Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med den af Delegarne i Banco-Statens Enkeoch Pupill-Gassa yttrade, på goda skäl stödda, åsigt, samt lill följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Stadfästelse-Bref för Cassan af den 2g Augusti 1748, hvilket fortfar att vara Cassans gällande Grundförfattning, och då härtill kommer, att, sedan framställning, vid 1823 års Riksdag, blifvit, från Rikets Ständer, gjord till Delägarne i berörde Gassa, huruvida de voro benägne att, emot sådane vilkor, som pröfvades billige och lämplige, medgifva det Tjenstemännen vid Banco-Diseont-Verket, hvilket dock, i visst fall, kan betraktas som en Afdelning eller utgrening af sjelfva Banco-Verket, fmgo uti nämnde Inrättning ingå, men Delegarne då, likasom i förevarande fall, med stöd af gifne författningar, anhållit och yrkat, att Inrättningen måtte, enligt dess ursprungliga grundläggning, bibehållas endast för den egentliga Bunco-Staten_, Rikets Ständer sjelfve ansett någon fråga om Discont-Tjenstemännens ingående såsom Delegare i Cassan icke vidare böra uppstå och såmedelst erkänt heigden af de författningar, uppå hvilka förutvarande Delegare af samina Cassa grundat deras då gjordebestridande; hafva Revisorerne jemväl funnit, det Banco-Fullmäglige icke rätteligen förfarit, då Fullmägtige, utan bemälde Delegares hörande, genom beslutet af den 8 Februari i838, med Notarien Bagges antagande till Förvaltare, såsom Bankens Tjensteman, förklarat, att Bagge, till följd häraf, skulle, emot bestämde högre afgifter, för Enka och Barn, i mohn af innehafvande lön å Stat, åtnjuta pensionsrätt i Banco-Statens Enkeoch PupillCassa.
England trodde att det, efter Napoleons störtande, åter skulle beherrska verlden genom att öfversvämma det med sina kramvaror; det hade upplagrat tillverkningen af sina industri-alster till en ofantlig grad, ty det föreställde sig t. ex. att Europa ej kunde begagna annat än Sheffielder-rakknifvar, att hvarje Tysk haka var orakad, och att väfnader samt andra industri-alster saknades på kontinenten; de kasta alla sina så länge hopade manufakturvaror in på fastlandet öfver Hamburg, Rotterdam, Bremen och Amsterdam; men det fann snart att marknaden biel' ölverfylld och att ingen afsättningsort fanns för alla dess produkter. Hvad var orsaken? Jo, de Tyska fabrikerna bade lått luft under kontinentalsystemet. Många af dem hade visserligen Ib ra gånger blifvit lörstörda under kriget, men, likasom Thaers rikedom åter vexte, ehuru fienden flera gånser bortröfva! hans fårahjordar, så kunde äfven de Tyska fabrikerna väckas till nytt lif, ty de åtnjöto skydd. England kom då på branten af sin ruin, och kreditens ankare var, som Tegnér säger, nära alt svika och det förlorade vrak drifva för vind och för våg. 700 handelshus stupade på en vecka i England, och det visade sig tydligt, att England varit förloradt, om kontinentalsystemet blifvit uppehållet blott 5 år till. — Månne icke detta exempel innebär äfven lör oss en lexa, eller är det möjligt att sanningen icke skall göra sig hörd, förrän — för sent. Hvad är orsaken till Frankrikes styrka? Jo, att dess innevånare äro och vilja vara Fransmän, att de älska sitt land; låt vara att »la gloire» och en fantastisk frihetskänsla hänrvcker dem för ofta; men de känna sitt land, de frukta England och minnas Crecy och Agincourt. Hvad är det som hållit Frankrike vid lif elter så många olyckliga krig, efter sådana åderlåtningar, som det genomgått? Jo, dess starka, inhemska industri, dess till en viss grad väl rangerade penningeväsende; ty der finnes metallisk valuta, då bär finnes bara papper.
Mars f. m. 93 liga Spannemålens uppköp; denne skulle anskaffas medelst återgäldande af de till f. d. MagazinsDirectionen häftande skulder, och som dessa icke flyta in, äro dessa nära Polarcirkeln belägne gräns-Provinser utan Magaziner. Norrbottens Län får intet, WesterNorrlands blott i en Socken, Gefleborgs intet, Stora Kopparbergs ett, och Wermlands intet. Den föreslagna anstalten kommer af vissa Theoretici samt af de, hvilka icke inträngt i ämnet, alt kallas för artificiel, och stridande mot å andra ställen antagna principer. Den skulle af mig sjelf så bedömas, om Sverige befanns i samma categori som andra Länder, till exempel England, der Privat-Bankerne belåna Spannemål till \ af dess värde. Knappt skulle någon annan anstalt behöfvas än denna, för att hindra Spannemålens periodiska fall till vanvärde, men sådant är icke förhållandet hos oss, och derföre måste lämpliga anstalter vidtagas, bland hvilka den uppgifne synes vara af så enkel natur, att den i sanning ej förtjenar namn af artificiel. Enär nu, enligt hvad jag sökt bevisa, den Utrikes Spannemålshandeln aldrig kan komma att florera i Sverigej och Inrikes icke eller kan äga bestånd, (åtminstone ej så länge Brännvinsbränningen drifves såsom nu), får jag vördsamt hemställa, hvad anledning man kan äga att anförtro sig åt denna handel? Redan vid sist förflutne Riksdag 94 Den i5 Mars f. m. förutsade jag, att Spannemålsliandel icke kunde äga bestånd i Sverige, och erfarenheten har, på ett bedröfligt sätt, besannat mina ord; ty sedan hafva icke allenast prisen å denna nödvändighetsvara gått till ytterlighet, så väl i högd, som i fall, utan har den enskildta speculationen under missväxtåret 1826 icke förmått inskaffa mer än 90,000 Tunnor in alles, hvilket, om ej behållningar funnits sedan MagazinsDirectionens tid, och om ej Staten sjelf införskrifva Spannemål, skulle varit alldeles otillräckligt att fylla den af missväxten uppkomne brist i folkets Brödföda.
Att eftergift å in-? komstmedel icke äro annat än anslag af Statsmedlen, och jag har vid Riksdagen sett, att alla frågor om anslag upptagas af StatsUtskottet. 3:0 Att jag icke dristar anse såsom ett likgiltigt prejudicat sednast? Ständers beslut i alldeles detta ämne, hvilka då dömde målet att höra till icke Bevillnings utan till Stats-Utskottet. Ett sådant Srändernes Bs* 104 Eevillnings-Utsiottets Betänkandeiu slut anser jag såsom lag. Jag har föreslagit den i Riksdags»Ordningens 43 § lernnade utväg, att låta målet komma till Stats-Utskottets kännedom och vidblifver ännu min tanka: att denna väg bordt tagas. Herr Uggla, Carl, förenade sig med hvad af Herr Almgren blifvit yttradt. Den 15 April. Herr Ståhle yttrade: Enär alla öfriga Ämbetsverk, i och för de» ras Ambetsatgärd åtnjuta Postfrihet och Magistraterne endast äro derifrån uteslutne, så synes ett så ojemt förhållande emellan Ämbetsmän vara stridande emot dén rättskänsla, som bör vara rådande för Lagstiftningen och derföre bör, efter min tanke, antingen Postfriheten upphöra för alla Ämbetsmän eller ock tilldelas dem lika, med sådana controllers föreskrifvande i sednare fallet, sorn förebygga missbruk. Att Städernes Magistrater ega Postfrihet för Krono-Uppbörden inen ej för Krono-räkenskaperne, synes ej förenadt med motsvarande skyldigheter och rättigheter. Att Städerne skola belastas med Postporto i och för Magistraternes correspondance om Krono-besigtningar och värderingar, om böters och handräckningsmedels uttagande, om Arrestan, ters fram och återfarande till Länens häkten, BevlIIningS-Utskottets Betänkanden. 105 om Bevärings manskapet med flere ämnen, som ej reira Städernes hushållning eller styrelse. Att den Postfrihet
Ståndet ansett den i Utskottets betänkande N:o 19 omförmälde fråga om assurans-afgift vara af bevillnings natur, i följd hvaraf Utskottet borde företaga frågan till ytterligare behandling, i enlighet med 71 §. regerings-formen. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens nedannämnde memorialer, stannade Ståndet i följande beslut: N:o 77, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande den utsockne frälsehemman i Halland påförda rotering m. m. Ståndet vidblef sitt beslut och godkände de i detta memorial framställde voterings-propositioner samt gillade memorialet i öfrigt. N:o 78, med förslag till sammanjemkning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande roterings-verket för den tillökade ordinarie båtsmansroteringen. Lades till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvär socli Ekonomi-utskottens följande betänkanden, stannade Ståndet i följande beslut: N:o 38, i anledning af väckt fråga om ändring uti 55 §. af Kongl. Maj:ts förnyade nådiga Militias-boställs-ordning den 23 Januari i836. Med afslag af detta betänkande, antog Ståndet såsom sitt beslut det förslag till förändrad lydelse af nämnde 55 §., som förekommer i herr Hedenstjernas betänkandet vidfogade reservation. 67 2 Prot.-utdrag den 2 September 4848. N:o 3p, i anledning af väekt fråga om befrielse för kyrkoherde att vara ordförande i sockenstämma. Bifölls. N:o 40, med förslag till sammanjemkning af Eiks-ståndens skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottens betänkande N:o35; 3j mom. 2. Ståndet vidblef sitt beslut och lade förslaget i denna del till handlingarne. §■ 17 godkändes. «$*• 20 ladcs till handlingarne. N:o 4t, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hämmande af det så kallade sta t-torpa reoch proletär-systemet.
Län blifvit anmärkte, följaktligen med lika skäl skulle kunna ifrågasättas inom flera andra Län i Riket och således, derest de, oaktadt olägenheterna af rubbningar uti Läns-indeiningarne skulle ega rum, borde icke partielt utan i ett sammanhang verkställas, på det att en i’eglering af Länen måtte kunna så utföras, att ökade kostnader för Stats-Verket i möjligaste måtto undvekes; att de vid Läns-Styrelsen i Calmar förefallande embetsgöromål, enligt arbetsförteckningarnes föranledande, ingalunda kunde anses öfverhopande och hvarken till mängd eller beskaffenhet jemförlige med dem, som uti många andra Län förefölle; att kostnaden för fångars skjutsande ifrån de norra trakterna af Länet till Länshäktet kunde till större delen besparas, om i Westervik och Wimmerby inrättades kronohäkten; samt att, i och för lagsöknings mål, parter sällan behöfde resa till Lands-Canzliet, enär till sådane måls utförande vanligen begagnades ombud på stället, och, hvad anginge åtskillige Polismål, sådane åtgärder i afseende på deras handläggning kunde vidtagas, att parters inställelse i Residencet ifrån Länets aflägsnare trakter undvekes och i allt fall olägenheterne för sådane parter icke vore större i förevarande Län, än uti flera andra, der parter ofta hade ännu längre väg till Landshöklinge-Residencet, än i det nämnda; på grund af hvilket allt samt andre anförde skäl Rikets Ständer förklarade, att de icke funnit skäl att till Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Proposition lemna bifall.
Man har ansett alla dessa förslag innebära -elt oförtjent misstroende emot Svenska domarecorpsen. Ingen kan hysa större aktning än jag för denna corps, men icke innebar det något misslroeeude, att man vill fastställa nödiga controller. Sådana måste ju hvarje embetsman vara underkastad. Icke eller kan jag finna', alt domarens besvär härigenom skulle ökas, emedan hvarje domare, som vill hafva reda på sina affärer, ändå måste föra ordentlig bok öfver sitt debet och credit. Vidare har man anfört, alt kronofogdens frånvaro från tinget skulle göra en stor svårighet för parterne, som behöfde chartor. Jag tror icke, att man behöfver frukta detta, emedan kronofogden har många andra embetsförrättningar, som påkalla hans närvaro vid tinget, men jag erkänner, att under denna upplysande discussion har elt slags amendement till Frih. Oxenstjernas reservation fallit mig in, nemi. att antingen försäljningsmannnen är närvar, vid tinget eller ej, så skulle chartorna vid sjelfva tinget fästas å documenterna. Jag underställer detta de mera sakkunniges omdöme, och anhåller, alt Utsk. ville vid ålerrcmissen pröfva detsamma. Då nu öfverläggningen af R. o. Ad. ansågs fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., det han, för alt vara säker alt vid propositionernes framställande icke förbigå någons yrkande, trodde sig, i anleda, af Gr. Cronhjelms framställning derom, att propos. till afslag ä Utsk:s betänk, ej skulle kunna göras, .{»öra tillkännagifva, att II. Ex. icke hade sig bekant, att någon ledamot yrkat afslag. Frih. Cederström, Anders, hade nemi. yttrat, det han väl fann skäl till afslag, men dock förenade sig med dem, som yrkat återremiss.
Af den anledning att inom Borgare-ständet herr Sjöqvist fästat uppmärksamheten derå, att i iio § stadgas att taxerings-komitteen skall föreslå tre borgare till ledamöter i pröfnings-kommitteen, och i 113 § att lands höf - Bevillnings-Utskottets Utlåtande, .Y:o 14. 17 höfdingen dertill skall bland dem utse fyra af hvart stånd och klass, men denna sednare föreskrift icke blefve möjlig att fullgöra i län der endast en stad funnes, hafva dessa paragrafer för beredande af nödig rättelse härutinnan blifvit återremitterade. Utskottet får, till afhjelpande af denna oegentlighet, föreslå, att det i 110 § till tre bestämda antal borgare må förändras till fyra. § 128; pag. 39. Af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet har Utskottets afstyrkande yttrande å herr Friherre Rid der stolpeSj F.„ motion, att den i 128 § bestämda tid för uppbörds-böckernas flemnande till lands-kontoren nemligen den 1 November måtte i stället utsättas till den 15 Januari, blifvit till Utskottet återremilteradt, på grund af följande anmärkningar: inom Ridderskapet och Adelnaf herr Friherre Palmstjerna, C. O.j att, då det vore omöjligt för härads-skrifvaren att inom den nu stadgade tiden inlemna uppbörds-böckerna kompletta, det också tydligen vore olämpligt alt bibehålla föreskriften derom oförändrad, enär uppbörds-böckerna icke i sitt ofullbordade skick kunde tjena till efterrättelse. De borde nemligen vara uppgjorda i enlighet med debetssedlarna, hvilka, såsom upptagande hvad den skattskyldige skall erlägga till staten, både såsom grundskatt och såsom bevillning, äro på markegångs-sättningen beroende.
Se Jernväg Cronstrand, om bestämmande af tiden, hvarifrån må beräknas och utgå en af Kongl. Majit nådigst föreslagen pension åt f. d. Föreståndaren för Svenska Slöjdföreningens skola, Kapitenen Baltzar. Motion N:o 20. StatsUtsk. Utlåt N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. Cygnaeus, (i. IV., Motion N:o 191, angående förändrad föreskrift i afseende å taxeringsvärdet, såsom grund för kreditiv, som af Filialbank hos Rikets Ständers Bank erhålles. Banko-Utsk. Betänk. N:o 35. Motion N:o 44, om tillämpning äfven på byalag af det i Kongl. Resolutio nen den 29 Maj 1752 föreskrifna sätt för stämnings delgifvande åt hel menighet. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 43. R. St. underdån. Skrifv. N:o 119, Motion N:o 45, om afskrifning af Westerbottens och Norrbottens läns undsättningsskulder, utom den del deraf, som belöper på de i dessa län inrättade sockenmagasiner. Stats-Utsk Utlåt. N:o 25. R. St. underdån. Skrifv. N:o 19. Motion N:o 46, om anslag för läroverkets i Luleå utvidgning till fullstän digt högre elementarläroverk. Stats-Utsk. Utlåt N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N:o 47, om anslag till uppförande af ytterligare en läroverksbygg nad i Umeå. Stats-Utsk. Utlät. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. 11 Cygnaeus, G. W., Motion N:o 48, om anslag till anläggning af väg dels från Örträsk till Åsele kyrka genom Fredrika socken och dels emellan Åsele och Wilhelmina kyrkor i Westerbottens län. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv.
Ständer kunna finna lämpligast, hvarförutan Riksdagsmannen erindrar om nödvändigheten att förebygga missbruk vid Kronopostens begagnande, så att de personer, som dertill äro berättigade, ej må ega, att efter godtycke afsända sina poster flere gånger om dagen, utan sådana bref eller Ordres, sorn icke äro alltför angelägne, hvarje gång hopsamlas och afgå en eller högst två gånger i veckan, Kronobetjente emellan, eller från dem till Kyrkorne. Vid pröfningen af hvad i ofvan upptagne Memorialer sålunda blifvit anfördt och yrkadt, har Utskottet funnit, att, ej mindre vid 1815, än ock vid 1817 och 1818 årens Riksdagar, Kronobrefbäringens i sednare tider ökade besvär utgjort ett ämne för icke ogrundade klagomål, hvilkas an» Besv. och Ekon. XJtsk. Betankanäen. i2i ledningar, enligt hvad ofvanföre blifvit anmärkt, icke sedermera lära förminskats, samt att Ekonomiutskottet, till hvars handläggning Målet äfven då blifvit öfverlemnadt, uti deröfver afgifne och af samtliga Respective RiksStånden gillade Betankanden uppgifvit de förslag, som Utskottet ansett lämpligast till lindring uti de öfverklagade svårigheterna. Då det nu åligger Utskottet, att häröfver sig yttra, har Utskottet uti dessa förnyade klagomål, grundade på verkliga förhållanden, samt uti Riksens Ständers vid tvänne Riksdagar framförde gemensamma underdåniga önskningar till deras afhjelpande, ansett sig ega en tillräcklig anledning att, med hufvudsakligt åberopande af hvad Ekonomiutskottet i förevarande ämne förut föreslagit, vördsamligen tillstyrka: Att Kronobrefbäringen icke må oftare än högst 2:ne gånger i veckan utgöras, på af Kongl.
Vendela Skytte har öfverträffat Alexander, svarade Kristina med en vacker blick. Hon var endast tjuguett år, när hon kallades bort, och hade, som han, eröfrat världen. Men detta bådar godt för Sveriges lärdom, hvars fader ni är. Ni har bevisat, att anlagen gå från far till dotter och från dotter till dotterdotter. Går det så framåt, skola vi om hundra år vara ett mångkunnigt folk, herr riksråd! Blandadt blod. Och Kristina tog en guldnål från sitt bröst, räckte nålen åt den förlägna Hillevi och sade med samma vackra ögonkast: Bär detta minne af en, som anser nyttiga kunskaper vara en grundval för rikens lycka! Blif hvad din mor var, men lef längre än hon! Hillevi kysste i tårar drottningens hand. Bakom henne stod Hagar med blandade känslor. O, att vara en drottning! Att kunna fritt rannsaka all världens visdom, att icke känna en annan gräns för forskningen, än sitt lif! Det gläder mig, att Hillevi funnit en vän med samma sinnelag, tillade drottningen, likasom hade hon anat Hagars känslor. Ja, ja, inföll presidenten, skyndande att godtgöra den förlåtliga glömskan att endast hafva tänkt på sitt eget blod. Detta är Hagar ... Hagar ... Hagar Ring, inföll den omtalade skyggt. Ja, Hagar Ring, så var det; en frände och fosterdotter till presidenten Kurck. Jag sökte en studiekamrat åt min Hillevi och hörde händelsevis Kurck omtala denna begåfvade unga person. Nå, barn, hur går eder Xenofon? Benig, kan jag tro med sina ho, hä, to; det är värre än der, die, das! Här gäller att sätta accenten på rätta pricken. Xenofon är klar som källvatten för Hagar understod sig Hillevi att svara men för mig är han tjära. Det tar sig, min pulla, det tar sig, smålog morfadern. Men gån nu till biblioteket, barn! Vi skola ej uppehålla hennes majestät med våra obetydliga läxor. Å, att mitt hus skulle vara så fast jämmerligt tillredt, när mig vederfares en så hög ära!
Rörande till slut femte klagopunkt en, eller angifvelserna emot numera aflidne Tullinspektören Friherre L., hvilka angifvelser, såsom ofvan är vordet nämndt, grunda sig på särskilda af Bevakningskontrollören S. afgifna rapporter, hade jag, efter inhemtande af de upplysningar, Kongl. GeneralTullsty - 15 relsens meranämuda utlåtande innehölle, ansett endast följande omständigheter utgöra föremål för anmärkning emot Styrelsen: Uti rapport den 15 Oktoker 1857 anförde bemälde Kontrollör, att Friherre L. den 13 i samma månad, till S. öfverlemnat »Tullkammaren och dess inventarier, utan någon föregången inventering eller ens upprättad inventarieförteckning»; att i den af Friherre L. förda Annotationsbok funnes, under den 10 då innevarande månad, antecknadt, såsom insändt till Kongl. General-Tnllstyrelsens Kammarkontor, »September månads uppbördsförslag med verifikationer» och att samma uppbördsförslag visade en kassabehållning af 588 Riksdaler 8 skillingar 6 runstycken Banko, hvilka medel Friherre L. lofvat personligen till Kammarkontoret redovisa. Bemälda Kammarkontor meddelade öfver denna rapport utlåtande och anmärkte, att tillträdande Tullkammarföreståndaren S., i strid med 91 § i Tjenstgöringsreglementet, underlåtit sin pligt att till sig inventera den redbara behållningen af uppbörden samt för godt antagit ordinarie Tullinspektörens löfte att personligen till Kammarkontoret redovisa den enligt September månads uppbördsförslag befintliga behållningen, hvilket löfte han dock bort finna innebära en orimlighet, så vida en behållning ej kunde på samma gång levereras och i räkenskaperna balanseras; vitsordande Kammarkontoret i öfrigt, att förrberörda September månads uppbördsförslag den 13 Oktober till Kontoret inkommit, och att deri såsom »kontant i kassan» upptagits ofvannämnda summa 588 R:dr 8 sk. 6 runst. Banko. Ofver nyssberörda angifvelse och utlåtande infordrade Kongl.
Preste-Ståndets benägenhet i detta afseende är redan vid denna riksdag pröfvad vid be handlingen af Kongl. Maj:ts Proposition angående förändrad lönereglering för presterska» pet, hvarvid nämnde Stånd afslagit den punkt i det Kongl, förslaget, som innefattade en ganska ringa eftergift i afseende å reglering af Kyrkoherdarnes boställsjord. Det finnes således icke den ringaste anledning att antaga det Preste-Ståndet nu skall bifalla ett förslag, som förutsätter upphäfvande af nästan alla de privilegier detta Stånd eger i afseende på dess aflöningssätt. Redan Kongl. MajUs Proposition förutsätter ganska betydliga eftergifter i detta afseende, om bifall hvartill man likväl bör kunna ega någon förhoppning, enär de endast röra Biskops-embetena. Till förordande deraf hade Utskottet, efter min åsigt, bort inskränka sig; emedan redan genom de grunder för ny löne-regle. ring, som Kongl. Maj:t förelagt Ständerna, ästadkommes en stor förbättring i Biskoparnes löningssält, och, isynnerhet, emedan i den föreslagna regleringen ligger ett frö till ytterligare utveckling af reformen, som otvifvelaktig! skall, förr eller sednare, påskynda genomförandet af den grundsats, Utskottet, på ett för tillfället opraktiskt sått, i 2:dra punkten uttalat. På grund af nu i korthet antydda åsigter, har jag i Utskottet ansett mig böra förorda antagande af Kongl. Majus nådiga Proposition i sin helhet, endast med det tillägg i 4 Biskoparnes löner skulle till dem kontant af af Statsverket utbetalas, samt emot de deraf föranledda ändringar i Kongl. Majus Proposition. får jag mig reservera och för min del förorda bifall till den Kongl. Propositionen, med undantag af den af Utskottet föreslagna förändring i fråga om sättet för prebendepastoraters tillsättande.» Häruti instämde Grefve Snoilsky, G., och Komminister Malmborg.
Jag ber derföre blott att med några ord få besvara en invändning af Hr Cederschiöld. Han har nemi. sagt, att så länge vissa inskränkningar i Grundlagen finnas stadgade i afseende på de K. Prinsarne, bör man äfven lemna dem motsvarande fördelar. Dessa fördelar ligga i arfsrätten till Thronen; och på samma gång de afstå derifrån kunna de ju egna sig åt det borgerliga lifvet. För öfrigt har jag ingenting att tillägga, utan anhåller blott, att propos. på bifall till mitt förslag måtte af Hr Gr. o. Landtm, framställas. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att i afseende på den nu förevarande första punkten, till hvilken åtskiliige talare yrkat bifall, några talare yrkat att 11. o. Ad. mätte med afslag derå bifalla den fördelning af anslaget i första FIufvudTiteln, som af Frih. Anders Cederström och Riksdags Fullmäktigen Anders Eriksson blifvit föreslagen, samt att af Hr Stjernsvärd ett ungefärligen lika yrkande blifvit så formuleradt, att R. o. Ad. måtte besluta med afslag å denna punkt, att alla varande och blifvande anslag å den del af lista FIufvudTiteln, som innefattas under rubriken K. Hofstats anslagen, skola, med undantag af anslagen för Kronprinsen, Kronprinsessan och II. M:t EnkeDrottuingen, på II. Mits Konungens enskilda anslagssumma öfverföras. Propos. till bifall i förevarande punkt af StatsUtskis Utlåt, blef nu framstäld och besvarad med starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det lian ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Frih. Cederström, Gr. Anckarsvärd och Hr Stjernsvärd begärde votering, hvarefter Hr Stjernsvärd yttrade: Som jag var en bland dem, som begärde votering, får jag anhålla att kontra-propos må blifva det yrkande som jag haft äran särskildt aflemna till bordet. Frih.