Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kurre hade krupit ut och dansade nu som en satunge på husbondmorans rygg, med skadeglädje kikande henne upp i ansigtet än vid den ena, än vid den andra sidan, kittlande henne som en ursinnig med denna sin rytmiska krigsdans. Han visade den mest infernaliskt fåniga glädje, satte öronen styft upp i vädret, stirrade med sina stora ögon och lät fötterna gå som trumpinnar. »Kurre! Kurre!» skrek Lalla, men det brydde han sig inte om. Så störtade hon fram och grep honom tvärt om kroppen. Han skrek till och bet henne, – ända in till benet, tyckte hon – och blodet dröp från fingret, men hon höll honom fast. Hon hade en dunkel känsla af att husbondmoran kunde slå i hjel honom. Denna hade sjunkit ned på en bänk, flämtande efter andan. »Jag puh jag som är så rädd för möss! — Puh, puh jag vill hellre ha tre råttor att dansa på mig än denna lilla rackarungen. – Kommer han lös en gång till, så skall jag låta Pajas ta’ honom. Det är så mycket att du vet det.» Pajas, det var gårdshunden. Lalla stod och stoppade ned Kurre i buren, trots hans protester, och så band hon åter förklädet öfver, med en skelande, misstrogen gammal qvinnas blick bortåt husbondmoran, om denna hade ondt i sinnet. »Och låter du honom vara i stugan ett enda ögonblick till, så låter jag drängarne släppa ut honom i skogen igen, så kan du gå och hemta honom, om du kan.» Lalla kände en stel förtviflan i sitt dåraktiga hjerta. Hon tyckte att hon kunde vandra verlden omkring med Kurre, om så skulle vara, – men mista honom? Aldrig! Hon sade icke ett ord, men tog buren i sina armar och trälade åstad med den, så att det såg ut som om hon skulle knäckas i ryggen. Så kom hon ut på gården; längre orkade hon icke i första taget. Der satte hon sig invid väggen, med buren bredvid sig, och grät. Men hon kände sig så öfvergifven, att det knappt kom några tårar, bara snyftningar. »Kors i all verlden! Hvad står på?» sade morfar, som kom med brädklabb och spik.
Ordens-Boktryckeriet , 1834- Lagsamt Allm, Bésv. och Oecon. Viik. Utlåtande N,o~g. t N:o 9. Ank. til! Exp. Utsk. den 9 lali!. Utlåtande, öfver vcckta motioner, om skyldighet för Presterskåpet , att bekosta husesyner, oeconomiska besigtningar och landtmäteri-arfvode för Prestebohl, Till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet liar Hedervärda BondeSlåndet remitterat två dit ingifne Memorial, 1:0 af Erik Svanberg från VesterNorrland, som yrkat, att, då livar och en bör vidkännas alla omkostnader för den egendom, lian till sin nytta får begagna, samt boställsinnehafvare i allmänhet, på grund häraf, ega en dylik skyldighet, så borde äfven innehafvare af prestebohl sjelfve betala de kostnader, som föranledas af huse-, byggnads-och od lingssyner, jemte andra oeconomiska förrättningar af enahanda beskaffenhet. Uti denna framställning hafva Jan Bengtsson och Olof Dahlberg från VesterNorrland, med flere, sig förenat; 2:0 af Peter Andersson och Bengt Gudmundsson från Halland, hvilka, på enahanda skäl som Erik Svanberg anfört, yrkat, att, med befrielse för Kyrkorne och Socknemeiiigheterne från alla omkostnader vid landtmäterier och egotvister, deri prestebohl, klockaregårdar och stomhemman ega alel, innehafvarne af sådane hemman målto förpligtas att så beskaffade omkostnader bestrida.
Det var kosackerna, som nu å nyo började den blodiga leken. Under drabbningen, i. Det var annandag påsk den 18 april 1808, som finska härens öde skulle afgöras. Från alla håll och kanter stormade de ryska kolonnerna in på finnarne, som enligt befallning till en början försvarade sig ganska lamt. Adlercreutz var betänkt på att återtåga, hellre än att riskera hären. Med dyster blick stod han på en höjd invid kyrkan, och hans ögon öfverforo spanande allt, hvad som kom i hans väg, så väl de finska som de ryska anstalterna. Det var vid middagstiden. Vid Pietola, der trossen befann sig, hade Nylands jägare och dragoner mycket att göra, och det var endast de förres ihärdiga eld, som kunde tvinga Kulneffs kosacker att stanna. Så fortgick striden utefter hela linien, och klockan blef ändtligen fyra på eftermiddagen. Då, sedan första och tredje brigaden gått öfver elfven, fick Döbeln befallning att retirera. Han gjorde det ogerna, ty den ställning, han intagit bakom den förut nämda dalgången, gjorde, att han ansåg sig ännu längre kunna hålla stånd. Men han måste lyda order. I den allra bästa ordning öfvergick han för den skull isen, och stälde marschen till Karinkarda. I och med andra brigadens återtåg fingo ryssarne större spelrum, och de ansågo sig redan såsom herrar på platsen. En allmän stormning mot norra stranden företogs; det såg mörkt ut för den adlercreutzska hären, ty fienderna hade vid Grytila hemman gått öfver ån till Sadinperä, samt hade lyckats fatta posto vid sjelfva elfvens mynning, i närheten af Gerttula gästgifvaregård. Vi förflytta oss fram till klockan 6 på aftonen. Den lätta skymningen hade redan inbrutit. På elfvens is och uppför den norra stranden krälade ryssarne som i en myrstack, allt under det finnarne med harmen i hjertat långsamt drogo norr ut. Det var ett dystert skådespel.
Den, som vill, alt aflöningen för Sekreteraren i Sundhets-kollegium bestämmes till 2,300 R:dr Runt, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 2,000 R:dr samma mynt. Då denna votering utfallit med 63 ja och 36 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 46:te voteringen. Den, som vill, att aflöningen för Ombudsmannen i Sundhets-kollegium bestämmes till 2,300 R:dr R:mt, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kommer berörde aflöning att uppföras med 2,000 R:dr samma mynt. Som voteringen utfallit med 69 ja och 30 nej, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens lydelse. 47:de voteringen. Den, som vill, alt aflöningen för den å Carolinska Medico-chirurgiska Institutets stal uppförde lärare för barnmorske-elevernas undervisning bestämmes till 2,000 R.dr R:mt, röstar ja; Sluts-Utskottets Memorial M 216. 17 den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, kominer nämnde aflöning alt uppföras med 3,000 R:dr samma mynt. Omröstningen har utfallit med 42 ja och 77 nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med nej-propositionen. 48:de voteringen.
Flere gf wäre Stads-Egendomar täfla i wärde och kostbarhet med de större Bruksoch Landt Egendomarne: Wära Fastigheter samfält betala Krvno-utffplder, som troligtwis öfwerstiga belop - Den i Juni. 32? beloppet af hivad nägot af de större Läbnen er« lägger; och mahan af Statens inkomst för Hu. sen i de öfrige Rikets Stader, Stockholm obe* räknad, utgör säkert en betydligare summa, än för nägre Lahn tilsamman tagne. At Medborgare gemensamt förenade i skyldigheter ti! Rikets förswar och behof, fa njuta lika fördelar och rättigheter wid deras anstäende och bestämmande, är oskiljaktigt ifrän billighet och rättwisa. Et oömt eller allenast liknöjdt afseende uppä Medborgares sä billiga, fordringar, tilhör okunnighetens och fördomarnes mörka, men icke uplysninqens husa och glädjefulla tidehvarf: mätte det wara nära för handen : afund och mistförständ wika : förening och samdrägt bereda wär styrka, wärt sanna wäl för kommande tider. Skulle högt re,-;psctivk; Ständen anse wär ödmjuka begäran, säsom wi hoppas, skälig och wälgrundad, samt densamma altsä bifalla, blir mödan lätt at ur Städernas Taperingslängder läta utröna förbällandet uti utskytderna jemsörelsewis med dem, sorn de öfrige husägande Jnnewänare uti Rikets Städer erlägga för deras' särskilta yrken, näringsfäng och rörelser, hrvar ester deltagandet i den allmänna Ständs repre, sen tronen sedermera kan bestämmas. Stockholm den 18 Lebell, I^rrr8 loll. 6ötber8tröm, I-,. Oclbelius,- b,. Loo, Ll. Lsllinz', VV. 6. 08^enAius, O, Lic, k. VV. ^Vallman, Lric L^lunä , L. L. Nurrtlie, O. Linä. Begärdes pä bordet. Fri-' 328 Den 1 Junit. Frihekrs
Af Revisorerne är vordet anmärkt, att beloppen af det i Riksstaten de indelta räntorna asalia kronovärdi i många fall mer eller mindre skiljde sig från de summor, räkenskaperna upptoge, hvilka olikheter skulle härröra deraf, all under en längre följd af år, derunder indelningarna undergått åtskilliga förändringar, beloppen blifvit i Riksstaten oförändrade; och ansåge Revisorerne det vara af vigt att, för vinnande af rättelse härutinnan, en fullständig utredning af de anmärkta skiijaklighelerna genom vederbörande embetsverks försorg, blefve så fort ske kunde, uppgjord, helst från och med det år, då ny statsreglering vidloge, statsräkenskaperua skulle föras i öfverensstämmelse med dan nya myntberäkningen samt all debitering och uppbörd i öfverensstämmelse dermed verkställas. Med afseende å denna framställning har Utskottet ansett sig böra erinra om del ali 11 § af Kongl. Kungörelsen den I I Maj 1855, angående de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, meddeldta stadgande, att uti först upprättande jordebok, jemte nva penningeräntan och persedelräntan med deras värde, förut varande persedelräntor skola med kronovärdiet antecknas, men alt uti de nya jordeböcker, som framdeles varda upprättade, de gamla persedlarne komma att 14 Stala-Utskottets Utlåtande N-.o 18. med deras kronovärdi uteslutas, i betraktande häraf och då, enligt hvad Utskottet, inhemta!, något kronovärdi framdeles icke heller kommer att i stater och räkenskaper upptagas, vid hvilket förhållande något behof af en sådan utredning, som Revisorerne föreslagit, icke vidare torde förefinnas, anser Utskottet sig således icke hafva skäl att tillstyrka någon åtgärd af Rikets Ständer i anledning af Revisorernas förevarande hemställan. § 7. (Rev.-ber. pag. 38. Uörkl. pag. 245.) Beträffande följande under Kongl.
I afseende på 2 mom. instämmer jag med Hr Cederschiöld deri, att aldrig InterimsStyrelsen borde bafra att sig befatta med andra än de uniouella förhållanderne, samt att Itikena i öfrigt böra styras af Statsrådena med samma makt som i 3 mom. af 39 g:n är föreslaget. Man har talat om att utesluta 3 mom. med bibehållande af 2:dra. Skall detta bibehållas, kan jag icke se något skäl att utesluta det 3:dje; tvärtom är det då alldeles nödvändigt att det qvarstår. En anmärkn. har äfven blifvit gjord deremot, att i 41 §:n står, att InlerimsRegeringen skall, i enlighet med 39 §:n, föras »i Konungens namn», men att i 39 §:n står deremot icke, att det skall ske »i Konungens namn.» En sådan olikhet mellan 2:ne §§:r, som reservera sig till hvarandra, det anser jag i likhet med den första talaren vara olämpligt. Gr. Lagerbjelke har förklarat orsaken dertill vara den, att enl. 42 §:n, som förutsätter att hela det Kongl. Huset skulle utgå, kan ingen sådan Regering föras »i Konungens namn», emedan ingen konungafamilj finnes. Jag skulle derföre tro det riktigaste vara, att i 42 §:n utesluta alldeles hänvisningen till den 39:de, och endast i denna sednare införa uttrycket: »i Konungens namn», emedan det icke för det i 42 §:n förutsatta fall kan komma i fråga. Hr Cederschiöld: Gr. Lagerbjelke har yttrat, att Const.- .Utsk, haft för afsigt att göra frågan om Thronföljares rättighet att 200 Den 8 April f. m. öfvertaga Begeringen så enkel som möjligt. Om detta varit Const.- Utslcs afsigt, så synes mig att Utsk. just icke valt den väg, som kan främja denna afsigt.
Nio 98, i fråga om kristendoms-undervisningens besörjande i folkskolorne och i församlingarne; Nio 99, i anledn. af väckte motioner rörande HandelsOrdnin den 22 Dec. 1846, jemte åtskilliga dermed sammanhang egande författningar äfvensom om rättighet till frihandel med salt inom Riket; N:o 100, i anledn. af väckt motion om uphörande af den allmogen i sju härader af Elfsborgs län samt stiiderne Borås och Ulricehamn beviljade särskilda handelsfrihet; N:o 101, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande till förekommande af missbruk utaf allmogens rättighet att försälja sina tillverkningar m. m.; samt N:o 10 2, i anledn. af väckte motioner om ändring i Fabriksoch HandtverksOrdmn den 22 Dec. 1846. Slutligen anmäldes och lades på bordet följande från StatsUtsk. ankomne Utlåtm: N:o 81, i anledn. af erhfillne återremisser å Betänk. N:o 41, ang:de en med statsregleringen gemenskap egande fråga: N:o 82, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos. om upförande af en hufvudsakligen för Postverket afsedd byggnad å K. M:s och Kronans intill Operahuset i Stockholm gränsande tomt; och N:o 83, ang:de begärda statsbidrag för ny tomtreglering och nya byggnaders upförande inom den sisth år afbrunna del af staden Eksjö. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ på 9 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. 448 Den 22 Juli f. m. Onsdagen den 22 Juli 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2:ne prol:s-utdr. för den 20 dennes, samt pleniprot. för den 13 sistl. Juni e. m. Pöretog R. o. Ad. val af en DirektörsSuppleant vid LåneKont. i Götheborg efter Hr Kaptenen och Ridd. Joli.
Hästar uppfödas på slätten till eget behof och något deröfver. Boskapskreatur och ladugårdsprodukter afyttras, de förra från höglandet och de senare mest från herregårdarne på slätten. liahus Län. Hela detta län, med undantag af någon mindre del inom Nafverstads pastorat och fjällbygden samt de smärre öarne i skärgården, frambringar ej obetydligt spannmål till försäljning. Afven ett mindre antal kreatur samt ladugårdsprodukter afyttras härifrån, de senare varorna isynnerhet omkring Göteborg. Alla öfverskotter af landtmannavaror afsättas i städerna och fisklägena på kusten. I)å Vestra stambanan redan är färdig ifrån Göteborg 17 mil uppåt landet, och den norr om nämde stad belägna del af länet, såsom varande en kuststräcka utmed Kattegat, utan behof af andra afsättningseller tillförselslägenheter än dem hafvet erbjuder, icke har direkt beröring med de hitintills ifrågasatta jernvägssträckningarne, har Kommittéen icke ansett af nöden att närmare utforska Bohus läns förhållanden. Elfsborgs Län. I afseende på landtbruket förete särskilda delar af detta län stora skiljaktigheter. Den södra och sydöstra delen, som gränsar till Halland och Småland, är uppfylld af sjöar, kärr och mossar emellan berg och höjdsträckningar, betäckta med en föga fruktbar sten bunden sand och mojord. Hit räknas Kinds, Redvägs, As, Gäseneds, Wedens, Marks och Bollebygds härader, utgörande den norra och vestra delen af den ofvannämda stora ofruktbara landsträckan emellan Lagaån i öster, norra Åsbo och Göinge härader i söder, Hallands slättbygd och Säfveån i vester samt gränsen emellan Elfsborgs och Skaraborgs län i norr, och inom hvars här ifrågavarande del de bekanta »Svältorna» äro belägna. Den östra och sydöstra delen af detta område, så vidt det tillhör Elfsborgs län, är den ofruktbaraste, hvaremot smärre ställen med bördigare jord förekomma omkring Wiskaån och tilltaga i betydenhet inom Kullings, Wädtle och Bjärke härader, hvarest större fruktbara sträckor utbreda sig.
Han känner sig så matt och beklämd som en kvinna, när hon längtar efter att få gråta, och han drager djupt efter andan, men den kväfvande luften skänker ingen vederkvickelse. Sent i går afton, då han återvände från Lüneburg, fann han på sin sekretär bland många andra skrifvelser och depescher ett bref från Berger, med underrättelse om, att jungfru Gabel nu befann sig efter omständigheterna väl, och att hon först i januari åter skulle behöfva hans vård, i och för en väntad förlossning. Brefvet var knappt. Berger anade kanske, men visste ingenting om jungfru Gabels förhållande till sin beskyddare, och att en af kammarsnärtorna vid hofvet råkade i omständigheter, kunde omöjligt ge en stadsackuchör anledning till känslosamma betraktelser, därtill visste han alltför väl, att olyckan är öfvergående, och att sådant händer oftare, än allmänheten tror. – Annorlunda ter sig allt för honom, som ägt Esters kärlek, och som tändt det nya lifvet inom henne. I natt har han icke slutit sina ögon till sömn; och medan han legat vaken, badande i svett, febersjuk af luftens hetta och af sin egen brännande inre ångest, ha alla sommarens minnen spökat för hans inbillning i en sinnesförvirrande häxdans af bleka och blodfulla, allvarliga och grimacerande, hjärtnupna och groteska gyckelbilder, ett oöfverskådligt virrvar af lidelse och leda, koncentreradt inom den korta tidrymden af ett par månader. Främst bland alla dansade hon, drottningen, omättlig i sin nöjeslystnad liksom i alla andra yttringar af sitt sinnelif, – en nittonårig glädjeflicka, i hvars sällskap han gett sig ut på äfventyr – gamla kavaljeren! Hej! Ridpiskan smäller mot hingstens lår och i sträckt karrier rider hon uppför trapporna till andra våningen i slottet Plön, svänger några hvarf omkring på det bonade golfvet i riddarsalen och låter till sist sin svarte Sultan långsamt stiga utför stentrapporna till det väntande följet på borggården, där manégens primadonna mottages med underdånigt jubel. Hur hennes ögon stråla och hennes kinder blossa!
B c. svoch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o g. 5 Häremot anfördes följande reservationer: Af Herr Grefve Horn, Cl. Fr.: ”1 öfverensstämmelse med det antagne systemet af en Departemental-Styrelse, anser jag, det Utskotten bordt, helt enkelt tillstyrka, att till Kongl. Maj;ts Nådiga disposition, under Inrikes Civil-Departementets förvaltning, ställa ett årligt anslag af R:dr Banco 6,666 : 3a sk., att under 6 år, från och med 1841 > utgå, med villkor, att dermed organiseras 2.'ne Skeppsbyggeri-skolor, en i södra och en i norra orterne af Riket, vid hvilka tillsammans minst 3o elever undervisas och underhållas; beroende i öfrigt af Kongl. Maj:t att anbefalla de controllör och bestämma de reglementariska föreskrifter, som, till ändamålets vinnande, pröfvas bäst ledande.’’ Härmed förenade sig Herr Grefve Platen, Herr Ribbing, B. och Herr Bofelt, A. Af Herr Friherre Sprengtporten, ./. IV.: ”Jag föreställer mig, att det vackra och nyttiga ändamål, som de sammansatta Utskotten haft i sigte, bättre och säkrare skolat uppnås, om Utskotten, med afseende å sjelfva staten för Skeppsbyggeri-skolorne, inskränkt sig till att bestämma beloppet af anslagssumman för hvarje Skola, och öfverlemnat till Kongl. Maj:t att, efter sig företeende omständigheter, fördela anslaget. Isynnerhet befarar jag, att genom uppkommande tvekan hos enskildle varfsegare, att åtaga sig fri-elevernes underhåll, mot den icke serdeles högt beräknade ersättningen af 66 R;dr 32 sk. årligen, ett hinder kan komma att möta hela företaget, hvilket deremot icke kunnat uppstå, om Kongl. Maj:t egt rättigheten att för ett sådant fall inskränka elevernes antal; men deremot att, utan öfverskridande af den anvisade tillgången, kunna bevilja den ersättning för deras underhåll, som funnits nödig till vinnande af ändamålet.”
Ordningen. Herr käbiman, Otto krsctric erinrade, at afskrifningen af fyra exemplar skulle medföra mycket befwär för en Författare, som wore med sjelfwa saken tilräckeligen systelsatt, och trodde at det wore med ordningen instämmande, at Ständens Cam-ellier utfärdade afskrifterna. Den 1Z Augusti. Pä Herr Grefrven och Landtmarskalkens proposition, som bifölls, skulle detta ProtocollsUtdrag hwila til desi Riksdags Ordningen före togeö. Föredrogs änyo Herr k^bnebjelms, ?er6u. Staf, i sista plenum af Herr ?ebr, pä bordet lagda Memorial. Herr iliam, utbad sig at härwid fä anföra följande, som han ffrifteligen författat, och hwilket diktamen han önskade fä, jemte Herr iallnel,iEtm8 remitteras: Sedan jag begärt Herr vice Presidenten och Riddaren kUmellg lw8 sednare Memorial pä bordet har jag närmare sätt göra mig derom underrättad. Jag har funnit, at dä Herr vice Presidenten omnämndt Adelns Protocoller af den Zo Maj, angick det mitt Dictamen, men det war ett misitag af Herr vice Presidenten at mit Dictamen angick Kammar-Rätten: utan endast det 2:dra Contoiret i Kammar-Rätten. Jag hade sä mycket mera rätt i mitt Dictamen som Herr vice Presidenten sjelf anför, a t det är redan ändrat med Contvirens obehörige gäng drrecte til Landshöfdingarne, utan at blifwa »vederbörligen censurerad Pä desia principer hade äfrven samma befallning om granskning, kunnat fä en retrogradiff wärkan pä alla Contvirens observationer, ännu utstälda til förklaringar, och dä hade jag kanske aldrig be» höft at hos Ridderskap^ och Adeln anföra den. na critique, och detta likmätigt wederbörandes egen tanke, at principerna til sednare Kongeli ga - Den 1Z Augusti. 987 ga Bref tordt wara de föregäende ärens taxe ringsmän til rättesnöre
Jordabm samt K. förordn. d. i3 Juni 1800, men i öfriga delar gillat betänk. N:o 118 med de i utlåt. N:o 166 tillstyrkta ändringar och tillägg. irsta punkten: om ändringar i i3 5 Inteckn.- förordn., 4 cap. 4 § Jordabm samt K. förordn. d. i3 Juni 1800. Hr von Hartmansdorff: Om författningar af den beskaffenhet som den ifrågavar. rubbas, utan att det sker i det noggrannaste sammanhang med äldre stadganden, och efter öfvervägande af aliade omständigheter, som böra komma i betraktande, så äfventyrar man att ingifva farhågor både hos jordägare och långifvare; med ett ord, man äfventyrar att skada crediten i det hela. Den förändring eller, rättare, det tillägg, sorn Frih. Stael v. Holsteins reservation föranledde uti förra betänk., har varit af den be-< i7 H. 5i 4o2 Den 20 December e. m. skaffenhet, att BondeSt., som är största jordägaren, afslagit detsamma. R. o. Ad. har hört sig föreläsas Hr Strussenfelts reservation, som Utsk. i sednare betänk, sökt vederlägga, men hvilken vederläggning, åtminstone för mig, ej varit tillfyllestgörande. Jag får uppriktigt förklara, att jag vid detta tillfälle icke kan yttra mig med den säkerhet om frågan, som jag önskade, emedan man behöfver jemnföra liela gamla författningen med förslaget, för att vara viss på, att icke större olägenheter deraf uppkomma, än man velat förekomma. Under sådana förhållanden anser jag mig böra tillstyrka vidblifvandet af det gamla stadgandet, som man känner. Detta må gälla såsom ett skäl för mig, hvarföre jag icke kan deltaga i bifallet, i händelse R. o. Ad. vill antaga, hvad Utsk. här föreslagit. Hr Stuart, Carl Gust.: R. o. Ad. samt Presteoch BorgareSttn återremitterade betänk.
Om Kronan ändock vill mellankomma: så kan hon lättare göra det för desmå, Den 3 Maj. 565 än de stora persedlarne, och de förras föfvandling till ständig penningeskatt följaktligen undgås. Statens mellankomst, att af räntegifvaren emottaga den säd, han vill lefverera, och till ränletagaren derföre erlägga det medelpris, denne heldre vill upbära, är en början lill indelningarnes indragning till kronan, och nuvar. indelningshafvares omedelbara aflönande genom Statsverket. Om det genomdrifves: såskall i ett land, hvilket är så fattigt, som Sverige, och hvilket befinner sig i en sådan penningeställuing, som vår, det utan tvifvel leda derhän, att åtskilliga löntagare blifva, under kommande krig, likasom under de föreg:de; och sednast 1808—1809 årens, utan lön, emedan alla tillgängliga medel måste för kriget användas. Då skola de officerare, som äro underkastade fälttågens mödor, försakelser och faror, icke längre hafva den trösten, att deras hemmavarande hustrur och barn äro, genom Indelningsverkets omedelbara liqvid mellan räntetagare och räntegifvare, betryggade mot den brist och nöd, som lönernas innehållning, af Statsverket, eljest torde förvålla. Skall icke hela Indelningsverkets uplösning blifva följden af grundräntornas förvandling i penningar, och deras nedsättnings godtgörande med bevillning? icke blott befälet skulle sesinahemmansräntor och sin kronotionde förvandlade till en obetydlighet, utan gemenskapen skulle förlora sina torp och sin lega; ty hvarföre skulle, när bevillning sattes i st. f. grundskatter, en så betydlig andel af dessa, som roleringen, qvarstå orubbad? R. St., som nu icke ega, utan Konungens samtycke, uplösa någon enda rote: skulle sedan kunna, genom anslagens borttagande, göra med de indeldla regementena så, som StatsUtsk. nu velat göra med Wermlands viirfvade Fältjägare. Om Indelningsverkets uplösning blifvit, genom ifrågavar.