Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit har följaktligen icke i vidsträcktare mån bifallit den af Lindberg i förevarande mål gjorda ansökning. än att Kongl. Majit till Rikets Ständer öfverlemnat, huruvida icke anledning må förefinnas till sådan eftergift af kronans fordran hos Lindberg, att sedan han till Kronan inbetalt återstoden af de här ofvan omförmälda 1,582 Ridr 30 sk. 6 rist Biko, hvilka vice Häradshöfdingen Laurell, såsom nuvarande arrendator af hemmanen Elfvetorp, fått sig genom Svea Hof-rätts dom den 6 Mars 1856 tillerkända, äfvensom den derigenom stadgade ränta och sedan det åklagaren i målet tillkommande arfvode jemväl utgått, Lindberg måtte från erläggandet af det belopp, som derutöfver borde kronan tilfalla, befrias; och skulle, i händelse af sådan eftergift för Lindberg, äfven den ansvarighet, som för samma belopp borde i andra rummet drabba Stats-rådet af Wingård och blifvit i den efter honom uppkomna konkurs bevakad, komma att förfalla. Då vid flere föregående tillfällen och äfven under innevarande riksmöte Rikets Ständer, när särskilda förhållanden påkallat ett skonsammare bedömande af de förseel - 16 Stats-Utslcottets Utlåtande M 225. ser, i följd hvaraf vederbörande embetsoch tjenstemän blifvit till ersättnings-skyldighet dömde, funnit godt efterskänka Stats-verkets fordrings-anspråk å vida betydligare belopp än det, som nu är i fråga, har Stats-Utskottet. med afseende å de särdeles bevekande omständigheter, som förekomma till stöd för den af Kammarrätts-rådet Linaberg sökta eftergift, ansett sig böra till bifall hos Rikets Ständer förorda hvad Kongl. Maj:t uti ofvan anförda skrifvelse i nåder hemställt och föreslagit. Stockholm den 30 Januari 1858.
Misstagen ligga i den förra så nära, äro der svårare att bota, och göra allmännare skada. Vöre man än fullkomligen ense derom, att del är statens både pligt och rättighet att ingripa uti och ordna qvinnans uppfostran, hvilket lilis vidare må lemnäs derhän, så är likväl sättet för detta ingripande, om det skall hafva önskad framgång, ännu ganska ovisst, både med afseende å skol-undervisningens form och innehåll. Afl slaten skulle begynna med försök, för att småningom utröna det rätta, och såmedelst efter hand grundlägga en normalskola för qvinnobildningen, vore ett ganska vådligt åtagande. Något annat kan likväl icke för närvarande åstadkommas genom antagande af motionärens förslag, då det, i afseende på den önskade skolans blifvande beskaffenhet, ej lemna)' annan upplysning, än blott en uppgift om det nödiga anta - 20 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:o 69. let af lärare och lärarinnor samt, i afseende på sjelfva undervisningen, endast den allmänna föreskrift, alt skolan har till sitt åliggande ”elevernes ändamålsenliga uppfostran och undervisning.” Utskotten anse det ej vara sitt åliggande att fylla denna hrist genom framläggande af ett mera utveckladt förslag, och då de ej, i det skick frågan nu är framställd, kunna tillstyrka något allmänt anslag, få de vördsamt hos Riksens Ständer hemställa , att Herr Lagergrens motion ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Mars, kl. 6 e m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om anslag till Stockholms Lyceum och Real-Gymnasium. Enligt remiss från Uögv.
Majit i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof al Rikets Ständer äskat en summa af 82,500 R:dr R:tnl, deraf en tredjedel eller 27.500 R:dr alt utgå såsom anslag ulan återbelalningsskyldighet, samt tvåtredjedelar eller 55,000 Ridr i egenskap af lån ; varande i samma ämne jemväl inom Riks-Stånden särskilta förslag framställda af ungefär enahanda innehåll. Rikets Ständer, som erhållit del af de delta ärende rörande handlingar, hafva, lika med vederbörande embelsinyndigheter, ansett ifrågavarande, icke allenast för den närmast omgi(vande orten utan äfven för landel i allmänhet i flere hänseenden vigtiga och angelägna brobyggnadslöretag böra genom dertill beviljadt bidrag af allmänna medel befordras lill verkställighet, och derföre, i öfverensstämmelse med hvad E. K. Majit i nåder föreslagit, funnit sig bör a, för utförande af den ifiågaställda brobyggnaden öfver Umeå eif, til! E. K. Majlis disposition anvisa ett statsbidrag af 82,500 R:dr R:mt, att utgå med 27,500 R:dr såsom anslag utan ålei betalningsskyldighet samt 55,000 R:dr i egenskap af lån, under samma vilkor och förbehåll, som i afseende på lillgodonjutandel af dylika bidrag, blifvit vid innevarande riksdag i allmänhet stadgade. Till fond för understödjande af mindre hamnbyggnader och årensningar har E. K. Majit i den nådiga Propositionen om Statsverket föreslagit anvisande af 20,000 R:dr årligen, eller för de tre åren 1861 —1863 tillsammans 60,000 Ridr Runi. Evp-ditions-Utskottets Förslag till underd. Och enär de medel, till enahanda belopp, som af Rikets sednast församlade Ständer för samma ändamål beviljades, blifvit af É. K. Majit till särskilda företags understödjande disponerade, samt Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, med anmälan att ålskillige arbetsplaner lill mindre hamnbyggnader och årensningar voro hos Styrelsen hvilanda, till E. K.
Jagskall dessutom anhålla alt till prot. få lemna en annan uppgift, som jag endast tagit ur minnet, den nemi. alt en fabrikant i Norrköping låtit hallstämpla tillverkningar för ett år till 100,000 r:dr och han befinnes i samma års taxeringslängd beskattad till 1200 r:dr. En värd ledamot har i synnerhet klandrat, att representationen vågat uppträda mot den s. k. minimi-beskattningen, som nu ålåg brukshandteringen. Jag skall i afseende derpå nämna, att jag en gång befunnit mig i belägen5 II. 8 58 Den 4 December f. ni. heten af ledamot i taxeringscomité, och i följd af denna minimibcskattning måst lill några och 20,000 ndr uppskatta en brukslägenhet, till hvilken saknades smide och kol, och ej kunde prodocera på långt när så mycket som motsvarade beskattningen. Jag förenar mig i öfrigt med Hr Lagerhjelm och Frih. Åkerhjelm. Hr von Troll, Samuel Gustaf: Jag hade visserligen icke ämnat att yttra mig i detta afseende, men då jag tili min förundran erfarit, att icke blott Bevilln.Utsk:s ordf., utan äfven åtskilige andra ledamöter af Huset, på grund af enl. mitt omdöme temligen skefva åsigter, kunnat hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till Bevilln.Ulsk:s förevar, förslag, har jag ej kunnat underlåta att i anledn. deraf yttra några ord. Att vidlyftigt ingå i en cliscussion öfver detta ämne, torde vara så mycket öfverflödigare, som saken redan är fullständigt utvecklad af föreg:de talare. Jag anhåller likväl att fä fästa uppmärksamheten derå, att hav är alldeles icke fråga alt bestämdt nedsätta en skatt för bruksägare. Desse betala först grundskatt och derefter hammarskatt för det smide, hvartill bruket är berättigadt. Denna hammarskatt utgår lill oförminskadt belopp antingen smidet minskas eller icke, och derjemte tillkommer i sista rummet bevillning på den vinst, sorn kan anses uppkomma af den egentliga jerntillverkningen.
Tre procent få beräknas endast å den summa, som under året injlyter för Inrättningens arbeten, Redogöraren likväl tillgodoräknat sig dessa procent å bela tillverkningsbeloppet, utan afdrag för hvad som deraf utgjorde utestående fordringar, hvilka möjligen kunna vara af den beskaffenhet, att de aldrig inflyta. Ehuru Kongl. Styrelsen, den 9 April 184-2, till förebyggande för framtiden af anmärkta oordningar vid premie-listornas upprättande, föreskrifvit åtskilliga kontroller, hade likväl, på sätt Kongl. Styrelsens protokoll för den 26 November samma år utvisar, förfalskningar af berörde listor ånyo ägt rum, hvarigenom Stats-Verket tillskyndats en förlust, hvilken, med behörigt iakttagande af dessa kontroller, synes hafva kunnat undvikas. Jemväl har befunnits, att fångarnes s. k. flitpenningar fått, till betydlig del, användas under sjelfva fängelsetiden, ofta tili ganska onyttiga effekter och varor. Så äger t ex. vid Södra Korrektions-inrättningen redogöraren rättighet att ur förråderna, emot ersättning efter inköpspriset, till fångarne utlemna varor till det försäljningspris, han derå finner godt bestämma; och blifver det följaktligen, i anseende till den icke obetydliga vinst, som härigenom tillskyndas redogöraren, stridande emot hans intresse att afstyra flitpenningarnes användande vid sjelfva Inrättningen; hvilket gått ända derhän, att af besparingssumman för år 1842, utgörande 7,382 R:dr 14 sk. 5 rst., icke mindre än 7,075 R:dr 1 sk. 8 rst. fått af fångarne utbekommas. Revisorerne tro det böra utgöra ett bland Styrelsens vigtigaste åligganden, att, så vidt möjligt är, söka för fången bespara hans genom öfverarbete erhållna förtjenst, på det han, vid utgången från Inrättningen, må kunna äga någon, om än ringa, summa, för att dermed sig lifnära och börja en förbättrad vandel. Dessutom har, vid tagen kännedom af de utaf Kongl. Fångvårdsstyrelsens
Samma förhållande är det med bränvin; den tull som derå, likaledes genom omröstning, bestämdes, tyckes icke vara låg, och vore det icke heller, såvida icke de länder, hvarifrån denna vara hufvudsakligast till oss inkommer, hade sådan lagstiftning, att de icke allenast få skatten tillbaka för hvad de utföra, utan dertill hafva verkliga exportpremier, dels genom det sätt hvarefter tillverkningskostnaden beräknas och dels genom det sätt på hvilket förtullningen verkställes. På dessa vilkor är det för utländningen möjligt att, äfven under de låga priserna som detta år hos oss existerat, med vinst införa bränvin här i landet. Följden häraf har blifvit, dels att ändamålet, åtminstone det föregifua, att genom varans fördyrande minska förbrukningen, förfelats, dels att en mängd bränvinsfabriker blifvit nedlagda, hvarigenom jordbrukarne mistat afnämare till sina produkter, och dels att Staten gått i mistning af den påräknade bränvinsbränningsskatten. Allt detta synes åtminstone icke vara klokt handladt, hvarken i afseende på Statens, bränvinsbrännarnes eller jordbruBih. till B. St. N:o 19. karnes fördel. Är meningen att utrota allt bränvin, hvarföre då icke så gerna förbjuda all tillverkning deraf inom landet, och på samma gång införsel deraf från utlandet, då vore meningen ärlig; — är återigen meningen att genom denna handtering förskaffa Statsverket inkomster, må då vilkoren för fabrikanterne blifva sådana, att de kunna utan förlust sysselsätta sig med sitt yrke, hvartill höra i första rummet möjligheten af konkurrens med utländningen. Hvad Tullkomitéen resonerar derom, “att den ena näringen icke bör gynnas på den andras bekostnad11; “att det vore mera enligt med ett lands egna intressen att nedlägga de näringar, som ej bära sig sjelfva utan skydd", med mera dylikt, kan väl näppeligen tillämpas på jordbruket, såsom landets modernäring, synnerligast sedan arbetslönerna numera, efter hvad förut är nämndt, stigit till den höjd, att ingen skälig proportion förefinnes emellan dessa och lefnadsbostnaderna, och det väl ändå icke skulle gå an att nedlägga jordbruket och köpa hela sitt behof af landtmannaprodukter från utlandet.
Skrifvelse, i\:n 133. intill den 1 Januari 1863, måtle, på sätt Rikets Ständer vid 1840 och 1841 årens riksdag, för deras del, beslutat, förvandlas till ständigt infanteri under enahanda vilkor, som för regementets norra bataljon blifvit bestämda, — E. K. Majit den 17 Juni lörlidet år bifallit denna rusthållarnes ansökning och den 18 påföljde September fastställt ett i sådant afseende till E. K. Majits nådiga pröfning framlagdt, äfven af beinälde rusthållare godkändt förslag till knektekontrakt. Då emellertid, till följd af denna södra bataljons förändring till rothållsinfanleri, Statsverkets kostnader för beklädnad, kapotter, remtyg, tross och utredning samt gevärspersedlar åt de 400 nummer, hvaraf bataljonen består, enligt en i Krigs-kollegiurn deröfver verkställd uträkning, uppginge lill sammanlagdt 9,116 R:dr, har E. K. Majit begärt alt denna summa måtte al Rikets Ständer anvisas samt deraf 3,‘200 R:dr få tilläggas Intendents-afdelningen lör underhåll af kapotter, remtyg, tross och utredning, 580 R:dr tilldelas Artilleri-afdelningen lör gevärspersedlarnes underhåll, samt återstoden 5,336 R:dr tillfalla anslaget lill lifoch släpmunderingar vid rotebållsregementena, från hvilket sistnämnda anslag bataljonens beklädnadskostnad skulle bestridas; hvaremot E. K. Majit ansett det hittills lill Kongl. Majits nådiga disposition ställda öfverskott af indelningsräntorna vid bataljonen och hvilka, enligt meddelad uppgift, under åren 1858, 1859, 1860 och 1861 utgjort sammanlagdt '28,911 Ridr 50 öre eller årligen i medeltal 7,227 R.dr 87 öre, i stället böra till Statsverket indragas och för Statens utgifter i allmänhet användas.
Elon Kruse var ännu ej en trettio års man, men hade dock hunnit lägga » Nej, säger jag er, och åter nej! A c k, en temligen skiftesrik lefnad bakom sig. Hans lemna mig blott i fred, jag ber, jag ber föräldrar hade båda, kort efter hvarandra, e r. » gått ifrån honom i behaglig tid, just som den Han skrattade lätt till svar, ett kort, öfunge studenten och officersaspiranten började verlägset skratt, och slog med ridspöet efter sin kurs på Karlberg, och lemnade honom skaftet på sin blanklädersstöfvel. Hon skyndermed i oqvald besittning af en betydande dade nervöst på sina steg för att hinna hem, förmögenhet. Han hade alltid, äfven som undan honom, men han höll henne takten pojke, visat anlag för vidlyftigheter, grand•fullt ut. Ruth kände, hur gråten började seigneurlif och munter dryckjom; nu när stocka sig uppåt halsen, en hälft vredgad, medlen så med ens och så utan all begränshälft förskrämd gråt, och hon vågade icke ning stäldes honom i händerna, gaf han alla tala på en lång stund för att icke förråda sina dåliga anlag lösa tyglar. Hans penninför honom, hur upprörd hon var. gar och djerfva lynne beredde honom inträde » Nu släpper jag er icke så lätt, lilla vildi hufvudstadens högadliga dandykretsar, och fogel, när jag ändtligen lyckats få er fast. han samlade så småningom omkring sig en I hela två månader har ni låtit mig löpa krets af dess sämsta element, en handfull som en narr. Ni måste kunna trolla, Ruth, unga officerare, som ständigt gjorde sig beeller göra er osynlig; tänk, jag har j u passat märkta genom öfvermodigt och lysande upper qväll efter qväll på er vanliga väg hem, trädande, genom all sorts extravagans, genom än här, än der, men alltid har ni lyckats galanta äfventyr i oändlighet. smyga er undan mig.
Friherre Carl Jedvard Bonde, Ryttmästare!! och Kommendören Rudolf Tornerhjelm, Kaptenen Carl Axel Mannerskantz samt Premier-Löjtnanten Henrik Wilhelm Vult von Steijern anmält sig vara hindrade att deltaga uti innevarande års revision, Direktionen till Revisorer i deras ställe utsett Possessionaten^ Friherre Fredrik Alexander Funck, v. Häradshöfdingen Carl Adolf Bogeman och Majoren Mauritz Constantin Wolffelt samt f. d. Öfversten och Kommendören Georg Gustaf Henrik Stjerngranat och f. d. Kaptenen Gustaf Alexander Nordenanckar. Derjemte liar, jemlikt 7 g af den för Riddarhus-Direktionen utfärd aile Instruktion, Direktionen utsett: Till lUvisorer och Suppleanter i Banko-Diskonten: Ar 1858. Till Revisorer: Öfverste-Löjnanten och Riddaren Gustaf Törnebladh och Kaptenen Carl August von Hofsten. Till Suppleant: Kaptenen och Riddaren Carl Oscur Funck. Hill Revisorer: Ofverste-Löjtnanten och Riddaren Torsten Wilhelm Lode samt Öfverste-Löjtnanten och Riddaren Gustaf Törnebladh. Till Suppleant: Kaptenen Johan Jakob Hagströmer. Till Revisorer och Suppleanter vid Länekonlurcl i Götheborg: Till Revisor: Kaptenen Malcolm Reenstjerna. Tili Suppleant: Majoren Knut August Schiitzerkrantz. Till Revisor: Majoren Knut Angust Schiitzerkrantz Till Suppleant: Kaptenen Axel Leonard Reuterskjöld. Till Revisor: Kaptenen Axel Leonard Reuterskjöld. Till Suppleant: Kaptenen Carl Edvald af Chapman. Till Revisorer och Suppleanter vid Lönekontoret i Mulna). Till Revisor: Häradshöfdingen och Riddaren Carl Trolle. Till Suppleant: Löjtnanten Grefve Otto Thott. Hvarefter dock, sedan sistnämnde Revisor och Suppleant anmält sig hindrade att i Revisionen deltaga, i deras ställe blifvit valde: till Revisor: Possessionaten Johan Christoffer Toll och till Suppleant: Ryttmiistaren Nils Fredrik af Callerholm.
Och Konungen sade till sina drabanter, som när honom stodo: Vänder eder, och dräper Herrans Prester; förty deras hand är ock med David; och då de visste att han flydde, underviste de mig det icke. Men Konungens tjenare ville icke komma deras händer vid Herrans Prester, och slå dem. Då sade Konungen till Doeg: Vänd du dig, och slå Presterna. Doeg den Edomeen vände sig, och slog Presterna, så att den dagen blefvo döde fem och åttatio män, som drogo linnan lifkjortel. Och Presternas stad Nobe slog han med svärdsegg, både män och qvinnor, barn och dem som didde, fä och åsnar, och får. Men en Ahimelechs son, Ahitobs sons, benämnd AbJathar, slapp undan, och flydde bort till David; Och sade honom, att Saul hade dräpit Herrans Prester. Men David sade till AbJathar: Jag visste väl den dagen, då den Edomeen Doeg der var, att han skulle säga det Saul. Jag är skyldig för alla dins faders hus själar. Blif när mig, och frukta dig intet. Den som står efter mitt lif, han skall ock stå efter ditt lif, och du skall med mig blifva förvarad. Och David vardt bådadt: Si, de Philisteer strida emot Kegila, och röfva ladorna. Då frågade David Herran, och sade: Skall jag gå bort och slå dessa Philisteer? Och Herren sade till David: Gack åstad, du skall slå de Philisteer, och undsätta Kegila. Men de män när David sade till honom: Si, vi hafve fruktan här i Juda; och vilje ännu gå bort till Kegila, till de Philisteers här? Då frågade åter David Herran. Och Herren svarade honom, och sade: Upp, drag ned till Kegila; ty jag vill gifva de Philisteer i dina händer. Så drog David med sina män till Kegila, och stridde emot de Philisteer, och dref dem deras boskap bort, och slog dem en stor slagtning af. Alltså undsatte David dem i Kegila;
Att Borgare-St:t, i följdrigtighet med sitt beslut vid förra riksdagen, återremitterat Betänkit, kunde jag förutse, men att Bonde-St:t äfven gjort det, torde, enligt mitt förmenande, kunna tillskrifvas det att Ståndet måhända blifvit taget par surprise. Då dessutom icke mer än 2:ne år förflutit efter författningarnes utfärdande, och några särskildta omständigheter icke under tiden tillkommit, finner jag icke skäl vara för handen att i dessa författningar nu vidtaga förändringar. Beträffande det stadgande i konventikel-lagen, enligt hvilket särskildta sammankomster å tid, då allmän gudstjenst i församlingen förrättas, äro förbjudna, hafva redan alla de skäl, som tala för förbudets bibehållande, blifvit anförda; och, ehuru jag medgifver att det kan vara svårt för dissenters att, då 2:ne kyrkor finnas, i hvilka gudstjenst förrättas vid olika tider, hafva reda på den förbjudna tiden, kan jag dock icke finna annat än att man, så länge en statskyrka finnes, måste visa den så mycken aktning att man icke under tid, som blifvit för dess gudstjenst upplåten, håller särskildta sammankomster. Hr von Koch har föreslagit, att vissa ord i sednare mom:t af ofvanberörde 1858 års förordning skulle nlbytas mot det i vår grundlag förekommande uttrycket »störa samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkomma»; men, oaktadt en sådan öfverensstämmelse med grundlagen kan vara önskvärd i andra fall, 574 Den 22 Joli. täger jag mig friheten erinra derom, att, när förslaget till ny strafflag behandlades, nämnda uttryck, så ofta det förekom, och särskildt beträffande religionsbrotten, rönte motsägelse från alla håll, emedan man ansåg det vara så obestämdt, att det nästan vore bättre att alldeles utesluta en sådan bestämmelse. Då jag för öfrigt icke tror att det skulle vara gagneligt att nu vidtaga förändringar i dessa författningar, och riksdagen är långt framskriden, samt andra ärenden af angelägnare beskaffenhet vänta på Lag-Utsk:ts behandling, föranlåtes jag att yrka bifall till (Jtskrts hemställan. Hr Påhlman, Anders Gustaf:
Af den berättelse, som de i Nåder tillförordnade Committerade för Saltpetter-Arerulerne afgifvit om Saltpetter-handteringens närvarande tillstånd, och de framsteg den gjort sedan år 1817, hvilken berättelse Kongl. Majit till Rikets Ständers Stats-Utskott låter öfverlemna, bär Kongl. Maj:t med tillfredsställelse inhemtat, att näringen framgått med säkra steg på de orter, der locala hjelpemedel gifvit den en naturlig trefnad, och att vid en allmän öfversigt deraf för hela Riket, den uppnått en sådan utvecklingsgrad, att Rikets behof af dess product kan genom densamma efter ali sannolikhet fyllas. I detta förhållande har Kongl. Majit funnit en önskad anledning, den Kongl. Majit ock med särdeles nöje omfattar, att i Nåder föreslå Rikets nu församlade Ständer nedsättandet af den hvarje Hemmansegare i Riket och Städerne åliggande årliga Saltpettergärd till hälften af dess nuvarande belopp, eller fem marker af hvarje Mantal, emot det alt den betalning af En Riksdaler åtta Skillingar för Lispundet levererad Gärd-Saltpetter, Kongl. Majit och Kronan består, kommer att försvinna. För Sextiosex Tusende Tjuguåtta Hemman, Landets och Städernes jord, utgör denna nedsättning i Saltpetterskatten å Ert Riksdaler Tjugu-åtta Skillingar per Hemman inalles Ett Hundrade-fyra Tusende Femhundrade Eyrrtio-fyra Riksdaler Sexton Skillingar årligen elter det nu gällande pris. De på Tredje Hufvud-Tituln till Saltpettergärdens inlösen m. rrt. årligen afsatte Femtioåtta Tusende Riksdaler 6Ro Proposition om nedsättning i Salt petter gärden1. skulle då blifva tillgänglige för andre försvareverkets behof och nuvarande
Borgare-; Ståndets Beslut, snarare förtydliga det, så ansåg Protocolls-Utdragl 359 Utskottet samma termer bera i Förslaget inflyta; och för öfvertygelsen, att, i afseende på reuactionen deraf, ej hafva misstagit sig, saknar Utskottet desto mindre någon grund, som meranämnde Förslag redan blifvit af Presteoch BorgareStånden den isule, och af Bonde-Ståndet den ig sistlidne Julii gilladt och godkändt. Stock-; holm den 12 Augusti x8 a 3♦ Protocolls-Vtdrag den 1 Sept. 18*3, fran Högloft. Ridderskapet och Adeln. S* D. Då nu ånyo föredrogs Expeditions-Utskottets den 12 sisth Augusti aflåtne, samt den 34 derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, innefattande svar på åtterremissen af Utskottets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, N:o 91, rörande medel för bestridandet af kostnaderne i och för H. K. H, Kron-Prinsens förmälning och utrikes resa; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär berörde förslag redan blifvit af de öfrige frenne Riks-Stånden gilladt, för dess del dervid låta bero. 'g(jo LxpeditianS-Ut skottets Memorial. JExpeditions-Utskottets Memorial i anledning af väckt fråga, örn en förändring i Utrkottets Förslag till underdånig Skrifvelse, 2V:o isi. ”Vid justeringen, inom det Hedervärda BondeStåndet, af Expeditions-Utskottets Förslag !