Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
af Kongl. Maj:ts befallningshafvande föreslås, och af Kongl. Maj:t fastställas, med hänsigt så väl till den för bevakarnes aflöning erforderliga utgift samt godtgörande af skogsplanteringskassans förskott dertill, som äfven till andra, i och för återväxtens befordrande genom skogsplantering och stängsel samt en i öfrigt ändamålsenlig hushållning, oundgängliga kostnader. Denna Kongl. Maj:ts nådiga proposition, som blifvit dels till Statsoch dels till Stalsoch Ekonomi-utskotten remitterad, hafva Utskotten tagit i betraktande, och få, med afseende å angelägenheten af en mera vårdad och noggrann hushållning med de i riket befintlige allmänningar, än som hittills varit följd, samt enär de åtgärder, som Kongl. Maj:t ansett böra för sådant ändamål vidtagas, synas vara för vinnande deraf lämpliga, vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer bifalla, hvad Kongl. Maj:t i förevarande fråga, på sätt nämndt är, föreslagit. Derjemte få Utskotten erinra, att Stats-utskottet uti sitt Utlåtande N:o 42 serskildt yttrat sig öfver Kongl. Majrts högstberörde nådiga proposition, så vidt den afser förslag, att af skogsplanteringskassans medel ett belopp af 66,666 r:dr 32 sk. måtte till Rikets Ständers disposition öfverlemnas, samt att hvad den Kongl, propositionen för öfrigt innehåller icke föranleder till något yttrande af Utskotten. Stockholm den 13 Juli 1848. Från Utlåtandet reserverade sig riksdagsfullmäktigen Nils Strindlund från Westernorrlands län, som ansåg bifall till Kongl. Maj:ts högstberörde nådiga proposition komma att medföra häradsailmänningarnes totala förstörande. 6 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 41. Ärik. till Exp-Utsk. den IS Juli, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts till Rikets Stander aflåtna nådiga skrifvelse, angående inqvarteringsskyldigheten i Stockholm.
\ skaps-Fördelning i Kongl. Allmän na MagazinsDirextion den 8 December 1813. JjärVarande; Ordföranden» Herr Hof-Marskatkén m. fn. Fri* herre Fock. Herr Majoren m. tn, GyllenkrookHerr HireCieuren von Stockenström. Herr Kongl. Hof-Predikanten Ruus. Herr Prosten Hasselrot. Herr Hoctor Mellgren. Herr Grosshandlaren Lamberg. Herr Radmannen Hager. Herr Borgmästaren Nolleroth. Och af Bonde-Ståndet i Jonas Nilsson. Antiers Nilsson. Sven Pålsson. Fortsattes och slutades jemföringén af verificationerna ined Persedel-Boken, och skulle de af Hetsar Revisorer under loppet af denna Revision gjorda oell af Herrar Revisorer särskildt antecknade anmärkningar, vid nästa sammanträde till Protocollet anföras. Herrar Revisorer åtskilldes, Jn fidem Protocolli Lud. Neijber. Pra - 586 Hen 8 Marsb Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Herrar Revisorers Räkenskaps-Fördelning i Kongl. Allmänna Magazins-Direction den 12 Decemb„ 1813- Närvarande: Ordföranden, Herr Hof-Marskalken ni. 111. Fru herre Fock. Herr Majoren och Riddaren Gyllenkrook« Herr Directeuren von Stockenström. Herr Kongl. Hof-Predikanten Ruus» Herr Prosten Hasselrot. H err D octor Mellgren. Herr Grosshandlaren Famberg. Herr Rådmannen Bager. Herr Borgmästaren Nolleroth. Och af Bonde-Ståndet; Jonas Nilsson. Anders Nilssom Sven Palsson. §. Med afseende så väl till den Inskränk» ta tid, sorn-Herrar
Såsom skäl att anse det af Utsk. afgifna betänk, riktigt, har man anfört, att vi här i Sverige böra söka alt komma till likhet med hvad i andra lunder äger rum i afseende på ministerers bildande. Jag frågar, mine herrar! huru en ledamot af Const.Utsk. kan yttra sig sålunda, då icke samme ledamot gjort och i Utsk. genomdrifvit något förslag till grundlagsförändringar, hvilka kunde leda till det af honom åsyftade ändamålet. Se der den väg, hvarpå han äger att befordra sin tanke. Om den vinner majoriteten^ inom Utsk. bifall, så kan den möjligen göra sig gällande; i annan händelse deremot förfaller den. Han kan visserligen, om han är riksdagsman, utom Utsk., och det yrkar, få Utsk:s utlåt, öfver den väckta motionen, och densamma jemte utlåt, till trycket befordra; men han kommer icke längre dermed. — Han har äfven yttrat, att Utskrs utlåt, borde innefatta ett svar, påkalladt af tidens tecken. Jag måtte säga att det förefaller mig besynnerligt, om en anmärkn anledn , remitterad till Utsk., der skulle blifva förvandlad, icke till en direct anklagelse, utan till ett thema, hvaruti Const.- Utsk. skall göra politiska reflexioner; ty sådant öfverensstämmer icke med 29 §:n Riksd.Ordn. och öfriga grundlags§§, som angå Const.Ulskls functioner härutinnan. Utskls funclioner äro enkla och bestämda; hvarje sidosprång derifrån är grundlagsvidrigt. — Samme ledamot har sagt, att Utsk. skulle äga rättighet att anmärka rådslag af Konungens rådgifvare inom Statsrådet och att jemväl anmärka uteblifna tillstyrkanden. Grundlagen innehåller bestämdt, att om Statsrådet icke yttrar sig för eller emot ett beslut, sorn fattas, skall det anses såsom Statsrådet tillstyrkt det - 33i Den 12 September f. m. samma, och således måste Utsk. veta om Statsrådet tillstyrkt eller afstyrkt, ehvad Statsrådet yttrat sig eller ej.
Majit, på sätt ofvan omförmälde protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden närmare utvisar, funnit årliga anslag erfordras, för förstnämnde inrättning af 2,730 R:dr och för den sednare af 1,400 R:dr, hvadan Kongl. Majit äskar, att dessa belopp å stat uppföras med tillsammans 4,130: 9: o. Vaccinationens Befrämjande. Vid pröfning, i sammanhang med uppgjordt förslag till förnyadt Reglemente för skyddskoppympningen i Riket, af Sundhetskollegii anmälan om behofvet af ökade anslag för vaccinationens befrämjande, har Kongl. Majit funnit ett årligt belopp af 1,200 Ridr vara för ändamålet, utöfver redan befintliga tillgångar, erforderligt, och föreslår att detta belopp må varda å ordinarie staten upptaget 1,200: 10:o, Reseoch Traklamenls-kostnader. Då erfarenheten, särdeles under sednare tiden, visat behofvet af ett aaslag å Åttonde Hufvudtiteln till bestridande af reseoch trak - Transport R:dr 12,452: 17. — Bilt. till R. St. Prop. om Statsverket 1853. Transport R:dr 12,452: 17. — taments-kostnader, äskar Kongl. Maj:t, alt för berörde ändamål måtte å denna Hufvudtitels ordinarie stat uppföras ett förslagsanslag af 1,000: lito. Skrifmaterialier och expenser samt ved oell ljus. Vid fördelning af det anslag utaf 10,000 R:dr, som, i stället för hittills utgående ljuspenningar, blifvit till gratifikationer åt extra ordinarie tjenstemän och' vaktbetjente anvisadt, har Kongl. Maj:t lör dé till Ecldesiastik-Departemenlet hörande Embetsverk bestämt: åt Departementets-Expedition R:dr 300: » Riks-Archivet » 100: » Kongl.
Rikets Ständer kunna ej annat än erkänna att elementar läroverken äro i behof af en gemensam vård och tillsyn, och att deras ändamål skulle i väsendtlig mån främjas derigenom att enhet och öfverensstämmelse kunde åstadkommas såväl i undervisningssället som i dessa läroverks förvaltning. Förslag i dylikt hänseende hafva äfven tillförene och sednast under denna Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o il4. 29 Riksdag varit väckta, men fallit; och denna utgång torde hafva varit beroende af svårigheten alt finna det lämpligaste sättet att vinna ändamålet, men kanske ännu mera deraf, alt förslagen omfattat mera, än sorn lämpligen kunde till eli helt sammanföras. I det förra hänseendet tilltro sig dock Rikets Ständer ej kunna angifva lämpligaste sättet för lillvägabringandet af en organisation, hvars förnämsta uppgift naturligen skulle vara att till enig samverkan och stigande utveckling leda elementar-undervisniogen. Rikets Ständer inskränka sig derföre endast till omförmälande af de utvägar, framställde olika förslag för målets vinnande anvisa Desse föreslagne utvägar äro: inrättande af eli nytt Stats-departement med egen chef, som skulle föredraga i undervisningsärenden inför Konungen i Stals-Råd: utvidgande af nuvarande Ecklesiaslik-departementet genom anställandet af en särskild byråchef jemte underlydande tjenstemän, som skulle sysselsätta sig ensamt med beredandet af ifrågarande mål: inrättande af ett kollegium, hvilket skulle hafva dels förvaltningen af samtliga elementarläroverken sig uppdragen, dels domsrätt i andra instansen i alla dithörande mål; och slutligen tillsättande af en öfverinspektor med vidsträckt myndighet och skyldighet alt personligen egna en ständig tillsyn å meranämnda läroverk. På grund af hvad salunda blifvit anlordt få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, att E. K.
För min del, tror jag, att en sådan anstalt endast kan blifva rätt gagnelig, oin hon förenas med verkligt landtbruk, som drifyes på alfvar, att jag så ma säga, eller icke för experimenternas, utan för jordägarnes nyttas skuld. Forst då kan man göra räkning på, att alla fö. retag utföras med den noggrannhet och omtanka, att en grundelig undervisning meddelas. Om jag ej bedrager mig, så är det regeln för de berömda instituten hos den ryktbare Thaer på Mögelin i Preussen och hos Feltenberg på Hofwyl i Schweitz. Ridderskapet Och Adeln räknar äfven bland sina Ledamöter en man, som gifvit ett dylikt efterdöme i afseende på undervisning örn linets behandling. Det torde må hända trötta Ridderskapet och Adeln att höra mig så ofta anföra exempel från det land, soirt med Den 11 Martil''. 569 ihed oss är förenadt under samina spira; meri just det synes mig vara ett skal till jemförelser, och jag kan, vid detta tillfälle, icke underlåta; att nämna, det ett sådant Landtbruks-Institut finnes på Grefskapet Jarlsberg i Norrige, hvarest ägarens förvaltare, en Särd man, sorn öfvergifvit lärostolen vid skolorna, för att sköta jorden, sjelfmant upprättat ett sådant. Der har jag sett Svenskar, Skåningar, hemta undervisning. Om hos ©ss, patriotiska märi och stora godsägare, såsom en Grefve Piper, en Friherre W rangel; med flere, ville pä deras egendomar främja en dylik inrättning, så kunde man deraf vänta betydlig nytta. Eljest drager jag i ' tvifvelsmål att något väsendtligt dermed skulle kunna uträttas. Hvad beträffar de undervisade ynglingarnes anställning hos egendomshafvare: så bör det naturligtvis vara1 föremål för vederbörandes egen omtanka.
Han är ett barn, som fått sitt snille, såsom Aladin sin citron, fallande ned i turbanen, och han förblifver alltid ynglingen, som leker i gatsmutsen, men det gör på längden ej ens Aladin ostraffadt. Diktningens källåder flöt helt visst under hela hans lif genom hans själ, men det var blott i hans ungdom, mellan 25- och 35-års-åldern, dess flöde steg till det enastående springvatten, som i skimrande färgspel återspeglade mull och himmel. Den Bellman, hvilkens skaldskap är odödligt, är således framförallt den unge extraordinarien i diverse sällan besökta verk, sektern från 1766–75, som så många andra gelikar flott kavaljer i röd kappa och sammetsväst, piruetterande på Lorenzbergs och Träskets assembléer med briljanten på skon, trots det att morgonblunden ej sällan obehagligt störes af så ogrannlaga besök som herrar Sidenströms och Blombergs. Om detta sorglösa, glada lättsinne alltid kan kallas svenskt och stockholmskt, var det mer än någonsin fallet just under detta tidskifte. Under frihetstidens sista decennier infaller den svenska rococons stämning af »före syndafloden». Politiken har blifvit en formlig St. Veits-dans, ryckande hela landet in i sitt tummel och sin korruption. Finansförhållandena kunna ej kallas mer spännande och svindelaktiga under kriserna med Law. Allting dansade, det hela var ett stort hasardspel, i hvilket man, yr i hufvudet af nöjesfeber och världsförakt, ropade sitt vilda: »va la banque!» Detta njutningsrus, som efter revolutionen 1772 förbyttes till en mer lugn stämning af patriotiska segerförhoppningar och nöjeskärt välstånd, har just den man gifvit evighetens apoteosering, som Claës Ekeblad, Johan Gabriel Oxenstjerna och andra träffade öfverallt i de sällskapsordnar och gillen, i hvilka Stockholms medelklass roade sig, och som de skildrat halft som muntrationsråd och halft som snille med en underbar konst att gifva improvisationens poetiska uttryck åt det flyktiga nuets jubel, åt det svall af lifslustigt vemod, som brusar genom ett ungt lag.
Äfven dig, min syster, som var oinvigd i den blodiga hemligheten, har jag bragt i elände! – Kan du förlåta mig? Gabriella. O, min bror! – Alla, till och med Arnman, ha bedt för dig Erika. Ja, vi ha vakat och bedit, Birger. Mitt lif har varit en lång bönesuck för dig! – Det var jag som bringade dig i förderfvet! – det är derföre min pligt att dra dig derutur. Jag bidrog ju till brottet, då jag den olycksaliga aftonen, första gången, inte lyssnade till dina böner, och med löftet om min hand, räddade dig. Minnet af denna stund, har i långa år hvilat tungt på min själ. Jag trodde mina krafter för svaga till det kall jag då skulle ålägga mig; – och sedan – ville jag likväl offra allt, och i denna stund mitt lif såsom försoning för dig inför Gud. Tröstande englar hviskade ofta i mitt betryckta bröst, att jag hunnit det mål jag eftersträfvat, – att den ångerfulle, skonad från timlig vanära, vunnit nåd inför Honom! Birger. Ja, jag vet och känner, att jag vunnit denna nåd. ... Du var den goda engel, som ledde mig på bättringens väg, och hvars förböner öppnade mig den Eviges famn! – Hvad har väl derföre blifvit din lott? Ack! det jag för mig sjelf utstått, har jag kunnat bära, – ty jag har lidit hvad mina gerningar förtjena men den nesa, det förakt jag bragt öfver ditt lif, – de tårar du för min skull utgjutit, bränna som eldskol på mitt hjerta. Erika. Låt inte mitt öde plåga dig Kanske skall någon sällhet ännu le oss till mötes. Hvarje medel som kunnat begagnas, ha vi tillgripit, för att utverka nåd eller mildring; – och allt kan ju inte misslyckas! Birger. Fåfängt! min Erika. Bemanna dig med mod och undergifvenhet, ingen räddning är nu mera möjlig! – Då jag första gången vågade sluta dig till mitt skuldbelastade bröst, tänkte jag inte på denna sönderslitande stund!
Då är hvad jag föreslagit, icke något hinder, emedan LandtMarskalken ej kan supponeras vägra bifall till en Ledamots begäran om Åhörarnes utvisning utan att åtaga sig ansvaret för följderne. Jag inskränker mig härvid icke till blott det närvarande förhållandet; utan tror att det i framtiden skall blifva allt svårare och svårare att på dessa platser använda Män, som kunna förmå sig att gäcka hvad de besvurit, samt glömma Ståndets värdighet och sine pligter mot allmänheten. För min del kan jag ej annat finna, än att det enda rätta, i fråga om vilkoren för Åhörarnes aflägsnande, är, att det får bero på begäran af en Ledamot, och LandtMarskalkens bifall; och jag anhåller att detta måtte antagas. Friherre Anckar sw är d } Carl Henrik: Sedan Herr Hjerta nu så fullständigt utvecklat samma åsigter, som jag ernade framställa, vill jag ej upptaga tiden med att åter anföra dem, utan förenar mig blott i hvad Herr Hjerta sålunda yttrat. Herr von Hartmansdorff": Man har i denna fråga sammanblandat form och sak. Den i April f. m. 21 Jag önskade deremot, att man ville discutera hvartdera ämnet serskildt; och när jag får veta, huruvida Ståndet först vill öfverlägga om saken och sedermera om formen, hvar för sig, skall jag yttra mig i frågan. Vill man åter sammanföra hägge delarne och utlåta sig deröfver på en gång, så måste jag naturligtvis underkasta mig det, ehuru sådant leder till onödig vidlyftighet och kanske äfven oreda. Dock får jag i detta fall först till Herr Grefven och LandtMarskalken hemställa, om det icke vore nödigt, att hela det ifrågavarande Memorialet uppläses, ty det är annars svårt, att yttra sig öfver en föregående punkt, enär det man dervid kan hafva att anmärka möjligen befinnes iakttaget och rättadt i en sednare. Friherre WrangelHenning: Lika med Friherre Boije förklarar jag, alt om vi voro säkre att alltid få till LandtMarskalk den utmärkte
Ytterligare Utlåtande lagt till Handlingarne af Bondessåndet, s, 428. bif. af Borgareståndet, s. 455. af Adeln, s. 469. — rätt om Häradshöfdingarnes, StatsUtskottet betänkande, bif. af Bondeståndet, s. 427- af Borgareståndet, s. 454. återrem, af Adeln, s. 467. Hytt Utlåtande bif. af Adeln, s. 687. —- — om Uandshöfdingarnes StatsUtskottets betänkande bif. af Bondeståndet s. 428. af Borgareståndet, s. 454. af återrem. af Adeln, s. 467. 120 Pensioner, för innehafvare af Hoftjjenster StatsUtskottets betänkande, afsl. af PrestestSndet, s. 743. återrem. af Borgareståndet, s. 810. afsl. af Ådeln, s. 8 4 9- Ytterligare Utlåtande, bif. af Borgareståndet, s. 1077. afsl. af Presteståndet, s. 1081. Personers anhållande, om huru förhållas skall med sådane, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Rikena och rymma in i det andra; LagUtskottets betänkande bif. af Adeln, s. 283. af Presteståndet, S. 289. af Borgareståndet, s. 291. — angående lösa kringstrykande; Uag.och Ekonomi.
Skynda rekvirera. Vid rekvisitioen, som skall åtföljas af liMed Quillaia-tvålen tvättar man själf pa nå- A k t i e b o l a g e t kvid, torde noga uppgifvas, hvilken af ofvangra minuter sina glacéhandskar och ljusa nämnda årgångar som önskas. skor. Exp. af Idun. ler hvad som lofvas i prospektet. Säljes hos G. F. Dufva, Drottningg. 41, Aktiebolaget S Obs! hos Nordlings parfymaffär Biblioteksgatan 11 Gustaf Adolfs Torg nr 14, Pärmar till Idun 1: 75 samt hos de flesta specerihandlare i StockStockholms Privat-Assistans. d:o » Iduns romanbibliotek 0: 75 Depositionsränta 4V2 %• holm. Sändes till landsorten mot insänBank&amp; Hufvudkontor d:o » » hjälpreda 0: 50 Stämpel å ouppsagda bevis bekostas af dande af 1 kr. i frimärken till J. Malm, (G. 77361) d:o » Kamraten 0: 75 Sundsvalls Handelsbank. (G. kassan uthyras af Högstedt &amp; C:o Kredit-Äktie-Bolaget | G. Ä. S E G E R L I N D. Halmstad. Zurich .. (K. &amp; K. Hofleverantör.) £eåtyri i K o r k m a t t o r, genomgjutna, enfärgade och tryckta, finnas i största urval och tillhandahållas profver samt kostnadsförslag på begäran hos F. Uhnér &amp; C:o, Fredsgatan 22. GRANLUND. J E N N Y LINDS F. D. SÄLLSKAPSDAM, fröken Josefina Åhmansson har aflidit i Stockholm i en ålder ' a£ 85 år. Fröken Ähmansson var en nära släkting till pastor primarius Håhl. Hon har bott här allt ifrån den stora sångerskans död. G. X teborg ocb. öfversättningar frän svenskan Lätta, nätta arbeten kunna rekvireras till till italienska utföras af EBBA ATTERlandsorten från Kindergarten och Förb.
Likaså hafva de för Konstitutions-Utskottet afsedde rum i Rikets Ständers hus under sistlidet år, genom en fullständig repara - 12 Stats-Utskottets Utlåtande M 36. tion och till någon del förändrad inredning, blifvit så iordningsatte, att desamma kunna under hela riksdagen af nämnda Utskott begagnas. Då sålunda de uti östra flygeln af Rikets Ständers hus befintliga lägenheter nu äro försatte uti ändamålsenligt och brukbart skick, samt de öfverklagade olägenheterna blifvit, så vidt det utan flygelns ombyggnad kunnat ske, behörigen afhjelpta; har Utskottet, som anser, att en sådan ombyggnad destomindre för det närvarande bör ega rum, som frågan om eganderätten till den emellan östra flygeln af Rikets Ständers hus och Hebbeska egendomen belägna tomtplats är underkastad tvist, af hvars utgång planen för en blifvande ombyggnad är i väsendtlig mån beroende, funnit sig böra tillstyrka, att frågan angående ombyggnad af östra flygeln af Rikets Ständers hus må anses hafva förfallit. Stockholm den 16 Januari 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Jan. 1863, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om begagnande af poslremissvexlar för öfversändande af penningar från och till Riksgälds~konlorel. (RA) Med anledning af Rikets Ständers år 1861 församlade Revisorers uti deras berättelse, angående Statsverkets tillstånd och förvaltning, gjorda hemställan om rättighet för vederbörande embetsmyndigheter att vid penningeförsändningar begagna så kallade postremissvexlar, har Grefve Cronstedt, Fr, uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt och till Statsutskottet remitterad motion (N:o 206), hemställt, att vid remisser af Riksgälds-kontorets medel postremissvexlar, utgifne af Enskilde Banker eller Filial-banker eller ock af sadane bankers Stats-Utskottets Utlåtande M 36.
»För resten så tror jag, att de, som alltid längta efter lyckan, aldrig kunna bli lyckliga. Han böjde på hufvudet. »Det skall komma en dag, då ni knapt ens kan längta. Deras blickar möttes – svårmod i hans, i hennes dunkel ångest. »Vet ni», hon talade med låg, upprörd röst, och ögonen glimmade fuktiga under floret. »Vet ni, jag har så ofta tänkt på, att det vore bäst, om jag finge dö snart. Ett lif som mitt gör ju ingen nytta – icke ett spår af nytta.» »Men för alla dem, som älska er? »Åh, de äro icke många», hon skakade på hufvudet. »Det fins ingen, för hvilken jag är oumbärlig. Och att tänka sig, att medan jag släpar fram en dådlös existens, som icke skänker glädje åt någon – icke ens åt mig sjelf Och jag lefver i öfverflöd, jag förstör mycket penningar, jag ödelägger kanske utan att veta det andra menniskors lif – under det att andra, som kunnat njuta af lifvet, som kunnat bli till något, icke få tillfälle dertill – af brist. Åh, hvad den tanken plågar mig! – Det är, som om jag inkräktat en plats, som icke är min.» »Men det är ju slumpens fel – icke ert.» »Åhnej», hon suckade, »jag borde ju kunna öfvervinna mig sjelf och arbeta för något, men – jag orkar icke.» Hon skakade tröstlöst på hufvudet. »Nej, hör nu – ni är otillåtligt melankolisk.» »Det skall ni säga.» Och derpå mildt, nästan ömt. »Ja, det är visst derför, att jag så snart skall skiljas från er.» Han betraktade henne – detta lilla sänkta hufvud – så blekt, med sina darrande läppar och svårmodiga, ömma ögon. Och för ett ögonblick vek hans blaserade trötthet och kalla resignation – för ett ögonblick kände han sig åter gripen af sin första ungdoms stormande lidelse. Hvad han annars älskade hos Berta var hans eget verk i henne, hans eget naturel hos en ung, begåfvad qvinna, – nu, med sin stora upprigtiga smärta, vann hon honom helt. I detta ögonblick älskade han henne som en man älskar.
Daler , hvilken nu ökades med nästnämnde, den} 7:de Uppbörds-Commissarien tillagde 500 till 3,300 Daler, var denna vissa summa af Kronans medel , som , efter Secreta Utskottets underdåniga tillstyrkande, ej fick ofverskridas ; så borde bristen tagas af Stadens enskilta medel och beräknas från 1759 års början, då nya Uppbörds-methoden kom till verkställighet. Härvid har allt sedermera förblifvit och det är efter dessa Författningar, sorn UppbördsCommissarierne ännu åtnjuta hvad de af Kronans eller Statens medel i löner innehafva. Under namn af dragare-lön for medlens framskaffande till Banken , uppbära och godtgöra sig Uppbörds Commissarierne äfven af Kronans Bevillning 3 r Sunt E hvarje xoo Daler samma mynt, förmodligen tillkomne den tid, då plåtrnyntet ännu var det egenteligen gängse och alla Uppbördsman hade rättighet till så kallade forpen* Den 11 Juli. forpenningar på hvad i plåtar och slantar uti Uppbörden inflöt. Små sedlar vidtogs i stället först efter Biksens Ständers beslut vid 1747 års Biksdag. Denne dragare -lön borde, såsom tillkommen utan Konungens tillstånd, återbetalas ifrån och med 1752 efter ett Kammar Revisionens år 1767 gifne Utslag; men på underdåniga besvär deröfver, blef detta Utslag den 26 JFebr. 1768 i Nåder upphäfvet, på den grund, att Rentmästarne i orterna och äfven den i Stockholms Dan åtnjöto remiss-lage, samt att Kongl. 3daj:t fann desto betänkligare , att frånkänna Upp* börds-Commissarierna denna förmån, som de hade knappa löner och från flera år tillbaka oqvalt njutit dessa dragare-penningar.