genom BytesVerketj hvilket sedan år 1680 egentligen äger sin upprinnelse från Konung Carl XI:s Reduction (ReductionsStadgan den 9 December 1682), eller återkallandet under Kronan af Staten förut tillhörige, men af föregångne Regenter nog frikostigt afhände Hemman och Räntor, hvilken reduction nästan ensamt träffade R. o. A., som af de framfarne Regenterne mest åtnjöt de ymnige Nådebevisningarne förmedelst donationerne, Konung Carl XI tillät ett medels begagnande, hvarigenom Staten skulle erhålla åter, hvad den rätteligen tillhörde, utan att derigenom från - Betänkande n, N:o 120. ig5 taga Donatarierne de Meliorationer, som dem enskildt verkeligen tillhörde, nemligen att, i stället för de dem donerade och såsom reducible förklarade gods, få till Kronan afstå andre deras frälsehemman och räntor, som dock efter besigtning eller refoch skattläggning skulle vara svarsgode emot de som dem blifvit donerade. (K. Brefvet till ReductionsCommissionen den 4 Febr. 1681 och den 3o Jan. 1688. — K. Brefvet till KammarColIegium den 14 Febr. 1687 samt BytesMethoden den 3o Jan. 1688.)
Plattheten och tomheten uppträdde så ofta under det skönas mask, att sjelfva begreppet det sköna slutligen blef anfallet och förlöjligadt. Tidens demokratiska sträfvanden stöttes äfven af, att det sköna merendels endast varit ett egoistiskt fåtals egendom. Men om en grym persisk furste bortröfvar en vacker flicka och instänger henne i sitt harem, icke skola vi derför fördöma den röfvade flickan. Om egandet af det sköna mot all rimlighet verkligen skulle vara oförenligt med framtidens samhälle, kan detta icke förhindra, att det sköna bereder våra sinnen en stor njutning. Hvarför då icke tillstå det? Ledd i sunda kanaler, behöfver en idealistisk motström icke vara skadlig, om också många torde frukta, att en förändring i framställningssätt skall medföra en förändring i »åsigter». Likafullt förefins intet direkt skäl, att detta senare skulle behöfva bli fallet, och skulle verkligen en eller annan »åsigt» stupa för en dylik ny strömning, kunna vi hoppas, att detta endast innebär, att denna åsigt vore föråldrad. Äfven det naturalistiska framställningssättet har ju dessutom aldrig fullt kunnat befria sig från all idealisering. Intressant är att iakttaga, hur merendels just de arbeten, som gått längst i naturalism, liksom röja, ett estetiskt behof att få en motvigt i metaforer eller något annat från romantiken nedärfdt drag. Zola, som sjelf klagar öfver, att han ej kan göra sin stil fri från metaforen, är ett bevis på hvad jag menar. Betecknande nog verka just de af hans arbeten, der metaforen framträder skarpast, nämligen hans två väldiga mästerverk »La Terre» och »Germinal», mest gripande. De göra i ännu högre grad än hans öfriga arbeten intryck af stor konst. Allt detta bestyrker den meningen, att stor konst icke blott är i behof af naturalismens manlighet, utan att den äfven kräfver något drag af idealismens kvinlighet, att den i viss mening är hermafrodit. Hvad användandet af liknelser angår, fins väl intet rimligt skäl att försmå dem. Vi kunna i en enda blink uppfatta en situation eller ett helt landskap med vårt öga.
I delta fall är det visserligen en ganska ringa förlust som skulle Staten ådra - Den 6 Augustt. 115 gas, men jag tror principen vore så myckel vigtigare, ty finna arrendalorerne al Kronans jord alt de kunna från del ingångna arrendet när som helst befrias, så göra de lättsinniga inrop af arrenden, behålla desamma under några år, försämra och utsuga Kronans jord, hvarefter de måste frångå arrendet, som måhända sedermera går bort för ett rampris, understigande dess verkliga värde. För att förekomma möjligen i framtiden inträffande betydligare förluster för Staten, måste en sådan bana undvikas alt beträdas och del är derföre som jag nödgas yrka afslag å nu förevarande utlåt. Hr von Troil, Sam. Gust.: Om frågan här vore att medgifva nedsättning uti ett bestämdt arrende, så skulle jag visserligen i alla afseende instämma med Frih. Stjernstedt, men frågan är här endast den, huruvida en arrendator, som oförsigtigt ingått på eli för högt arrende, må derifrån befrias vid midfaslan år 1853. Att icke StatsUtsk. och i allmänhet den afdeln. deraf, som bar befattning med Statens egendomar, dermed gått lättsinnigt tillväga, det utvisar de måDga frågor, hvilka i fall, gränsande till detta, blifvit af Utsk. under innevande riksdag afstyrkta, men i delta fall ber jag att få fästa upmärksamheten på de speciella förhållanden, som dervid inträffat. Del är visserligen sannt, all arrendatorn icke förr än laga skiftet var fulländad!, eller till och med 9 år derefter, inropade ifrågavar:de hemman, beslående af nära 36 tunnland öppen åker, men han kände icke denna jords beskaffenhet, ty genom det bostället öfvergåogna laga skiftet hade detsamma i st. f. 24 tunland god jord erhållit 36 tunland ganska dålig och sandblandad, hvaremot arrendet höjdes från 25 tunnor till omkring 36. Jag ber tillika att få fästa upmärksamheten derpå att vid auktionen å detta boställe icke iakltogos föreskrifterne i K.
Majrts dertill serskildt meddeldte Nådiga Resolutioner, emot till 4 sk. nedsatt tull införde, samt stenkolsverket sålunda snarare förlorat än vunnit på den hittills stadgade högre tullafgiften, anse Utskotten den af Bevillnings-Utskottet föreslagne tull-nedsättningen icke kunna antagas såsom giltigt skäl för det begärda understödet; och som genom Directionens ansökan samt motionärernes yrkande icke i ringaste nion blifvit adagalagdt, att något understöd af allmänna medel är för Ver - Statsoch Bevillnings-Utskottens Betänkande, N.o 23. 3 kets fortfarande bestånd af nöden, finna Utskotten, utan att behöfva ingå i undersökning om Statens mer eller mindre skyldighet att med bidrag understödja sådana Verk, som ifrågavarande, då de deraf kunna vara i behof, sig icke böra tillstyrka bifall till hvad Directionen sålunda begärt samt Herr Friherre Toll och Sone Persson föreslagit. Stockholm den 21 Augusti 1840. Alik. till Exp. Etsk. den 22 A11°., Al. 12 midd. Betänkande, i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion, angående förändradt sätt för Tolagens uppbärande. Från Högloft.
Frågan är nemligen i sjelfva verket den, huruvida den exekutiva myndighet, som nu tillkommer Konungens Befallningshafvande i allmänhet, bör i afseende på vissa fordringar öfve-flyttas på Rådhus-Rätlerne i städerne, eller om man vid dessa Rätter borde få i serskilda fall begära den handräckning, Konungens Befallningshafvande nu meddelar. Genom denna öfverflyttning upphäfdes emedlertid icke skillnaden i behandlingen af mål i exekutiv väg och hos Domstol. Rådhus-Ratterne kommo väl att, lika med Konungens Befallningshafvande, kunna på ansökning förordna om handräckning för uttagande af vissa ostridiga fordringar; men derest tvist derom yppades, så att fordringarne icke handräckningsvis kunde pröfvas, inträffade enahanda förhållande, som nu eger rum, eller att saken måste hänskjutas till pröfning af Domaren i laga ordning. I denna händelse uppstod en rättsfråga, som i den för dylika frågor föreskrifna ordning borde handläggas. I de släder, der blott finnes en Domstol eller Rådhus-Ratt, blefve då följden, att saken måste instämmas till samma Rätt, som förut dermed icke kunnat taga befattning; men der, hvarest Kämners-Rätt äfven är, måste saken derstädes göras anhängig. Men härmed fortfor äfven den olägenhet motionären trott med förslaget kunna förekoramas, eller att ett fordringsanspråk, som finnes tvistigt, måste hänvisas till Domarens pröfning. Förhållandet är icke eller annorlunda i de af motionären åberopade städer, eller Götheborg och Landskrona, der den exekutiva pröfningsrälten dock icke tillkommer Rådhus-Rätt, utan Magistrat; och egentliga fördelen af forslagets antagande skulle således bestå deruti, att man icke skulle behöfva begära handräckning hos Konungens Befallningshafvande för vissa ostridiga fordringars utfående hos städernes invånare, utan kunna i sådant afseende vända sig till myndigheter inom samhällena. Nu ehuru det icke kan förnekas, att någon lättnad dymedelst tilläfventyrs kunde beredas fordrinesegare, möta likväl flera omständigheter emot antagande af ifrågaställa förslag.
Ständer hemställa vin icke wid wara nu gällande Lagar och Författningar, ma tilis widare fa förblifw» samt desse af Herr Justitia Ombudsmannen wackte frågor hwila till dess wid den granskning af Lagwerket, sou» tillkommer Riksens Högloft. Stander, hela larån om Bouppteckningar och hwad dertill hörer, k ett sammanhang kan komma under skärskådande. 4:0 Den betydcliga balance pa oafgjord? mak uti Konas. Mattts och Rikets Högloft. Götha Hof, Rätt, som Herr Just-t-k. Ombudsmannens berättelse upptager, gifwer »visserligen anledning tili den önskan, att någon utwag ma widtagas, hwarigeno»n densamma kunde inom korrt tid förswinna. Erfarenheten har »visat, att under sednare hälf, ten af äret de fläste malen göras anhängig?, emedan inställelse-dagarne för alla fran Lagmans-Nät. terne 4-6 Den z Junii. terne dit wädjade mål icke infalla förr an da, ecb att ivid årets stur, samt under dea korrtare Höst-Sessionen en mängd af desse mål icke hllnnit föredragas, hwaremot under den längre War-Sessionen^ da något wädjat mål fran Lagmans-Rärlerne wanlistwis icke inkommer, en stor del af denna balance förswiniter, och ar alltid wid Wär, Sessionens flut betydligt mindre, an wid Jultiden; men da till Lag »Utskottets kunstap kommit, att Kongl. Mant redan den Lidra sist!. April stall hafwa widtagit
Motiverna för denna min åsigt innefattas i min reservation och hafva blifvit af föreg:de talare än vidare utvecklade, så att jag kan lika med den siste talaren hänföra mig till hvad som i det hänseendet redan är yttradt. Jag anser det vara hög tid att lösa de ännu återstående banden på våra näringar och bereda dem den lättnad, som är möjlig att åstadkomma, serdeles hvad angår jernhandteringen. I stället för att den fordom i sjelfva verket utöfvade ett monopolium på Europeiska marknaden, har Svenska jerntillverkningen kommit derhän, att, om icke beskattningen å densamma förändras, den icke kan uthärda täflan med utländningen. Här har yttrats en sats den jag icke kan godkänna nemi. att tackjernstillverkningen kan betraktas som en från stångjernstillverkningen fristående näring, och att den förra rätt väl kan bära den nuvar:de beskattningen utan att den sednare deraf lider. Ingen lärer kunna bestrida, att tackjern utgör råämne för stångjernstillverkningen. Påstår man, att en tung beskattning på råämnet icke skall verka menligt på tillverkningen af den förädlade varan, så skulle man äfven kunna påstå, att hög tull å råsocker icke inverkar menligt på sockerfabrikerne i landet, att hög tull på ull icke skulle menligt inverka på yllefabrikater inom landet o. s. v. Under närvarande tid har för bomullsspinnerierna upstått en gynsam konjunktur, men månne det vore lämpligt att belägga bomullsgarnet med en hög skatt i förmodan, att tillverkningen icke skulle lida något deraf. Det samma är förhållandet med tillverkningen af stångjern, om den tunga beskattningen å tackjern bibehålles. Det är således icke till fördel för tackjernsproducenten utan för stångjernsfabrikationen jag yrkat nedsättning i tackjernstionden. 16 0 e i) 4 Mars f. Ä. fråga åter om det vilkor Utsk. fastat vid nedsättuiugen af hammarskatten instämmer jag med Hr Akerman deri, att Utsk. varit dertill obefogad!.
Beräkning ofver hela Bevillningen för 1816 och följande åren. R;dr Banco Efter Taxering kommer enligt Bevillnings - Författningen att utgå 3,643,833 R:dr 16 sk., som dock endast upptages till 2,620,000 Sjö-Tull 935,349 14 5 Post-Medel , 150,000 Charl® Sigillatse-Medel 1 50,000 Återstod af Landtulls-ersättning 30,000 för Bränvins-tillverkning: Hemmans-afgift 75,000: Pannerymdsafgift 377,000: 452,000 Summa 4,337,349 14 5 'Af förstnämnde Summan, som hel och hållen uppbä- res af Riksgälds-Contoiret, utgör den egentliga Bevillningen . Bränvins Consumtions afgift 150,000: af Landtulls-ersättningen . , 120,000: 2,620,000 Förde 2:ne sistnämnde afgif» terna, som tillsammans göra ^Transport 2,620,000 Den a o Juli. sou Transport 2,620,000 270,000 R:dr kommer från Riksgälds-Contoiret att lemnäs Stats »Verket ersättning. Stats-Verket uppbär dessutom directe af Sjö-tullen . 9 35,349: 14- 5- Post-Medel .. 150,000: Chartae-Sigillatse-Medel . 150,000: för Eränvinstillverkning . 452,000: samt såsom Landtulls - ersättning, Qvarntull i Stockholm , Götheborg och Carlskrona 15,000 R:dr, och salu accis i samteliga Stä- derna 15,000 R:dr eller tillhopa . , 30,000: i,7i7,349 ii 5 Summa 4>337>349 14 5 [Void - 801* Den 3 0 Juli. Uppläst hot Höglofl.
Justitico-Ombudsmannen ma, när han det nödigt anser, öfwerwara Högsta Domstolens, Rikets Allmänna Ärenders Berednings, Nedre JustitieoRevisionens, Hof-Nätternes, de Kongl. Collcgiernes och alla lägre Domstolars öswerläggningar och beslut, dock utan rättighet att sin mening dcrwid yttra, samt äga tillgäng till alla Domstolars, Collcgiers och Embets-Werks Protokoll och Handlingar. 8 8. Klagar någon hos Justitice-Ombudsmannen öfwer Domares, Embets-och Tjenftemäns åtgärder, och sin klagan med fullständiga handlingar och bewis söker styrka, ma Justitice-Onibudsmannen, om han efter de i I och 2 bestämda grunder finner sakens beskaffenhet och wigt det fordra, atala eller atala lata sädane Åtgärder, eller i annat fall anwisa den klagande, att Konungens JustiticoCantzler om laga rättelse ansöka. 8 9. Har Konungens Justitico-Cantzler lemnat utan afseende nägon hos honom omedelbarligen eller efter Justitice-Ombudsmanncns hänwisning af enskild man anmäld klagan, hwilken Justitice-Ombudsmannen anser wara pä fulla skäl gruudad, äligge det da honom, att efter den tids förlopp han nödig pröfwar, ehwad mälct är af allmän wigt eller icke, gifwa den klagande det lagliga biträde, som han finner vmständigheterne fordra. 8 io. Anser Justitice-Ombudsmannen nödigt, att nä - 168 Expeditioner till Riks-Ständen. gon Domstols, något Collegii eller något EmbetsWerks Åtgärder i allmänhet mä granskas, gore han derom underdånig anmälan hos Kongl. Mastt, hwilken allena det tillkommer att om en sadan granskning förordna. Warder den af Kongl. Mastt anbefalld, äge Justitice-Ombndsmannen rättighet att dcrwid tillstädes wara, utan att i förrättningen deltaga. 8 n.
Gellivara malmfält, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvägs-anläggningen emellan nämnda malmfält och Luleå eif: B. IV. 96, 190, 292, A. 292. Gemensamma öfverläggningar, Riks-Ståndens, att sådana måtte ega rum öfver Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2, rörande Kongl. Majtts Nådiga Proposition angående med Frankrike afslutade handelsoch sjöfarts-traktater: II. 205, 266, A. 267. — —, att sådana måtte ega rum rörande Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Rkonomi-Utskottets Utlåtande N:o 5, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring i grunderna för bevärings-inrättningen samt om bildande af en landstorm: V. 32, 44, A. 44. General inspektör, om tillsa tande af en sådan öfver samtliga gymnastik-inrättningarna i riket, utom Stockholm; motion af Herr Anders Lagergren: se Motioner. Giertz, Nils Johan, Major, angående pension åt hans enka. Lona Fredrika Bahr; motion af Herr Carl August af Klercker: se Motioner. Giftomanna-rätt, i anledning af väckta motioner om förändring i stadgandena derom: B. V. 625, 626, 644, A. 653, 656. Giftorrätt i bo, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stadganden derom: B. I. 508, 511; A. 511; B. II. 658; lil. 128, 474, A. 474. Gladsax soeken i Kristianstads Län, i anledning af väckt motion om lån till nämnde församling: B. V. 369, 435, A. 435. Glemminge N:o 7 och Hannas N:o 21, gatuhus i Kristianstads
Gillades, enligt Utlåtandet, N.‘o 414, endast med den rättelse, att, i stället för den vid slutet citerade g:de punkten af utlånings—vilkoren, skall åberopas den åttondet punkten af nämnde vilkor. S. D, Föredrogs å nyo Stats-Utskottets, under Nto 4i5, afgifna Utlåtande, i anledning af de inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, BorgareStåndet samt Hedervärda Bon. deStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nio 384, med förslag till allmänna grunder för Riksgälds-Contoirets utlåning emot inteckning i jordegendom. Ståndet gillade det i förstnämnda Utlåtande framställda förändrade förslaget till allmänna grunder för nämnda utlåning, endast med den förändring, att uti tredje punkten af de allmänna föreskrifterne skola näst efter slutorden: 5,må tjenstgöra i Riksgälds.Contoiret vid ifrågavarande låne-förrättningar,” tilläggas föl. jande i ”så vida de sjelfve sådant åstunda.’’ S. D. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets Memorial, N:o 417, i anledning af Rikets Ständers beslut, angående Salpeter gärdens ersättande genom anvisning på tillgångarne af Tullmedlen och Brännvins-bevillningen. a? Prot,'Utdrag den 3 Mars 1830. S. D. Föredrogs S nyo och bifölls Ststsoch Banco-Utskottens Utlåtande, Nto 53, ifråga om aflöning för den i sarnrnansatia Utskotten antagne Secreterare. S. I). Föredrogs å nyo och bifölls Expeditions-Utskottets, under Nio -I07, afgifna Memorial, med hemställan om en förnyad underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, angående regleringen af RiksStatens Tionde hufvud-titel. S. R.