Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statens jernvägar hafva också derföre i de flesta fall blifvit utstakade i sådana rigtningar, der vattenkommunikationer ej kunna åvägabringas och tillika, så ofta det låtit sig göra, blifvit ställde i förening med dessa. Detta sednare kommer att lända trafiken till godo, men måste blifva af stort men för jernbanorna sjelfva, emedan det med säkerhet kan förutses att jernvägs vagnarne, vid hvarje sådan korsning, komma att tömmas i båtarne. Deremot hafva jernvägarne, hvilka, oberoende af årstiden, kunna begagnas hela året om, stora företräden för lokalrörelsen inom landet, men isynnerhet för persontrafiken. Efter stambanornas i en ej långt aflägsen framtid blifvande fullbordan, är på detta sätt Sveriges södra, bättre lottade hälft, genomskuren af ett blandadt vattenoch jernvägs-kommunikationssystem, så att endast en del utgreningar och bibanor erfordras för detsammas komplettering. Hvad Sveriges norra del beträffar är förhållandet annorlunda. Norrlands topografi är till sina grunddrag högst regelbunden. Ifrån den stora, i norr och söder gående landtryggen, Kölen, hvars högsta kamm utgör gränsen emellan Sverige och Norrige, utgå nemligen åt öster flera i det närmaste par alieia sidoryggar, utgörande vattendelare emellan lika många parallela dalsträckningar, i hvilkas botten de otaliga tilloppen från de omgifvande höjderna, hopsamlade bilda Norrlands majestätiska floder, utgörande på samma gång dess naturliga kommunikationsleder och källorna till dess rastlöst fortgående odling och industri. Och likasom i hvarje kuperadt Iand höjdoch dalsträckningarne hittills bestämt och allt framgent komma att bestämma odlingens rigtning, så anvisa äfven dessa naturförhållanden här den väg och det system, som bör följas vid kommu - Stals-Utskottets Memorial M 77. nikations-anstalternas förbättring, hvarvid man blott behöfver till ledtråd den existerande trafikens gång.
Jag anser att motionen icke bör till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, och det på följande skäl: 1:0 att nu gällande Kongl, kungörelse, af den 22 September 1848, är utfärdad Allm. Besvärsoch Ekon.-U(skottets Betänkande, M 15. 15 i full öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1847 och 4 848 årens riksdag aflåtne underdåniga skrifvelse i ämnet, och att inga förtindrade förhållanden inträffat, som böra föranleda rubbning i hvad då ansågs riktigt; 2:0 att nu medgifna tid för auktioners hållande i allmänhet blifver fullt tillräck lig, om auktionsförrättarne iakttaga att börja auktionerna vid lämplig tid på förmiddagen, och icke dermed uppskjuta, såsom nu ofta sker, ända till 12, 1 å 2 på dagen; 3:o alt kontrollen mot utskänkning, vid auktioner, af bränvin eller andra brända eller distillerade drycker blifver betydligt svårare, då auktionstiden får utsträckas till sent på aftonen, sedan mörkret inträffat; 4:0 att äfven andra oordningar, dels på stället, dels vid hemfärden från auktionen, mycket lättare inträffa om nätterna, samt då äro mycket svårare både att fö rekomma och att upptäcka, än om folksamlingen åtskiljes tidigare om aftonen; 5:0 att ett till alla delar alldeles lika förslag, hvilket vid sista riksdagen framställdes och då af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlades i dess betänkande As 4 5, då ansågs icke böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd; och slutligen el 6:o ått frågan, enligt min tanke, är af alldeles för liten vigt för att böra föranleda till någon förnyad framställning af Svenska folkets representanter.» Häruti instämde: Grefve Lewenhaupt, C. 31., Herr af Geijerstam. 0., Kontraktsprosten Falck och Kyrkoherden Ternström. 16 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande M 10. Ank. till Exp.-Utsk. den i Jan. 1800, kl. 2 e. m.
Klingspor, är af R. St:r honom beviljad, så länge befattningen med inseendet af arbetet vid K. Slottet med tillhörande Byggnader af honom besörjes. 9:0 De 600 R:dr årligen, som för Förste Kammar-Musicus B. Crusell äro å denna Stat upptagne, skola utgå ifrån den tid Crusell lemnar sin nu innehafvande befattning och lön vid K. HofCapeilet, samt efter hans frånfälle äfven tillfalla.ihans nu varande Hustru, derest hon honom öfverlefver; dock att i den händelse, innan dess, något understöd eller anslag för K. Theatrarne i HufvudStaden af Statens medel beviljas, berörde pension deribland inbegripes och från IndragningsStaten affores. 10:0 Enär R. Str, i fråga om fortfarandet af det Anslag af 160 j T:r Spansemål, R. St:r år 1823 till nästa Riksdag beviljade, till lönefyllnaderåtLärarne vid Stockholms Stads Undervisningsverk, inhämtat, att 6 från tjenstgöring afgångne äldre Lärares pensionerande ännu lagger hinder för flere vid UndervisningsVerken i Stockholm anställde Lärare, att komma i åtnjutande af de med deras befattningar förenade löneförnioner, och således den anledning, hvarföre R. St:r vid sista Riksdag beviljade ofvanberörde serskildta Anslag, ännu icke upphört, hafva ock R. St:r ansett rätta tiden för samma Anslags indragning ej cl - Betänkanden, N:o 335. 87 Jer ännu vara inne. Och då först efter de pensionerade äldre Lärarnes bortgång denna Spannemål kommer att lill Skolfonden inflyta samt skillnaden, emellan bristen för de Ordinarie tjenstgörande Lärarnes Aflöning, 237! Tunnor Spannemål, och ofvanberörde i6of Tunnor, således erfordras med 77! Tunnor innan någon indragning af samma 160^ Tunnor bör äga rum; hafva B.
Enär såväl sjelfva tidsbestämmelserna i denna §, som ock Lagberedningens motiver, ådagalade, att här menas endast vexlar, som utgifvas i Sverige, syntes äfven redaktionen böra detta förhållande utmärka; och på det ej lag i ämnet må saknas i afseende på vexlar, som kunna utgifvas i den Svensk-Vestiudiska besittningen Barthelemy, Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 69. 45 för hvilka de här gifna tidsbestämmelserna icke äro tillämpliga, torde eli tillägg böra göras om sådana vexlar. Härvid syntes blott en enda preskriptionstid behöfva utsättas, såsom i 19 § af Tyska Vexelstadgan skett för de på betalning efter uppvisandet ställda vexlar i allmänhet; och detta så mycket heldre, som all olikhet i tiden för uppvisandet till godkännande väl äfven hos oss kunde försvinna, såvida man ej ville bibehålla en serskild kortare termin för de så kallade inländska vexlarne, som dragas från en till annan ort inom Sverige. Ur dessa synpunkter fann Juslitie-rådet sig böra hemställa:. 1:o. Att 13 § kunde erhålla följande lydelse: “En hvar, sorn, med eller utan öfverlåtelse, vexel i händer häfver, ege rätt att densamma till godkännande förete, och att, der vexeln ej godkännes inom den i 16 § stadgade tid, derföre protestera.® 2:o. Att början af 14 § må tyda:. “Ar i Sverige utgifven vexel &c. samt 3:o. att i 14 § ett nytt moment, näst efter det första, må tilläggas, af följande innehåll: “Är i S:t Barthelemy utgifven vexel ställd att betalas viss tid efter uppvisandet; vare ianehafvaren, vid förlust af sin vexelrätt emot öfverlåtare och utgifva ren, skyldig att vexeln till godkännande förevisa, der ej tid härför i vexeln föreskrif ves, inom aderton månader från utgifningsdagen.“ Juslitie-rådet Schmidt lemnade ifrågavarande §§ i förslaget utan anmärkning.
”Ren för ögonblicket,” svarade med sakta röst Birger, ty det var han, som, öfvertalad af Gabriella och i följd af sin stora vänskap för Rosenberg, beslutit vara med på äfventyret. ”Men skynda dig nu, ty jag fruktar snokarne fått hum på vildbrådet. Langa genast hit tvenne packor! Du känner att min rygg icke bugtar.” ”Nej, jag vet det, din jette; men hvar är gubben?” ”Jo, jo, vi ha honom här; men försumma ej ett ögonblick!” Med tillhjelp af den starke Birger, Lutter och Petter fick kaptenen snart alltsamman i land. ”Låt oss nu,” sade han, ”göra ett skufvande på båten uppåt, så ligger den stadigt, medan vi stufva in godset!” Och genom några kraftfulla tag, uppmuntrade med ett sakta utstött ”å håj,” kom båten snart i säkerhet. ”Följ nu efter med resten!” hviskade Birger, kastade ett par af de tyngsta packorna på axlarne och gick förut uppåt stranden omkring trettio steg, der han nedkastade sin börda och bad de andra göra detsamma. Här stod Haraldson och stödde sig mot ett stort aflångt stenblock. ”Gå tyst!” sade han till de ankommande. ”Tulljakten styrde väl söderut, då hon lade från bryggan; men jag känner så’na der lurifaxar; de ha vändt om, efter ett par slag. Och så sannt jag i all min dar varit en ärlig lurendrejare, är jakten inte längre härifrån, än att hon kan ha hört lommens skrik. Men lommen tiger nu, och den unge räfven skall ha satans mormor till lots, om han skall hitta hit i detta beckmörker. Men tyst som katten, säger jag; rullar en enda sten utför branten, så vet hon hvad kurs hon skall styra. Birger, tag du undan hållstenen och låt blocket gå omkring.” Knappt voro dessa ord uttalade, innan Birger försigtigt trefvade omkring i mörkret, tills han fann stenen, hvilken han borttog; och straxt derpå började det ofantliga granitblocket, genom faderns och sonens förenade bemödanden, vända sig liksom på en axel.
Såsom en af dessa Revisorer får jag förklara detsamma, jag en gång förut gjordt, att ehuru Riksens Ständers Revisorer, i grund af Instruction, ägt granska förhållandet, ansågo de den otilirackeiiga tiden för deras göromål, böra på andra föremål användas, då intet tvifvelsmål hos dem uppstod, att ju Herrar BancoFuilmägtiges Berättelse, såsom jemväl grundad på de enskildte Revisorernas Decharge var tillförlitelig, så mycket mer som de frtmlagde månatliga Rapporter från Disconten visade ett betydeligt öfverskott till Discontens faveur; utan att likväl specifikt upptaga att en Fordran af 100,000 R:dr ägdes i Canal-Verket utan borgen, samt att ibland Hypothekerna fanns för y å 600,000 R:dr Verkets egna Actier, som äro af ringa värde — Man kan däraf finna att detta vitsord icke kan bemantla någon fördold olaglighet. 1 anledning af detta, yrkar jag laglig undersökning härutinnan j uti hvilken begäran jag förmodar Grefve von Platen understödjer mig. Oagtadt att vi i ämnet äro af olika tankar, tror jag likväl han har den öfvertygelsen att han har rätten på sin sida och kan lagligen försvara så väl sina egna, som Discontens 84 Den t April. göromål, såsom ock att, då tydeligen år tillkännagifvit det misstankar om Discontens för. vältning äger ram, han lika med hvarje redlig, hvars ifrigaste önskan det är att få san. ningen uppdagad och dervid påkastade skuggor skingrade, väljer en laglig undersökning af sina handlingar och icke med åberopande af frikännelser eller försummade formaliteter i Rättegångs-ordning, söker undandraga sig Lagens kraf, hvilket endast nyttjas af sådana, hvars inre medvetande bära vittne emot dem. Begärdes pä bordet. Munteligen tilläde Friherre Staél von Holstein. - Det han instämde till alla delar, uti hvad Friherre Anckarsvärd nyss anfördt.
Det är den häraf härflytande egenskap hos en god Elector, att han först skall sjelf vara duglig Riksdagsman, och veta hvad hant sjelf vill; för det andra vara nog moderat, att kunna uppoffra till en del äfven hoppet att genomdrifva sina egna planer, åt skyldigheten att befordra Utskottens verkeligen ändamålsenliga organisering; det är denna egenskap jag anser kinkigast att uppsöka. Lagger man härtill, att Electorn bör känna ett så stort antal, och så många Classer af personer, olika allt efter olika Utskott, tror jag för min del Etectorer vara svårare att välja än Utskotts Ledamöter, och att vid, vare sig Bänkmans eller Electorsvalet, icke ens en tredje del af Rid derskapet och Adeln ännu möjligen kan vara i tillstånd, att nog väl känna ett så stort antal Ledamöter som 25 till detta val. Helt annat förhållande inträffar möjligen vid nämnd' Den il April c, m. valet; under Riksdagens förlopp hafva en stor del Ledamöters Riksdagsmanna-Caracterer hunnit blifva kände, men mängden af dem sorn vid det första valet på Riksdagen votera, äro få dagar förut komna till Staden, och det är till och med nästan ingen möjlighet, att alla hafva hunnit se den skrifna antekningslistan på Riddarhuset under den enda dagen före valet, som den är att tillgå ; erfarenheten torde hafva visat, att blott några få begagna detta tillfälle. Det är således först när den tryckta listan kan utdelas, hvilket, efter nu gällande stadgar ej "kan bli förr än i sjelfva valplenum, som de flesta första gången se uppgift på hvilka de skola välja på; är det då tid att efter egen öfvertygelse så moget, sorn behöfs, pröfva 25 serskilta personers Riksdagsmanna-skicklighet och, såsom här är visat vara af nöden, tillika Caracteren? Denna tid kan kanske förlängas till 24 timmar hvarom mer här nedanföre, men äfven det är för korrt rådrum att uppsätta en lista på så många och till ett sådant val. Man säger att ankommande Riksdagsmän, om de ej personligen känna nog många, alltid äga vid Riksdagen en eller flera bekanta, som de kunna rådfråga.
Emi.-Berättelse den li Juli 1844. så framt icke olyckor eller andra af leverantören icke beroende tillfälligheter föranled t berörde tids öfverskridande, samt att leverantör, som erhållit förskott, skulle, antingen anstånd beviljades eller icke, erlägga fem procents ränta å förskottet från den i kontraktet bestämda levereringsdag, med afräkning likväl för värdet af de före samma dag af honom levererade och godkända persedlar. 19:o Hvad Rikets Ständer i underdånighet framställt rörande gratifikationers meddelande åt behöfvande officerare, ville Kongl. Maj:t, vid inträffande sådane tillfällen, taga i nådigt öfvervägande. 20:o Vederbörande förständigades alt iakttaga hvad af Rikets Ständer blifvit hemstäldt i afseende på de å furageringsanslageu för Lifgardet till häst och Kronprinsens Hussarregemente utbetalde förskott. 29:o KrigsKollegium anbefalldes att, till ernående af det utaf Rikets Ständer åsyftade ändamål, med hänsigt till Artilleriafdelningens återstående fordran för den år 1822 till utrikes ort gjorda försäljning af krut, vidtaga de på Kollegium ankommande åtgärder. 30:o Kongl. Majrt beslöt, i anledning af Rikets Ständers underdåniga anhållan, rörande anvisningar å 3:dje Hufvudtilelns anslag till reseoch traktamentskostnader för militäre embelsoch tjenstemän, att framdeles vid dylika anvisningars meddelande all den inskränkning skulle iakttagas, som med rikets gagn stöde att förena. 3l:o Slutligen meddelades KrigsKollegium och Kommitlerade för Salpeterärendena nödige föreskrifter angående afskrifningen af den i Salpeterfondens räkenskaper såsom Carl Gustafs stads gevärsfaktoris skuld balancerade summa. 118:o af den 29 Mars 1841, angående Mötesoch Trosspassevolansfondernes framtida disposition samt de 3:ne Mötespassevolansfondernes sammanförande till en enda fond (272.) 1841 den 7 Juli föredragen; och förklarade Kongl. Majrt
Majit emellertid, i betraktande af hvad för sökanden sålunda förekommit, funnit skäligt föreslå Rikets Ständer, att Doktor Kjellenberg mätte, vid entledigande frän innehafvande Bataljonsläkare-förordnande, uppföras ä allmänna Indragnings-slaten till åtnjutande af en årlig pension af 1,200 Ridr, motsvarande Förste Bataljonsläkare lönen; och hafva Rikets Ständer, med afseende å de uti den Kongl. Propositionen anförda förhållanden, bifallit högstbérörda nådiga framställning. 18:0. I afseende å med döden afgångne Officerares af Arméen efterlemnade enkor och oförsörjda barn har E. K.
Febr. hos Kongl. Maj;t underdånigst hemställa, om icke det alldeles lika förhållande med de Qvinspersoner, hvilka rinder rubrik af sysslolöshet, på ofvannämnde Spinhus i häckte hållas, kunde föranleda til! lika beslut, att, på sätt för Commendanter å Fästningar i afseende på der fängslade karlar blifvit föreskrifvet, vederbörande Directioner eller Styresmän för berörde Gorrectionshus måtte anbefallas att Den 8 Mars. 333 att hvar tredje månad förekalla sådana för tiggeri eller sysslolöshet inneslurna Qvinspersoner och af dem hvardera fordra uppgift, om de hafva någon ort, eller person, att utmärka, till hvilken bref kunde afgä, för att bana väg till erhållande af lagligt försvar eller näringsfång, hvarom anmälan genast borde ske hos Konungens Befallningshafvande i Känet, eller OFver-StåthäHaren i Hufvudstaden, hvilka skulle åligga genom brefvexling med vederbörande vidtaga sådan åtgärd, som kunde göra fångens vidare förvarande onödigt. Uti deröfver den 11 Maj 1814 'meddelade Nådigt Svar har Kongl. Maj:t i Nåder täckts förklara, att då så val å Norrköpings, sorn Stockholms Spinnhus brist på utrymme öfverklagas för det större antal peisoner, som årligen domas till arbete derstädes, har Kongl. Majit funnit, det omtankan bör riglas så väl till inskränkning af de händelser, då ett sådant fängelse må ådönias, utan att genom, en förändring allmänna säkerheten afventyras, som ock till beredande af möjlighet för sådana personer, hvilka ändteligen måste å Spinnhuset insättas, att, efter undergången profit ings-och varningstid, under en til 1 äfventyrs förbättrad sinnesart, förskaffa sig det lofliga näringsfång, som lemnar dem utkomst och Samhället borgen för deras uppförande.
Herr Stuart hade derföre ansett en särskild § böra meddelas angående bevillningen »af pension eller årligt understöd.» »För pension, årligt understöd, lifränta eller gratifikation, vare sig af allmänna »eller enskilda medel, äfvensom för betingade undantagsförmåner utgöres lika bevill»ning, som för löneinkomst å samma belopp, så vida pensionen, understödet, lif»räntan, gratifikationen eller undantagsförmånen uppgår till minst Fyrahundra riksdaler.» § 9. För att undvika särskilda beräkningar i och för bestämmandet af det belopp, hvilket, såsom hyra för den brukseller fabriksegare tillhöriga egendom, bör afdragas å brukets eller fabrikens afkastning, ansåg Herr Sluai't sednare delen af denna § böra lyda sålunda: »Då bruks-, fabrikseller näringsidkare måste såsom egare utgöra fastighets»bevillning för den till rörelsens bedrifvande begagnade egendom, lägenhet eller byggnad , må bevillningsafgiften för hans inkomst af dea der idkade rörelse minskas med »ett förstnämnda bevillning motsvarande belopp. Användes åter för sagda ändamål »blott en del af bruksoch fabriksegaren eller annan näringsidkare tillhörig egendom, 168 »lägenhet eller byggnad, för hvilken fastighetsbevillning skall af honom erläggas, må »skäligen beräknad arrendeeller hyresafgift afdragas från den inkomst rörelsen lemsnar. Likaså må derifrån afräknas de kostnader, som erfordras för vidmagthållande af »de för bruks-, fabriksoch handtverksrörelses bedrifvande upplåtna byggnader eller »lokaler.» § dO. Denna § borde, enligt Herr Stuarts åsigt, flyttas framför den 9:de och erhålla följande lydelse: »De aktiebolag, hvilka i öfverensstämmelse med derom utfärdad allmän författ»ning blifvit inrättade och trädt i verksamhet, äfvensom andra med Kongl. Majrts »oktroj försedda bolag, föreningar samt verk och inrättningar, utom de i § 21 om»förmälda för bankrörelses bedrifvande bildade bolag, erlägga såsom bevillning
Desse äro namnen af de höfvitsmän, som med eder stå skola. Af Ruben: Elizur, Sedeurs son. Af Simeon: Selumiel, ZuriSadai son. Af Juda: Nahesson, Amminadabs son. Af Isaschar: Nethaneel, Zuars son. Af Sebulon: Eliab, Helons son. Af Josephs barn: Af Ephraim, Elisama, Ammihuds son: Af Manasse, Gamliel, Pedahzurs son. Af BenJamin: Abidan, Gideoni son. Af Dan: Ahieser, Ammi Sadai son. Af Asser: Pagiel, Ochrans son. Af Gad: Eliasaph, Deguels son. Af Naphthali: Ahira, Enans son. Desse äro de namnkunnigaste i menighetene, höfvitsmän i deras fäders slägter, som voro hufvud och Förstar i Israel. Och Mose och Aaron togo dem till sig, såsom de vid namn uppräknade voro; Och församlade desslikes hela menighetena på första dagen i den andra månadenom, och räknade dem efter deras börd, efter deras slägter och fäders hus och namn, ifrå tjugu år och derutöfver, ifrå hufvud till hufvud; Såsom Herren hade budit Mose; och talde dem uti Sinai öken. Rubens barn, som var den förste Israels son, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå hufvud till hufvud, allt det mankön var, ifrå tjugu år och derutöfver, och de som dogde till att draga i här, De vordo räknade intill Rubens slägte, sex och fyratio tusend, och femhundrad. Simeons barn, efter deras börd, slägter, deras fäders hus och namn, ifrå hufvud till hufvud, allt det som mankön var, ifrå tjugu år och derutöfver, och i här draga dogde, Vordo talde intill Simeons slägte, nio och femtio tusend, och trehundrad.
GotlandsbiI det ovanligt vackra u n g a flickan åtnjöt i föräldrah e m m e t fyller o c k hans maka hemmet värdinneplikterna osökt en sorgfälligt v å r d a d uppfostran och trädde vid 18 års ålder i äktenskap med sin moders redan kusin, dokvinnligt behag hufvud mest utgör V i g s e l n försiggick 1 8 6 8 i Finlandsmän spongs hennes drag. och Alla, både utländingar, vackra slottskapell. Efter med 18 år, traditioner, märkt sätt förde derliga spiran hemmet. medeltidsminnen by, p å ett utden husmoi det Särskildt gästfria låg b å d a m a k a r n a o m hjärtat, det att ha häraf nämaste med möderneärfda besöka biskopshuset i så r i k a V i s - haft den angeerfarenhet. Fru v o n Schéele fann äfven tid att värf. i offentliga ven var hon medlem i och deltaga Så direktionen för föreningen en norna la, i Fruntimmerstill f r ä m j a n d e t förbättrad desslikes en barnavård bland af och stiftarinaf U p s a l a h u s h å l l s s k o - hvars verksam lands del. ledning hon tog i Visby s a m t i Gotsedlighetsförening. IDUN 370 1898 Kvinnonaturen är som hafvet: det gifver efter för det minsta intryck och kan dock bära de största bördor. S o l är förmer än guld. H v a d g ö r det v ä l, o m gardiner o c h möbeltyger blekas och brännas, blott sinnet blir gladare, lycka o c h trefnad mera bofasta därinne. Anita. * Nielsen. " Hemmadottem ". För I d u n af R. E. Hon fick också en annan vän. ja, det h ö r inte h i t. » Skulle det då aldrig k o m m a? B l e f h o n ond? » * I inackordermgsMgan. Ett sista inlägg och redaktionens slutord. Mötas på halfva vägen. J nnan diskussionen i denna fråga nedlägges, vill äfven jag » draga ett strå till stacken ».
St. tillstyrkas, och, i betraktande af det orten och mig öfvergångna lidande, samt för det goda ändamålets vinnande, anser det föreslagna sättet derför, af någon tids räutefrihet samt billiga ränteoell afbetalningsvillkor, kunna medgifvas, så förbinder jag mig: l:o alt vid låuels emottagande aflemna första inleckningen i bruksegendomen, hvilken säkerhet således kommer att blifva under § af 1841 års taxeringsvärde; 2:o alt vid samma tid hafva behörigen brandförsäkral de byggnader å egendomen, som ännu icke blifvit det, samt de nya i den mån de hinna fullbordas; 3:o att så vida lånet under detta årets lopp utbekomrnes, hafva fullbordat åieranläggningen af bruket, i enlighet med de år 1837 erhållna privilegier, på högst tre års tid; så att orten deraf då skall kunna draga all åsyftad fördel. I öfrigt vågar jag utbedja mig, att om StatsUtsk. skulle af något skäl anse sig böra ifrågasätta andra villkor eller grunder för lånet, eller behöfva upplysningar, det täcktes, innan besluts fattande, bereda mig tillfälle att få deröfver utlåta mig. R. o. Ad. biföll remiss af detta anförande lill StatsUtsk., för att tagas under pröfning i sammanhang med Hr von Ehrenheiras i ämnet väckta motion. Företogs till pröfning SlatsUtsk:s d. 1 och 5 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 156, dels angtde åtskillige i sammanhang med 6:te hufvudtileln, för en gång eller för vissa år, äskade anslag, dels i anledn. af väckta motioner pm statsbidrag för likartade ändamål. R. o. Ad. beslöt, uppå af 11. Ex. Hr Gr. o. La ndtm. framställd propos., att delta utlåt, skulle punktvis föredragas. Esta punkten, angide statsbidrag för en canal-ledning emellan sjöarne Narra Barken oell Wessman. Frih. Hermelin, Aug. Söderling: