Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet gör sig förvissadt, alt en nedsättning i Banco-Discont-fonderne, på delta långsamma och nästan omärkliga sätt beredd, icke skall kunna medföra ens något kännbart betungande för de gäldbundne, helst den indragne summan, såsom här nedanföre vises, ingalunda är afsedd för allmänna lånerörelsen gå förlorad, och inskränkningen skulle i öfrigt drabba endast sådana större låntagare, som först kunna blifva i tillfälle begagna de lättnader i annan låneväg, hvartill denna nedsättning, i förening med andra ingående summor, såsom af det följande inses, är beräknad att gifva åt Banken erforderlige medel. ( Erinringar rörande denne punkt, innefattas uti en Ledamots, Herr McvchelSj hosföljande reservation. 3. Låne understöd medelst Cassa-Creditiv. Cassa-Creditiv är ett slag af Discont-rörelse, som i Banken under förflutna tider endast varit begagnad till understöd, antingen åt sådana allmänna Stiftelser som sjelfva på egen hand bedrifva discontering, såsom Manufactur-Disconten och Jern-Contoret, eller ock till stöd för sådana, hvilkas art och beskaffenhet förutsätter möjligheten af hastiga och oförmo dade penninge-utbetalningar, utan motsvarande möjlighet att lika hastigt indraga sina egande fonder, såsom Brandföxsäkrings-inrättningar och Spar-Banker. Naturen af ett hos Banken tillgängligt Cassa-Creditiv, vare sig för allmän Stiftelse eller för enskild person, bör också, efter Utskottets öfver tygelse, ingalunda vara att derigenom bereda låne-tillgångar, som för dagliga behof äro alt begagna, utan hufvudsakligen att deruti hafva beredt en til Iflyg t, vid tillfälligtvis påkommande behof af större lånebiträden på en 3o Banco-XJtskoltets Betänkande N:o 6. gång, de der icke alltid, äfven om säkerheten vore den fullkomligaste, kunna af enskilde långifvares inskränktare tillgångar, med nödig tillförlitlighet för ögonblicket påräknas.
Hvad s o m menas med att sterilisera mjölk? Jo det är att underkasta mjölken en sådan behandling, att alla däri varande baciller dödas, så att den blir fullkomligt helsosam o c h icke innehåller nå- gra frön till sjukdomar. Bacillerna äro väl kända? Det är högst obehagliga små organismer, s o m till milliontal äro spridda öfverallt o c h söka på många sätt verka förstörande o c h ödeläggande. I mjölk trifvas de synnerligen väl o c h utveckla sig i den i otalig mängd o c h hastighet. Sedan fortares mjölken och med den bacillerna, hvilka sedan utveckla sig i människokroppen. På så sätt uppkomma en mängd sjukdomar, bland hvilka lungsoten är en af de allmännaste o c h farligaste. Hos våra nötkreatur är nämligen en sjukdom, som benämnes tuberkulos, mycket allmänt spridd, och då denna sjukdoms baciller öfverföras med mjölken till människan, så finnas frön till nämnda farliga sjukdom, s o m utveckla sig, o m förhållandena äro gynsamma. Genom att i den så kallade steriliseringsapparaten först uppvärma mjölken till öfver 80° o c h sedan genast afkyla den till 5°, så förstöras så- väl tuberkulosbacillerna som äfven en mängdandra, o c h har detta blifvit konstateradt af flere af vår tids förnämsta bakteriologer, hvarför ock mjölk, behandlad i nämnda apparat, rekommenderas af många läkare, i främsta rummet till barn och sjuklingar, men äfven till bruk i hushållen. När man betänker, huru många barn årligen dö, YJLFl ^ blifva sjuklingar för hela sitt lif eller ock krymplingar genom förtärandet af mjölk, hvilken innehåller sjukdomsfrön, så bör man vara tacksam, att nu fullkomligt helsosam mjölk kan fås i hufvudstaden. Meningen är, att apparater skola spridas till öfriga städer o c h större mejerier. Själfva apparaten är enkel. Två cylinderformiga kärl af trä, i hvilka finnas bleckcylindrar, mellan hvilka mjölken rinner, i den första uppvärmd medels ånga och i den andra afkyld medels is och rinnande vatten, s o m cirkulerar i cylindrarne. Genom på olika ställen placerade termometrar observeras temperaturen.
Men sin oväns skall ingen man väns vän vara. Vissnar tall, som ståndar på torpet värmer henne ej bark ell’ barr, så är den man, som ingen älskar. Hvi skulle han länge lefva? Dör fänad, dö fränder, dör en sjelf jag vet ett, som aldrig dör, domen om dödan man. Nyckeln till alla dessa drag i nordbons, nu särskildt Isländingens charakter, som jag redan antydt, hafva vi att söka i hans religion. Det var ingen brist på tempel eller, som det i Norden hette, hof på Island. De torde ej heller hafva varit fåtaliga i våra bygder. Sin tro tog nordbon med sig, när han for ut till Island. Medvetandet af den gemensamma gudsdyrkan, som sammanband moderlandet med dess koloni, yttrar sig vackert i de gamlas tro, att landvättarne, skyddsandarne, i Norge och på Island, voro beslägtade och synnerligen vänligt stämda mot hvarandra. Hur noga man var att vid utflyttningen till Island bevara det religiösa arfvet, se vi af Eyrbyggia-Sagas berättelse om den redan nämnda Thorolf Mostrarskägg, som tog med sig delar af templet, hvars föreståndare han varit. Hofvet, som han uppförde på Thorsnäs, var en stor byggnad med dörrar på båda sidoväggarna, något närmare ena ändan. Derinnanför stodo de ilandflutna högsätessulerna och i dem voro regineller gudaspikarna inslagna. Det innersta af byggnaden liknade “sånghuset“ i en kyrka. Midt på dess golf var en upphöjning som ett altar, hvarpå låg den i ett stycke gjutna ringen, vid hvilken eder aflades; honom skulle offerföreståndaren eller goden bära på armen vid folkförsamlingarna. På samma upphöjning stod en kopparskål, hlautbolli, och deri låg en smal pinne, hlautteinn, liknande en vigvattensqvast. Vid väggarna rundt omkring voro gudarnas bilder uppsatta. Hvart tempel hade sin föreståndare. Dennas värdighet var ärftlig, men godarne bildade ingalunda en afsöndrad kast. De skötte som andra sin egendom, deltogo i lifvets dagliga bestyr, så mycket hellre som med tempeltjensten var förenad borgerlig myndighet öfver kringliggande område.
För min del ämnar jag afstyrka det; men då mitt afslyrkande utgår ingalunda ifrån någon afsigt att vilja söka förvara ät Statens förvaltande verk, ät Slatscont. eller Styrelsen handhafvandet af öfverskotlsmedlen för längre tid än som nödigt är, ännu mindre att söka undanhålla Riksg.cont. emottagande!, af dessa öfverskoltsmedcl, utan helt enkelt härleder sig frän min öfvertygelse om alla de särskilda svårigheter, som finnas i sjelfva saken, sä har jag också ansett mig skyldig att för desamma närmare redogöra. ”För liqviderandet af statsfyllnadssumman och för bestridandet af öfriga Riksg.cont. åliggande utgifter,” äger Riksg.cont., sedan flere är tillbaka, ett räntefrill credit i v å R. St:s Bank af en million r:dr. Delta crediliv har också hitintills befunnits för ändamålet fullt tillräckligt. Dock har detsamma, sedan Contorcts egna contant» medel kunnat, på sätt R. St. föreskrifvit, tills vidare förräntas, under nasti, och innevar. är, mäst tidtals till betydligare belopp anlitas. Skulle deremot slalsfvllnadssumman, sorn nu utgör 1,505,000 r:dr, och, enligt den af SlalsUtsk. föreslagna 'statsreglering kommer alt uppgå till 1,621,000 r:dr, ytterligare ökas med del belopp af tillsammans 1,171,000 r-.dr, hvartill saluaccis-, chartae-sigillataeoch bränvins-bevillningsmcdlen äro af StatsUtsk. beräknade, blir del nödvändigt för R. St. att antingen förhöja nämnde credilivs belopp, eller återkalla beslutet om de i Riksg.cont. inncsläende medlens förräntande, eller ock bemyndiga Contorcts styrelse alt genom upplåning bereda sig en för de öka - Den 14 December e. m. 383 de utbetalningarna erforderlig cassatillgång, helst af Riksg.cont. dessutom måste afsättas den för Statscont. föreslagna creditivsumnia af (ifiG,6ö6 r:dr 32 sk.
Jag vill blott deruppå svara, att om det Lag-Utskottets Betänkande, som vid förra Riksdagen bifölls, bade af Konungen blifvit sanctioneradt och varit gällande vid den tid, då Herr Friherrens sak kom i fråga, så hade Herr Friherren haft sig sjelf att skylla, om någon förlust inträffat; ty han hade då kunnat bättre sörja för sin säkerhet, och icke haft någon tyst förmånsrätt alt frukta. Friherren har ao8 Den 7 Maji f. m. slutligen yttrat sig, att Lagen ej borde förvara en utväg att bedraga. Skillnaden emellan den Lag, som nu är, och den, sorn föreslås, är, att den nuvarande Lagen, om man så behagar kalla det, lemnar rum att bedraga dem, som kunna försvara sig; men den nya dem, som äro utur stånd att försvara sig. Summan af hvad Friherre Ehrenborgh anfördt är, så vidt jag kunnat uppfatta det, att han åberopat sin erfarenhet. Vare det långt ifrån mig, alt bestrida den, men jag bestrider dock, att Friherren erfarit verkningarne af det Lagförslag, som vid förra Riksdagen var i fråga, och jag bar anledning frukta att, likasom han trott sitt förslag vara bättre, det förra Lag-Utskottets förslag ej af honom blifvit riktigt kändt eller uppfattadt. Det är sannt, att ingenting alldeles fullkomligt kan inrättas; således ej eller säkerheten /ör omyndige, men skall man förstöra allt, som ej är fullkomligt bär i verlden, så fruktar jag, att ganska litet kommer att stå qvar. Min tanka är, att man, så mycket möjligt är, bör förbättra det felaktiga. Det finnes inom detta rum personer, hvilkas rätt, under deras omyndige år, endast blifvit bevarad genom de lagar, sorn nu finnas, och detta borde bevisa, att dessa lagar ej varit onyttiga. Det har af Friherre Ehrenborgh blifvit framstäldt såsom - Den 7 Maji f. m. 209 som betungande för Domare, att correspondera om förmyndares förordnande. Någon sådan correspondance är ej föreslagen; blott att förmyndare-förordnanderne skola öfverlemnas för att antecknas i protocollet. Detta är ett förslag.
utgör slutsumman tigt väl. af de skänkta medlen. Vi meddela i dag trenne Allt enfaldigt snack bilder från detta i dubbel bemärkelse vackra » yngom varsel och vettar, lingahem ». alla dumma historier om gastar och troll runno Prins Bernadotte, som är ordförande för förM. i GOTEBOHG: TIDNINGSRUMMET. mig i sinnet, tills jag ombundsstyrelsen för Sveriges K. F. U. M., höll själfva tr. K. F. u. i — o — lust deltog i folkdansarne? Hon var dotter till lappmannen Nejrla Makke Åren och hans hustru samt deltog med föräldrarne i deras årliga vintervandringar i de norrländska skogstrakterna. Nyligen ådrog hon sig under sin vistelse å Skansen en förkylning, och snart befanns det nödvändigt att flytta fjällens dotter från lappkåtan upp i vaktmästarens villa, där en bättre vård kunde ägnas henne. Icke dess mindre afled hon den 3 maj, 21 år gammal. Inga Åren, så var hennes namn, var född i Frostvikens socken af Jämtland. " OTT ÄDELT FURSTEPAR — hertig Karl Teodor af Baiern och hans gemål Maria Josefa, prinsessa af Braganza — firade den 29 april sitt silfverbröllop. Dessa högättade makar ha ägnat sitt lif åt de mest beklagansvärda bland våra lidande medmänniskor, åt dem, hvilka helt eller delvis förlorat sina ögons ljus. Hertig Karl Teodor, en broder till den olyckliga kejsarinnan Elisabet af Österrike, föddes den 9 augusti 1839 som son af hertig Maximilian af Baiern. Å r 1865 äktade han prinsessan Sofie af Sachsen, men redan efter tvänne år ryckte den hemska sjukdomen difteri makan från hans sida. Läkarnes vanmakt gent emot den älskade gemålens sjukdom, föranledde hertigen att själf med allvar och brinnande nit ägna sig åt medicinska studier, och på jämförelsevis kort tid utbildade han sig till en synnerligen skicklig ögonläkare. Å r 1874 ingick hertigen nytt äktenskap med prinsessan Maria Josefa, infantinna af Portugal, och ägnade sig, efter aflagda examina och sedan han promoverats till medicine doktor, helt åt den lidande mänskligheten. o T, Gehrman foto.
Här i 5 § säges, att de större sedlarna af nya slaget skola i vexelbanken upptagas; 5oS Den 23 Mars. i elen a mil'a är upphörandet af sedlars utställande genom vexeibanken den tidpunkt, hvarefter först det nya stadgandet skulle träda i verksamhet, hvilket utgör egentliga skillnaden emellan nya och gamla sedelsystemet, nemi. att Bankens sedlar af gångbara valörer hållas på förhand färdiga, för att genast kunna ulvexlas, och att de ej annulleras, derest de ej äro förslitna. Nu frågas: skola de nya stora sedlarna utställas från annan ort, än der de upptagas (hvilket vill väl säga bokföras)? I sådant fall torde omgången blifva kinkig och åtminstone fordra kostnaden af en stor personal. Har det deremot varit meningen, att de skulle utställas från samma ställe, der de upptagas, så vore ju vilkoret ti! Ii n te Ig jord t för införandet af hvad i 2 § stadgas, äfvensom föreskrifterna i slutet af 1 t § då väl icke kunde efterlefvas? — Då TJtsk, sjelf erkänt, att mot antagandet af inia redaction intet hinder möter, och jag torde tillräckligt hafva visat, att den af Utsk. föreslagna kunde föranleda tvifvel om betydelsen, hvilka det visserligen legat utom Utsk:s afsigt att framkalla, så vågar jag smickra mig, att införandet af min redaction i Utsk:s framdeles afgifvande förslag verkligen icke skall finna något hinder. Mot 6, 7 och 8 §§ förekommer ingen annan anmärkn, än att, 0111 sedelvalörerna undergå någon förändring, redactionen derefter bör lämpas. 9:0 ”Att texten —• — t — silfver specie) (— f r:dr b teo),’1 I händelse man skulle anse denna reductionslabell nödig på de nya sedlarna, låter den sig verkställa å de större valörerna (fr. o, m. jo r:dr) titan annan olägenhet, än tidspillan för plåtarnas förändring. Deremot finues på de små sedlarna ingen plats för dess införande. Mot de öfriga delar af förslaget har jag ingen särskild anmärkn. alt göra. Jag öfvergår nu till B.
Med förmälan, att Tullinspektören Henrik Julius Tham, — hvilken, född år 1805 och 1843 befordrad till Tullinspektor vid Klintehamn å Gotland, genom den för helsan ansträngande tjenstgöringen derstädes, redan år 1836 ådragit sig en giktsjukdom, som slutligen nödgat honom att år 1851 taga afsked från sin befattning, — aflidit Expedit iönsU(slottets Förslag till under d. Skrifvelse, N:o 186. 41 nflidit den 7 November 1858 och att hans efterlemnado enka jemte en sjuklig son befunno sig i den mest bekymmersamma ställning, utan annan tillgång än de ärliga understöd å tillhopa lil U:dr R:mt, som enkan dels af Tullverkets medel och dels från Tullstatens enkekassa egde uppbära, har hos Rikets Ständer blifvit föreslaget, att af den pension å 400 R:dr, som vid 1850 —1858 årens riksdag blef Tullinspektören Tham beviljad, halfva beloppet, eller 200 R:dr, måtte anvisas såsom pension åt hans efterlemnade enka Margaretha Christina Tham, född Lundgren; och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad härvid lörekommit, funnit skäligt tillägga enkan Margaretha Christina Tham, född Lundgren, en årlig pension af 200 R:dr å allmänna indragnings-staten. 75:o Uti en hos Rikets Ständer gjord framställning är vordet anfördt, hurusom framlidne vice Konsul Alexander Pettersén i Egypten städse ådagalagt synnerlig hjelpsamhet och välvilja emot de landsmän, som besökte nämnda land, hvilket å en från fäderneslandet så långt aflägsen ort varit af så mycket större värde, som de båda General-Konsuler, hvilka under de sednaste tjugo åren haft vårt lands angelägenheter i Egypten om hand, icke egt kännedom om Svenska språket och ej heller nog kunskap om våra Svenska förhållanden, att kunna på ett fullt, deras goda afsigter motsvarande sätt sköta, hvad af dem äskades.
Då jag förra gången hade ordet, glömde jag att fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på hvad jag hört en af lalarne här fästa sig vid nemi. att Ut,sk. i sin kalkyl icke tagit ångkraften i beräkning. Detta torde i sin mån icke obetydligt öka inkomsten. Fl vad dernäst angår bränvinspannornas minskning, får jag också fästa uppmärksamheten på, att sedan det är Den 5 Augusti. 153 tillåtet alt bränna pä kortare tid än de föreg:de åren så hafva hnsbehofsbrännarne mera anledn. att anteckna sig till att bränna efter de ej behöfva skatta för mer än den kortare tid hvarunder de kunna medhinna sitt behof, hvaremot under de föregtde åren liden vore för lång så att de icke behöfde den för sitt behof och derföre icke anmälde sig. I öfrigt får jag nämna i anledn. af hvad som här blifvit yllradt, att jag alldeles icke, i afseende på den blifvande bevillningen, ifrar hvarken för förhöjning eller förminskning. Jag har i min reservation i Tullfrågan endast sökt det rätta och efter min öfvertygelse är den af Hr von Troil uppgifne samma närmare sanningen är den som Frih. Tersmeden föreslagit; men af samma skäl sora Hr von Troil anfört, förenar jag mig med Frih. Tersmeden i st. f. att jag snarare skulle tro att bränvinsskalten kommer att gä till mer än 800,000 r:dr. Hr Printzensköld: Om Gr. Ridderstolpe inom det län, hvars styresman han är, vunnit den erfarenheten att småpannorna äro i tilltagande, så är likväl erfarenheten på andra orter annorlunda. I den ort, der jag har en liten landtegendom, känner jag bestämdt huruledes inom en enda socken och på en enda sommar några och tjugu små pannor bortsäldes af allmogen och det må således lända till bevis, all om tillökning i bräuvinspannornas antal på eli ställe äger rum, så motsvaras delta fullt ut af ett motsatt förhållande på andra orter.
Stockholm den 14 December 1847. Reservationer af Herr Gripenstedt och Herr von Rosen, som åberopade sina vid utlåtandet M 4 fogade reservationer. Af Herr Ehrenstam. STOCKHOLM, tryckt hos l. j. hjerta, 1847. Stats-Utikottets Memorial, N o 6. 1 N:o 6. Ank. till Exp. Utsk. den i5 Dea., kl. t e. tn. Memorial angående ersättandet af de tillökade riksdagskostnaderna Jör Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän. R:gs Afd. 1 ill följd af väckta motioner inom Riiderskapet och Adeln af Herr <v. Troil, Sam. Gustaf, och inom Borgare-ståndet af Herr Schartau, åligger det Stats-Utskottet, att föreslå den Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän tillkommande ersättning för de ökade utgifter och kostnader, som de i egenskap af Riksståndens Ordförande måste vidkännas; och då, med utöfningen af nyssnämnde maktpåliggande befattningar, vida betydligare kostnader ovillkorligen äro förenade, än de som i allmänhet åtfölja riksdagsmannakallet, anser utskottet dessa tillökade kostnader jemväl under innevarande riksmöte böra utaf allmänna medel ersättas. Hvad beloppet af denna ersättning åter beträffar, så och enär utskottet tror sig med full säkerhet kunna antaga, att någon egentlig representations-skyldighet lika litet under denna som under sednare riksdagar skall ifrågakomma, finner utskottet icke något skäl att föreslå förändring i de ersättnings-summor, som under sist hållna tvenne riksmöten varit för samma ändamål bestämda; Stats-Utskottet får derföre hemställa: att Rikets Ständer, såsom godtgörelse för de Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän i omförmälda egenskap åliggande ökade riksdagskostnader, må bevilja för livar och en af dem ett anslag, i ett för allt, af Fyrahundra Riksdaler i månaden, att utgå från riksdagens början oell lill dess slut. Stockholm den 14 December 1847. Bih ull R Si. Ank. till Exp. Utsk. den i5 Dec.j kl. 1 e. 1». Memorialj angående Riksdagskostnadernes bestridande. Rglds. Afd.
— Han. bör icke heller lemnäs åt nöden, sedan ålder och sjukdom hindrat honom att vidare vara gagnelig. Jag tror det vara i sin ordning, att hvarje Embetsman bör årligen erlägga något a£ sin Lön till Pensionsinrättningen, för alt pä ålderdomen derifrån njuta understöd för sig sjelf eller för efterlemnad behöfvande Famille. Comitén, som måste skaffa sig upplysning om de nu varande Pensions inrättningarnes beskaffenhet, lärer vidtaga nödiga utvägar för en sådan nyttig anstalt, så att Staten ej belastas med för dryga kostnader eller dubbla Löners ingifvande; Och torda vissa indragna löner för någon tid tillfalla PensionsCassan för att deråt bereda någon fond. — För öfrigt mäste vid Löneregleringen observeras, att -vid sådana f enster, der Sp ortlar och Expeditionslösen äro oskiljaktiga, lönerne derefter rättas. För renskrifning bör icke någon tjenst på Stat uppföras; ty, då Lösen för expeditioner erhålles, böra till renskrifning sådaae vanlottade personer, hvil - Serskildta Utskottets Betankanden. ka ej kunna ingå i tjenst, användås, och hvilka med denna befattning kunna förtjena sitt bröd. För öfrigt vill jag framställa såsom en fiufvudregel, att en person aldrig bör äga auer än en tjenst på Stat. När en yngling på flera ställen skall använda sin tid, får lian sällan någon grundelig skicklighet i något. Sä snart han kommit till första 3Lonegradén pä något städe, bör han der odeladt använda sina krafter, emedan han *edan vid hvarje befordran ser sin utkomst förbättrad. Jag kommer nu till ett annat ämne, kanske det vig ti gaste af alia. -— Det angår Befordringslagarne. En Stats styrka och lycksalighet beror kuEvudsakeligen på en kraftfull och rättvis styrelse j Och denna kan ei blifva sådan, om den ej understödjes af dugliga och oegennyttig^' Embetsman. Det mäste vara en Regents mest bekymandrsamma göromål att tillsätta Tjenstemän.
December aflåten och från samtliga Riks-stånden lill Stats-utskottet remitterad nådig proposition (intagen under JN:o 4p i ira sami. ira afd. af bihanget till Riks-ståndens protokoll), med afseende å hvad sålunda förekommit och då ofvanbemälde landtmätares pensioner, i följd af de för civile embetsoch tjenstemäns pensionering af statsverket gällande föreskrifter, så betydligen omväxlade, alt förste landtmätare i Jemtlands och Norrbottens län ej erhålla mera än 384 r:t^r 34 sk. 8 rrst Stati-Ulskoilets Utlåtande, A':o 125. 9 8 rist och i de öfriga lä lien 544 r:c^r 8., sk. samt andre landtmätare i de försina moda liinen if)8 r:dr :i8 sk. och i öfriga länen 33(3 r:<Jr 45 sk. 4 r:sl'» jemte den för d • före år 1840 tillsatte tjenstemännen utgående spamnålsförhöjning, hvadan deras pensionsrätt icke stöde i lämpligl förhållande till de inkomster, de i följd af tjenslerna under tjenstetiden åtnjuta, nu föreslagit Rikets Ständer, att pensionerna för förste och andre landtmätare måtte bestämmas till enahanda belopp, som genom Kongl, brefvet af den i5 Februari 1841 blifvit för kronofogdar och häradsskrifvare faslsläldt, eller lill 800 r;dr för förste och 600 rtdr för andre landtmätare, under de vilkor, sorn i allmänhet äro för pensions erhållande från allmänna indragningsslatcn föreskri fria; dock att, oaktadt kommissions-landlmätarnes pensionsrätt blifvit bestämd i likhet med andre landtmälares, den nu ifrågaställde tillökningen i pensionen för desse sednare icke måtte verka lill förhöjning i pensionsbeloppet för kommissions-landtmätare.
Tjenstgörande StatsMinistrar, StatsRdd, JustiticeRåd, Hoj Canceller, JustiticeCanceller , Justities Ombudsman, samt St ats Secreterare kunna ej sitte och stämma i sitt Stånds plena j örne las, enär de, enligt hvad hvarje Stånds serskildta ordningar stadga, härtill berättigade åra; dock får StatsRadets Leda* möter de serskildta fall undantag ne, dä deni enligt Regeringsformen, uppdragit år, att med Konungslig magt och rått styra. 1 Utskott eller val till UtskotisLedamoter. mä icke någon af förenämnde personer deltaga. Ej mä någon, af hvilken Riksens Ständer himna fordra redo och ansvar, inväljas i Ut sfott, der redovisning för haus egna göromål och Emhelsatgurder kati förekomma; börande får öfrigt och i allmänhet iagttagas, att i mål, sorn personligen röra en Ledamot af något RiksStåud, ma lian vål i Plena eiler UU skott oj ve flå gg n ingara e, tnetj ej besluten, öfvervara. Sedan nu 4i §, af Riksdagsordningen blifvit uppläst, hemställer jag lill Grefve von Schwerin, om icke hvad han åsyftat, må anses hafva blifvit verkstäldt, och något hinder således nu mera ej mota för Bänkmansvalets förrättande. Herr Cederschjöld: Till hvad jag förut yttrat, vill jag blott bifoga några ord, i anledning af den jemförelse en värd Ledamot gjort jDea 24 Januarii, 103 . emellan val till Utskotts Ledamöter och val till Riksdagsmän. Denna jemförelse är så träffande att jag hoppas, att genom dess vidare utförande, kunna sprida ett nytt ljus öfver ämnet _ Både valen till UtskottsLedamöter och valen till Riksdagsman hos hela BondeStåndet samt hos BorgareStåndet åtminstone i Stockholm, äro nämligen fördelade uti serskilta instantier och skola förrättas genom Electorer.