Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om de försumma sina skyldigheter i dessa afseenden, om de hvarken hålla prestmöten eller visitatiouer, om prester som sjelfve gjort konkurs få fortfara att utöfva deras ämbete, att befatta sig med kyrkornes medel och den genom presterskapets händer ingångna upbörden, om läroverkens bok-, myntoch konst-samlingar vanvårdas: så är der ingen högre embetsmyndighet, som det egentligen åligger att bry sig derom. Frän Just.-Canzl:sEmb:ts tillsyn äro de ecclesiastika ärenderne nog aflägsna. De få Den ii Decem !jer. 185 exempel som lära gifvas att lian gjort åtal i sådane mål tyckes bevisa det. Formliga berättelser om hvad som förefaller i stiftens kyrkooch läro-vård eller medels förvaltning afgifves ej i Ecclesiastik-expedm. Det är följaktligen tillfälligt om Stats-sekret. vet hvad som i stiftens angelägenheter förefaller och uträttas, hvilka ecclesiastika tillgångar som finnas och huru de användas. I somliga stift vela Consistorierne det icke sjelfve; ty etc;” Men ändå längre tillbaka nemi. jemnt 200:de år förut insågos dessa brister af den Store Gustaf Adolph och hans Riks-canzler Axel Oxenstjerna som år 1(123 utfärdade en instruktion för ett general-consistorium som skulle bestå af 6 andlige och (5 verldsliga ledamöter, hvilka skulle öfverse kyrko-ordningen samt, när den af K. M. blifvit gillad, vaka öfver dess efterlefnad och tillika hafva inseende öfver allt klerkeri i riket, öfver akademier och skolor, öfver hospital och barnhus m. m. Consistorium
Jag tror, att opinionen inom Svenska Hör till Lag-Utskollets Betänkande, H:o g3. i 43 nationen och dess representanter icke hunnit öfver dessa vigtiga och grannlaga ämnen stadga sig, och att det är för tidigt att falla ett beslut, hvilket man kunde få orsak att i mer än ett hänseende ångra. Jag anser derföre Lag-Utskottet hafva bordt tillstyrka Rikets Ständer att förklara, i;o att enår den föreslagna Criminallagen står i oskiljaktigt sammanhang med Penitentiårsystemet och den erfarenhet man i Sverige hunnit inhämta om detta system och de pa fängelsebyggnadernes plan och inrättning inverkande förändringar, detsamma de senare åren undergått, år otillräcklig, och då. allmänna tänkesättet i detta afseende icke hunnit stadgas och tiden icke tillåter en fullständig granskning af de till Ständerna öfverlemnade lagförslagen, Riksens Ständer icke anse sig /or närvarande kunna desamma antaga. 10 att Rikets Ständer vilja för sin del medgifva fortsättningen af de redan påbigynla fängelsebyggnaderna, med vilkor att de förses med rum för gemensam Gudstjenst och undervisning samt mindre arbetssalar, men att anläggandet af nya cellfängelser må tills vidare inställas. 5:o att Rikets Länsfängelser, Stadshäkten och Fästningar inredas med serskilta celler, åtminstone för gröfre brottslingars åtskiljande under nätterna och från arbete lediga stunder. För den händelsen, att Rikets Ständer förkastade detta förslag, hade Utskottet, efter min tanka, bordt föreslå följande alternativ: 1 :o att vatten och bröd må bibehållas, såsom straff för gröfre brottslingar, samt verkställas i ensamhets-fängelse.
Aug. och den 3 innevarande manad Utskottet tillhandakornmit, hafva de beslut, Riks-Stånden fat tat, i anledning af Utskottets under N:o 3o aflåtne förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens serskilda meningar i afseende på Utskottets i Utlåtandet N;o 16 gifne tillstyrkanden, nu mera blifvit Utskottet medd.elade; och ehuru, i de fall, der de af Utskottet gjorde inbjudningar icke antagits, Rikets Ständer bifallit frågornes afgörande medelst omröstning, på sätt och i .den ordning Utskottet föreslagit,' likväl då Utskottet funnit, att ett Riks-Slånd, Vallöf!. Borgare-Ståndet, afvakta? voteringspropositioner, der desamma icke förut varit Lill ordalydelsen upptagne, anser Utskottet sig härmedelst bora öfverlemna samtlige ordagranna propositioner, öfver hvilka, till följd af Rikets Ständers beslut, omröstning i Förstärkt Banco-Utskott kommer att anställas: i:sta Voteringen: Den, sorn anser, att Bankens utlåningar m& kunna ej allenast minskas utan äfven inställas, derest sådant emot förmodan af behof påkallas, röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar -JM1 ej; Vinner Nej, anses Banco-Styrelsen allenast ega rättighet alt minska,' men ej i något fall inställa Bankens utlåningar. aldra Voteringen: Den, som anser, att såsom contra-proposition, till Banco-Ulskotlets i n:te punkten af Utlåtandet N:o 16 gifaa tillstyrkan, må antagas den i«- duction, Högloft. Ridd. och Adeln gifvit åt senare delen af denna punkt, hvarigenom slutorden "förr än ett år förflutit från Bankens öppnande tili utvexling af Silfver" blifvit uteslutne, röstar Ja;. Bihang till &. St. Prot, 18,34. 6-te Sami. f.sia Aid.
För detta Departement upptager nu gällande Riks-stat: Penningar . Indelda räntor med kronovärdi 854 Rd r 10 sk. 7 rst och efter markegång förslagsvis beräknade till 4,828: Indeld spannmål, 12 tunnor, upptagen efter 6 Rdr tunnan till . 72: Oindeld dito 3 tunnor, dito 18: I afseende på regleringen af denna Hufvud-Titel framställer Kongl. Maj:t, i enlighet med de beslut, som innefattas uti bilagde utdrag af det inför Kongl. Maj:t i Stats-rådet den 13 innevarande månad öfver Justitie-ärenden förde protokoll, följande förslag: l;o. Justitie-Departemenlcts-Expedition, Högsta Domstolen, Justitie-Kanslersoch Justitic-Revisions-Expeditionerne. Under åberopande af hvad här förut blifvit anfördt i fråga om förändrad reglering i afseende å de så kallade ljuspenningarne, föreslår Kongt. Prop. om Statsv. 1850. nämnde embetsverk måtte, genom öfverflyttning ifrån anslaget till skrifmaterialier och expenser, ökas med emot ljuspenningarne svarande belopp, nemligen: Anslaget för Justitie-Departementets-Expedition med Rdr 430: „ „ Högsta domstolens vaktmästare „ 40: „ „ Justitie-Kanslers-Expeditionen „ 306: 32. — „ , Justitie-Revisions-Expeditionen „ 2,020: 2:o. Hof-rätterne. Rehofvet af förbättring i lönevilkoren för hofrätternes ledamöter samt en del tjenstemän och vaktbetjente har flere gånger varit anmäldt och insedt. För lagskipningen måste det vara af stor vigt, att domares löner så bestämmas, att de kunna påräkna en för deras ställning i samhället behöflig utkomst, utan att för ernående deraf söka för embetsmannaverksamheten hinderlig sysselsättning utom tjensten.
T. o. m. den mindre hemmansegaren förtär icke det smör han tillverkar, utan han säljer det, och anser det på somliga orter för det hufvudsakliga medlet hvarigenom han förskaffar sig penningar lill kronoutskyldernes betalande. På dessa medborgare, som äro obemedlade, änskönt de icke äro fattighjon, bör man väl också göra afseende. Den som, enl. författningarne, är skyldig att försörja de fattige, måtte väl höra skyddas så att han icke sjelf varder fattighjon, ty om allesammans blifva det, så är det svårt att veta hvilkendera som skall försörja den andra. Hvilka äro det nu, som skola försörja de fattige på landet, hvarest de flesta fattige finnas, emedan befolkningen der är större än i städerne? Jo, det är just jordägaren, som frambringar smör. Man skall väl således se till att dessa kunna försörja både sig sjelfva och de fattige. Hvad nu beträffar statsinkomsten och siffrorne, hvarutinnan Gr. Gyldenstolpe anser sitt yttrande vara så särdeles bevisande, så måste jag erkänna att jag icke vet huru ziffrorne i K. M:s nåd. skrifvelse skola förklaras, ty der står att införseln öfver Haparanda besteg sig år 1845 endast till 14£ IM, men längre ned slår det att 1845 afsändes från Haparanda 30,688 LS. Vidare står der, alt år 1846 icke någon förtullning af smör egde rum i Haparanda, men längre ned står det att vid pass 28,000 Lf? anlände frän Haparanda. Antingen måtte de förra uppgifterna eller de sednare vara oriktiga. Det torde nu Gr. Gyldenstolpe upplysa. Om det förhåller sig så att 1846 och 1845 sedan Finska traktaten upphört, skickades ifrån Finland öfver Haparanda, det ena året 28.000, och det andra året 30,000 YM smör, så är man, hvad år 1846 beträffar vid samma förhållande som år 1844, då också 28,000 Ld inkommo öfver Haparanda.
Danckvardt i Protocollet för den 19 i denne månad upplästes i underdånighet till justering, hvarefter tillförordnade StatsSecreteraren i underdånighet föredrog: 9:o Kammaroch Bergs-Gollegiernes underdåniga Utlåtande af den 18 Mars 1822, i frågan, på hvad sätt Ädelforss GuldVerk med derunder hörande Pauliströms Jernbruk samt tillydande hemman och lägenheter i Jönköpings och Calmare Län, i händelse dervarande Arrendator skulle, i den emot honom anstalldc Rät - 322 StatsUtskottets tegan", dömas dess ArreodeContract förlustig, må för framtiden användas, och, i sammanhang dermed, rörande CanzliRådet af Wetterstedts och Assessoren Adlerbraudts sökte införsel i berörde hemman för ägande underdåniga skalterältsfordringar; Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärenderne Hr Grefve af fVetterstedt förklarade sig som Broder med en af de Sökande, CanzliRådet af Wetterstedt, i målet jäfvig och afträdde således nu under öfverläggningen derom. Vid öfverläggningen rörande detta mål voro tillförordnade StatsSecreteraren samt StalsRådcts Ledamöter af olika tankar i afseende på frågan, huruvida de hemman och lägenheter till Ädelforss GuldVerk, hvaruti Sökanderne begärt införsel för ägande und. Skatterättslördringar, dertill kunde användas och upplåtas; Och yttrade t. f. StatsSecreteraren i underd.: Vid pröfniugen af frågan, huruvida hemmanen under Ädelforss borde Sökanderne till ersättning för deras skalterältsfordringar upplåtas, ansåg tillförordnade StatsSecreteraren först förekomma att tillse , hvad verkan Rikets Ständers ofvannämnde af Sökanderne åberopade yttrande dervid må medföra, att nemligen jR.
St. gillas; så svnes likväl, att hos Sveriges trenne Hofrätter och Högsta Domstolen, collectivt taget, måste finnas ett mått af lagkunskap och domareerfarenhet, öfverstigande de trenne^ personers, som utarbetat lagförslaget, och af hvilka ingen enda, då de åtogo sig detta arbete, mig veterligen, ännu hade beklädt något ordinarie domare-embete, hvaraf synes följa, att någon erfarenhet i den praktiska lagfarenheten icke ens af dem kunde fordras. I det yttrande till Högsta Domstolens prof., som den ledamot afgifvit, hvilken förut, i flera år, med allmänt beröm, såsom Jurisprofessor gifvit föreläsningar vid Upsala academi, förekommer det omdöme angtde civil-lagförslaget i sin helhet, att detsamma, betraktadt såsom en litterär produet, kan blifva af oberäkneligt gagn; men att det, i sitt nuvar. skick, icke kan såsom allmän lag antagas; och så väl inom Högsta Domstolen, som här hos oss, har en annan ledamot af samma domstol för5 H. 48 378 Den ag April f. m. klaral sin mening vara, alt, äfven sedan Statsmaklrrne hunnit afgöra principfrågorna, blir en omarbetning af civillagförslaget det villkor, hvarförutan samma förslag icke kan antagas; men då jag, stadd i nödvändighet att ställa auctoritet emot auctoritet, åberopar berörde ytlranden, begär jag likväl icke för dem annat afseende, än ett comparativt. Och då jag deremot vågar hoppas, att R. St. skola för sina beslut emottaga ingen annan ledning, än den af egen öfvertygelse, grundad på egen pröfning; känner jag min pligt, att till sådant ändamål söka undanrödja verkan af det bemödande, som man, å andra sidan, så beställsamt använder, för att genomdrifva föresatsen alt nu få lagförslaget acclamaloriskt antaget; ett bemödande, som beklagligen lånar sin kraft ifrån sjelfva det berömliga misstroende till egen förmåga, som så ofta gör sig gällande.
Men af dfen öfvertygelse) att allmänna gärder) såsom en väséndtelig del äf Kronans rätt, bero af Kongl. Maj:ts Nådigste disposition oell höga tillåtelse, och Således icke böra dragas till andre och afskildte ändamål, sarri t att, Utom Kongl. Majits Egert dertill gifne Nådiga anledning och hvad till Kongl. Maj:t Sjelf utgöres, en med Kongl. Majit så nära förbunden Riksens Arf-Forstes Giftermål är det enda tillfälle, hvarvid Vi ens vågat utbedja Oss ett sådant Kongl. Majus Nådigste tillstånd, bafve Vi genom underdånig Skrifvelse förut derom trott oss böta anhålla, att sedan Kongl. Majit detsamma täckts lemtia, besliuit, att såsom Hemgift för Harts Kongl. Höghet Hertig Cart., till Kongl. Majus Höga disposi* tion nedsätta ett Capital äfven af Ett Hundrä. de Tusende Riksdaler Species som för framti-^ Uihang till Riks-St. Frit* igiyi$ig. de SarnU N:r K}, 1C4. Stats-Utsftottets Betänkanderii den b!ifver oförryckt, men hvaraf den lÖpa‘nde årliga Räntan till Hans Kongl. Höghet öfverlemnäs* Vidimeras. C. Sylvani Litt. B. GUSTAF med Guds Näde9 Sveriges, Gö* t hes och Vendes Konung &c. &c. år ynnest och Nådiga benägenhet med Gud Allsmägtig, Troman, President; Så ock samtelige Ledamöter uti Vårt och Riksens Stats-Contoir! Som VI i Nåder för godt funnit att de medel, hvilka efter Riksens Ständers Bi-afsked af den ?6 Januarii 1779 och Riksdags - Beslutet, blifvit anslagen för Vår älskelige Herr Broder Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, må såsom ett oförryckt
TjiN UNG ANSPRÅKSLÖS flicka erhåller Centraldepot för Skandinavien: Fabriken Farma, Campagnestraed34, Köpenhamn Ö. O A. A R I G NORRLÄNDSKA (studerande i Sthlm), mätt på inackorderingslif, söker härmed en jämnårig kamrat, hågad att under vintern dela hennes UDgkarlslif med måltider å Nya Hushållsskolan. Svar till. 20 .., Iduns Exp. (147) \ TT LÄSA TILLSAMMANS med egen jTA. dotter önskas en 12 å 14 årig flicka. Utmärkt undervisning. Vidare genom brefväxling med kapten Sigge Flach, Prinshaga per Axvall. (148) Utlåtande om Mellins Food. Herr Axel Lennstrand, Gefle. Till svar å Eder ärade skrifvelse af den 10 dennes^ får jag härmed meddela att min lilla 14 månaders gamla son, hvaraf porträtt för närvarande ej finnes, fortforande 2 ffånF EN ffe' dagligen erhåll er " Mellins Food " befinner sig däraf utmärkt vill. Venersborg den 11 juni 1897. Med all högaktning IS. VON SYDOW. Prof af MELLINS FOOD sändes på begäran gratis oca frank » från A x e l Lennstrand, Gefle, REDBAR, ENKEL, ANSPRÅKSLÖS, bättre flicka, kunnig i klädoch linnesöm samt strykning, erhåller plats att gå frun tillhanda inst. om fotografi och löneanspråk insändas till Fru Hanna Ekberg, Dagsnäs, St. Bjurum. (167) Generaldepol för Sverige, Norge, Vanmark E N och Finland. får i höst Bruksanvisning medföljer hvarje burk. Aktiebolaget Gustaf Adolfs Torg nr 14,; odtgör å sparkasseräkning B V A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i uånaden utan särskild uppsägning. j - stadigvarande plats hos familj i Norrland för att undervisa nybegynnaye i pianospelning och lexläsning, samt gå frun tillhanda i hushållningsgöromål Lön 150 kr. Svar åtföljdt af fotografi och rekommendationer under adress » Norrlandsförvaltare », Iduns Exp.
De som önska en prissänkning önska naturligtvis ett exportförbud, men på samma gång jag alldrig kan gifva min röst åt något, som menligt inverkar på spannmålshandeln, på samma gäng finnes äfven Mine Hrr ett annat intresse, för hvilket jag är varm, nemi. arbetarens. Man har sagt, att mitt förslag härleder sig af filantropie eller af välmening o. s. v. Detta må våra en möjlighet, men för mig har föresväfvat en annan känsla, för hvilken jag är svag, och det är min känsla för min pligt Man må således tillägga mig hvad motiver som helst, säkert är dock, att det är vår pligt att göra ålit hvad vi kunna, och dä vi detta gjort, äro vi utan förebråelser, och just delta har upmanat mig att framställa min motion. Beträffande en annan talares yttrande om den ena statsmaktens ingrepp på den andras område, så får jag säga alt det i vår grundlag finnes något otvetydigt och detta är Svenska folkets rätt att inför Sveriges Konung nedlägga sina bekymmer, och detta har jag i min motion gjort. Den som vill ifrågasätta rättigheten dertill må göra det på bättre skäl än hvarpå man här vågat försöket. På grund af alla dessa skäl anhåller jag om remiss på min motion. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Jag instämmer med dem, hvilka anse motionen icke härledd från någon under Riksdagens lopp omedelbarligen inträffad händelse, och att den således icke lagligen tillkommit. Under det Hr Hjärne yttrade sig begärde jag ordet, emedan jag icke med tystnad kunnat afhöra hans insinuation mot de ledamöter, hvilka yttrat sig mot motionen, nemi. att de talade ur possessionat-interesse. Jag är icke possessionat, och kan således yttra mig utan alt befara misstankan, att jag skall hafva en dold afsigt med min anhållan om afslag på motionen eller att han må läggas till handlingarna. Vill man tillåta sig dylika insinuationer, så skulle man hafva snarare anledn. alt misstänka, det motionen härleder sig från en Börs-spekulation. Gr. Posse har visserligen sagt, atl han icke vill ingripa störande i handeln.
Att Regeringens uppmärksamhet varit fästad på detta vigtiga arbete, det veta vi; men redan har förhållandet varit sådant i öfver 20 år, och vi stå ändå på samma punkt. Civillagförslaget var redan vid sista riksdagen färdigt. Att en jemnförelsetableau skulle uppgöras beslöts då; men Ständernas begäran härom är ännu ieke ens föredragen för K. M., än mindre har arbetet kommit till verkställighet. Uppmärksamheten synes sålunda icke vara så stor, att den ju icke kunde tåla vid en liten väckelse. Det är för öfrigt i sanning Svårt, om icke omöjligt, för Representationen att pröfva ett lagförslag med dess många detailler, då hon får det öfverlemnadt från Regeringen så godt soia handlöst. Uti ett arbete af den stora 16 H. ao i54 D c ii 17 November f, m. vidlyftighet och vigt, som det ifrågavar., är det naturligt, att Representationen är i behof af någon ledning från Regeringens sida. Ett af de skäl, man häremot hittills föreburit, är det, att criminailagförslaget icke ännu är färdigt. Sådant vill jag hoppas kommer alt i utfälla till nästa riksdag, och vi hafva således ett ytterligare skal att begära, det Regeringen då må framkomma med fullständig propos. i ämnet. Jag underställer vördsamligen denna tanke till R. o. Ad:s antagande. Hr Strussenfelt, Adolph Ludv.: Stånd bifallit betänk., kunde all strid härom nu vara öfverflödig; likväl ber jag att få göra några anmärkningar i anledn. af Hr Dalmans yttrande. Han har indirecte klandrat Regeringen derför, att den begärda tableauen uteblifvit. Hr Dalman torde dock erinra sig, att denna önskan framställdes så. att tableauen måtte upprättas, sedan criminallagen blifvit färdig och vore i det skick, att den kunde företagas. Då sådant ännu icke medhunnits, har det varit en naturlig följd, att tableauen icke kunnat upprättas. Jag tror dessutom, att Utsk:s skäl för olämpligheten af Hr Dalmans begäran äro fullt tillräckliga; ty att Konungen på förhand skulle yttra sig fullständigt i denna fråga, lärer icke kunna vara lämpligt.
Utskotten hafva sökt att utur dessa beslut samla grundideerne. Om Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet nu skulle förblifva vid sina beslut, så förfaller bela saken. Detta vore då väl ej så farligt, ty genom de framställningar, hvilka af TullDirectionen göras, skulle väl Konungen finna nödvändigt att utgifva sådana lagar, som skydda näringarne; men jag tror, att Ridderskapet och Adeln göra bäst, om de bifalla hvad Utskotten framställt, hvilket redan är bifallit af i Stånd. Då bifaller man en underdånig skrifvelse, hvilken kan vara nyttig. Uti det nu föreslagna finnes ingenting strängare, än uti Ridderskapets och Adelns förra beslut, och jag underkastar mig i denna fråga gerna faran af en votering. Den 23 Februari i e. m. 107 Herr Bjerta: Jag kan aldrig tillstjrrka Ridderskapet och Adeln att bortskänka en del af den lagstiftning, som dem tillhör. Dessa lagar äro så vigtiga och ingripande i vår civila rätt, att jag ej kan medgifva, att Riksens Ständer skulle efterskänka något af sin lagstiftningsrätt i hvad dem rörer. För min del anser jag vådligt, att efter en sådan uppränning frångå beslut, hvilka blifvit något nära efter billigheten uppgjorde. Jag tror således, alt om man äfven skulle riskera något vid denna votering, man dock ej kommer att riskera något inom de förstärkte Utskotten. Alltså lår jag förnya min begäran om proposition till förblifvande vid det förut af Ridderskapet och Adeln fattade beslut. Herr von Hartmansdorff, August: Om man nu, då Riksdagens slut är så nära för handen, skulle föranleda utväljandet af flera Förstärkta Utskott, än dem sorn redan finnas, så borde det väl vara i frågor der Rikets Ständers beslut hafva någon laglig påföljd. Men sådant är ej förhållandet i närvarande fall. Målet är behandladt af Lagocli EkorvomiUtskotten, samt till en del af BevillningsUtskottet.
St. att antaga eller förkasta, ej lärer kunna hänföras, och Statssecret. ej tillstyrkt, hvarken någon kränkning af R. St:s dispositionsrätt öfver Ranken, eller banklag utan Ständernas samtycke, eller egenm äg tigt intrång i Bankens styrelse och förvaltning, elleinågot anDat omedelbart mått och steg, stridande mot heskrifven lag. Har har ju TJtsk. så rentvättat Statssecret. från all skuld, att man frågar, hvad som ännu kan återstå? Jo, detta skall igenfinnas i följande mening: Det enda, som således återstår att emot Hr Statssecret. Skogman i förevar, falt anmärka, är, att han härvid icke ådagalagt al ka de för dess för t r o en d e-e m be t es utöfning erforderliga egenskaper, sora i Reg.F:s 107 §. uppräknas; och således har TJtsk. med ett enda penndrag satt Hr Skogman i l>ro t tslighets til Istånd, utan att ens säga, hvari hans brott består. Jag kan uti ett sådant förfarande ej se annat, än en förklaring af onåd hos det parti, som icke ville hafva 72 §. ändrad. Man värderar riksdagsmannen, som följer sin öfvertygelse, men man vill straffa en Konungens rådgifvare för det han följt sin. I förnuftets, i rättsinnighetens namn frågar jag, om sådant är rätt? Jag vet, att det vid denna riksdag gifves en kraft, som riktar alla sina bemödanden derhän att sönderbryta Representationen, att låta allt gå galet för att få anledning att anklaga sjelfva statsskicket, och hit hänför jag detta roemor. jemte åtskilliga andra tilldragelser under riksdagen. Men jag kan icke gifva min röst åt någon orättvisa, allraminst här, der jag inom mig har ett ganska kraftigt bevis på denna orättvisa. Måhända skall jag i dag, genom den framställning jag nu går att göra, blottställa mig för hvad i går klandrades, och lemna rum för förebråelsen af sqvaller; jag skall dock icke nämna något namn, och om jag felar, bör välmeningen godtgöra mitt misstag.
Sedan icke allenast Juridiska Fakulteternas betänkanden öfver förslaget infordrats, utan ock enskilde fått tillfälle derom framställa sina anmärkningar, yttrade Fakulteten i Upsala sig mot nyss anförda beskrifning sålunda: “sker icke “sådant tillgrepp också om uppbördsman lägger sig till uppbördsmedel, om man “tillgriper och skingrar, om man tillgriper och sig tillegnar, det man contractu “legitimo emottagit, pant, lån, inlagsfä, det annan har i sin possession. Men icke “är det stöld. Deremot är väl det stöld, om man tar i besittning pant, lån, depositum, som man eger, men ej har i possession, och under förtigande deraf, sådant “återfordrar. Man kan ock tänka sig att någon stjäl för en annans räkning, för “att tjena en annan“. En anmärkare, A. L. v. S., sedermera utnämnd till ett vigtigt domareembete, förmente, att komitéens definition vore felaktig, emedan l:o) derifrån uteslutits “det för tjufven väsendtliga kriterium, att tillgreppet skall ske hemligen“, och 2:o) den “kunde fullkomligen passa till flera andra förbrytelser, såsom tillgrepp af hittegods och depositum“; hvarjemte anmärkaren erinrade, att det icke vore tjufveri, om “forman, skeppare eller deras folk tillgripa något af hvad dem an“förtrodt är att föra och förvara'1, ej heller “om postförare tillegnar sig något af “den egendom, som är under hans vård11. Fakulteten och anmärkaren, som ansågo definitioner i allmänhet farliga, hade ock på sådan grund afstyrkt den ifrågavarande. I sitt utlåtande af den 19 December 1833 besvarade komitéen berörda anmärkningar med bland annat följande: “Hvad ofvannämnde anmärkare erinrat, “dels på svenska och dels på latin, nemligen att “definitioner i en lag äro farliga", är ganska vigtigt; men Komitéen måste deremot påminna, att det vore ännu “farligare, om i en brottmålslag ej bestämdt och noga uppgåfves, hvari det brott “består, som i hvarje särskildt fall med straff belägges.