Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ni är inte att känna igen nu, Anna. » » Kanske inte, » svarade hon vemodigt. » Ibland tänker jag, att det är något förfärligt — något rent orättvist uti, att två måste gå under, för att en skulle räddas. » » V i människor kunna knappast besvara en enda af lifsgåtans många hvarför; men en förklädd välgärning ligger nog oftast under hvarje prof ning — och hvem vet, från huru mycket lidande dessa unga förskonats. » H o n såg forskande upp i hans ansikte. Anade han månne något af deras hemlighet? Hon ville ej fråga — skulle aldrig vidröra detta ämne, det vore som att vanvördigt träda in på helgad mark. Här stodo de åter på terrassen, han och hon, liksom en gång förut. Båda tänkte därpå! Hvad hade hon varit utan honom? Något af den gamla ödmjuka tacksamheten kom plötsligt öfver henne — ofrivilligt böjde hon sig ned och kysste hans hand. I samma ögonblick hon gjort det, ångrade hon sig. » Det var här — på denna samma plats — ni räddade mig för detta och för ett kommande lif, sade hon, till hälften stolt, till hälften urskuldande. » Det var för detta jag tackade er. Hur ni kunde vara så god emot mig redan då, förstår jag inte. » » Kanske emedan jag älskade er. » » 1 %? / » Hon stirrade på honom, blek af rörelse, utan att förstå. » Jag minns ej längre den tid, jag inte gjorde det! » Det kom en mattighet öfver henne — så stor, att hon kände sig förlamad och sjönk ned på stentrappan. Som en gång förut satte han sig bredvid henne och tog hennes hand i sin. » Det är inte möjligt, » sade hon afvärjande. » H a r du aldrig sett det — aldrig förstått det — aldrig väntat att få höra det? » frå- gade han ömt. Hon teg. P å sista tiden hade hon väl tänkt det, kanske — men då? Det syntes henne ofattligt. » Nej! Nej! Det är omöjligt, » återtog hon häftigt, » sådan som j a g ' d å var — så elak, frånstötande och ful. » » Intet af allt detta var du — i mina ögon. » » Ingen älskade mig så länge » hon hejdade sig, men han förstod henne.
Men jäg får fästa uppmärksamheten derå, att länsmannens inkomst består till större delen af sportler, och jag ser icke skäl att icke gifva dem lika pension som deras vederlikar, nemi. i5o r:dr, enär de ingå i pensionscassan. Jag anhåller att få veta, huru de öfriga Stånden afgjort denna fråga. Underteckn. Ri d d. S ecre t.: PresfeSt. har bifallit 2:dra punkten i betänk. BorgareSt:s beslut derom lyder sålunda: ”Betänk. N:o 89, angrde landtstatens tjenstemäns ”och betjentes pensionsrätt, med tillägg af 100 r:drs pension för länsmän, bifölls.” Från BondeSt. liar någon underrättelse i detta afseende icke ankommit. Hr von Hohenhausen: Då det icke för närvar, kan fullständigt upplysas, huru de öfriga Stånden afgjort frågan, anhåller jag om propos., att länsmän må tillgodonjuta 1 10 rtdrs pension. Jag är likväl ganska öfvertygad, att endast få sådana pensioner komma i fråga. Frih. Palmstjerna: Jag kan ej instämma deri, att länsmännen må tillgodonjuta större pension, än Utsk. föreslagit. Om nian jemnför detta belopp med hvad vederlikar inom andra stater åtnjuta, finnes det fullt motsvarande graden. Det strider emot alla grundsatser att anslå högre pensioner, än lönen på stat utgör. Min enskilda {tanka är, alt länsmän aldrig borde få pension; ty det ger dem en anledn. alt qvarstadna längre, än de, med den tjensteutöfning de äga, kunna vara fullt dugliga, enär de först vid 65 års ålder äro pensionsberättigade. Om de sålunda hade hopp om högre pension, än de åtnjuta lön, skulle de säkerligen icke kunna förmås afgå förr än vid denna ålder. Jag tror, att länsstyrelserna då skulle blifva behäftade med flera äldre länsmän, som icke skulle sköta sina tjenster. Sjelfva den egentliga rätten för pension åt länsman skulle blifva ganska problematisk, om man ginge till ursprungliga orsakerna för åtnjutandet af pensioner.
Edet eller Falkarsed från erläggande af kronotionde; och N:o 122, i anledning af väckt motion, angående rättighet för egarne till skattejord att friköpa densamma från grundskatt samt bildande af en fond af de genom berörde köp inflytande medel. S. D. Föredrogos och remitterades till Konstitutions-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag meddelade nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring i 85 § Regeringsformen, i afseende på Tryckfrihets-förordningens egenskap af Grundlag, äfvensom i sammanhang dermed uti åtskilliga §§ i Regerings-formen och Riksdags-ordningen. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag öfverlemnade nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående ifrågastäldt utbyte af kronan tillhörig mark emot enskild mans jord i och för utvidgning af Andra Lifgrenadier-regementets lägerplats Malmen; 2:o i fråga om afsöndring af jord från f. d. korporals-bostället vid Skånska Husar-regementet Husie till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län: 3:o angående beviljandet åt staden Örebro dels af ett anslag utan återbetalningsskyldighet och ett amorteringslån för verkställande af ny tomtreglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån; och 4:o angående sökt förlängning i arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult; äfvensom Kongl. Majfls nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 27 sisth April, i anledning af väckt fråga om fyr anläggning å Gottska Sandön eller utläggande af ett fyr-fartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.
Att de nyadlade, utan en sådan rättighet för sina döttrar, icke borde vid sin introduction erlägga någon afgift till Jungfru-stiftsCassan, anser jag visserligen ej obilligt, men ett sådant frikännande synes mig ej heller det svåraste af allt att tillvägabringa och vida rigtigare än att ändra RegeringsFormen. Det är sagdt, att »å ena sidan skall en vältänkande far ej med liknöjdhet se, att alla hans barn ej blifva delaktiga af den belöning, som Staten borde, men ej kunnat gifva; å den andra skulle en mindre vältänkande far, med vårdslösande af de andra barnens uppfostran, endast sträcka sin omvårdnad till arfvingen af sitt namn». Till svar häruppå frågar jag: När det, i afseende på en 662 Riksdagen 1812. tillräcklig representations-rätt medgifves, att en son må vara Adelsman, Friherre eller Grefve jemte fadren, af hvad skäl, annat än den gamla vanan, hvilken i så många hufvuden fästat sig såsom en arfsynd, skalle något enda af de öfriga barnen böra blifva af Adelskapet deiaktige? Hvad är det för ett förvirradt tal om en belöning, sorn Staten borde gifva åt personer utan förtjenst? Är det begriplig Svenska? Är det godt förnuft? Skall man då ej en gång upphöra misstänka menniskourskiljningen, att ännu stå qvar i medeltiden? Om det finnes en tok till far, som gör anspråk på belöning för obelönlige varelser, må ej en Lag, förståndigare än han, använja honom från det fördomstycke, hvarpå detta anspråk sig grundar? Eller om han i denna delen är obotelig, har han ej sin fria vilja att vägra sin upphöjelse? Hvad åter angår anmärkningen om en mindre vältänkande far, sorn skulle lemna hela sin omvårdnad åt arfvingen af sitt namn och vårdslösa sina öfriga afkomlingars uppfostran, vågar jag förklara, att denna farhåga strider, inom detta Land, uppenbart emot fäders i allmänhet tänkesätt i vårt tidehvarf, hvilket väl, om våra Lagar få äga bestånd, icke går till försämring.
Hrr Elektorers lista vid val af 2 ledamöter i Bevilln.-Utslct efter N:o 113 Gr. Ehrensvärd, Albert, och N:o 2333 Hr Oldevig, Hans Fredrik; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 211 Frih. Cederström, Claes Henrik; » 400 Frih. Bergenstråle, fullm. Hr Törnebladh, Guslaf. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Banko-Utsk:t efter N:o 135 Frih. von Duben, Gustaf Wilhelm, och N:o 304 Frih. Fock, Alexander Georg, samt en suppleant i samma Utsk. efter N:o 304 Frih. Fock, Alexander Georg; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamöter: N:o 114 Frih. Hummerhjelm, fullm. Frih. Bonde, Knut; » 286 Frih. Raab, Adam Christian; samt till 156 Den 2 September. Suppleant: N:o 2220 Hr af Ekenstam, fullm. Hr Stuart, Ludvig Theodor. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i särskilda Utsk:t för behandling af sjölagsförslaget, efter N:o 2311 Hr Rabenius, Olof Mathias Theodor; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 2308 Hr af Ström, Carl Ferdinand. Upplästes ett från Gr. Alfred Piper inkommet mern. af följ:de lydelse: På grund deraf att jag är boende alltför långt från Malmö samt dessutom för egna angelägenheters skötande ofta är förhindrad att på kallelse infinna mig, får jag härmed afsäga mig förtroendet att vara suppleant i direktion för R. St:rs Banks lånekontor i Malmö. 1 ani. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade nästa Onsdag den 9 dennes företaga val af en direktörs-suppleant vid lånekontoret i Malmö efter Gr. Piper; hvilket bifölls.
Slockholm den 9 April 1853. J. A. Arnberg. Uti förestående reservation, för så vidt den angår kredit-lagstiftningen och garantier för myntvärdets upprätthållande, förenar jag mig till alla delar. Michael S. Warburg. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Kongl. Maj:ls Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Dec. 1855, kl. 10 f. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående åtgärder till beliöfvandes undsättning i missvextår; Gifven Stockholms Slott den 16 November 4855. Dä Kongl. Majit nu anser sig pligtig att bland de vigtiga ämnen, som utgöra föremål för Rikets Ständers öfverläggningar och beslut, jemväl påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet å angelägenheten att för den kommande tiden bereda erforderliga medel att afvärja och hindra den nöd och förlägenhet, sorn felslagen eller förstörd sädesskörd kan inom en eller flera orter föranleda, utgår Kongl. Majit från de grunder, hvilka, i öfverensstämmelse med Kongl. Majits den 15 November 1850 afiåtna Nådiga proposition, antogos af Rikets vid sistlidne riksdag församlade Ständer, enligt underdånig skrifvelse af den 16 April 1851.
Då K. M. således ansett lämpligt att nedsätta eller minska Statens säkerhet, och Bolaget visat sig ega mindre soliditet än det haft förut, kan jag icke finna annat än att de ifrågav:de åtgärderne icke varit öfverensstämmande med hvad sorn för det allmänna kunde anses nyttigt. å Ode punkten, ang:de den af K. M. utfärdade instruktion för Förmyndarekammaren i Stockholm, har en värd talare framställt åtskilliga anmärkmr mot Utsk:s upfattning af frågan. Vid alla dessa anmärknuqvarstår likväl den omständighet, på hvilken jag icke kan annat än lägga vigt, nemi. att en beskattning blifvit lagd på de omyndige i Stockholm. Om vi gå tillbaka till nyssnämnde institutions första inrättande, finna vi att en viss proc. af boupteckningssumman infördes, likasom det sattes en bestämd ränta, för hvilken insättningen alltid skulle ansvara, eller 0 proc. på derstädes insatte medel. I förnyad instruktion för FörmyndareKammaren af år 1704 stadgades att för bestridande af utgifterna i och för förvaltningen af de insatta pensionerne proc. skulle utgå, äfvensom att FörmyndareKammaren icke skulle vara skyldig att svara för mer än 44- proc. för de medel, den egde att förvalta. Detta beslut fattades sedan R. St-.r blifvit i frågan hörd. Då nu en institution finnes i och för de omyndigas bästa, är det visserligen billigt, att dessa omyndiga afstå en viss del af sin inkomst för bestridande af förvaltningskostnaden; och man kan äfven säga att då utgifterna nödvändigt måste utgå, är det också af nöden att inkomsterna tilltaga så, att de förslå och med säkerhet kunna antagas lemna något öfverskott. Angående användandet af detta öfverskott föreskrefs, att 3,000 Daler kopparmynt årligen skulle ingå till FrimurareBarnhuset, och återstoden till Allmänna Barnhuset. Men, då jag medgifver riktigheten af nyssnämnde antaganden, så kan jag likväl derigenom icke anse, att inkomsterna böra sättas högre än behofvet kräfver.
Ständer vid denna Riksdag, i afseende på grunderne för den blifvande Bevillningen, stadgat, att någon befrielse från Bevillnings erläggande för utlånte medel, hädanefter ej må för Publiqve Cassör äga rum; torde all vidare pröfning af förevarande ämne böra förfalla. §• 9- Jemte tillkännagifvande af den tillökning i Stipendiernes och FriCadettplatsernes vid Carlberg antal, som sedan sista Riksdag , i grund af Adelige Cadett-skolse-fondens vunna förkofran , blifvit , i öfverensstämmelse med Ridderskapets och Adelns derom meddeldte föreskrifter, af RiddarhusDirectionen beslutad och till verkställighet befordrad; har RiddarhusDirectionen uti 11 §. tilli» ka förmält, att då det ej kunnat undfalla RiddarhusDirectionens uppmärksamhet i hvilka medel, lösa omständigheter de ynglingar, sorn antagas till FriCadetter vanligen sig befinna , såsom utgörande just en af de hufvudsaklige grunderne för erhållande af en sådan pl,ats, samt huruledes Den II Augusti e. m. 141 den hjelp af 75 R;dr B:co en Fri-CadetC vid dess utexaminerade , för närvarande får åtnjuta i ändamål, att derföre uppköpa Uniform och andra nödige klädespersedlar, följagteligen vöre för honom högst ofullkomlig och ringa; hvaremot en summa af omkring 555 R:dr 16 sk. B:co, som nu utgör kostnaden för en FriCadetts underhåll vid KrigsAcademien skulle, för en utgående FriCadett, vara i berörde afseende mera förenligt med hans verkliga behof och i betydligare mån lätta hans ofta nog tryckande omsorger vid inträdet på den kostsamma militära tjenstemannabanan,har
St. Prof.. 185.9 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 29 Höft. 1 2 StatsUtskottets Utlåtande N:o 84. chefen uti Justitie-Stats-expeditionen enligt nu gällande Riks-stat bestämda aflöningsbelopp (5,500 R:dr), får Utskottet, då samina skäl föranleda till enahanda minskning i löneförmånerna för Chefcrne uti öfriga Kansli-expeditioner, tillstyrka: att såsom aflöning för Expoditions-chefen i Landtförsvarsdepartementets Ivansli-expedition måtte uppföras ett belopp af 5,000 R:dr. b) Derjemte och då Utskottet föreslagit, att aflöningen för Byrå-cheferne uti Justitie-Stats-expeditionen, hvilken för denna statsrcglerings-period varit bestämd till samma belopp, 4,500 R:dr, som för Expeditions-sekreterarnc uti samtlige Kansli-expeditionerna, skulle minskas med 500 R:dr, hemställer, i öfverensstämmelse härmed, Utskottet, att Expeditions-sekreterarnes i Laudtförsvars-departementets Ivansli-expedition aflöning likaledes må bestämmas till 4,000 R:dr. c) Beträffande Kanslistoch Kopist-tjensterna, får Utskottet, i öfverensstämmelse med do uti betänkandet N:o 48 yttrade åsigter, tillstyrka, att, på sätt Kongl. Maj:t föreslagit, 1 Kopist-tjenst må vid inträffande ledighet indragas och aflöningen derefter utgå till befrämjande af göromålens gång inom Expeditionen, men att öfrige Kanslistoch Kopist-tjenster å stat uppföras med de aflöningsbelopp närlagde tabell Litt. A närmare visar. 2:o. Departementets Kommando-expedition. Uti denna Expeditions anslag har Kongl. Maj:t äskat en tillökning af 1,500 R:dr, att, efter Departements-cliefens disposition, användas till gratifikationer åt de vid Expeditionen anställde Officerare, hvilka, enligt hvad
Och på samma sätt är det med andra dylika passionens träldomsok. Har icke spelaren förstört både sin och andras egendom, och har han icke blifvit förfalskare, bedragare, rymmare under sin träldomstid? Och se vi icke alla dagar här huru, synden straffar sig sjelf och huru menniskornas gerningar följa dem efter? Jo, det är alldeles icke fördoldt utan uppenbart för hvar och en, och dock låter knappast någon varna sig. Hvaraf kommer det? Svaret kan icke blifva mer än ett: vi synda ovetande, nemligen ovetande om syndens följder. Hvar och en tror sig om att kunna beherska sina begär, hvar och en tror sig kunna utstaka en gräns, ingen vill tro att han blir slaf, just då han tror sig ega den största frihet. Deri ligger det — man missförstår ordet frihet. Blott den, som är sj elfständig, är fullkomligt fri. Men sjelfständig är man icke, när man gifver sina begär lösa tyglar Blott den är själfständig, hvars vilja råder öfver oklara, otämjda begär, och som förstår uuderkufva dem. Han ensam kan gå den väg han för sig utstakar, han ensam vet sitt mål och vägen dit, han ensam är fri, rättsliga fri. Men huru blifva fri, huru blifva herskare och icke slaf? Det är frågan. Det finnes icke mer än ett sätt, — karakterens utbildning, förståndets upplysning, hjertats förädling, eller med andra ord, uppfostran. V i måste uppfostra våra söner och döttrar att förstå och älska friheten. V i komma alltid tillbaka till detta: man måste börja med barnen. Och mödrarne måste börja — antagligen först med sig sjelfva. Om vi blott föresatte oss att af allt vårt hjerta och all vår själ och all vår håg arbeta på att göra våra söner till fria män, som förakta all träldom, och lära våra döttrar att älska endast fria män och förakta alla slafvar, då först kunde det vara något hopp om vårt lands och vårt folks framtid. Det är ett gammalt ord, som vi föga akta på, och som dock kunde lära oss så mycket, hålles ott n u m m e r I veckan under hela qvartalet.
Af förestående utredning torde nogsamt befinnas, att då tillbörligt afseende fästes å vigten och ansvarigheten af hvarje särskild befattning, det för hvar och en tjenst utförda belopp ej kan anses utgöra mera än som, under närvarande förhållanden, ovilkorligen erfordras för nödig bergning; och då ifrågasatta löntillökning synes desto hellre böra, på sätt Fullmäktige föreslagit, få beräknas från och med detta års ingång, som de stegrade lefnadskostnaderne, hvilka fram kallat tjenstemännens och vaktbetjeningens före Riksdagens början till Fullmäktige ingifna ansökningar, redan långt derförinnan inträdt, så och med åberopande för öfrigt af hvad här ofvan blifvit anfördt, hemställer Utskottet vördsamt, att, från och med början af innevarande år 1857, till och med slutet af år 1859 måtte beviljas a) en tredjedels förhöjning å den en hvar af Bankens embetsoch tjenstemän, konstidkare, öfver-vaktmästare och vaktbetjening, en ligt 35 § i Banko-reglementet, tillkommande lön å löne-stat; b) en förhöjning af 250 R:dr R:mt i det å samma löne-stat för hvardera af Bankens sex Kassa-skrifvare upptagna årliga arfvode, stort 900 R:dr R:mt, hvarigenom Kassa-skrifvarne skulle, hädanefter såsom hittills, erhålla enahanda löne-inkomsf, som tjensteman i Ivontorsskrifvare-graden; cj en tillökning från 300 R:dr till 400 R:dr R:mt i det, såsom er sättning för ökade hyreskostnader, åt Bankens Brandchef på supplemen tarsta t anvisade årliga anslag; hvaremot de å supplementar-stat nu utgående tjenstgörings-penningar, arfvoden och öfriga anslag vid oförändrade belopp bibehållas; och d) en tredjedels förhöjning ej mindre å den för hvar och en tjen teman, vaktbetjent och husdräng vid Banko-diskont-verket i Stockholm samt Låne-kontoren i Götheborg och Malmö uti §§ 89 och 90 af Banko-reglementet upptagna lön, än äfven å de enligt sistnämnde § för Banko-ombuden vid berörde 2:ne Låne-kontor bestämda arfvoden, dock under iakttagande, att omförmälda löntillökning dels hvad angår Banko-diskont-verkets kansli, må, intilldess nämnde kansli kan regleras till öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistlidne riksdag fattade beslut, tillkomma Uste Ombudsmannen å en lön af R:mt 1,800: — 2:dre Ombudsmannen å a a a 1,200: — 2:ne Kanslister å en lön af 750 R:dr för hvardera a 1,500: — Runt 4,500: — dels, Banko-Utskoltels memorial A'.-o 4'1. 17 dels, beträffande Låne-kontoret i Götheborg, må beräknas leir 3:dje Bokhållaren å R:mt 1,000:
Majit äskade förhöjningen med 1,124 Ridr 12 sk., dock så, att häraf 260 Ridr uppföras å Indragnings-Stalen, tilldess lägenhet för arbetsrum och archiv kan i något af Kronans hus erhållas, dels bifallit den för Tabell-Commissionen hittills varande Stat i,525 Ridr 36 sk., med derunder beräknade 98 tunnor spanmål. Då Kongl. Majit i Nåder föreslagit, att, enligt nya Staten, för hvilken den contanta tillökningen blifvit begärd, den under lönerne hittills beräknade spanmål borde upphöra, hvadan, genom Preste-Ståndets beslut, högre anslag skulle erhållas, än hegardt blifvit, torde Preste-Ståndet behaga i så måtto förändra sitt beslut, att anslaget bestämmes tillsammans till 2,5oo Ridr i contant, utan spanmåls-beräkning. Med förutsättande af bifall härtill, har Utskottet för öfrigt, för sammanjemnkning af skiljagtigheterne emellan Stals-U tskoltets Memorial, N.-o Sol-, 17 emellan sistberörde 2:ne Stånds beslut, ansett sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln att instämma med Preste-Ståndet deruti, att af den beviljade tillökningen, 2 5o Ridr, må uppföras å Indragnings-Staten, intilldess lägenhet för arbetsrum och archiv kan i något af Kronans hus erhållas. Ånlages icke denna inbjudning, torde för bestämmande af contra-propositionen, följande votering få anställas:
6 Moro. stadgade ansvar af 5 R:dr 16 sk. böter för hvarje sådant exemplar, har förekommit Utskottet , att vara mindre lämpligt, enär någon gång skulle kunna inträffa den händelse, att tillämpningen häraf blefve en långt hårdare bestraffning , än den, i andra fall, följer på verkliga brott af svårare beskaffenhet, ehuru brott och straff alltid böra stå uti ett visst förhållande till hvarandra. Till en nödig ansedd rättelse härutinnan har derföre Utskottet föreslagit den förändrade uppställningen af ofvan åberopade moment; och emot en utsatt högre böiessumma 13 R:dr 16 sk. för de ifrågavarande förbrytelser, ansett desamma i hela dess vidd, eller utan beräkning af de utdelade exemplarens antal , vara försonade, dock med tillagd skyldighet för förbrytaren, att tillika godtgöra Staten den skada han förorsakat. /, r6. Sedan all befattning med Charta^ Sigillatse.Contoiret blifvit öfverflyttad från Kongl. Kammar-Collegium till Kongl, StatsContoiret, har uppställningen af nya Författningen blifvit bringad till enlighet med detta förhållande, genom nödige ändringar så väl i 16 §. angående Försäljningsmäns antagande i Stockholm, som ock på alla ställen i nuvarande Förordningen , hvarest omtalas Kongl. Kammar-Collegii, nu mera Kongl, Stats-Contoirets, åligganden, BevillningsUtskottets Betänkande N:o 15^ 29 Efter vunnen upplysning, att uti Statens räkenskaper balanceras en icke obetydlig fordran, utestående hos Domare för erhållet stärnplailt Papper; och dä ej eller exempel saknas, der slike medel gatt alldeles förlorade , hvilket äfven torde blifva händelsen med större delen af hvad nu upptages under titel: Balance; föreslår Utskottet, att det undantag 16 §. af nu gällande Förordning innehåller för Ordinarie
Jag anhåller således endast att fä förklara, att jag instämmer med dem, och jag tror, att det är nyttigt, att det star Konungen öppet att kunna utse deni han finner skickligast af domarecorpsen att bekläda ledigblifna platser i Högsta Domstolen, utan att behöfva göra afseende på huruvida dessa personer tillhöra frälseeller ofrälseclassen, och att det dessutom, hvad B. o. Ad. beträffar, måste vara en klok åtgärd att antaga förslaget, då det naturligtvis skulle kunna tydas såsom en partisk dom i egen sak, om de förkastade detsamma. Jag begärde egentligen ordet i anledn. af en värd talares yttrande, att R. o. Ad. genom sitt beslut i gårdagens plenum ådagalagt, att R. o. Ad. ville bevara sina prerogativer, och att den värde talaren hoppades, alt i fall denna majoritet äfven i dag vore tillstädes, b.orde den söka göra samma åsigt gällande. Jag skulle tro, då R. o. Ad:s åtgöranden vid denna riksdag skola komma att i en snar framtid bedömmas, att de skola fä det beröm de förtjena, men vi måste då akta oss alt gå ifrån den åsigt, att man bör handla rätt, utan att bry sig om hvad som derom säges; och detta göra vi icke, om vi vid ett tillfälle som detta dömde så partiskt i egen sak och sökte afvända ett förslag, som är slödt på så billiga och rättvisa grunder. Jag röstar för förslaget. Frih. Cederström, Anders: Jag instämmer med dc föreg:de talare, hvilka yrkat bifall till ifrågavar. förslag. Man har åberopat Adelns prerogativer, men man har ej jemfört dessa prerogativer med Svenska folkets rättigheter. Skulle dessa komma i collision med hvarandra, så tror jag, att Adelns rättigheter böra vika för det hela. Lagarnes helgd är grunden för ali belåtenhet och allt välstånd ; men för att ernå detta mål, måste man, näst införande af nyttiga lagar, afse domarecorpsens oväld och skicklighet.