Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det under Litt a anmälde alternativa förslag blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. anlaget. Vid föredragning af de uti Coust.Ulskts, sedan d. 26 sisth Sept. f. m. hvilande mern. N:o 6, anmälda, ifrån sista riksdag hvilande förslag, om ändrad numerering af vissa §§ i Reg.F., fann R. o. Ad., uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos., att sedan de K. M:s nåd. propos:r, hvilkas antagande varit villkoret för ifrågavar. förändrade numerering, numera blifvit afslagna, de nu föredragna förslagen hafva förfallit. Upplästes och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nyss ankomne nåd. propos. af d. 23 sisth Sept., rör. anslag till inköp af boställe åt en Capellpredikant i Undenäs församling inom Skaraborgs Län. Upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse af d. 10 sisth Sept. i anledn. af väckt fråga om bildande af ett Nationalmuseum. Frih. Boije, Fredr.: Då jag vid ett så hastigt uppläsande icke kunnat fatta den K. propos. så väl, som jag hade önskat, och då jag på det aldra lifligaste intresserar mig för sjelfva den ifrågavar. saken, som är af en oberäknelig vinst för skön konst, och till och med handtverk samt slöjder, så vågar jag vördsamt 3 II. 9 Den 9 October. anhålla, alt den K. propos. malle fä hvila på bordet till nästa plenum. Fiili. Ridderstolpe, Fredr: I anseende dertill, att jag, då nu den K. propos. kommer alt hvila på bordet, kan vara frånvar. lili emlietsrgsor, då densamma föredrages, anhåller jag att nn få beledsaga den med några ord. Frih.
Längden af denna kommunikationsled skulle komma att utgöra omkring lil* mil, nemligen från Åsatill Bergunda-sjön och Wexiö 73,400 alnar, deraf 5,400 alnars kanal-led, från Bergunda-sjön till Salen 25,950 alnar, deraf kanaler skulle upptaga en sträcka af 14,850 alnar, och från Salen till sydliga ändan af de små sjöarne söder om Asnen 80,250 alnar, deraf kanalerna skulle utgöra 6,150, samt från Almundsryd till Carlshamn, eller jernvägslinien, 63,650 alnar och således något mer än 31 mil. Sammanlagda sträckan af ifrågavarande kommunikation genom sjöar och vattendrag skulle utgöra 153,200 alnar samt genom kanaler och slussar 26,400 alnar. Kostnaderna för de föreslagna kanal-anläggningarne samt andra dermed sammanhängande vattenkommunikations-arbeten beräknades i ofvan åberopade förslag till följande belopp, nemligen för komtnunikationslinien mellan Åsa och Bergunda samt Wexiö-sjöarna, på hvilken sträcka blott 2:ne slussar med en sammanräknad vattensänkning af 11,12 fot skulle behöfva anläggas, R:dr B:ko 126,137: — för kommunikations-linien från Bergunda-sjön till Salen, med 7 slussar, hvilkas sammanlagda sänkning skulle uppgå till 60,28 fot » » 236,998: — för kommunikationslinjen från Salen till Almundsryd, med 4 slussar, hvilkas sänkning skulle utgöra tillsammans 21,7 fot • a » 173,725: — Summa R:dr B:ko 536,860:
Det är denna concequence jag ämnar bestrida, och deremot ådagalägga, att 1809 och 1810 årens Riksdagsbeslut icke innefattar någon frikallelse för städerna i afseende på inqvarteringsskyldigheten, i Don i5 Januari i e, m. 2a5 i hvilket fall det torde vara jag, som yrkar consequence, du jag vill, alt Ridderskapet och Adeln icke nu skall taga ett beslut, som strider emot det åren 1809 oc^ 1810 fattade. Med förbigående af hvad jag ytterligare hade ämnat yttra, till vederläggande af den af 'Utskotten anförda sats, att aldre stadgauden angående inc/v arteringen böra till kraft och verkan upphöra, i följd af 180g och 1810 årens Riksdagsbeslut, får jag äran anföra följande. Utom det, att sjelfva ordalydelsen af samma beslut endast antyder lindring och jemkning i inqvarteringsbesväret, upplyser sjelfva Betänkandet, att alla autoriteter, hvilka yttrat sig i ämnet, deraf dragit enahanda tydning. Sålunda yttrar sig Kongl. Majit i sin Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, att då, enligt hvad härigenom är vordet utredt och uppgifvet, Inqvarteringsbesväret för de städer, der Garnizoner äro förlagde, utgör en icke obetydlig tyngd utöfver del bidrag, som genom Uppbärande af inqvarteringstolag bestås, Kongl. Maj:t, lika med Rikets Ständer, funnit skäligt att dessa städer böra derutinnan njuta lindring, och inqvarteringsbesväret mera allmänt fördelas. — Vidare hafva Kongl. KrigsCollegium och Kongl. StatsContoiret uti deras gemensamma underdåniga Utlåtande yttrat sig: 57 H. i5 22Ö Den i5 Jan nar i i e. m.
Kakan var ovanligt väl lyckad. Fru Vide berömde den, och doktorn frågade, om ej Augusta ville laga en enkom åt honom. Det blef tid att bryta upp. Värden skulle naturligtvis nu ock se om påselningen. Mor kom med schalar och filtar, den unga frun hade alldeles för litet på sig, » Farväl! » Ett klatschande med piskan, och i väg bar det. Märta satt tyst vid fru Vides sida och såg på landskapet, som i den ljusa sommarnattens halfdunkel tedde sig så trolskt. Det var så olikt hennes hembygd. Inga berg och dalgångar, inga vattendrag, endast en vidsträckt slätt, där, så långt ögat kunde skönja, ängar och böljande sädesfält syntes. Här och hvar en välbyggd, rödmålad bondgård, omgifven af en liten hage eller en fager björkdunge, och vid horisonten, hvart ögat vände sig, mörka barrskogar. I det samma kyrkan blef synlig, steg månen upp, stor och blek, och vid en krökning af vägen syntes på afstånd den präktiga folkhögskolan, där flickorna så ofta i kvällsstunden brukade sjunga: 1890 af en dansk och en norsk folkhögskoleföreståndare. Det var riktiga festdagar. Föredrag i skolsalen och meningsutbyten inne i doktorns rum, promenader och små trefliga krocketpartier. Märta riktigt lefde upp, men med detsamma började kampen mellan plikt och böjelse. En af främlingarne hade sagt, alt m a n hade lika litet rätt att begå ett moraliskt som fysiskt själfmord, och att den, som undertryckte sina anlag, förr eller senare själiskt dukade under. Denna tanke hade gjort ett djupt intryck p å Märta. En varm julikväll flyttades efter måltiden orgeln ut på verandan. Flickorna samlades på ena sidan, gastarna på den andra. Doktorn ledde som vanligt sången, och hans fru ackompangerade. Musiken tog sig bäst ut på afstånd. Märta hade därför satt sig på en bänk i trädgården. Hur skulle hon kunna rycka sig lös från denna omgifning? Hur njöt hon icke bara af att se på den!
Öfversten för Regementet. Nu har en sällan föga heder eller skam af Regementets duglighet eller dålighet, emedan allt hvilar på Brigadoch DivisionsGeneralen. Man har erinrat, att Carl XI:!e äfven inrättade ett Generalitet. Jag vet det väl; men då var det olika förhållande, att en större del trupper ännu voro värfvade, och att Sverige på andra sidan Östersjön hade flere provincer, som invecklade Riket i beständiga krig; alltså borde Armeen vara organiserad på en ständig krigsfot. Nu måtte deremot en Generalstab utan trupper vara bos oss alldeles öfverflödig i fredstid, helst jag förmodar, att stora Lustläger hädanefter ej komma att ega rum, emedan en hvar inser, att sådane ej äro förenliga med Landets sanna nytta och militäriska behof, samt ekonomiska fördelar. Jag skulle tro, att Inspectörernes eller DivisionsGeneralernes befattningar och göromål, hvilkas nytta och nödvändighet jag ej bestrider, utan olägenhet kunna af Kongl. Maj:t uppdragas åt Öfverstar, hvilka, i följd af deras practiska tjenste-utöfning, förvärfvat större skicklighet och förmåga alt bedömma truppens hållning, än Generalspersoner, som ej hafva något direct befäl öfver någon Corps. Må 174 Den 21 Maji e. m. det tillåtas mig, att i Herrar Militärers minne återföra de förträffliga inspectioner, sora förrättades, innan serskilda InspectionsGeneraler existeade. Få sådane förrättningar i sednare tider torde kunna jemföras med dem, som en Öfverste vid ett CavalleriRegemente förut verkställde. Jag afstyrker derföre allt anslag till Generalslöner; men anser likväl General-Fälttygmästaren och FortificationsGeneralen böra uppföras på Stat, såsom hittills. Tillökning i IngenieurCorpsens Stat är föreslagen; jag tror man gör nog i detta fall, om man blott beviljar det ti 1 lök ta anslaget för Conducteuren. En serskild
Dessutom förekommer emot detta sätt att tillvägabringa stambanan mellan Stockholm och Upsala en omständighet af så ytterst betänklig beskaffenhet, att jag icke tvekar att framhålla den såsom vida äfventyrligare för Statens framtida jernvägsarbeten, än om några procents högre trafik-inkomst förlorades. Och denna omständighet är, att Staten skulle inledas att såsom delar af stambanau bekosta afven byggandet af bibanor. Ett sådant prejudikat, eu gång gifvet, skulle öppna fältet för hvarje orts anspråk på Statens skyldighet alt bygga äfven bibanorna, och för hvarje dylikt anspråk funnes alltid samma skäl, att bibanan icke blott vore ett ortens behof, utan ock skulle mägtigt främja hufvudbanans trafikinkomst.» »Af alla dessa skäl, hvilka finnas närmare utvecklade under jernvägsfrågans tidigare offentliga behandling, äfvensom på de ytterligare grunder, som af föredragande Departements-chefen blifvit anförda, finner jag mig föranlåten instämma i hvad af honom angående Norra stambanan blifvit föreslaget, samt framför allt och under alla omständigheter underdånigst afstyrka, att någon framställning till Rikets Ständer göres om byggandet på Statens bekostnad af en bibana emellan Upsala och Örsundsbro.» Statsrådet Thulstrup afgaf härefter följande yttrande: »I afseende på den Norra stambanans rigtning biträder jag i det hufvudsakliga det förslag, som af pluraliteten inom den af Eders Kongl. Maj:t den 7 sistlid ne Mars förordnade Kommitté för en ytterligare utredning af frågan om denna banas fördelaktigaste lage blifvit framstäldt, och hvartill de på statistiska och ekonomiska förhållanden grundade skälen finnas uti samma Kommittés den 17 Juni afgifna underdåniga betänkande närmare utvecklade.
Kungörelse derom i länet utfärdas med föreläggande åt egaren till sådant virke att, inom 2:ne månader från Kungörelsens dag, sig hos Styrelsen för llottningen anmäla och sin eganderätt till ifrågavarande virke styrka samt flottningsoch länse-afgifter för detsamma, jemte kungörelsekostnad betala, vid påföljd att sådant virke efter sagde tids utgång försäljes å offentlig auktion till betäckande af de för detsamma hafde omkostnader samt att återstoden af salusumman ingår till den gemensamma llottnings-kassan till minskande af årets allmänna llottningskostnader. § 13- Emellan båtfarten och timmerflottningen skall det förhållande alltid råda, att båtfarten, der stridigheter uppstå, lemnäs företrädet framför flottningen. Alltså måste, der befintlige lugnvattensytor medgifva en förbindelse landets invånare emellan medelst roddbåtar, segeleller ångfartyg, timmerflottningen så inrättas, att den icke förhindrar båtfartcn. På lugnvattenytor, der segeleller ångbåtsfart redan lörefinnes eller der sådan vid landets utveckling uppstår, tillåtes det derföre icke att flottgodset lemnäs att löst kringflyta, utan skall allt llottgods på sådane ställen föras fram antingen inom ledbommar eller länsor, eller omslutet af ringbommar, eller uti hoplagda flottor af den storlek, att båtfarten allestädes kan obehindradt möta och gå förbi flottorna, hvilka derjemte, för ändamålets rätta uppnående, böra ledas i vattnet på det sätt, att tillräckligt af djupt vatten allestädes lemnäs fritt för båtfartens räkning. § 14. Der särskilda personer eller bolag förenat sig om gemensam flottning under en gemensam Styrelse, skall årligen, innan flottningen får företagas, uppgift lemnäs såväl till Konungens Befallningshafvande, som uti provins-tidningarne öfver ledamöterna i den antagna Styrelsen samt om Flott-chefen. I mål rörande förnärmelser af och genom utaf flottnings-bolag verkställd flottning vare alltid Flott-chefen och Styrelsen pligtige svara. Hvarje delegare i gemensam flottning vare ansvarig för utgifvandet af den skade-ersättning, hvartill Styrelsen eller Flott-chefen kan blifva förklarad skyldig. § is.
Ack! du skulle sett honom ila ifrån oss – sett denna lidande och försakande minen – dessa tårarna – detta afskedet från maka och dotter! Jag kunde icke qväfva mitt raseri. Jag kände en rörelse, att löpa stad och ränna min knif i rättsbetjenten. Så fräck och bödelsk och bestialisk och dum förekom han mig! – Alltsedan i går har jag icke gjort annat, än gråtit, och gått, och suckat förbannelse. Gråtit ihop med Frun, – en öm och vettig menniska (en fröken, som haft en fin uppfostran); med Mamsellen, – en sjutton års flicka, som jag är rörd af; med en Enka, – fruns gamla ungdomsvän, som hon föder af ädelmod. Ljufva och qvalfulla medlidande! Våra själar förstå och tillhöra hvarandra; men hafva ej annat än smärta att dela. Jag vill öfva upp mig i rättegången; göra mig olycklig för menskligheten, som öfverallt trampas och suckar. Fega, fega själar! – I dag har jag lupit en half mil ut kring landet, ursinnig af qval och ömhet. – På sin ålderdom! – Jag ville skrifva några häftiga rader upp till Kungen – ville gå till Commerce-Rådet Alströmer, som är i staden – ville – ville! – Min vän, hvad Du är lycklig i din stillhet! Men jag, bland dessa villdjursnästen! i denna best-hvimlande ödemarken. Stockholm den 20 April 1781. Dyraste! Jag har väntat för att kunna medskicka Paraphrasen35, som visserligen förtjenar sin ära. Auctorerne till Stockholms-Posten skulle ej förmått hedra din grundliga och ädla religions-karakter. Derför valde jag Dagligt Allehanda, och lemnade den till Assessor Pfeiffer; en hederlig och urskiljande man. Öfverhopad, som han är, med sarkasmer, lofvade han mig likväl, att nyttja första lediga rum. ... Fortsätt ditt auctorskap! Hafva ett namn, betyder obeskrifligen; utom din inre tillfredsställelse. Ljuflige drömmare! ”Inför Barmhertighetens thron, lefva för Eos – alltid!”
Lif mundering för Inde läte Infanteriet. Anslaget, enligt förra staten 71,000 R:dr, bifölls. 27:o Spanmåls upphandling och Bagerikostnad. Den hittills varande staten 25,000 R:dr, bifölls. 2S:o Vedoch ljuspenningar för Fästningsoch Garnizons-orter. Anslaget 14,000 R:dr bifölls till oförändrad t belopp. 29:o Skrifmaterialier och Expenser. Enahanda anslag som hitintills, 4,500 R:dr, beviljades. 30:o Beseoch Tractaments-penningar för MilitäreEmbetsoch Tjenstemän. Bestämdes, med godkännande af Utskottets förslag, till enahanda belopp som hitintills, eller 6,666 R:dr 32 sk. 31:o Värfningsoch Recapitulations-penningar. Hvad Utskottet i denna del tillstyrkt godkändes. Durch-inarsch-kostnacler och oförutsedda utgifter. Med ogillande af hvad Utskottet i denna del föreslagit, fann Ståndet för godt bestämma, det må anslaget för Durch-marsch-kostnader uppföras till enahanda belopp som hitintills, eller 25,000 R:dr, och det för oförutsedda utgifter till 50,000 R:dr.
Ordningen med gästgifverier och skjutsväsendet har icke undergått någon väsendtlig förändring; dock hafva på flera ställen, särdeles i Bergslagen, de skjutsskyldige visat böjelse för tillvägabringande af entreprenader å skjutsen, fastän dermed föga kommit till stånd, innan något resultat visat sig i anledning af Rikets sednast församlade Ständers i underdånighet gjorda hemställan om en allmän författning i ämnet. Utom gästgifverierna voro år 1841 icke flere än två krogar å landet tillåtne; dock saknas icke lönnkrogar, oaktadt de åtal, som emot deras idkare esomoftast anställas och leda till deras bestraffande. Då, i afseende å rojdjurs utödande, skottpenningar, till följd af öfverenskommelser, dem Kongl. Majrt genom nådigt Bref den 28 December 1832 godkänt, distriktvis uppbäras och utdelas af vissa ombud inom de flesta socknar, blifva intraderna till länets allmänna jagt-kassa ringa; men också är sällsynt att densamma affordras några skottpenningar. Kassans behållning utgjorde vid 1841 års slut 452 R:dr 39 sk. 11 rst. Utom de sparbanken', som under rubriken städer om förmälas, fortfar den år 1834 i Wiby socken inrättade sparbank, som, begagnad af iner än 250 insättare, utlånt ungefär 4,500 R:dr. Sockne-magasiner äro uppgifna till ett antal af 40, hvartill kommer en af Bergs-sexmannen Eric Ersson i Wässland år 1841 gjord stiftelse, hvarigenom han till Jernboås socken skänkt ett nytt magasinshus med fond af 200 tunnor spannmål, hvaraf räntan, på sätt bär ofvan i underdånighet är nämndt, kommer att utdelas till socknens mest behöfvande fattige. Beloppen af magasinens fonder äro olika.
Ättika och socker i proportion af 1 halfstop ättika mot 1 skalp, socker — qvantiteten beroende af huru mycket potatisknopp som användes — kokas upp och slås kokande öfver knoppen, hvarefter det hela får kallna. Slutligen uppkokas alltsammans ännu en gång. Iakttagas bör, att scckerlagen hör väl räcka upp öfver knoppen när det kokar. Serveras såsom sallad. Stockholmska från linfröslemmet och 2 matskedar konjak tillsattes, såvida man icke har tillgång till 2 teskedar Roséns bröstdroph vilka senare äro verksammare, par, Dosis G matskedar om dagen; mindre skedar för barn. Bör förvaras på kallt ställe. Aida. Småland. Huskurer. Hemkokt bröstsaft. 1 jumfru linfrö kokas i ett halfstop vatten till vattnet är till hälften inkokt, hvarefter fröet frånsilas. I litet vatten löses en stång lakrits och ' / * skalp, bröstsocker. En handfull russin kokas tills de blifva mjuka. Detta rören tillsammans med Nuisance. Beda. 2) S e råd till M — a W. i n: r 9! Emsy W — s. JV. v. B. Tacksam. Chandernagor. 2) Kalla fötter bero nästan alltid p å inre orsaker, oftast p å blodbrist eller svag hjertverksamhet. Dessa orsaker måste således först afhjelpas. Eyrliofentå / ring. Maja. Annonspris: Anna Ö — n. H. J. JV, N. Förlofvade. Victor Appelberg, Jenny Åberg. Göteborg. Upsala. Meddelas endast på detta sätt. • [248] (G. August W. Strömberg, nummer! T. s. v. Greta W — r. S e s v a r till X. Y. Z. i n r 1 1! Stockholm, och Augusta Wettervik, Enköping. [25Jj Delgifves endast på detta sätt. Död. : Lapjiflicka. A. Elbe. Jahna Ahn. 2) Se råd till M a r y i n: r 3! D:r — d. Frågor. S v a r vänLas a f Inez U. Bekymrad husmoder. Munkedah-läsarinna. Malena.
Om ett förslag till Norrländska Länsns sammanslående 921» •3>-eQ»“*SE' Förteckning på Ö'.cle Samlingens innehåll, jilhnänna Besvärs~ och EhonorniUtshottens Betänkanden och Förklaringar angående? Ebr i. tiilökt antal Canzli-Betjening Sid. 3 g, Bränviosbranningens fortfarande eller inställning **■ 4« 5, Anmärkningar vid sistnämnda Betänkande lU 4. Ändring i r:a Art. 5 §. af Kongl. Förordningen om Bianvipsbränningen den 20 Dec. iö 1.4 59- g, BondeStiindets remiss af ett Memorial om KvrkuGrd ningens efterlefnad oell verkställighet 62. 6, PrestStändets remiss af Doctor Stenhammars Memorial om saknad eller fördröjd verkställighet ä Kongl. Majitsoch Riksens Ständers Beslut 6^, 7, BondeStåndets remiss å ett Memorial om .den nya Psalmbokens utgifvande 6g, g. BondeStSndets remiss ä Doctor Stenhammars ofvannämnda Memorial 66, 9. Handel vid Marknader före utlysningen 67, ro. Yrkadt förbud för Tjenstdrängar att ut* ■ vandra frin Länen och söka arbete 70. Ii, Yrkad befrielse för Vestmanlands rRegemente att $ominendecas till arbete vid Götha Canal 72* j2. Arfvode för Läkare, vid bes.igtningar å nylegdt manskap 76. ig. Förhöjning i betalningen till Inqvarteringsgifvare för underhäll till tagande trupper 79. 14. Göta Canal-Bolags skyldighet att underhålla vägstycken i Skaraborgs och Qstergöthlands Län 85- ig. Ett Memorial om angelägenheten att föiekomma Riksdagsärendenas afgörande imellan Riksdagarna m. m. 89; 16, Skyldigheten att fortskaffa Bref och Order inom Regementena 90. — 964 — 17. Vissa omständigheter vid Indeldta Regementenas Beklädnadssätt 38- Co.nministrarnes befrielse fran skjutsningsskyldighet för sina Boställen 19.
Stad må det bero, att i den ordning, som derstädes för beslut om Stadens inkomst och utgift iakttages, bestämma, huruvida den Brännvinsbränningsrätt, hvartill den Stadens jord, som icke af enskilde under laglig eganderitt innehafves, eller, såsom löningsjord, af Embetsmän disponeras, är, efter sitt värde, berättigad, skall åt denna jordens innehafvare upplåtas eller för Stadens gemensamma räkning utöfvas, och om bränningen derföre skall ske med serskilda pannor efter värdet af den jordlott, hvar och en enskild deraf brukar, eller i ett eller flera samm-ansatta verk. För den Städernes jord, eller de å Städernes mark belägna jordlägenheter, som under laglig eganderätt disponeras - Trot. Utdrag den 14 Sept, 1829. 33 ras eller af Embetsman, såsom löningsjord, be» gagnas, eger en hvar, sorn sådan jord eller lägenhet besitter, att bränna efter denna jords e!» ler lägenhets värde, med så stor panna, som der» före belöper, äfven med öppen rätt för flera sådana jordegare eller innehafvare, som det vilja, att förena sig om flera gemensamma Brännerier, för att få begagna så stor panna , som för de förenades jordvärde efter tariffen belöper; dock får af alla sådana föreningar icke begagnas större, än en 90 kannors, på visst uppgifvet ställe inrättad panna af enkel beskaffenhet! Ifrån dessa föreskrifter vare Stockholm och Götheborg undantagne, för hvilka 8:de §. uti Kongl. Kungörelsen, den 19 Maji 1824* fortfarande tjenar till efterrättelse. 9 eller nu mera g §. Gamla redactionen bifölls. 10 eller numera 9 §. Gamla redactionen gillades, med förändring, vid slutet, af det utsatta maximum af pannerymd, 180 kannor till 90 kannor. 11, 12 & 13 , eller nu mera 10, 11 & 12 §§, Gamla redactionen bifölls. 2 drt. Om TI milin ingrafg ifterne, 1 J. Gamla redactionen gillades 2 J.
Jag spejade ditin och trodde mig ha funnit det, jag sökte. Jag hade fordom sett Afrodite stiga ur hafsskummet, bedårande er alla, och nu återsåg jag henne, danad af människohand, men ej mindre skön. Hon stod högt öfver skaran, som rörde sig därinne, och jag lyssnade för att höra hennes lof. Först såg jag palatsets ägare gå fram till den mångbesjungna marmorbilden med en af gästerna och visa honom de i, » Jag ville ha henne till i kväll, » hörde jag honom säga, » och därför bjöd jag några hundra mer. » Gästen såg beundrande på sin värd. » Ja, det var en fattiglapp, » fortfor denne, » som nog behöfde sina tretusen, och jag behöfde henne där, och så blefvo vi kvitt. » Jag hörde ej mer, och jag hade ej förstått dem, därför beslöt jag att lyssna ännu en stund. Länge blef Afrodite ej lämnad ensam, ty det kom en munter skara fram till henne. Först frågades efter konstnärens namn, men det kände ingen, och så blef det tyst en stund, under hvilken de villrådigt granskade och synade. Slutligen sade en af dem — jag hade för öfrigt sett honom förvränga åtskilliga mästerverk — » sådan hade jag ej tänkt mig skönhetens gudinna. » Nu var tystnaden bruten. Nej, så hade ingen föreställt sig henne. En hade tänkt sig ett helt annat uttryck i hennes sköna drag, en annan fann gestalten för fyllig, och en åter gillade ej gudinnans sätt att hålla högra armen. D å drog jag mig nedslagen tillbaka från denna glada krets. «Skall j a g mäta! » då aldrig förstå Ert sätt att » Å h nej, » inföll jag artigt, » detta kunde ni ej förstå, ty det var okunnigbetens, afundens och inbilskhetens sätt att mäta den skönhet, de ej kunde fatta eller åstadkomma. » » Ämnen I ej heller afskaffa frågade min nya bekantskap. det sättet? », Jag svarade ej härpå, utan skakade blott nekande på hufvudet, ty jag kände mig skamsen öfver att behöfva erkänna vår oförmåga i det fallet. (Forts.) tjänarinnans tid, eljes tar lätt den husliga lyckan en ände. Jag vet, hur välkommen Majas uppsats är för en del fruar.