Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid närmare eftertanke stannade jag vid den senare önskan, dels emedan jag icke trodde att vargarna voro så farliga, dels emedan jag ännu icke sett vargar på nära håll. Och jag hängaf mig åt en viss smickrande och behaglig känsla af att sväfva i stor fara, medan de där hemma sofvo sin söta sömn och trodde att vi gjorde likaså på något trygt gästgifveri. När jag igen fått tankarna riktade på hemmet, stannade de där, trots att Lycksalighetens ö alt fortfarande vinkade mig med ett färgrikt fyrvärkeri högt uppe på natthimmeln. I stället för den stolta känsla af fara, som beherskade mig nyss, togs jag fången af ett mycket mildt välbefinnande vid försmaken af julens landtliga fröjder. Julen hade under min barndom alltid utgjort en fest med blida, välvilliga och varma känslor. Jag såg min gamle far tina upp och stråla af tyst och hjärtlig vänlighet, min mor hade idel goda ord, och vi barn fingo rara julgåfvor och hälgdagsmat under långa veckor. Min sextonåriga världssmärta hade ännu inga djupare rötter, jag kände mig glad åt att världen fått en återlösare, och jag ville fira hans födelsefest med det rätta, varma sinnelaget. Jag emotsåg med en viss fridfull glädje själfva andaktsstunderna på de stora hälgdagarna, beslöt att deltaga i dem med fullt hjärta och därigenom göra mina föräldrar en synnerlig glädje. Jag vill trycka tillbaka djupt i mitt inre alla rebelliska, fria och moderna tankar, som lifvet i lärdomsstaden ofrivilligt väckt hos mig, och än en gång som ett godt barn njuta julfriden i mitt gamla, goda hem. Det var också den rätta stämningen, hvarur min predikan frampå nyåret skulle uppstå, och som sedan med ett slag skulle förflytta mig från barnkammarsidan högt upp på tinnarna af anseendets tempel. Jag slöt ögonen och tyckte mig redan nalkas hemmet. Där hade vi utgården vänster om vägen, där begynte tallskogen, och om tio minuter skulle vi åka in på gårdsplanen. Jag hörde alldeles tydligt Kastors onda skall på afstånd och fägnade mig på förhand åt omslaget i hans beteende, när han fick reda på hvem som var i antågande.
I den förra af dessa motioner, N:o 209, är, i hvad angår det ämne, som nu utgör föremål för pröfning, föreslaget, att, då före 1868 års bör - 14 Banko-Utskottets Betänkande N:o 35. jan fråga förekommer om boviljande af oktrojer för Filial-banker, föreskrift måtte meddelas derom, att minst hälften af det grundfonds-belopp, för hvilket säkerhet skall ställas, bör bestå i obligationer af Stats-verket eller andra med Kongl. Maj:ts fastställelse försedde inrättningar och att för alla sådana Banker, som efter 1868 års början söka oktroj, måtte föreskrifvas, att hela den grundfond, som skall bestå i vissa säkerheter, skall utgöras af berörda slags obligationer; och har i motionen N:o 19 Herr Cygnasus hemställt, att inteckning inom 1860 eller 1861 års taxeringsvärde i fastighet på landet och sjelfegande stadsjord må för Filial-banker antagas eller gälla såsom hypothek för erhållande af kreditiv hos Riks-banken. Då, i händelse af Rikets Ständers bifall till Utskottets förslag att hädanefter kreditiv från Riks-banken ej må utgifvas till wybildade Filial-banker, det icke synes vara lämpligt att vidtaga förändring i de vilkor och förbehåll, hvarunder sådant kreditiv nu från Riks-banken beviljas, vare sig i den af Herr Hammarhjelm eller i den af Herr Cygnaeus angifna syftning; har Utskottet ansett att, med förändrad uppställning af ingressen till Reglementets 172 § 1 morn., öfrige delar af samma moment böra bibehållas; och hemställer således, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till framställningarne i förestående punkter 12:o med 16:o, att den föreskrift, som skall motsvara nämnda moment, må erhålla följande lydelse: 17:o Mom. 1.
Sådane förslag äro inlemnade: l:o af Riksdagsfullmägtigen Bengt Gudmundsson: »Förslag till ny lag om val lill Riksförsamlingen och till ny redaktion af de §§ i Regeringsformen, som med representationen sammanhänga;» 2:o af Herr Akerman, Fredrik: »Förslag till svenska representationssättets ombildning, uppgjordt af en utaf åtskilliga Ridderskapets och Adelns medlemmar utsedd kommittée,» serskildt i tryck utgifvet; 3:o af Herr Frans Schartau, som inlemnat den år 1846 tillsatta Representationskommiltéens förslag med åtskilliga, af motionären gjorda, ändringar och tillägg; 4:o af Riksdagsfullmägtigen Pehr Sahlström, som likaledes inlemnat nyssnämnda kommittés förslag, med de ändringar eller tillägg, motionären ansett det böra undergå eller behöfva; S:o af Herr von Hartmansdorff', August: »Förslag till svenska Nationalrepresentationens ombildning, uppgjordt efter öfverläggning med ofrälse ståndspersoner och i samråd med ledamöter af alla 4 Riksstånden», serskilt i tryck utgifvet; it i/i. till R. St. Fröt. Förslag till ändringar och förbättringar af vallagarne och Riksdagsordningen; 7:o af Grefve Lagerbjelke, Gustaf: Förslag, innehållande ändringar i Riksdagsordningen och Regeringsformen; 8:0 af Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Förslag till ändringar och tillägg i åtskilliga §§ af Riksdagsordningen och Regeringsformen; och 9:o af Herr Kröningssvärd, Carl Gustaf: »Förslag till åtskilliga förändringar i Regeringsformen och Riksdagsordningen, åsyftande Nationalrepresentationens ombildande». Efter fulländad granskning af Statsrådets protokoll beslöt Utskottet att handlägga frågan, och öppnade den, till en början, med öfverläggningar om de hufvudgrunder, på hvilka förslaget till ny vallag borde byggas.
Hvad dernäst angår de Sågqvarnar, Valkoch Stampverk, hvilka efter 1787 blifvit skattlagda, och hvilka skattläggningar, enligt hvad den Kongl. Propositionen omförmäler, kunna undergå förändring, till följe af de uti skattläggningarne derom gjorda förbehåll, så, och enär under de derefter förledne 40 år dessa verk till stor del troligen passerat genom flera egares händer och blifvit sålda samt köpta under förlitande på de verkställda skattläggningarnes bibehållande, och då det dessutom synes obilligt, att de egare, som vid dessa verk nedlagt penningar och kostnader, skola utsättas för möjliga förluster och lidande derföre, att den åberopade nya skattläggnings-methoden ännu icke blifvit till efterlefnad fastställd, alltså få Utskotten vördsamt föreslå, det Rikets Höglofiige Ständer vilie bos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, att äfven alla dessa efter 1787 verkställda skattläggningar måtte förklaras böra orubbade bibehållas på lika sätt, 21 Stats-Bev.-Lag s. Oec.-ZJtsJ(, Bet. N.-o 78. som Utskotten om de före nämnde tid verkställda skattläggningar sig utlåtit. Hvad slutligen angar de Sigar, Stampoch Valkverk, om hvilkas anläggning hädanefter kan blifva fråga eller, ehuru redan anlagda, ännu icke blifvit skattlagda, så få Utskotten tillstyrka, att, med bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, dessa Verk må betraktas såsom Fabriks-inrättningar, deraf årlig bevillning bör erläggas; och vill Bevillnings-Utskottet, derest denna grund af Pikets Ständer gillas och fastställes, framdeles inkomma med förslag om belop pet af en sådan Bevillnings-afgift; hvarom nödigt stadgande i BevillningsFörordningen skulle intagas.
Enligt delta komiterades andra förslag skulle således hela kostnaden för anordning, inredning, målning och ornering af våningarne, inflyttning af samlingarne och uppköp af gipsafgjutningarne uppgå till 249,370 R:dr 76 öre. samt för tomtens planering m. m 95,657 „ 75 „ tillsammans 345,028 R:dr 51 öre, eller den summa E. K. Maj:t för ifrågavarande ändamål äskat. Vid pröfning af E. K. Maj:ts nådiga framställning, såvidt densamma alser anslagssumman för National-musei ordnande till byggnadens inre delar, har hos Rikets Ständer visserligen fråga uppstått, huruvida nödigt vore att vid innevarande riksdag medel anvisades lör samtliga våningarnes inredning och ordnande, på sätt nu blifvit ifrågastäldt, och om icke uppskof med någon del af byggnadens aptering för dermed afsedt ändamål skulle kunna tillsvidare ega rum; men vid öfvervägande af de skäl, som till stöd för de olika meningarne härutinnan uttalats, hafva Rikets Ständer ansett E. K. Maj:ts nådiga förslag härom böra bifallas. Rikets Ständer hafva nemligen icke kunnat förbise att ganska mångt år förflutit innan Musei-bygnaden hunnit uppföras, under hvilken lid de dyrbara och värderika samlingar Staten på spridda ställen eger icke kunnat på ett för den stora allmänheten fullt tillfredsställande sätt användas. Nationen, som frikostigt anvisat medel till ifrågavarande arbetsförelag, synes derföre med skäl kunna hafva anspråk derpå att, sedan sjelfva byggnaden omsider blifvit färdig, sådana åtgärder vidtagas, hvarigenom dessa samlingar af till en stor del fosterländska minnesmärken och utmärkta konstverk, som deri skola inrymmas, äfven blifva för allmänheten tillgängliga. Angelägenheten deraf att de båda våningar, hvilka äro ämnade för de historiska samlingarne och för myntkabinettet samt för målningar, gravyrer m. m., ofördröjligen iordningställas, lärer icke kunna bestridas, enär de lägenheter, i hvilka 44 Expedit)otin-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse
Härigenom försvinner äfven behofvet af det paståoda förtydligandet, att der en Stad består af flere Stads och LandsFörsamlingar, ehuru under olika Pastorer de ju kunna sig uti en fattigvård förena. Vid 3 §:n att Pastor i För sata lingen ej bör vara berättigad till ajve*styrelsen. Hail kan ofta vara sjuk s gammal och till en sådan omsorg mindre skicklig. Men Utskotten kunna ej anse detta inkast grundat i sakens natur. All fattigvård har sin första upprinnelse i barmhertighet och christelig pligt, hvarföre äfven den Arab tsuian, som har sig dessa pligters uppmuntran anförtrodd, samt bäst år i tillfälle, att inom sin Församling känna de nöd idande, äfven bör i forsta rummet hafva uppsigt och bestyr om deras värd. Inträffar den händelse, som anmärkaren åberopar, gäller den likaså vål i andra, Församlingens skötsel och styrelse, tillhörande omstän - digheter, i hvilket fall Lagen ålägger OomCspitlet, att en skicklig Prestman tili Pastors biträde eller i hans ställe förordna. Hvad åter särskildt vidkommer Städerna. hvarest ofta flere Pastorater finnas uti en fattigvård förenade, och der en större samt för Pastor till en del ofta okind folkmängd framkallar ett olika förhållande, så aro uti tillägget för samma §. särskilda överenskommelser föreslagne, att sä väl hvad styrelsen, som organisationen betraffar till efterrättelse gälla. Men uti detta tillägg bör, enligt hvad ofvanföre är anfördt, i stället för af Konungen fastställde införas: vederbörligen fastställde reglementenhvilket bör allestädes uti de följande Artiklar der fastställelse kommer i fråga iakttagas. Utskotten tro det böra öfverlemnas åt Socknarnes eget bedömmande livad slags sanCtion de gjöfdä öfverenskommelse^ med hänseende till deras innehåll och bindande kraft behöfva, antingen Kongl.
Vin: på fastager 1 kanna — 8 100 kannor på buteljer 1 kanna — 1 8 Bil. lill Bev.-Vtsk. Bet. N:o 3. 6 Fårslag till Tull-Taxa. Un iler rät t elser i om hvad vid Taxans verkställighet iakttagas bör. §• i Hvad vid tullklarering af brutet skillingtal ej hinner till half skilling uteslutes, och räknas deremot för en skilling hvad af sådant brutet tal stiger till eller öfver en half. , §. 2. Med de i Taxan förekommande vigtbeslämmelser förstås viktualievigt, der annaa vigt icke särskildt är utsatt. §• 3. För alla varar, som inkomma med främmande fartyg, förhöjes den belöpande lul1 len med fyratio procent, och för alla varor, som med dylika fartyg utföras, med femtio procent, utom i de fall, då genom särskilda afhandlingar med främmande makter undantag härutinnan blifvit öfverenskomna. Till allmänhetens underrättelse utfärdar Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-Kollegium Kungörelse om dessa afhandlingar vid början af hvart år. Fartyg bär i Riket byggda, som för utländsk räkning köpas och Utföras, njuta i allmänhet lika rätt, sorn inhemska, i hänseende till tullens beräknande för de varor, som med dem första gången utskeppas. §. 4. Lastpenningar till Kongl. Majit och Kronan utgöras af Svenska fartyg med tolf och af främmande fartyg, då annorlunda icke är öfverenskommet, med trettiosex skillingar Ranko för hvarje läst, beräknad efter Svenskt Mätarebref, samt betalas hvarje gång både vid inkommande och utgående; dock om ett inhemskt, eller med inhemska lika berättigadt, främmande fartyg, under loppet af ett kalender-år, gör flera resor mellan Sverige och utrikes ort, erläggas dessa umgälder för utgåendet allenast lörsta resan och vid förmjadl inkommande, endast när fartyget innehar last, samt större eller mindre del deraf lossar; och må i detta hänseende jemväl såsom barlastade anses:
Ex Protocollo Olof Werlin. TT B. X), JEifter uppläsandet, biföll tiedervärda Bon» de-Ståndet Uagsamt Allmänna Besvärsoch Oecönomie-Utskottens sistlidne dag afgifne Memorial, om förhållandet med de från sammansatta Utskotten afgifne Betänkanden; och skulle de öfriga Respectiva Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att häruti instämma, i afseende på den af Utskottet föreslagne jemkning , rörande beslutet i frågan angående en fri Victualiehandel. Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. B. D, Wu ytterligare föredragning af allmän» na Besvärs och Oeconomie-Utskottets den sg Juli afgifne, på bordet hvilande Betänkande , om Chartors och Beskrifningars upprättande öfver Hemmanen i Riket; blef detta Betänkande, irp* pa Den i Augusti i - *på gjord proposition, af Bonde-Ståndet bifallet,’ Ut Supra, 3Ex Protocollo Olof Werlin.
Representationens löfte bar sålunda varit ovilkorligt, såsom Herr Ribbing uppgifvit. Herr Hjerta har sagt, att 4 ass betyder ingenting. Men detta Ulla på hvar R:dr gör ändå mycket nog på en stor summa. Man bar anmärkt, att man i Banken får plantsar af full Silfverhult_, och att hvem som helst kunde få göra utbyte. Men jag hemställer, om denna förmån kunde komma några andra till godo, än dem, som äro boende istockholm; och om Rikets Ständer bora stifta Lagar blott till förmon för hufvudstaden. Man säger, att dessa plantsar skulle vara begärligare till utförsel, än det egentliga myntet, hvars Export derigenom förekommes. Jag tror deremot, att alla åtgärder, för att förekomma myntets utförsel, äro skadliga, och tillstyrker sålunda bifall å Utlåtandet. Herr Skogman: Jag vill blott hafva äran att fästa uppmärksamheten derpå, att i första punkten står ej 128 sk. emot en SpecieRiksdalerj utan mot en Riksdaler i 44 Den 19 October f. m. Silfverj oell detta lian lika val betyda småmynt, som Riksdalersstycken. Friherre Cederström: Det är i anledning af livad Herr Hjerta yttrat, som jag begärt ordet. Han har sagt, att skillnaden blott'vöre 4 ass; alt guldsmederne ej kunde nedsmälta myntet utan förlust; och att man ej skulle bry sig om en sådan nedsmältning; men dessa 4 ass göra 8 ass, nemligen 4 vid nedsmältningen, och \ vid myntningen. Den sista Talaren har sagt, att i första punkten ej vore bestämdt en Riksdaler i Specie, utan en Riksdaler i Silfver; men der står äfven nämdt i66‘4 års myntfot, och efter den funnos icke a-skil]ings-stycken. Herr Hjerta har yttrat, alt, 0m Banken ej berättigades att utlemna Silfvermynt, som vore något underhaltigt, skulle Banken förlora på utvexlingen. Det kan visserligen hända, att Banken får vidkännas någon förlust; men det vöre likväl orimligare, om Banken skulle växla med falskt skiljemynt.
Det är Hr Stjernsvärds motion, som nu blifvit af Ilr Cederschiöld upptagen och förordad. Redan förut har jag sökt ådagalägga, att icke någon af R. o. Adis ledamöter kan med anspråk på tillförlitlighet bestämma den summa, som i detta fall är behöflig; äfvensom att det endast är K. M. förbehållet att kunna det; men härförutan har jag, till stöd för min åsigt, att anföra ett ytterligare skäl, som ovedersägligen är af vigt. Dessa förslag hafva blifvit noga pröfvade af Stats-Utskit, hvars majoritet delat den af mig uttalade åsigt alt den af K. M. äskade million borde ställas tili K. M:s förfogande, utan att bestämma någon lid för utbetalningen deraf; men inom Utskit fanns en minoritet, som icke ville afvika från K. M:s Nåd. Propos. ; och jag är öfvertygad att inom två Riks-Stånd denna minoritet, för den händelse R. o. Ad. frångår Stats-Utskits förslag, skall söka göra sin åsigt gällande. Lika öfvertygad är jag ock, att det af Hr Cederschiöld nu väckta förslag icke eger den aldra ringaste utsigt att inom representationen vinna bifall. Vid sådant förhållande hemställer jag, huruvida det kan vara klokt alt söka genomdrifva ett dylikt förslag, — ett förslag, i afseende å hvilket man på förhand kan vara förvissad, att man skall stadna i minoriteten. Ar det då icke vida bättre, att i detta fall ansluta sig till ett förslag, som har utsigt att vinna bifall hos de öfriga Stånden, och derigenom åstadkomma Den 18 Mars f. m. 197 ett enigt beslut i denna grannlaga fråga. Jag anser detta äfven vara R. o. Ad. värdigast, och tillstyrker bifall till StatsUtsk:ts Betänk. Många ledamöter hördes häri instämma och yttra bifall. Hr Cederschiöld: Frih. af Ugglas har fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet deruppå, att K. M. icke begärt en sådan permanent tillökning, samt att, efter hans förmenande, rättast vore, att alltid låta K. M. blifva domare i en så beskaffad sak.
Om någon som är skyldig att uppsätta stängsel inte gör det, trots att han blivit tillsagd, kan den klagande låta sätta upp eller laga hägnaden och begära betalt för sina utgifter. Den som vill ha stängsel på ett ställe där inget varit tidigare, vänder sig till landshövdingen, som beslutar om det är nödvändigt och vid lämpligt vite låter se till att hägnaden verkställes. Uppstår tvist avgör domare. Om någon tredskas att utföra stängselskyldigheten, som är ålagd, kan landshövdingen ålägga böter förutom de viten som redan är utfärdade. Är någon missnöjd härmed hänskjutes ärendet till hovrätten. För allt som inte blivit ändrat genom denna nådiga förordning gäller stängsellagen som den står i Byggninga-Balken. Stockholms slott den 9 februari 1802 GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående vad hädanefter i anseende till glasoch porslinsförares samt hovinköpares resehandel iakttagas bör; Stockholm den 22 februari 1802 Borgarståndet klagar över att åtskilligt missbruk gäller med de s k glas och porslinsförare ute i landet. Enligt ett gammalt Kungl Brev är det förbjudet för tattare och zigenare att resa från by till by. Enligt nya förordningar är det förbjudet för ägare av glasbruk och porslinsfabriker att anlita lösa och vanfrejdade personer till försäljare. Endast personer med prästbetyg får sälja utom det län där bruket finns. Personen skall ha landshövdingens resepass, där det står vilka orter han får besöka, förteckning på varorna han skall sälja och hur länge resan får vara. Utan detta pass anses han som lösdrivare och är förfallen till 6 års krigstjänst. Endast sex personer får resa tillsammans och de har samma rättigheter som allmogen från Älvsborgs län som driver gårdfarihandel. Ägaren till sådana verk skall varje år sända in namn och prästbetyg på de personer, som är antagna att sälja. Stockholm den 22 februari 1802 J LILIENCRANTS Instruktion för Hovkanslern, i avseende på det honom uppdragna inseende över bokhandeln och boktryckerierna i riket; Stockholm den 23 februari 1802 Hovkanslern har överinseende över boktryckerier, bokhandel, lånebibliotek och bokauktioner i riket. Gäller även bokbindare som säljer inbundna böcker.
Genom bifall härtill komme Banken visserligen att befrias från en låne-rörelse, som är för Banken fremmande och vunne besparing i förvaltningskostnad, utan att lida någon förminskning i den afkomst, det i denna lånegren nedlagda kapital lemnar; men då af ofvanstående förteckning inhemtas, att antalet af lån å 200 R:dr och deröfver till 500 R:dr vid 1852 års slut utgjorde 2,577 st., och då Hypotheks-föreningarne icke torde kunna till ens 500 R:dr nedsätta minimum för sin utlåning, skulle, genom denna åtgärd, större delen af de mindre jordegarne uteslutas från möjligheten alt begagna detta för dem högst fördelaktiga låne-hiträde, och tvingas alt mera, än nu är fallet, anlita låne-understöd, som, i anseende till de dermed förenade återbelalningsvilkor, öka i stället att minska deras skuldsättning. Dessa lån äro ock för fastighetsegare i allmänhet förmånligare än de lånebiträden, sorn erhållas af Hypotheks-föreningar; och i händelse sålunda denna fråga betraktas endast från synpunkten af den enskildes fördel, synes det Utskottet alt öfverflyttningen till nämnde föreningar af Bankens fastighets-lånerörelse skulle mera skada, än gagna. Det är väl sant, att jemförelsevis lill hela antalet af fastighetsegare inom Riket högst få kunna komma i åtnjutande af låne-understöd i denna väg; men nämnde om - 28 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 3i. ständighet torde icke utgöra tillräckligt skäl för vidtagandet af ett förfogande, hvilket komme att för åtminstone flertalet af dessa göra det omöjligt att belåna sin fastighet på de billiga vilkor, Banken, utan uppoffring, kan lemna. Utskottet har i det föregående medgifvit, att den lånerörelse, hvarom nu är fråga, icke lämpar sig för en Riks-bank, som, med hufvudsakligt föremål att upprätthålla myntvärdet, följaktligen bör afse att de utlånade medlen hastigt kunna indragas, i fall penninge-ställningen sådant fordrar.
Enär Rikets Ständer vid denna Riksdag beslutat, att, för upprättandet af Register öfver Ridderskapets oeh Adelns Protocoller, ej mindre vid iSi5 års anvid innevarande Riksdag, enahanda anslag bör äga rum, som vid föregående Riksdagar varit vanligt, eller io R:dr B:co för hvarje tryckt ark, samt att dessa Register böra på allmän bekostnad tryckas; synes visserligen uppenbart följa, att med författandet och tryckningen af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1818 års Riksdag, samt upprättandet af Register öfver Ståndets Protocoll vid Riksdagen 1823 bor på enahanda sätt förfaras; men då, i saknad af bestämd föreskrift härom, missförstånd möjligen skulle kunna uppstå, anser jag mig böra vördsamt hemställa, alt, i afseende å betalningen för upprättande och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1818 års Riksdag, samt för författandet af Register öfver Ståndets P10- tocoll vid Riksdagen 1823, må förhållas alldeles på enahanda sätt, som Rikets Ständer, rörande författandet och tryckningen af Ståndets Protocoll vid denna Riksdag redan beslutat. Upplästes följande från nedannämde Utskott inkomne Memorial och Betänkande: Den 9 Mars e. ra. Från Statsoch BankoUtskotten: Af den a5 sistlidne Februarii: N:o 54. Rörande tvänne summor af tillhopa 160,079 R:dr 12 sk. 5 r:st, som vid 1829 års utgång blifvit af StatsVerket till Banken utbetalde; samt huru, i följd af redan fattade beslut, må förhållas med de hos Banken förvarade Statens skuldförbindelser. Af den 5 dennes: N:o 55. I anledning af väckt motion, angående afgifvande af underdånig skrifvelse, att lill Ständernes godkännande och fastställande måtte blifva öfverlemnadt Kongl. Maj:ts Nådiga Beslut om slagskattens beräkning i myntet, m. in. Af denne dag: N:o 58.