Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements-Chefen, Stats-Rådet Lagerstråle, föredrog i underdånighet: 4:o. Kommers-Köllegii underdåniga skrifvelse af den 26 sisllidne månad med öfverlemnande af en utaf Styrelsen för den af Svenska Slöjdföreningen i Stockholm inrättade söndagsoch aftonskola gjord underdånig framställning i fråga om pension för skolans f. d. föreståndare, Kaptenen m. m. Ballzar Cronstrand; i hvilket hänseende nämnda Styrelse i underdånighet anfört: att sedan Kaptenen Cronstrand kort tid efter det att Svenska Slöjdföreningen i Stockholm inrättat sin söndagsoch aftonskola, eller år 1846, blifvit till föreståndare för densamma antagen, med hvilken befattning ban sedermera fortfarit under en tid af öfver 13 år, eller till och med slutet af vårterminen 1889, hade skolan under detta bans föreståndareskap utvecklats till en högst betydlig grad, så att, ifrån det att undervisningen bestriddes af blott tre lärare för icke fullt 100 lärjungar och upptog blott söndagsförmiddagarnc och en afton j veckan, lärarnes antal under år 1858 uppgick till 22, hvilka meddelade undervisning åt 700 å 800 lärjungar af båda könen; varande undervisningstiden vid denna tidpunkt utsträckt lill alla dagar i veckan, samt läroämnenas antal ocb om - 84 Bil. N:o 5 Hll Kongl. Maj 'ts Nåd.
<7. /ktt clä L g:;6ontoiiets bebok ak förskott till vigtiga anliamäl, oeb lies; körmäga, stt, inoin bestämll 210 8tatsocb Lan c o-Ll tsk o t te ns korrt tilt, Lunn» (tess» torsdotter återgälda, voro erkände oell torutsedde, borde oell cless Lreditivrätt ä Lanken till liqvid tor 8tatsbi islerne oeb egne bebok utsträckas till det belopp at tolli i,000,000 L:dr, bvartill clelsamma tillförene varit kaststäldt, eller till sä stort belopp, som motsvarade årets bevillning; samt L>. dels, att med äterupplikvande at 7/j §. LankoOrd>iiog«n, Utskotten bordt tillstyrka L. 8t.r atsäga sig ali rätt att disponera ötver andre Länkens medel, än bebällne vinsten at lånerörelsen, sedan alla räntor oell omkostnader tär LankoVerket voro bestridde; dels, att Lanken, till realisationens befrämjande, kordt tillätas, oafkortad! använda ocb beballa sina ränterevenuer; dels oek, att at Lanken; bebällne räntevinst, derunder inberäknsd räntan 3 dess 8tatskordran, men efter atdrsg at alla kostnader ocb förluster^ skulle tär ar i83o oell de följande arén, till oell med det, dä nästa Liksdag infaller, sedan först anslaget ak 266,666 A L:dr till resia kondens förstärkning algatt, ökverskottet, ända till ett belopp at Z^Z-ooo L:dr, till LtatsVerket atlemnas, att användas, pä sätt L. 8t:r förordna, men bvsd ytterligare kunde öfverblifva inga i Länkens Lånerörelse. Da ej allenast, i allmänbet, sä stor vigt blifvit Listad vid kragan om sättet för de ! 63 §.
Företogs till pröfning Riddarhus-Utskof. tets den 18 sistledne Martii afgifrie, samt den 24 i samma månad eftermiddagen pä bordet lagde Betänkande, angående Löne-förhöjning för Riddarhusets Embets och Tjenstemän , samt indragning af fyra Riddarhus-Directeurers Honorarier. Undertecknad Riddarhus'Secreterare yttrade : Under ett lifligt minne af den ynnest Hög* loflige Ridderskapet oell Adeln i sista Pleno den 1 dennes eftermiddagen, behagade visa mig, får jag ödmjukast förklara, att så länge jag har den äran innehafva Riddarhus-Secrete. rare-tjensfen, med rättighet derjemte att, under de af Högloft. Ridderskapet och Adeln töreskrifne vilkor, dermed få förena annan Pu, blique Tjenste befattning; . jag anser mig full’ komligt belåtet) med de Rjddarhus-Secreterare» ! 88 Den 4 April. tjensten nu åtföljande Löne förmåner , samt an. haller således att den af Riddarhus-Utskottet väckte fråga, om Löne förhöjning för Riddarhus Secretetaren, nu mera må förfalla.
Jag kan derföre icke annat än förena mig med Gr. v. Fersen, utan att vilja lägga hinder i vägen för Constit.Utsk. att arbeta i den riktning, grundlagen medgifver. Men om Constit.Utsk., innan förslagen rörtde brännvinsbränningen och tullen inkomma, skulle företaga en ny redaction af ifrågavar. §., som äfven afsåg sistnämnde ämnen, skulle de beslut, som i dessa frågor fattades, möjligen komma att stå i strid med redactionsförslaget. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. vill förena sig med Gr. v. Fersen om anmodan till Constit.Utsk. att låta redactionsförslaget hvila, intilldess R. St. beslutat angående brännvinsbränningen och spannmålstullen. Gr. von Fersen: Jag har visserligen icke uti min begäran nyttjat ordet ålägga, utan jag har anhållit, att Constit.Utsk. måtte anmodas. Orsaken till min anmodan var den, att jag ansåg R. St. icke böra 2 0 3 gånger besväras med en 1 och samma grundlags-§., för att ändras den ena gängen på ett sätt och den andra gången på ett annat genom tillägg eller uteslutande af ett eller annat ord. Jag ä» öfvertygad, att om Constit.Utsk. haft sig bekant, att en sådan fråga varit å bane, som den angående bestämd tull å inkommande spannmål, hade Utsk. låtit hela redactionsförändringen hvila, tilldess den saken blifvit afgjord. Men jag har ansett det nödigt att fästa Utsk:s uppmärksamhet derpå, och jag har trott, att intet lämpligare sätt funnes för det af mig åsyftade ändamål, än att vänligen anmoda Constit.Utsk. att afbida R. St:s beslut, rör:de spannmålstullen, innan Utsk. lill R. St. ingifver sitt förslag till förändrad redaction af 6o §. Reg.F. H. Ex. Hr Gr. De Geer, Carl: 1 anledn, af den bär väckta fråga att anmoda ett Utsk. att icke inkomma med yttrande öfver en fråga, förrän R. o.
Likväl blefvo de utsatta för en spricka eller så kallad ruke på isen, imellan Wasa och Holmönj hvaröfver de icke kunde komma, och hvilken, jemte en uppkommen dimma, orsakade för dem en, såsom de sjelfva yttrade, till förtviflan gränsande omväg af ett eller halftannat dygns marsch (jag mins icke bestämdt hvilketdera). Ett sådant foretag är verkligen så ä(- ventyrligt för angriparen, att, om han också, hvad sällan inträffar, lyckligen skulle komma öfver den vådliga isen, som livart ögonblick af storm eller tö kan brista under hans fötter, för att i hafvets djup begrafva honom och hans resenärer, — om lian, säger jag, äfven lyckades att öfverkomma, är det likväl icke tänkbart, mindre möjligt, att han derföre kunde intaga hufvudstaden, ty dessförinnan skulle väl så stor del af den närmast belägna Svenska armeen hinna sammandragas, att den utan svårighet mäktade att slå, skingra och förstöra, en på äfventyr utskickad ströfkorps, ty att en betydligare armé med artilleri, kavalleri, tross, utredning och proviant, skulle Den ia Februarii e. m. 3o5 slullie utsätta sig fplr ett dylikt vågspel, är ingalunda troligt. Jag är således af den fullkomliga öfvertygelsen, att den syn, att erfara en Rysk arme' i Februarii eller Mars månad öfver Alands haf anrycka mot Stockholm, vore vida mera olycksbådande för Ryssarna, än för oss, om vi nemligen icke med armarna i kors skulle afvakta deras ankomst. Att återkomma till befästnings-systemet, så är jag i öfrigt af deras tanka, som tro, att befästade öfvergångspunkter vid vissa af Mälarens sund borde påtänkas, att
Det låter sig ej göra, ty förslaget får ej försvinna, utan det skall hvila någonting till nästa riksdag; eller som orden lyda : ”och det dymedelst fullständigt beredda utlät, hvile sedan till R. Stis afgörande, som ofvan sagdt är”. Det är ju då klart alt något skall finnas, som är qvar efter den gjorda jemkningen; men att jemka tillsammans hvad som ej kan förenas, låter sig ej göra. Tvisterna härom hafva så länge fortgått, alt jag hoppas man ändtligen mätte komma till slut dermed, och låta Const.Utsk.s förslag, de må vara huru grundlagsvidriga eller rättsvidriga som heldst, hvila till den påföljd som de kunna få vid nästföljande riksdag. Aro de ej riktiga, så blifva de troligtvis icke heller af R. St. dä godkända, men de blifva då i rättsenlig väg afslagne. Nu vore det grundlagsvidrigt, att till diskussion upptaga en sådan fråga som denna; och jag anhåller derföre, att det nu afgifna betänk, må fä hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den förste värde talare, som i detta ämne här yttrat sig, har sagt det för honom vara okändt att vid något tillfälle en delegation af R. St. kunde hafva större makt än RiksStm sjelfve. Den värde talaren lärer då icke hafva läst den 36 § 3 mom. Riksd.Ordn. som innehåller: ”Skulle R. St. finna flera Utsk. vara af nöden, må de af Ständerna obehindradt tillsättas. Sådana Utsk. må dock ej befatta sig med andra ärenden, än dem, hvilka enligt Reg.F., på R. St:s åtgärd ankomma. I fråga om deras tillsättande gälle 3 Stånds pluralitet; men stadna 2 Stånd mot 2, öfverlemne R. St. härutinnan sin afgöranderätt till Const.Utsk.” 472 Den 20 September.
S. D. Föredrogs å nyo B ane o-Ut skottets Memorial JNT:o 87, med öfverlemnande af de propositioner, öfver 11 v i 1 k a omröstning kom me att verkställas i Förstärkt Banco-Utskott; Voterings-.proposi tio lierne gillades, S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ut skot tets Memorial N:ö a5o, i anledning af skiljaktige beslut i några delar af Stats-regleringen; Vid 7:de punkten, sid. 7, ansåg Ståndet för sin del en votering, huruvida den der omförmälde underdåniga skrifvelse bör afgå eller icke, onödig, och att frågan derom borde förfalla, dock, i händelse de öfrige Stånden ansågo en votering böra ske och godkändes völeringspropositionen öfver denna fråga, ville Preste-Ståndet äfven gilla densamma; 1 öfrigt vidhlef Ståndet sina fattade beslut och gillade Stats-Utskot■tets Memorial, med de der föreslagna voterings-propositionerna. Från Väl lo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Banco-Utskottets Memorial N:o 3y, med öfverlemnande af de propositioner,*öfver hvilka omröstning kommer att verkställas i Förstärkt B ane o-U t skot t-, och blefvo de häruti föreslagne voterings-propositionerne gillade. S. D. Föredrogs å nvo Stats-Utskottets Memorial N:o ’ a5o, i anledning af skiljaktiga beslut i några delar af Statsregleringen; Härvid stannade Ståndet i följande beslut: 1:0 den uti 3:dje punkten gjorda inbjudning antogs, hvaremot de öfrige till Standert framställde inbjudningar afslogos; Prot.
Änskönt Constitutions-Utskottet icke i allt delar Motionäirernes åsigt, och minst den yttrade farhågan för eftertänkligare följder, tror dock Utskottet, att ert i utöfningen oinskränkt rätt för så många Härader som helst, att sammanslå sig om Riksdagsman af Bonde-Ståndet, icke väl instämmer, hvarken med Grundlagens mening, eller med Ståndets värdighet, eller med Rikets gagn, Det synes af mycken vigt, att i ett Consli • tutionelt land, så vidsträckt, så till läge, Bil», till Riks. St. Prot., 1828, 1829. 3:dje Sami. i©:de Haft. % jo Conttitutiotis-Utskottets Memoria!. N:o 22. folklynne, produktion oell näringar omvexlande som Sverige, de valde Representanterne må från spridda håll medtaga localkunskaper om tillgångar och behof, samt till hemorterna återföra en förvärfvad kännedom af Statens allmänna angelägenheter. Också höra, enligt 3i §. Riksdagsordningen, Be villnings-Utskottets Ledamöter väljas från serskilda och, så vidt möjligt är, från alla Rikets provincer; och ehuru sådant ej blifvit uttryckligen stadgadt för Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, antydes likväl denna afsigt genom Ledamöternes antal och handläggningens föremål. Då Utskottet således, äfven i analogi med hvad i 14 §• Riksdags-ordningen för Städer af lägre classerna föreskrifves, ansett ifrågavarande föreningsrätt påkalla en lämplig begränsning, har Utskottet, enär, i betraktande af hemmanens olikhet och Länens ofta mindre naturliga indelning, hvarken ett maximum af hemmantal eller ett minimum af Riksdagsmän kunnat härvid tjenligen tagas till norm} funnit , sig höra, med möjligen minsta rubbning af gällande grunder, tillstyrka bestämmandet af det högsta antal Härader, som må förena sig om en Riksdags-Fullmägtig, och derjemte fpreslå detta maximum icke allt* Cottstitutioas-Ut skottets Memorial.
MENELAOS. Derom ej bry dig! Grubblande uppå en sak, Villrådig är jag, hvart jag borde vända mig. ORESTES. Ställ ej i verket nu din tanke, utan hör Först mina ord, och sedan fatta ditt beslut. MENELAOS. Så tala! Du har rätt; ty tystnad bättre är I vissa fall, än tal, i vissa tal än tystnad. ORESTES. Så må jag tala nu! men alltid långa tal Framför de korta gälla, och begripas mer. Gif mig, o Menelaos, intet af ditt gods, 635 Men återgif mig hvad utaf min far du fått. Ej skatter menar jag; de skatter, om mitt lif Du räddar, äro mig bland alla älskligast. Gör jag väl orätt? I min nöd jag måste få Hvad orätt är af dig. Agamemnon ock, min far, 640 Med orätt Hellas samlande, mot Troia drog, Sjelf utan minsta brott, men för att din gemåls Oratta handling bota, och förseelse. Oss detta ena för det ena ge du bör. Min far blottställde så bör göra vän för vän 645 Sitt lif för dig, och kämpade inunder sköld, Att du tillbaka måtte få din äkta hälft. Umgäll mig alltså detta, som du der mottog, Och möda dig för vår skull blott en enda dag Och stå som räddare, ej tio långa år; 650 Väl Aulis tog som offer hulda syster min; Jag efterskänker det; ej dräp Hermione! Ty, då jag är olycklig, såsom nu, bör du Ha öfvervigten, och jag få forlåtelsen. Mitt lif förära åt min olycksfulla far, 655 Och systrens lif, som jungfru varit länge nog. Ty, dödad, värnlöst lemnar jag min faders hus. Du svarar mig: "omöjligt" Så likväl i nöd Den ene vännen bör den andre skänka hjelp. Men hvad behöfs väl vänner då, när allt går väl? 660 Ty guden sjelf, som hjelpa vill, är ensam nog. Att du din maka älskar, tror allt Hellas' folk, (Ej för att smickra, och bedraga talar jag,) Vid henne jag anropar dig, jag, olycksman.
Redan genom den häruti uppppbara omöjligheten att annorlunda bringa någondera saken i gång, än att den behandlades al hvardera myndigheten för sig. utah afbidandé af den andras åtgärd, ådagalades nödvändigheten för de särskilta myndigheterna att oberoende af hvarannan vidtaga de dem tillkommapde åtgärder. Den motsatta mening/som Hofrätten antagit, och sorn i sjelfva verket innebure frånträdande af Hofrättens domsrätt i ansvarsfrågan samt ansvarighetens tillintetgörande, i händelse det åtalade beslutet fastställdes af högre myndighet, kunde väl icke hvila på annan grund, än förutsättningen, att denna ansvarighet genom samma fastställelse öfvergått från den, ti|ltalade myndigheten till den högre, af hvilken åtgärden vore fastställd. I denna förutsättning, härledd från intet åberopadt eller befintligt lagstadgande, läge en rubbning af sjelfva grunden för laglig embetsansvarighet; och de tänkbara anledningarna härtill har jag icke bordt lemna utan undersökning. Hade jag delat den i fråga varande föreställningen, eller alt Consistorium Academicum kunnat frikännas på den grund, att dess ansvarighet genom fastställelse!) af dess beslut förflyttat sig på den fastställande myndigheten; så hade jag icke bordt, anställa åtalet i annat fall, än om Consistorii beslut antingen vunnit laga kraft, eller ock blifvit upphäfvet af vederbörlig högre myndighet. Deraf skulle den följd uppstått att, om det beslut, sorn skulle åtalas, varit faststäldt genom ett, till hvars åtalande jag saknat behörighet, äfven det förra varit derigenom frikalladt från åtal, och således vägen stängd för allmän domstols anlitande i ett ämne, der likväl laglig ansvarstalan enligt uttrycklig lag bör kunna förås. De betänkligheter, från hvilka man härledt sådana hinder för den rättsenliga och stadgadp Iggskipningen har jag sökt utreda i min sista embetsberättelse; och hvad sorn der blifvit härom, anfördt samt derefter i de underdåniga besvären intaget, bör icke här upprepas. Jag tilläde i de underdåniga besvären, hurusom följden af dessa rättsgrunders förgätande visade sjg i Hofrättens öfverklagade utslag.
Ut dr. den 5 Maji l835. 85. S, D. Lades lill handlingarne Stats-Utsköttets den 4 dennes pä hordet lagda Memorial; N:o /p4> i anledning af erhållen Stei remiss å Stats-Utskottets Utlåtande N.-o /p2; N:o 455, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 435; N:o 45G, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N;o 44r■ S. D. Då nu ånyo föredrogs Borgare-Ståndets den 4 dennes på bordet lagde inbjudning till instämmande i Ståndets beslut om anmodan till Expeditions-TJtskottet att skyndsamt besörja expedition af .Rikets Ständers underdåniga skrifvelse med förslag till Vexel-Lag, äfvensom att under den återstående tiden af Riksdagen föranstalta, att, sist inom 3:d;e dagen efter den, då förslag lill Rikets Ständers underdåniga skrifvelser blifvit hos Riks-Stånden justerade, dessa skrifvelser, vederbörligen underskrifne, (ill Kongl. Majit expediera, fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att antaga inbjudningen, utan lade Protocollx-Uldraget till handlingarne, Från Högvördig e Preste-Standet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 458, i anledning af Riksdagsfullmägtigen Anders
Man började naturligtvis snart lägga märke till detta och förse saken med nödiga kommentarier. V i d smörgåsbordet i Alphyddan, i brädspelsrummen och på lawn-tennisplanerna i fästningsgrafven hviskade man redan om Ebba von Reuters stundande förlofning. Och vännen Alfred gick just en dag vid hamnen i friarefunderingar med fröken Ebba och hennes nåd och lät sina tankar sväfva in ' s blaue hinein, då hans hjärtas ljufva härskarinna plötsligen utbrast: » Nej se, mamma! Där ligger ju Ellida! » Majorskan tog upp sin dubbellorgnett och plirade på den stora eleganta lustkuttern, som samma dags morgon inlupit i Marstrands hamn. » Ja verkligen! Nu ser jag El. da, Ellida, j a. Skulle det vara möjligt, att den käre Axel är med? » » Ja, Gu ' ä ' de ' sau », hördes en fryntlig stämma bakom dem och där stod ju » den käre Axel » lifslefvande i form af en välmå- ende, genomhederlig skåning, som kysste fru von Reuter på hand och kallade unga frö- ken » kusin Ebba ». Alfred Carlgren kom i detsamma ihåg, alt han hade några angelägna bref att skrifva, hvarföre han skyndsamt rekommenderade sig. » Hvem varrr det därrr », skorrade grefve Falken beväpnande sitt vänstra öga med en monokel, stor som ett tunnband. » Varr det någon bekant till mig ?&gt; » Nej för all del, söta A x e l », skyndade sig hennes nåd att svara. » Det var bara en herr Carlgren, som låtit presentera sig för oss ». » Jaså, en hr Carlgren », upprepade fideikommissarien till Ebbarp. Därpå tittade han sottissimo voce med en sidoblick på Ebba: » Kors, jag som trodde, att det var en rival. » D å vår notarie dagen därefter mötte Reuters i S:t Eriks park, voro de konvojerade af grefve Falken i lawn-tennisdräkt. De helsade mycket afmätt och kusin Axel bar Ebbas rackert. Dåliga tecken! Ung Alfred suckade, gick upp på A l p - hyddan och bad herr Zetterlund om en frukostrisp.
För det manliga släktet är den lustiga parodien » Erik XIV » en gammal bekant från studentspexen. Det är där, Karin Månsdotters fader kallas » den bekante korpral Månsdotter ». Nu skall läsaren inte frukta a t t få till lifs någon redogörelse för alla dessa olika varianter af kung Eriks saga — detta är endast några anteckningar om den olika uppfattning af Erik och hans samtida, som i dikterna kommer till synes och som har sitt intresse för den, som i dikten söker en återspegling af olika individualiteter och af olika tiders synpunkter och karaktär. Ty den Erik, Lidner, Beskow, Wilhelmina, Börjeson, Björlin, Strindberg framställt - är lika många olika personer som de olika förförfattarnes antal, och en hvar af dessa personer är en produkt af sin tids åskådningssätt och af sin skalds personliga temperament. Någon fotografiskt trovärdig bild af den verklige Erik XIV, sådan han gick och stod, skall man; ej vänta i n å g o n af dikterna — en på sträng och intim historisk källforskning baserad utförlig framställställning af honom finns ej i vår litteratur, äfven om ansatser åt det hållet ej saknas i rent historiska studier. Lidner redan anger de dominerande dragen i Eriks personlighet, sådan denne sedan ingått i det allmänna medvetandet. I grund och botten ädelt anlagd och rikt begåfvad men svag och misstänksam har han sin farligaste fiende i sitt eget jag. I tidens stil — den för känslosamhet svärmande tidens — har han många granna ord a t t säga om ädelhet och om hjärta, och som en äkta Lidnersk hjälte fäller han — liksom för öfrigt äfven de andra i stycket uppträdande — gärna tårar öfver alla mänskliga olyckor, däribland ej minst öfver tvånget a t t visa hårdhet, hvilket tvång är härskarens pålagdt. » Ack, hvad det hjärtat sårar, att nödgas vara hård! » — 4 - Klemmmij folo. MATSALEN. KAFÉET. säger Erik. (Samma känsla går igen hos Strindbergs Gustaf Vasa, fastän naturligtvis klädd i helt annan dräkt.)
Ridderstam och Adel; Jag har ej begärt Ridderstapet och Adelns upmarksamhet för at. gransta elter gilla de olika förslag som arv gjorde as Oeconomiä. Utskottet om bränwins tillverkning. Detta ämne är redan tillräckeligt afhandladt förut och ända mera i dag ibland ost—hwilka förslag jag förmodar erfarenheten och en stor kännedom af landets behof och tillgångar upgjort; hwarföre förutser af samma ordsak häruti grunden för bifall eller afflag. Dä denna tillämnade författning betragtas under fin veconomista synpunct, frägar jag om den ej kan anses mera oeconomist än hittills stedt, och således mera tillhöra den execmiva magkens, omsorg änden lagstiftande maqtens förutseende, som ändä framtiden kan göra owifl. Anninstone tycker jag att hädanefter förändringar af denna nu tillämnade lag mätte öfwerlemnas utan inskränkning ät Regentens godtfinnande för att kunna Atwidga och förbättra efter lid och orter densamma, således 126 Dm 6 Jultt. beskattningen derföre efter samma grunder som Riksens Ständer antaga uti desi nu wantadö författning. Dä en lag stiftas, tyckes wäl rättwksan fordra dest wälgörande kraft lika allmänt pä alla statens medlemmar, om an den skulle werka pä ett olika satt Dä kan man först saga att alla begag» na sina förmoner under samma lag. Denna sats skall säkert bifallas af dem som ej bestrida ett olika förhållande i Rikets oecönomie frän Torneä alf till Öresund. Jag förestår således att hwad förslag som kommer i detta amne att antagas, antingen Oeconomia-Utstottet eller af de andras. — NonungenS rätt wara förbehållen, att gifrva pannerymden den widd som förändrade tider och olika orter kunna medgifwa, öfwerlemnad länewiS emot en afgift proportionaliter med den som kommer nu framdeles af AiksenS Stander att fastställas, och härpä bcgäres proposition innan något förslag kommer under Ständets pröfning.
De till femårsberältelserne hörande tabeller utvisa antalet af i länet underhållna kreatur sålunda: 13 Hästar., Oxar. Kor. Ungboskap, Får. Svin. Getter. Då nemligen gästgifverioch kronoskjutsningen medför nödvändigheten för de liesta af allmogen att underhålla en eller llere hästar och derjemte för hushållet kor företrädesvis äro behöfliga, medgifver fodertillgången gemenligen icke att tillika underhålla oxar. Halmen har hittills utgjort det hufvudsakligaste foderämnet, och stallfodring användes endast å några få större egendomar. Den förkofran, som Bohuslänske landtmannens ladugårdsskötsel tidtals kunnat vinna, har derföre vanligen icke kunnat bringas högre, än att ett missväxtår varit nog att nedtrycka den till dess förra låga ståndpunkt. Det bör dock vara att förmoda, att, sedan klöfver-odlingen nu blifvit mera allmän, samt då foderoch betestillgången derigenom torde komma att närma sig ett rättare förhållande till åkervidden, en fördelaktig verkan deraf på boskapsskötseln snart skall blifva synbar. Utom den för länet hittills förordnade djurläkare, har behofvet funnits påkalla anställandet af 2:ne djurläkare för nordligare delen af länet, till hvilkas aflönande llushållnings-Sällskapet tillsvidare anvisat 500 R:dr Banko årligen. Då under det sista femårs-skiftet någon allmännare boskapssjukdom inom länet sig icke yppat, har läns-djurläkaren icke varit från landsorten särdeles anlitad. Detta län äger icke någon utmärktare infödd race af husdjur. Genom Hushålluings-Sällskapets föranstaltande blefvo för tio år sedan, i ändamål att åstadkomma en bättre afvel af arbetshästar, åtta Norrska hingstar inköpta och till jordägare i flere delar af länet utlemnade för att till begagnande upplåtas. Under sistlidet år har Hushällnings-Sällskapet vidtagit åtgärd för anskaffande af ett ytterligare antal Norrska hingstar, för arbets-hästracens förbättrande. u