Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ii April. och alt han således, utan afseende på alla personliga fördelar, med sann sjelförsakelse skall I Statens tjenst nedlägga ytterligare bevis af sid kraftfulla verksamhet. Men jag kan ej anse det vara med billighet och rättvisa förenligt, att, ifrån den stund Herr Tannström för Statens skull uppoffrar sitt lugn, skall verkan af hvad Svenska Folket, genom sina Ombud, nu för honom beslutar, såsom en tacksamhets-gärd för den ädlaste af alla mödor, krönt med den lyckligaste framgång, imer eller mindre mohn förfalla. Också har Utskottet, i anseende till Herr Regerings-Rådet leMoine frångått den grundsatts det för Herr Cancelli-Rådet Tannström sökt göra gällande , då Utskottet tillstyrkt för den förre ett ovillkorligt åtnjutande af en förmon, som endast villkorligen skulle tillfalla den sednare. Jag finner deremot, för min del, intet skäl, hvarföre Herr Tannström .hvars förtjenst delar med Herr leMoine lika anspråk på Rikets Ständers välvilja och erkänsla, icke skall deraf röna ett lika oföränderligt och var« agtigt vedermäle. Mine Herrar! Cancelli-Rådet Tannström har fullgjordt sin skönaste pligt; må vi, såsom Ombud för ett ädelt och storsint Folk, uppfylla vår} den att honom värdigt belöna. Jag föreslår derföre, att Stats-Utskottets Utlåtande måtte gillas med den förändring, att CancelliRådet Tannström må under sin hela lifstid oafkortadt uppbära den Pension, som för honom nu anslås, ehvad Embete med Lön, på Stat han an må komma att bekläda, samt på hvil - Den ii April. 373 ken jort som hellst han må vistas, hvarå jag vördsamt anhåller om Herr Grefvens^och LandtMarskalkens Proposition. Grefve Posse, Claes Fredric, anförde skriftligen :
Aktiebolag vore förnämligast lämpliga för större industriela företag, till hvilkas bedrifvande från början erfordrades större kapitaler, som, öfverstigande enskilda personers förmåga, lättast genom mindre sammanskott af många kunde åstadkommas; och de serskilda förhållanden, der äfven inköp af fast egendom blefve för sådane bolag ett behof; inträffade i synnerhet då hufvudändamålet vore anläggande af kanaler, jernvägar, större fabriker m. m., hvartill äfven jord och fastighet såsom medel behöfdes. Då likväl hvad Svanå bruks-bolag vidkomme, inköpet af fastigheten med tillhörande lägenheter och inventarier erfordrat den betydliga summan af 600,000 Rdr banko; då, i följd af flere jernverksegares iråkade obestånd, en mängd jernverk eller delar deri blifvit till försäljning utbjudne, och sådant tycktes antyda, att jernverksrörelsen, åtminstone flerestädes, för att kunna med fördel drifvas, äfven vore i behof af den betydligare kapitalstyrka, som genom bildande af större bolag vinnes och hvarigenom tillverkningskostnaden nedsättes; då en förlägenhet af sådan beskaffenhet, om än, såsom man borde förmoda, endast tillfällig, likväl syntes påkalla medgifvanden, som eljest icke borde ifrågakomma, så hade på dessa skäl, Bill. till R. St. Brot. -1850 & tS5t. a Sami. b Haft 5 ÅS Konstitutions-Utskottets Memorial, iY.o 6. och då bolagets reglor äfven föreskrefve, att aktie-brefven skulle ställas på viss man och af styrelsen i serskild bok inregistreras, Konungens rådgifvare i underdånighet tillstyrkt, det måtte stadfästelse å Svanå bruks aktie-bolags reglor, enligt förordningen af den 6 Oktober 1848, beviljas.
Jag öfvergår från hvad jag sålunda anfört till yrkande, att man icke må söka rubba Regeringens system genom de ultraliberala framställningar, som innefattas i Utsk:s sednare betänk.; hvadan jag ock tillstyrker antagande af del förra, ehuru jag äfven dervid hade anmärkntr att göra, deni jag likväl förbigår, på det åtminstone det bättre må antagas, om det också icke är det bästa. Undantaget i afseende på jernhandteringen är ett tydligt bevis på consequensen af det Jiberala systemet; och rättigheten till import af brännvin är ett vackert motstycke. Det är verkligen liugneligt att se, huru, i brännvinets fädernesland, vi jemväl af utländningen skola öfversköljas af denna ädla krydda. Jag anser Ständerna böra handla med lugn, och sålunda framställa deras önskan, att Konungen må förblifva vid det system, han hittills följt. Gr. Posse: Jag anmälde mig för att besvara den af Frih. Boye till mig ställda fråga, och får då förklara, att min yttrade åsigt icke härleder sig blott från theorier, utan från den noga uppmärksamhet, hvarmed jag följt resultalerna af föregående beslut i ämnet; och jag hemställer till Hr Frih., om han icke genom sitt raisonnement missledt sig sjelf. Hr Frih. har nemi. i sitt sista yttrande sagt, att han röstar för förhuden, emedan han funnit förhållandena hafva varit förmånligast, under det för,budssystemet bibehållits orubbadt. Men så förhåller det sig ingalunda; ty inskränkningar af förbuden hafva ägt rum i hvarje taxa. Gr. v. Fersen har åberopat ett exempel, som är ganska riktigt och hvilket jag anhåller att få närmare utveckla. Bomullsgarn, i finhet under K:o i5, har varit till införsel förbjudet, och under den tiden funnos blott 2:ne bomullsspinnerier, hvilka dessutom voro dåliga och alltid otillräckliga. Fabrikörerna sökte på allt sätt motarbeta förbudets borttagande och påstodo, att dess bibehållande utgjorde enda vilkoret för fabrikernas bestånd.
Vid uppställningen af en skogsordning torde detta ämne böra komma i öfvervägande, och i denna hänsigt har jag ansett mig böra fullgöra en sjelf åtagen pligt, den mången visserligen kunnat bättre än jag uppfylla; men jag hoppas dock, att de som känna dessa orter och begrundat följderne af det beskrifne missbruket, skola med mig dela öfvertygelse!! om nödvändigheten af dess hämmande, och jag anhåller derföre slutligen om Remiss å detta anförande till vederbörande Utskott. Lades på bordet. Herr von Schéele, Franz, anförde skriftligen: Det har icke blifvit min lott att begära Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet för något ämne af vidt omfattande egenskap, eller medförande en öfver hela Landet utsträckt nytta; men öfver tygad att hvarje mindre dels välstånd äger det största samband med det belas, vågar jag framställa en angelägenhet af vigt för en, i flera än ett afseende betydlig, ort i Riket, nemligen Philipstads Bergslag. Inom en areal af omkring åtta qvadratrail uppbrytes malm och tillverkas, efter Den i5 December e. m., n65 de sednare io årens medium, årligen 43,5oo skeppund tackjern, hvaraf omkring 400° skeppund förädlas till stångjern inom samma ort. Det är naturligt, att en så stor production skall fortdrifvas med en stor arbetsstyrka, som åter consumerar en större mängd lifsförnödenheter, än den som kan inom orten frambringas. En lätt transport till afsättnings-orten af den tillverkade varan, god tillgång på arbetare och födoämnen för måttligt pris äro hufvudvilkoren för denna handterings och dess idkares välstånd och trefnad. Men, ty värr, saknas mycket häraf. Länge har man, inom denna Bergslag, klagat öfver höga dagsverkslöner och brist på arbetare, och denna klagan är ej utan grund. Lifsmedlens dyrhet härleder sig från den långa landtransport, på hvilken de måste Bergslagen tillföras, och att det producerade taekjernet ej lemnar tillverkaren någon stor vinst, härrörer till en del af den stora kostnad, som är förenad med dess transporterande till nästa hamn i Wenern, eller Christinehamn.
Af den krediti vrätt, som, enligt hvad Komiterade förut uppgifvit, under vissa år var föreningarne i riksbanken medgifven, men vid 1847—1848 årens riksdag indrogs, hade bruksegares hypothekskassa och de då befintliga föreningarne, nemligen den Skånska och Östgötha, begagnat sig. Sedermera hafva så väl dessa som Smålands och Örebro-föreningarne haft andra inländska kreditiv; hvarförutan Skånska föreningen år 1857 betingade sig ett utländskt kreditiv å 400,000 mark hamburger banko, hvaraf föreningen dock endast en kortare tid begagnade sig. Tab. 26 upptager i riksmynt de af hypothekskassan och föreningarne inoch utrikes, annorledes än emot utgifna obligationer, upptagna lån. Enligt 31 denna tabell hafva så vål hypothekskassan som alla föreningarne upptagit sådana lån, hvilkas sammanlagda återstod vid 1858 års slut utgjorde 1,475,192 r:dr, men endast Skånska föreningen har haft utländskt lån, hvars belopp vid slutet af samma år uppgick till 1,603,300 r.dr. Tab. 27 redogör för hypothekskassans och hvarje förenings extra lånerörelse. Af denna tabell, som icke upptager den Skånska föreningen, emedan sådan lånerörelse icke varit af densamma bedrifven, synes, att de öfriga föreningarne på denna lånerörelse vid slutet af 1856 haft utestående det betydliga beloppet af 9,861,227 r:dr, som vid slutet af räkenskapsåret 1858 hade nedgått till 4,436,655. Det sätt, hvarpå den extra lånerörelsen blifvit af flera föreningar bedrifven, har gifvit grundad anledning till klanderVisserligen har det icke kunnat undvikas, att, när föreningarne på afslutade lån haft alt disponera medel till större belopp än som genast kunnat lill sökande af amorteringslån utgifvas, det överskjutande måst genom annan utlåning göras fruktbärande; men det lärer inträffat, att, medan föreningarne haft millioner på sådant sätt utestående, delegare icke fått sina rättmätiga anspråk på amorteringslån tillfredsställda.
Polismästare dels för hvad de brustit i fullgörande af dem tillkommande förmanspligter, med afseende på tillsynen öfver merberörda polisremissers expedierande, inom den tid, som efter den lMars 1862 var genom öfverenskommelse bestämd; dels för enahanda pligtförsummelse, med afseende på de i fråga konnie fångförteckningarnes ingifvande samt kontrollerande; dels och slutligen för de försummelser, till hvilka de, efter deras förklaringars innehåll, befunnes sjelfve hafva gjort sig 'skyldige vid handläggningen af särskilda mål och ärenden, hvaribland nämndes de skrifvelser, hvilkas fördröjda besvarande utgjorde föremål för anmärkningar. I afseende på skrifsättet i förklaringarna förefunnes väl anledning till anmärkning; men af uppgifna skäl ansåge jag mig icke derutinnan böra föra någon talan. Sodan Advokatfiskals-embetet derefter afgifvit slutpåstående i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de af mig sålunda framstälda grunder, och ytterligare förklaringar deröfver inkommit, så har Kongl. Hofrätten den 29 Augusti 1865 meddelat utslag; och hvad anginge åtalet i fråga om aflemnandet till Justitie-Ombudsmannen inom rätt tid och i vederbörligen kontrolleradt skick af förteckningar öfver häktade i Poliskammaren tilltalade personer; så enär Kongl. Kungörelsen den 25 Oktober 1839 innehåller dels i allmänhet, att fångförteckningar skola till riktigheten bestyrkas af den eller dem, som hafva styrelsen och inseendet öfver häktet, dels särskildt, i afseende å de öfver polisfångar i Stockholm upprättade förteckningar, att dessa böra genom Ofverståthållare-embetets för
Riksens Ständers Justitice-Ombudsman öfversände då till Dom - 68 Riksdagen 1810. stolen, Namnförteckning på Nämndens Ledamöter, så väl Ordinarie som Suppleanter, samt underrättelse om dagen, då Nämnden skall samlas, och om Parternes rätt att anföra jäf emot Nämndens Ledamöter och att ytterligare, antingen munteligen eller skrifteligen, sjelfve eller genom Fullmägtige, inför Nämnden påståendet utföra och hesvara. Yid Listans upprättande öfver Suppleanterne iakttage Justitice-Ombudsmannen, att classvis uppföras hvar om annan de af Konungen nämnde och af Riksens Ständer valde Ledamöter, likväl så, att främsta rummet inom hvarje Class tillkommer en af Konungen nämnd person. Ofvannämnde underrättelse skall Domstolen genast låta Parterne tydligen kungöra och, sist inom Fjorton dagar efter undfåendet af Riksens Ständers Justitice-Ombudsmans skrifvelse, vid det vite, här ofvan stadgadt är, till honom återsända bevis derom, jemte Parternes emot Nämnden och Suppleanterne anförda jäf samt afgifna ytterligare förklaringar. Men om laga hinder möta för jäfvens skyndesamma anmälande och afgörande, skäll Domaren vid laga ansvar genast derom underrätta Justitice-Omhudsmannen, som i sådant fäll eger att Nämndens utsatta sammankomst uppskjuta. Vill den anklagade sjelf eller genom Fidlmägtig inför Nämnden vidare förklara sin sale, stånde det honom fritt, och må han i det sednare fallet besörja om förordnande af en Fidlmägtig med de egenskaper, Lagen i 15 Cap. 2 § Rätteg.-Balken för Ombud i allmänhet föreskrifter. Målsäganden eller Åklagaren äge äfven, om han sådant nödigt anser, att af dylik rätteg ångs-förmon sig begagna. Målsägande eller Åklagare äge först att inför Domstolen anföra de jäf, hvartill han, enl. 17 Cap. 7 § jemf. med 13 Cap. Rätteg .-Balken, funnit sig befogad.
pr år. Gardintvätten blir jv ännu svårare än eljes att fatta, huru litet i själfva 3 kr., om det är två lufter, och är rummet så verket pengar räcka till, eller kanske rättare huru litet, att det blott finnes ett fönster, torde gardimycket sådana gå åt, när man skall betala allting nerna behöfva tvättas två gånger pr år, hvilket då äfven blir 3 kr. Allt det öfriga kan man kontant. Den andra sortens inackorderingar, de som hafva visst icke sammanlagdt få för en kr., men vi platser, hafva ofta ej så stor aflöning och bekunna ju antaga det är flere inackorderingar och, höfva naturligtvis en hel del saker för egen räknär kostnaden fördelas på många, ställer ju allt sig något billigare. Vi skola dock komma ihåg, ning, utom mat och husrum. Äfven dessa, liksom de förstnämda, förstå ej att det alltid kostar något, och att det är nå mychvad ett hushåll kräfver, utan nästan alla inket smått, som måste finnas, och så många daackorderingar tro att hela summan de betala blott gar att nöta på, så det blir en hel summa för skall beräknas för maten. Men liksom man på den, som skall betala alltsamman. en restauration icke betalar blott för maten man Allt detta blir således 24 kr., och, fördeladt äter, utan äfven för lokal, betjäning, upplysning, på åtta månader, 3 kr. pr månad. Tillsamman eldning, utskylder etc. och i en butik likaledes icke blott för varan man köper, utan, plus allt *) Lön c:a 120 kr. om året. Vivre torde icke det föregående, äfven för ränta på lagret och allt understiga 300 kr., då hon väl i regel får samma som blir förstördt, så är det äfven på samma mat som de öfriga medlemmarna. Skall hon så sätt i en inackorderingsaffär. Ty äfven detta är hafva jungfrukammare, hvilket väl behöfves, om en affär, och man gör den icke för sitt nöjes de äro två, så tillkomma äfven hyra och eldskull, utan för att kunna få någon inkomst på ning. bästa leverera » Svensk konstslöjd » sitt material.
Redan innan hans juridiska studier blifvit afslutade, trolofvades de båda, och när Benjamin Harrison vid tjuguett års ålder aflagt sin slutliga examen, hemförde han kort därefter såsom brud sin Carrie, några år yngre Vill du icke blifva bättre, så upphör du snart att vara god. J3:T än han själf. Man ruskade på hufvudet åt denna förening — båda så unga, så medellösa — samt spådde allt annat än en lysande framtid. Hela deras förmögenhet vid deras giftermål bestod af 800 dollars, som mr Harrison erhållit i förskott på en byggnadstomt han ärft efter en afliden faster, och med denna lilla summa började det unga paret reda sig ett litet bo i Indianapolis, dit det kort efter sin förening flyttade. Det var ett anspråkslöst hem, bestående af endast trenne små rum, som den unge juristen kunde erbjuda sin brud, men där funnos kärlek och hopp, förnöjsamhet och friskt ungdomsmod att ersätta hvad som fattades i utstyrsel och bekvämlighet. Den unga frun förrättade själf alla hushållsgöromålen, hon kokade, städade och sydde, och det finnes ännu många i Indianapolis, hvilka påminnasig den unga vackra mrs Harrison, iklädd en enkel kalikåklädning, med korg på armen göra sina uppköp för det lilla hushållets behof. Hvita huset, och efter den dagen var mrs Harrisons hälsa för alltid bruten. En tärande lungsjukdom ändade den 25 sistl. oktober, efter outsägliga lidanden, denna ädla och upphöjda kvinnas lefnadslopp, och hon begråtes och saknas icke allenast af en älskad make och sina tvänne barn, utan tillika af en hel nation, som i henne för alla tider skall se sitt ideal af en sann amerikansk kvinna. Allt sedan Martha Washingtons dagar har ingen med mera värdighet, behag och fin takt uppburit det höga och ansvarsfulla kallet att vara » The first L a d y of the Land » än Carolina Scott Harrison. Signe Ankarfelt.
Såsom skäl härför har hufvudsakligen blifvit anfördt, att nämnde bibliothek vore ett af de dyrbaraste i riket; alt nuvarande bibliothekarien vid ifrågavarande bibliothek genom sin vetenskapliga verksamhet och sitt utmärkta nit, väsendtligen bidragit dertill att de högst värderika samlingarne af tryckta arbeten och manuskripter uti detta bibliothek blifvit kände och begagnade af fäderneslandets litteratörer; att det icke kunde förväntas det någon med erforderliga kunskaper, i händelse af nuvarande bibliothekariens afgång, skulle vilja emottaga befattningen, sedan nu mera den yngste läraren, enligt den nya staten för elementar-läroverken, åtnjuter nära dubbelt högre lön samt slutligen att då Wiede hvarken vore emeritus eller bibliothekarien ens ibland ordinarie skollärare upptagen, hinder deruti syntes möta för E. K. - M:t att utan Rikets Ständers medgifvande, åt honom anordna den äskade löneförhöjningen på Expedilions-Utskottets Förslug lill und. Skri frelse, N:o 188. 511 läroverkens anslag, ehuru ifrågavarande tjensteman genom särskild instruktion tillika hade sig undervisningsskyldighet ålagd $ men att Rikets Ständer voro oförhindrade att för ifrågavarande ändamål å samma anslag, som dertill erbjöde tillgång, lemna anvisning, hvarigenom Linköpings läroverk finge bibehålla en utmärkt vetenskapsman, utan att Statsverket i följd häraf med någon direkt utgift betungades. Rikets Ständer hafva detta ämne lili pröfning förehaft och få, sedan upplyst blifvit, att Bibliolhekarien vid Linköpings Gymnasiioch Stifts-bibliothek icke är i gällande Skol-ordning ibland skollärarin upptagen, underdånigst anhålla, det E. K. M. täcktes tilldela Pastor Wiede, om han deraf finnes förtjent, ett årligt belopp af 266 R:dr 32 sk. banko, att, så länge han bibliothekarii-tjensten innehafver, utgå af reservationerna å anslaget till emeriti-löner vid elementar-iäroverken. 1 Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Augusti 1851.
Om privatbanker skola hafva något annat ändamål, än att förskaffa delägarne deri hög ränta på deras insatta capitaler; 0111 meningen med dessa banker verkligen är att lätta rörelsen, och de för delta ändamål behöfva smått mynt: så måste de hafva tillåtelse att göra så små 344 D en, 18 Mars e. m. sedlar, som Ständerne tillåta sin bank att utgifva; ty annais ar det så godt att förbjuda alla sådana banker. — Vid sista riksdagen yrkades af Hr von Troil, att privatbankerne skulle ställa sina fonder på silfver; nu bar jag dock icke hört den satsen, och erfarenheten har kanske öfvertygat honom, att allmänheten icke vill hafva dessa små pluringar mellan fingrarna, emedan man icke är van vid silfver, utan vid sedlar, då dessa äro mera portativa, och tjenliga vid remisser på posten, så att numera icke många yrka, hvad som förr påyrkades, att privatbankerne skulle vara skyldige att söka utsprida silfvermyntet i landet: men nu yrkar man, att de icke måtte få utgifva små-sedlar. Jag känner för mycket Hr von Troils redliga väsende, för att kunna förutsätta hos honom några mindre goda afsigter, då han bestrider detta, ulan alt det endast blifvit en fix idee att så icke bör vara. Jag hoppas, att de flere ledamöter, sorn äro intresserade, att vi skola få en rörelse genom privatbanker, som är otänkbar, så länge slalsbanken är förläggare till all rörelse — att de, när ärendet återkommer från Utsk., förena sig med mig att motstå denna fixa ide'e, Det är ett misstag, härrörande derifrån, att andra länder, såsom England och Amerika, hvilka icke hafva de controI!er, som vi äga i vårt banksysteme, funno sig föranlåtna att föreskrifva, att no terne icke fingo understiga ett visst belopp; men detta var något, som måste vidtagas, när man icke kunde upphäfva den länge antagna regeln, att en hvar fick framstå som bankier, blott lian var färdig att invexla sina sedlar mot guld och silfver. Jag anhåller, att denna fråga måtte få anses, åtminstone eventuelt, som en särskild motion.
Jordägaren under fri dispositions - rätt tillhöra, dock att äldre författningar om ekbarkens samlande må förnyas och förbättras; hörandes äfven berörde besigtning sträcka sig till Krono - Hemman och Boställen, så att alla derå varande oduglige Ekar få af åboerna fällas och begagnas. 5-o Memorial af Riksdagsmännen från Skaraborgs Län Lars Carlsson, Anders Carlsson, Anders Earsson och Nils Andersson, hvaruti Riksdagsfullmägtigen Johannes Persson från Skaraborgs Eän, saime!ige Pullmägtige från Orebro, Carlstads, Uplands och Gefleborgs Eän samt Bengt Andersson från Elfsborgs Län sig dessutom förenat, uti hvilket Memorial, jemte ådagaläggande af upphofvet till Lands-, Häradsoch Sockne - Alhnänningarne, de menliga följder för den allmänna Skogs - hushållningen, sorn ifrån dessa allmänningar skola härfhyit, samt de olika skiften, hvilkaskogshushållningen, i synnerhet i Skaraborgs
Stånds beslut i afseende å Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs S5, i anledning af väckt motion om upphäfvande af hittills gällande reglementen för vården af sockenmagasiner m. m., beslöt Ridderskapet och Adeln att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, afslå den ifrågavarande inbjudningen. S. T). Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 2, i anledning af väckta motioner angående dels omarbetsning af, dels ock ändringar i nu gällande Legostadga. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 7, i anledning af väckta motioner om beredande af lättnader vid rustningsskvIdigheten i Skåne. S. D. Prot.-Utd.rag 233 S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: JVS 57, i anledning af väckt motion om anställande af undersökning lill utrönande deraf, huruvida dispositionsrätten lill åtskilliga jordlotter på Gotland, hvilka förmodas vara kyrkornas tillhörighet, rätteligen tillkommer Kyrkoherdarna eller icke; M 61, i anledning af väckt motion om utvidgad rätt för qvinna till anställning i sådan tjenstebefattning, som för henne är passande; M 77, i anledning af väckt motion om kronofogde-tjensternas indragning, m. m.; M 78, i anledning af väckt motion om upphäfvando eller ändring of Kongl. Serofimer-ordensgillets cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angur fattiga patienter; M 79, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till försvårande af prestbetvgs förfalskning; JV2 80, i anledning af väckt motion om förändring af gällande reglemente för städernas auktionsverk; samt M 81, i anledning of väckt motion om anställande af undersökning, rörande tillkomsten af vissa åt läroverken anslagna prebenden. S D.