Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den nikonina '‘Kongl, kungöi elsen, angående enskilda ■hanker, hvilka utgifva egna k red ilsed lar, gifven den 9 Januari 184G” biel derpå besluten, och ”skulle framdeles under öfvervägande tagas, om och i hvad mån ytterligare eller förändrade bestämningar af civil-lags-natur kunde i afseende å enskilda hanker vara erforderliga”, i hvilken händelse förslag derom tili Rikets näslsammani räduude Ständer komme att n flå t as. Hos Konsiilutions-ulskoltet har, i anledning häraf, i öfvervägande kommit, huruvida en lag för enskilda banker horl uti ekonomisk lagstiftningsväg, och ulan Rikets Ständers medverkan, enligt 87 § Regeringsformen, stiftas. Civillagarnes bestämningar afse visserligen de rättsförhållanden, som uppkomma inom det enskildta, boigerliga lifvets kretsar, och äro af natur, alt det af den enskilde beror att utfordra sin rätt, eller ock, efter behag, efterskänka den; hvaremot den ekonomiska lagstiftningens föreskrifter utgå från motiver, som afse eLt allmänt staLs-intresse och derföre innebära karakteren af oeftergiflig» skyldigheter, hvilka man ej kan undandraga sig, eller efterskänka. Men denna skilnad i begreppen kan uti den positiva lagstiftningen, om den vill vara verkligt praktisk, aldrig, i formeli: hänseende, strängt vidmakthållas och genomföras. Ty, då deL tillhörer lagstiftningsmakten att medlande uppträda i alla de fall, der allmänna garantier för rätt måste bestämmas, men den enskilde ej genom aftal och vilkor förmår åstadkomma dem, erhålla föreskrifterna derom, så vidt de afse den enskilda borgerliga rätten, lika naturligt sin plats uti civilrätten, sorn de rättsnormer, till hvilkas befästande de äro gillia. 1 hvarje eivil-lagbok ingå, i följd deraf, ock allmänna stadganden, som, enligt sitt begrepp, äro af administrativ eller ekonomisk natur; och der lagstiftningsmakten, enligt grundlagarne, är på olika sätt organiserad för civilrätten och den ekonomiska rätten, kan derföre, i fråga om hvarderas behörighet, denna lagstiftningsmaktens formella olikhet icke ensamt blifva afgörande.
I 23 § stadgas, alt ”dä ledighet beviljats, sker val till ny Utsk:s!edamot under lediglietstiden.” Således efter ledighetens beviljande och icke på förhand. Med dessa bestämda sladgauden är, för deri afsedde händelser, ett förut trälfadt val af suppleanter oförenligt och kan endast till förstärkta Utsk. — dä föranlcdt af Reg.F:s ordalydelse i 56, 69 och 71 §§ — äga rum; men enär likväl andra, i ofvananförde 19 och 23 §§ af Ridd.Ordn. icke omförmälde händelser esomoftast kunna och pläga inträffa, hvarigenom antalet af Adelns ledamöter blifver ofullständigt; nemi. när Utsk:slcdamot af inträffadt förfall afhålles alt sammaukomsterne bevista, och då Ridd.Ordn. derom ingenting stadgar, anser Utsk. det vara R. o. Ad. desto mera obetaget, att för sistnämnde händelser träffa nödig anordning, som 2:ne af Medståndeu, utan hinder af Riksd.- Ordn:s fullkomliga tystnad i detta afseende, redan hafva vidtagit enahanda åtgärd; hvilken, hvad angår Hederv. BondeSt., länge ägt runi, utan all veterligen deremot blifvit gjord anmärkn., som förändring derutinnan förauledt. Enär Utsk. således anser, att emot åtgärdens laglighet icke någon grundad invändning kan göra sig gällande, återstår hlott undersökningen om dess 'ändamålsenlighet.
Der förekommer ordet derstädes mellan orden "alt11 och ”utaf de trafikerande uptagas”, hvilket ord icke borde finnas, emedan det gör meningen icke bättre, utan snarare kanske något otydligare, ty man kan icke rätt upfatla hvartill besagde ord derstädes hänförer sig, enär det icke är taladt om något annat än arbetsföretagen, till hvilka åter detta ord ej kan refereras, utan till de broar, hamnar och kanaler m. m. som genom arbetsföretagen blifva tillvägabragte. Meningen blifver lika tydlig ändå, om ordet derstädes uteslutes. Likaså önskade jag ordställningen blefve annorlunda i afseende å uttrycket: ”bär taxa häruppå vara fastställd, så lindrig som skäligen kan låta sig göra''1. Denna ord - Den 16 A ugusti. 257 na ordställning kan visserligen begagnas, men det synes mig dock, som skulle man kunna något fullständigare uttrycka forhållandet. Så förekommer i denna punkt någon otydlighet i följande ord, der det först talas om ali afgifter skola stadgas, hvilka ej, ulan Konungens nåd. tillstånd få förhöjas, men ”böra deremot ovilkorligen nedsättas så snart det af hvart 5:te år till Kgns Bfhde ingifvande redogörelse hefinnes, att behållna inkomsten öfverstiger en viss af K. M. fastställd procent” Ilär uttryckes icke bestämdt om man afser års-redogörelsen för hvart 5:1c är, eller för alla de förflutna 5 åren. Man kan visserligen'sluta dertill, att meningen är, att 5 års-redogörelsen skall omfatta 5 års inkomster; men vid stiftandet af en lag, torde det blifva nödigt alt uttrycka det så tydligt, alt något missförstånd icke bör kunna ega rum. Likaså tror jag alt med uttrycket: ”behållna inkomsten öfverstiger en viss af K. M. fastsälld procent”, StatsUtsk. menat af den behållna inkomsten, men icke procenten af afgiften, hvarföre den meningen bör närmare och tydligare uttryckas. Äfvenledes tror jag att med slutorden i denna punkt: ”skall härutom en viss af K.
Nådiga försorg, erhållit nödig efterrättelse, Rikets Ständer ville alternativt, antingen fastställa de liu föreslagne grunderna, eller — såsom deras ultimatum -— å RiksgäldsContoret för sagde ändamål bestämma eli lämpligt anslag årligen intill nästa Riksdag, i händelse ej Handelsoch Sjölä ris-fondens behållning vid detta års slut dertill lemnade tillgång. Hvad sålunda blifvit föreslaget, har Utskottet tagit i öfvervägande, och beträffande forst frågan om upphörande af Convoy-Commissariatet, så enär Utskottet, lika med Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, anser detta Embetsverk icke vidare vara erforderligt, men deremot, med afseende derpå, att de af bemälde Gommissariat handlagde ärenden och bestridde ulgif - 14 Slats-Utskottels Utlåtandej IV:o 337. ter haft afseende, icke på Sveriges enskilda, utan unionella, förhållanden, gemensamma för Konungarikena Sverige och Norrige, icke tror det vara lämpligt, utan snarare stridande emot den jemnlikhet, sorn, i afseende på sådane förhållanden emellan de begge förenade Rikena, hör iagltagas, alt detta förvailningsbestyr uppdrages åt Kongl.
IVlassornes tillgängar oeb clerefter banc^uerouterat, flir fullmäktige sunnit angeläget att staclga, säsom en allmän grunclsats, i afseende pä Viscontutreclningen i b:gs6ontoiret, alt kräu Oiscontsrnes sirla, bnrcle )'rkas partiella utclelningar ester sörsta OoncoursOome», pä sätt oeb i <len orclning Ooneoursbagen bjixler; livarom kärr fullmäktige äsven lätit, till veclerllörancle 8vsslomsus unöerrättelse, fungörelse uti olbeiella ficlningsblaclet insöra. Oell eburu clet lättligen lärer kunna inses, att när truga varit om en sä stor mängcl Onncourser, en fullkomlig verkställigbet barak icke kunnat äga rum, bakva likväl partiella utclelningar frän ganska manga Ooneourslklsssor inkommit; oell saknas icke lieller exempel clerpä, att ätskilliga säclane inklulne utclelningar mäst till nägon större eller minclrs clel restilueras, i köljcl ak sedermera agängne clomar, sä väl uti sjelfva Ooneoursmälen, som uti anclra Rättegångar, riem OoncourslVlassorne, Ilvarifrän utclelningarne erliällits körloraclt; vell livarak en för» minskning i lVIassornes förut utclelacle tillgängar blifvit en nöllvänclig köljcl. fnligt Ombudsmannens Oiarier för Oötba Oanal bolags f. cl. Oisconls kltsöknings-ärenrlen, saknas ännu 8lut-reclogörelser för omkring roo LoneoursIVIassor; bvsclsn icke osannolikt är, alt restitutioner kunna ytterligare komma i fräga; utom rict att Rättegångar b e t s n k a n cl e n, bl:o 4Z. §21 emot Viseonterne reclan äro anslällcle oell fortgä, rorancle Återvinning af till clem gjoröa inbetalningar.
Sedermera och wid stadgandet af det yttrande, som i sädant hänseende kommer att blifwa föremälet 180 Expeditioner till Riks-Ständen. för tillkommande Riksens Ständers pröfning, har Utskottet fattat den öfwertygelse, att Stats-Nädets nio Ledamöter äro Konungens beständige rädgifware, försedde med werkliga Embeten, uppförde pä Rikets Stat och uppsatte i ett efter wigten af deras kall lämpadt anseende: att kännedom af Regerings-Ärenderne och enhet i principer tvid deras behandlande äro frugter af erfarenheten och en längre tids handläggning: att förwärfwandet af det allmännas förtroende, sä nödigt för sambandets bibehållande emellan Konungen och Nationen, icke är ögonblickets werk. Det är onekligen L Konungens magt att ifrån StatS-Rads-Embetct, likasom frän andra förtroendetjcnster, entlediga; men det är sannolikt, att dä det ej kan betagas Nationen att med 35 Z:s slutmening till rättesnöre bedöma, huruwida Rikets tjenst sädant fordrat, Konungen lärer taga i alfwarligt öfwerwägande de följder och det uppseende, hwartill skulle föranleda utöfwandet af denna höga rätt utan skäl och således i form af misbruk emot personer, ägare af Nationens förtroende och aktning. Jemförelse!: wisar snart skillnaden emellan werkligc Stats-Nads-Lcdamöter och sädane, hwilka blott pä behaglig tid och sä till jagandes för tillfället deras Embeten förcstä; olägenheten af ett permanent Stats-Räds möjliga urartande till en ombytlig Conseil; wädan af brist pä anseende hos StatSNädet wid de tillfällen af Negerings-magtens, enligt 39, 40, 41 och 42 Z8, laglikmätiga utöfwande, dä det samma wore sammansatt eller blandadt af andre än werklige Stats-Räds-Embetcn innchafwande Personer. Pä sädane och de flere skäl. Riksens Högloft.
Prop. om Statsverket ISS3. 39 Transport Ridr 4,433: 16. — 109,378: 16. 2. förhöjning i arfvodet för Under-Läraren vid Calmar Navigationsskola 133: 16. — förhöjning i arfvodet för Under-Läraren vid Hernösands Navigationsskola 133: 16.— kommande, i händelse af bifall till hvad Kongl. Maj:t sålunda äskat, anslaget till »Undervisningsanstalter för handel och sjöfart», alt ökas med tillsammans 4,700: deraf dock Kongl. Majit anser 4,000 R:dr kunna betäckas genom öfverflyttning till nämnde anslagstitel från Sjette Hufvudtitelns anslag till »befrämjande i allmänhet af handel och sjöfart», så att på del hela, genom bifall till berörda förslag, tillökningen i staten blefve endast i .. 700: I sammanhang härmed vill Kongl Majit af Rikets Ständer äska, att det för Skeppsbyggcri-Institutet i Carlskrona nu från RiksgäldsKon torct utgående ärliga anslag af 3,333 R:dr 16 sk. må under den tid, nästa Statsreglering omfattar, än vidare fortfara, med rättighet för Kongl. Majit att använda nämnde årliga belopp till lärares allönande, elevers underhåll och andra för Institutet erforderliga utgifter. f) Jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar. Sedan från de fleste ersättningstagare yttranden inkommit, rörande hvad, i anledning af Rikets sednast församlade Ständers underdåniga hemställan om utbyte mot kontanta anslag af de efter förslags-markegång till ett belopp af 3,669 R:dr 16 sk. under ofvanstående rubrik uppförda indeldta räntor, blifvit af Stats-Kontoret i underdånighet föreslaget, vill Kongl. Majit, under hänvisande till närlagde, den 9 i denna månad öfver Civil-ärenden förda,|protokoll, härmed i Nåder föreslå Rikets Ständef: l:o att med kontanta summor till ncdannämnde belopp måtte af det för »Jordförluster genom kanaloch väg-anläggningar» uppförda förslagsanslag i penningar, eller 3,000
Ridderskapet och Adeln, samt Hedervärda Bonde-Ståndet, har Utskottet fått emottaga Herr Grefve Anckarsvärds, Carl Henric, motion, att allmänna bevillningen, efter 2 Art., 9, 12 och 13 §§ af nuvarande Bevillnings-Förordning, hvarigenom städernes Handlande, Fabrikanter, Manufacturister, Handtverkare och samtlige Borgare, äfvensom deras betjening och arbetare, åläggas afgift för handelsoch näringsrörelse, måtte till hälften nedsättas; och har inom Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit motioneradt: af Herr A. M. Brinck, att den nuvarande bevillnings-afgiften för fartyg och skeppsrörelse måtte förändras till en bestämd afgift, t. ex. 12 sk. per läst för de fartyg, som ankomma ifrån eller afgå till Nordsjön och aflägsnare farvatten, till 8 sk. per läst för de fartyg, som endast besöka Östersjön, Kattegat och Norrske hamnar, samt till 6 sk. per läst för de fartyg, som endast begagnas till seglation på inrikes orter, att utgå under närvarande benämning en gång om året, äfven för de fartyg, som un der årets lopp ej inträffa i Svensk hamn, och hvilken afgift jemväl borde erläggas af andra nationers fartyg, vid clarering i Svensk hamn, med förhöjning i samma proportion, som lastpenningarne för ofria fartyg; af Herr G. F. Ekholm, att minimibeloppet af bevillnings-afgiften för borgerlig rörelse må blifva enahanda uti alla städer, utan undantag, hvilket borde i hvarje ort få ankomma på Taxerings-Comiteernes bepröfvande, äfvensom Färgare och Urmakare, hvilka nu skattläggas såsom fabrikörer, åtminstone i de mindre städerne, anses lika med handtverkare; samt af Herr P. O. Norin, att stadgandet uti 14 § af Bevillnings-Stadgan måtte undergå den rättelse, att tillämpningen deraf kan utsträckas till äfven de Borgare i städerne, som äro Fiskare, så att desse, lika med öfrige Borgare, få af Taxeringsmännen uppföras till närings-bevillning, såväl öfver den högsta och emellan tvänne af de stadgade classerne, som äfven under minimi-afgiften, på sätt och med vilkor, som uti berörde § är föreskrifvet.
Mig synes, att flottans sjukhus i Carlskrona, ej mindre 1788 än 1808, lemnat ojäfaktiga bevis om Sveriges utvägar till rustningen af ett sjöförsvar i större scala; och jag upprepar ännu en gång, alt jag tror Sverige skulle skörda oändligt större fördelar genom en liten, men under freden verksam, flotta, som fordrade en till antalet inskränkt, men tjenstbar och beständigt tjenstgörande befälspersonal, än hvad nu vinnes genom den stora stat, som årligen förtäres, under clet att skeppen med möda underhållas; och under det, särdeles det högre, befälet, som ej kan öfva enskild sjöfart, åldras, utan att stiga uti sjövana, och utan att vapnet, såsom hufvudsaklig försvarsanstalt, ännu uti opinionerna ens förmått förvärfva någon historisk tillit. ■— Jag tror, alt Sverige, vid en blick på det förflutna, bar att i allmänhet beklaga sig öfver för mycken omsorg på utmerglande och ändamålsvidriga försvarsanstalter, under åsidosättande af utvägarne, att genom förkofran söka anseende och styrka.—■ Det är härpå, jag velat fästa uppmärksamheten, och det gifves, efter min öf - l?>2 Den i De cem ber. verlV^else, sannerligen ingen annan utväg att minska skattebördorna, än att minska anslaget för försvarsanstalterna; och det är på sjöförsvaret jag anser denna minskning kunna directe företagas. Genom litet mer ekonomiska åsigter, i anseende till indelningsverkets handhafvande, skulle otroliga besparingar för de roteringsoch rustningsskyldiga kunna ega rum, säkerligen till mera båtnad för både styrelse och folk, än utgifter, sorn, i fall de äro onödiga, äro onyttiga och sålunda skadligt verkande, ej mindre i ekonomiskt afseende, än i hänseende 'till den tankeställning, som bildas genom allt tvång, hvilket icke erkännes såsom oundvikligen nödvändigt. Ehuru jag upprigtigt tillstår, att jag icke mer inser anledningarne för Sverige, att ifrån sin mägliga granne frukta något inbrott, sedan hela det nuvarande Europeiska statsskicket, snart sagdt, är oss en borgen för vårt fortfarande oberoende.
Memorial då blifvit till Utskottet återremitteradt, varit den, att Ridderskapet och Adeln förklarat sin önskan att lära känna innehållet af sjelfva anmärkningen, hvilket Utskottet icke låtit i Memorialet inflyta; men då en sådan anledning till återremiss nu icke vöre för handen, enär de gjorde anmärkningarna blifvit i Utskottets förevarande Memorial fullständigt intagne, samt återremiss följakteligen vore utan ändamål, ansåg Hans Excellence sig böra ånyo hemställa, att berörde Memorial endast måtte läggas till handlingarne. Bifölls. Herr von Hartmansdorff, August: Sedan ifrågavarande ämne nu är af Ridderskapet och Adelli afgjordt, anser jag mig, såsom den der deltagit förra Riksdagen i det beslut, som föranledt Ridderskapets och Adelns omförmälta Skrifvelse lill Kongl. Majit, äfven vara pligtig att yttra några ord. Jag har afhållit mig att deltaga i discussiolien, dels i anseende till det underordnade förhållande, hvari jag står lill contrasignanlen af RiddarhusOrdningcn, och dels för i34 Den 17 J u Ii i e. m. den obehagliga omständighet, att de Konungens Rådgifvare, hvarom fråga varit, icke funnos här tillstädes. Jag beklagar, att vi ännu ej kommit derhän, att de personer af Konungens StatsRåd, mot hvilka anmärkningar göras, sjelfve infinna sig härstädes för att försvara sina åtgärder. Sådant underlåta icke Rikets Ständers Fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, ej eller RiddarhusDirectionensLedamöter. Hvarföre skulle icke detsamma kunna äga rum med Konungens Rådgifvare? Min afsigt med detta yttrande, har endast varit att förklara, det min tystnad icke bör tagas för ett godkännande af ConstitutionsUtskottets åtgärder, dem jag anser icke vara enliga med våra Författningar. Herr Crusenstolpe förenade sig med Herr von Hartmansdorff. Företogs till pröfning
S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets utlåtande och memorial : N:o 93, i anledning af väckt motion om ytterligare anslag till fullbordande af reparation å de vid Wreta klosters kyrka varande grafchor: Af slogs-, Nio 94, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å aflidne Provincial-läkaren, Assessoren D. F. Rudolphh ster bli usdelegares underdåniga ansökning om utbekommande af 173 R:dr 34 sk. 4 r:st, utgörande aflö ningsmedel, hvilka ej inom stadgad praeseriplionstid recpiirerats: Bi jolis-, N:o 95, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial, N:o 61, med uppgift å de vid innevarande Riksdag för tillfälliga statsutgifter disponibla tillgångar: Lules till handlingar/ie N o 96, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, angående afskrifning utaf förskjutna medel tiil betalande af Siats-Tidningens skuld: Ater rem itterades. S. D. Föredrogs ånyo och. bifölls Hevitl ii/>gs-Lag-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande, N:.o 2, i anledning af Herrar K. A. Almgrens och Jon Bobergs motioner, angående inskränkning af tiden för utländske haudelsexpedkers eller så kallade P roben-re u ters vistande i Riket, m. m. S. D. A nyo föredrogos Ba/ico-Utskottets memorial: N:o 30, i anledning; af erhållen återremiss å Utskottets utlåtande, Nio 21, i anledning af väckt motion, all fastighetslån, som på complette lånehandlingar i Banken beviljats, matte utgå, äfven i händelse låntagaren skulle aflidit förr, än lånet hunnit utfalla: lädes till handlingarna; . N:o 31, med hemställan om löneförhöjning åt, nuvarande Ka merevarén i Cassa-AfdeLningen G. RF. Schutzer c rantz:
Allt detta ar för spanjoren tecken pä höjden af sedligt fördärf och af hvarje detalj i ett sådant lic som kommer till hans kännedom, sluter han till ett lif i djupaste förnedring och antager att sådant är alla kvinnors lif, som tillhöra le grand monde. Det kan icke nekas, att några finnas, som lefva ett sådant ytligt lif, att alla deras tankar koncentreras på toalett, nöjen och lappri. Men innan vi döma, om grunden härtill ar att söka i bristen på omdöme eller i lastbarhet, ar det nödvändigt att se efter, om mannen, af hvilka kvinnan mottager moraliska impulser, gifver henne några bättre föredömen. Jag tvekar icke att påsta, att så icke är förhållandet och att aristokratiens man gör sig lika mycket och mera skyldig till ytlighet och lättsinne an dess kvinna. Då kvinnan lefver i flard, förslösar sin tid mellan modisten och harfrisören, spelar hon endast den roll hon fått sig gifven: att vara ett prydnadsföremål. Man brukar saga, att i Spanien endast tvä yrken sta öppna för kvinnan, bodförestånderska och drottning; därtill kan numera laggas telegrafist och telefonist. För mannen däremot äro alla vägar öppna och om aristokratiens manliga individer skulle efterstrafva inflytande på landets öden och vilja taga ledningen i detta ords basta betydelse, skulle ingen hindra dem, men alla skänka dem sitt bifall. Det förhållandet, att aristokratiens damer uteslutande tillbringa sitt lif i lyx och flard, ar emellertid icke så allmänt, som man tror. Många lefva ett tillbakadraget lif, många agna sitt lif at hemmet och barnens uppfostran, många helga sina timmar åt välgörenhet och fromma gärningar och de finnas, som visa ett berömvardt intresse för vetenskap, konst och literatur, ja, för jordbruk och industri. De sista äro visserligen undantag, men det skulle vara orätt att icke med beröm omnämna markisinnan de Casa-Lorings liteera talang eller hertiginnan Angela de Medinacelis fruktbringande verksamhet, hvars exempel för öfrigt det vore önskligt att många nian af hennes klass följde.
Gripenstedts anförande, deri han framlade principerna för sitt handelssystem, fäste jag mig särskildt vid tvenne uttryck, som jag mera sällan, om någonsin iakttagit i Hr F rihms framställningar. Det ena af dessa var produktion, och det andra statsintresse, hvarmed torde böra förstås samhällsintresse, hvilket icke alltid är liktydigt med statsverkets fördel. Så framt jag får tyda dessa uttryck som jag uppfattat dera, skulle häraf följa: att frihandelssystemet, hvilket Hr Frilen lärt mig att betrakta som uteslutande dogmatiskt, och sålunda oböjligt för alla fremmande inflytelser, icke förkastar ett behörigt afseende å den inhemska produktionens fordringar, äfvensom att den så ofta förkunnade rättigheten för konsumenten att få köpa varan, hvarhelst han kan erhålla densamma för bästa pris, ändock må vara underordnad statens allmänna intresse. Om denna uppfattning af Hr Frihms mening är rigtig, ser jag häri ett betydligt närmande till protektionistiska grundsatser, hvilka icke äro fiendtliua mot framåtskridandet till en större frihet i det internationella utbytet, så framt detta sker under iakttagande al varsamhet och med behörigt afseende å bestående inhemska förhållanden. (Gaslampan i salen slocknade nu af en tillfällighet,hvarvid talaren aIbröt sitt tal, under yttrande: »Jag hoppas att detta icke måtte vara ett elakt omen för frihandeln.» Efter anmodan att fortsätta, anfördes ytterligare:) - Hr Frilen har vidare framhållit: att vid tillämpningen af frihandelsprincipen inom vårt land, ännu aldrig någon radikalism vunnit insteg. Jag får då fråga: till hvilken klass af statsmaximer han vill hänföra det i December 1856 fattade, och af honom kontrasignerade beslutet, hvarigenom införseltullen å alla jordbruksprodukter, utan undantag, med ett penndrag afskaffades, och hvilketbeslutsedermera blifvitmed den stränga konseqvens tillämpadt, att då R. St:r, vid tvenne riksdagar efter hvarandra, 470 Den 8 Februari e. m. beslöto sätta en låg lullafgift å mjöl oell några andra landtmannaprodukter, sådant likväl hos K. M:t »mötte motstånd.» Frih. Gripenstedt har ansett att K.