Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jo, allmän svaghet, kör”telsvullnader, engelska sjukan, höftsjuka, ”ögonsjukdomar m. fl., äro nästan ound”vikliga hos barn af sådana föräldrar. I ”så beskaffade omständigheter få beklagligen barnen lida för Fädernas missgerning.” ”Detta må vara nog,” fortfar han, ”för ”att öfvertyga hvar och en någorlunda tän”kande menniska om brännvinets skadliga ”inflytande på hälsan. Dess förderfliga ver”kan på sederna är, om möjligt, ännu be”dröfligare. De rysliga och mångartade brott, hvartill brännvinet är ett påtagligt upphof, kunna icke alla omnämnas. ”En ”högaktad och numera djupt saknad Leda”mot i Konungens Högsta Domstol ”lieRådet Toren) upplyser bemälte Förfat”tare, har, uti en afhandling, tryckt 1823, ”kallad: Försök att bestämma orsakerna ”till ökade brottmål och medlen till deras ”förekommande eller minskning, a Ifvar li”gen bevisat detta/’ och de till Kongl. SundhetsCollegium inkomna rapporter ådagalägga, a!t ifrån och med 1823, till och med 1826, icke mindre än 36o personer omkommit genom följderna af fylleri, an - 544 Den a.8 November e. m. tingen mördade i slagsmål under ruset, eller döda af slag efter omättligt förtärd t brännvin. Samma rapporter förete flere exempel på husfäder, som mördat sig sjelfva, eller hustru eller barn af förtviflan deröfver, att de genom brännvinssupande blifvit skuldsatta, nödställda och förstörda, oberäknad! de flere mindre rysvärda brott, såsom tjufnader, slagsmål, dagdrifveri, hvartill det föranleder. I hvarje blad af Postoch InrikesTidningarna läser man om folk, i synnerhet bönder, som blifvit satta under förmyndare, sedan de, genom oordentlig lefnad, också en följd af brännvin, blifvit oskickliga att sköta sin egendom.
84- När sessions-timman är inne, samt föredragningen, uppå Ordförandens tillsägelse, börjat, skall uti Protocollet antecknas, då någon Fullmägtig derefter tillstädeskommer; hvilket äfven iakttages, då någon Fullmägtig bortgår innan Ordföranden tillkännagifvit att sessionen upphört. §. 85. Skulle Fullmägtig, ehuru vistandes i staden, antingen af opasslighet eller af enskilda angelägenheter vara hindrad att bevista Fullmägtiges vanliga sessioner eller ock de extra sammankomster, hvilka blifvit honom kungjorde, bör han sitt förfall hvarje gång serskildt tillkännagifva. §. 86. När, på sätt i §. 87 omförmäles, Fullmägtig reser från Staden, men icke låter höra af sig inom Tvenne (3:ne) veckor efter den tid, då hans tjenstledighet upphört, anraärkes sådant i Protocollet. Men derest han, utan anmäldt laga förfall, skulle uteblifva fulla Två (3) månader, att räkna från den dag hans tjenstledighet lilländagått, inberättas det till Riddarhus-Directionen, ifall lian är Frälseman, eller, öm han är Ofrälse, till Cancelliet vid det Stånd lill hvilket han hörer. §. 87. JLstundar Fullmägtig att på längre eller kortare tid resa från Staden, gifve Bil. till Stats-TJlskotlels Memorial N.o 4l°- 33 gifve lian sådant tillkänna, samt huru länge han arnar vara borta. Och bör i Protocollet antecknas, huruvida Fullmägtige för clet Riks-Stånd, lill hvilket han hörer, anse något hinder för göromålens jemna och oafbrutna gång, genom hans frånvaro, kunna uppslå. §. 88. Sessioner få ej hållas eller något beslut fattas, då Fullmäglig för ettdera af de Fyra Riks-Ståndan saknas. — Några ärenden af vigt och betydenhet, såsom låns upptagande eller instäljande, sysslors tillsättande m. m. få icke heller afgöras, så framt icke minst Åtta bland Fullmägtige äro närvarande. *
Den 5 Augusti 1812 355 terne nödgas sträcka sin handläggning till mål vida under hvad mellan Riksdagarne förekommer i Landthushållnings Oomitéer, Politie Rätter och Sockne stämmor: till förkorrtande af de genom nuvarande arbetssätt och verkningsområde långa Riksdagar, som af Nationens röst altid och enhälligt ansetts skadiliga, och verkeligen i flera afseenden skola vara det: och för att undvika denna heterogena blandning af höga och triviala mål, som äfven skadar vår förmögenhet att dessa mål tillbörligen handlägga — föreslås såsom ledande till förenklande af den nuvarande ända till de lägsta detailler gående utsträckning af Riksens Ständers befattning: 1 :o Att uti 53 § af Reg. Formen uteslutes Allmänna Besvärs och Oeconomie Utskottet, och 3:o Att 89 § af Reger :s Formen utgår.1 Med afseende å de af Herr Grefve Löwenhjelm anförde skäl förmodade Herr Baron Adlerberg att om mellan Riksdagarne Eeonomie Comitéer nedsattes till upptagande och beredande af alla nu vid Riksdagarne förekommande Economiska frågor, hvaraf i sådant fall blott resultaterne behöfde Riksens Ständer meddelas, skulle handläggningen vid Rikets economiska interessen allra bäst åstadkommas, med undanrödjande af de i detta Memorial omnämnde olägenheter af deras närvarande behandlingssätt. Herr Kammarh. Silfv. Då enligt Regeringsformens 89 § Economie Utskottet endast äger rättighet att framställa önskningar, hvilka Regeringen oinskränkt kan gilla eller afslå, ser jag ej något ondt genom samma inrättning möjeligen kunna uppkomma, utan tror tvertom, att det altid för Nationen är en lycka att lia tillfälle för Regenten frambära sine önskningar. Herr Borgm. Egge anmärkte att, då Stats Rådets Protocoller upplysa att få af de vid 1809 års Riksdag väckte economiska frågor sedermera blifvit vidrörde, och då vi nu äga en Landtbruks Academie sorn för dessa ämnen vore inrättad, trodde Herr Ilorgm. alla motioner af denna beskaffenhet där böra göras. Herr Doct.
Majit i nåder behaget anföra, tillstyrka, att Kongl. Majits ofvanberörda nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall. 12:o. Jemte förmälan, hurusom Kongl. Majit, efter det Medicine Doktorn Johan Erik Nyblaus blifvit entledigad från den al honom innehafde läkarebefattning vid norra Korrektions-inrättningen i Stockholm och hos Kongl. Majit gjort ansökning om pension, med afseende å sökandens långvariga tjenstgöring i nämnde egenskap och uppnådda ålder af 65 år, funnit Sig böra årligen, utaf de å 2:dra Hufvudtitelo till extra utgifter anslagne medel, tillägga honom en gratifikation af 250 ridr. motsvarande det arfvode, han vid tjensten åtnjutit, har Kongl. Majit nu begärt Rikets Ständers medgifvande, att Doktor Nyblaus under sin återstående lifstid finge såsom pension från allmänna indragningsstaten årligen tillgodonjuta det nämnda arfvodets belopp 250 ridr. Då några ömmande omständigheter icke förekommit, som kunna tala för bifall till den begärda förmånen, har Utskottet funnit sig böra afstyrka Kongl. Majits i berörde hänseende gjorda nådiga framställning. 13:o. Enär Kongl. Majit, vid beviljandet af chefens för Strömsholms stuteri, Öfversten m. m. G. Liljestolpes underdåniga ansökning, att, efter uppnådde 66 lefnadsår och sedan han uti nära 47 år varit anställd i statens tjenst, hvaraf 24 vid nämnde befattning, undfå afsked med pension, icke kunnat af stuteriets serskilda pensionsfond tillägga honom Bih. lill R. St.
Ad. att remittera till , BevillningsUtskottet; Hr Nordenanckars, Gust., motion om stadgande af vite för uteblif vande från andra kronouppbördsmötet; Den 3 Mars f. m. »99 StatsUtskottet: Gr von Fersens, Hans, motion om anslag af statsmedlen, att användas till pris vid allmänna täflingsöfningar; Allm. Besv. och O econ.U tsko 11 e t: 1:0 Frih. von Knorrings, Wolrath, motion om förbud emot brännvins införande från Norrige; 2:0 Hr Estenbergs, Pehr, motion om förbud emot införsel af vissa utländska fabriksoch galanterivara-. Föredrogs å nyo Hr Rosenblads, Bernh., d. 24 näst!. Febr. pä bordet lagda motion om Nummerlotteriets förvandlande till Classlotteri, samt om upplifvande af förbuden emot allt offentligt utbjudande af lottsedlar i utländska lotterier.
Från Hederv. BondeStåndet. S. D. Till följd af BondeStåndets beslut den 2 dennes och sedan Wällöf! BorgareStåndets Protocollsutdrag, rörande Bränvinsbränningen nu mera ankommit och blifvit uppläst, företog BondeStåndet den till slutlig pröfning uppskjutna frågan; huru med bränvinstillverkning i städerne bör förhållas; hvarvid Ståndet godkände sednare alternativet af hvad Utskottets utlåtande N:o i49> i 6 puncten innefattar, nemh att städerne må i sammansatta bolag utöfva nämnde tillverkning, dock icke annorlunda än efter de gruuder Utskottet i detta afseende föreslagit. Prot. Vt dr. d. 6 Aug. 1823. 671 S. D. Wid Stats och BeviliningsUtskottens nästlidne gårdag på bordet lagde, nu å nyo föredragne, utlåtande: N:o 369, I anledning af väckt fråga om redogörelse för de till tryckningen af igiy års Bevillningshandlingar anslagne medel, fann BondeStåndet för godt låta bero. S. D.
Det är på denna grund jag önskar återremiss, på det Utsk:t, sedan nu lefvande medlemmar af familjen Lilliehöök under någon tid lemnats tillfälle att förete ytterligare bevis, måtte meddela bestämd upplysning, huruvida någon af dem kunnat styrka sig härstamma från ett Svea Rikes Råd och således vara berättigad att representera ätten N:o 1. Kan detta icke visas, så måste ju denna ätt vara utdöd. Jag anser detta vara det enda lagliga sättet att förfara. Ropen på propos. förnyades. Gr. af Ugglas: Jag vill blott rätta ett missförstånd af Hr Cederschiöld. Jag har icke yrkat, att R. o. Ad. skulle på grund af häfd fatta det beslut, som bär är i fråga, utan jag har endast förklarat, att jag icke vill sätta mig deremot. Hr Anrep: Med anledning af det skarpa klander, som blifvit uttaladt, rörde mitt arbete »Svenska Adelns ättartaflor», 116 Den 10 Jannari e. m. ber jag få nämna, att det är helt och hållet mitt enskilda arbete . Talaren afbröts här af Hr Gr. o. Landtm., som erinrade, att den fråga, hvarom Hr Anrep nu sig yttrade, icke utgjorde föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Ilr Anrep: Jag skulle icke framkommit med detta yttrande, så vida icke Frih. Cederström, Rudolf, lått gifva mig anledning dertill. Jag skall emellertid icke vidare jttra mig i den Irågan; blott bemöta Frih. Cederströms yttrande i sjelfva saken, att jag varit inkonseqvent, då jag bibehållit Forstena-ätten såsom ltiksRåds-slägt i ättartaflorna, men uteslulit Fårdala-ätten. Jag får med anledning häraf nämna, alt Forstena-slägten Nio 2 verkligen var en Hiks-Råds-slägt, och att alten såsom sådan introducerades för Itiks-Itådet Torsten Rrunssons skull.
Majit i underdånighet öfverlemnat det öfver dessa utdrag upprättade sammandrag, tillika med en särskild uppgift, innefattande ifrågavarande breis sammanlagda lodtal, efter hvilket porto blifvit erlagdt; den porto-inkomst samma bref inbringat; beräkningar, huru stor porto-intägt, ett lika antal bref af enahanda vigt skulle hafva lemnat, om portot varit bestämdt till i uppgiften omförmälde olika belopp; nu gällande porto-taxa, samt porto-moderations-tabell för tyngre bref; hvarjemte General-poststyrelsen afgifvit underdånigt utlåtande och förslag, angående den ifrågaställa förändringen i postväsendet, samt hvad dermed ansetts ega sammanhang. Sedan slutligen Kongl. Majits och Rikets Stats-kontor blifvit bordt ifråga om den inverkan, som förenämnde förändring kunde komma att ega på möjligheten för Postverket att fortfarande utgöra det af Rikets Ständer till Statsutgifternas bestridande påräknade bidrag af postmedlen, går Kongl. Majit nu Kongl. Maj:ls Anti. Proposition, N:o 72. 11 att till Rikets Ständer göra de framställningar, hvartill Kongl. Maj:t ansett de, med hänsigt till förevarande fråga utredda, förhållanden böra föranleda. Efter införande i England af det Rowland-IIillska porto-systemet, — ett likformigt porto af en penny, motsvarande 2 § skillingar svenskt banko period för alla bref af lika vigt till samtliga orter inom det förenade konungariket, och portots erläggande genom sä kallade frimärken, — har detta exempel vunnit efterföljd inom liera andra länder, hvarvid likväl uti åtskilliga stater den afvikelse från det ursprungliga systemet egt rum, att, i stället för ett enda likformigt brefporto tvänne samt till och med trenne portosatser eller sä kallade Raijons-porton blifvit bestämda. Kongl.
St. ville förskaffa Skånes Rotehållare den lindring och rättelse, sorn detsamma åsyftar, och får jag, såsom vägledning för det Utskott, till hvilket detta memorial blir remitteradt, åberopa såväl de af Frih. Henning Wrangel och mig vid sisth Riksdag uti ifrågavarande ämne afgifna motioner, som Statsocli OeconomiUtskottens betänkande N:o g4 samt R.. o Ad:s protocoll för d. 11 Dec. 1829 och d. 22 Febr. i83o, af kvilka handlingar tydligen ådadalägges, att Skånes Rotehållare äga grundad anledning att vara missnöjda med så 1 IL 21 Den 12 Februarii f. m. väl sättet för den ständiga Roteringens tillkomst, som med den skedde Roteindclningen. Lades på bordet. Upplästes nedannämnde från Exped.-Utsk. inkomna Memorial af d. ii dennes: N:o i. Ang:de storleken af upplagan utaf Bihanget till RiksSt:s Protocoll; N:o 2. Ang:de åtskilliga liemställanden i afseende å öppnandet af prenumeration å Bihanget till RiksStrs Protocoll. Lades på bordet. Hr Mont.gomerie, Gust., hade inlemnat följande anförande: Den af mig i sista plenum väckta muntliga motion om angelägenheten, att Rikets nu församlade Ständer ofördröjligen hos K. M. insinuera den underdåniga önskan, att all brännvinsbränning genast måtte varda inställd, intill dess den hos R. St. förekomna frågan om en högt påkallad ny författning i ämnet blir afgjord, anhåller jag att få något närmare utveckla. Denna motion var måhända oväntad; den hade likväl icke bort vara det. De högst bedröfliga följder, ej mindre i statsoeconomiskt än moraliskt afseende, hvilka den af enskilda interesset ■sorgfälligt underhållna, falska principen för brännvinstillverkningen åstadkommit, hafva ändtligen väckt Nationens allmänna och menniskovännens synnerliga uppmärksamhet.
Det ökar sig hejdlöst dag från dag; hvarje försök att hämma dess framfart mötes med fräck tillbakavisning; isynnerhet inom länsfängelset, hvarest en oafbruten sysslolöshet äger rum, finner man förderfvet stegradt till sin höjd; fångarne föra ett jemt dagdrifvarelif och inöfva sig oupphörligt i brott och laster". "Man kan knappast göra sig en föreställning om den demoralisation, som derstädes herrskar och med stora steg utvecklar sig. Det är derföre icke underligt, att den frigifne förbrytaren merendels befinnes vid utträdande ur fängelset mera förderfvad än vid inträdet i detsamma. I st. f. att låta sig korrigeras af det undergångna fängelsestraffet, har han genom det blifvit vildare, listigare, mindre afskräda från brott, i hög grad sedeslös. Fängelset har för honom varit en fostermoder till förut knappt anade broltsligheter och styggelser. En ung bonddräng, som, anklagad för en mindre förbrytelse, hade blifvit insatt i länshäktet endast på några timmar, omta lade för mig under tårar, huru man derstädes på allt sätt sökte uppmuntra honom till fortgång på brottets bana, samt t. o. m. nödgat honom alt låta undervisa sig i "förvärfningskonslen” hvari hvarje nykomling inbjudes att mot en viss afgift taga lektioner. Det måste alltså antagas som en beklaglig sanning, att de djerfvaste och listigaste brotlslingarne uppammas inom fångelserne. Blott några få timmar, tillbragte inom deras område, kunna vara tillräcklige alt framkalla den fräckaste bo!';” af en annan: "Att det moraliska tillståndet bland fångarne är sämre än man kunde förmoda och svårare alt förbättra än man borde konna hoppas, torde i synnerhet härleda sig från de yttre omständigheter i hvilka de befinna sig. Den anda, som råder inom fängelsets murar är långt ifrån egnad alt räcka en hjelpsam hand åt det ord, som förkunnar frid och försoning, på samma gång som det bjuder förbättring. Dertill stå fångarne i för stort beroende till hvarandra.
Denna granskning, som skall ske i närvaro af tre bland Fullmäktige i Rikets Rank och tre bland Fullmäktige i Riksgäldskontoret, har lill föremål all undersöka, huruvida fullmakterne blifvit i föreskrifven form utfärdade, och skall vid den Riksdag, för hvilken nya val af begge Kamrarnes eller enderas samtliga ledamöter egt rum, vara inom tre dagar fulländad, men vid andra Riksdagar samma dag, då fullmakterne uppvisas. 2. Hvardera Kammaren tillkommer dock sedan att pröfva behörigheten till Riksdagsmannakallets utöfvande, ej mindre för sådana dess medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, än äfven för dem, emot hvilka eljest, till följd af denna Grundlag, anmärkning förekommer. Den, om hvars Riksdagsmannarätt fråga är hos Kammare väckt, bibehåller emellertid sin befattning såsom ledamot i Kammaren, intilldess han blifvit dertill obehörig förklarad. § 33. Så snart fullmakterne undergått den i mom. 1 af nästföregående § föreskrifna granskning samt berättelse om förloppet dervid blifvit af Justitie-Stats-Ministern, eller den i hans ställe förordnad är, meddelad Kamrarna, hvar i hvad dess ledamöter angår, begäre hvardera Kammaren ofördröjligen hos Konungen, medelst deputation, Talman och vice Talman, dem Konungen då för hvardera Kammaren, bland dess ledamöter, utnämner. 22 Expedit iöns-Utskottets Förslag till under d. Skrifvelse, N:o 33. Talman och vice Talman aflägga inför Konungen följande ed: “Jag N. N., ut nämnd och förordnad att vid denna Riksdag vara Talman (vice Talman) i Första (Andra) Kammaren, lofvar och svär, vid Gud och Hans heliga evangelium, att jag vill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksdagens rättigheter, i öfverensstämmelse med Rikets Regeringsform. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterlefnad Rikets öfriga Grundlagar.
Förstärkta Stats-utskottels memorial, avgående, verkställd omröstning, i anledning af lliks-ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om befrielse för förre Departements-cheferne i General-tullstyrelsen, Presidenten af Billbergh och Kansli-rådet Valerius saint Kamereraren, Kammarrätts-rådet Winroth och Kontrollören Middendorff från ådömdt ansvar i målet, rörande den efter afl. Tullförvaltaren Finér yppade balans. Förstärkta Stals-utskottct liar denna dag anställt omröstning öfver nedannämnde i Ståts-utskottets memorial N:o 299 föreslagna och af samtlige Riks-stånden gillade proposition. Den, som, lika med Borgareoch Bonde-stånden, bifaller Stats-utskottets hemställan, att någon eftergift af den Presidenten af Billbergh, Kanslirådet Valerius, numera aflidne förre Kamreraren, Kammarrätts-rådet Winroth och förre Kontrollören Middendorff ådöinde ersättnings-skyldighet för den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans icke måtte beviljas, utan Presidenten af Billberghs och Kansli-rådet Valerii med qvarstad belagda så väl fasta som lösa egendom i laga ordning försäljas och de derför inflytande köpeskillings-beloppen, så långt de förslå, användas till balansens betäckande, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer den till statens säkerhet å Presidenten af Billberghs och Kansli-rådet Valerii fasta och lösa egendom lagda qvarstad att fortfara. Voteringen har utfallit med 53 Ja och 66 Nej* Enär följaktligen Nej vunnit, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med kontrapropositionens innehåll. Hvilket Förstärkta Stafs-utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 1 Sept. 1848. Bih. till R. St. Ankom till Exp. Utsk. den 2 Sept., kl. 9 f. m. Förstärkta Stats-utskottets memorial, angående verkställd omröstning öfver 2:ne i Bevillning s-utskottets utlåtande N:o 27 upptagne voteringspropositioner.
Ingen kan mera hata all småaktighet, allt kärft och inskränkt krämaresinne än jag, och knappast någon är mindre duglig till köpman i detta ords vanliga bemärkelse, eller att noggrant bevaka sina egna fördelar. Jag anser icke materien nog vigtig att åt den kunna vilja uppoffra mycket af min tid eller något af mitt själslugn, af min bättre varelse. Men å andra sidan anser jag det vara menniskans första och oeftergifligaste pligt att göra hvar och en rätt, och detta kan man ej, om man helt och hållet föraktar lifvets hvardagsbestyr, om man saknar ordning i sina affärer och förmåga att behandla dem. Jag älskar friheten och sjelfständigheten, men båda äro omöjliga utan det moraliska oberoendet. Fattigdom, brist, allt slags lidande har för mig ingenting afskräckande, och skulle ej förmå ett enda ögonblick rubba min sinnesfrid; men att ej kunna uppfylla mina förbindelser, att tillfoga någon den minsta orätt, sådant är för mig förfärligt, och jag hatar derföre djupt och innerligt den tadelvärda lättsinnighet, hvarmed så många menniskor handtera sina angelägenheter, och det förnäma förakt, hvarmed några inbillade genier betrakta hvad de kalla prosaiska ämnen. För öfrigt skulle jag verkligen önska att i mitt blod hafva litet mer prosaisk is, än der tyvärr funnits och ännu finnes, oaktadt mina 49 år. Jag är en menniska med starka passioner, under en lugn, nästan kall yta, och af en brinnande inbillning, som oupphörligt vill hänföra mig. Hela min lefnad har varit en strid emellan dylika hänförelser och bemödandet att kunna tygla dem. Jag har lyckats i mycket och misslyckats i mycket, och deraf komma de många förvillelser och dårskaper, som utmärkt min bana och gifvit mina fiender anledning till förhatliga insinuationer mot och om mig. Sjelf är jag likväl högmodig nog att ångra blott en ringa del af mina misstag, emedan det är jag allena som lidit af dem. Men nu nog och mer än nog om mig sjelf! Det gläder mig på det högsta att fru F., såsom Stockholmsbo, äfven blir Ladugårdslandsbo, ty vi blifva då grannar.
De flesta af dessa utgå qvartaliter med tillhopa R:dr 844: 13 : eller årligen en summa af R:dr 3,377: G. — de öfrige en gång om året, med tillhopa 1,401: 32. — Suna R:dr 4,778: 38. Beträffande dessa Anslag, instämma Fullrnägtige uti Commissariatets yttrade tanka, att den för Gassa Commissarien vid sista Riks Öfverfötes 5,1 ,033:16 3 3 Löneförbättring af aoo R:dr ärligen, kan och bör indragas vid nuvarande innehafvarens afgång eller förflyttning till högsta Lönen; att med tillägg å hvardera Fiscalens Handpenningar af de 29 sk. B:co, hvilka, i följd af äldre stadganden om Centonal, blifvit allt framgent afdragne, härefter mätte till hvardera utbetalas 20 R:dr B:co örn året, med 5 R:dr B:co qvartaliter; och att för öfrigt de 2:ne under den 7 Junii 1809 fastställde Extra Arfvoden, å 33^ R:dr, må förändras i likhet med minsta nuvarande Extra Lön till go R:dr hvardera, samt det Arfvode å 80 R:dr, hvarom beslut blifvit fattadt d. 23 Marni 1813, bestämmas i likhet med högre Extra Lönen till i2oR;dr, och till detta belopp (eller deremot svarande, i händelse någon allmän Löne-förhöjning varder beviljad) blifva uppförde på Stat, mot skyldighet för innehafvarne, hvilka nu äro fästade vid vissa Contoir, att lika med andre löntagande Extra Ordinarier tjenstgöra, der deras biträde bäst behöfvas. Genom sålunda skeende tillägg af 1 R:dr jo sk. samt afdrag af Öfverföres 5,033: 1 af Banco-Fullmagtige.
Utskotten så mycket mindre kunnat understödja, som Gästgifverierne icke mera än andra Närings-Idkare borde fritagas från afgift till Sta-, ten för deras rörelse. 3:0 Angående gjordt Förslag, till undan^ 304 Den 8 -April. rödjande af de olägenheter, som uppkomma genom den obestämda gränsen för Personels Skattskrifning vid Braken såsom Arbetare; kunnandes Utskotten icke gilla detta Förslag, såsom dels overkställbar, dels ledande till inskränkning i Bruks-ägares rättigheter och tvång i deras handtering. Fran Lag-Utskottet.- Af ilen 18 i sistförflutne Manad.- i:o Öfver Herr Borgmästaren E. G.