Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af det skälet tror jag också, att Bruksägare egentligen icke höra till Odal eller Jordägande Ståndet, eller hur man vill kalla det, då de snarare än producenter äro förädlare af productionen, och således höra hop med BorgareStåndet. Enligt den uppgift jag ofvanföre haft äran lemna öfver PresteStåndets idee, torde en hvar inse, till hvad grad man måste gilla Utskottets förslag, att i detta Stånd upptaga Representanter från Rikets håda Universiteter. Då dessa icke allenast äro ägare af en så betydlig del af Rikets jord, utan dessutom i sin helhet måste tänkas såsom depositorier af den högsta vettenskapliga cultur, som i Staten finnes, är det endast den högsta rättvisa, att desse Universiteter, genom Representanter, deltaga i de lagstiftande besluten. Väl kunde häremot invändas, att Universiteternas personal utgöres af Tjenstemän, och sant är det, att de utnämnas af Regeringen, men detta är också den enda likhet de hafva med Styrelsens öfriga tjenare. Ty hvarken lönas de utur den under Styrelsens disposition lemnade Statscassan eller tillhör det deras befattning, att utföra och tillämpa Regeringens befallningar, eller är deras befordran omedelbart och uteslutande af Regeringen afhängig. De äro derföre, i allo, i samma predicament som innehafvaren af Regala Pastorater, hvilka endast slå i det förhållande till Styrande Magten, att de af den utnämnas. Då jag år 1809 här på Riddarhuset framställde förslaget om PresteStåndets förökande 37 6 Den 27 Maji. medelst Representanter från Universiteterna, föreslog jag, att de borde härtill lemna en Ledamot från hvarje Facultet. Jag såg då endast på fördelen af att få Representationen förökad med åtta kunnige män, utan att erinra det vissa af dessa Faculteter äga ett alltför inskränkt personal, att, utan mehn för undervisningen , kunna från sig bortlemna Ledamöter, och utan att besinna åtskilliga andra svårigheter, sorn nödvändigheten att skicka ett så stort antal Representanter, skulle för Universiteterna medföra. Jag gillar således till alla delar Högloflige Utskottets förslag, att bestämma Universiteternas Representanter till tvänne från hvardera.
Revisorerne tillstyrka i anledning häraf, att vederbörande, som uppburit penningeförskott, måtte åläggas att, der så ej redan skett, utan vidare uppskof för dem redovisa, samt att öfrige balancerade poster måtte indrifvas, eller, der någon ersättning för Kronan ej är att förvänta, i laga ordning till afskrifning befordras. 3:o De så väl i denna, som Kongl. KrigsCollegii öfriga Afdelningars räkenskaper upptagne Reseoch Tractamentsräkningar, hafva Revisorerne funnit i allmänhet vara nog dryga och understundom föranledda af resor, om hvilkas ändamål all upplysning saknas. Sålunda fö - ( 4‘ ) förekommer vid UtredningsAfdelningen cn rakning å 265 R:dr 3i sk. af Herr Öfverste G. Heideman för en resa imellan Skåne och Stockholm samt åter, äfvensom en dito af Gornetten Scheffer å 87 R:dr 6 sk. 8 r. för resan imellan Stockholm och Mosås samt åter, med åberopande af Herr GeneralAdjutantens för Armeen ordres; dock innehålla Herr GeneralAdjutanlens skrifvelser till Kongl. KrigsCollegium af den 9 Februari och den 6 Maj 1833 icke ringaste upplysning om anledningen till dessa resor.
Af Presteoch Borgare-Stånden har § 91 blifvit bifallen. Beträffande den uti Ridderskapet och Adelns beslut afsedda fråga om fortfarande af den uti § 145 af nu gällande Bevillnings—stadga innebyggarne i Näsgårds och Wester-Bergslags fögderi förunnade lindring, har Utskottet vid behandlingen af § 8 afgifvit yttrande. Hvad åter angår det uti Bonde-Ståndets återremiss meddelade förklarande, i afseende å fortfarandet af de uti nu gällande Bevillnings-förordning för vissa personer medgifna afkortningar af 10 öre riksmynt för hvarje barn, då barnens antal öfverstiger tre, så torde Utskottet böra erinra, att, då dessa personer, enligt Kongl. Förordningen den 8 Mars 1770, äro frikallade från skyldigheten att erlägga mantals-penningar, blifva de ock, enligt den förändrade lydelsen af § 1 uti nu föreslagna Bevillnings—stadga, helt och hållet frikallade från den personliga skydds-afgiflens utgörande. Att derutöfver medgifva, att ifrågavarande afkortning må afdragas å bevillningen för den egendom eller inkomst, de skattskyldige ega, torde icke finnas lämpligt; och Utskottet får derföre, med vidhållande af sitt utaf tre Stånd gillade förslag, hemställa, att äfven Bonde-Ståndet måtte detsamma godkänna. 2:o. Förslaget Ull Instruktion för Tajceringsförrättning arn e. §§ 1-3- De 3 första §§ uti detta förslag äro af Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Borgare-Stånden bifallna, men af Bonde-Ståndet återremitterade.
Ali aflingejord och ärfda eller förvärfda lösören må man efter landsrätt gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld. 2 mom. Efter stadsrätt må ej någon af ärfdt eller förvärfdt, rörligt eller orörligt gods gifva i testamente mera än hälften, der bröstarfvinge lefver efter. Har man ej bröstarfvinge; då må man alltsammans i testamente gifva. Yilja barn och inländska arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord i staden; staude det deni fritt inom natt och år. Samma rätt ega utländska arfvingar, 0111 de i landet inflytta och der bygga och bo. Yilja de göra testamente, sorn till Prés te-ståndet höra, om den egendom, deri de giftorätt hafva efter stadsrätt, som i 10 kap. 4 § giftermåls-balken sägs; vare då lag samma, som här stadgadt är, ehvad de bo å landet eller i staden. Med deras arfvejord å landet och den, som före äktenskapet der aflad är, gånge i thy fall efter landsrätt. 5 §. Lemnar testaments-gifvaren efter sig omyndigt barn, och kan det ej af sitt arf njuta föda och uppfostran; då skall af egendom, sorn i testamente gifven är, så mycket afsättas, som rätten pröfvar barnet, efter stånd och vilkor, nödigt hafva, till dess det sig sjelft nära kan, dock ej för längre tid, än till dess barnet uppnått tjugoett år. Är barn ofärdigt, med svår sjukdom behäftadt, eller litet vetande; då skall ock afsättas hvad till barnets underhåll ta ifvås, der dess arf ej dertill förslår, och gånge det understöd ut, så länge behofvet fortfar; kommer barnet till helsan eller varda dess vilkor eljest så förbättrade, att det sig sjelft försörja kan; upphöre då understödet. 420 Expeditions-llt skot tets Förslag till und. Skrifvelse, N;& igj.
Ståndet att vördsamt och vänligen inbjuda de respektive Med-stånden att instämma i Borgare-Ståndets beslut angående redaktionen »f ofvannämnda sjette punkt; och N:o 103, i anledning af väckt motion, angående transito-handel emellan Sverige och Norge; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten* Utlåtande, N:o 4, i anledning af, dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af decimalsystem för mått och vigt, samt dels Irenne serskilda hos Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet angående mått och vigt, väckta motioner. Ståndet lät bero vid yttrandet, pag. 21, angående 5 punkten, l mom. uti Kongl. Maj:ts Nådiga proposition i ämnet, och hvad, i‘sammanhang dermed, föreslås; äfvensom vid första yttrandet, pag. 28; och i alla öfriga delar bifölls Utlåtandet. S. D. Vid föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 107, i anledning af väckt motion om utverkande af förklaring utaf Kongl. Brefvet den 1 sisth Juni uti hvad det rörer ansvarspåföljden för bränvins tillverkning å Söndag, pröfvade Ståndet, för sin del, skäligt förklara omförmälda motion tillhöra det Särskilda Utskottets behandling. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Utlåtande N:o 43, i anledning af väckta förslag om ändringar och tillägg i föreskriflerne. angående Bankens metalliska kassa.
Platen tillstyrkt ett obetingadt bifall till Utsk:s Betänk., borde visserligen äfven jag inskränka eller rättare sagt undertrycka alla anmärknin - Den 8 Juni f. m. 189 gar mot detsamma, men jag kan icke rätt förlika mig med detta Gr. Plåtens antagande af Utsk:s förslag. Jag finner det icke alldeles öfverensstämmande med Gr. Plåtens åsigt att de nuv:de gamla Linieskeppen borde nedhuggas, hvilket, efter mitt begrepp om saken, hade varit det enda rätta förfarande med dem. Man torde vilja anmärka att alla yttranden i denna väg äro obefogade af andra än män af facket; men förhållandet i afseende på försvarets anordnande delar sig uti detaljförhållanden inom sjelfva vapnet oell den Militärfilosofiska delen eller sjelfva tanken på vapnets användbarhet både med afseende på möjligheten att anskaffa det och med hänsigt till den stridskraft det har att motsätta sig. Utsk. säger sig icke böra ingå i någon detaljerad granskning af den upgjorda planen, men har funnit i flera hänseenden betänkligt att tillstyrka ifrågav:de system. Det är detta Utsk:s sätt att behandla frågan, som jag tager mig friheten anmärka. Vare långt ifrån mig att på minsta vis vilja underkänna det besvärliga kall som Utsk:s ledamöter haft att upfylla. Det Ur således ingalunda såsom en klandrare af deras åtgärder jag upträder, men It. St:r hafva äfven en pligt att vid granskningen af deras Betänk, iakttaga, den nemi. att uttala sina åsigter i de fall der de kunna vara i strid med Utsk:s majoritet Jag säger att det hade varit önskligt om Utsk. afgifvit ett fullständigt Betänk., hvari det på giltiga grunder uttalat den mening att svenska försvaret måste absolut omfatta en LinieFlotta i beräkning på vissa eventualiteter, eller också argumenterat till det förhållande att Sverige i anseende till de stridskrafter med hvilka det möjligen torde hafva att mäta sig och med afseende på de kostnader, som erfordrades för försvarets uprätthållande till väsendtlig nytta, hufvudsakligen borde rikta sina ansträngningar åt en SkärgårdsFlotta.
Dess egenskap, enligt 60 §:n Reg.Fro, att utgöra fvllnadsbidrag för statsbehofvet, bestämmer den såsom en tillfällig beskattning å Rikets samtliga innevånare, större eller mindre i mån af olika behof; hvilket förutsätter den böra så fördelas, att de alla deraf draga efter förmågan jemförlig tunga; och på dessa hufvud-villkor hvila således beskattningsgrunderna, de der ock alltid haft till syfte att rättvist jemna beskattningen, fastän sådant stundom ej fullkomligen lyckats. Att absolut uppnå syftemålet härutinnan, lai er vä! äfven nu blifva omöjligt; men att komma det nära nog, eller så nära möjligheten medger, måste dock städse vara och blifva afsigten med R. vSt:s tillgöranden och beslut i ämnet. De Hera misslyckade försök, som tid efter annan blifvit gjorda, till införande af andra säkra hufvudgrunder för allm. bevillntns utgörande, än de som, med få afvikelse!-, varit följda alltsedan 1802, synas tillfyllest bevisa, att sådant icke kan ske med någon visshet, örn framgång. Jag delar fullkomligt meningen härom; anseende följaktligen, ali beskattningsgrunderna nu måste förblifva hufvudsakligen sorn förut, och alt bemödandet sålunda måste riktas drillan att rättvist afväga dessa, samt göra dem i tillämpningen billiga, tydliga och möjliga att verkställa. I hvad angår det speciella af tillämpning och verkställighet, utber jag mig att få här efteråt yttra mina tankar, medanledn. af fl. Utsk:s förslag till ny bevilin.stadga. Men med hänsigt till beskattningsgrunderna i andra arttn, för inkomster af alla slag, nemi. af embete och tjenst, egendom, rörelse och näring, sådana deras verkan hittills uppenbarat sig relativt till de särskilda, beskattningen underkastade samhällsclasserna, har jag i allmänhet åtskilligt att anmärka, som tolde bevisa, att flera förtydliganden och närmare bestämmelser derom erfordras, innan man i den delen kan uppnå ändamålet: en rättvis och efter förmåga jemförlig samt till verkliga förhållanden conseqvent lämpad beskattning.
Men vid de stora skådespelen strömmade dit en otalig mängd af det kringboende landtfolket, och äfven de närliggande städerna skickade många nyfikna till Pompejis amfiteater. Platserna äro af tre slag. De lägsta och följaktligen närmast scenen voro bestämda för magistratspersonerna och de förnäma. Bakom dessa komma tolf rader af trappsteg, hvilka intogos af de förmögnare, och ännu högre upp aderton rader för det egentliga folket. Alla platserna voro begränsade med streck och märkta med siffror, ty liksom hos oss utdelades biljetter, hvilkas antal och nummer svarade emot platsernas. Sådana biljetter eller märken finnas i mängd i Neapels museum. De äro oftast af ben och erinra om våra spelmarker. De äro märkta med platsernas nummer, ibland äfven med korta inskriptioner och figurer, hvilka alludera dels på de skådespel, som skulle uppföras, dels på de arrangemanger, som utlofvades för åskådarnes beqvämlighet. Jag försökte sätena och fann dem fullt ut lika beqväma och betydligt mera rymliga än dem man åtnjuter på de moderna italienska teatrarnes parterrer. Hvarje trappsteg har på sin inre sida en fördjupning för den ofvanföre sittande åskådarens fötter. Man sitter nemligen på yttre kanten af ett trappsteg och håller sina fötter på det närmast lägre, hvilket i sin ordning är upptaget af en åskådare. Högst uppe äro betäckta loger för fruntimren, hvilka hade sin egen uppgång. De gamle romarne älskade ej att störas af qvinnor, då de betraktade gladiatorernas och vilddjurens strider. Då man från amfiteatern begifver sig till den i dagen liggande delen af staden, passerar man ett temligen vidsträckt vinfält. Allt efter som vägen höjer eller sänker sig och allt efter dess olika krökningar har man de mest varierande utsigter. Än möter blicken Vesuvius, än Sorentos ljufliga kullar, än framskymta gamla tempel och kolonnader mellan vinrankorna, än kan man öfverse hela den tjusande golfen med sina förtrollande öar Capri, Ichia och Borida. Vid ändan af vinfältet och i de egentliga gräfningarnes böljan ligga stadens bägge teatrar och det så kallade Forum nundinarium, ett torg, der man höll marknad hvar nionde dag.
Ridderskapet och Adeln gjord Motion, som äfven till Utskottet är remitterad, begärt, att, sedan de 2:ne andre bär i Hufvudstaden varande Gardes - Regementerne, af Staten eller på dess bekostnad, blifvit försedde med Casserner, men Andra Gardes-Regementet ännu vidkännes olägenheterne deraf att sakna en Regements-Cassem, det måtte nödige Statsmedel var - 1216 SiätS-tltsiottétS BetähbdnJcrt. da ans’agne till inköp ellet uppbyggåtide af ört sadan åt detta Regemente* i hvilket afseende Hert Öfversten föreslagit, att, då de hittills för Casserri-Byggnaden åt Gif-Gardet till Häst pä Riks-Statens Åttonde Hufvud * Titul beStådde 15,000 R:dr årligen *u mera, sedan denria byggnad blifvit fullbordad, Icke dertill behofVas, denrié stimma kutlde anslås att fortfarande Utgå i rich för ifrågavarande behof så länge och intill dess Andra Gardes-Regementet med Cassern Varder försedt» I anledning häraf har Stats - Utskottet in* hémtat huruledes de andre g:ne Gardes - Rege-' menterne i Hufvud - Staden hafva sig upplåtne och béätådde Regements - Caäserner uti de vid Rredricshof dels af ålder varande dels i senare . tid uppförde Byggnader, men att deremot Andra Gardes * Regirneritet icke af någon annar* förmån i detta hänseende kommit i åtnjutande än den, sorn de aine förstnämnde jemväl innehafva, att uppbära inqvarterings - penningar a£ Staden. Då Andra Gardes - Regementet för öfrigt äges samma rättigheter och skyldigheter sorn Dif-Gardet, synes ock billigheten fordra att det förstnämnde af ifrågavarande förmåner äfven får sig begagna, hälst både svårighet skall möta att kunna erhålla lämplige rum till Compagnie - Casserner och äfven olägenheter Uppstå i och för tjenstgörningen samt i Militairiskt hänseende genom aflägsenhet emellan Compagnierne.
Jag har icke varit ense med Utsk. i afseende på denna punkt, hvilken, efter hvad jag vill påminna mig, med obetydlig mojoritel gick igenom i Utsk. Jag gillar helt och hållet de tvänne siste talarnes framställningar och förenar mig med dem i anhållan om afslag af denna punkt. Gr. Lagerbjelke: Genom Utsk:s förslag har en mening ur den nu gällande §:n blifvit utesluten, hvilken, enligt min tanke, icke är af så obetydlig vigt, nemi. denna: ”äfvensom åtal för i denna Författn. med serskildt ansvar belagde förseelser.” Genom borttagandet af detta stadgande fruktar jag att gesäller och i synnerhet lärlingar kunna komma i sämre belägenhet, än de nu äro. För denna förändring har Utsk. icke anfört något giltigt skäl, och jag anhåller således, att, såvidt icke bättre motivering kan förebringas, få förena mig i den begäran, som redan blifvit framställd om afslag å denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Jag förutser visserligen att detta förslag Den 27 September e. m. 401 förslag varder, likasom de föregide, af R. o. Ad. förkastadt, men det har imedlertid för mig sin egen intressanta märkvärdighet. Det afser nemi. att man måtte återgå till den gamla inrättningen, alt, inför sakkunnige personer, slita tvister mellan handtverkare och arbetare. Hade man ej uphäft Hall-Rätterne: så hade man nu icke behöft gå baklänges, såsom man nu nödgas göra. Detta är första tecknet dertill, som jag sett. Flera komma nog, intill dess man slutligen nödgas återställa den gamla inrättningen. Elter först till bifall å Iltskts förevarande förslag framstäld, med Nej besvarad 1’ropos., blef detta förslag af R. o. Ad. afsiagel. §■ 48. Utskis afstyrkande yttrande, ang:de föreslagen redaktions-förändring för denna §:s lista morn., bifölls, och dess yttrande ang.-de 2:dra momentet lades till handlingarna. Slutligen förekom och lades till handlingarne Utsk:s yttrande rör:de ifrågaställd allmän revision af K.
Då härtill kommer, att, med vårt lands i förhållande till folkmängd och näringar vidsträckta rymd, ett sedelmynt, som erbjuder samma säkerhet för sitt värde och samma rättigheter i användandet som silfvermyntet, men derjemte lättare begagnande till aflägsna liqvider, mäste äga större begärlighet; att vidare bos oss en stor del af landets utskylder utgöras inom en ganska kort tid, då en betydlig del af alla utelöpande sedlar behöfva användas för deras inbetalning och remisser, så finner man, att, förtroendet till sedlarna bibehållet, en ganska betydlig del af dem aldrig kan komma att gravera inlösningscassan. Hvad nu det andra förhållandet beträffar, eller lättheten att efter behag förstärka Bankens cassa, så är det visst sannt, att vår Banks fordringar i allmänhet icke äro så liqvidabla som de flesta utländskas, eller lika lätt och fort kunna indrifvas och förvandlas till contant som deras (ehuru de visserligen icke lika lätt kunna verkställa denna förvandling utan förluster, då förfallotiderna i deras lån äro korta, och denna förmån fullt motväges af det större behof, rörelsen hos oss äger af vår Banks sedlar); men der finnes andra sätt att vid behof fylla cassan, som kunna bespara den stora ränteförlusten att kanske i io år hålla cassan vid ett belopp, som måhända först det litte behöfves. Sålunda t. ex. hafva de flesta utländska banker alltid en betydlig reservfond af goda och lätt afsätlbara statspapper, som bära ränta, så länge de ligga i bankens förvar, och, när de behöfva användas, utan någon känbar förlust kunna förvandlas i penningar. De utgöra en räntebärande cassa. Vi äga visserligen få sådana papper; men det förslag Hr Lefre'n i sin reservation afgifvit, alt uppköpa utländska goda statspapper, förtjenar allt afseende. Användt för 18 år sedan, bade det troligen redan 1823 för 10 år undanröjt alla hinder för realisationen. Men om man äfven skulle i närvarande tidpunkt finna betänkligt att på delta sätt använda en del af Bankens tillgångar, finnes ett enkelt medel att suppleera detta, nemi. att medgifva Banken en rätt, hvaraf redan Gustaf Bonde före"
Dä en eller flere Ledamö - ter begärt uvlasning af Betänkandet, kan fädank ef wägras. ' Äter hördes manga pä en gang kala. Herr Or i^rsn verl är, jsrcob Oric. Men hwartil tjenar at läsa, da nian ej har tiifälle at granda? Herr Grefwen ock Landt - Marskalken, Dek ar mi» rätt, såsom Landt Marskalk, at luca ups läsa LrojcQer. Herr Oripsnvvalär, ^acoliUlric. §>m det skulle wara Kongl. Majus Nädiga Befallning, sa ceäsrrr jag» Härefter lät Herr Grefwen och Landt» Marskalken upläsa i:sta Art.'e!n as Bewillningös Utskorcecs Betänkande. Grefwe kkrmilton, Aoolsrlr k,uä vi§, föresiog, ak med läsningen mätte fortfaras, ända ril slut af Betänkandet, da ^rv^> o tilion kunde göras a allisammanö en malle. Grefwe läsvendsupk, Olas. Jag kror det wore bäst, om pivsicilnion gjordes pa hwarje Artikel; meningen mätte wara , at anmärkningar sko» la göras mid hwarje §. särstilldt. Hans Lxcsl!er>ca Herr Grefwen och Landt-Marskalken. Bifaller Högloft. Ridderstam pek »249 pek och Adeln den up'ästa ilsta Atkikeln af Vewlll NinZScklstkotlets Betänkande? Besvarades mrd Ja. Läsningen as 2:dra Artikeln företogs, hwarwid Herr i^s n norstjarna, so ti an jIdelin, efter afhöeande af 7:de tVIomenis-, anmälte sig ar kala, och upläste följande OiÄamen. I andra Artikeln af H'glofl.
Pensioner till Provinsens afskedade tjenstemän, i öfverensstämmelse med ett af Rådet derför antaget reglemente. lS:o. Medellösa dårars underhåll och] kostnaden för underhållet af sådane fattige, som qvarhållas i fattighusen så snart Rådet utredt att kommunerna sjelfve icke kunna bestrida sådane kostnader-. 16:o. Kostnaden för tryckning af förslaget och de summariska räkningarne öfver Provinsens inkomster och utgifter. 17:o. Kostnaden i och för Rådets sammankomster och den ersättning, som tillkommer ledamöterna. 18:o. Beviljade bidrag till kommunens lägre och medel-skolor samt till större reparationer å kommunens betydligare byggnader. 19:o. Kostnad för hittebarns underhåll, i det förhållande lagen för sådan kostnads bestridande stadgar. 20:o. Fonder, som afse bestridande af Provinsens tillfälliga och oförutsedda utgifter. 21:o. Inqvarteringskostnad för Gendarmeriet. Staten bekostar ensam: l:o. Resekostnads-ersättning och aflöning åt Guvernören och Rådets utskott. 2:o. Provins-sekreterarens aflöning. 5:o. Aflöning till tjenstemän, anställde vid Provins-guvernörens byrå och andra byrå kostnader. Hyra för och underhåll af Provins-guvernörens boställe samt underhåll och inköp af möbler dertill. 5:o. Distrikt-kommissariernas aflöning och omkostnader. 6:o. Kostnaden för milisen och sundhets-nämnderna (commissions méÖicales). 7:o. Hyra för embetsrum, der guldoch silfver-arbeten kontrolleras (bureau de garantie) 8:o. Hälften af kostnaden för de tioåriga födelse-, giftermålsoch dödsförteckningarne. Rådet bestämmer taxan på aflöningar och traktamenten till Provinsens tjenstemän. LXXIJ. Det beslutar om inrättande eller förbättrande af offentliga anstalter på Provinsens bekostnad. LXXIH. Det meddelar tillstånd till upptagande af lån, förvärfvande, försäljning eller utbyte af Provinsens egendom, äfvensom till upprättande af afhandlingar i öfrigt angående samma egendom.