Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De motsatta fraktionerna uppsätta hvar sina förslag och hvarje individ är oförhindrad att välja mellan dem. Så komme väl också att tillgå, om elektorslistorna uppgjordes utan 268 Den 3 December f. m. bänkmansval, ty ingen vore väl nog oklok att kasta bort sin rost, genom uppgörande af egna listor. Följaktligen kommer en hvar att taga den å ena eller andra sidan uppgjorda listan; och förhållandet med den individuella pröfningen blir alltså under de olika sätten för ifrågavarande val enahanda. En föregående talare har redan erinrat, att, om det nu föreslagna valsättet infördes, R. o. Ad:s i Stockholm boende medlemmar skulle, långt före riksdagens början, blifva i tillfälle att uppgöra sina bänkmansoch elektorslistor. Ja, Mina Hrrl icke allenast nämnde listor, utan jemväl Utslcs-listorna. Nu hör jag någon invända: »Sådant kan ej vara farligt, ty äfven »under antagande af ett slikt förfaringssätt, måste dock dessa »listor uppgöras så, att de blifva smakliga för de från lands»orterne uppresande adelsmännen.» För att kunna stadga mitt omdöme i detta fall, har jag gonomgått R. o. Ad:s bänkmansfördelning vid denna riksdag, och sålunda funnit, hvilket stort antal af R. o. Ad:s ledamöter, som är boende i hufvudstaden. Jag vill dermed ej hafva sagt att dessa i Stockholm bosatta adelsmän endast bestå af embetsoch tjenstemän. Så är icke händelsen, enär jemväl en mängd possessionater af adeln bo i Stockholm; men resultatet af en dylik valförändring skulle dock blifva, att icke allenast möjlighet, utan all sannolikhet förefunnes derför, att vallistor komme att på förhand uppgöras i hufvudstaden, äfvensom sannolikhet derför, att omhandlade listor verkligen gingo igenom. För att åskådliggöra det olika antalet af s. k. Stockholmsadel och Landtadel, vill jag uppställa följande tableau; och börjar från de sista afdelningarne, å hvilka antalet Stockholsboer är mest öfvervägande. Sålunda finnas på 25:te afdelningen 12 Stockholmsboer och 5 från landsorten.
Om än Hof-rätterne fördelas, så ökas icke arbetsstyrkan derigenom; och produkten af de utflyttade afdelningarnes verksamhet kan icke blifva större derföre att de arbeta på skilda orter. Snarare synes målens skyndsamma afgörande vara alt vänta vid en domstol, beslående af (lere divisioner, emellan hvilka de inkommande målen lika fördelas, än vid (lere från hvarandra spridda domstolar, af hvilka, änskönt de blifvit inrättade efter möjligaste beräkning af folkmängd och andra omständigheter, den ena, åtminstone genom tillfälliga händelser, kan blifva alltför litet sysselsatt och den andra åter så öfverhopad, att den ej medhinner arbetet. Såsom bildning s-anstalter tror ej eller Utskottet att de smärre Hof-räflerna skulle komma att ega företräde för de nu varande. På sätt 1841 års Lag-beredning yttrar, måste nemligen bildningens omfång och mångsidighet i allmänhet bero på det större antal af personer, som tillsammans deri deltaga; och derföre kan, så vida det verkliga gagnet af uppvaktningen i Hof-rätterna för ungdomen afses, det ej fela att denna uppvaktning hos en större Hof-rätt, der mera tillfälle till jentförande af olika åsigter erbjudes, måste mera bidraga till ändamålet. Men man får icke taga i betraktande blott ungdomens bildning, utan äfven domarnes, ledamöternes utbildning till högre skicklighet. (ienom dem fortlefver och vidgas lill hufvudsaklig del den lefvande rättsvetenskap, eller jurisprudens, som gifver fulländning åt lagskipningen. Den är en frukt af den praktiska erfarenheten, som åter är slutsumman af iakttagelsen. Den blir rikare i samma mån sorn iakttagelserna äro llere; i samma mån de gifva anledning till ett lifligare utbyte af idéer; med ett ord, i samma mån diskussionen är mångsidig; och härigenom eger den Hof-rätt, som har flera ledamöter, företräde framför den, som har färre. 1 sin Lag-Utskottets Utlåtande N:o 50. 9 f siu embetsverksamhet äro visserligen ledamöterne inskränkte inom de divisioner eller afdelningar, till hvilka de höra; men det är icke blott på embetsrummet, som idéerna vexlas, iakttagelserne pröfvas.
Nämnda gryta liknar nämligen en limpanna, hvilken slår uti ett annat kärl med vatten, s o m kokar och meddelar sin värme åt det inre kärlet, hvars temperatur därvid stiger till 95 grader. I brist af svampgryta kan man använda en bleckburk eller bleckflaska, som man ställer i en gryta eller panna med kokande vatten. För att bättre nå målet kan man lägga ett tefat i kärlet på svamparna samt lock öfverst på det inre kärlet. Efter kokningen uppläggas svamparna på ett lämpligt kärl tillsammans med den af svampen bildade saften att på ett svalt ställe kallna; bör ej stå betäckt. På detta vis behandlade svampar kunna tryggt förvaras till påföljande dag, ja, hålla sig 2 ä 3 dagar på svalt ställe. Nu till ett annat sätt att förvara svamp eller den så kallade torrsaltningen. Denna tillgår så- lunda: Man gör en mättad saltlake af groft bergsalt. Men det är icke nog därmed — det b ö r till och med finnas en mängd oupplöst salt uti kärlet, ty svamparna innehålla mycket vatten, därför det oupplösta saltet! Den som är kännare uti sättning, vet väl, att uti en silltunna finnes mycket oupplöst, salt. Likaså måste det vara i svamplaken. Äfven här är j u nu fråga o m att förvara 265 Något om maten i England. För Iduu af E b b a Ramsey. en som en mörk och dimmig vintermorgon, då man ute på gatan knappast ser två fot framför sig, träder in i en engelsk matsal, får en särdeles god idé om rätta betydelsen af det engelska ordet » comforl ». Det mattbelagda, väl ombonade rummet med dess enda, stora fönster på salens ena kortsida, väl försedt med tjocka draperiet ' i varma färger ock upplyst af det röda skenet från kolelden i den öppa eldstaden, hvilket fladdrar öfver det snöhvita duktyget, det väl vårdade silfret och det vackra porslinet på det dukade frukostbordet, allt gör ett oemotståndligt behagligt intryck.
Det vill hon mycket gärna, — bevars, villig är hon nog, men som jag känner till, att fröken är litet glömsk af sig, påminner jag icke en gång, utan fyra, och då hon redan är i förstugan, springer jag efter och ropar: » Glöm för all del icke min tråd! » Nej bevars, tycker någon det skulle vara möjligt, att hon skulle glömma bort något! Nej visst! — När hon kommer h e m: — hvar har hon nu tråden? — » Tråden, hvilken t r å d? » — » Stoppgarnet till servietterna, som du skulle köpa. » — » Ack det, det var så rätt, det har jag glömt, men det skall jag skaffa på ett ögonblick! » — och som en pil är hon utför trapporna. — » Finaste kinesiska linnetråd, » ropar jag efter, men hon var redan utom hörhåll. Nå, en halftimme gick, en timme gick och ett godt stycke in på den andra. Jag sä- ger icke, det var synnerligen varmt möte från min sida, då hon ändtligen kom tillbaka. Hon hade träffat ett par kamrater, som hade så mycket nytt att förkunna, som de inhämtat på de timmar de varit skilda från Metta, och just som Metta som bäst fått hufvudet fullt af deras historier, slår klockan åtta och med ett: » nu stängs bodarna » rusar hon i väg för att hinna skaffa tråd, tråd — hvad för tråd — det har fröken glömt, och på vinst och förlust köper hon i första bod ett nystan — kan ni gissa hvad — ankartråd n:r 40. » Det blir väl alltid nyttigt till något, » tröstade hon mig med, där jag sitter med tre servietter, som för hennes skull komma olagade på mangeln. » • » Min vän, » sade den gamla fru doktorinnan på hemvägen från kafferepet till sin sonhustru, » d u som har två unga döttrar att uppfostra, skall bland annat akta dig för att göra dem tafatta och glömska. » » Hvad menar svärmor, » sade den unga frun, » icke är det väl mödrarnas fel? » » Understundom, min vän.
Slutligen anmäldes och lades till haudlingarne ankomne prol.- uldr. från de öfriga RiksSbn nemi. från PresleSt. af d. 21, 23, 25 och 26 dennes samt från Borgareoch BondeSbn af samma dagar samt jemväl d. 19 dennes. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. ni. In fidem protocolli, Albert Munck. 0- Lördagen den 2 Augusti 1851. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 10 prot. uldr. för d. 30 sisth Juli samt nedannämnde från Exped.Utsk. inkorane förslag tilt R. Sl:s underd. skrifvelse lill K. AI. N:o 126, ang:de ersättning för omkostnader, i ani. af DD. KK. HH.
Väl ser jag med en viss förundran att 37 § af vår R.F., som handlar om Konungens rätt att med ärftligt adelskap belöna en synnerlig förtjenst af Konungen och riket, står i detta förslag oförändradt bibehållen. Jag ogillar ej detta bibehållande, men jag förmår ej fatta sammanhanget deremellan och del förnekande af all politisk betydelse och nytta af vår Adel, som förslaget innebär; det förefaller nästan sorn en lek med de kungliga prerogativerna. Vågar man ej taga steget fullt ut, eller är någon nog enfaldig att tro det en lid, som knappast vill lida att Konungen, som en upmuntran, lemnar någon en titel, utan syssla, skulle uthärda alt se ett ärftligt adelskap någon tilldelad!, sorn blott innébure en nådebevisning, och månne ej en dylik utmärkelse snart äfven skulle blifva belagd med så stor tunga, att det kungliga prerogativet blott blefve gäckadt och konungamakten nedsatt? De som önska Adelns nedsättning sågo med glädje den lika arfsrällens införande, och de som inom detta Stånd verkade för detta beslut äro sannolikt lill större delen detta förslag nu bevågne. Det var ett stort steg. Det första steget tog Adeln sjelf,' då den åtminstone billigt lemnade den uteslutande rätten till frälsejordens besittning, men förhastadt medgaf förbud för fidei-commissers vidare stiftelse. Har vår Adel genom alla dessa upoffringar gjort sig förtjent af en fullkomlig uplösning? man fordrar till och med att den skall helt beskedligt sjelf gräfva sin graf. Ja! hvarföre icke, om fäderneslandet derpå något vunne. Misstaget är dock bland de allra svåraste, då man tror att denna uplösning ej skall inverka pä konungamakten. Gifve Gud att så vore, men hvarken historiens eller vår samtids vittnesbörd styrker denna åsigt. Sakens egen natur talar högt deremot. Påminnom oss Frankrikes ställning år 1792, utan att låta oss stötas vid jemnförelsen. Månne ej mången der, som bidragit till monarkiens fall, dock ville uprätthålla förmögenhetens och uplysningens inflytande, ehuru Adelns och Presternas var tillintetgjordt?
Här har blifvit uppställd en deduetion, som skulle bevisa, att någon revision af dessa medel icke borde äga rum; till stöd hvarför åberopats ett svar från HofCancelleren, af innehåll: "att enär å ena sidan K. JM. vid flera tillfällen förklarat gamla mötespassevolance-cassan icke böra vara underkastad revision af R. St:s Revisorer, hvilket ock R. St. vid sednaste Riksdag genom formligt fattadt beslut, i anledning af uti denna fråga väckt motion och i sammanhang med fastställandet af grunderna för den nya passevolanceinrättningen, för deras del medgifvit." Jag ber att i anledning häraf få öppet förklara, att något sådant beslut aldrig blifvit fattadt; utan måste i detta afseende ett misstag hafva förelupit i HofCancellerens skrifvelse. Hr Prosten Stenhammar har uti sin reservation vid ifrågavarande StatsUtsk:s betänkande häröfver meddelat upplysning. Reservanten säger nemligen: ”Desto mindre förmår jag inse, att den i K. M:s genom Hr HofCancelleren Revisorerna meddelade nåd. svar antydda mening kan hemtas utur Statssamt Allmänna Besv.- och Oecon.- TJtsk:ns utlåtande vid sistl. Riksdag (N:o 72 pagg. 60, 6t) som den väckta motionen åsyftade anspråk å den gamla passevolance-eassans behållning, för att derigenom bereda nedsättning i nya passevolcanceafgiften, eller, såsom orden lyda: särskild redovisning och utdelning till rustoch rotehållare af det öfverskott, som vid passevolancens slut möjligen kunde befinnas. En sådan återbäring af öfverskottet till rustoch rotehållarne sjelfva hafva R. St. icke bifallit, utan förklarat, att frågan derom borde förfalla, hufvudsakligen på den grund, att rustoch rotehållare icke vid contractens undertecknande gjort något förbehåll att efter passevolancetidens slut få disponera besparingarna till deras förmån."
Hymn till Gud. Sångmö, var allvarsam! och tystnen, J lekande toner! Andakt helge min sång! Ty jag vill qväda den Högste, Och min dödliga läpp framstamma den Eviges under. Gack, min frälsade själ! och låna dig vingar af örnen; Flyg bland stjernornas här till himlens renare lufter, Att du må finna den thron, der den evige Dundraren herrskar, Makalös i majestät, kringglänsad af tusende solar, Delande lif åt allt, tillbeden af tallösa verldar, Fruktad af helvetets troll och firad af himmelens söner. Kasta dig nu tillbedjande ned, och tacka din Herre! Tala med Gud; men sätt försoningsmanteln emellan: Ty din dödliga syn kan eljest ej bära hans anblick. Tala för oss, och säg: Se der, i de lågare kretsar, Der, på det ändlösa djup i de sprutande hvalarnes hemvist, Flyter en bräcklig spån, med suckande menskor i skötet, Kastad omkring uti skyhöga svall af tjutande stormar! O Du, som åker i skyn på dundrets rullande vagnar, Kallar ur hemliga rum de långväga brusande vädren, Andas ikull de fastaste slott, när Du ljungar i molnen; O, förskräcklige Gud! lägg bort Ditt hämnande koger, Och var nådig igen! Ditt namn är ju Fader af ålder. Sänd dock en ömmande blick ned på det bedröfvade Finland 209; Kasta Ditt öga till oss! Ditt leende, mäktige Fader, Är all varelses lif; Ditt hot all varelses ända. Herre! Du viste Din arm – och håren restes af häpnad: Dagen slukades upp af nattliga, frostiga mörker; Djupet sprutade skum; Din himmel slungade flammor; Straffet bådades oss ur stormarnes dödsbasuner, Och vi sågo vår graf Men Din förbarmande godhet Lystrade till våra rop; Du näpste de trotsande böljor. Väldige Gud! som synes i allt och fattas af ingen! Dödligt öga går ej Ditt heliga dunkel igenom; Men en redlig suck, en bön kan hinna Ditt öra.
3. ”såsom ersättning till Staten i och för 2:ne ur Örlogs”flottan försålde i fullt brukbart skick varande Krigs”skepp, med allt tillbehör och utredning af alla slag;’» samt en fjerde Ledamot åter förklarat, det icke kunna anses för någon vinst, att 2:ne skepp blifvit betalte med 204,673 R:dr 27 sk. 3 r. mera än hvartill de blifvit värderade, ”emedan vinsten tillhörde StatsGassan J’och värderingen borde blifva på deras ansvar, som ”icke bättre förrättat densamma,” 10:0 Alt om Calculen riktigt uppgjordes syntes de summor som borde StatsVerket godtgöras bestå i följande poster, nemligen: hela förlusten genom de 3:ne Fartygens återgång 416,357: 21. g. återstående Köpeskilling för Tapperheten 9000 R:dr Ilamb. B:co enligt cours 24,000. — - Dito för Fregatten af Chapman £ St. jooo 1 [,583: 16. 3. Summa 45i,g3o:38. - n:o Att en afskrifning af de å mindre Creditivet lyftade 21 1,515 R:dr, vore ett sä besynnerligt projekt alt det icke kunde af någon förnuftig menniska gillas och godkännas; alt det innebure en decharge, som gjorde hela den handläggning öfverflödig, som Utskottet nedan öfverlemnat till GonslitutionsUtskottet; att 448 Stats-Utskottets del varit mera förenligt med rättvisa emot den skattdragande allmänheten att denria summa af kortats på de blifvande anslagen till afskrifvas, och derigenom blifva i sjelfva verket en sjelftagen tillökning på io;de BufvudTiteln, hvilket 3o. §. PuksdagsQrdningen uti tydeliga ordalag förebyggde.
Banco ej må vid utgifternes bestämmande öfverskridas, anser jag mig böra underställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpeligt, att äfven för dess del vidtaga enahanda beslut, och får jag derå utbedja mig Eders Excellences proposition. Sedan BondeStåndets ProtocollsUtdrag af den 11 dennes, som innefattade det af Friherre Ehrenborgh omförmälte beslut härefter blifvit JDen 13 Julli. uppläst, hemställde Hant Ex rellen fe Herr Grefi ven och Landt-Marsholm om Ridderskapet och Adeln behagade instämma uti BondeStändets beslut j hvilket bifölls. Foredrogos å nyo och gillades följande frårj nedannämnde Utskott inkomne. samt den 1 ( dennes på bordet lagde, Utlåtanden. Från StatsUtskotfef ? af den 8 dennes: 1) Angående de enligt 63 §, Regerings» Formen för oförsedd? händelser afsatte, och till Kongl. Maj ts höga disposition anslagne 9 tvenne särskilda summor. 3) Angående förslag till förändringar och tillägg uti det vid 1815 års Urtima Riksdag af Riksens Ständer fastställde Reglemente för RiksgäldsContoiret, Frän BancoZItshottet: Af den to dennes, angående sammanjämk* fting af Riksens Ständers beslut rörande ett till Götheborgs Stad beviljadt line-biträde. Vid förnyad föredragning bifölls Ststi-* ®§h BancoUukottens den 6 dennes afgifne och Den 13 Julli, den n derpå följds på bordet lagde, Utlåtani de öfver Grefve bpens’s. C. G.. Memorial angående Provincial CreditCassors inrättande. Grefve Spent, Carl Gustaf, bade inlempat ett Anförande, hvilket upplästes, så ly-j dand?:
Jag önskar icke heller, mera än Frih, skatternas förökande, men låter så mvcket mindre förfära mig af endast ropen derom samt om ”uppoffringar af det sista, man förvärfvat,” sorn jag, lika med hvar och en, hvilken velat underrätta sig derom, Vet, att H, M. Konungen vid alla såväl offentliga som andra tillfällen förklarat sig icke vilja medgifva anslags uppförande genom ordinarie skatternas ökande, hvarföre således icke heller å Styrelsens sida någon fråga derom uppstått, och hvarföre det lätteligen kan förklaras, om, med kännedom af allt detta, så ”förhärdade hjerta n” finnas, att de yrka på stadfästandet af Rikets sjelfständighet. Hr Löwenhjelm, Gus!.: Äfven jag har att besvara ett af Hr Baron Hermelin under sisth plenum mot mig riktad t anförande. Främst har han klandrat det hemlof, jag åtnjuter. En reservation emot skyldigheten för icke constitutionelt ansvariga tjenstemän att inför Representationen redovisa tjensteförhållanden vore inför detta upplysta Stånd öfverflödig. Jag våldför icke principen, när jag frivilligt dertill framstår, och jag uppfyller en pligt, när jag upplyser ogrunden af ett Regeringen för min skull ågådt klander. Den i3 Augusti. Tio ur hafva förflutit sedan mitt förra hemlof. Är detta en alltför ofta förunnad hvila? Vår representation är kostsam vid stora hof. Ehuru betydliga, i hänseende till statens tillgångar, våra löner äro, skulle de icke förslå, om vi ej stundom permitlerades. Tjernsten är mödosntn vid dessa stora medelpunkter för Europas politik, och blir mödosammare i den mån vi, utöfver den egentliga I jenstebefal I ningen, egna nitiska bemödanden åt alla föremål för allmän nytta och enskilda interessen. Att jag derom beflitar mig hafva allmänna omdömets yttringar offentligen vitsordat. Ar l83o hade jag permission; men vigliga, blodiga uppträden stundade. Jag blef qvar på min post.— i8ii fortforo upproren så godt som dagligen i Paris.
Är någon tilltalad för brott, som i lagen med dödsstraff belagdt är, eller är någon dömd till straffarbete på lifstid eller till förlust af medborgerligt förtroende för alltid; då skall domen underställas Hof-Rättens pröfning. 21 §. 1 stället lör hvad genom Kongl. Förordningen den 29 Juli 1812 och Kongl. Brefvet den 29 Januari 1817 är stadgadt i fråga om hemställan under Konungens pröfning af Hof-Bälls dom, skall till efterrättelse lända, att Hol-Rälts dom endast rörande den, som blifvit till dödsstraff dömd, skall Konungens pröfning underställas.* Rikets Ständer hafva jemväl tagit del af de i Stats-Rådet och Högste Domstolen i ämnet hållna protokoll, hvilka finnas den Nådiga Propositionen bifogade: hvarjemte till behandling förevarit särskilda hos Rikets Ständer i ämnet gjorda framställningar. Såsom af ofvan intagna författningsförslag synes, kunna de deri meddelade stadganden hänföras till följande hufvudämnen, nemligen: 1. tiden, frän hvilken den föreslagna nya Strafflagen skall till efterlefnad gälla; 2. de sladganden, som genom nämnda strafflag skola anses upphäfda och, i sammanhang dermed, hvad som är alt iakttaga i afseende å brott, hvilka blifvit begångna, men ej straffade, under den tid de upphäfda lagarna ännu voro gällande, samt huru förhållas skall i afseende på vissa slag af straff, som i den nya lagen ej äro antagna ; 3. de lagar, som framgent skola blifva gällande och således icke skola anses vara upphäfda genom den nya lagen; 4. stadganden i fråga om åtal af brott och om häktning samt huru med häktad person förfaras skall; och 5. några förändrade stadganden i afseende å rättegången, hvilka i sammanhang med nya Strafflagen funnits nödiga. Rikets Ständer, som uti underdånig skrifvelse den 27 sisllidne November meddelat utlåtande öfver den af E. K.
Memorial angående en af Rikets Ständer till åtskillige personer beviljad belöning för införde förbättringar i Väfnadskonsten, för att, i anledning deraf, med yttrande inkomma. Lagutskottet: af Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, an - Den 18 Mars e. m. gående tillägg uti 25 Cap. 5 § RättegångsBalken, samt angående ålder för dein, som lill Domare förordnas. 2:0 Jterremisser af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUlskottets: angående föreslagen afskrifning af Bruksidkaren S. Owens skuld till ManufacturDisconlFonden samt om ytterligare låne-understöd för honom; och i anledning af verkställd granskning af Redogörelsen öfver tvänne till America och Medelhafvet företagne Kr utförsäljnings-expedi tioner. Statssamt Allmänna . Besvärsoch EkoJiomiUtskottens: angående tågande Trouppers inqvartering och proviantering under fredstid. Bevillningsoch EkonomiUtskottens: angående yrkad högre tull på vissa från Ryssland och Finland inkommande varor. BankoUtskottets: angående ersättning åt ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerstam för dess, genom en Rättegång med Rikets Ständers Bank, orsakade lidande. LagUtskottets; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om Lagförklaring, angående rälta 36i Den 18 Mars c. ra. grunden för förvandling tili fängelse vid vatten och bröd af böter, sorn ådömas för sådane stölder, hvilka ligga i tväböte mot annan tjufnad. 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: StatsUtskottets: angående utskylder till Staden Norrköping af LandshöfdingeResidence-huset derstädes m. m.; angående LandshöfdingeResidencehuset i Hernösand; i anledning af verkställd granskning utaf de till Allmänna GarnizonsSjukhusbyggnaden anslagne medels förvaltning; i anledning af verkställd granskning af räkenskaperne och förvaltningen utaf de till Allmänna GarnizonsSjukhusets underhåll anslagne medel.
Brot. 1859 $ 1860. 4 Sami. 1 Åfd. 2 Band. 2 Haft. 8 58 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. anslag fortfarande vara behöfligt, får, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, Utskottet tillstyrka, att samma belopp måtte för nästkommande statsreglerings period till berörda ändamål af Rikets Ständer anvisas. 49:o) Å förslagsanslaget: jordförluster genom kanaloch väg anläggning ar utgår, bland annat, på grund af Kongl. Brefvet den 13 Januari 1726, till innehafvarne af vissa hemman i Lyckeby och Augurums socknar inom Blekinge län tillsammans 252 kubikfot (40 t:r) spanmål, såsom ersättning för bortmistade egor genom vattenuppdämning vid uppförandet af Lyckeby kronoqvarn, hvilken ersättning vederbörande städse fått uppbära med antingen spanmål in natura från kronans magasin eller kontant lösen derför af Stats-verket. Utskottet, som fun nit berörda spanmålsqvantitet vara i nu gällande Riks-stat origtigt uppförd såsom indelt spanmål, har derföre låtit å närlagde tabell öfver Hufvud-titeln (Litt. E) upptaga densamma i kolumnen för oindelt spanmål. 50:o) Beträffande Sjette Ilufvud-titelns öfriga ordinarie anslag, deruti förändring ej blifvit ifrågaställd, hemställer Utskottet, att dessa anslag må uppföras till oförändrade belopp, såsom närlagde tabell öfver Hufvud-titeln närmare utvisar. Enligt hvad