Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ven 6 Jun i i e. m\ 159 N:o 203i I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde hemställan , om räntas erläggande å förskotter. I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde hemställan, rörande undsättnings-spannemåls återlefvererande tili samma KronoMagazin, der densamma uttagits. I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en extraordinarie afskrifning, 60m blifvit beviljad SlottsProviantmästaren Kongl. Räntmästaren J. Ouchterlony. I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en afskrifning uti Umeå Magazins Räkenskaper å de så kallade Skånska Gåfvo-spannemålsmedlen. I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmälan om en år 1822 yppad betydlig propriebalance hos MagazinsFörvaltaren Renner i Lidköping. Öfver åtskilige af Riksens Ständers Revisorer år 1820 och 1822 framställde anmärkningspuncter rörande Allmänna Magazins-inrättningens förvaltning. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om afskrifning för ett qvantum Råg, användt till brödbakning åt Hufvudstadens fattige. 16o Den 6 Junii e, m, N;o 210. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående sökt fri dispositions-rätt af den lägenhet!, hvarå Rörstrands Porcellains Bruk är anlagdt. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om reglering af Remisslaget för Kongl. Räntmästarne och Landt-Räntmästame. N o 2i2. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddehe Betäckande om anslag af medel till inköp af Astronomiske Instrumenter åt Observatorium i Stockholm. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Chefens för 3tdje CavalleriBrigaden underdåniga Memorial om utbekommande af Adjutants arfvode.
Der behöfves en ständig uppmärksamhet på de för - D • n 10 Februari f. m. hållanden, sora inom d.essa stater äga rum. Jag tror att det skulle vara ett mycket svårt misstag, om man upphörde alt hafva Svenska agenter i Tunis och Tripolis, och alla andra makter, som förut derstädes haft agenter, hafva äfven sedermera bibehållit dem, ehuru troligtvis betydliga nedsattningar kunnat göras i deras afgifter, derigenom att de kunna bespara sina presenter. En värd talare har påstått alt nuvar. organisation af Convojcommissariatet är non plus ultra af oredighet, derföre alt detta verk äger att behandla ärenden, hvilka dels äro antingen Svenska eller Norrska och dels röra begge Rikena gemensamt, och lian har uppmanat sina motståndare att uppgifva något, som vore mera oredigt. Jag anhåller att få uppgifva ett exempel derpå, och det är just Utskts eget förslag till behandling af dessa ärenden. Utan att omnämna den oreda, som otvifvelaktig! skulle uppstå genom de tvänne presidenter, som skulle finnas i det verk, hvilket boide behandla dessa ärenden; så hemställer jag, huruvida icke en vida större oredighet skulle uppstå, om, på sätt Utsk. föreslagit, Sveriges Rikes Ständer uppförde i sin budget samtliga inkomsterna för dessa unionella förhållanden (äfven de ifrån Norrige) och samtliga utgifterna. Om då äfven Norrige skulle begagna samma rättighet, att i sin budget uppföra samtliga inkomster och utgifter, men det dervid hände, att de begge Riksförsamlingarna fattade olika beslut i afseende på summorna, så tror jag, att detta skulle leda till mycket större oredighet i organisationen, än som förefinnes uti det hittills varande Convojcommissariatet. Hr von Troil: Den siste värde ledamotens framställning vill jag endast med några få ord besvara. Hans första bevis öfver oredan af den organisation Utsk. föreslagit gick derpå ut, att det ej vore lämpligt att samma verk ha de två presidenter. Jag medger, att det ej är bra att organisera ett verk med två presidenter, men jag måste fästa uppmärksamheten derpå, att ett sådant förslag aldrig blifvit framstäldt af Utsk., utan just af Utskts vedersakare.
Nit i4. ii tor nämnde Disconter, jemte 700,000 R:dr, motsvarande deras då ännu utelöpande Assignatiöner. — 1827 års Fond är i enlighet med sista Riksdags-Beslutet antagen till 8 Millioner R:dr; Oell likaså år 1838; för båda åren med afdrag äf anslagen för publika jräppér: 15) Fastighets-Lånén å 5 procent öfveftögos år 1801 från Stats-Verket i liqvid af dess då återstående Skuld (R:dr 466,666^) å det år i 789 beslutade Lån till Spänniriåls-Magaziners inrättande, samt Creditivet till General-Disconten (R:dr ioo,öoo). Såsom härå endast érlagts 3 procent i ränta; kom man öfverens att vid liqviden beräkna Stats-Verket till godo den högre ränta Banken koramé att uppbära af dé öfvertagna Lånen, och härifrån härledersig posten: för - ikottsfordrari å nämnde Lån, hvilken 1 Bankens Böcker såsom tillgång upptagits: och såsom afbetalning hvarå 2 procent af den på samma Lån inflytande ränta ansetts, Då, sedan liqviden med Stats-Verket längesedan är afslutad, det torde finnas ändämåislöst, ätt såsom en Capital-tillgång, okände Bankens behållning; uppföra framdeles hilt Vtande Ränle-inkomster, liar man här allkih. till Riks St. Bil. t. Banco~\J t skottets Betänkande. N:o 14 deles uteslutit denna förskottsfordran. I afseende på sjelfva Lånen stadgades år 1810, att, af deras belopp vid slutet af 1814» 7 procent i Ränta och Capital-äfbetalning borde årligen erläggas, och böra de, på detta sätt, senast 1840 vara inlöste. Som det likväl varit livar och en Låntagare fritt att öka inbetalningsprocenten, har förminskningen af desse
Stads och lös egendom jemte utestående gemensamma eller enffildte fordringar och hwad under agkenjkapet förwarft ar, ehivad det såsom fördel eller efter testamente och förord skulle kunna wara utmärkt såsom endera Makans enskildt» tillgäng, eller ej, uran ock det fasta gods ä landet, som den ena eller andra Makan ärft eller före ägtenskapet förwarft bör noga uppgifmas, upptecknas och wörderås, äswensom andras egendom mä kill Ort, beskaffenhet och warde uppföras med de titlar, hwarunder densamma i boet finnes, om det ar länt, legt, pantsatt eller förtrodr gods, ehuru wardet af sädan andras tillhörighet ej uri InvemarjiSumman beräknas. Högste Domstolen har l underdånighet ansett Sterbhusdelagares eller Boskillnads och Astradesförmäns sökandes skyldighet, att lata uppteckna allt hwad till Boet gemensamt eller någondera Makan tillhörer, wara genom Lagens föreskrift i 9 Cap. 1 tz. ÄrfdaBalken samt 16 Cav. 1 §. HandelsBalken och Kongl. Stadgan om Concurser den 28 Junit 1798, owilkorligen bestämd, saint att en erin. dran derom, ester hwad Rikets Ständer i underdånighet föreslagit icke skulle wara utan nytta; Men warderingsskpldighcten har deremot Högste Domsto. len, i anledning af förstnämnde Lagens rum, samt flere anförde skäl, i underdånighet ansett i Sterbhus, der Man eller Hustru efierlefwer, endast sträcka sig lill den Boets egendom, svin efter den aflid' ne , Den Z Zebruaru. ne gär till laga delning och arf, eller genom
Utlåtande, i anledning af Herr Prosten Elfsbergs Memorial, om förhöjning i den Pension Registrator!! i f. d. Kongl. Cancellie-Coliegium Ferdin. Berndtson af Stats-Verket innehar. X~£err Prosten Efsberg har uti, till Ilögv. Preste-Ståndet ingifvel och derifrån lill Stats-Ulskollet remitleradt Memorial, hem - 4o8 Stats~Utskottets Betänkanden. ställt, att Registratorn i f, d. Kongl. Cancellie-Collegium Ferd. Berndtson j som vid detta verks upplösning fick bibehålla sin Gancellist-Lön och sedermera äfven kom i åtnjutande af den Lönförhöjning, som vid i8iq års Riksdag penninge-Löntagande, Civile Ämbetsoch Tjenstemanna-Slaterne beviljades, men haft det missödet att ej. blifva till tjenstgöring placerad eller befordrad, mätte för sin nödiga bärgning jemväl hugnas med den tillökning Riksens, Ständer år »8(5 pröfvade skäligt tillägga de med penninge-Löner försedde Ämbets.- o.ch Tjenst ema un en. I anledning häraf har Siats-Utskottet skolat upplysa hvad härvid varit att inhemta, att Registrator!! Berndtson vid Kongl, Cancelli-Collegii upplösning år 1802, blifvit tjenstfri med bibehållande af innehafvande Lön 100 R:dr, hvarefter han år i8o5 förordnades att förestå den då ledige CancelliBokhållare-Sysslan, samt fortfor dermed till 181 o års slut, på hvilken grund han erhöll den af Riksens Ständer, vid 1809 och 18no årens Riksdag, beviljade allmänna Lönförhöjning af 33| proCent, såsom sträckande sig äfven till dem, som fortforo att göra tjenst ehuru de blefvo på allmänna indragningsstaten uppförde, och har han sedermera af detta Statsanslag åtnjutit 133 R:dv 16 sk.
Ingen lag, intet tvång, inga lockmedel, inga retmedel, inga de trafikerandes bemödanden eller överenskommelser skola någonsin förmå alt framkalla denna för landets näringslif så vigtiga rörelse, utan ensamt förbättrade exekutionslagar, byggde på en rätt och sann grundval. Och denna brist på inrikes vexlar är i sin ordning moder till den lika allmänna som rättvisa klagan öfver penningebrist. Man må inrätta hypotheksföreningar och indraga fremmande kapitaler, de skola snart blifva otillräcklige; man må organisera nya Banker, det är fruktansvärdt alt do förvärra det onda. Man må öka diskontfonderne och förlänga betalningsterminerna, allt är förgäfves, så vida man icke, genom en bestämd och förkortad utsökning, kallar till lif och rörelse de millioner riksdaler, som nu ligga döde i affärsmännens böcker. Garanterade af lagen genom en säker och skyndsam exekution, och genom ett till denna exekution stadgadt förtroende, skola de döda kapilalerne vakna till verksamhet, antingen direkt, såsom liqvidations-medel, eller indirekt, såsom diskontpapper, och sålunda lifva företagsamheten och mångdubbla möjligheten dertill. Slutligen skall ock den ränta, som nu så tryckande tynger hvarje näring, den ranta, som nu genom utländsk skuldsättning står som ett hotande moln på framtidens horizont, så småningom försvinna i den mån våra inhemska kapitaler göras fruktbärande. Men för att åstadkomma detta skyndsamma afgörande och derpå en lika skyndsam verkställighet vid handelstvisters behandling, är det nödvändigt att ånyo rådfråga erfarenhetens vittnesbörd, icke endast inom vårt eget land, ulan ock frän andra länder, der en stadgad handelskredit råder. Den uti 1798 års Förordning uttalade och sedermera uti 1848 års Författning vidhållne grundsats, att vittne, bevis eller qvitto skall tagas öfver hvarje affär, förfaller då såsom absolut förkastlig, och medlet är att finna endast uti en underlättad parternas bevisning inför domare, som ega insigter uti kommerciela angelägenheter. På denna grund hvilar den Franska lagstiftningen *) och tillämpas så i den vidsträckta handelsverld, der denna lag gäller.
Uppå nådig Proposition af Kongl. Maj:t medgåfvo Rikets Stander vid sistförflutna riksdag, att tillförordnade Kamereraren i Kammar-kollegii första Provinskontor, Kammarrätts-rådet Paul Roland Ferlin, med bibehållande af pensionsrätt i Civil-statens Pensionskassa, hvarigenom han hade att bekomma 750 R:dr årligen, skulle, ehuru han endast på förordnande innehade omförmalda kamererare-befattning, vid entledigande derifrån på allmanna Indragnings-staten undfå fyllnaden i det pensionsbelopp, som då kunde vara för pensions-berättigade Kamererare i Kammar-kollegium fastställdt, Enligt gällande författning utgjorde detta pensionsbelopp 3,000 R:dr, och fyllnaden, som på Indragnings-stat kunde tillkomma Ferlin, uppgick sålunda till 2,250 R:dr årligen. Det var Ferlins nit och skicklighet i tjensten, som hufvudsakligen beredde honom ett sådant välvilligt medgifvande, men af denna i hans ställning betydande förmån kom han aldrig i åtnjutande. Kongl. Maj:ts nådiga Rref i ämnet, gifvet den 1 1 December 1863, ankom till Kammar-.koIIegium den 9 Januari 1864, och redan den 15 i samma månad afled Ferlin. Enkling sedan några år tillbaka efterlemnade han såsom sterbbus-delegare fem söner, af hvilka den yngste nu är omkring 17 år, och döttrarne Augusta Eugenia Amanda, 35 år. Hildegard Louise, nära 27 år, samt Augusta Wilhelmina, 25 år; och då vid boutredningen skulderna befunnos öfverstiga tillgångarne, nödgades dessa arfvingar att till borgenärernes förnöjande afträda all sterbhusets egendom. A Civilstatens enskilda Enkeoch Pupillfond undfingo väl yngste sonen samt dottren Augusta Wilhelmina pension af tillhopa 250
Herr Friherre af Nordin, C. I., saint Herrar Dalman, W. F., Cederschiöld, P. G., Stråle, NAV., Rosenblad, B., Lefrén, J. P., r. Troil, E., Lagerhjelm, P., m. Heyne, Hartmansdorff', A., och v. Hohenhausen; inom Vällofl. Borgare-Ståndet, af Herrar Helsingius, Holm, Norman, P. Winbladh, Pr odell, Hallgren, J. Winblad, Ekstrand, Winberg, Cederborg, Mechel, Santesson, Lefffler, Bååth, Ekerman, Bruse, Helleday, Hessle, Petré, Langenberg, Biörck, Lundgren, Egnell, Modin, Halling, Linderholm, Strehlenert, Hök och Fries; samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län, i hvars yttrande ett betydligt antal af Ståndets Ledamöter sig förenat. Vidare och efter det Banco-Fullmägtige, med åberopande af det i 3 Art. i Afd. 4 §• af i83o års Banco-Reglemente (pag. ^5) dem gifne uppdrag, att lill nu församlade Ständers pröfning framlägga ett utarbetadt fullständigt förslag för en efter sakernas nya ordning lämpad definilitiv reglering, i afseende på Banco-veikels organisation i det hela, till Banco-Utskoltet, vid Riksdagens början, öfverlemnat ett af Bankens Secreterare, enligt uppdrag af Banco-Fullmäglige, utarbetadt och till trycket befordradt Lagförslag, i afseende på Bankens organisation, rörelse och förvaltning, har hos sammansatta Utskotten till behandling förekommit sistberörde förslag, hvaröfver Banco-Fullmäglige utlåtande afgifvit.
Propos:n upträdde; dels på landsortspressens nästan enhälliga röst i ämnet dels och hufvudsakligen på den erfarenhet, jag under resor inom landet kunnat inhemta; dervid jag, under ständig beröring med personer af olika samhälls klasser mer och mindre religiöst och politiskt frisinnade, af såväl högre som lägre bildningsgrader, icke hört en enda röst höjas för bifall till den Kongl. Proposm. Man har här visat någon förundran att i förev-.de läll höra den allmänna opinionen åberopas: »från håll, der man icke är van att vänta, det mycken upmärksamhet deråt egnas». Om härmed åsyftats några mina under f. m:s öfverläggning fällda yttranden, så torde få till svar derå nämnas: att jag för min del aldrig plägar lämna en hos folket allmänt spridd, vare sig sann eller falsk, opinion utan »upmärksamhet». Hvad afs:de i förvaltningseller Iagstiftnings-mål, bör å en sådan opinion fästas; huruvida Regeringen och dess organer, eller än mer lagstiftande makten bör följa densamma är en annan fråga, hvars besvarande beror af omständigheterna. Men hvad som är gifvet, är, att lagstiftaren icke tor, eller utan våda han trotsa det allmänna tänkesättets stämning emot en föreslagen lag förändring, helst så genomgripande, så ny, så oväntad, som den nu ifrågav:de. — En annan omständighet, som icke bör förbises, är PresleSläs afgjorda motstånd mot förslaget. Man säger, att detta motstånd endast äger sin grund i Presterskapets privilegier och skråanda, och man vill likasom upmana en hvar att icke derpå fästa något afs:de. Denna åsigt delar jag ingalunda. PresteSt:t är onekeligen inom 304 Den 31 Oktober e. m. riksförsamlingen företrädesvis Svenska Kyrkans representanter, och då det nu öppet erkänner sig icke vara i stånd att med tillbörlig kraft möta de anfall mot vår kyrka, hvilka af en i betydlig mån vidgad religions frihet är att förutse; så, finner jag PresteStits motstånd ganska naturligt, till och med riktigt, och skulle högeligen beklaga, om man icke dera fästade allt det afs:de, sakens vigt otvifvelaktigt kräfver.
Jag anhåller lika ödmjukt att tå mig forstedt det GrundlagS-ruav, hvarest det är förbudet , att vid ett ämnes slutelig» afgörande äska alla till Målet hörande Handlingars upp*- läsande i enlighet mel hvad 55 §■ Riksdagsordningen bokstafveligcn bjuder > då först kan Den 2? April. jag medgifva att Herr Grefven och Landt-' Marskalken äger rättighet att i stöd af yy §, vägra den Proposition jag åskar; men så länge j-.g ej är öfverbevist att min begäran är bokstaiveligen stridande emot Grundlagens lydelse, kan jag ej medgifva att Heir Grefven och LandfMarskalken anfört giltige. skäl till sitt vägrande. Friherre Boye, Ludvig: Omständigheter gifvas, hvilkas ursprung jag gerna glömmer; men hvilkas fordringar jag varit skyldig att uppfylla. Ömtåligheten för dem har ålag dt mig att ej, med ett ord, deltaga i Discussionen af en fråga, som personligen angått Herr Grefve von Engeström, och jag har derföre, sa länge frågan var ännu oafgjord, också af hållit mig från det hufvudsakliga yttrande, som jag annars visserligen skulle hafva meddeladt, nemligen, att da den handling af Herr Grefven, hvilken utgjordt anmärkningens föremål, ingalunda kan sägas aga en, i Constilutionen bestämd egenskap af Embetshandling, eller åtminstone icke äger den tydlig och gifven , sä hafva icke heller Riksens Ständer någon tydlig eller gifven rätt att deröfver döma; och Herr Grefven således icke eller någon skyldighet att, för den samma, stånda till ansvar inför Ständerna. Men dä nu detina Anmärkningsfråga fått ett slut; och jag alltså icke mera bör anses tala i den, må det väl vara mig til. latit, att i ovilkorlig Consequence af det begrepp om förståndet af 107 §, af Regeringsformen, som jag förut tvenne gånger haft dea Den 2? April. 4?7 aran här framställa, ännu tala till försvar för samma §.
Direktionen visserligen funnit det ofelbart skola leda ej mindre till önskvärd enhet i de Ombudsmännen tillhörande ärenders behandling, än äfven till underlättande af göromålen på det hela inom kansliet, derest nuvarande tvänne Ombudsmans-expeditioner sammansloges till en enda, så att kansliet utgjordes afen Ombudsman, hvilken innehade chefsskapet samt egde sig till biträde antingen trenne Kanslister, eller ock en vice Ombudsman jemte tvänne Kanslister; men enär en så beskaffad reglering ej kunde vidtagas förr än, vid inträffande ledighet, fråga uppstode om tillsättning af någondera Omhudsmans-platsen, har Direktionen ansett nuvarande reglering af tjenstemanna-personalen inom kansliet böra lills vidare bibehållas; hemställande dock Direktionen att, så vida förenämnde åsigt gillas, Direktionen, i händelse af någondera Ombudsmannens afgång, må ega att, för befattningens bestridande, vidtaga sådan åtgärd, att ofvan uppgifna förändrade organisation af kansliet framdeles må kunna till verkställighet bringas. Under förutsättning att de så kallade anmanings-brefven, hvilkas kringbärande till de låntagare, som vore inom hufvudstaden boende, gifvit verkets vaktbetjening ej ringa sysselsättning, icke vidare komma att utfärdas, har direktionen föreslagit indragning af en vaktbetjent. Såsom grund för beräkningen af disponibla tillgångarne för den afsedda löneregleringen, har Banko-Diskont-direktionen framlagt nedanstående, på 1851 års räkenskaper grundade, uppgift å de löner och arfvoden, som till Diskont-verkets tjenstemän och vaktbetjente nämnde år utgått: 4 Banko-Utskottets Memorial, N:o 67. Arfvode Särskilda arfvoden Lön. på Stat.’ för VexelDiskontering. för K reel i ti vpÖrelscn. Samma. Kontoret: Kamereraren 1 Bokhållare 1 d:o ' 1 d:0 3 d:o hvardera lön R:dr 700: — Arfvode på stat . » 100: — Yexel-disk.-arfvode » 66: 32.
Memorial, N:o 102. 5:o" att, med antagande i allmänhet deraf, att karnntänskostnaderna böra utgå af Statens medel, de afgifter, hvilka till någon minskning i dessa kostnader likväl böra af fartyg eller trafikerande erläggas, ina fastställas så lindriga som möjligt, och i närmaste öfverensstämmelse med hvad i andra länder är vanligt; 6:o att, beträffande lossning och lastning af gods å fartyg, som ligga i karantän, fortfarande må blifva gällande hvad genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 4 Oktober 1853 blifvit stadgadt; 7:o att, i afseende på den inrikes trafiken, vare sig till sjös eller lands, några karantäner eller spärrningar af hvad namn som helst, icke må få ega rum; 8:o att icke eller några karantäner ina få inrättas med hänsigt till inrikes seglationen vid kusterna, vare sig emellan de vid Saltsjön belägna hamnar, eller emellan sådana och hamnar inom landet; 9:o att sådana försigtighets-åtgärder må föreskrifvas, som, efter vunnen erfarenhet, kunna anses mest verksamma till förebyggande af farsotens uppkomst och spridande, samt till minskande af dess härjningar; samt 10:o att, med upphäfvandé af alla särskilda, angående karantäner och spärrningar emot kolera-farsoten nu gällande allmänna föreskrifter, de stadganden, som, i afseende derpå, såsom allmänt gällande, utfärdas, må, så vidt ske kan, blifva uti en författning sammanförda. Stockholm den 20 Juni 1854. Reservat i o n : af Ilerr Machel, som yttrat: »Jag reserverar mig i så måtto mot detta Ut skottets beslut, som jag anser att den af Vällofliga Borgare-Ståndet föreslagna Allm. lietv.- och Ekon.-ilsk. Betänk., N:o 103. 7 lilla redaktions-förändriiig bofdt af Utskottet antagas, såsom närmare bestämmande den rättighet, som förunnas de till Svensk stapelstads-hamn från kolerahemsökte utländska orter ankommande fartyg, hvilka skola last lossa eller intaga.» N:o 103.
Det år dock kändt, att det nuvarande Riksarkivs-huset ganska märkbart lutar till sitt fall, att sprickor årligen påkomma, och att det sätter sig så mycket, att dörrarne ofta nog icke kunna öppnas, utan att förut aflyftas Att således upskjuta Riksarkivets flyttning under flera år, till dess ett nytt hus blir färdigt, lärer icke vara att påtänka. Då fördenskull en flyttning inom ganska kort tid bör ega rum, har det varit nödigt att eftertänka, huruvida det finnes något hus, som genast vore tillgängligt och kunde för ändamålet apteras, och icke ett, som redan är upptaget af flera embetsverk. Jag har icke hört någon af de talare, som här upträdt, uppgifva något sådant förslag, än mindre något, som år båttre ån K. M s. Beträffande kostnaden, hafva de deremot gjorda anmärkningarna redan blifvit besvarade. Den blir icke blott ersatt genom försäljningen af Riksarkivets nuvarande hus, utan kommer troligen ett öfverskott att upstå. Så vidt jag således kunnat förnimma, har icke något förslag blifvit framställdt, sorn, båttre ån det af K. M:t framlagda, torde kunna upfylla ändamålet; icke heller något, som kan leda till samma ändamåls vinnande med en jemförelsevis så obetydlig kostnad. Jag anser derföre K. M:s förslag så ändamålsenligt som det under för handen varande omständigheter kan vara; naturligtvis under erkännande, att, om man hade mycket godt om penningar samt tillräcklig tid, man visserligen kunde bygga ett till Riksarkiv bättre och tjenligare hus, än det Geijerska. Deri 4 April. Frih. Cederström: Den sista värde talaren har fästat upmårksamhet på vigten af alt nuvarande lokal för Riksarkivet förändras, i anseende till dess bristfälliga beskaffenhet. Deruti har han visserligen ganska rätt, men för det första torde denna omsorg ej vara så oundgängligen nödig att genast sättas i verket, enär OfverlntendentsEmbetet i sitt sednast åberopade utlåtande anmält att »husets bestånd icke syntes för närvarande hotadt af någon hastigt inträffande förstörelse».