Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning häraf och då genom upphörandet af stadgandet att vissa varor, som utöfver ett bestämdt belopp fördes landvågen från en till annan Slatssamt Allm. Barv.- och Ekon.-Utsholtens Utlåtande, N:o 126. 9 annan inrikes ort, borde åtföljas af förpassning, motionären ansåge en vådlig lättnad vara lemnad smugglaren, som, derest lian lyckats inpraclisera gods inom visst afstånd från kusten, tryggt kunde trotsa hvarje åtal, har motionären föreslagit: l:o, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet an* hålla, att Kongl. Maj:t täcktes bestämma Tull-statens löner i mera öfverensstämmelse med hvad vigten, ansvaret och mödan af dess kall fordrade och på sådant sätt, att en del af denna aflöning utginge i procent af behållen tullinkomst, olika vid serskilda stationer, äfvensom, att Kongl. Maj:t måtte, till vinnande af ökad säkerhet för den laglydige köpmannen och för inhemska industrien, dels i skärgårdarne och på kusterne låta införa en ändamålsenlig sjöbevakning, dels på närmaste landstrand låta anställa en landkustbevakning, der sådan icke redan funnes; och 2:o, alt förslagsanslaget för Tull-verkets omkostnads-stat måtte med en lämplig summa tillökas och beräkningen af brutto-inkomsten å tullintraderna med samma belopp förhöjas.
Jag kysste fagra rosenkiiideil Och srepte, till ett skydd mot vinden, Min doja $ring den spiiila hamn. Hur latt, hur ljnf var ej min börda! J a g lart ej alska blott. men vörda Det barii, som Jesu karlek riiiit; Ack, denne rene, cliifvolike Ar iii en arfiing till Giitls rike, Med Iiimmelsli iiid och am krönt. En moder till sin son. ' Historien &amp; r ej fattig p k b e v i s för kviii11~1is stora iritlyt.ande sBsonz moder. Store mäns lefiiadsteclinii~gar 1.a11111h därom vittnesbörd, liksoin ski1cii: iiigar af skilda tiders oeli folks lefnadssiikt oc1.i. uppfattning. Iiitteratureii, 1: omam e.r, shng er och lippby ggelseböclcer, i all si. tider tala ofta Iiiirom. i i likväl endast undantagsvis en moder nóuish~f; c ' it Det i sinnförnim.ingnr till sin. son, sa, att vi kuym fiillkoinligt k1.m göra för oss Iiennes sedliga ul~pfatti~iiigssätt. Ja längre bort .vi komma i tiden. ilesto sä-Ilsyntare blir det att finna skdana itnteckni~.igar af en kvi.i~ii,zs liaid. ~9iirskiZiit ggller detta vArt land, som iir i hög grad fattigt pi l~evaracle %lclfe haiidliiigar: röraiide det eilsl&lt;ilcIa lifvets oiilrkde. Det ' bref. soin liar nedan skall ineddelas, ar akrifvet af. en sl; em %- moder. soiii lefcle fGr mer än tre Iiundra iinr sedan och soiii talal: foi; in.anii.igeiis oïcl. till sin son.
Jag är då rik! FREDRIKSON (svänger omkring i glädje). Hvad vi ska Ridån faller. ANDRA AKTEN. Theatern föreställer ett tarfligt, men snyggt möbleradt rum. Dörr i fonden. Till höger om åskådarne också en dörr. Till venster en terialier. skänk. Stolar, och ett bord med skrifma FÖRSTA SCENEN. FRU VON HAGEN. LIONEL. ge vänta på sig. LIONEL (ironiskt). Herrskapet låter nästan länFRU VON HAGEN. Gabriéle skulle väl först få LIONEL. Men jag tillstår att det förvånar mig tid att underrätta dem om vårt besök. att ni, min mor, som annars är så noga om det obscur person i ert hus. son. yttre skenet, kunnat upptaga en så, lindrigast sagt, FRU VON HAGEN. Den christliga kärleken, min LIONEL. Ah, med den bedrar ni icke mig; det måste vara mäktiga motiver för att förmå er att vilja förena den flickan med er familj. det handelshus i hvilket återstoden af vår förmögenhet var placerad, inställt sina betalningar. LIONEL. Och våra penningar? LIONEL. O himmel! FRU VON HAGEN. Äro förlorade. FRU VON HAGEN. Du tror det, så vet då att 32 FRU VON HAGEN. Denna flicka är således vår enda räddningsplanka, hon är ett medel som försyhar först i dag fått lyfta penningarne, af några ord han yttrade vid sin återkomst, förstod jag att fördes sjelf inse, hur vigtigt det är för oss att så fort som möjligt tillegna oss den. nens outgrundliga nåd skickat till vårt bistånd. Stark mögenheten måtte vara ofantligt stor; du kan såle gar? det förefaller mig som om den der lilla doktorn... LIONEL. Men om hon skulle göra invändnin på den saken. Min kusin, statsrådet, hvilken som du vet är mycket sjuklig, är tvungen att för sina honom att bedja Eberhard vara sig följaktig. embetsgöromål företaga en resa, jag har öfvertalt LIONEL. Och ni tror han går in på det? FRU VON HAGEN. Var lugn, jag har redan tänkt
Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befäl le Sig ej med Rikets styrelse eller med den Konungsliga magtens utöfning, så länge Han utrikes vistas, utan löre Stats-Rådet, under sådan Konungens frånvaro, styrelsen i Hans namn, med all den magt, som denna Regerings-Form Konungen tillägger, och under de serskilda Ledamöternas ansvarighet för sina rådslag och contrasignation, pä sätt 38, 106 och toy SS stadga; dock må Stats-Rådet icke Adligt Stånd eller Friherrlig eller Greflig värdighet eller Riddare-ordnar tilldela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, sorn Stats-Rådet dertill förordnar. (Sista meningen, som börjar: ”Huru förhållas skall”, utgår) § 40. Blifver Konungen så sjuk, att Han icke Regeringsärendena vårdar, före Stats-Rådet styrelsen, på det sätt, som i föregående § bestämmes. § 41. Konung vare myndig vid fyllda Aderton år. Dör Konung, innan Thronföljaren denna ålder uppnått, föres styrelsen afStatsRådet, på sätt 3g S stadgar, intilldess Riksens Ständer sammankommit och den Förmyndarestyrelse, Riksens Ständer förordna, Regeringen tillträdt. (Slutorden: ”ställande sig” m. m. utgå.) 4 Constitutions-Utskottets Memorial, lV:o 5y. §. 42. Skulle den olyckan tima, att hela Konungahuset, inom hvilket arlsrätten tili Riket räknas, på manliga sidan utginge, då före äfven Stats-Rådet styrelsen på seht 3g säger, intilldess Riksens Ständer sammankommit och ett nytt Konungahus utkorat samt den valde Konungen Regeringen ti 11trädt. Uti alla de fall, hvarom föregående fyra §§ handla, skola Stats-Rådets samtlige Ledamöter vara närvarande och rösta. §• 43.
Men om jag gifte mig, så skulle det se ut som om jag ville göra min niéce arflös! Dessutom om jag skall välja en man, så är det bättre att välja den åt henne än åt mig min tid är förbi, och hennes kommer! CECILE. Min tant. FRUN. Ja, så är det, mitt barn! CECILE. Men jag FRUN. Seså, rodna inte, och framför allt, upprepa inte den der vanliga frasen som man hör all ungt folk nu för tiden! De äro i fråga om äktenskapet alldeles som väl uppfostrade barn, hvilka slå ner ögonen när man bjuder dem bakelser eller konfekt! Du småler? Genera dig inte, mitt barn! skratta till och med det gör mig så ondt att se dig dyster och sorgsen! Du måste medge att jag gjort allt för att förströ dig jag har till och med skaffat dig en process, men jag är verkligen rädd att jag måste förneka dig denna förströelse snart nog! CECILE. Hur så, tant? fruktar ni kanske för kostnaderna? FRUN. Ja, litet för kostnaderna, och mycket för pratet! CECILE. Hvilket prat! FRUN. Ser du, kära barn, en process, hur obetydlig som helst, väcker alltid uppmärksamhet. Tidningarne tala om den CECILE. Tidningarne? FRUN. Dessutom är jag trött på hela saken och efter som domstolen i går förklarat vår granne hafva rättighet att vara ensam om den lilla bäcken, så tror jag att vi böra stanna der! CECILE. Och våra stackars träd som skola dö ut? FRUN. Vi få begagna dem till ved! CECILE. Åh tant, ni är elak i dag. FRUN. Det är derför att jag vill inte längre vara narr för CECILE. Narr? hvad menar tant? FRUN (afsides). Det går bra! (högt) Du tror dig hämnas på vår granne, genom att anställa den der tråkiga processen emot honom? CECILE. Nåväl? FRUN. Nåväl, tvärtom! han har drifvit gäck med oss båda två! CECILE. Huru? FRUN. Han är förtjust öfver våra förföljelser! CECILE. Åh! FRUN. Han har ledt bort bäcken bara för att få det derhän! CECILE. Ja, men af hvad skäl?
Föreståndaren med ali möjlig hushållning och omtanka dem använder; på grund hvaraf motionären föreslagit: 1:0 att, lill årliga utgifter vid Kongl. Museum, såsom taflors rengöring och renovation, ramars inköp och reparation, handleckningarnes ordnande och inläggning i portföljer, må anslås 1,000 R:dr B:co, med förbehåll, att hvad, som möjligen besparas, ökar det anslag, sorn föreslås att användas till konstalsters inköp; 2:0. att lill samlingarnes förökande med erkändt goda sculptur-arbeten och taflor, företrädesvis, af Svenska Mästare, må årligen, intilldess Rikets Ständer derom annorlunda förordna, användas ett anslag af 4,000 R:dr Banco, på det sätt, att hvad, sorn det ena året besparas, ökar tillgången för ett påföljande år; och 3:o. att lönen för Kamereraren eller Föreståndaren vid Museum, som tillfaller dess nuvarande nitiske och af nationens tacksamhet förtjente innehafvare, med endast 400 R:dr, förhöjes till åtminstone 800 R:dr B:co, äfvensom att Vaktmästarens otillräckliga lön af 160 R:dr måtte ökas till 3oo R:dr. Utskottet delar visserligen med motionären den åsigt, att äfven Svenska nationen, så vidt dess tillgångar medgifva, bör, lika med den öfrige civiliserade verlden, på ändamålsenligt sätt vårda de konstalster, den redan eger och befrämja dessa samlingars förökande, hvarigenom den inhemska talangen erhåller både föresyn och uppmuntran; men då någon passande local för ett National-Museum ännu icke finnes, anser Utskottet det ej vara ändamålsenligt att, lill förökande af Musei samlingar, anvisa serskildt anslag, hvadan Utskottet afslyrker bifall tdl motionärens om eLt dylikt anslags anvisande gjorde framställning. Deremot tror Utskottet sig, i sammanhang med denna fråga och på grund af hvad här förut blifvit yttradt, böra föreslå Rikets Ständer, att hos Kongl.
I afseende på regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel, innefattande anslagen för Ecklesiastik-departementet, hafva, med anledning af dels E. K. Maj:ts aflåtna nådiga Propositioner och dels hos Rikets Ständer i öfrigt gjorda framställningar, de förändringar ifrågakommit, hvilka här nedan omförmälas i den ordning, hvaruti anslagen finnas i Riks-staten uppförda. Departements-Chefen, l:o Då^åt Chefen för Ecklesiastik-departementet hittills icke kunnat beredas tillfälle att i något Kronans hus erhålla bostad i stället för den, som förut varit honom i kanslihuset anvisad, och enär någon disponibel lägenhet icke heller nu vore att för detta ändamål tillgå, har E. K. Maj:t i nåder föreslagit, att det belopp af 2,000 R:dr årligen, som Rikets Ständer under nu löpande statsregleringsperiod å Riksgälds-kontoret anvisat _ såsom ersättning för det mistade bostället åt bemälde Departementschef, måtte, i likhet med den Chefen för Finans-departementet beviljade enahanda ersättning, varda på ordinarie slat uppförd; och hafva vid sådant förhållande Rikets Ständer bifallit att berörda hyresersättnicg, 2,000 R:dr årligen, må i Riks-staten upptagas. Bih. till R. St. TI Häft. 1 2 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 169. Departementets Expedition. 2:o I det till gratifikationer åt Departementets tjenstemän och betjente uppförda anslag har E. K. Maj:t äskat en tillökning med 1,000 R:dr.
I sammanhang härmed har Utskottet skolat hos Borgareoch Bonde-stånden hemställa, det bemälde Riks-stånd, som godkänt voterings-propositionerna N:ris 2, 9, 10 och 12 i deras förra lydelse, måtte bifalla de af Utskottet i afseende på dessa propositioners innehåll nu tillstyrkta förändringar. Beträffande vidare återstoden af de i memorialet JV2 519 upptagne voteringspropositioner, deraf flera endast vilkorligen framställts eller för den händelse, att vissa af Utskottet afgifna generella förslag blefve af Rikets Ständer gillade, så har Utskottet, hvars åsigt i dessa ämnen vunnit stöd af tvenne Riksstånds bifall, funnit sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet att med Borgareoch Bonde-stånden sig förena i godkännandet af ifrågavarande voteringspropositioner, nemligen: M 3, angående presternas utlagor; M S, rörande Näs kungsgårds reparationsmedel; JY2 6, i fråga om den i Färentuna härad af Stockholms län utgående dränge-spanmål; Siats-Utskottets Memorial, IS:o 329. 5 JVS 7, angående till ordinarie ränta hänförliga afgifter af städernas jord; JVS 11, rörande de i ersättningen för indelda ränteoch tiondeanslag ingående forsellön å spanmål; JVS 13, angående de till ersättning af förlaster genom kanalan läggningar anvisade tiondeoch hemmansräntor; JVS 14, i fråga] om den till kronokalkugnen i Wisby anslagna ränteved; JVS 13, angående indragning till statsverket af augmentsräntor, m. m. JVS 16, rörande lösningssättet för den till statsverket utgående tionde; JVS 17, angående dito för hästvakans-spanmålen m. m. JVS 20, rörande 2:ne uppbördsstämmor å landet; och JVS 21, angående tiden för uppbörden i städerna.
D « n io M • r s e. ra. 3o5 Landtm, göra den förfrågan, huruvida propos. kommer att framställas på hela §:n eller om propos. framställes särskildt för hvarje mom. Framställes propos. momentvis, så har jag ingenting att säga emot det första, hvaremot jag uther mig att få ordet vid det nästföljande. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det R. o. Ad. i anledn. af Gr. Taubes anmärkn. torde finna, att särskilda propostr borde framställas å de olika momenten i 17 §:n. Hr Ribbing: Jag hemställer till Frih. Raab, om han ej tillåter att ordet ”äger” finge utbytas emot ordet ”bör.” Att hvar och en äger kan vara godt och väl; men ordet ”bör” uttrycker litet mera kraft att så och så tillgå skall. Frih. Raab: Jag instämmer med Hr Ribbing och förändrar mitt förslag så som han det önskat. Uppå derefter framställda särskilda propostr beslöt R. o. Ad. att bifalla 1 mom. i 17 §:n med den förändring, att början deraf skulle erhålla följande lydelse: ”Ordförande och vice ordförande väljas för tvänne år å sockenstämma der hvarje valberättigad bör vid upprop efter val-listan muntligen afgifva sin röst. På i 16 §:n föreskrifna sätt väljas ledamöter och suppleanter jemväl” o. s. v. 2 mom. i 17 §:n. Gr. Taube: Sedan R. o. Ad. beslutat det stadgande i 1 §:n af detta förslag, att sockenstämma skall hållas årligen i Maj och November månader, så ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att den redaction, som 2 mom. innehåller, att valen skola hållas i Maj eller Juni månader, icke numera torde vara så lämplig, utan att blott en månad bör bestämmas, och att Maj månad dertill vore tjenligast, emedan det gamla kyrkoåret slutar, och det nya börjar med hvarje 1 Maj. 2 mom. blef af R. o. Ad. antaget med den förändring, att orden ”Maj eller Juni månader’’ skulle ulbytasemot orden: Maj månad. 3 mom. i 17 §:n.
Jag har nämnt tvänne perioder, då jag tror att väglagningen medelst grusning bör äga rum, nemi. då den skulle börjas och slutas — den 1 October och den 15 November, — emedan jag trodde att den 1 Oct. vore en lämplig tid för de norra provinserna. En sednare talare har likväl nu upplyst, att det vore för dem mera lämpligt att utsätta tiden till den i5 September. Jag känuer icke förhållandet der tillräckligt, för att inlåta mig i den saken, utan öfverlemna!- denna fråga till andra; men hvad jag känner är förhållandet i de sodra provinserna, oell der är det för tidigt att utsätta slutet af tiden för väglagningen till den sista October, och ännu mera, alt dertill bestämma medlet af October. Det är af detta skäl jeg nämnde den i5 November, inom hvilken tid jag anser väglagningen böra vara verkställd inom de södra orterna, och något hinder för kronobetjeningen att såsom sista dag för vägarnes besigtning begagna den i5 November, äger under nuvarande förhållanden icke rum. Jag får derföre vidhålla denna åsigt och förnyar min anhållan om återremiss. Frih. Ge ders (röra, Anders: Svårigheten att utfärda någon ekonomisk författning i ett land med så olika klimatiska och andra förhållanden, som Sverige, som skall vara lämplig i alla Rikets landskaper, torde hvar och en finna. Detta vitsordas också af erfarenheten. Det är temmeligen gifvet, att det, som kari vara lämpligt för de södra orterna, ingalunda kan blifva lämpligt för de norra. Ifrågavar. författning har likväl lemnat en temmeligen stor latitud åt Konungens Bef:h:de att efter olika orters behof komma öfverens om väglagningstiden. Den har visserligen utsatt såsom en allmän regel, att från vårens början till den 1 Juli skall väglagningen ske, roen det är äfvenledes sagdt, att när andra förhållanden uppstå och vårtiden icke är lämplig, må det bero på Konungens Bef:h:de att gemensamt med communerna annan lid bestämma. Annat tror jag icke kunna bestämmas. På åtskilliga orter är det uppenbart, att vårtiden är den, då det är nödvändigt att laga vägarna, emedan vägarne eljest blifva alldeles ofarbara och då måste nästan helt och hållet nygöras.
Herr Hjertaj Gustaf: Herr Thnms anmärkning vid Utskottets förslag i afseende på transport af Bancolån, tror jag härleda sig från ett misstag, ty Utskottets mening är visserligen, att transporträttigheten skall fortfara; men på ett helt annat sätt än hittills. Skillnaden är blott den, att, i stället för det transporten förut skett enskilt genom en BancoCommissarie såsom Mäklare, skall den nu ske genom hela Commissariatet, och lånen offentligen öfverflyttas i räkenskaperne på nya låntagarne, hvilka emottaga de transporterade lånen såsom nya lån. Denna åtgärd har så stort inflytande på ordning och redighet i lånerörelsen, att jag ej kan annat än önska, att Utskottet måtte förblifva vid sitt förslag i detta afseende. Hvad de så kallade silfverlånen angår, delar jag Utskottets mening, och anser dem höra upphöra, emedan det är svårt för enskilte att anskaffa så små partier silfver, hvaremot det för Banken är lätt att uppköpa den erforderliga silfverqvantiteten. Men det är ej nog med att detta för framtiden afskaffas; det är äfven nödvändigt att i afseende på liqviden af de nuvarande silfverlånen afhjelpa en hufvudsaklig brist i 1823 års Instruction, hvarom BancoSty» reisen väl redan gjort anmälan rill BancoUtskottet, men sorn tillika torde höra här om - Den 27 Ju lii e. m. 97 omtalas, till vinnande af förändring i det orimliga förhållande, som nu äger rum. Då nemligen skuldförskrifningarne till Banken lyda på afbetalning af viss summa specie årligen under 33 f år, hvarigenom hela skulden då vore betald, men afbetalningen uteblifver, och panten skall försäljas till liqvid af hela skulden på en gång; så måste gäldenären godtgöra skulden till vida större belopp. För vid pass åtta dagar sedan ägde en sådan panlförsäljning rum, och bevittnade nödvändigheten att afhjelpa ett sådant slags procenteri af Banken.
Jag lemnar hvad intryck en sådan tankyttring ifrån en Konungens Rådgifvare, skulle göra uppå Svenska Na. fion, om den här lämnades utan motsägelse; jag Jämnar hvad intryck det skall göra på Nation, att ifrån en Konungens Rådgifvare höra en Den i Martil. klagan deröfver, att StatsRdclet ganska in~ toristitutionelt tituleras, som Ministrar. Är det att förmoda att Nation skulle glömt de motiver, som ifrån 180g års ConstitutionsUtskott åtföljde våra Grundlagar till Rikets Ständer, och örn Folket icke glömt motiverne till de garantier, hvarpå hela dess frihet hvilar; hvilken skall då dess tanka blifva, om den Rådgifvares nit, skicklighet och drift, som inför Folkets Representanter visar sig icke känna de grunder hvarå StatsFörfattningen blifvit bygd; och månne man Ined en högre grad af moderation kan möta den varde talarens yttranden, än då man nyttjar dess egna ordalag och tror, att han blott låtsat glömma huru Lagstiftaren ansåg StatsRådet, och huru dess Ledamöter af hohom benämndes som Ministrar. Ätt gifva en fullkomlig utveckling åt det ämne, skulle här kanhända vara illa passande, då Constitutionens helgd är anförtrodd åt den Fäderneslandsälskande anda, Som i alla tider utgjort hufvudcaracteren äf detta Stånd.
Jag anser likaledes, att 2tne af de föreslagna yngre comnhssarie-lönerna böra uppföras på indragningsstaten, med föreskrift för bancofullmäktige, att vid först inträffande cömmissarie-Iedighet indraga den ena (med tjenstgöring i depositions-afdelningen, ) samt att i afseende på den andra, när sedermera ledighet inträffar, efter commissariatets hörande, pröfva, huruvida omständigheterna medgifva, alt äfven den kan indragas, och i så fall en sådan indragning verkställa. Deremot tror jag, alt man i så fall kan bevilja bancostaten den förmån, att disconl-commissarierne — hvars göromål och ansvar genom handels-discontens betydliga utvidgning i hög Den 22 Juli e. m Äfvenledes anser jag, att den 7 casseuren nied dess cassaskrifvare, en bokhållare samt 3 contorsskrifvare i sedelcontoret böra öfverflyttas på indragningsstat, med lika rätt för bancofullmäktige , som 1 afseende på 2;dra commissarietjensten, att, efter commissarialets hörande, vid hvarje ledighet pröfva om någon af dem kan indragas. Då till principen skilnaden emellan (egentlig) löne-stat och supplementar-stat är den, att på den förra uppföras alla löner, och på den sednare alla andra i och för tjenstebefatlningen nödiga anslag, så böra lönerna för garde des raedailles och brandmästaren till den förra öfverflyttas. Då pappersmestaren vid Tumba är en, i och för sedelpapperets tillverkning och controllerna dervid, ganska maktpåliggande person, anser jag, att han bör bland konstidkare upptagas, men med samma anteckning som för förvaltaren, nemi. uppbära sin lön på Tumba bruks stat. Skilnaden är att derigenom hans rätt, i likhet med alla förutvarande, utom den närvar., blir obestridlig till pension vid en viss ålder och tjenstetid, och till deltagande i enkecassan, — förmåner, som utgöra för honom en lika nödig uppmuntran som för bankens öfriga tjenstemän.
De få privilegier vi äga qvar af 1^23 års privilegier, äro alltför obetydliga för alt behöfva något värn i grundlagen; och i det hänseende kan det således vara likgiltigt, om 1 14 §tn Reg.F:u står qvar eller icke: men då det icke är för detta Stånds skull utan för fäderneslandets bästa, för bevarandet af den constitutionella friheten, i väsendtlig mån beroende på jemnvigt emellan de särskildta ståndselassernas rättighet att deltaga i utöfningen af national-representationen; så torde det icke kunna nekas, att vi äga ett oeftergiflig! åliggande att tillse, att dea stuuds-inrätlning, hvars bibehållande an - S2 Den % November c. m. ses nödig, äfven blir beståndande, oell att således icke frenne stånd måtte kunna slå sig tillsammans för att kunna votera bort det fjerde. Af sådan anledn. anhåller jag om propos. till antagande af den nu förevar, punkten, med iakttagande blott af den obetydliga förändring, att i stället för ”Riksförsamlingen” måtte nyttjas benämningen ”Riksstånd e n.” Frih. Hamilton: En värd talare har framställt den frågan, huruvida det är nu sorn R. o. Ad. bör uttala sin tanke i detta ämne eller icke. Jag hör till deras antal, som tro att det bör ske nu. R. o. Ad. har afsagt sig sin sjelfskrifvenhet, och R. o. Ad. bör således just vid det tillfallet tillkännagifva, att det skett endast under det villkor, att den andel Ståndet erhåller tili nya representationssättet icke utan Ståndets begifvande eller utan dess rättighet till veto må kunna detsamma fråntagas. Jag tager dessutom för afgjordt, att intet stånd går in på nya representationssättet, utan att förbehålla sig denna rättighet, oell då är det så godt att uttala det genast, hvarföre jag röstar för den åsigt såsom gemensam tanke, att Ståndet förbehåller sig veto i sådana frågor, som kunna väckas rör:de minskning eller förändring i den andel