Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, i enlighet med Rikets sednast församlade Ständers beslut, den så kallade Fahlu kungsgårds hjelp, blifvit, genom Kongl, brefvet den 18 Maj 1849 från och med nämnde är alskafTad emot samtidigt försvinnande af derför medgifven lindring i bevillningen, men med iakttagande att för den del af räntan, som vore nu mera Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län på lön och till embetsrummens eldning anslagen, utgörande 462j§| lass ved, och i slaten upptagen till 635 R:dr 32 sk. 5 rst., hvaraf 86 R:dr 32 sk. såsom värdet af 16 famnar björkoch 8 famnar alved årligen beräknats för embetsrummens uppeldning och återstoden ingått i LandshöPdingens lön med 549 R:dr 5 rst., ersättning skulle Landshöfdingen lemnäs efter årlig markegång och, intill dess anslag dertill kunde varda å stat anvisadt, utgå af öfverskotten å Statsverkets inkomster, har Kongl. Majit Slals-Utskoltels Ullålande, M 87. 5 behagat nu föreslå Rikets Ständer, att dessa 549 R:dr 3 rst. må, såsom kontant lönebelopp, på staten för Landshöfdinge-aflöningeu upptagas, emot det att förenämnde 635 R:dr 32 sk. 5 rst, såsom inbegripna i den indragna räntan, i stället från staten försvunne och hvarigenom en minskning af 86 R:dr 32 sk. i titelns anslagssumma uppkomme. Åt livad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit tillstyrkes Rikets Ständers bifall. 5:o. Till Statsutskottets behandling hafva blifvit remitterade 2:ne motioner, väckte, den ene hos höglofliga Ridderskapet och Adeln af herr Hedenstjerna, O-, och den andra inom hedervärda Bondeståndet af riksdagsfullmäktigen Pehr Byström från Jemtlands län.
I anledning af de flere vid detta Riksmöte gjorde framställningar om ProvincialLåkares tillsättande i åtskilliga Lån, Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 24 dennes under N:o i5 aflåtne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på Den 3o Maji e, m. bordet lagde Memorial, med åtföljande tableauer öfver Banco-Verkets hela ställning, upprättade enligt dess räkenskaper från och med år 1776 till och med år 1822; fann Ridderskapet och Adeln att berörde Memorial borde läggas till handlingarne; hvarjemte Ridderskapet och Adeln beslöt anmoda BancoUtskottet, att med görligaste första föranstalta det i5oo exemplar af alla de vid Utskottets Memorial bifogade tableauer, må på det sätt, hvarigenom skyndsamheten af tableauernes tryckning säkrast vinnes, antingen i stentryck, om sådant sig göra låter, eller ock genom vanligt Iryck utgifvas, för att derefter utdelas bland RiksStåndens Ledamöter, samt hållas Allmänheten i Boklådorne tillhanda; och borde den dertill erforderliga kostnad, utaf de till Riksdags-utgifternes bestridande anslagne medel utgå. Ut supra. Utdrag af Protocollet hållit hos HÖgloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen den 3o Maji i823. S. D. Vid förnyad föredragning af RiddarhusUtskottets den 6 dennes aflåtne, samt den i5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 sistlidne April afgifne Memorial, angående Bänkmäns afskaffande; blef förstnämde Memorial m till alla delar af Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut supra. S. D. Den 30 Maji e. m, 793 S. D. Föredrogos å rlyo och gillades föl-* jande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 27 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial och Betånkanden: Från BancoUtskottet:
Att bredvid honom sätta en sådan Länsnämnd, kan väl synas vid hastigt påseende vara något stort, något nyttigt och fosterlänskt; men jag är öfverlygad om, att detta skulle, långt ifrån att förstärka en kunnig, duglig och driftig Landsh:s verksamhet, tvärt om förlama den; ty derigenom skola nödvändigt en mängd konsiderationer upkomma. Gifvet är, att till förslagets utförande skulle erfordras penningar; men om dessa kunde erhållas, så skulle jag heldre vilja använda dem till förbättrande af lönerna för de tjenster, som nu finnas och som i sin helhet verkligen måste antagas såsom ändamålsenliga, då jag tror att penningarna skulle vara vida bättre använda. Jag får sluta mitt anförande med att förklara min aktning för det goda upsåtet, men tror förslaget vara i sin utsträckthet ett misstag och derföre icke utförbardt. Hr Ekensteen, Joli. Fritz: Jag har med serdeles inte - Den 14 December. 179 resse, nied innerligt deltagande afliört motionärens förslag örn Länsnämnders inrättande. Det är en idée, sorn genomgått min hjerna i mer än 20 är. Jag har trott mig finna i andra staters politiska organisationer just det felet vara radande, att alla maktens trådar sammandragas på en enda punkt. Huru uplvst och kraftig en styrelse än må vara, sä kan ilen icke befatta sig med de aklraminsta detaljer. Jag hade trott att s. k. Landl-Ständer skulle vara nyttiga ; men jag ansåg att eli förslag om deras införande icke kunde framföras utan i grundlagsenlig väg. Nu ser jag alt Gr. af Ugglas har trott sig på denna väg kunna framställa det. Jag hade tänkt göra det, men afstär nu, sedan jag finner förslaget i vida skickligare händer. Jag vill blott anföra ett exempel, nemi. att Frankrikes nuvar. olycksaliga splittring är föranledd deraf, att alla maktens tömmar varit sammandragna i en enda hand. Hvarföre hafva alla institutioner så lyckligt utvecklat sig i Norra Amerika, ett land så underligt sammansatt som det är? Jo derföre att de hafva sina provincialsländer, sorn afgöra alla kommunala ärenden.
Sällskapet har för öfrigt måst mycket egna sig åt egne ekonomiske angelägenheter och skulle, mer än som skedt, vara till provincens nytta, om det uti sin verksamhet icke vore inskränkt af bristande penningetillgångar, då det icke har någon annan fond än de knappa årsafgifterne af dess Ledamöter. Bland desse sednare befinna sig väl possessionaterne och ett stort antal af den besutne allmogen, men här kan icke påräknas sådane uppoffringar för ailmäut gagn, som i bättre lottacle orter framkallat mera lyckade bemödanden för jordbrukets upphjelpande. Dock måste man erkänna,jall intresset för sällskapets verksamhet är lifligt och understödjes efter förmåga, i hvilken anda flere af Länets innevånare icke mindre än Sällskapets medlemmar utmärkt sig och bland dem för tjenar särskilt nämnas Kapitenen vid Jönköpings Regemente, H. Key, som med nit och ospard möda medverkat till Jägareföreningen och Rättare-Skolan. I ett så brutet och ojemnt land som Jönköpings Län, framstår såsom ett synnerligt behof, förbättring af vägarne. Till sådane förbättringar i trakten af Residens-staden hafva förslager blifvit uppgjorde, men ehuru Länets innevånare af deras realiserande skulle i längden hafva mycken fördel, är ej att förvänta det allmogen, som behöfver använda sin arbetskraft på mera direkt lönande företag, skall finnas villig att dertill lemna bidrag. Statens mellankomst är härvid nödig, ej allenast med understöd, utan ock genom anställande af kunnige personer till arbelsföretagens ledning, helst sådane saknas i orten, hvilket är mindre underligt, då först i sednare tider man i denna del af administrationen börjat använda vetenskapsidkare. Under sista qvinqvennium hafva vägarne, i följd af tjenliga föreskrifter angående den ärliga lagningen och genom Kronobeljeningens uppmärksamhet å denna sednare, förbättrats både i jemnhet och fasthet. 35 Organisationen af folkskolorne i enlighet med Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842, sorn ännu blott förberedes och åt dessa skolor kommer att »ifva . Ö utseendet af en alldeles ny institution, må i korthet omnämnas, innan nian öfvergår till nästa artikel.
Den sistnämnde hade jag ej på länge träffat, emedan han tjenstgjort i Wasa. Snart uppstod en ädel tvist oss imellan, hvem som af oss ägde förmonsrätten att bjuda de andra på frukost. Härunder kommer unga Axel Segerman och omfamnar oss broderligt. Huru glad blef jag icke att efter så lång tid, få gifva ett broderligt handslag åt den, som så nyligen hemkommit från Kaukasien, trotsat så många faror och återkommit med ordnar och blessurer, vinster af tapperheten. Axel bjöd nu oss alla till sig på frukost, sålunda slitande den strid, som vid hans ankomst mellan oss andra föregick. Under måltiden, som varade sina par timmar, uppehöll Axel oss med underhållande berättelser om sina små segrar och hjeltedater och tillade, att han mestadels håller sina förståndsögon tillslutna till hälften, för att ej se hvarken det närvarande, det tillkommande, eller det förflutna, samt att han endast vid någon tillgifvenhetsinstinkt då och då uppvaknar. Slutligen proponerade han en skål och uttalade sin önskan att få knyta ett fastare vänskapsband och deklamerade på löjtnantsmanér sitt deltagange öfver mina gäckade förhoppningar och smärtsamma förluster, förundrad att icke finna min karakter förändrad, eller mitt mod nedslaget. Om sig sjelf yttrade han för öfrigt: "Den som ej med glädje gaf Sitt lif för folk och land; Han är ej värd en ärlig graf På hemmets väna strand." Sedan vi alla voro väl förnöjda och hade stigit upp från bordet, frågade Snabbstedt om Robert ännu fanns qvar i Åbo. Jag svarade att han rest under gårdagen. Det var ledsamt, yttrade han eftertänksamt, jag hade heldre munteligen samtalat med honom och hans fru; nu är jag tvungen att skrifva. Axel blef förundrad häröfver och orolig till mods. Men vi skiljdes nu åt, och jag tänkte gå hem: men på hemvägen träffade jag några kamrater som bjödo mig att spisa middag med sig på ett af stadens värdshus. Medan vi väntade på maten och gjorde våra slag i salen, blefvo vi varse en man, som satt midt i soffan.
Jag har trott att afsigten med så väl de redan framställda propostna som voteringen om Hr von Hohenhausen.? förslag blott varit att söka en contra-propos. till Utsk:ns förslag. Har icke afsigten varit sådan, så måste jag reservera mig emot föredragningssättet, alldenstund vi då gatt alldeles förbi Utsk:ns förslag, efter det proposm till detsommas antagande blifvit med ja och nej besvarad. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om Hr Munck af Rosenschöld varit närvar, från början af propositionernas framställande rörtde de nu föredragna §§:na, hade han funnit, att Hr Landtm, aldraförst framställt propos. å IJtsk:ns förslag, och att denna propos. blifvit med ja och nej besvarad; derefter hade propos. blifvit framställd å Hr von Hartmansdorff? förslag; då likväl delta sistnämnda förslag var så uppfaltadt, att ordningen af §§:na var omflyttad och propos. begärdes på hvardera af dem, kunde ej den vanliga formen iakttagas, att först votera om contra-propos:n; enahanda var förhållandet med Hr Gripenstedts förslag; men sedan Hr von Hohenhausen.? förslag blifvit framstäldt till propos., hvilket omfattade båda §§:na, hade Utsktns förslag återkommit i fråga vid bestämmandet af contra-propostn. au Den 8 Mars e. m. Hr Landlm. hemställde, om R. o. Ad. behagade till contrapropos. antaga Frih. Cederströms förslag. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga Utskms förslag lill 5 och 6 §§:na. Ropades äfven ja och nej. TJppå derefter förnyad propos. antog R. o. Ad. till contra-propos. Frih. Cederströms förslag. Upplästes till justering och godkändes följande voterings-proposition:
Jag vill i detta hänseende endast påpeka gm 2, der terminerna upräknas, och §:n 4, hvilka ovilkorligen måste omredigeras, och till följd hvaraf äfven flera af de följande §§:ue måste undergå förändring. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Jag förenar mig också med Hr v. Koch, emedan ett och annat kunde komma att halka lörbi R. o. Ad:s upmärksamhet, om redaktionsförändringarne skulle göras här på slående fot. Att laita beslut nu genast, är så mycket lämpligare, som redan vid 9:de §:n ett sådant fall inträffar, att förändring måste göras till följe af förut fattadt beslut. Hr Hjärne: Jag vill visserligen icke vidare motsätta mig det väckta förslaget, men får blott nämna, att jag noga genomgått de följande gg:ne i Bet:det och dervid funnit ingen annan förändring till följd af R. o. Ad:s redan fattade särskilda beslut nödvändig än att ordet termin, öfverallt der det förekommer, utbytes mot ordet månad. Sedan öfverläggningen ang:de den af Hr v. Koch nu väckta frågan förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr.n och Landtm., att Hr v. Koch hade hemställt, att då R. o. Ad. redan fattat och måhända äfven framdeles komme att fatta beslut, de der stredo emot hvad som funnes föreslaget uti det Sammansatta Utsk:ts ifråga vide förordningsförslag, utan att åt besluten gifva den redaktion, som för deras införande i förordniugsförslaget erfordrades, R. o. Ad. behagade updraga ät Utsk:t att upgöra och inkomma med förslag till redaktionsförändringar i alla de gg:r, hvilkas innehåll genom R. o. Adis beslut ändrades, samt att dessutom lemna Utsk:t öppet att jemväl i de af R. o. Ad. godkände gg vidtaga de jemkningar i ordställningen, hvilka betingades af sammanhanget med de af K, o. Ad. ändrade ggme;. och hemställde H. Exc., huruvida R. o. Ad. ville tili detta förslag lemna bifall. Ropades ja.
Rättighet att i stad eller å landet hålla handtverks-verkstad, och med biträde af gesäll, lärling eller.- annan arbetare till afsalu åstadkomma handtverksarbeten, eller med enahanda biträde utöfva bageri-, bryggerieller slagterihandtering, tillkommer hvarje Svensk undersåte, man eller qvinna, samt utländsk man eller qvinna, som erhållit tillstånd alt i riket vistas, med vilkor: a) att hafva begått Herrans heliga nattvard, råda öfver sig sjelf och sin egendom, ega god frejd, samt kunna skrifva läsligt och räkna qvatuor species i enkla tal; b) att, då jråga är om byggmästareeller murmästareyrkets utöfvande i stad förete bevis om vunnen skicklighet i yrket, på sätt nedanföre stadgas; kunnande å dessa yrken äfvensom å hvarje annat handtverk mästerskap af den, som det åstundar, erhållas, då han fullgör hvad derför i denna författning föreskrifves. 4 § 1 mom. Hvarje Svensk undersåte, eller utländsk man eller qvinna, som erhållit tillstånd att i riket vistas, eger att, med de i 3 § litt. a stadgade vilkor, såväl i stad, som på landet, idka fabriksrörelse. 3 <§ 1 mom. Enka ege frihet att fortsätta den handtering, som mannen med författningsenlig rätt idkat. 2 mom. Enka, frånskiljd hustru eller ogift qvinna, som på grund af förestående stadganden är i utöfning af något yrke, ege, derest hon i gifte träder, att, med mannens samtycke och under deras gemensamma ansvarighet, yrket fortsätta. 5 morn. Då, i de fall, som nästföregående 2:ne momenter angå, fråga är om något af de handtverk, hvartill enligt 3 § skicklighetsbevis erfordras, skall qvinna vara af verkgesäll biträdd, så framt hon icke, på sätt i denna författning stadgas, styrker sig ega erforderlig skicklighet i yrket. Bih. till R. St. I fråga om sådan handtering, som i 4 § 2 mom. afses, galle äfven för qvinna hvad i samma mom. föreskrifvet är. 9 §.
Jag tror, att om man vill vara rättvis, måste man erkänna, att ingen haft skäl att beklaga sig öfver detta förfaringssätt, och då i detta afseende hittills bestämd lag torde böra bibehållas, hemställer jag att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:ts förslag. Frih. Cederström: Då vid uppställandet af lörev:de för-, slag den helsosamma grundsats blifvit af Utsk:t följd och sedermera af R. o. Ad. i de flesta fall godkänd, att inga andra förändringar borde ega rum, än sådana, hvilka föranleddes af de förändrade förhållandena, hvari R. o. Ad. inträdt, önskar jag, att samma grundsats äfven härvid måtte iakttagas. På sätt en värd Frih. redan nämnt, hafva inga olägenheter uppstått af det hittills gällande stadgandet och desto mindre torde ett motsatt förhållande vara att befara lör framtiden, då R. o. Ad:ns verksamhet, i dess egenskap af Stånd, icke lär blifva särdeles omfattande. Jag anhåller derföre att R. o. Ad. behagade godkänna mom:t. Hr Anrep: Af Frih. Klinekowströms anförande vill det synas som om jag klandrat de hittillsvarande Utsk:ts-orförandena. Den 11 April f. m. 143 Det har jag icke gjort, utan endast antvdt, att de, sorn kunnat vara lämpliga till ledamöter, men icke till ordförande, måste förbigås, på det Utsk:t skulle få den ordförande, man med detta uppdrag ville hedra. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till mom:t oförändradt och dels af Hr Anrep, att detsamma måtte erhålla följande förändrade lydelse: »I IJtsk. föres ordet af den ledamot, som dertill af R. o. Ad. vald blifvit»; framställdes propos. på bifall till mom:t oförändradt samt besvarades med talrika ja. § 19- lista mom:t. Frih. Klinckowström: Det vill synas mig som omordet »vordet» i uttrycket »i denna Riddarhusordning är vordet föreskrifvet» är öfverflödigt och derföre bör utgå.
Sällskapet tilldeladt, eller 4,600 R:dr årligen; och har Kongl. Maj:t, jemlikt åberopade nådiga bref, efter Kongl. Kommerse-kollegii hörande, funnit godt det äskade anslaget bevilja, att under nämnde tid årligen utgå med 2,500 R:dr af det på riksstatens sjette hufvudtitel uppförda anslag «ti 11 befrämjande af slöjderna» samt med 1,500 Rdr af de till manufakturernas befrämjande anslagne och under Kongl. Kommerse-kollegii förvaltning ställda medel, emot fortfarande förbindelse för Sällskapet, att årligen afgifva berättelse rörande fortgången af Sällskapets åtgärder för den inhemska silkesodlingens befrämjande.
Utgående från denna synpunkt hade ofvanomförmälda kommitté föreslagit: att vissa modifikationer i förevarande lagstadganden må bestämmas för olika delar och trakter af Sverige, eller att skiljas borde på slättland och skogsort, ehuru öfvergången der torde blifva svår, ofta omöjlig att finna; — att bildandet af frivilliga föreningar borde underlättas och uppmuntras, hvarigenom till samma ort hörande jordegare öfverenskommo att utan stängsel vårda sina kreatur och ersätta den skada dessa göra. hvilka förbindelser, en gång ingångna, skulle för jordegendomarne ega framtida bindande laga kraft, äfven om dessa sedermera ombyta egare. Sakens verkställbarhet, nytta, den deraf blifvande besparing m. fl. oberäkneliga fördelar, skulle sålunda hafva tid att för särskilda lokala förhållanden pröfvas och fattas, och de ännu tviflande öfvertyga? om fördelen att antaga principen i sin helhet med kanske några få modifikationer. Dessa åsigter gåfvo enskilde motionärer anledning att hos Rikets Ständer hemställa : att Sammans. Lagsamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 38. 9 att nu gällande stränga och detaljerade föreskrifter om stängslets beskaffenhet måtte genast upphäfvas, så att åtminstone ej andra än större kreatur deraf behöfde utestängas, hvaremot de mindre, såsom får, svin, gäss m. fl, skulle af egaren vårdas; att landtbruks-instituterna må åläggas att dana herdar kunnige i kreaturens vård och vallning; att sanktion af lag för framtiden må gifvas åt inbördes ingångna föreningar, fritagande från stängning med ersättningsskyldighet för af betande djur vållad skada; att till sådane föreningars bildande må uppmuntras; och slutligen att på förhand må bestämmas den tidpunkt, då nya lagens grundprincip göres gällande i sin helhet, dertill föreslagits 10 år, intill hvilken tid dess nytta ansåges kunna vara praktiskt ådagalagd, och de befintliga hägnaderne icke mycket värda. Lag-beredningen hade förut behandlat den vigtiga frågan om stängselvitsordets upphörande ur den synpunkt, att
M. berodde att förordna om en annan personal-reglering, i afseende på Kyrkoherdarnes och Capellanernes antal, derest förslaget vid verkställigheten skulle finnas erfordra någon förändring; och hafva Rikets Ständer slutligen, beträffande frågan om kronotiondens användande, såsom hittills, lill understöd för Presterskapets på Gottland aflönande, öfverlemnat till E. K. M:t att tills vidare disponera till församlingarnes Presterskap så mycket af kronotionde!!, som oundvikligen fordras för erhållande af det löningsbelopp, som Kammar-Collegium föreslagit, dock alt tiondegifvarne i alla händelser icke annorlunda må komma att utgöra Kronans andel af tionden, än uti Ri - Expeditions-Utskottets Förslag lill und. SkrifvelseN.o 238. 543 kels öfrige provinser, hvarest tionden levereras omedelbart till Staten och med vilkor tillika, att dermed sådan reglering vinnes, som gifver lättnad åt hemmansegarne och lemnar något öfveiskott at Staten# Efter denna Rikets Ständers framställning, hafva yttranden ytterligare blifvit infordrade, ej mindre från E. K. M:s Befallningshafvande, än från Presterskapet och samtlige försam linga ine på Gottland, och har emedlertid E. K. M:s slutliga Nådiga pröfning af ärendet allt hittills blifvit uppskjuten; hvarföre, och då ärendets snara afgörande är af största vigt, för att afhjelpa de nied närvarande förhållande förenade flerehanda olägenheter, som med skäl öfverklagas, Rikets Sländer få i underdånighet anhålla, alt E. K. M. läcktes, med anledning af de infordrade handlingarne, besluta de ytterligare föreskrifter och åtgärder, som kunna anses lämplige att bringa detta ärende till ett snart och öuskadt slut, samt åt förslaget bereda lindring i lönevilkorens utgörande, genom sammanslående af flere Pastorat mätte egnas den synnerliga uppmärksamhet, som den synes förtjena. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 13 Februari 1841. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3Fehr. 1841.
58 (arnt ej St någon «£)ppotl)efö»3nvättning meta, än 300,000 9i:Dr farn* ma tnpnt; t>) att (£a(ja»<£rebitm bemitjaö uppå en tiD af ffögft ett Ståt De Sljjociationer od) $rmat»Q3anfet, forn nteD fpanmål&belåning ftg be» fatta; famt från DviföDag till SviféDag åt #ppotf)ef föreningar; e) att De £a(3a»(Etebitio, forn inom ett år (fola inbetala^, t)el(l böra bemiljaö på olif a tiDer af året, få att, om möjligt är, f>marje månaD något eller några af Dem må mara förfallna od), i IjänDelfe af bel>of, funna inDragaö; od) f) att Q3anco»@'tprelfen bör i möjligafie måtto tillfe, att €reDi» tiren begagnaö enligt Deraö egentliga bejlämmelfe od) icfe till en ut» (Iräcft a(iigneringö»röre(fe för De Dagliga od) ftunDliga bef)ofmett, fymar» till De löpanDe räfningarne i 2)epofttionö»&anfcn, gruuDaDe på er» forDerliga meDelö fucceöfira infattning, äro IjufmuDfafltgen ämnaDe. 20:o <2BtDare (fola, i affeenDe på De €a(ja»€reDitir, font afsatt» co»0tprelfen bemiljaö, följanDe flaDganDen gälla: a) för alla gemenfamt: att, innan någon Ipfttting af <Safa»(EreDitir till (Torre eller minDre Del får äga rum, (fall
Jag har väl hört, lill och med vid offentliga sammankomster, huru man allmänneligen föreställer sig, att insmugling af stora bränvinsfastager skall möta mycken svårighet; men såsom d. f. Chef för Vestra rull—Distriktet, w»— der fem ur, är min erfarenhet alldeles motsatt. Ingenting är deremot lättare, med bibehållande af nu gällande förfaltntr, sedan nya bestämmelser tillkommit, sorn förstora de ifrågavar:de frestelser ne. Fara är, att vi skola blifva öfversvämmade med Danskt bränvin, i samma mån, som denna varas pris blir högre bos oss än i Danmark. Jag har erfarit en icke obetydlig smugling, företagen redan vid ganska ringa pris-skillnad emellan grannstaternes och vårt eget bränvin, hvadan jag anser otvifvelaktig!, att ännu större pris-skillnad, i sammanhang med den ytterligare frestelse, sora de Danska utförsel-premierna ä denna vara föranleda, skall i hög grad öka della onda, om det ej på allt möjligt sätt motarbetas, hvarförutan bränvinet ej heller, och knappast'ändå, skall, under längre tider, kunna bibehållas vid det önskvärda inhemska höga priset, dä både smugling, lönnbränning och utländska premier verka en opåräknad tillgång. Då jag, sora nämndt är, förnummit, att allmänna föreställningen förmenar, det smuglingen af spirituosa medförer stora svårigheter, så torde l:o vara nödvändigt, alt undanrödja en sådan villfarelse hos dem, hvilka komma att behandla denna fråga. Jag vill derföre, till uplysning härutinnan, anföra åtminstone några få smngfings-melhoder, som företrädesvis begagnas vid bränvinets olofliga införande: a) Under den häfdvunna, lifliga och lofliga afsändningen från Sveriges syd-östra och sydliga kuster, till de vestra, afgå fartyg med bränvins-laster, (förpassade t. ex. till Götheborg) med fullständiga dokumenter. Ankomne till någon för lossning läglig, förut öfverenskommen plats i skärgården, så verkstålles lossningen.