Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häraf får man kallskålssaft, fruntimmersvin, god soppa, kräm eller mos. Lägger man i soppan russin eller katrinplommon, så blir den fin. Bljes torkad frukt eller bär. Om på våren visar sig mögel, så bör alltsammans uppkokas ett slag. Bleckmått bör icke begagnas i saften, som deraf får ful färg. Ofvanstående anvisning rekommenderas på det högsta såsom gifvande både hälsosamma, välsmakande och billiga anrättningar. Sophie B. Gelé af röda vinbär. Bären stötas och vridas väl. Sedan tager man saft och socker i lika vigt och vispar det tillsamman en timma efter samma led. Förvaras i små burkar. Kan användas att garnera efterrätter med eller ätes med eller utan vispad grädde. Elsa. Fönsterträdgården. Ett mycket fördelaktigt gödningsämne för våra krukväxter är » Dahls Blomstergödning » hvilken i små askar om 50 öre finnes att köpa i hvarje ordnad fröhandel. Beskrifning öfver användandet medföljer askarne. Elsa. Ett förträffligt medel mot bladlöss är att man med kalklösning fuktar de angripna delarne. Sedan böra växterna sköljas. Elsa. Matlagning-. Köftoch potatiskaka. Potatis kokas och stötes till mos, som uppblandas med 1 ägg, några skedblad gräddmjölk, salt, socker och muskotblomma efter smak. Kokt eller stekt kött hackas mycket fint; en form smörjes med smör och beströs med stötta skorpor, deri lägges hvarftals med kött och potatismos, men öfverst och underst potatismos samt ofvanpå en liten bit smör. Formen insattes i bra varm ugn der den tål 1 timma. Ates till förrätt med skirt smör. Dana. Huskurer. Borsyrebomull. För att hämma blödning ur smärre sår är borsyrebomull ett utmärkt medel. Man endast täcker såret väl med bomullen, och derefter omlindas med linne. Såret lakes äfven härigenom ganska fort. Vid brännskador indränkes bomullen med kalkliniment och lägges på det skadade stället; svårare brännskador läkas med detta medel särdeles fort. Dana. Bostaden. Möbler, målade och polerade, samt dörrar och panelningar hålla?
Följaktligen borde ock deras löneförmåner regleras någorlunda i öfverensstämmelse med de sednares, hvadan en förhöjning i deras arfoden af Tjugufem r:dr föreslås, utgörande för: „ 227 Båtsmans-korporaler å 7 r:dr 1,589: 9 Matrosd:o å 9 r:dr 38 sk 88: 0. — 8 Kanonierd:o å 5 r:dr 40: „ e) De Under-officerare, som skulle placeras på båtsmanshället, hvilket borde indelas i 32 kompanier med 2:ne Underofficerare på hvardera, måste, för reseturer inom deras fördelning på kompaniet, anvisas resepenningar. Dertill föreslås 50 R:dr per man, som för 04 underofficerare, gör 3,200: dock att, då man fdrst genom erfarenhet kan förvissa sig, huruvida denna, måhända nog lågt heräknade ersättning blifver tillräcklig, summan torde såsom Förslags-anslag anvisas. J) Sorn Skärgårdsflottans rörelse anbefalles genom hornsignaler, incn någon åtgärd för att instruera och öfva signalister icke finnes vidtagen, blifver det nödigt att afhjelpa denna brist. I förhållande till denna flottas närvarande inskränkta styrka torde delta kunna åstadkommas genom anställandet på stat af det antal Hauboister och Stabs-signalister, som jag här nedan får nåden föreslå, hvarjemte ett antal af 40 signalister bland Transport: 47,245: 22. — Bil. N:o 4 lill Kongl. Majds Prog. 1850 om Statsv. 1 Afd. 2 il afl. 2 10 Kongl. Majlis Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. Transport: 47,245: 22 Båtsmännen skulle kunna instrueras till signalblåsning. För dem, som dervid approberas, torde ett arfode böra bestämmas, likasom för den musik-direktör, som hade ledningen af det bela sig anförtrodd. Kostnaden derföre skulle utgöra:
Då årligen betydliga reparationer å ifrågavarande kaserner verkställas, för hvilket ändamål nästföregående år 1847 utgifvits 23,494 R:dr 40 sk., synes det anmärkningsvärdt, att byggnaderna kunnat få så förfalla, att tiden icke medgifvit entreprenadauktions anställande vid företagande af en så betydlig reparation, som den ofvan omförmälda, år 1848 verkställda. §. 10. Under den 3 December 1847, förordnade Kongl. Majit, att vissa lägenheter uti kronobagerihuset i Stockholm skulle för Svea Artilleriregementes behof iståndsättas enligt upprättadt förslag, upptagande kostnaden till 2,680 R:dr. Sedan arbetet blifvit verkstäldt, befanns utgiften hafva öfverskridit kostnadsförslaget med 155 R:dr 24 sk. 8 rst., och utvisa räkenskaperne, att härtill blifvit från Statskontoret utbetalda 2,741 R:dr 11 sk. 8 rst., hvarefter skillnaden, 94 R:dr 13 sk., synes hafva blifvit godtgjord genom försäljning af öfverblifna gamla effekter, utan att några verifikationer härför förefinnas. §. 11. För Waxholms fästnings behof införskrefs år 1849 från Frankrike ett parti asphalt och bitumer, för hvilket kostnaden uppgick till 8,011 R:dr 47 sk. 4 rst., inberäknadt frakt och kommissionsarfvode m. m. Efter framkomsten, befanns asphalten, som bordt utgöra 591 Sk#, väga endast 562 Sk#, utan att någon ersättning för de sålunda felande 29 Sk# sedermera kunde Kronan beredas. Emedlertid erhöll den person, som i Paris haft bestyr med upphandlingen, 245 Francs i discretion. §. 12. Af räkenskaperna inhemtas, att Fortifikations-redogöraren vid Carlsborgs fästning till Kronan försålt det å fastningsvallarne skördade hö och uppburit: år 1848, för lefvererade 2,555 Lii 12 #. Revisorerne, som inliemtat, att Kongl.
Uti skrifvelse af den 19 sistlidne October håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, uppå anförde skäl, i underdånighet föreslagit, att den i Kongl. Förklaringen den i/f Maji i8o5, rörande Lagfart å fast egendom, befiuteliga föreskrift, angående I) e n 7 Januari! f. tal. o vilkorligt uppvisande inför Domstolen af de handlingar, hvilka styrka förre ägarens åtkomst, måtte förändras till följande lydelse : "Enär Lagfart sökes, böra de handlingar, som styrka förre ägarens åtkomst, "uppvisas, samt innehållet deraf i Lagfarts”Protoeollet antecknas. Kunna icke sådane ”handlingar företes, då må förre ägarens ”åtkomst, genom annan laglig bevisning, ”styrkas.” Efter StatsRådets och Högste Domstolens hörande, har Jag tagit detta ämne i öfvervägande; och då i fråga om äganderätt till fast egendom erfordras den yttersta fullständighet i bevisningen, hvarföre ock Lagen stadgar, att alla afhandlingar om fastighet skola skriftligen upprättas, samt tillförlitligheten af annan bevisning än den, som genom företeende af skriftliga handlingar kan åstadkommas, oftast blefve ganska svår att bedöma, särdeles som den ena parten, eller den möjligen varande rätta ägaren till fastigheten, dervid icke är tillstädes, och dessutom emot Edert ifrågavarande Förslag förekommer, att detsamma icke utmärker beskaffenheten af den lagliga bevisning, som, till styrkande af förre ägarens åtkomst, finge åberopas och antagas, eller ens hänvisar till något, visst lagrum, sorn i sådant afseende borde tjena Domaren till efterrättelse; så har Jag funnit Mig I IO Den 7 Jan när ii f. m. icke äga skäl, att till berörde föreslagne Lagförändring lemna nådigt bifall.
Det finns kvinnor, som inte tåla någon bredvid sig, än mindre framom sig: mor Brita hörde till dem. Och så hade hon aldrig fått vara annat än numro två se’n flickan kom. Svartsjukan hade förvridit henne — och hjärtehungern, kanske? Ty hon hade tagit Enoch av kärlek, hon, fast han Väl kan ju också hända, att hon heller aldrig kunde ta upp slik tanke, att hennes dotter kunde ge allt, innan prästen sagt amen. Fråga fåglar efter om prästen har sagt amen, när vårskyn är full av värme och eggande sol? Han kom ofta — målaren, men alltid när Enoch var borta. Sönerna, som i smyg voro lika fulla av beundran för solhåret som fadern, talade ibland sins emellan om de täta besöken: »men när mor ingenting sa’, så!»... Och modern hon sa’ ingenting, hon såg ingenting, hon, fast luften omkring henne dallrade av slik besinningslös kärlek! Så kom upptäckten. Det hände — på eftersommaren — i logen, där Enoch stod och tröskade, omgiven av de sju sönerna. Det var en grann syn se dem på det sättet arbeta tillsammans. Enochs slaga, tyngre än alla de andras, piskade säden så snabbt, att det blev ett riktigt styvt göra för sönerna hålla slagen samman. Skjortan var uppfläkt över bröstets breda spänning, och över pannan låg hot och vrede. Han hade dagen förut med prästen haft ett samtal, som ännu sjöng i både hjärta och öron och blod. Genom dörren syntes det solljusa landskapet utanför; — men Enoch såg ingen sol — bara skugga — idel skugga. Det skulle nog driva honom att ge tappt till sist ändå, kopplet, som inte dög till annat än skälla — och skälla »nej»! Vad tjänade allting till? Han kände att tröttheten grep honom. Då fick han genom dörren sikte på Lisa, som kom flygande nedför kvarnbacken, och med henne såg Enoch med ens solsken både inom och utom sig. »Det skulle nog gå — han skulle bara hålla i, ruska dem — skaka dem!» Lisa sprang på ett underligt sätt, rakt fram, som om hon varit framdriven av en egen hård vind. In på logen flög hon — och fram till fadern. Blicken var stirrande, kring munnen låg stelnad fasa, färg hade hon ingen.
Då böra de icke ställas i ett sådant löneförhållande, att de ogerna gå ifrån en föredragande Statsrådsplats, icke heller att deras ringa lön gör dem mindre ansedde och betager dera det inflytande, de böra hafva på ärendenas gång. För den ledamot i Bö‘gsla Domstolen, hvars plats blifver ledig, derigenom att Just.Statsministern upphör att vara domstolens medlem, äro blott 4°°° rrdr föreslagna eller lika med hvad de öfrige Just.råden uppbära. Detta kan måhända vara rätt under en synpunkt, den nemi., att man ännu icke bestämt, huruvida det skall finnas en gifven ordför. i Högsta Domstolen, sedan Just.Statsministern upphört att vara det. Jag vet ej rätt, huruvida sådant bör anses för en grundlagsfråga. Men i alla fall synes mig en viss ordför. böra derstädes finnas, hädanefter såsom hittills. Det kan ej vara helsosamt för ärendenas gång, att ordförandeskapet omvexlar mellan Just.råden, så att det ena Just.rådet är ordför. den ena månaden, veckan eller dagen, och ett annat Just.råd den andra, emedan deras tjenstgöring, efter tur eller öfverenskommelse, eller tillfälliga hinder, omskiftar. Enär jag således anser en ordin, ordför. böra i Högsta Domstolen finnas , tror jag ock, att honom ej hör tilldelas mindre lön än 6000 rtdr. Presidenten, eller den s. k. Justitiarie!! i Höjeste Ret i Norrige har 2700 species, som i vårt mynt belöper, enligt min förra beräkning, till 63oo rtdr, och sålunda till något mera än lönen för samma befattning här skulle utgöra. En värd talare har fömodat, att om revisions-seci eCne, hädanefter såsom hittills, bibehölle föredragningen i Statsrådet af der förekommande just.ärenden, så skulle man icke behöfva någon exped.chef i Just.departementet. Den värde ledamoten, som tillika är ordför. i Const.Utsk., torde erinra sig, att i det antagna nya grundlagsstadgandet är bestämdt föreskrifvet, det depart.cheferne skola sjelfve föredraga deras ärenden i Statsrådet, således äfven Just.ministern.
Jag var dock något nedslagen till sinnes, ty Paris låg och tärde på mig. Om natten föllo åtskilliga häftiga regnskurar, sådana det ock om dagen fallit, och för öfrigt hördes blott åsnornas förfärliga vrålande och något hundskall, dock detta senare på långt när ej så mycket som i Konstantinopel. I min med fint flor omslutna säng plågade mig hela natten myggorna förfärligt och gåfvo mig föga ro att sofva. Var om morgonen på Ryska konsulatet och träffade der Spitznagel, till hvilken äfven Jaba gifvit mig ett bref från Smyrna. Ehuru ganska artig, behagade han mig ej särdeles. Äfven voro andra hos honom, bland dem en Tysk doktor, som vistats här en längre tid. Här erfor jag äfven till stor smärta för mig att Hedenborg för omkring 3 år sedan flyttat för alltid till Rhodos. Det var en svår nyhet för mig, ty af honom hade jag väntat nästan alla behöfliga upplysningar. Min granne i hotelet, Nordamerikanaren, kom in till mig på morgonen och lemnade mig första häftet af den skrift, det nyss stiftade American oriental society i Boston utgifver. Han förekommer mig öfverhufvud allt bättre och bättre, ehuru alltid mycket tungrodd. Af detta häfte erfor jag att presidenten för sällskapet är John Pickering, och sedermera såg jag på min reskamrats kappsäck namnet C. Pickering. Erfor äfven följande dagen af honom sjelf att han är presidentens brorson och lär kanske till sluts vara en man af djup lärdom och stort anseende, ehuru han aldrig låter någonting sådant skina fram eller synas. Hvad ändamålet är med hans resa längs Nilen och åt andra håll (t.ex. Tunis) dit han ämnar sig, har jag ej kunnat fa ur honom ännu; och nu mera torde det bli för sent, emedan han endera dagen tänker bege sig härifrån till Kairo. Kanske har jag förskräckligt misstagit mig på honom. Vädret var hela dagen så fult, med den ena starka regnskuren efter den andra, och så smutsigt var det på gatorna att jag föga kunde vara ute. Jag använde derföre största delen af dagen på att färdigskrifva ett bref till Conradi, som jag börjat redan på redden af Konstantinopel.
Preste-Ståndets, genom Protocolls-utdrag af den 3 dennes, meddelade inbjudning tili MedStånden att förena sig uti Preste-Ståndets beslut, angående bränvinsbränningstidens inskränkning till Irenne månader af året. l:o Ståndet godkände Utskottens yttrande, pag. 8 af Memorialet N:o 12, angående bränvinsbrännings-redskapens förfärdigande af hvad ämne, som helst, voterings-proposilionen, i afseende på Författningens 35 §., samt det pag. 17 omförmäldta formulär till mätningsoch slämplings-bevis, sådant det finnes derstädes rättadt; äfvensom Ståndet lät bero a) vid Utskottens hemställan, pag.
– Herder – alltredan hade öfver detta arbete fällt). 2. ”Ankündigung der Archimetrie” (hvilken här säges vara, efter Sokrates och Verulam, det tredje försöket att bevisa: ”dass die uralte annoch herrschende Gelehrsamkeit nichts sey, als Traum und Trug, ohne Wissen und Gewissen”; i följd hvaraf en summarisk angifning af hennes tolf capitel ådagalägger, att hon vill deremot uppställa en Mathesis actualium divina, en Ratio Totius, så i afseende på all Theori och Vetenskap, som på all Praxis och Vishet, ända upp till de högsta föremålen: den sanna Staten och den sanna Religionen). 3. ”Uebersicht” (af hufvudpunkterne i Archimetriens grund-tankegång). 4. ”Programm zum neuen Jahrhundert, über das Heidenthum der Gelehrten”. (Har samma syfte, som den förra; men med utförligt tillägg af en högst snillrik bevisning, att all Hedendom har uppkommit ur Möjlighetens antagande för Verklighet; eller derigenom, att man drömmande förlorat sig i rymden af det Möjligas ändlösa transcendens, – en rymd af idel abstractioner och abstracta fictioner, om hvilken allehanda låter sig tänkas, – i stället för att med vakna ögon skåda det Verkligas oändliga ascendens, d. ä. den sanningsrymd, om hvilken allena något kan vetas; hvadan ock all skolornas Metaphysik, såsom bestående just i en sådan förvexling, är ännu i dag Hedendomens fortsatta urverld; ett hedniskt tillbedjande af det Allmöjliga, der man borttappar hela den bestämmande åtskillnaden mellan Theori och Vision, Abstract och Förryckt, Rent och Tomt, Tänka och Dikta. På sådan väg, der Philosophien alltså göres till en kunskap ur rena ( Geni, Empiri, Evdämoni; d. v. s. betydelsen af Sinne, af Visshet, af Väl, sådana, som dessa i sin högsta och fulla verklighet äro.
Att uti ringare nial, der mundtelig Stämning är i Lag medgifven, det må vara Nämndemännen tillåtet att stämningar verkställa, utan att tillstånd dertill af den, som Domaren till skriftliga Stämningars utfärdande förovdnat, förut skall sökas; 3:0 Att for Författandet af sistnämnde Stämningar någon annan betalning ej må fordras, än den fastställde lösen för desamma; och 4:0 Att de i Lagen stadgade Vade-Skillingar ej må uppbäras till det förhöjda belopp, som Kongl. Förordningen den 3 December 1812 angående Expeditions-Lösen utstakar. Lag-Utskottet, till hvars åtgärd berörde Motion blifvit öfverlemnad, får nu deröfver afgifva det utlåtande: att som Expeditions-Taxan den 27 Maj 1801 förordnar, att vid det ett Köpebref första gången till Lagfaits och Uppbuds erhållande vid Domstolen uppvisas, detsamma bör ordagrannt i Lagfarts-Protocollet intagas, samt det jemlikt Kongl. Förordningen den 14 Maj 1805 åligger domstolen, att vid berörde tillfälle pröfva Säljarens åtkomsthandlingar samt innehållet deraf korteligen i Lagfarts-Protocollet anteckna, anser Utskottet deraf blifva en följd, att Köpaxen både är skyldig och för sin egen säkerhet har nödigt, att, utom lösen för det uppbudsbevis, som å Köpebrefvet tecknas, särskildt lösa ett Utdrag af det Protocoll, som i besagde ämne f^res; hvaremot och då öfver de sedermera följande - Den S Juni. jamie 2:dra och 3:dje Uppbuden något annat bevis ej för Köparen erfordras, än det som derom äfven skall å Köpe - Brefvet meddelas och för hvilket Hösen hvarje gång ur stadgad, anser Utskottet, att vid sistnämnda tvänne Uppbud Köparen ej bör belastas med Hösen af några särskildta Protocolls-Utdrag deröfver: att enär Hagen uti 11 Cap.-2 §.
Detta sednare kan jag dock försäkra blifwer utan följd dä skicklige Officerare föra Troup - 1796 Den 2 8 November. Teonppen. Westgöthe» Dragoner lära aktiv med tacksamhet emottaga den godhet Herr Grefwen har att ej wilja sara denna Corps; men dä han tyckes fiona akt Regementet mäste, om det stkall likna LifRegementckS Husarer, undergå cn total reform, sä anhäller jag ä Regementets wägnar att Herr Grefwen mätte förskona alia »vederbörande frän ett storstag kill denna reform, som hwarken kan byggas pä de grunder Herr Gre swen i sitt memorial upgifwit, eller pä det smicker hwarmed han sä otjänligtwis sö?t uphöja andra Regemenker. I alla fall får jag anmärka att dä indeldrc Cavallerie-Regementer jämföras, böra äswen Rusthältarne a bada sidor komma i betraktande, emedan de mer än mycket bidraga kil dcsie Regementets duglighet, och emedan Officerarns blott kunna göra af hwad som Lr —. men Rusthäliarena deremot äro slkyldige att anskaffa tjenlig» ämnen. Utan alt inga i denna jämförelse som Herr Grefwen af en stump inkastat i filt memorial, och som säkert hade patzat i hwad annan, skrift som hälst, will jag blott bedja honom, wid de stunder han sä nyttigt offrar ät militära yrken, äswen jämföra Rusthållaren» wid detza bäda omnämda Regementes, för att sedan finna, det skillnaden är ojämförligt mindre, emellan LifRegemcnts Husarer och Westgökha Dragoner äntt emellan besia bäda Cavalleriers Rusthållare. Sä längt har jag punkt frän punkt följt den warde Ledamoten. Alt hwad jag hittils beswarat, har blott wisat saker lika obetydliga i sig sjelfwa som cförenlige med hwad s»m tyckes wara desi ämne.
Domstolens fleste ledamöter lemnade detta förslag utan annan anmärkning än att de hemställde att redaktionen måtte jemkas till följande lydelse: »Vill någon å Svensk Embetsmyndighets Dom eller Utslag söka verkställighet genom utmätning i gods, som finnes i främmande stat, hvars lag medgifver sådan verkställighet; och har från det domen eller utslaget meddelades förflutit tid, efter hvars förlopp beslutet, enligt den främmande statens lag, ej må verkställas, med mindre detsamma varder genom nytt beslut åter försatt i exsekutiv kraft, då ege, uppå ansökning derom, Ofverståthållare-embetet eller annan Konungens Befallningshafvande sådant beslut meddela, derest gäldenären, efter erhållet tillfälle att öfver ansökningen sig yttra, icke deremot framställer sådana jäf, att handräckning till domens eller utslagets verkställande ej skulle enligt svensk lag kunna beviljas.» Justitierådet Almqvist yttrade: »Af ordalagen i § 6 af konventionen emellan Sverige och Danmark den 25 April 1861 angående ömsesidig verkställighet af domar och utslag, hvilken gifvit anledning till förevarande förslag, synes icke följa att det förklarande, hvarigenom dom eller utslag återförsättes i exsekutiv kraft, bör eller behöfver innefatta annat, än att domen eller utslaget fortfarande eger sådan giltighet, d. v. s. att stadgad preskription för den domfästa fordringens utsökande icke blifvit försuten; och dertill anser jag också det ifrågasatta förklarandet böra inskränkas. Det nu föreslagna stadgandet att gäldenären skall ånyo åläggas utgifva hvad genom förra beslutet blifvit honom ådömdt, torde nemligen kunna gifva anledning dertill att, emot hvad som lärer öfverensstämma med gällande ordning för rättegång och utsökning i Sverige, den en gång domfästa fordringen finge göras till föremål för ny tvist instanserna igenom.
Styrelsens till år 1840 balanserade behållningar äroj Kontanta medel: i Rikets Ständers Bank 27,920: 33. g. Kassa under Kapitenen Köhler vid Wäddö Kanal 775:42. 8. Inventarier och Materialier'. så väl vid Hydroteckniska Kontoret som vid åtskilliga Arbetsförråder ... 17,118: 33. 4- Oredovisadt Anslag: Bolaget för Sluss-anläggning vid Deijefors och Forshaga 5,000: Olicjviderade äldre Lån: Öfverste-Löjlnanten Rappes konkurs 2,691: — 6. Denna summa, sorn blifvit i Kongl. Kammar-Rätten anmäld till afskrifning, skall, enligt dess Utslag den 3i Januari 1839, tills vidare i Räkenskaperna balanseras. Lån till Fartygs byggande för vedtransporter 4>°io:3q. 11. Berörde summa utgöres af de från f. d. Strömrensnings-Kommilteen iemnade lån till Handlanden Nilsson, 2,834 Rdr 3g sk. 9 rst., med derå upplupen ränta, 829 Rdr 24 sk., samt Inspektoren Silvander skuld, 336 Rdr 23 sk. Desse båda personer hafva till borgenärer aflrädt sin egendom. Dess Räkenskaper hafva blifvit granskade i Kongl». KammarRälten för båda åren med anmärkningar.. Inkomster och utgifter redovisas sålunda : Debet» år 1838. ar 1839. Balans från föregående året: Inkomst: Afskrifning . \ Arrenden och Hyresmedel .. Tolags-fattig medel Botesoch Saköi es-medrl Fattigpenningar af sterbhus . Lösen för Barnhusets 4©*dels spanmåi Gåfvor och Testamenten .- ► , Lösen för inköpta barn Manufakturfonds-medel samt Gratial af Kongl. M»':t och Kronan . Öfverskotts-meuel från Justitie-Kollegium Intresse-medel Kollekt-medel . Genlonal-medel Kortslämplings-afgift .
Rätte, gängs-Balken, som innehäller att FörmonSrät. ten gäller frän Ansökningsdagen och tr. § i 17. Cap. Handels-Balken, som äter säger, att om skre sätt Jntekning ä ett och samma Hä. rads-Ting, de skola äga lika rätt ändä att den ena förr och den andra senare sin rätt bewakat, stridighet skulle uppstä, om med orden: ste Inteknins eller fä Inkokning, endast skulle ut. märkas, dä den blifwit genom Domarens be. stut sanctionerad. Af besia skäl trodde Gref. wen och Justitiä.Rädet icke att den Jntekning bör gälla , som ej blifwit i den ordning 7. Cap. 1. §. Rättegängs-Balken utstakar af Domaren bifallen, men att en mellankommen ConcourS icke bör hindra JntekningS. Domaren, stt efter Wederbörandes hörande affluta det hos honom anhängige mäl, och att, sä wida ej wisas kan, att de händelser, dä Ansökningen gjordes, in. träffat som 17. Cap. 12. §. Handels Balken om. talar, eller de hinder 7. Cap. i.§. Rättegängs. Balken nämner, Domaren bör fastställa In. tekningen. Pä denna Grund, med hwad Ju. stttiä.Rädet Liljewalch anfört, tillstyrkts Den 26 April. igi Grefwen och Justitiä-Rädet bifall i Riksens Ständers underdäniga hemställan. Justitiä Rädet Lagerheim biträdde Justi. tiä.Räderne Liljewalchoch Grefwe G yl. len borgs mening. In bäsm ?rotoeo!!i ?. Rikell. Rätteligen utur Original.Protocollet tranS. sumeradt mtygar D. ksrAsvikölä. Utdrag af Protocollet öfwer Justitiä.