Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såvida några klagomål uppstått deröfver, att flere ej ordentligen utgjorde sina dags verken å kyrkobyggnaden, så beslöts, att den der ej infunnit sig på utsatt dag skulle, såvida ej laga förfall kunde bevisas, erlägga 16 sk banco till kyrko-cassan, och dessutom vara skyldig utgöra dagsverket. § 6. Upplästes kyrkooch fattig-cassornas räkenskaper för år 1835, godkändes och unders krefvos. § 7. Beslöts att enkan Maria Ersdotter i Österåsen får hedanefter hafva sin föda och skjötsel såsom rotehjon i Österåsen. Pigan Karin Knutsd:r uti så kallade Utbygden, inhysesmannen Alexand. Krus när nöden honom dertill tvingar, uti Norderåsen samt Krus hustru Karin Hemingsd:r i Östra Nybyggena. Nils Knutssons enka, Maria Mattsdr, får gå omkring på hela socknen. § 8. Företogs fattigdelningen, då till följande utdelades, nemligen f. torp. Pär Ersson i Storgård 1 r:dr b:co dräng Hans Pärsson i Backegård 1 16 pigan Ingeborg Pärsd:r i Storgård 1 enkan Maria Ersdotter i Österåsen 1 d:o Maria Mattsd:r i d:o 1 d:o Lisa Heljesd:r i Ollsta 1 f. torp Isak Larsson i Österåsen 2 inhys. Alexand Krus och dess hu i Huse 2 d:o Erik Larsson och hustru i Grötom 2 16 pig. Brita Jonsd:r i Kougsta 1 fältjäg.O. Ståhls i Stafsgård barn 1 16 pig. I anseende till svårigheter och omöjligheten att till nu nödvändige utgifter infordra kyrkans egna men i socknen utlånta penningar, beslöts att de, som kunna göra till kyrkocassan lån, skola af hennes medel erhålla sin betalning och ränta, och skola pastor och kyrkovärdar, å socknens vägnar och emot dess ansvarighet om betalningen af de skeende lånen besörja. § 10. Upplästes, till riktigheten intygades och underskrefs ett betyg, att pigan Lucia Pärsd:r, tjent troget i 17 års tid hos nämndemannen Jonas Persson i Storbränna. In fidem N. Feltström
Skrif velse N:o 70- 167 ende Rådmäns och Kämnerers befrielse från deltagande uti ansvaret för försummelse att till Öfver-Domar en insända renoverade Domböcker och Protocollj m. m. S. A. K. Hos Rikets Ständer liar i öfvervägande kommit, att, då Rådmansoch Kämners-bestäliningar i de mindre Städer, der en ringa, aflöning vid sådane tjenster bestås, icke alltid kunna besättas med personer, sorn egt tillfälle att förvärfva sig erforderlig Lagkunskap, utan vanligen måste åtagas såsom en borgerlig skyldighet, det ingalunda ar med billighet förenligt, att, såsom hittills, på grund af allmän praxis samt med tillämpning af gällande Lag och 1777 års Kongl. Förklaring, Rådmän och Kämnerer i allmänhet, enär Ordförande och Protocollist, der sådan finnes antagen, försumma att, inom föreskrifven tid, till vederbörande Hof-Rätter insända renskrifna exemplar af Rådstufvuoch Kämners-Rätters Domböcker samt förstnämnde Domstolars Protocoll, angående Lagfarter, Inteckningar, Äktenskaps-förord och Förmyndare-mål, åläggas att uti ansvaret för en sådan försummelse deltaga, ehuru förstnämnde Tjenstemän hvarken ega kunskap om försummelsen eller förmåga att den undanrödja, I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer fästat uppmärksamhet på nödvändigheten 168 Exp. Utsh. Förslag till unä. Skrifvelse N:o 70> deraf, att beräkningen af de dagaböter, som Under-Domstolarne i allmänhet för försummelse vid Lagfarts-, Intecknings-, Akte Liska ps-förordsoch Förmyndare-Pfotocolls insändande till Öfver-Domstolarne kunna sig ådraga, varder till någon viss tid inskränkt, på det icke sådane böter, genom fördröjdt åtal af vederbörande Fi~ scaler, må uppgå lill en öfverdrifven höjd.
Nordens fornlemningar från Hedniska tiden, Dessa äro, så långt localen medgifvit, ordnade, men en betydlig del deraf kan i brist på utrymme icke framläggas och allmänheten förevisas. flit höra: a) Fornsaker från den s. k. Stenperioden, — redskap, vapen m.. m. af sten och ben etc., hvilka förvaras i ett stort skåp, som likväl nu icke lan inrymma mera. Hvad, som under de sednaste åren tillkommit, har måst magasineras. Hit hörande fornsaker förvaras i ett af tornrummen på Gripsholms Slott. b) Fornsaker från den y. k. Bronzperioden, — vapen, redskap, urnor och en del smycken af bronz. Ehuru Sverige på detta slags fornlemningar är fattigare än Danmark, förvaras här likväl sådana, till ett icke obetydligt antal, alla funna i Svensk jord, och till en del af stor sällsynthet och utmärkt vetenskapligt värde. Blott några svärd hafva kunnat till förevisning framläggas. Resten ligger nedpackad i djupa lådor. Saker af stort värde, hörande till denna afdelning, förvaras på Klädkammaren och bland Samlingarne på Ulricsdal. c) Fornsaker från den s. k. Jernperioden eller sista delen af hedniska tiden, — vapen, redskap, ridtyg m. m. af jern, urnor af lera, sten, glas och andra ämnen, smycken af bronz eller audra metaller, pärlor, m. m. Då dessa fornsaker äro de allmännaste i Sverige, skulle denna afdelning snart blifva den talrikaste, om plats funnes för anordnandet af hvad, sorn redan finnes i denna och andra samlingar och gräfningar under inseende af vetenskapsmän, blefve företagna. 3:0 Guldoch Silfver-smyekenr sorn blifvit funna i Sverige; men sannolikt till större delenblifvit från Orienten i äldre tider lutförde. Denna klass utgör den i alla afseenden praktfullaste och kostbaraste Stats-Utskoltett Utlåtande, N:o 202. 5 delen af dessa Svenska Statens Samlingar. Den eger ingenstädes sin like. Den Danska Samlingen i Köpenhamn kommer oss närmast, men står dock i detta afseende betydligt efter den Svenska.
Med förmälan att en aktieegare såsom hypothek, bland annat, aflemnat en revers på 20,000 R:dr, vederbörligen intecknad i åtskilliga stadsfastigheter i Oskarshamn, af hvilka 4 vore brandförsäkrade i Städernas Allmänna Brandstodsbolag för 9,500 R:dr, hvadan reversen vore upptagen såsom säkerhet för 6,300 R:dr; äfvensom att berörde revers, utgifven den 1 Mars 1851, vore ställd ensamt till uppgifven person och betalbar med endast 1,000 R:dr om året i 20 år samt att någon afbetalning icke vore å reversen afskrifven, bade, i 6:te punkten, hemställts, huruvida denna revers kunde anses vara i behörig form såsom grundfondshypothek; och hade såväl Filialbanks-direktionen som Riksbankens ombud vid Filialbanken beträffande denna revers i sina förklaringar uppgifvit, - 41 - att utgifvaren af reversen dårnera medgifvit den person, till hvilken densamma vore ställd, rättighet att låta densamma komma i tredje mans hand och att reversen derefter blifvit på Filialbanken transporterad, vid hvilket förhållande och då utaf ifrågavarande revers redan vore till betalning förfallet ett belopp, öfverstigande den summa, hvarför reversen blifvit hos Filialbanken hypothiserad, Fullmäktige ansågo denna anmärkning kunna förfalla. Beträffande en såsom säkerhet aflemnad revers å 30,000 R:dr, hade endast anmärkts, att densamma vore betalbar först efter ett års uppsägning, hvilken dock icke finge ega ruin före den 31 December 1865; ett förhållande sorn Direktionen å sin sida ansett icke inverka på Bankens säkerhet; och läto Fullmäktige härvid bero.
Bankens nuvarande organisation i afseende på dess sedelansvarighet just är mer betryggande för Banken och mer helsosam för landet, än den någonsin förut varit, och anhåller jag således, att, med yrkande å bifall till hvad Utsk:t i fö re vale punkt framställt, få nedlägga min reservation mot hvarje förslag, som, i afseende å Bankovinstmedlens användande, åsyftar samma ändamål, som Frih. Stjernstedt i sin reservation och sednast i sitt nu afgifna yttrande tillstyrkt. Frih. Sprengtporten: BankoUtsk.t har i den nu föredragna punkten endast framställt förslag att silvanda 4 mill. af de under sednare åren influtne bankovinstmedlen, hvaremot Utsk:t förbehållit sig, att framdeles få taga i öfvervägande och till R. Stur afgifva förslag i fråga om sättet för användande af återstoden af den behållna vinsten eller de 2 millionerna. 1 Emellertid har en värd talare föreslagit att dessa två millioner skulle disponeras för ett af honom åsyftadt ändamål. Som det i Grundlagen är föreskrifvet, att Utsk:n skola, innan frågorna i RiksStånden afgöras, desamma utreda och deröfver Den 22 Februa ri. 6 IT sig yttra, så anser jag, för min del, att det ej vore rätt, ej formenligt, att söka genomdrifva ett förslag, hvaröfver Utskrt ej yttrat sig. Deremot upstår ej något hinder för Hr Ehrenhoff, att, när Utsk;t inkommer med förslag, om huru dessa 2 mill. skola disponeras, då söka göra sin mening gällande. Det Ur blott denna åsigt jag velat framställa, utbedjande mig, att Utsk:t, oafsedt Hr Ehrenlioffs förslag, måtte bibehållas vid sin rättighet att längre fram få inkomma med lörslag om användande af återstoden af den behållna bankovinsten. Hr Akerman : Den punkt, som nu utgör löremål för R. o. Ad:s öfverläggning, är, efter hvad vi erfarit, redan bifallen af 3:ne Stånd. R.
Beseoch EkonomiVtskoltens Betänkande, N:o 97. 15 32, 34 och 35 SSAf riksdagsmannen Anders Jonsson fran Östergöllilands län, som anmärkt det obilliga deri, att mästare och fabrikanter, hvilka den tid, då arbete finnes, skörda lönen af arbetarens mödor, skola vara berättigade att, då de för ögonblicket icke draga någon fördel af arbetaren, förafskeda honom, utan att vara förbundne att tillse, lim ovida bans utkomst är tryggad ens så lång lid, som erfordras för anskaffandet af annan arbetsförtjenst, hvaraf följden bl ifver, alt arbetaren, som icke vidare får qvarstadna i staden, tillgriper den enda utvägen för sin bergning, att nemligen begifva sig åt landet, då landlrnannen således får underhålla slädernes arbetare den Lid, stadsboen ej sjelf af deni kan draga någon fördel; och har motionären till förekommande häraf föreslagit den ändring 1 nu gällande författningar, att handtverks-gesäiler, äfvensom alla andra arbetare inom bandtverkerierna, endast lärlingar undantagna, hädanefter böra, i enlighet med hvad tjenstehjons-stadgan bjuder, anlages för minst 6 månader samt icke kunna utan föregången uppsägning från arbete och tjenst vräkas. Utskottet kan icke instämma uti förslaget att lägga tjenstehjons-stadgan till grund för bestämmande af förhållandena emellan handtverksidkare och deras arbetare, och det af flera skäl, bland annat derföre, att derigenom de mera bildade samhällsklasserna skulle afhålias från att egna sig åt handlverks-yrkena.
Banko-Fullmäktige, vid förvaltningen af Banko-Verket, under tiden / från den 15 November 1847 till och med den 15 nästl. September, på ett serdeles tillfredsställande sätt handhaft det af Rikets Stander dem lemnade vigtiga och ansvarsfulla uppdrag; anse Revisorerne sig böra tillstyrka, att Banko-Fullmäktige må undfå full decharge för samma förvaltning. Och har så väl Under-Styrelsen och Fiskals-Embetet, som öfrige Embetsoch Tjenstemän, vid ulöfningen af de dem åliggande göromål, i allmänhet iakttagit nit och ordning. Ansvarigheten för ziffer-uppgifternes öfverensstämmelse med dels Ansvarighet räkenskaperna och dels de till Revisorerne aflemnade räkenskaps^°r^f/eerr„J’p~ utdrag, åligger Banko-Sekrelei'aren. De reservationer, som uti åtskilliga frågor blifvit af Revisorerne anförda, äro uti Protokollerne förvarade. Stockholm den 14 Decem ber 1849. På Höglofl. Ridderskapet och Adelns vägnar: o Carl Åkerhjelm. C. E. Cederström. C. L. Reuterskiöld. E. IV. Nordenfeldt. N. Tersmeden. II. O. af Harmens. På Högv. Preste-Ståndets vägnar: Carl Fr. Björkman. J. Nordlund. P. Conr. Arosenius. P. Hasselrot. Is. Sam. IVidebeck. D. Söderberg. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar: Carl A. Peijron. Carl Fr. Tauvon. Jac. Morling. E. J. Rosengvist. Joli. Spaak. Joli. TVahlgren. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar: •• Jöns Ersson. Lars Mag. Knutsson. Pehr Ostman. Joh:s Andersson. Pehr Benctson. A. P. Sandstedt. C. O. Ossbahr - Berättelse, angående verkställd granskning ej mindre af Bankens och Tumba Bruks räkenskaper för åren 1847 och 1848, än äfven af dessa Verks styrelse och förvaltning.
Emedlertid, då talaren yttrat, att inga andia önskade en ny lag än de, som ville hafva allting lika gammalt som de sjelfva, skulle jag tro, att han gått för långt, och att han borde akta sig för ett sådant nit för allt gammalt; ty 0111 den princip, talaren uppställt, skulle antagas, stadnar man vid den förklaring, att som Svenska folket icke önskar sig någon ny eller någon förbättrad lag, bör nya lagförslaget helt enkelt läggas under bordet, hvilket likväl vore nog hardt, i afseende på ett arbete, som kostat så betydliga summor, och dä R. St. vid flera riksdagar uttalat ett behof af detta arbete. För min del anser jag, såsom jag förutnämnt, lagförslaget icke böra casseras utan föregående pröfning; och jag förmodar, att hatet emot det nya och kärleken för det gamla vid denna pröfning äga tillräckligt utrymme för att då göra sig gällande. Jag fortfar af dessa skäl att tillstyrka, det Utsk. måtte föreslå, att till nästa riksdag en tableau uppgöres, och aft de personer, sorn utarbetat nya lagförslaget, dervid måtte biträda, samt att R. St. derjemte hos Konungen anhålla, att criminallagen vid nästa riksdag äfven varder till Ständerna öfverlemnad tillika med en dylik tableau öfver skiljaktigheterna emellan densamma och gamla brottmålslagen. Särskildt ställer jag dessutom en anmodan till LagUtsk. att föreslå en punkt i Just.-ombudsmannens instruetion, hvarigenom må stadgas, att Just.-ombudsmannen bör specielt använda sig för det nya lagförslaget. Om det tillätes mig att i sammanhang med detta ämne fälla ett generelt yttrande öfver Just.-ombudsmannens instruetion, så ber jag att få förklara, det jag tror, att med principerna i denna instruetion är enligt, om Just.-ombudsmannen hade åliggande att gå R. St. något mera tillhanda vid alla förekommande frågor om nya lagförslag. Frih. Ehrenborgh: Jag är ledsen att nödgas ytterligare förlänga en discussion, som måhända redan tröttat R. o. Ad.; men jag är dertill föranledd af åtskilliga här fällda yttranden.
En skarp granskning af vissa punkter deri följer efter det allmänna omdöme, att, quia ipse suae futilitatis dictator est, ideo de claris viris suae gentis, velut de muscis ac fungis, quae pusillitatis miracula magnopere sectatur iste, ipsissimus sine lite diiudicat. Hufvudförebråelserna äro, att Ödman sagt ”die Alterthums-Forschung in Schweden” vara numera ”gänzlich erloschen”; att han icke nämnt ett ord om Stjernhjelm, Gyllenborg, Bellman; att han kallat Lidner Sveriges ”Goethe”; att han talat om den politiska sidan af Thorilds bana med hån, och förtegat den poetiska, – som likväl ägde det novum et memorabile, att hafva återupplifvat, et arduo sane conatu, Stiernhielmii emortuam, seu Klopstockianam, seu antiquam illam, Poeseos formam: slutligen, att han för sitt lands samtida snillen ej visste någon bättre indelning, än den i ”djerfva” (Lidner och Thorild), ”lekande” (Kellgren) och ”bitande” (Leopold), samt äfven om föremålen för sin beundran (de bägge sistnämnda) ej ägde något högre loford, än att de voro lepidi versificatores. Det första af Ödmans påståenden var dock, tyvärr! alltför sannt, och vederlägges ej genom påminnelsen om Gananders år 1789 utkomna Finska Mythologi; dessutom hade Ödman (hvilket Thorild förbisett) med beröm namngifvit Gahm, Nordin, Troil, Neikter m. fl., och egentligen öfverklagat den för dylika forskningar ogynsamma sinnesstämning, som var blifven rådande hos mängden af den läsande allmänheten. Desto mera grundade äro de öfriga anmärkningarne. Minnesvärdt är detta vittsord om Bellman, då man vet, att Thorild hade mycket med honom umgåtts och otaliga gånger hört honom sjunga:
ej där nere i dalen, och Han märkte ej stilla, öga hörs svara den lilla: dem räknade Förgät hvad på vingar ängel, lycksalig stilla ur skyn stranden den han älskling, ditt du för tröttsam och » ej till k l a g a n d e mig svar, gamman, vi k ä n d e vår stråt du, oskuldens toppar i vi sågo och n å d d e lagunernas så n ö j d a glada och i hafsskummet bada. Där fager stillhet så kring strandbrädden i skuggan af till s k i m r a n d e på limstruken vi fastna, vi af h v i n a n d e vi s a r g a s, vi Ur hela vår tron, hörde, flyttfågelns hagel härjas. skara tropp, bara lopp hitopp. de » Moderns i färd. Agnes ' stad talan. von Krcemer. då n o g h a r sin b o t t e n s a t s Han skrifver: tänkoch mö- sina döttrar vis i n g å e n d e, är j a g f u l l t öfgentemot f a r, s o m l ä s t d e m eller u p p, slagit sig för p a n n a n för Har sig då själf ej jag — och eller några har söner, plikter Jag sina mot förutdå han i motblefve rörd kvarliggande den ställning, sens herrar så g ä r n a i n t a g a v i d i utrokanhända fall naturligtvis du 5 lugnt och obeskapeleftermidd u h a r allt d i n a p l i k t e r i d e t t a äfven, och det sådana, som ej Sedan g e n o m de sakgifta sig med fattiga karlar, mål, huru han bör leda sina pysars med endast fattiga — fattiga m ä n! — en anse » en pappa », som tar m e n hvars inlägg allvar. flere skola ej gifta för hvilka du h e r r a n s år, m e n några hvilka du Du dock ej lyckats flanering eller a n d r a e n d a s t af begåfvade, kvinnliga m. fl.
Utskottets Förslag sker detta, till utseendet, då Landshöfdingarnes nuvarande arbiträra ändringar förebyggas, men hvaremot åter största delen af localens fordringar, der de kunnat komma i betraktande, uraktlåtas; ty åtminstone skulle jag anses som hazard, om några Embetsmän i Stockholm ägde den localkännedom af på en gång hela landet, som er-i fordrades. Och när då marknadens erhållna dag befinnes menlig för rörelsen i Länet har väl Utskottet ej föreslagit någon rättighet för Landshöfdingarne att ändra, men deras skyldighet blefve att klaga, att hemställa om förhållandet och dess förändring; hvarje sådan anmälan åtföljes merendels, efter ett vidlyftigt skrifveri, af en ändring i marknadens ursprung, liga datouppgift, som när den utkommer, är vanligen onyttig och ofta skadlig. Orsaken hvarföre man klandrat så ofta Landshöfdingarnes åtgärder härvid, olägenheterna att så många blifvit narrade till resor, af sn, genom möjligen i den orten okända kungörelser, alldeles oduglig blifven Almanacka, allt detta kan lätt häfvas genom stadgandet att Herrar Landshöldingar få känne - Den 14 April. 243 dom af hvart års Almanacka, icke först genom Bokhandeln, utan långt innan den tryckes, och medan ett fel ännu står att hjelpa VettenskapsAcademien borde hvarje år i December aisända till hvarje Landshöfding© ett Exemplar af CalendariiSchemet för äret efter det nästa, med utsätta månads, vecko och helgedagar, samt marknader, utsatte efter de Academien ineddelta ursprungliga befallningar, och allmänna reglot för de a r i i ga förändringarne; hvarefter inom 1 Mars följande år Landshöldingarne borde ha svarat, om någon af de marknader, sorn blifvit flyttade mer än ett dygn lämpligare kunnat flyttas till en annan tillåten dag.
Alt för öfrigt utsätta dylika vilkor för rättigheten att utgifva skrifter, kan jag ej betrakta annorlunda, än såsom ett ingrepp i RegeringsFormens 86 §, Hvad Jury-inrättningens afskaffmde och tryckfrihetsmålens bänskjutande till Domstolarne angår, så bar den värde motionairen klandrat mitt intryck, alt en skrift blir brottslig endast genom det uttryck den gör på allmänna opinionen, samt vidlyftigt utbredt sig deröfver. Till besvarande deraf vill jag blott påminna, alt månget uttryck Den 25 Januarii e. m. kan vara brottsligt, endast derföre att det utgör en allusion; och jag hemställer, om på en annan tid, då allusionen icke haft något föremål, uttrycket kunnat vara brottsligt. Nu blir således detta uttryck ett brott, endast genom den tillfälliga omständigheten, att det innefattar en allusion; och det är följaktligen icke sjelfva orden, utan det menliga intrycket på opinionen, som gör uttrycket brottsligt; och det är detta jag åsyftat. Jag utbeder mig för öfrigt få erinra, att i vanliga brottmål är brottet gifvet, och frågan endast att genom vittnen Öfverbevisa brottslingen; men i tryckfrihetsmål är förhållandet omvändt. Der är den handlande personen gifven, och frågan blott att genom vittnen bevisa, alt handlingen är brottslig. Och dessa vittnen äro Jurymännen, på hvilkas vittnesbörd domen skall grundas. Den värde Motionären har ytterligare sagt, att inför Domstol hafva kärande och svarande lika lång tid att plåga hvarandra. Jag hemställer likväl till den värde Motionären sjelf, om han gerna skulle vilja ägna sin tid åt svaromål inför Domstolarne på krångliga Advokaters insidiösa och smädliga libeller? Jag tror, alt hvar och en bör vara belåten att så snart som möjligt få saken afgjord, för att slippa gå alla instantierna igenom med folk, som ej hafva annat att göra, än att skrifva ovett. 332 Den 20 Januarii e. m. En annan talare har klandrat Juryinrättningen derföre, att der fordras två tredjedelars pluralitet för att fälla.
Krigs-kollegium alt vidtaga de förberedande åtgärder, som för ärendets slutliga behandling linnde erfordras, hvarefter bemälda Kollegium uti underdånig skrifvelse den 4 Februari 1859 anmält, alt den för utvidgande af lägerplatsen å Frösön afsedda jordrymd, inalles utgörande 54 tunnland, 14 kappland, blifvit af Kronofogde och Häradsskrifvare jemte Nämnd, i vederbörandes närvaro, år 1858 uppskattad, dervid förrällningsmånnon ansett, alt Regements-paslors-boställel V esterhus Nio 5, derifrån jord-afsöndringen blifvit föreslagen att ega rum, kunde beräknas att utgöra en årlig arrende-afgiit af 120 Ridr Banko, hvartill borde läggas boställets enern, upptagna lill 55 R:dr Banko, då 175 R:dr Banko utgjorde del sammaniäknade belopp, i förhållande hvartill bostället borde åtnjuta vederlag för den blifvande jord-afsöndringen, sorn, efter en vidd al 54 tunnland 14 kappland, närmast motsvarade
Som det reglemente för Riksgälds-kontoret, hvilket vid innevarande riksdag utfärdas, synnerligast i fråga om verkställigheten af de å Kontoret anvisade utbetalningar, innehåller åtskilliga närmare föreskrifter, hvilka icke finnas intagna i Rikets Ständers derom till Kongl. Majit aflåtna underdåniga skrifvelser; får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad under de sednare riksdagarna iakttagits, måtte uppdraga åt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret att, så fort ske kan, efter emottagande af det nya reglementet, till Kongl. Majit å Rikets Ständers vägnar i underdånighet aflemna ett exemplar af samma reglemente. I händelse denna hemställan varder af Rikets Ständer bifallen, torde Kongl. Majit, genom underdånig skrifvelse af Rikets Ständer, underrättas om det uppdrag Fullmäktige i Riksgälds-kontoret derigenom erhålla. Stockholm den 16 Juni 1866. Stockholm, E. Westrell. 1866. Register öfver Stats-Utskottets Utlåtanden och Memorial vid 1865—1866 års Riksdag. A. Adjunklernes vid universiteterna löneförmåner Adjunktur i kirurgi och obstetrik vid Lunds universitet » i medicinsk kemi, angående inrättande af ' O Aflöning s förhöj ning för Sekreteraren i arméförvaltningen » till betjening vid (allmänna) Garnisonssjukhuset . » åt verkmästaren vid Svea Artilleri-reg;s tygstat Aflönings/örskolt åt Riks-Ståndens och Utskottens betjening Aflöning åt Riks-Ståndens och Utskottens kanslibetjening Afvelsdjur, inköp af . Ahlgren, A. T., Länsman, pension åt Akademien för de fria konsterna, förhöjdt anslag till Alleson, Chr. Möller, Kanslist, pension åt Allmänna arbeten, anslag till undersökning för Alnarps landtbruksinstitut skuld . » » anslag lill Aminoff, D. F„ Löjtnant, pension åt Atnmunilionsvagnar för fältartilleriet Andersins, A. R, Major, döttrar, pension åt Angelin, N. P., Professor, pension åt .