Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under allt detta sysslande och diskuterande och de glada försöken med de hemkomna möblerna skola många, i. s. kvinnor, till sin förvåning finna sig mogna till riktigt dugliga möbleringsartister, som förmå skapa kring sig ett vackert, trefligt och individuelt hem. Och detta i regeln vida billigare, än om de vändt sig till en furnissör för det hela. För dem alla skall det säkert också förefalla alldeles obegripligt, att så många unga par kunna ge sig med hull och hår i händerna på en furnissör i den ljufva tron, att då måste det bli bra, därför att han ju är en yrkesman och » de måste förstå det ». För nyutnämnda statsråd, som helt hastigt behöfva en representativ våning, eller för hvem som helst annars, för hvilken det blott gäller att komma fort i ordning, kan detta nog vara bra. Men annars. Förstå det? Huru kunna de förstå det? Hemtrefnad och skönhet äro ju, hvad vi fordra af ett hem, icke sannt? Men man måste vara mer än människa och tapetserare, man måste vara siare och halfgud för att hos hvar och en af sina kunder gissa till de vanor och tycken, som bestämma hans begrepp om hemtrefnad. Och hvem garanterar oss för, när vi själfva äro utan kritik, att de ha smak? Många gånger ha de det nog, och mau skulle med tacksamhet vilja begagna sig af deras goda råd och erfarenhet. Arkitekter och andra konstnärer komma ju ofta rätt långt med dem. Men den späda brodden af dilettanternas spirande idéer förfryser ofelbart under deras isande kritik. Men hvarför då, hör jag invändas, denna äflan efter själfständighet i hemmen i vårt allt mer ocb mer uniformerade lif? Jo, just därför, att ännu är lifvet sådant, att denna uniformitet är icke blott en plåga, utan ett ondt, hämmande och förkväfvande; själfständighet och personligt initiativ åter en styrka, en insats till godt. Och vågade man blott börja med att vara själfständig på det området, där dock hvar oeh en obetingadt är egen herre, hvem vet, om man icke skulle få se flere själfständiga, utvecklade individer? En gammal dansfru. Våra släktregister.
Cancelliets reglering; så, och då behof vet af en Yioe-Bibliothekarie-tjenst icke blifvit af Kongl. Maj: t i Nåder framställdt, och Stats-Verkels inskränkta tillgångar icke medgifva beviljandet af andra, än högst oundgängliga utgifter, kaia Utskoltet icke tillstyrka bifall å Comminister Dahlgrens ofvanberörde motion, 2:0 Kongl. H of-Rätt erneA Hos Ridderskapet och Adeln har Herr Bruncrona och hos BorgareStåndet Herr J. A. Biörck väckt motion, om tillökning i aflöningen för Kongl. Svea Hof-Rätts personal, till likhet med hvad Rikets Collegiers Em* betsoch Tjenstemän dels redan åtnjuta, dels, enligt den Kongl. Propositionen, skola komma alt få; och har Herr Biörck, genom en uppgjord jemförelse, sökt visa, att Hof-Rättens Embelsoch Tjenstemän i allmänhet åtnjuta lägre lönevilkor än deras vederlikar i Coliegierne, och serskildt fästat uppmärksamheten på obilligheten deraf, alt Hof-Rättens Assessorer skola vara sämre aflönade, än andra Styrelse-Verks Ledamöter. Hvarjemte, inom Borgare-Ståndet, Hr Cederborg väckt motion, om tillökning i Kongl. Götha Hof-Rätts Personal med arne Hof-Rätts-Rådsoch 2;ne Assessors-löner, enär, genom den nuvaiande alli för ringa Ledarae. ts-personalenj hinder mötte för Lagskipningens säkra och skyndsamma Stals-Ulshotlels Utlåtande N.o So. 9 Utskottet delar fullkomligt den af Hr Biörck yttrade tanka, att Öfverdomarne böra vara af Staten så lönade, att de, skiljde ifrån andranarings-omsorger, må kunna uppfylla deras ansvarsfulla och vigtiga kall, och det var med hänsigt härtill, som IloC-Rätlernes aflönings-stater vid sistlidne Riksdag företrädesvis, framför de fleste Collegiers, blefvo öfversedda och förbättrade.
Vid åsynen af dessa bada behagf~dla, men sakra kvinnor, som ej ha mera likhet med en " svag ranka " än ett doftande vinteräple liknar en filrgad guttaperkablåsa, kan emellertid en man komma p&amp; nedslhende tankar ... T v a d: skulle det då verkligen finnas kvinnor som kunna reda sig sjalfva här i lifvet; som icke med ljut hjälplöshet speja efter ett manligt beskydd? b h bevars, bevars - hvilka tider! " Ja, vet ni, min herre, att det ser hotande ut. J a g misstänker nästan att om afven den stilfullaste bland er sknlle våga en öm förklaring för den trefliga doktorn i hennes nätta; ylleklä,dning, skulle hon med sin klara blick se honom midt i ansigtet och säga: nhur är det min herre, har ni feber? Er puls, om ni behagar! Riktigt, ja; ni har verkligon en smula feber. Gå hem och lägg ett kallt omslag öfver hjartgropen. Hall er s&amp; inne ett par da.r, s&amp; gAr det nog öfverHvarom icke, sh vänd er till någon af mina herrar medbröder. Mina kvinliga patienter ge mig fullt upp att göraen Jo, s&amp; der komme det troligen att lata. Och hvad som är värst: i allt detta ligger en god del rättvisa - tënker en förståndig karl. " Eiuru oftan, tänker han vidsre, " ha ej vi, skapelsens herrar, lockat till oss ett stackars kvinnohjiirta, for att sedan lata det ligga förtrampadt i våx vag? NLI kunna vi sucka ohörda, medan de bästa af v&amp;r tids unga damer g&amp; oss likgiltigt förbi, der vi ligga p&amp; knii, i långa rader och himla oss. De ha ett lefnadsmal, dessa kvinnor, ett framtidshopp, ett brödstycke genom eget arbete och kraft kvad i all världen skulle de med oss!
Och till svar å de väckte molionerne, synes blott böra meddelas, att vederbörande som tro sig hafva för när skett, äga att i laga ordning söka rättelse. Friherre Cederström, Jacob: I anledning af Herr Rihbings anmärkning får jag upplysa , att Utskottens Betänkande ej innehåller, att ifrågavarande undersökning skall undandragas den Lagskipande Magten. I Betänkandet står : Vidkommande dernäst Herr Beckmans med flere mötionairers deröfver förde klagan att strömmar och åar, under åberopande af äldre privilegier _> eller Kongl. Resolutioner_, pä åtskillige ställen obehörigen tillstängas tillförfång för kringliggan - 128 Den 7 November f. m. de grannar j uti deras naturliga rätt att fritt begagna vattudragen till transport af sina naturalster och förädlade produeter , så förekommer väl, att denna klagan, såsom tillhörande Lagskipande Makten att, i taga ordning afhjelpa , icke kan af Riksens Högloflige Ständer till hufvudsaklig pröfning upptagas ; men, då utgången af frågan, sådan den blifvit framställd, är af ett gajisha vigtigt inflytande pä näringurne i allmänhet, hufva Utskotten trott sig böra tillstyrka Riksens Häglof i ge Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det måtte undersökningar på alla ställen, der sådane ej redan för sig gått, af vederbörande authoriteter, på de klagandes förskjutande kostnad, anställas till utrönande, huruvida Kungsådrorne, enligt allmänna Lagens stadgande uti 1J Cap. 4 §■ och 20 Cap. 2 och 3 fl.f. Byggninga-Balken, samt flere härom utkomne Författningar , finnas ulla tider på året, behörigen öppna. Deraf synes tydligt, att Utskotten ej tillstyrkt Riksens Ständer att begära, det sådant i annan än laglig väg måtte ske, men att, då saken är af väsendteligt inflytande på näringarne, Riksens Ständer önska , att en undersökning måtte anställas, och, att der Författningen är åsidosatt, och Kungsådra är stängd, sådant genast måtte undanrödjas.
Att städerne, på sådant sätt skola med tiden blifva utan näringsidkande invånare och slutligen förfalla, anser jag vara påtagligt} och jag hemställer till en hvar, om ett så beskaffadt förhållande kan förenas med landets sannsky lldiga nytta. Öppet och upprigtigt bekänner jag alltså, att jag anser ett stort steg till våra få och föga blomstrande städers undergång vara laget genom Kongl, Kungörelsen af den 28 sistlidne Augusti, hvarigenom landtmannen förunnas en obegränsad handtverksoch lian dels-frihet. Jag tror dessutom, att landtmannen sjelf ej skall skörda någon reel Lagsamt Ailm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande JV.-o 33. J 5 och varaktig fördel af en så beskaffad obegränsad näringsfrihet; ty utom det att slädernes aftynande tillstånd mäste ofördelaktigt in verka äfven på landtmanneu, skall han, efter min öfvertygelse, få en annan rigtning, menlig för den näring, hvaraf han bör beräkna sin vinst och sitt uppehälle. Svenska jordens mödosamma skötsel fordrar alla de armar, som deråt kunna egna sig, för att ur dess sparsamma sköte draga all den vinst, som deraf kan bernias. Bergsbruket och skogarnes ans och användande likaså ; men månne icke en obegränsad näringsfrihet, dertill ifrågavarande förslag liar en gifven tendens, skall från jordbruket rycka mången arbetskraft, som förut egnat sig åt detsamma, och månne icke mången skall finna det beqvämligare, att sysselsätta sig inom lius, än att alla tider af året, i ond och god väderlek, uppfylla jordbrukets mödosammare åligganden, hvilka icke kunna eftersättas utan alt hela landet deraf lider. Jag tror det och med detsamma anser jag äfven frågan, huruvida en obegränsad näringsfrihet samt upphäfvandet af all skilnad emellan sladsoch landtmanna-näringarne skall för landtmannen blifva fördelaktig eller icke, besvarad.
Slagskatt blef 1 sjelfva Myntet inberäknad; i frågan om periodiske uppgifters meddelande om BancoVerkets ställning; angående de föreskrifter, som uti Instructionen för Banco' förvaltningen må lemnäs, angående utlåning på Fast Egendom intill nästa Riksdag; med förslag till Reglementariska föreskrifter i afseende på de Odlings-Lån, som enligt Riksens Ständers beslut ytterligare komma att från Banken utgifvas; angående understöd för Götha Canal-Verk; om beläningsrätt för Bolagets Actier, samt om Actiers och publique pappers beläning i allmänhet; om förändring uti nu gällande beläningssätt och belämngsvärde å Guld och Silfver i Banken; rörande väckte 'motioner i afseende på Bancö-Discont-Styrelsens sammansättning, och det Reglementariska för samma Discont-Verks förvaltning; med förslag till Voterings-proposilioner i frågan om Reglementariska stadganden för de i Rikets Vestra och Södra Landskaper blifvande DiscontContoir; och angående föreslagne förändringar i Bankens inre administration, dess Sedlars utgifvande och beskaffenhet m. m. Lag-Utskottets: Angående förklaring öfver 17 Cap. 8 §. Handels-Balken, i afseende på skuld till Kronan för Uppbörd; om anslag af ett Canzlistarfvode; och med förslag till jemnkning i Riksens Ständers beslut, angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från ansvar vid underlätet insändande af Kämnärseller Rådstufvu-Rätts Domböcker och Protocoiler m. 111. 33a Den 21 December c. nt.
Det låg någonting af isande beslutsamhet hos denne kamrat i skogen. Utan ett ögonblicks uppehåll jagade han efter den magre nybyggaren, men sprang nu i cirklar rundt, rundt, försökte knappa in dem och komma rakt på fienden, men sköt då alltid för långt och måste vända i en spetsig vinkel. Salmon var varm i händerna efter detta oafbrutna gnidande af furans stora bark. Kanske hade de jäktat i tio minuter, kanske mindre, kanske mera. Tänk innan folk skulle komma häråt och göra ett slut på historien. Och mor, som hemma kämpade med döden! Nu ropade han Hjä-ä-ä-ä-älp! Hallå-å-å-å-å-å! I ett tystnadens ögonblick kunde Salmon höra hundarne från bygden, där de under natten sutto på stugubroarne, lyssnade till hvarandras skall och skällde tillbaka, till dess ett dussin stämmor blandades. Det grofva målföret hos nämdemannens älghund hördes gång efter annan, men det tjutande, melankoliska, dödspående skallet hos kyrkväktarens hynda var som ett långt snöre utan knutar och ändar ... skulle ingen enda bonde vakna under sin fårskinnsfäll, stiga upp och huta åt dem, höra hvad som stod på en fjärdingsväg till skogs och komma till hjälp? Haall-å-å-å-å! Hoj! Och Nalle fortsatte med sin manöver; kunde någon fatta ett sådant raseri? Ibland snuddade han tallen så nära, att pälsen skafdes, men alltid var Salmon några tum på sidan, kall i blicken medan svetten rann utaf honom i små floder under kläderna. Den fina mossan hade han med sina näfverskor — först trampat stora hål uti — så gjort stora refvor uti — slutligen alldeles flitt undan — och nu sprang han på en rund upptrampad cirkel af naken jord. Så hade den ena näfverskon lossnat och gått till spillo, medan den andre ännu hängde fast, men uppfläkt så att några blödande tår syntes. Och mor, som arbetat hela aftonen med sitt — och väntade väntade! Nalle bytte om taktik.
Artilleriets personal och hästar: Passevolance för Ridoch Stall-persedlar 1,000. Artilleriets Excerciee-me del .. i,5oo. Arfvoden för Bat. Mariebergs Läroverk 5,85o. Transport Artilleriets materiel: Tygbehof Upphandling Experimentmedel Underhåll och förbätt - . 6,000. 1,000. 5oo. rande ”.5o°- .8.5oo, Häraf synes, att utgifterne för Artilleri-materielen under dessa år varit i ett nästan ringare förhållande till hela anslagssumman, än de först omnämnde och nu sist förflutne 5 åren. Gör man nu en sammanslagning af de tvenne tabellerne, nemligen för 5 år och för 8 år; så får man till resultat, att sammanlagde summan af anslagen till Artilleri-förråderne under de i3 förflutne år vi åtnjutit fredens lugn, utgjort 2,331,000. R:dr eller med begagnande af de runda talen per medium 179,600 R:dr årligen. Fördelningen af denna summa, enligt den i det föregående antagne princip, har under dessa i3 år varit i runda tal årligen: Till Gemensamma behof 21,900. — Ammunitionsförråden . 3 4,4°o* — Arme'ens gevär stillverk ning etc. 88,600. Summa R:dr i5i,aoo. Transport R:dr 144»900* 128 Den 29 December f. m. Transport R:dr iI\/[,qoo. Till Artilleriets personal och hästar ii,5oo. — Tygbehof 7,200. — Artilleriets materiel 16,000. Summa R:dr 179,600.
Utmätes fast egen”dom, gälle för Kronofogde hvad här of”van, angående Magistrat, i thy fall är stad”gadt. ” ”3:o Försummar Magistrat eller Kronofogde något af hvad nu är föreskrifvet, ”svare då för det som utmätas och försäl”jas bordt, der ej visas kan, att borgenär ”lemnat gäldenär anstånd med betalningen, Den i a Mars e. m. ”eller att egendomen ej kunnat säljas A lid, ”sorn derföre rätteligen utsatt och kungjord ”varit, eller att, oaktadt vidtagne laglige ”åtgärder till köpeskillingens indrifvande, ”sådane hinder dervid mött, som af Magistra”ten eller Kronofogden ej förekommas kun”nat, börande i sistberörde arne fall skriftligt besked, med uppgift af hindrens beskaffenhet, på borgenärens begäran honom ”genast meddelas.” ”4:o Vill gäldenär klaga öfver utmätning som bos honom verkställd är, åligge ”honom, att, inom i4 dagar från den dag ”då utmätningen skedde, till Konungens Be”fallningshafvande sin klagoskrift ingifva, ”vid äfventyr, att hans klagan eljest icke ”lill pröfning upplages; dock skall dylik "klagan ej hindra ulmätningsåtgärdens fullbordan eller egendomens försäljning, der”est ej Konungens Befallningshafvande för”ordnar, alt den inställas må.” Jag anser, lika med Eder, den uti Kongl. Förordningen den i i December 1766 löreskrifne tid för fullbordande af utmätning å landet böra förkortas, samt deremot den i Kongl. Brefvet den i3 Julii 1775 stadgade tid för utmätnings verkställande i stad erfordra förlängning, äfvensom Jag erkänner beliofvet af hittills saknad föreskrift rörande liden för öfverklagande affelaktige åtgärder vid ulmätnings förrättande; men emot Edert ofvanberörde Förslag till afhjelpandc af desse brislfällighelcr i Lag - 374 Den 11 Mars é. m. sliftningen, liar Jag funnit följande anmärkningar förekomma. 1:0
Du får ändå inte aflägsna dig, utan vänta till dess han senare går ut. När han kommer ut, ger du mig genast signalen, men du måste akta dig noga så att du ej blir upptäckt. I synnerhet får du ej visa dig för dworniken i huset." "Ska ske som ni befaller, nådig herre", sade tjenaren och bugade djupt. "Tecknet vet du", sade hans herre. "Ja." Tjenaren blef ensam. När ljudet af hans herres steg förklingat, tog han upp en liten flaska, satte den för munnen och tömde den till hälften i ett enda tag. Ryssens ögon glänste då af fröjd och han mumlade för sig sjelf långa meningar, hvilka alla uttryckte den sällhet han erfor af wotkaflaskans innehåll. Sedan han en stund sett sig omkring, lutade han sig makligt mot porten och snart började hufvudet att allt mer och mer sjunka ned mot bröstet. Det var den obevekliga sömnen, som spelade väktaren detta lilla spratt. För att få upplysning på det föregående, måste vi bedja läsaren följa oss några dagar tillbaka i tiden. Vi begifva oss då till den borg, der Boris Gudunow residerade. Denne kejsare var en kraftfull man, som länge tyglade de vilda passionerna hos sitt folk, och hans regering var för landet ganska lyckosam. Men, liksom alls ryssar, hade han den älsklingstanken att utvidga riket på sina grannars, i synnerhet Sveriges bekostnad. De bördiga östersjöprovinserna lågo honom mycket nära om hjertat. Slutligen trodde han sig ha fått en idé, som, om den blefve utförd, skulle föra honom till målet och förskaffa honom de eftertraktade länderna. Han fick nemligen höra, ätt en brorson till Johan III var i Polen vid Sigismunds hof, Och när det också kom till hans vetskap, att prins Gustaf var den egentliga arfvingen till svenska kronan, som genom farbrödernes, Johans och Karls ränker blifvit honom frånryckt, lät han genast sända bud till prinsen och bedja honom komma till sitt hof. Gustaf, som hoppades att 1 Ryssland vara befriad från den list och de försåt, som i Polen hotade hans lif, antog med tacksamhet inbjudningen och begaf sig till Moskwa.
Vår vanliga skol-undervisning, nästan af alla grader, har i allmänhet det fel, att kunskapen brådslörtas för mycket på lärjungen. Genom den tilltagande mängden af de kunskaper, som erfordras, har det småningom blifvit undervisningens uppgift att på kortaste tid inplanta de möjligen fleste kunskaperne. Lärjungen får ej dervid tillräckligen tid och tillfälle att pä sitt sätt uppfatta och använda, jag ville nästan säga, öfversätta den ifråga va vande lärdomen; får ej tid och tillfälle att på egen hand deröfver tänka, besinna sig, jemnföra, sammanbinda och döma; får ej till och tillfälle att förarbeta, förandliga och med sin sjals väsende införlifva densamma; hvilken process är lika så nödvändig för själen, som födans serskilda förändringar äro det för kroppen. Man må icke säga, att en sådan sjelfverksamhet, eller barnets egen bearbetning är allt för tidig vid meddelandet af kunskapens elementer. Ett ringa agtgifvande på huru barnet sjelf ifrån dess spädaste ålder skaffar sig på egen hand de verkligen stora kunskaper, hvaraf det redan vid 6 års ålder är i besittning, hvilket just sker genom en sådan inre bearbetning, ådagalägger, alt en sådan method för barna-undervisningen icke allenast är den enda af naturen sjelf föreskrifne, utan att den äfven är den, som, med all dess skenbara långsamhet, hastigast bibringar barnet kunskaper och säkrast bevarar dem. Man jernnföre blott, huru hastigt och säkert barnet sjelf på egen hand lärer sig sitt modersmål, med den svårighet, långsamhet, samt slutligen osäkerhet, hvarmed alla språk läras i Skolan. Barnets sjelfverksamhet, d. ä. dess bearbetning af hvarje af Läraren gifven lärdom, eller, såsom den på skolspråket kallas, af hvarje lexa, är således i min tanka det vigtigaste elementet i undervisningen, så framt Statssamt Bllm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande ^ N:o 5• 11 nemligen den tillika har för ändamål, att utveckla själsanlagen och icke hlott inplanta några kunskaper. Men denna bearbetning kan ej ske uti Skolan j under sorlet och förströelserna derstädes, icke eller utan i så fall, genast och så att säga, på stående fot.
Så ovedersägligt detta i sig sjelft är, så följer likväl ingalunda deraf, att ett sådant ändamål i minsta mån vinnes, om bankovinsten aflemnas till statsver ket. Svenska Staten har uppoffrat såsom det säges 11 mili. R:dr på den välbekanta stora kommunikations-anstaltcn Götha kanal, hvilken man lorespeglade skulle gifva en så betydlig vinst genom transito-handelns ledande kanalvägen genom landet. Statsverket har riksdag efter riksdag erhållit ganska betydliga summor, den ena millionen efter den andra, från riksbanken; inga större missväxter eller inhemska olyckor hafva inträffat, och likväl hafva konjunkturerna försämrats och silfret fortfarit att utgå ur landet. Det synes alltså, att alla de stora uppoffringar, som i sådant afseende blifvit gjorda, icke kunnat frambringa det dermed åsyftade ändamål, ej heller i någon mån föröka produktionen af exportvaror till betäckande af importen. De penningar, som från banken aflemnas till riksgäldskontoret, kunna nemligen disponeras till förökande af stats-lyx och militär-lyx lika såväl som meddelade lån både från enskild oell allmän hank kunna användas att öka den enskilda lyxen och föranleda en ökad skuldsättning både inom och utom landet. Afven om man ville antaga att de medel, hvilkas utlemnande nu är i fråga, uteslutande skulle användas till industriella och produktiva ändamål, sä lära verkningarna deraf icke snart kunna medföra någon förmån för Banken och således icke heller i ringaste mån förekomma den öfverhängande faran, sorn innan kort synes hota realisationen. Af allt hvad nu blifvit anfördt har jag kommit lill den Öfvertygelse, att hankens framtida ställning blir serdeles bekymmersam och att vår 16-åriga realisation icke kan äga fortfarande bestånd, om ej Rikets Ständer snarligen vidtaga ändamålsenliga åtgärder till dess betryggande. Den rättighet, Banko-styrelsen eger att när nöden pågår upptaga utländska silfverlan är ett palliativ, som svårligen kan annat än förvar - 32 Banko-Utskottels Memorial, iV:o 12. ra det onda, under hvad form del än begagnas.
Södermanlands Regemente, vid sådant förhållande och enligt hvad här ofvan blifvit utredl, skulle för år 1855 få vidkännas en för hvar och en af dem betydlig minskning i sin aflöning, i händelse de måste emottaga lösen för spåndalen efter medel-markegångs-pris, enär rotehållarne icke torde, på grund af nu med manskapet gällande öfverenskommelser, anse sig förbundne eller kunna förpliglas att lemna dem ersättning för hvad genom det nya sättet för spanmåls-prisets beräkning skulle lörloras, bade E. K. M:t, lill förekommande af den betydliga förlust, som för manskapet skulle uppkomma derigenom all års-markegångs-priset i Nyköpings Län vore 4 R:dr 27 sk. 7 rst. högre än medel-priset, jemväl i Nåder anbefallt Stats-konloret alt äfvenledes förskjuta hvad som för är 1855 kunde erfordras lill betäckande af den sålunda belöpande skillnaden i värdet för en lunna spanmål efter ortens års-markegångs-pris och de tio årens medel-markegång, spanmäls-lunnan beräknad lill det kappe-antal, som hittills för manskapet utgått, af hvilken förmån samtliga manskapet vid Södermanlands Regemente torde komma i åtnjutande, samt vid anordningen och utbetalningen af pris-skillnaden i öfrigt förfära på sätt uti 2:dra punkten här olvanföre angående korporalers ersättning finnes bestämdt. Med lillkännagifvande af hvad sålunda i ämnet förekommit, har E. K. M:t, uti högslberörda Nådiga Proposition, lill Rikets Ständer öfvcrlemnal att förordna om afskrifning eller ersättning för den utgift, suni härigenom i och för ifrågavarande såväl korporaler som soldater kan uppslå för statsverket under är 1855; hvarjemte E. K.