Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spela en polska, en Hollolapolska! skrek Matti, lifvad af bränvin och en återuppvaknad danslust, yster och med en flägt af den forna, ungdomliga lifligheten. Spela en polska, svarteman, så vi få dansa! Der har min flicka inga konstiga steg att göra, för jag sparkar för henne, det lofvar jag er! Och nu pass på, gossar, så får ni se, hur Kalliola-dansen svänger, den är bättre polska än edra begrafningsdanser, som gå som fluga i tjära! Hej hopp, nu ska' vi börja! Matti svängde sin sköna ett par hvarf kring salen och lyfte så henne högt upp. Stälde henne ner igen och började piruettera. Det var en sorts solodans, hälften »schottisch», hälften »ryska» och för resten improviserad. Hans fötter berörde golfvet allt oftare, svängde i luften hit och dit samt sparkade åt höger och venster i olika, konstiga vridningar! Derunder böjde sig den ännu viga kroppen med en sorts vilddjursaktig elasticitet, som ej kunde undgå att väcka beundran. Han gestikulerade med armarne och slog händerna än i sina fotsulor, än i golfvet. Slutligen gjorde han ett djerft hopp, berörde med spetsen af tån det temligen låga taket och kom ned på handen, gjorde derefter en sväng rundt om och stannade framför sin dam på ett knä, medan hela åskådarskaran ropade ett dundrande hurra och från alla sidor strömmade till för att dricka med den utmärkte dansören. Men hon stod i ett hörn, den lilla tjensteflickan, och betraktade Matti med tårar i sina ärliga ögon. »Om han blir min», tänkte hon, »skall han, om Gud så vill, bli en bättre menska.» Dock det var ej så, att hennes fromma önskningar skulle gå i fullbordan. Mattis blod, jäsande och oroligt, sjöd så vildt inom honom, och hans lilla skötesynd, svagheten, kom åter och svepte honom i sina ogenomskinliga slöjor, tog honom i sitt hägn och förde honom ut på branterna... Hon, den fula flickan, måste hem till sitt före tolf, och Matti hörde ej mer på henne, då hon bad honom följa med bort. Tvärtom, han stannade qvar.
Men det har dock icke lyckats Ulsk., på annat sätt, än genom fastighetslånens förvandling i Laske härad, till namnlån med borgen. Således skola Bankens tjenstemän bevaka dessa fordringar såsom lån på namn, med allt det trassel hvil - Den 10 Juni 131 kel deraf härrörer. Om dylika olyckshändelser, som deu här åberopade, inträffa äfven med andra domböcker, så lärer man väl icke kunna vägra samma fördel äfven åt dem, som bo inom vederbönde härader. Det är för att slämma i bäcken, som jag önskar att detta Betänk. icke mätte antagas. Gr. Gyldenstolpe. Ant. Gabr.: Jag ber att få fästa Hr von Hartmansdorffs upmärksamhet derpå, alt denna Bankens förbindelse äi' öfvergående och icke så serdeles länge kommer att fortfara, ty sedan 10 år hafva förflutit kunna fullständige gravationsbevis åter erhållas, emedan inleckninjrarne då antingen blifvit inlöste eller af sig sjelfva dödade. Något sådant fullständigt gravationsbevis kan nu icke utfärdas, emedan mari icke bestämdt kan uplysa, hvilka inteckningar vid 1850 års hösteling beviljades. Jag anser således Banken vara fullkomligt betryggad mot alia förluster, hvilka i alla fall icke kunna utgöra serdeles stora summor, då icke så serdeles många under denna tid kunna af dessa lån komma i åtnjutande. Jag anhåller således om bifall till Ulsk:s Betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den svårighet detta härads innevånare hafva iråkat, är af dem alldeles oförvållad, och det lärer icke kunna nekas, att det för dem måste medföra ganska många olägenheter att icke kunna erhålla fullständiga gravationsbevis. Om således R. St. genom bifall till ett förslag i denna syftning lill en viss grad kunna hjelpa dem ur detta betryck, så synes det mig vara ganska lämpligt och tjenligt Att detta prejudikat, på sätt en värd talare förmenat, skulle för framtiden kunna medföra några olägenheter, tror jag icke vara någon anledn, att befara, ty om ett annat härad skulle träffas af samma olycka, hvarföre skulle då icke R.
— I den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof har Eders Kongl. Maj:t för år 1867 äskat dels ett belopp af 100,000 R:dr, att utgå såsom anslag utan återbetalning sskyldighet till understödjande af sådana myr-utdikningar och vattenaftappningar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län, samt Elfdals, Fryksdal®, Jösse och Nordmarks härader i Wermlands län, som företrädesvis afse att förminska frostländigheten, och dels en summa af 50,000 R:dr, att såsom lån anvisas till fond för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag inom rikets öfriga delar; hvarjemte uti särskilda framställningar hos Rikets Ständer föreslagits förhöjning af fonden för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar inom de nordliga länen. Rikets Ständer, som ansett de norra länens anslagsfond böra ökas från 100,000 R:dr till 120,000 R:dr och icke funnit något att erinra mot framställningen, att jemväl Nordmarks härad af Wermlands län må komma i åtnjutande af det för vattenaftappningar inom de norra länen anvisade anslag, hafva, med hänvisning till de allmänna vilkor och stadganden i afseende på statsbidrag för sådana ändamål, som de ifrågavarande, hvarom särskild underdånig skrifvelse till Eders Kongl. Maj:t aflåtes, beslutat: a) att till Eders Kongl. Maj:ts disposition för år 1867 anvisa en summa af EtthundratjuguTusen
Utdrag af Protscollet, hallit hos Högwördige Prest.Ståndet, wid Urtima Riksdagen i Orebro, d.ro Äng. i8is. S. D. föredrogs a nyo och bifölls dek till p»öfning af den, hos Hederivärda BoNde-SläNdct wirkie fräga, rörande de mål, som sedan sistlevne Riks» dag ull denna blifvit uppskjutne, nedsatte särskildta Utskotts den r8 i denna Dlanad pä bordet lagda Memoria t. Alt tu^rr» Ax xrotoeollo. I. Al. -Vlmiguili. Uppläs! och godkändt hos Höglofl. Ridderstapet och Adelli den Ll Augusti igro. Uppläst och godkändt hos Högwordige Preste - Ständet Ven 2l Allgust! r8rö> Uppläst och godkändt hos Wällostjge Borgare - Ständet den 2; Augusti 18ic>. Uppläst och godkändt hos Hcderwärda Bonde-Ständet deri 24 Augusti 1810. Jnstruction för Riksens Ständers Banco - Utffott. §. i. ^emte den allmänna undersökning öfwer BancSs WerketS närvarande tillstånd och huru detsamma, sedan sista Riksdag styrt och förr bliswir, bör der äligga Banco Utskottet, att ult desi öswerlägqningar, angående antingen ändring uti redan giorba för-attNtngar, eller uti nya författningars förestående, r der noga - Den 21 Aug. nogaste följa Barco.
8ik$-releton#n ' l1&amp; Profver på begäran R " vle \ etoa 1 e \ e 286 ' t~1~~~~ kostnadsfritt. k \ \ mn bl^^^ Ia si Hvad är sanning? Hvad lil * snnuing? Iin Kmzpf nni die Wel.~~nscl~aiiung, Bekenntnisse eines Theologen. Frhn originalets 12 upplaga af Anna Forsell. Med inledande afliandling om deii m e l ~ ~ s k världsteorien a af Viktor Rydberg. Det klagas i våra d a p r mycket ' öfver allmän lifsleda, som man nästan tyckes anse o&amp;terkalleligen förbunden med slutet af ett sekel. Dylika sjukdomssymptomer lata sig nog också påvisa nu, likaväl som under förgångna tider. SO-talets gråkdla, mlalyseraniie problemlitteratur har nog, ined alla sina förtjänster &lt;af sanniilgskärlelr och imturtrohet, ganska mycket af tidens tvifvelsjulrn och pessimism på sitt syndaregister. Men gråv&amp;dersstämningen iii * lyckligtvis icke mer allenahiirskande. Den nästaii löjliga ängslan för att vara, » b a u d », att anvanda » fraser D, som s i länge klaf brnidit ungdomens längtan antt gifva uttryck &amp; t friskare tankar, börjar lämna &amp; t vissheten om, att hvarje %llvarlig strafvan för idéernas förveddigmde leder dessa fr&amp;n fraseriias område in p&amp; realiteternas. En skdnn företeelse som exempelvis Lundegkrds D Prometheus D visar, att de gamla föraktade orden nidealisra D, » skönhet 8, » roinantik, åter börja komma till heders, - dock lyckligtvis sedan de genom att underkastas kritilrens skärseld fått en djupare och san.iiare innebörd.
Utlåtande, i anledning af Kongl. May.ts nådiga proposition, angående afskrifning af en del utaf de Hallands läns invånare år 1846 beviljade undsättningsmedel. (Rrglds Afd.) Uti högstberörde, under den 2 December sistlidet år aflåtne och derefter till Stats-utskottet remitterade samt i i:sta samlingen af hillänget till Riks-ståndens protokoller, under N:o 47> införda proposition, har Kongl. Majit gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Maj:t, uppå dess befallningshafvandes i Hallands län underdåniga framställning om erforderliga undsättnings-anslag för nämnde läns efter 1846 års felslagna skörd nödställde invånare, härtill i nåder anvisat en summa af 80,000 r:dr; men att, oansedt Kongl.
Delta är en oförsigtighet, som man alltid bör undvika; ty stora städer med mycken rörelse och säker afsättning äro hvad som mest lifvar landtbrukarens rörelse. Hvaraf kommer stillaståendet i rörelsen inom Sverige, om icke af bristen på stora städer? Derföre är det också blott den delen af Riket, som har afsättning på Stockholm, hvilken kan sägas hafva någon liflig rörelse. Vill man nu börja med att förstöra den enda stad, som uppfyller hvad man af en sådan bör fordra, så kan man se hvad öde som skall drabba de öfriga. Man har sagt, att andra städer hålla sig polis-soldater, men Stockholm icke. Jag vet icke huru den värde ledamoten kallar de soldater, som hafva sitt corps de garde här bredvid, och om de icke kunna kallas polis-soldater. Sake. t är att de äro stadens soldater, och icke aflönas af Staten. För öfrigt är ämnet så utförligt genomgånget, alt jag icke vill med dess allmänna betraktande längre uppehålla R. o. Ad. Mellman har enot staden anmärkt den oskicklighet, hvarmed dess styrelse låtit allmänna arbeten der ut fö. as. Den 23 Augusti e. m. 315 Det är första gången under denna riksdag jag förnummit, att någon annan än Konungens rådgifvare kunnat bära sig illa åt. Om föresyn skall tagas efter hvad som handt Riket för deras skull, så lärer icke vara att förvänta, det någon barmhertighet skall vederfaras staden, ifall dess styrelse felat. Men om också ingen bedt för de angelägenheter Konungens rådgifvare haft om händer, nemi. hela Rikets, anser jag mig dock af fosterländskt nit böra bedja för Stockholms stad, så att ej äfven den må få umgälla hvad dess styresmän möjligen uraktlåtit. Att man vill låta Sveriges Rike umgälla hvad Konungens rådgifvare felat, det har jag förnummit; men jag har ej kunnat gilla det, och som jag icke heller vill gilla sådant i afseende på Stockholms stad, så anhåller jag om återremiss. Hr Rosenblad: I anledu. af den uppmaning, som Frih.
Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Banco; Utskottets den 27 sistledne Junii afgifne, samt 128 Den 4 Jutii. den 2 dennes förmiddagen pl bordet lagde Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets den 15 sistlidne Junii meddelte Betänkande, angående lån från Banken till Götheborgs Stad, beslöt Ridderskapet och Adeln, det Götheborgs Stad må erhålla det ifrågavarande Lånet af seo,000 R dr Banco, utaf de tillgångar, sorn i annat fall skolat i Discontväg utgå, emot 5 procents ränta och den af Utskottet i dess sednare Utlåtande föreslagne säkerhetUt supra. S D. Då nu å nyo föredrogos BancoUtskottets den 27 sist! Junii afgifne, och den 2 dennes förmiddagen på bordet lagde tvänne Utlåtanden : 1) Om anslag från Banken till inköp af silfver; 2) Angående afbetalning i silfver på Bankens fastighets lån; fann Ridderskapet och Adeln att, enär berörde frågor redan blifvit af Ridderskapet och Adeln afgjorde, Utskottets ofvannämnda Utlåtanden borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af SfatsUtskottets den t i denna månad aflåtne, samt dagen derefter på bordet lagde tvänne Memorial, innefattande RiksStåndens sirskilte Beslut , så väl i fråga om Riksens Ständers Revisorers rätt Den 4. Jutil. 129 rätt aft indraga creditivet å Banken för All-i männa Magazinslnrättningen, sorn ock huruvida det för Manufactur DiscontFonden ställde creditiv å Banken må kunna af Riksens Ständers Revisorer indragas; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, på sätt Utskottet föj reslagit, öfverlemna dessa frågor till det Förstärkta StatsUtskotfets afgörande, genom omd röstning öfver de af Utskottet uppgjorde propositioner , hvilka af Ridderskapet och Adeln gillades. Ut supra. SD.
En stad är vårt första — jag säger ej hvar — Men urgamla anor den räknar; Och uti sitt sköte den uppammat har Båd ' biskopar, munkar och djäknar. Den nu gått tillbaka, men bär än i dag Ett gammaldags tycke i vissnade drag. 3 P.P3 Vårt andra har också, i vanliga fall, Inom sina skrankor åtskilligt; ?S o, — o p, Det sätter för intrång och utfall en vall, ta Men bjuder oss dock ganska villigt Utaf sina skatter, af bjäfs och af S3- » plock », M 9 (9 9 £ « Om blott man förstår att det går t EJ© genom lock. Fordomdags, innan ännu man knappast förstått Telegrafens trådar att leda, Ersatte vårt fjärde en sådan, i smått, En hjälp att vårt fosterland freda Med varning om fara från fiendehär; Numera en hälsning till gäst, mera kär. Mitt första mänger håller kär Och därför ömt i famnen bär, Fast den mitt andra — tredje ar, Ja, utan tvifvel, tvänne par. Mitt hela sommarn, ung och rik, Har inväfd i sin mantelflik. Tim-Tam. Ifyl ningsgåta. D * O - C Cl O. 3:dje ordet. Förlåt att jag nu uppå] scenen] för fram En » omöjlig » för societeten; K *. 2 .-.Bl os s * En som aldrig har nyttjat parfymer to och kam, 2 9 Aldrig torkat sin mun med » ser2 a o m &amp; X veten », a 9 Men fast aldrig ens sedd i en » rak•9 • OJ — salong » Bä S Skall mitt tredje han dock efter dö- 9 den, en gång. 1897 De 35 tomma rutorna i denna kvadrat skola ifyllas hvar och en med en bokstaf sålunda, att de sju vågräta raderna utgöra bekanta ord. Idun Stockholm, Gemandt » Fredagen den 21 augusti 1891. N:r 34 (192) Prenumerationspris pr år I d u n m e d Modetidning och kolorerade planscher kr. 8 I d u n m. pl. (midt för Kungsträdgården.) P r e n u m e r. FRITHIOF H E L L B E R G.
Prot, lftiS oth 1829, 7 Sami, t Atd. 3 9 de H.t2 B.det. Lflg-Utskottets Utlåtande N'.o 97. tillstyrka antagandet af de 4 första §:ne i Ut^ skottets förslag, sorn det nog allmänna bru~ let att, så snart någon anledning finnes, qvitta rättegångs-kostnaderne emellan parterne, utan tvifvel, varit orsak till många oskaljga rättegångars fortsättande. I I anledning af tredje anmärkningen, får Utskottet endast erinra, huruledes frågor a£ långt större vigt och svårare beskaffenhet, än den att urskilja beloppet af en parts rättegångs-utgifter, miste öfverlemnas åt Donia» arens pröfning. Erfarenheten har ock visat, huru liten tillförlitlighet parternas egne upp-', gifter i detta afseende förtjena, och att de föga eller intet kunna tjena Domaren till rättelse, hvarföre Domaren har lika svårt, eller lika lätt att, med eller utan ledning af en lostnads-räkning, bedöma hvilka utgifter den {vinnande parten varit nödsakad att göra. I föijd häraf fortfar Utskottet att tillstyrka antagande a£ 5 §, i förslaget. Beträffande fjerde anmärkningen, éllér den, som är rigtad emot förslagets 6:te så, ehuru Utskottet anser det stadgande, sorn den* r.a §. innehåller, lämpligare hafva sitt rum i Capitlet om ersättning för rättegångskostnad , än i Capitlet om serskildt eller urtima Ting, medgifver dock Utskottet, att, så länge sam-, asa stadgande qvarstår i 4 Cap, 2 §.
Skrifvelse, N'.o tS/j.. den händelse, att hvad Rikets Ständer uti ofvanberörde skrifvelse, så i ena som andra hänseendet, i underdånighet yttrat, icke vinner E. K. M:s Nådiga bifall, hafva Rikets Ständer för deras del beslutat, att 6 Cap. 5 §:n Rältegångs-Ralken bör ändras till denna lydelse: Kommer tvist upp om arf, förmynderskap, så ock död mans eller cfvinnas yttersta vilja och förordnande om deras egendom, döme ock Rådslufvu-Rätt i thy mål. Förmyndare-Kamuiare, der sådan inrättad är, håfve vård om omyndigs arf och bästa, och gore der redo för, och Rådslufvu-Rätt döme deröfver, då tvist uppstår. Och få Rikets Ständer, med anledning häraf, hos E. K. M. derjemte i underdånighet anhålla, det E. K. M., efter vederhörandes hörande, täcktes så ordna Stockholms Rådstufvu-Rält och Magistrat, att de nu derunder lydande Collegiers egenskap af serskilda instanlier upphör, samt jemväl stadga och till efterrättelse kungöra de föreskrifter, som för verkställighet af en sådan förändring finnas nödiga. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 8 Deoember 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adrin den i Dec. 1840. Prés te-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående skärpning af straffet för åverkan. (Lag-Utsk. Bet. N:ris 92 och 149.) S. A. K.
Utröna af hvilken hland lika skicklige Artister, Taflan kan för hästa pnis erhållas. 2:0 Bestämma lid för Arbetets fullkomnande, så att man ej allt för länge dåras af blotta hoppet om ett sådant Konstslyckes erhållande ; och 3:o Framför allt föreskrifva att de för Taflan betingade medel ej förskottsvis Artisten godtgöras, åtminstone ej till större belopp än som till utgifter för Arbetets fortgång nödvändigt erfordras; ty jag har hört omtalas, alt mången Artist, som vid slika förelag gerna kunnat sättas i bredd med andra Speculanter, ja! till och med att Herr Professor von Breda, ej så alldeles hör fritagas från misstänka att kunna underlåta uppfylla gima förbindelser:—- Grunden härtill i synnerhet hämtar jag från ett rykte, som förljuder att år 1801, efter förut uppgifvit Förslag och en af Professor von Breda i ngifven underdånig Promemoria, den sistnämnde uppdrogs förfärdigande af en KröningsTafla, som emot en Summa af 10,000 R:dr Banco, jemte Den 15 Januarii. 41 andra Professorn betingade fördelar, skulle inom slutet af år 1806 vara fullkomnad. Huruvida nämnde Summa är till fullo Professor von Breda godtgjord, känner jag icke, och ej eller vill jag gerna tro elaka tungor, som påslå att åtminstone 6000 R:dr Banco äro betalte och kanske ändå andra fördelar för det förväntade Konststycket af Artisten åtnjutne; men det vet jag, att den beställde KröningsTaflan intill år 1809 icke erhållits, och att efter den tiden ej eller Artisten med ett Konststycke af föga värde för INation och allsicke cfterlängtadt, troligen sig befattadt; äfvensom i händelse det är sanning, att Professor von Breda förskottsvis fått Summor, som sedermera ej äro återbetalle då arbetet ej följt, det synes mig anmärkningsvärdt, att Staten bortslösar dess medel till Män, som deraf äro mindre förtjente.
Kyrkoherden elier den hans embete förrättar, skall hafva sig såsom emhetspligt ålagdt, att vara ständig ledamot i Fattigvårds-stvrelsen; i anledning hvaraf Utskotten, som ej finna skäl att biträda förslaget derom, att församlingens öfriga prester, då de icke äro valde till ledamöter i Sockne-nämnden, skola såsom ledamöter i Fattigvårds-styrelsen deltaga, anse det stadgande böra meddelas, att Kyrkoherde, eller den hans embete förrättar, alltid skall vara ledamot i Fattigvårdsstyrelse. 5:o I anledning af den uti 4 § förekommande föreskrift, att' vid fattig-understöds meddelande, Fattigvårds-styrelsen skall afse, bland annat, den ansvarighet för behofvets afhjelpande, hvartill den behöfvandes anhörige kunna förbindas, är föreslaget det stadgande, att föräldrar och barn skola, i mån af behof, å ena, samt förmåga å andra sidan, bidraga till hvarandras underhåll; varande till stöd för förslaget härutinnan anfördt, att enligt hvad erfarenheten visat, isynnerhet barn af fattige och orkeslösa föräldrar vägrat att, ehuru de sjelfva'befunnit sig i goda omständigheter, till föräldrarnes underhäll bidraga. Uti författningen angående fattigvården har någon föreskrift om föräldrars skyldighet att bidraga till sina minderårige barns underhåll icke behöft meddelas, enär en sådan f öreskrift redan var gifven genom allmänna lagens stadgande, att föräldrar skola lemna sina barn föda och uppfostran till dess de sig sjelfva nära kunna; och i fråga om fattigvården erfordrades således endast bestämmelse derom, huru förfaras bör, då föräldrar för fattigdom icke mäkta eller af lättja eller liknöjdhet underlåta att sin skyldighet derutinnan fullgöra.
Af under händer hafvande medel bestridde utbetalningar: 5:o. För doms fullgörande uti tvänne rättegångar emellan Kongl. Majit och Kronan, å ena, och Öfverste-Lieulenanten H. J. Chierlins sterblius-delegare, å andra sidan, enligt Kongl. Brefvet den 21 December 1839 — 524 R:dr 45 sk. 1 r:st. Förenämnde summa, utgörande dels erfagde rotefi ihets-bevillningsafgifter, tillsammans 399 R:dr, dels rote-vacance-afgifler lill belopp af 125 R:dr 45 sk. 1 r:st., har Kongl. Majrt och Kronan, genom Sollentuna Ilärads-rätts och Stockholms Läns Lagmans-rälts sammanstämmande beslut, fått sig ålagdt att till bemälde sterbhus-delegare utgifva; hvarefter medlen måst i och för vads fullföljande hos Kongl» Svea Hof-rält i vederbörlig ordning deponeras. Enligt hvad Utskottet inhemtat, har Stats-verkets ersättnings-skyldighet i berörde hänseende blifvit genom Kongl. Majrts den 10 September 1841 gifne domar slutligen fastställd; hvadan Utskottet hemställer, 6 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 80. att nyssnämnde 524 R:dr 45 sk. 1 r:st. må, vid nästblifvande liqvid emellan Statsoch Riksgälds-verken, å Stals-inkomsternes öfverskott afföras. 6:0. Uti rättegången emellan Kongl. Maj:t och Kronan, å ena, samt f. d. Dykerioch Bergnings-compagniet, å andra sidan, enligt Kongl. Brefvet den 11 Januari 184Ö, 5,143 R:dr 32 sk. 9 r:st., och enligt Kongl. Brefvet den 19 September samma år 972 R.dr 23 sk. 6 r;st.
Tillgångar och tagit desamma under beräkning vid uppgifvande af Sjöförsvarets framtida behof, hälst Utskottet af K. StatsContoirets Handlingar funnit, att K. M:t sjelf årligen i Nåder bestämmer den specifika föidelningen af Anslagen inom Titeln; bar, Utskottet likväl, sedan de upplysningar om denna HufvudTitels förvaltning hvilka uti K. Mtts Nåd. Proposition ej lemnats nog fullständige, serskildt blifvit inhemtade, ansett sig böra underställa R. St:r angelägenheten deraf, att uti underd. Skrifvelse till K. M:t framställa de bekymmer R. St:r hysa för tillräckligheten af Anslagen för Sjöförsvaret, såvida dispositionen deraf skall fortgå på sätt som hitintills; och förhlifver Utskottet ännu af samma öfvertygelse. Den i tillgångarne för Sjöförsvarets behof, efter hittills gällande plan, uppkommande årliga Brist, hvilken Utskottet genom dess undersökningar insett, har så mycket mindre under sjelfva Calculen bort med den för HufvudTiteln föreslagne förstärkning af 48,5oo R:dr minskas, sorn Utskottet, just för att med giltigt skäl kunna föreslå denna förstärkning, uppgifvit Bristens deraf oberoende belopp. Och får Utskottet i afseende på de under Anslaget för FörsvarsVerket i allmänhet upptagne Indelta Räntor, åberopa den i Bstänkandet N.’o :5i pag. 341 och 34a der - Betänka n cl en, iV:o 253. a53 öfver förekommande utredning, hvilken visar, att de utgöra den på Gottland till Flottans behof anslagne Skattetjära, i Räkenskapcrne upptagen till Krouovärde 524 R:dr 16 sk., hvilket till Markegång* förvandling, förslagsvis fem gånger taget, af Utskottet blifvit utiördt till 2,621 R:dr 32 sk. 6:0 Vid den af Utskottet, i enlighet ined K.