Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under sådant förhållande kan det alltid blifva för gäldenären omöjligt att i innehafvarens hemvist erlägga räntan. Förgäfves invänder man häremot, att i det förevarande fallet innehafvaren var känd, då den innehafvare, som nu utsökte räntan, kunde i hvarje ögonblick upphöra att vidare innehafva förbindelserna. Följden af den i Kongl. Maj:ts nådiga Dom uttalade grundsats blir således, att den, som utfärdat en löpande förskrifning, är skyldig att för hvarje räntebetalning icke blott, såsom Konungens Befallningshafvande uttryckte sig, »efterspana» innehafvaren, utan äfven att finna honom, vid äfventyr att eljest icke hafva fullgjort sin i förskrifningen åtagna skyldighet. Att sådant icke är lagstiftningens mening torde man vara berättigad att antaga, då ej heller något lagstadgande varit att till stöd för beslutet åberopa Den derför angifna grund, att gäldenär är skyldig att utan kostnad för fordringsägaren tillställa honom räntan, lärer visserligen vara med gällande lag enlig, men icke derföre till den följd, som nu stadgades, tillämplig på andra än till viss man ställda skuldebref, der den i skuldsedeln upptagna fordringsägaren, äfven om han öfverlåtit skuldebrefvet till annan, kan med laglig, verkan qvittera räntan. Hvad som åter i det nu omförmälta fallet kunde af den angifna grunden följa, torde väl varit, att förskrifningsinnehafvaren blifvit ålagdt att inställa sig hos gälijenären eller hans uppgifna ■ ombud och uppvisa skuldebrefven för att erhålla räntan, men fått sig tillerkänd ersättning af gäldenären för sin inställelse. En sådan utgång synes hafva varit desto mera välgrundad som 4 Kap. 10 § Utsöknings-Balken visar, att då viss ort till betalning ej är nämnd och tvist derom uppstår fordringsägaren och gäldenären emellan Konungens Befallningshafvande skall bestämma, hvar — 69 — betalningen å gäldenärens kostnad bör ske.
Då Chalmerska slöjd-skolan obestridligen haft ett gagnelig! inflytande på industriens utveckling och förkofran inom fäderneslandet, synes densamma ock förtjent att genom tillökning i dess nuvarande stats-anslag sättas i tillfälle att än vidare utvidga sin verksamhet; hvadan Utskottet tillstyrker, att åen begärda tillökningen af 2,000 r:dr i skolans års-anslag må af llikets Ständer beviljas och detsamma alltså till 7.000 r:dr förhöjas. e) af hr Hörnstein, C. C., hvilken, jemte framställning om behofvet af en teknisk skola i Orebro, och med förmälan, att denna stad alltsedan år 1847 haft en söndags-skola, besökt af omkring 100 fabriksoch handtverks-arbetare, samt att stadens innevånare beslutat att på egen bekostnad anskaffa passande lokal för ett tekniskt elementar-läroverk, äskat, att, till ordnande och uppehållande af ett sådant läroverk, ett ärligt anslag af 5,000 r:dr måtte af Rikets Ständer beviljas. Som
Ridderskapet och Adeln, under den 26 November sistlidet år, ingifven motion, som blifvit till Bevillnings-Utskottet remitterad, har Herr Grefve von Fersen, H., anfört, hurusom Rikets Höglofl. Ständer, medelst bifall till Stats-Utskottets Memorial N:o 3ip, beslutat, att den nya Statsregleringen skall vidtaga med år i835, samt Hedervärda Bonde-Ståndets af Högvördige Preste-Ståndet ecb Vä Ilo fl. Borgare-Ståndet bifallne inbjudning, att till Kongl. Majit ingå med underdånig begäran, det Kongl. Majit täcktes, till Riksdagens afslutande, utsätta någon dag emellan den i5 December och Jul, syntes antyda nämnde Riks-Stånds öfvertygelse, att ej hinder å Rikets Högloft. Ständers sida förefunnes till Riksdagens afslutande vid förr omförmälde tid, samt sålunda under loppet af år i834 äfven den nya Bevillningen varder fastställd; och har Motionairen, med fästadt afseende på 61 Regeringsformen, samt enär omöjligheter och mindre billighet skulle uppstå om från och med början af år i8a5 alla Bevillnings-titlarne enligt den nya taxationen skulle utgå, föreslagit, att Bevillnings-Utskottet måtte inkomma till Rikets Högloft. Ständer med förslag till lämpligt bestämmande af tiden, då de, i följd af Rikets Högloft. Ständers beslut, utgående Förordningar angående allmänna Bevillningen , Bränvinsbränningen och stämplade Pappers-afgiften samt Tulloch Posttaxorne skola börja att tillämpas, i hvilket afseende Motionairen hemställt, att följande tidpunkter dertill måtte utsättas, nemligen: Allmänna Bevillningen, vid Mantalsskrifningen år 1835; Bränvins-brännings -förordningen från och med November måstad år i835; Stämplade Pappers-afgiften från och med den t April i835; Post-taxan den x Januarii 1836, samt Tull-taxan den 1 Maji 1835.
I ett fullkomligt förbud emot all införsel, *å snart beholvet af någon viss artikel kan genom Den 30 Juni. genom Jen inhemska productionen fyllas? en händelse, som, ir afseende på Sötmjölks» ost, redan torde äga ram; och 5:0 Uti frigifvandet af Victualieoch Kreaturs-handehi inom Riket, i öfverensstämmelse med Riksens Ständers vid rgooochiäiÄ års Riksdagar yttrade önskan. lifter att hafva hemställnings-vis yttrat deri förmodan, att vårt behof af främmande fisk varor, skulle kunna betydligen mimiskas, genom ett sorgfälligare begagnande af Fisket, så väl vid våra egna kuster, sorn på djupet; och sedan jag i allmänhet anmärkt, att de till upphäfvande eller successiv mindskning af importen af Spannemål och Victualier här ofvån föreslagne anstalter, endast syfta derhän, att ur vägen rödja de hinder och band, hvaraf Uandtmanna-Näringen hittills fått vidkännas så tryckande följder, samt att jag hvarken ansett nödvändigt eller med afsigten för <1 etta arbete öfverensstämmande, att nu ingå i någon framställning, af de directa medel till denria Närings befrämjande och uppmun» tran, dem en vis Styrelse, sedan hindren försvunnit, med lätthet kan upptäcka, och med lika mycken lätthet använda; öfvergår jag till frågan om importen af Hampa, JLin och Ull, m. m. c) Hampa, Lin, Att Hampa, Lin och UII, Ull , m. m. ... — samt flera till beklädnad eller an dra - Den 20 Juni, dra behof tjenlig» articlar, äfvensom de af dem förfärdigade fabricater, böra kunna inom Riket i tillräcklig myckenhet produceras, lärer icke nekas af någon, sorn känner vart Rand och dess ännu så litet, eller så illa begagnade förmoner. Tab.
Den mest glädjande anledning till förhoppning om erkännande af här uttalade åsigter rörande gymnastiks och dermed förbundna vapenöfningars införande i skolorna lemnar den sällsporda samstämmighet, hvarmed rikets alla domkapitel, lärarekollegier och skolstyrelser, nyligen i sina underdåniga yttranden till Kongl. Maj:t om rikets ständers hemställan rörande vapenöfningar i skolorna, tillstyrkt dessa öfningar på skäl, hvilka stå väl tillsammans med dem här blifvit anförda, men derjemte hafva de skett med det betydelsefulla tillägget, att öfningarna icke må ske på nu anslagne fritimmar, så att skolans lärotimmar ej må ökas. Detta jemte den allmänna hog för vapenöfningar, som under senare åren väckts och fortfarande underhålles, i synnerhet i rikets städer, låter förmoda benägenhet till anskaffande af erforderliga medel för sakens sättande i verket. Hvad som för de flesta skolor lättas är tjenliga gymnastik-bvgnader, gymnastikredskap och öfningsvapen. Afven de båda universiteten sakna lämpliga gymnastik-bygnader. Men den känbaraste bristen, den som också är svårast att fylla, är bristen på tillräckligt antal duglige gymnastiklärare. För folkskolorna, der blott enkel gymnastik och de enklaste vapenöfningar kunna begagnas är lärare-bristen någorlunda afhuipen derigenom, att folkskole-lärare-seminarierne, ur hvilka alla lärare för folkskolan utgå, äro i stifts-städer belägna, der högre elementarläroverk alltid finnas och der således undervisning i gymnastik och vapenöfning kan åt seminarie-eleverne meddelas, såsom också den redan 20 år gamla folkskolestadgan af den 18 juni 5 842 bjuder, och öfver hvilken föreskrifts noga iakttagande samt dess tillämpning i mera vidgadt mått domkapitlen, under hvilka dessa seminarier lyda, borde anbefallas att hålla vårdsam hand. Svårare är att afhjelpa elementarskolornas lärare-brist. Denna kan icke häfvas, utan att det i hufvudstaden belägna gymnastiska central-institut iståndsättes att årligen bilda ett större antal skicklige gymnastik-lärare, tillräckligt för skolornas behof, hvilket nu på långt när icke är händelsen.
Förslag härom är framställdt uti en hos höglofliga Ridderskapet och Adeln af hr Sandströmer, A. P., väckt motion, hvaruti blifvit anfördt: att, ehuru, genom den, i sednare tider, utkomna författningen om^ entreprenaders tillvägabringande, en väsendtlig fördel för de skjuts-skyldige i så måtto vunnits, att de kunnat bereda sig befrielse från skjutsnings-skyldighetens fullgörande in natura, detta besvär dock ännu vore ganska tryckande, till följd af den ytterst ojemna fördelningen af kostnaden för entreprenaders åvägabringande, hvilken kostnad helt och hållet vore beroende af den större eller mindre skjutsningen vid de gästgifvaregårdar, hvartill de skjuts-skyldige hemmanen voro anslagne, samt det antal hemman, hvaraf hvarje olika skjuts-lag vore indeladt. Såsom exempel härpå har motionären anfort, att uti Skaraborgs län entreprenadbidragen omvexla emellan 36 r:dr och 30 sk. 8 r:st banko pr hemman, och att till och med några gästgifvaregårdar linnas der skjut-en genom entreprenad besörjes endast mot den högre skjuts-legan; hvarjemte motionären uppgifvit, att hemman skola inom nämnde län finnas, som, ehuru skyldiga att utgöra skjuts, äro derifrån alldeles fria, emedan de, i anseende till läget, icke kunnat till något skjuts-lag indelas. Då nu hemmanens indelning till skjuts-lag vöre beroende af behofvet utaf gästgifvaregårdar och den större eller mindre skjutsningen vid des - 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o S9. sa, samt följaktligen öppnandet af nya kommunikations-Ieder eller den ökning eller minskning uti de redan befmtliges begagnande, som af mångfalldiga olika anledningar kan uppstå, verkade högst betydliga förändringar uti särskilda hemmans skjutsnings-besvär, syntes en jemnare fördelning af skjutsnings-besväret vara af verkligt behof påkallad; och till en sådan jemnare fördelning hade, sedan, genom entreprenaders införande, skjutsnings-besväret förvandlats till en kontant afgift, yppat sig en utväg, sorn saknats så länge skjutsningen skolat in natura utgöras.
R:dr » » med ångmachin . j » » » » j 10 » jern, » » . ( » » » » röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer särskild omröstning att anställas, antingen Preste-Ståndets eller Borgare-Ståndets beslut i frågan skall antagas till kontra-proposition. Omröstningen har utfallit med 59 Ja och 60 Nej, hvadan beslutats enligt Nejpropositionen. 87:de voteringen (96:te punkten). Den som vill att till kontra-proposition i hufvudsakliga omröstningen, angående artikeln Fartyg och Båtar, antages följande af Preste-Ståndet beslutade .redaktion och tullsatser: Fartyg och Båtar, utländska, med tillbehör: Seglande, af trä . ... I för hvarje 100 R:dr af inköps-summan o » » jern ■; » » » » Ångfartyg »» ( » » » » röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition följande af Borgare-Ståndet för samma artikel beslutade bestämmelser: 5 R:dr Seglande flör hvarje 100 R:dr af inköps-summan i 5 R:dr Ångfartyg J » » » » [ 5 » Båtar, andra slag ( » » » » } 5 » införsels-tull. Denna votering har utfallit med 62 Ja och 57 Nej, hvadan till kontra-proposition antagits Preste-Ståndets förslag. Stats-Utnkotlets Memorial, N:o 216. 23 88:de voteringen (97:de punkten). Den som bifaller Utskottets af ett Stånd godkända förslag, att rubriken Fartyg och Båtar, utländska, med tillbehör, skall indelas i »Seglande» med 5 R:dr och »Ångfartyg» med 10 R:dr införsels-tull för hvarje 100 R:dr af inköps-summan, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, anlages Presle-Slåndets förslag. Voteringen utföll med Cl Ja och 58 Nej; och hade alltså Rikets Ständer antagit Utskottets förslag. 89-.de
Att deltagandet i Cassan skulle, såsom en skyldighet, åläggas hvar och en, som hädanefter inträder i Rikets tjenst, men bero af deras fria vilja, som redan innehafva ordinarie beställning, och hvilka, intill dess Pensions-Inrättningen vunnit stadga och samtlige till delaktighet berättigade deruti ingått, borde tillgodo njuta den genom Fprfattningarne dem tillagde Underdåniga Skrifvelseri -143 rättighet, atti efter erhållet afsked vid 70 års ålder, få på Allmänna Indragnings-Staten bibehålla deras Löner. 3:0. Att delegarne skulle uppföras i 7 Classer, af hvilka den högsta blefve bestämd för Ämbetsmän, som, efter Grund-Lagen, icke utan ransakning och Dom lcunna skiljas från deras innehafvande Ämbeten; dock borde högre och med förtroende-sysslor beklädde Ämbetsmän äfven anses tillhöra Pensions-Inrättningen, enär de successive innehaft lägre civile beställningar, samt behörige afgifter till Cassan under tiden af dem erlagde blifvit; Och komme alltså Pensions-Classerne att utgöras: den Första af Collegiernes äldste Ledamöter och sådane Ämbetsmän, som, efter Värdighet och Löner, äro deras vederlikar; den Andra af de Tromän, som, i anseende till Lönförhållanden, icke kunnat förås till den Första Classen, samt Hof-Rätternes och Collegiernes Ledamöter, hvilka icke ega Tromans Värdighet, äfvensom deras vederlikar3 den Tredje af sådane med Kongl, Fullmagter hugnade Tjenstemän, som äro Contoirseller Cantzli-Chefer, eller innehafva Förmansposter, eller bestrida med egen ansvarighet jemförligen vigtigare befattningar; den Fjerde af Tjenstemän, som, dels i sednare tider erhållit Kongl.
Företogs till pröfning Stats-, Bancosnmt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den a5 sistlidne October under ]NT:o 5j5 afgifne, samt den 3 dennes eftermiddagen på hordet lagde, Utlåtande, rörande anslaget för Strömrensningarne samt åtskilliga dermed gemenskap ägande Motioner. Herr Ribbing, Arvid: Det är endast vid sednare delen af detta Betänkande, som jag anhåller att få -»fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Det innehåller nemligen, att, till förekommande af Kungsådräs igenstängande, undersökning måtte ske å alla ställen der den ej förut skett, och att, i händelse missbruk förefinnas, de samma genast må undanrödjas, och den klagande, utan omgång, till sin rätt förhjelpas. I anledning af yttrandet i början af Utskottens Betänkande, att ämnet egenteligen tillhörde Lagskipande makten, skulle man väl tro att fråga icke vore om att gå andra än vanlige, redan utstakade och laglige vägar, men då uttrycken falla sig nog executivt, och det vidare heter, att der privilegier eller Laga kraftvunne domar ligga i vägen för allmänna flotteller far-leder, Strömrensnings-fonden skall användas till ersättning Den 7 November f m. 127 för den, som genom nu föreslagne åtgärder bevisligen kunna blifva lidande; så kan deraf icke annat slutas, än alt Utskotten åsyftat vidtagande af särskildta åtgärder och andra än de' i vår lag och våra former utstakade, hvilka sednare icke i något fall, icke en gång emot ersättning, medgifva det allmänna rättighet, att tillskynda den enskildte något lidande, och hvarom anhållan hos Kongl. Maj:t ej eller synes böra göras. Ehuru flere skäl för hvad jag anfört skulle kunna hämtas äfven från Grundlagen, vill jag, till undvikande af vidlyftighet, yrka återremiss pä grund, blott deraf, att, då vi hafva Allmänna Domstolar att döma, och Auctoritcter tillsatta att vaka öfver ordning och förekomma missbruk, är dermed nog och tillräckligt äfven för ifrågavarande ämnens behandling.
Jag är kanske allt för litet hemmastadd i formfrågor; men när det bjudes mig ett förslag, som jag anser godt och hvars innehåll jag gil lar, antager jag det gerna, äfven om åtskilligt vore att i formelt hänseende deremot anmärka. Några praktiska svårigheter torde just icke vara att befara, och säkerligen skulle ingen domstol tveka, huru det ifrågavarande stadgandet bör rätteligen tolkas. Jag har här hört juristerna grundligt undersöka frågan och vända henne på alla sidor, men vill blott erinra, att våra Grundlagar skulle utan tvifvel stå sig ganska slätt, om de skulle granskas af Svenska Akademien. För mitt enkla förstånd presenterar sig saken klar och tydlig, och jag vågar alltså anhålla om bifall till en förändring, som utan tvifvel innebär ett steg framåt. Den 8 December. 413 Hr von Koch: Blott få ord till svar på Hr Cederschiöids sista anmärkning. Hr Cederschiöld vet ganska säkert, att när reglor upställas, så måste de uppställas i en mycket bestämd och positif form, och derefter följa undantagen. Så är äfven här förhållandet. Först uppdragas med bestämdhet gränserna för de särskilda Stånden, och sedan kommer undantaget i en särskild §. Jag anhåller om bifall. Frih. von Paykull, Joh. Gust.: Det nu ifrågavarande förslaget går ut på att kullkasta grunden för hela vår representationsform, och af denna anledning yrkar jag, att detsamma måtte afslås. Gr. af Ugglas, Ludvig: Hr von Koch har, under erkännande af förslagets formella brister, till dess försvar anfört, att äfven inånga andra §§ i Grundlagen äro lika illa redigerade. Jag vill visst icke bestrida detta, men då frågan är om ett alldeles nytt stadgande, så bör väl detsamma icke antagas förr än de brister äro afhjelpta, som man redan upptäckt och erkänt.
Enär de åtgärder, Domkapitlet föreslagit för beredande af tjenligare lärosalar och större utrymme för läroverkets betydliga bibliothek och öfriga samlingar, synts vara både behöfliga och väl beräknade, har E. K. Maj:t, som antagit dels att med inbetalningen af de 20,000 R:dr, hvarmed skulle inlösas ett domkyrkan tillhörigt stenhus, kunde utan olägenhet tills vidare anstå, dels ock att, derest en förhöjd terminsafgift varder till förmån för stiftets byggnadskassa påbjuden, den deraf härflytande inkomsten blefve tillräcklig att efter hand gälda omförmälda köpeskilling, till följd hvaraf det bidrag, som af Staten för ändamålet erfordrades, möjligen kunde med nämnda belopp minskas, föreslagit Rikets Ständer att i och för verkställande af nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus äfvensom å den byggnad, hvilken tillförvarande af läroverkets bibliothek och samlingar är afsedd, anvisa ett i rund summa utförat belopp af 50,000 R:dr. Då läroverkshuset i Strengnäs uti dess nuvarande skick obestridligen är alldeles otillräckligt och för ändamålet otjenligt och då icke skäligen kan begäras, att det ifrågaställda byggnadsföretaget skall bekostas af Strengnäs stad, som är en bland de mindre stadskommunerna i riket, så synes, enär stiftets byggnadskassa, långt ifrån att ega någon tillgång, enligt erhållen officiel upplysning, vid bokslut den 31 December 1862 häftade i en skuld af 542 Riksdaler, en rättvis gärd af billighet och nödig omtanka för läroverkets uppehållande och undervisningens ändamålsenliga ordnande fordra Statens mellankomst; och hafva Rikets Ständer, med bifall till E. Iv. Maj:ts förslag, anvisat ett belopp af 50,000 R:dr i och för verkställande af nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus äfven som till inköp och inredning af den byggnad, hvilken är afsedd till förvarande af läroverkets bibliothek och samlingar, att, i mån af behof, från Riksgäldskontoret utbetalas. 84:o
R:dr 19,300: — Fem Distrikt-Chefer, tillika Majorer i Vägoch Vattenbyggnads Corpsen, å 1,200 R:dr hvardera „ 6,000: — Sex Distrikt-Adjutanter, hvaraf 2 i norra och 1 i hvartdera af de 1 öfriga distrikten å 600 R:dr „ 3,600: — Summa R:dr 28,900: — Dti förra underdåniga generalförslaget hade Styrelsen hemställt, att, enär Distrikt-Chefernes och Distrikt-Adjutanternes tid, i den mån som inspektions-förrättningar och granskningar af planer årligen ökats, numera lemnade mindre tillfälle än förut till extra förtjenster, billigheten syntes påfordra, att Staten aflöuade dessa tjenstemän något högre, i följd hvaraf Styrelsen föreslog en löneförhöjning till hvardera af de 5 Distrikt-Cheferne af 600 Rdr, tillsammans 3,000 R:dr, och till hvardera af de 6 Distrikt-Adjutanterne af 150 R:dr, elior tillsammans 900 R:dr. Eders Kongl. Maj:t, som i Nåder gillade Styrelsens åsigt, behagade till Rikets Ständer aflåta förslag om nämnde lönetillökningar, hvilka likväl icke blefvo af Rikets Ständer beviljade; men Styrelsen har ansett sig nu kunna och böra i underdånighet hemställa, huruvida icke förnyad proposition rörande denna fråga må i Nåder till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåtas, i hvilket fall aflöningsanslaget skulle komma att under nästa statsregleringsperiod utgå med 32,800 R:dr per år.
Nej, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln behagade såsom dess gemensamma tanka antaga och till Constia tutionsTJtskottet remittera den af Herr von Hartmansdorff gjorda anmärkning, att den som ämnar utgifva en afliden Författares skrift, må i allmänna Tidningarne uppmana Författarens arfvingar att gifva tillkänna, om de sjelfva vilja besörja en ny upplaga af skriften, eller afstå derifrån. Ropades Nej, § 4- 6:0 Utgifvare af Periodiska Skrifter håfve ej brutit emot Författares ägande-> rätt, då han insända artiklar i dem upptäger. Herr von Hartmansdorff: Jag tror ett 1 Den 29 J a n u a r i i f. m. 235 tillägg vara behöfligt i denna punkt. I förslaget står att en Utgifvare af Periodiske skrifter ej brutit emot Författares äganderätt, då han i dem upptager insända artiklar. Detta tyckes falla af sig sjelf, men väsendtligt är att lian icke för gjorda utdrag ur arbeten må anses begå eftertryck. Jag skulle derföre föreslå följande förändrade redaction: Utgifvare af periodisk skrif t håfve ej brutit emot Författares äganderättj dd han insände artiklar eller utdrag af andras arbeten i den upptager. Uppå af Hans Excellence Herr Grefven och, LandtMarskalken gjord proposition, blef Herr von HartmansdorfFs berörde anmärkning emot ifrågavarande moment af Förslaget, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänskjilten, § 4- j:o Hvar „ som ä en skrift utsätter bedrägligt Titelblad eller orätt Författareeller Utgifvare-namn,j straffes enligt 8 Cap. 3 § MissgerningsBalken. Diktadt namn> hvarmed ingen verklig person ut märkes vare ej förbjudet att ä Titelbladet utsätta, då Författarens, rätta namnsedel lernfi ad dr• Herr von Hartmansdorff: Sedan Ridderskapet och Adeln, vid ett föregående a3 6
» V i skiljas som tvänne ärliga människor, som säga hvarandra: hvarför, utan att peppra in ordet, så att det bränner oss själfva på tungan. Jag säger uppriktigt utan groll: jag kommer ej att sörja öfver skiljsmessan, jag kommer ej att sakna dig, ej att begråta dig, du blir inte som död för mig. Nej, du blir såsom en, den där aldrig funnits till. Märk än engång: jag älskade dig ej sådan du är, utan sådan jag trodde dig vara. » Han satt och såg ned med rynkade ögonbryn och ett misslyckadt försök att se ironisk ut. » Hvarför skall jag vara fullkomlig, jag mer än alla andra, » kom det slutligen i låg, misslynt ton. Situationens skiftning slog mig. Hans sinne, nyss så svällande af galla och öfvermod, tycktes plötsligt ha sjunkit ihop och famla efter en lam ursäkt. Jag har en stark dragning till det humoristiska, jag kände det i mungiporna, hur allvarligt än orden föllo. » Nå ja, jag fordrade kanske för mycket, men så trodde jag ju, att vår kärlek var en upphöjd kraft, som skulle ledsaga oss genom lifvet och småningom lyfta oss uppåt. Jag trodde, att den hade något af oförgänglighet hos sig, och så var den intet annat än en sländ-dröm, som varade för en dag. » «Du är romaneska, » mumlade han » det kan icke vara detsamma i lifvet som i böckerna. » » Jag är inte romanesk, » svarade jag, » jag ser dig ej genom något rosenskimmer, men jag ser i dig heller inte någon svart bof. Du är bara feg och har svårt för att tala rent språk. Klas, du har ju sagt mig det hundra gånger i förtäckta ord! » » Hvad har jag sagt? » » Att du har tröttnat. Det är ju ofta fallet med de långa förlofningarna. På patriarkernas tid betydde sju år detsamma som några få dagar, men vi lefva i en annan tid. Vi se hvad fem år åstadkommit: söndring i stället för förening, tillbakagång i stället for framsteg.