Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inträffar något af dessa fall mellan Riksdagarna, skall Riksdagens rätt härutinnan genom dess Fullmäktige i Ranken och Riksgäldskontoret ulöfvas. I § 69. i J Lagtima Riksdag skall hvart tredje är tillsätta en Nämnd af fyralioåtta personer, ' deraf hvardera Kammaren genom sluten omröstning inom sig utser tjugofyra, och hvil| ken Nämnd, i den ordning 103 och 104 §§ Regeringsformen stadga, eger att döma, | huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, ulan bevisligen begångna fel och brott, hvarom Regeringsformens 102 § handlar, likväl kunna anses böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas. Denna Nämnd träder samma dag, den blifvit vald, tillsammans. Nämndens samtlige ledamöter rösta först, man för man, öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter? Besvaras denna fråga enhälligt eller af de flesta rösterna med nej, blifva Högsta Domstolens samtlige ledamöter bibehållne. Besvaras den åter med ja, uppgör hvar och en af Nämnden en sluten lista på dem af Högsta Domstolens ledamöter, flera eller färre, som han anser böra entledigas. De tre bland dessa, som då fått det största antal röster emot sig, ställas 32 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N.o 33. hvar elter annan under nv omröstning, hvarvid två tredjedelar af röslerne fordras emotfl den eller deni, sorn skola anses vara från Riksdagens förtroende uteslutne, och för■ hålles derefter såsom i Regeringsformens 103 § vidare föreskri I ves. ■ § 70. I Lagtima Riksdag skall hvart tredje är förordna sex för kunskaper och lärdom kände män alt, jemte Justitie-Omhudsmannen, som bland dem förer ordet, utöfva väld öfver tryckfriheten. Desse kommilterade, af hvilka två, utom Justitie-Omhudsmannen, skola vara lagfarne, väljas medelst omröstning genom tjugofyra valmän, deraf hvardera Kammaren inom sig utser tolf.
Upplysningar o m detta för Sverige nya försakringssatt lemnas a bolagets hufvudkontor i Stockholm, 1 0 Vasagatan, l tr., och i öfrigt af ö m - -: bud för Allmanra Liff ' or säkringsbolaget. Tandläkare, G. G: son HArd af Segerstad. - Alma Hard af Segerstad, f. Hjörklund. Plombering och artificiela tanifer. Stockh@m. Allm. ModenfP4r för Damkappor, - SCookholm, l2 &amp; * uqgsisa * iidgcC~ * deguta.il lB, rekoinmeuderar sitt stora och rikhaltiga lager af alla. Siirskildt far ekoni im endera mitt s-8 iwer af Pdovwk for ~eisbppew ined dlrtill passande öfvertgger. F ö r kapitalister, särskil@ fruntimmer, har det länge varit ett önslrningsinål att kunna öfverlämna vardeii af sina värdepapper och skotsein. d sina affär&amp; å t nhgon person eller institution, som med absolnt säkerhet förenade punktlighet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget afvensom prisbilligliet. E n shdan institution ar Stockholms ~ n s b i l d i an ks Notariatafdelning (LZCZa N ~ l g a t a n 27, expeditionstid k ?-4), A, som under garanti af Stockholms Enskilda Bank %tager sig vbrd och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. Om en peison Iios Notariatafdelningen deponerar obligatiorier, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kiiponger och tillhandnliåller deponenten influtna medel. Vidare efterser Notariatafdelningen utlottningar af obligationer och underrättar deponenten i god tid, ifall en denne tillhörig obligation blifvit utlottad, samt Iaqnar förslag till ny placering af det ledigblifna kapitalet. Exempel 2 .. Om inteckningar deponeras hos Notariatafdelningen anderrättar Notariatafdelningen gäldenären därom att räntorna B inteckningarna skola till afdelningen inbetalas, hvarefter de medel, soin inflyta, till deponenten redovisas.
Och då kartans aflemnande icke ar ovilkorligen nödigt för alt sätta delegarne i tillfälle att bedöma skiftet, enär delegarne kunna vid skiftesulstakningen, genom tillgång till konceptkartan och genom de anvisningar, som af skiftesmannen dem meddelas, förskaffa sig nödig upplysning om skiftets beskaffenhet, få Utskotten hemställa, ali ifrågavarande förslag icke måtte bijallas. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-UtskoIteas Betänkande, N:0 15. 31 15 Kap. 1 § af sistnämnde motionär: att icke sällan inträffat, att delegare i skifleslag, enligt öfverenskommelse sig emellan, innan skifte varit faststäldt eller ens fullständigt afslnladl, tillträdt sina nya skiften efter den anvisning om deras lägen, som skiftesmannen sid den provisionel planläggningen meddelat, men att derigenom uppkommit betydliga olägenheter oell lan,rvariga rättegångar, da förrättningen blifvit, efter dess afslntande, öfverklagad oell skifte ändradt eller, till leijd af vid dess verkställande begängne felaktigheter, upphäfdl; och borde derföre, till förhindrande af dylika överenskommelser, genom tillägg till förevarande § stadgas: att del egare icke må ega tillträda sina nya skiften förr lin desamma b!/frit lagstånden. Dä erfarenheten ådagalagt, att under den långa tid, som ofta åtgår, innan skiflesförrällning hinner till alla delar fullständigt afslutas, den jord, sorn, till följd af den verkställda skiftesläggningen, skall af dess förra innehafvare afträdas, vanligen mindre omsorgsfullt brukas oell mången gång till och med vanskötes, skulle det, enligt Inskottens åsigt, icke vara välbetänkt att förhindra öfverenskominelser om de nya skiftenas tillträdande, helst ostridigt är, att jordens öfverlemnande till den, sorn anser sig komma att densamma fortfarande hes t ta, måste för jordbruket vara fördelaktigt.
Enligt hvad Utskottet af fullmäktiges protokoller funnit, hafva ordföranden, presidenten friherre Cederström, biskopen doktor Heurlin, sedermera aflidne fältprosten doktor Fuchs, justitie borgmästaren Holm, och kryddkramhandlanden Brinck deltagit i det af revisorerne anmärkta beslutet, angående de genom auktionskungörelsen infordrade förseglade köpeanbudens öppnande vid auktionens början; hvaremot öfrige vid samma besluts fattande närvarande fullmäktige, nemligen: protokollssekreteraren Prinzensköld, målaråldermannen Gustafsson samt riksdagsfullmäktige Norberg och Zetterberg förklarade, att de ansågo ifrågavarande anbud icke böra öppnas »förr än vid auktionens slut, på sätt i afseende å enahanda köpeanbud, vid de inför kongl, krigskollegium samt förvaltningen af sjöärendena med flera allmänna embetsverk skeende auktioner, iakttoges.» Efter att hafva tagit fullständig kännedom om hvad protokollerna rörande denna fråga innehålla, får Utskottet, för sin del, förklara, att Utskottet anser sig icke kunna såsom nöjaktige antaga och godkänna den meddelade förklaringen och de förhållanden, som enligt densamma skola föranledt fullmäktiges pluralilé att besluta det anmärkta och, enligt dess eget medgifvande, ovanliga förfaringssättet. Tvertom har det härom vidtagna beslut förefallit Utskottet destomera anmärkningsvärd!, som justitieborgmästaren Holm vid förklaringens afgifvande, såsom ett »kändt förhållande» an - Stats-Utskottets Utlåtande, TV: o 78. fört, »att Drätselkommissionen hade sig ålagdt att för stadens räkning inköpa egen»domen, om så blefve nödigt, till vida högre belopp, än det, som med klubbslag »bekräftades». Till följd häraf hade således detta högre belopp naturligtvis måst af Drätselkommissionens ombud vid auktionsförrättningen bjudas, derest något skriftligt försegladt anbud, som vid auktionens slut skulle öppnas, funnits inlemnadt.
Enligt Konkurs-Lagen är dock tiden bestämd till sex månader, och Utskottet har ej funnit skäl att afvika derifrån. Den omständighet, att anslagstiden enligt den nya Konkurs-Lagen är förkortad, synes ej utgöra något giltigt motiv ätt skärpa ansvarsbestämmelserna emot gäldenären. Förslaget saknar den i 1862 års Konkurs-Lag, i enlighet med äldre sådana lagar, införda bestämmelse, att om gäldenär, som blifvit dömd för vårdslöshet mot sina borgenärer, styrker att han dem tillfullo förnöjt, han är från vidare ansvar fri, likasom det i förstnämnde lag förekommande stadgande, att om gäldenär, som blifvit dömd för oredlighet, förnöjt sina borgenärer, han blifver i medborgerligt anseende återställd. Utskottet har dock ej funnit skäl till dessa afvikelser. Den omständighet, att sådan gäldenär betalar sin gäld, innebär en slags vederläggning eller annullerande af de grunder, hvarpå domen stödjes. Yäl qvarstår det att han ej kunnat betala sina borgenärer genast; men det är ej derför, som straffet blifvit honom ådömdt; hvadan och då den straff-frihet, som i Konkurs-Lagen således blifvit i ifrågavarande fall medgifven för vårdslös gäldenär, synes på enahanda grunder böra utsträckas jemväl till sådan gäldenär, som ej blifvit dömd för annan oredlighet, än i 2 § omförmäles, äfvensom till gäldenär, som rymt och ej kommit åter, stadgande i sådant syfte blifvit af Utskottet föreslaget genom en ny §, som införts näst efter § 4. Af enahanda skäl, som, enligt kapitlets sista §, brott, som i 2 och 3 §§ omförmälas, ansetts ej böra få åtalas af annan än målsegande, lärer väl äfven det i 4 § upptagna fall böra från åklagarens åtalsrätt undantagas, hvadan rättelse i sådant syfte af Utskottet föreslagits. 24 KAP. Om åverkan; så ock om olofligt jagande eller fiskande.
Föredrogs och godkändes Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande N:o 56, angående en preskriptionstid för liqviderandet af åtskillige i Riksgälds-kontorets räkenskaper balanserade äldre skuldposter. S. D. Efter skedd föredragning biföllos Lag-Utskottets nedannämnde Betänkanden: N:o 53, i anledning af väckta motioner, om rättighet för qvinna att vid viss ålder blifva myndig; N:o 54, i anledning af väckt motion, angående sättet för vinnande af lagfart å fast egendom, då handlingar till styrkande af förre egarens åtkomst ej kunna företes; N:o 55, i anledning af väckt motion, om ändring af 24 kap. 7 § Rättegångs-balken eller tillägg till l § 21 kap. samma balk; N:o 56, i anledning af väckt motion, om sättet för uppsägning af solidariskt ingängne förbindelser; och N:o 57, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den Akademiska Jurisdiktionen. S. D. Föredrogs och bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande 540 ProL-Utdrag den 24 Augusti 1851. N:o 34, i anledning af väckte motioner, om ändring af 4:de 5:te och 6:te §§ i 24 kap. Bvggninga-balken samt upphäfvande af Kongl. Förordningen den 26 October 1743, rörande stämningssättet i Brandstodsmål; hvaremot samma Utskotts Memorial N:o 35, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 8 angående väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag eller rök; lades till handlingar ne. S. D. Ett från Högloft.
Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; och som det ej är förenligt, hvarken med rättvisa eller billighet, att borgenär, som eger fordran i penningar eller varor, må vara pligtig i betalning derföre emottaga annat slags gods samt belastas med de kostnader och besvär, som med dess förvandling i penningar kunna vara förenade, kan Utskottet icke tillstyrka den föreslagna ändringen i de nu gällande stadganderr, enligt hvilka utmätte lösören, der gäldenären ej ålnöjes med det vid utmätningen dem åsätta värde, eller borgenären icke vill godset derför behålla, skola gå till salu under offentligt utrop, som ej må ske förr, än viss dag dertill nämnd och, på serskildt föreskrifvet sätt, allmänneligen kungjord är, äfvensom icke något må föryltras androm till viljes och gäldenär lill skada eller då allenast få äro tillstädes, utan de yppersta varor så länge sparas, alt mesta folket samladt är, samt, hvad i mät tagen fastighet beträffar, densamma skall vid första auctionen, om det belopp, hvartill fastigheten, vid den i och för utmätningen förrättade värdering, blifvit uppskattad, eller något högre, då bjudes, föryttras utan afseende å det större eller mindre antal då närvarande speculanter, men vid andra auctionen, med iagttagande af att utrop ej får ske då allenast få äro tillstädes, ovillkorligen lill den mestbjudande försäljas; utan hemställer Utskottet att motionen må lemnäs utan afseende. Slockholm den \ STOCKHOLM, HOS L. J. HJERTA, 1840. Lag-Utskottets Betänkandej N:o 104. 1 N:o 104. Ank. till Exp. Utsk. den 7 Aug. kl. i e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den Augusti t8i3_, emot fylleri och dryckenskap. Från Hedervärda Bonde-Ståndet har Lag-Utskottet till handläggning fått emottaga två i detta ämne väckta motioner, nemligen: 1:0.
Stockholm den 31 Augusti 1851). 76 Utdrag af Protokollet, hållet hos Kornitén för lifgifvande af förslag till skjutsningsbesvärets ordnande, den 31 Augusti 185,9. S. D. Sedan Herrar Komiterade fullbordat öfvcrläggningarne i de ämnen, som utgjort föremål för Komiténs behandling och det i enlighet med de fattade besluten uppsatta förslag till underdånigt betänkande vid särskilda sammanträden blifvit genomgånget; så beslöts nu att detsamma skulle under denna dag expedieras. Härvid anmäldes följande reservationer: Af Herr Häradshöfdingen Stenberg: „I afseende på den del af Komiténs förslag, hvarigenom hästlegan för befordran å de vägar, som i förslaget blifvit benämnde bipostvägar, är ansedd böra bestämmas till en R:dr R:mt per mil, har jag funnit mig föranlåten att yttra skiljaktig mening. Att den under nästförflutne två åren inträffade inskränkning uti trafiken af resande varit till stor del föranledd af den sednast tillkomna förhöjning i skjutslegan, synes mig otvifvelaktigt; och afgifterne för entreprenadskjuts hafva temligen allmänt förefallit nog dryga. Det skick, hvari kommunikationsanstalterne blifva ordnade, utöfvar ett högst väsendtligt inflytande på landets förkofran, till framsteg i näringar och industri, samt innebär sålunda i sig utvägar till ernående af fördelar af särdeles omfattande betydenhet. I följd deraf böra kommunikationsmedlen i möjligaste måtto underlättas och göras för trafiken, i hänseende till kostnaderne, lindriga. Tillämpningen af denna sats, om den än företrädesvis kan gälla vattenkommunikationer och jernvägar, eger dock jemväl, i fråga om en lättad fortkomst på allmänna färvägarne, sin vigt. Ofvannämnda af Kornitén föreslagna hästlega finner jag, för min del, icke vara så efter behofvet anpassad, att densamma ej möjligen kunde verka hämmande på trafiken. Jagföreställer mig derjemte, att så beskaffade skjutsentreprenader, som Komiténs förslag afser, skulle komma att blifva mindre kostsamma och bättre bära sig genom en påräknelig måttlig trafik med billiga skjutsafgifter, än genom inskränkt trafik med höga afgifter.
Musiken var ej just att skryta med; instrumenterna stämde dåligt och skrällde, melodierna voro öfverhufvud enkla och enfaldiga i Europeisk smak, utan något musikaliskt värde och så äfven harmonin. För öfrigt samma instrumenter som i Konstantinopel och hos Ryssarne, mycket klarinetter och isynnerhet piccoloflöjter och horn, pukan icke heller att förglömmas och klockspelet. Mönstringen räckte hela förmiddagen och inpå eftermiddagen, men jag gick middagsstunden bort upp till Mochammed. På vägen stannade jag litet hos en gammal gråskäggig väktare vid en sheikhgraf, som vänligt bjöd mig att sitta ner bredvid honom i solen och bredde ut för mig ett stycke af sin heram. Det var samma man som några dagar förut, vid det jag gick der förbi, bjöd mig vatten, hvilket han icke heller nu glömde att göra. Han är i allmänhet en högst välvillig, hjertans god och älskvärd gubbe. Han bjöd mig en morot att äta, vi suto der en stund och pratade och jag gaf honom åter 5 fadda när jag gick bort. Uppe hos Mochammed voro sheikherne åter församlade, de 5 blinda nemligen, af hvilka 3 voro sysselsatta med att läsa inne i en graf. Jag satte mig till de öfriga, jemte några andra som voro der, hvilka af mina bekanta frågade mitt namn, då de kallade mig sheikh Vali. Snart ropade de ut 'Ali till mig och han bjöd mig in till de andra inom grafven, som innehöll åtskilliga grafställen och var vackert planterad med palmer och fikonbuskar af Malta sorten. Jag tog stöflarne af mig och satte mig uppå en utbredd matta med de andra; men medan vi suto der, samtalande och rökande, kommo några qvinnor för att göra zijareh här, då sheikherna funno sig något förlägna öfver att jag var inne med dem, och qvinnorna tittade långt efter mig, när jag mötte dem i porten vid min utgång. Jag gick sedan med Mochammed upp på backen och der blefvo vi länge sittande på en grafsten att konversera, tillika med den unge mannen från Danjan moskén.
Till sockenslämmo-förurdningen, hvilken dessutom icke var, annorlunda ari undantagsvis, gällande för städerna, kunde man icke heller taga sin tillflykt, enär någon för städerna tillämplig röstgrund ej heller deruti fanns stadgad. Till afhjelpande af dessa missförhållanden väcktes, vid 1834—1835 årens riksdag fråga om ändring och tillägg i 1817 års sockenstämmo-förordning, i anledning hvaraf Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 9 Februari 1835 anhöllo, det Kongl. Majit mätte, efter stadslÖrsamlingäfnes hörande, åt kommitterade för kyrkolagens öfverseende, eller andra sakkunnige män, uppdraga utarbetandet af förslag till en fullständig författning angående sockenstämmor och kyrkoråd, såväl i städerna, med undanlag af Stockholm, som på landet, samt berörde förslag till Rikets Ständers bedömande vid nästinträflande riksdag öfverlemna. Ett sådant förslag blef också utarbetadt och vid 1840—1841 årens riksdag öfverlemnadt till Rikets Ständer, hvilka behandlade detsamma i sammanhang med åtskilliga gjorda framställningar om inrättande al Häradsoeh Läns-nämnder, samt antogo och till Kongl. Majit öfverlemnade särskilda förslag till författningar om sockenstämmor i riket, utom Stockholm, äfvensom om sockennämnder på landet; på grund hvaraf också, efter samtlige Landshöfdingars och Konsistoriers hörande, den 29 Augusti 1843 utfärdades de särskilda nådiga förordningarne om Sockenstämmor, om Kyrkoråd och om Sockennämnder å landet. Sedan en kommitté, bestående af deputerade Irån samtlige församlingar i Slockholm. jemte af Kongl. Majit förordnade ledamöter, utarbetat förslag till sockenstämmoförordning för hulvudstaden, utfärdades den 16
Län från utgörande af indeldt ränta m. m. (I. A.) Hos Preste-Ståndet bar Prosten Utterström väckt en till Stats-Utskottet remitterad motion, deruti anföres: att Comministraturen i Årkesta Församling af Erkestiftet vore åtföljd af så ringa löneförmoner, att enkan efter sist aflidne innehafvaren dels icke sökt extra nådår, dels afsagt sig privilegii-nådåret, emedan inkomsterne deraf ej förslogo till Yicaries aflöning och för fullgörande af de lägenheten åliggande prsestationer. Bostället, Waxtuna kalladt, utgjorde endast 1/4 mantal och således hälften mindre än det hemmantal, sorn i allmänhet ansetts böra utgöra ett Comminister-bohl, och detta, svagt i sig sjelft, vore dessutom betungadt med en på militien indeldt ränta, 3 R:dr 26 sk. 9 r:st. i kronovärdi, eller efter fem års markegångspris, 35 R:dr 41 sk. 11 r:st. B:co. Motionären anhöll nu, att hemmanet måtte befrias från denna ränta, eller, om det ej kunde beviljas, att Comministern undfinge ersättning till samma belopp af kronotionde eller af Kronan behållna hemmansräntor, hvarpå tillgång funnes inom socknen.
KAROLINA, hans hustru. KARL JOHAN, deras son JONAS, dräng hos Lars Anders ANNA MÅNSSON, ung änka. FOLK af båda könen. Första akten. Scenen föreställer en öppen glänta midt i en skog. Till vänster ser man en del af en brinnande kolmila med en mörk fläck af kolstybb omkring. Till höger midt emot en praktikabel kolarkoja. KARL JOHAN och JONAS sitta på stenar utanför kojan. I fonden synas skogiga höjder och backsluttningar. Solnedgång. Första scenen. KARL JOHAN och JONAS. Jonas. Du är lycklig du, Karl Johan. Karl Johan. För att jag har änkan på mina fem fingrar. Pah! Flickor finns det godt om i den här världen. Jonas. Hon har gård och grund och inga barn. Kan du önska dig bättre? Karl Johan. Jag är trött på henne. Ta’na du, om du vill. Jonas. Hon vill inte ha mig. Jag, som bara är dräng. Karl Johan. Hon ska väl i alla fall gifta sig. (Paus.) För resten har jag nu, det som bättre är. Jonas. Har du det? Hvem är det då? Karl Johan. Det säger jag inte. Jonas. Ja så. Hm. Hur länge har du varit bekant med den andra? Änkan, menar jag. Karl Johan. Det var se’n vårmarkna’n. Jonas. Har du två då? Karl Johan. Ja, man har, och man har inte. Vet jag det? Jag var full förstås på kvällen, och så träffades vi. Och då blef vi liksom kärestefolk. Jag mins’et inte för resten. Jonas. Har du lofvat gifta dig med’na? Karl Johan. N-j-a, hon påstår det. Men jag mins’et ju inte, säger jag. Jonas. Det är ett rejelt fruntimmer, Anna Månsson. Karl Johan. Ja, ta’na du, säger jag. Jonas. Har du hört visan: »Så äter bonden drängen opp, i denna världens lopp». Ja, jag säger inte det, för att du är torparson. Du får ju själf gå som dräng, vet jag. Men jag har min buse, jag, och han heter Lars Anders. Karl Johan. Karl Johan.
Som i vår första ungdom grepo vi hvarandras händer, och hand i hand gingo vi långsamt fram emot aftonsolen, hvilken försvann bakom byggnadens fasad. Denna sol, som var mild och varm, dessa långa, svala skuggor, som korsade hvarandra på marken – allt detta minns jag som ett mottagande på denna plats, hvilken blifvit vårt hem. Och när vi gingo omkring i de små, låga rummen, där allt var gammaldags, trångt och föga komfortabelt, men där solen låg in genom de dammiga fönstren, och där dörren till verandan stod öppen, lämnande utsikten fri öfver en plan med stora, lugna linier af träd, bakom hvilka skönjdes i fjärran som ett vänligt öga den mattblå glansen från en stilla insjövik – då föll öfver mig den underliga känslan, att här, i dessa rum, i denna omgifning, hvilken erinrar mig om min barndoms lekar och för med sig något af generationers halft utplånade minnen, här skulle mitt öde utvecklas och fullbordas. I den stund jag första gången läste dörren om mig och de mina här i vårt hem, hade jag också stängt dörren till hela vårt förflutna lif, och i ensamheten skulle alla de röster komma till orda, hvilka flytt från min sida under det främmande lif, jag lefvat i många år. Jag kan känna detta ånyo ännu. När jag vill, kan jag sänka mig ned på nytt i denna känsla, att jag liksom kommit mitt eget öde närmare. Men det skrämmer mig icke längre. Det står mig nära som en människa, med hvilken jag är i hemligt förstånd, utan att röja det för någon, och som de gamla egyptierna läto ställa en likkista vid sina gästabud, men dock förmådde att inför dödens anlete hålla glädjen vid lif, så njuter också jag i fulla drag af det lif, som är mig unnadt, och jag frågar icke, om i dag eller i morgon min tysta lycka skall afbrytas. Och jag känner, att detta är lyckan, detta, att utan önskningar eller begär, endast förnimma, huru alla själens dolda krafter ordna sig i melodisk ro, förnimma, hur det som varit splittradt, blir helt, hur ur kaos växer harmoni och under allt detta återfinna den afbrutna tråd, som en gång band mitt jag från i dag samman, med hvad som varit.
Tullvärde. Anm. lnköpssumman skall styrkas med auktionsprotokoll eller annan åtkomsthandling, hvilkas riktighet blifvit bekräftad af offentlig myndighet, eller, der sådant ej kan ske, af köparen medelst inför domstol aflagd ed. (Se vidare förteckningen å vid införsel tullfria varor.) Fenkål Fernissa Fikon Fi/ar och Raspar Fingerborgar och Springar af andra ämnen än guld eller silfver Fisk: saltad eller inlagd: Anchovis, Sardeller och Thonfisk Kabiljo, Långor och Torsk Lax Sill Strömming all annan torr eiler rökt: Gråsidor eller Seij Lax och Ål Långor och Torsk, med derunder inbegripne Rotscher samt Klipp-, Stockoch Platteller Bredfisk andra slag Fiskskinn, beredda Fjäder, spritad Qvantitet för Tui I berak n. Inf. Tull. Banko. 1 skalp. för hvarje ) 100 R:dr af köpesuinm. j för hvarje j 100 11:dr a,f köpesumm. ] 1 sltålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. skålp. tunna tunna tunna tunna tunna 1 lisp 1 lisp. 1 lisp. 1 lisp. 1 skålp. 1 lisp. Faijence; se Porslin. Felb; se Väfnader. Filtar; se Väfnader. Fillrcrslenar; se Sten. Fiskben; se Ben. Förslag till Tull-Taxa. 7 Tullvarde. Qvantitet för Tullberakn. Inf. Tull. Banko. R;dr sk. r. Fjädrar, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Flaskfoder förtullas lika med det ämne,' arbetadt, hvaraf de beslå. Anm. Flaskorne med deras innehåll förtullas särskildt.