Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, på grund ;if Rikets Ständers beslut vid 1856 års riksdag, samt Kongl. Majits deraf föranledda, den 29 April 1859 aflätna nådiga Bref, sistnämnda års höst blifvit i Norrtelge stat!, i stället för den af ålder derstädes befintliga pedagogi, öppnadt ett lägre elementar-läroverk, med 2-årig lärokurs och 2 lärare, lönade af Staten, med undantag för det belopp af 400 R:dr Kunt, som till Kollegans lön tagits af, inom staden donerade medel, har detta läroverk, som från pedagogien fick emottaga endast 13 lärjungar, under den derefter förflutna korta tiden af 3 år, så vunnit förtroende och anlitats, att lärjungarnes antal derstädes mer än fem dubblats, och nu uppgår till 75. Enligt Ephori föreskrifter, gifna gång efter annan, har lärokursen så utvidgats, att frän 1860 års hösttermin, då elevernas antal stigit till 43. i skolan undervisades i 3-årig, frän samma termin 1861, då eleverna voro 61, i 4-årig. och från början af detta ars hösttermin, för 75 lärjungar, i 5-årig lärokurs, för närvarande af 4 iärare, utaf hvilka, utom Rektor och Kollega, de 2 andra aflönats dels med ett af Kongl. Majit under innevarande år för en extra lärare anslaget arfvode, och dels med inom orten sammanskjutna medel, som redan uppgått till en summa af 4,000 R:dr Runt. Pä vederbörande domkapitels hemställan, och under åberopande af det alltmer tvingande behofvet att genom läroverkens utvidgning i de omkringliggande städerna förekomma en alltför stark tillökning af lärjungar vid Upsala högre elementarläroverk, har Kongl.
— Nio 14. innehållande anmälan om anledning till anmärkning emot Statsrådet och Föredraganderne för Kamniarsamt Handelsoch Finance-ärendena. U. 109, 287. A. 3o8. XXVI. E. Å. 112. E. I9«- — N:o t5. med återlemnande af en utaf Lars Rasmusson ( 251 ) från Bolms Lån väckt motion om fribrefsrätt för Lansmän. ii. b. 54.. iv. a. 434. vii. u. 1 :j6. a. 440. SlatsUtskoltets Memorialet', Betänkanden och Utlåtanden; — JN;o 16, i anledning af vackt motion om ersättning till rusthållarue vid två sqvadroner af Lifregements Dragoncorps för munderingars slitning under garnisons!jenst i Stockholm år i838. IV. B. 161. A. 43g. — N:o 17. om ökad betjening vid Utskottet afen cancellist. IV. B. 161. A. 43g — N:o 18. innehållande anmälan om anledning till anmärkning emot Statsrådet och Föredraganden för Krigsärender, lii, B. U* 109, 287. A. 3o8. XXVI. E. A. 112. E. 191. tN:o 19. i anledning af erhållen återremiss af Utskottets betänkande N;o 10. IV. B. 45a. A. 565. — N;o 20. angående Kållands härads innevånares rättighet att erhålla utsyning på kronoparken Råda ås. IV. B. 422. A. 565. VI. U. 4oo. VII. A. 45. •— N:o 21. innefattande anmälan om anledning till anmärkning emot Statsrådet samt Föredraganden för Krigsärender, IV. R. 6j. VIII. B. 228, 2Q7, 377, 449. •— N:o 2>, angående yrkad rättighet för åtskilliga härader jnöm Skaraborgs
Nio 88, angide reglering af utgifterne under Riksstatens Sjunde bufvudtitel, bifölls Utsk:s uti 2:dra punkten af nämnde utlåt, afgifna och nu vidhållna tillstyrkande samt ansågs förevar. mern. i öfrigt icke erfordra annan åtgärd, än att läggas lill bandlingarne. Vid förnyad föredragning af StatsUlskis d. 4 och 13 dennes på bordet lagda meni. Nio 154, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. Nio 89, ang:de reglering af utgifterne under Riksstateos Åttonde hufvudtitel, bifölls Ulsk:s i fråga om första punkten gjorda hemställan, hvarjemte R. o. Ad. vidblef sina rör:de punkten sednare afdelningen, samt 47:de punkten af nämnde utlåt. förut fattade beslut och ansåg förevar, mera. i öfrigt icke erfordra annan åtgärd, än alt läggas till bandlingarne. Föredrogs ånyo StatsUlskis d. 4 och 13 dennes på bordet lagda mern. N:o 155, i anledn. af erhållne återremisser å utlät. Nio 90, ang:de reglering af RiksstaJens utgifter under Nionde hufvudlileln. Härvid företogs serskildt lill afgörande Utsk:s yttrande, ronde nedannämnde punkter af utlåt. Irsta punkten. Ulskis yttrande lades till bandlingarne. Utskis yttrande lades till handlingarne med vidblifvande af R. o. Ad:s beslut i afseende på den föreslagna und. skrifvelsen. 9:de punkten. Utskis yttrande lades lill handlingarne. 12:te punkten. Utskis uti förevar, mern. gjorda tillstyrkande bifölls. 13:de, 14:de, 15:de och 19:de punkterne. Utskis yttrande lades till bandlingarne. 20:de punkten. R. o. Ad. vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut. 2lista punkten. Gr. Mörners, i fråga om denna punkt afgifna vid utlåt.
Jag tillstyrker alltså, att i én/kningsväg må i underdånighet föreslås: 1:0. Att alla sådana varor, som kunna i tillräcklig mängd och godhet, här i landet, åstadkommas, och såiedes icke behöfva införskrifvas , måga, så länge detta förhållande icke ändras, förblifva förbudne. 2:0. Att de varor åter, som bruket och vanan förvandlat till behof, eller äro, förvis sa tillfällen, anbefallde att ägas, men icke kunna här i landet åstadkommas, samt nu äro förbudne, måge hädanefter varda till införsel, emot tull tillåtne; och 3:0. Att hvad som derefter blifver förbudet till införsel, må också förblifva förbudet till försäljning och bruk. Men åter, fåfum St änder nes Bejlut: 1:0. Att för sådane varor, som kunna bär tillverkas, till erforderlig godhet, men 198 Den 2 5 Junit J, m. icke i tillräcklig mängd, och derföre konna varda tillåine tili införsel, tullbevillningen måtte blifva så hög, att den inbemske producententen icke må kunna undersäljas. a:o. Att öfrige Utländske producter, Colonialvaror, råämnen, samt sådant, som vanan och bruket gjort till^behof, må med lägsta tull beläggas. 3to. Att tullen å utländska varor må beräknas på sätt Utskottet föreslagit; samt 4:0. Att som handelsförändringar kunna uppstå, de der fordra jemkning och förändring i tuUumgälderne, till Kongl. Maj;t må öfverlemnas, att i sådane fall, emelian Riksdagarna derom förordna. Jemte anhållan om återremiss på Betänkandet, begär jag, att dessa anmärkningar må Remissen åtfölja. Nto 3.’ Herr af Klintberg, Carl: Det Betänkande och förslag, hvarmed Högiofl. Bevillningsutskottet inkommit rörande förändrade grunder i afseende på Tullafgifternes beräknande, bar gifvit m’g anledning till några anmärkningar dem jag utbeder mig, Ben !§ Junii f.m. *tt få vörds&mt underställa Högloft.
Om de inkomna målen fördelades på Just.-Råden såsom uti andra domstolar tillgår, så skulle man kunna säga att deras göromål ökats i samma män som de inkomne ärendernes antal tillvuxit; men så är icke förhållandet, ty målen fördelas icke emellan Just.-Råden utan emellan Rev.-Sekretme, som föredraga deni uti Högsta Domstolen, hvars ledamöter afhöra föredragningen, utan afbrott under alla de timmar som för deras tjenstgöring äro bestämde och deraf följer att om än ärenderne ökas i det oändliga så kunna likväl Just.-Rådens göromål derigenom icke ökas emedan de på den fastssällda tiden icke kunna medhinna mera än hittills. Häraf måste det blifva klart att Just.-Rådens göromål egentligen icke tillvuxit, och är nu detta fallet, så kan man väl icke säga att icke Just.-Kanslerns göromål i samma mån tillvuxit. Om StatsUtsk. hade sagt att det blifvit visadt att Just.-Kanslerns göromål minskats eller icke till vuxit så medgifver jag att deruti kunnat ligga ett skäl, men då Utsk. nu har sagt att de icke i samma mån som Just.-Rådens tillvuxit, sä måste väl sådant uttrycka att de tillvuxit åtminstone uti någon mån. På denna grund anhåller jag om återremiss af denna punkt. Hr Printzensköld: Eftersom man börjat anställa en jem förelse emellan Just.-Råden och Just.-Kanslern, så torde det tillåtas mig att i detta hänseende yttra några ord. Jag delar med Hr Cederschiöld den åsigten att Just.-Rådens göromål icke blifvit förökade för så vidt man utgår ifrån den förutsättning att desse Hrr till afhörande af föredragning i Högsta Domstolen aldrig använda mera tid än de 4 eller 6 timmar, som för sessionerna äro fastställde. Om således balanserna hos Revisions-Sekretine blifva aldrig så stora, så inverkar sådant dock icke på tyngden af Just.- Rådens göromål. Jag tror likväl — och måhända vitsordar erfarenheten denna åsigt — att göromålen af den ene kunna anses vara tunga och vidlyftiga under det att den andra med större arbetsförmåga åstadkommer en vida högre arbetsprodukt än den förstnämnde.
— Nej, det är inte värdt, jag har så svårt att se honom, och jag tror inte, han känner igen mig. — Babababa, — ljöd det inne från sängkammaren. Tora kysste farbrodren hastigt på pannan och gick in till fadern. Några dagar därefter var Tora nere vid stationen för att ta emot sin man. Hon gick fram och åter på plattformen, otåligt väntande. Tåget hade bestämdt försenat sig. Skulle det aldrig komma? — Precis tre och tio, svarade farbror Magnus, i det han såg på sitt stora kronometerur. — Det fattas fem minuter. Längtar du så? — Ja, jag har längtat mycket, mycket. Det är i dag fyra veckor, som jag varit här. — Och du har hållit ut i fyra veckor och är alldeles utom dig öfver att behöfva vänta i fem minuter. Det där är också ett äkta kvinligt drag. Tora svarade ej. Där borta vid tunnelns mynning såg hon röken från lokomotivet, tåget närmade sig, marken gungade — där, där i näst sista kupéfönstret stod Hugo! Han vinkade till henne. I ett nu var hon framme vid kupédörren, han hade sprungit ner och tagit henne i famn. — Det har varit en lång tid, min älskling. — Har du saknat mig? — Det var en fråga. Jag har till och med upptäckt, att jag alls inte passar att vara gräsenkling. Men kom in i kupén, Tora, så skall du få se. Jag har tagit med mig något åt dig. Kom och ta emot! — Inte nu. Vi få vänta med det, tills vi kommit hem. Pappa kan inte undvara mig så länge. Kom nu! — Nej, det kan inte hjälpas. Du måste ta hand om presenten. Gå in, så är du snäll! Nå? — Einar, Einar, min lille gosse! Hugo, du är en ängel, som tänkte på en sådan öfverraskning! Barnet hade ställt sig upp på soffan och sträckte armarne mot modren: — Mamma, jag har farit med ånghästen och han piper så lustigt. Han kan inte gnägga alls, är det inte en dum häst? — Han har vuxit, Hugo, och hvad han ser präktig ut! Farbror Magnus, kom hit och se på min lille gosse. Är han inte ovanligt stor för att vara tre år? Har du haft mycket besvär med honom, Hugo?
Ridderskapets och Adelns samt Vällofl. Borgare-Ståndets pröfning och antagan-; de vördsamt framställa. Deremot få Utskotten, med hemtad anr ledul ng af Herr Alunds ofvannämnde anmärkning om olämpligheten deraf, att Fullmägtige från Städerne skola infinna sig vid Häradsrätt, föreslå följande, äfven i andra delar, något förändrade redactinn af den 3:dje punkten, nemligen: Inom V.ne 7/ianadcr, efter Riksdags-Beslutets kungörande, hor, genom utsedde Socken-Jullin ägti ge, hvilka sammankallas af Kronofogden, inom hvarje Tingslag väljas en Deputerad, samt af Borgerskapets inför Magistraten, likaledes en, hvilka Deputerade sammanträda pd den tid och det 6 Statso: Bev. Utskottets Utlåtande N:o 12*5? ställe, Konungens Befallningshafvande utsätter får att etc. (se redactionen i Betänkandet N:o 87 , pag33-) En häremot afgifven reservation bifogas vördsamt. Stockholm den 5 Februarii t83o. Reservation af Herr af Billbergh, J. P.‘. ”Då Utskotten vidhållit sitt beslut uti Betänkandet N:o 87, föraniåtes jag förnya min samma Betänkande bifogade reservation, hvaruti jag sökt ådaS»> agga olämpligheten utaf, att Rikets Ständer skulle antaga Utskottens mening uti aidra punkten, di följden deraf skulle blifva, att de Eäns-Xiazarett, derigenom komma att beredas dergång och upplösning, hvilka icke hafva en emot behofvet svarande egen inkomst, samt alt vilkoret af serskild redovisning för Curhusoch Lazaretts-medlen skulle föranleda till ändamålslös kostnad och vidlyftighet i det fall, då båda Inrättningarn* hafva en gemensam Oeconotnisk förvaltning, Bit. t'. Staiso. Be v. Urs*. U tl. N.'o ia5.
Kopparstick, Estamper och Lithograf er, som tillhöra tryckta arbeten. Korkbark. Kreatur: Får och Baggar från alla Tyska Stater samt intill Vesterhafvet gränsand orter. Hingstar, Tjurar och Fargaltar. Lera. Lumpor. Läster, till Skoarbeten. Magnetsten, oinfattad. Malm, ra och osmält, i Införsels-Tariffen ej specificerad. Malmstuffer, lill Naturaliesamlingar. Marienglas. 588 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 197. Marmor, oarbetad, eller i block. Medaljer, alla slag. Musi kaiier. Muskus eller Desman. Musslor, friska. Mynt, Guld-, Silfveroch Koppar-. Målningar och Ritningar, oinfattade. Naturalier, till vetenskapliga samlingar. Näfver. Oljekakor. Perlemor, oarbetad. Per lo r, äkta, oinfattade eller infattade. Pimps ten. Plantor. Platina, oarbetad eller arbetad. Pozzolana. Rus sins tjelkar. Sand. Serpentins ten, oarbetad. Silfver, oarbetadt. SY/Åe, rått, ofärgadt. Skafgräs. Sköldpadd, oarbetad. Smergel. Spillning, Affall och Span, ej specificerade. Sten: Cornvalls-. Eldfast. Gjutstenar, samt Mergeloch Skilfersten till Stentryck. Qvams tenar. all annan, i Införsels-Tariffen ej specificerad, oarbetad eller i block. Stenkol, Stenkolsstybb eller Cindres, samt Kokes eller afsvaflade Stenkol, Säckar, med varor fyllda, såsom emballage, Tester eller Kratz. Tonkabönor. Trippel. Träd, friska, alla slag. Exp edit io nslits ko Hets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 197. 589 Trädvaror: Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget. Alm, Ask, Bok, Björk, Ek och andra ej specificerade sådana trädslag, som växa inom landet.
Enligt mig från tillförlitligt håll benäget leornad upplysning, kostar ordnandet af en fullständig riiddnings-station omkring 5,500 R:dr R:mt, samt för en station med endast raket-apparat omkring 700 R:dr, hvarjemte årliga underhållskostnaden för den förra uppgå till omkring 500 R:dr och för den sednare till omkring 250 R:dr. Till bemanningen ä räddningsbåtarne äro aflöningar bestämda, men dessa, äro små, jemförda med den fara, för hvilken manskapet är utsatt, nära nog vid hvarje räddningsföretag. På grund af livad jag sålunda tillåtit mig anföra, anhåller jag vördsamt: l:o) att Rikets nu församlade Ständer måtte anslå erforderliga medel för inrättandet af en station med räddningsbåt vid Höganäs samt en station med raket-apparat vid Torekow, äfvensom nödiga medel för dessa sta tioners ärliga underhåll, samt 2.o) att en summa af Ett Tusen Riksdaler måtte ställas till disposition af Kongl. .Förvaltningen af Sjö-ärendena, för att såsom extra godtgöreise kunna användas ät dem eller den, som vid räddningsföretag, genom ådagalagd rådighet och raskhet, deraf kunna göra sig förfjente. Jag anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 28 November 1862. F. Rooth. ,M 131. Af Herr G Alill 1 Angående ändring af 5 § 2 mom. i Kongl. Förordningen den £1 December ISiil om egors /redande inut skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet. Kongl. Maj:ts Förordning af den 21 December 1857, om egors fredande mot skada af annans hemdjur samt om stängselskyldighet, stadgar visserligen uti 1 § såsom allmän regel, att, ”hvar som husdjur eger vare pligtig om dem hålla sådan vård, att de icke olofligen inkomma på annans egor,” men gör uti 5 § 2 mom. i afseende på hägn för skogsmark, från denna regel det ganska väsendtliga och för skogsskötseln menliga undantag, attsädan mark. om den ej är inhägnad, ”anses vara till gemensamt mulbete upplåten”.
Län inköpte enskilde Egendornai ; hvilka af|gifter, på sätt K. M:t förklarat, böra af Kronan ut”göras för så stor del af samma hus, som icke af Bo”ställs-innehafvaren för dess enskilda räkning begagnas” förklarat', (Bih. IV, a, pag. 1486): ”Att, då någre sådane afgifter för de Slott och ”Residence-Hus i Länen, som af ålder tillhört Staten, ”icke erläggas, samt icke heller skäligen kunna äga rum ”för de i senare åren i någre Län dertill inköpta Egendomar, enär de samma genom detta inköp förvandlas ”till publique Hus, för hvilka alltså borde åtnjutas de ”friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtlölja, ”funné R. St:r sig icke kunna lemna något anslag å ”Stat för så beskaffade afgifter.” Och, i följd deraf, lärer K. M:t, på sätt godkända Betänkandet innehåller, uti nådig Skrifvelse till KammarColIegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 hafva vägrat städerne Carlstad, Carlskrona och Nököping sådant bidrag till StadsUtskylderne såväl af Kronan eller för dess andel, som af Boställs-innehafvare, och med tillämpning häraf äfven serskildt under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af Sjö-Ärenderne underd. hemställan om erläggande af Brandvaktsafgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande Hus och Tomter. Men då Herr Löfvenius, med dess motion bilagde 2:ne K. Skrifvelser till Dess Bef:h:de, g4 Stats-Utskottets nemi. af den 26 Maj 1818 och 12 Sept. 1822, ådagalagt det, utan tvifvel för senaste R. St:rs Statsutskott ej uppgifna förhållande, att K. M:t då redan hade, efter alla vederbörandes hörande, och ämnets fullständiga utredande, och på tillstyrkan af dess KammarCollegium och StatsContor samt med åberopande af dels hvad K.
Jag frågar eder, mine Hrr! om vid Carlberg kadetterne göra skillnad emellan dem som åtnjuta fri eller betalad undervisning? Troligen är det för få af dem bekant, hvilka som äro frikadetter eller ej. Kadetternas målsmän hafva endast med guvernören att göra, icke med lärarne. Jag tror t. o. m. att betalningen skall insättas i banken. Gr. Sparre har sjelf uppgifvit det bästa skäl mot den jemnlikhet han beprisat. Han har nemi. omtalat huru han, fastän son till den förnämste mannen i länet, med tillgångar alt gifva mera än de fleste, icke betalte större afgift än de fattiga bland lärjungarne i Gefle. Ar väl en sådan jemnlikhet rättvis? Ilan har sagt, att den skolstyrelsen medgifna pröfningsrätten skulle innefatta ett godtycke. Men hvilken fader, som insätter sitt barn i en skola, vet icke att han öfverlemnar det åt lärarnes godtycke? Dessa träda i föräldrarnes ställe och man kan icke neka, att deras makt i flera väsendtligare hänseenden innefattar ett mycket större godtycke, än den raan nu föreslagit skola åt skolstyrelsen öfverlåtas. Hvarken för det ena eller andra slaget kunna noggranna reglemenlariska föreskrifter uppgöras, utan man måste lila på styresmäns och lärares samveten. Gr. Sparre har vidare sagt, att han kände endast en afgift såsom bruklig i skolorna. Om någon af R. o. Ad:s ledamöter skulle önska, att få specificerad uppgift på de flerfaldiga slagen, så tror jag mig kunna, till eftermiddagens plenum, anskaffa en uppsats öfver de flera särskilta afgifter som inom hufvudstadens skolor erläggas. Slutligen har man sagt, att om än de frivilliga afgifternas borttagande stadgades, så skulle de ändå qvarstå i verkligheten, hvarigenom barnen komme att betala mycket mera än förut. Hr von Hohenhausen har redan anmärkt, huru otro - 400 Den 6 Maj f. ni. ligt det är, att föräldrar, sora veta att lärarne äro fullt aflönta af allmänna medel och ali den bestämda afgiften lill skolan dertill bidrager, likväl skulle vilja ytterligare betala utöfver behofvet.
Där finns tillfälle till praktisk undervisning, då staden har ett större antal husdjur och blir till nytta för stadens djurägare, vilket befrämjar både den allmänna och enskilda nyttan med möjligaste minsta kostnad. Följande reglemente är förordnat: Om styrelsen för Inrättningen § 1 Inrättningen skall stå under Sundhets Kollegiets tillsyn och styrelse i vars stat medel är anslagna. Om professorerna vid Inrättningen § 2 Det skall finnas två professorer, av vilka Kongl Maj: t utnämner den ena till direktör. De har bägge lön på stat och fria husrum, så snart utvägar därtill hunnit beredas. § 3 Sundhetskollegiet upprättar förslag till lärartjänsterna. Inga andra sökande antas än de, som har grundliga akademiska studier och de för en veterinär erforderliga insikter och erfarenheter. Innan förslagets upprättande, skall de försvara, av dem själva valda teser inom veterinär vetenskapen inför Kollegium eller någon av dem författad avhandling och hålla en publik föreläsning på samma sätt som krävs av professorerna vid Karolinska Medico-Kirurgiska Institutet. § 4 Direktören är Inrättningens styresman och chef på stället. Han skall leda undervisningen, bestämma lärotimmarna, vaka över elevernas uppförande, ha tillsyn över byggnader, inventarier, bibliotek och samlingar. Han skall föra förteckningar över handlingar, se till att Inrättningens Häst - Boskaps Apotek är i ordning och försett med fullgoda läkemedel, redovisa ekonomin och inlämna utlåtanden till Sundhetskollegiet, när så fordras. I allt bör han erhålla biträde av den andra professorn. Vidare skall direktören hålla föreläsningar om de yttre kännetecknen, av vilka husdjurens värde kan bedömas, om sjukdomar, farsoter, skador och åkommor som de kan råka ut för och om sättet att undvika dem. Han undervisar om djurens vård och bruk när de är friska samt vad som kan bidraga till rasernas förädling. Hur man kurerar sjuka djur både medicinskt och kirurgiskt, om nödvändiga åtgärder för att hämma farsoter och vad lag och författningar därom stadga samt beskoningskonsten. Han skall själv förordna medel till vård av djur som förvisas till Inrättningen och utföra operationer och därvid lämna praktisk undervisning till eleverna.
I sammanhang med hwad wid 4 momentet blifwit föreslaget, sär ConstitutionsUtskottet wördsamt tillstyrka följande projecterade tillägg i detta moment, att efter ordet Boktryckare införes: hwars Boktryckeri blifwit pa det i 4 moni. af denna § föreskrifne sätt behörigen anmäldt eller hittills pridilegieradt, äfwensom Utskottet får föreslå att med uteslutande af citationen utaf 8 mom. detta mom. kommer att erhålla följande slutmening: eller ock sadant namn af honom ej uppgifwas kan. 1 § 8 moni. Harwid har anmärkaren erindrat, att rätts lagliga innehaswares wore kanske bättre än lagliga rätts innehaswares. Måls - Memorial Nm 41. 667 ägande kallas äfwen ibland en Actor Publicus; manne ej tydligare ägarens? "Angäende öfwersättares rätt synes re"dactionen icke nog tydlig eller rigtig. Om nägon "trycker eller eftertrycker den öfwcrsättning en annan "utarbetat, kränker han naturligtwis dennes ägande "rätt till sitt arbete. Att missbruka en annans namn "och läta min öswersättning passera för en annans är, "om öfwersättningen ej duger, att skada hans litte"raira ära, men ej att stjäla hans egendom. Falskt "namn pä en öfwcrsättning eller ett original bör, "om det kan anses för något brott i en Lag, som "endast häller sig till det som sinnes i den förseglade "namnscdeln, wara ett och detsamma och enligt det "följande i detta moment straffas ester 8 Cap. Mih"gernings-Balken. Följande ändring föresläs: Lag "samma ware om nägon trycker eller efter"tryc. kcr den öfwcrsättning af utländsk skrift, "som annan man utarbetat, men ej mä öf"wcrsättares äganderätt till sitt arbete förhindra nägon att en annan öswersättning af "samma skrift utgifwa."
På de skäl och grunder, jag anfört, afstyrker jag det af Höglofb sammansatte Utskotten gjorde tillstyrkande.” Mauritz Sahlin och Johannes Samuelsson hafva häruti instämt och yttiat. Omstående reservation förklarar tydligen den föreslagne Stängsel-förordningens olämplighet och orimlighet uti vår hemort, der locala förhållanden äro säd a ne, att vid laga skiften, i flesta fall händer, att en eller flere delegare fåi o a 4 skilten och de öfrige kunna erhålla ett eller två, och i så matto så kan icke sällan hända, att den ena grannen i byn, om ock den minsta skattegare, kan komma att vidkännas mångdubbel stängselskvldi^het mot de öfriga.” o J 0 Al Sven Isacsson'. 'Höglofl. Utskotten hafva såsom grund för sitt fattade beslut för den nya Stängsel-Författningen antagit hälften-principen, i hvilket fall jag icke kunnat dela lika åsigter med Höglofl. Utskottens majoritet och hemställer således deremot om detta beslut icke allenast är högst skadligt utan ock medför en verklig orättvisa mot den mindre jorde^aren, i mobn al denna Författnings tillämpande; derigenom att vid laga skiftesfördelning nästan alltid den mindre hemmansegaren i ett och samma skifteslag erhåller i skiljelineerne lika så lång sträcka som en egare af större liemmansdelar, som efter naturförhållandet visst icke af en skiftesman kan. så undanrödjas att rättvisa meddelas båda, hvaraf följden blifver lika i hägnad både lör mindre och större hemmansegare, men för den förra alldeles för hårdt tryckande, detta tyckes vara så klart i ögonen fallande Bih. till R. St.