Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
All oluttrad saltpeter jnnchäller uti mer och mindre mohn varter af salt och fett, efter saltpctterkjordens beskaffenhet, och Krutbruken lära manligen hafwa af Kronan 16 procent rabatt för suttringcn. Dä nu de uti författningen uppnämn, de ämnen säsom tillkomne genom förfalskning göra med rätta en saltpctter caflable, sä om en saltpetler - till» wcrkare wid kokningen ej alldeles wärbflbsat, syncS mig, att ehuru Kronan skulle komma att nägon gäng förlora flere procent ulöfwcr hwad Krutbruken bestäS, sä bök Den M Oclober. 4775 rj den skattffyldige eller dcn som uppä Auction äkager stg en sädan lefwerrring blilwa underkastad wälbehagct eller eacnnyttan. En undcrdäning anhållan synes derföre bdra görns, att all saltpeiter som cj blifwit förfalskad, eller upp nbarligen ull tillwe; kningen wärdsiös»d, ff>.ll utan klander emottagas. Utom det att Kronan mätte wid nuwarande Krutpnscr göra en god räkning med dcn salpetter som Landtman lemnar, sä synes det mara af ett stort behof att, hälst sedan -österbottn frängätt, pä allt möjcligt sätt uppmuntra falt, p.kter - tilltvcrkningen uti det äterstöende af Riket, hwilkct ej kan inträffa wid en förswärad lcfwercring.
Jag ber i sådant afsule att få förklara, att ehuru jag ifrån den stund, då K. M:s Förslag afgafs, ansåg det innefatta ett minimum och icke vara att betrakta som ett förslag om utvidgad religions-frihet, änskönt dess rubrik så lyder, utan blott ett försök att ordna en redan de facto befintlig frihet genom att borttaga lagar, hvilka så viii lagskipningen som högsta åklagaremakten ansett icke längre kunna uprätlhållas; så vill jag dock för det stora ändamålets skull understödja de eftergifter, som Hr von Koch föreslagit, och vill således godkänna både hans motiver och det derpå grundade förslaget. Likväl anhåller jag att fä framställa blott en enda anmärkn. Den rör orden »inför lyckta dörrar», som den värde ledamoten tillsatt i C § af K. M:s Nåd. Förslag, och hvilket, enl. hans förklarande, skett för att gå en annan värd och vördnadsvärd talares, nemi. Gr. Anckarsvärds önskan till mötes, att raan borde ställa den nya lagen i någon öfverensstämmelse med den Norrska. Det finues dock en viss skillnad häruti i så måtto, att den Norrska lagen är afsedd för dissenters, under det att den Svenska skulle i denna punkt endast gälla Statskyrkans Den i November f. m. 851 anhängare. Jag hyser betänkligheter mot ett så beskaffadt tillägg på (len grund, att erfarenheten visat vid sådana konventiklnr, som hiir nro i fråga, huru personer möjligen kunna bereda sig tillträde eller ditskickas i ändamål att med stoj och oväsende störa dem. Sådant ar mindre att befara med dissenters sammankomster hvilka ega karakteren af ordentlig gudstjenst. Med undantag af denna betänklighet finner jag för min del ingenting att anmärka mot Hr von Köchs förslag, hvilket jag således på ttpgifne grunder får förorda, under det jag derjemte anhåller om återremiss af LagUtsIcs Betänk. Ilr Cederschiöld, Bob. Theophron: Den fråga, som nu utgör föremål för öfverläggningen innefattas i LagUtsk:s Förslag Litt. A, som handlar om straff för affall från den rena Evangeliska lii ra n.
Sedermera blef hon uppkallad i Stockholms stads konsistorium, der hon uppträdde i gröna och hvita kläder, såsom ett tecken af sin oskuld, förhörd och insatt i fängsligt förvar; men blef dock snart frigifven såsom sinnessvag. Men emedan hon icke upphörde med utspridandet af sina griller, blef hon 1685 af hofrätten förvisad från riket. Profetissan gick då ombord på ett fartyg och reste till Lybeck och Hamburg, hvarest hon utgaf tvänne böcker, den ena om Chiliasmen, den andra om de sju församlingarne i Uppenbarelseboken; äfven härifrån, på presterskapets begäran, fördrifven, begaf hon sig till Amsterdam, der ett friare fält öppnades för hennes profetiska nit. Öfver ingången till det hus, der hon bodde, lät hon sätta en tafla med följande inskrift: Hier wohnet eine tausendjährige Prophetin, Welche heisset Eva Margaretha Frölichin. Ingeborg. Hon kallades vanligen Ingeborg i Mjärhult (i Wirestads socken af Kronobergs län), och blef, enligt Linné, sökt öfver hela landet och hade större namn om sig uti medicinen än mången doktor, som läst och praktiserat i all sin dag. Hennes teori och praktik voro följande: “Hon trodde att Lucifers anhang blifvit nedstörtadt från himmelen på jorden, der några fått sitt boställe i vattnet och kallas näckar, under hus med namn af tomtegubbar, i rör och under träd såsom elfvor, i skogar såsom skogsnufvor och rå. Hon trodde, att hvarje menniska hade sin hamn, som följer henne, såsom skuggan följer kroppen, och att denna hamn gick perpendikulärt ned i jorden, såsom menniskan går ofvan jorden, hvarvid hamnen stadigt vände sina fötter emot sin menniskas fötter, till hvilken tro hon blifvit föranledd deraf, att djur, skogar och berg, som finnas bredvid en stilla och klar sjö, spegla sig i vattnet. Hon trodde, att menniskan och hennes hamn voro så förenade, att när den öfverjordiska menniskan led, så led ock den underjordiska, och tvärtom, när den underjordiska menniskan blef skadad, deltog äfven den öfverjordiska deri.
I nyo Bevillnings Utskottets s:ne Memorial: 1:0 af den 1 Juli, som den 3 Juli lades på. bordet, om frihet frän Landttull-ersättning för Öppna och däckade båtar , och 8:0 af den 8 Juli, sorn den 10 blifvit på bordet lagdt, i anledning af Friherre Cederströms Motion, om Projectet till Bevillnings* Förordning; Och lät Borgare-Ståndet bero vid hvad Utskottet uti dessa Memorial sig utlåtit. Ut supra, Ex Protocollo C ari Magn. Robsahm. S. D. Till Expeditions-Utskottets den 6 Juli afgifna, den ro pä bordet lagda och nu åter föredragna Memorial, om Benskrifvare-hjelp för dess Cantzli och betalning för Register öfver Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, lemnade Borgare-Ståndet sitt bifall. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn, Robsahm. S. D, Den 11 Juli. S. D. Uii Memorial af den 6 Juli, som girdagen lades på bordet, hade Stats-Utskottet anmält , om ytterligare begagnad skrifhjelp af en Extra Cantzlist, emot det förut fastställda dagtraetamente ; hvilket Memorial bifölls. Ut supra. Ex. Protocollo Carl Magn. Rosbahm. S. D. Vid Constitutions-Utskottets Memoria!, af den 3 Juli, som den 5 Juli lades på bordet och nu å nyo föredrogs , angående Herr A. J. Spaldencreutz’s förslag till ändringar i Justitia?- Ombudsmannens Jnstruction, lät Borgare-Stan«fet bero. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Rosbahm. S. D. C onstitutionS'Utskottets 3:ne Memorial, under den 3 Juli , hvilka den 5 lades på bordet, angående tillägg och förändringar 1:0 i 81 §• Regerings-Forrnen, 2:0 i 15 §. Riksdags ordningen , och 3:° 53) 9® §• §•
” Hr Lefre'n: I anleda, af Hr Munck af Rosenschölds anmärkt!, anser jag mig pligtig alt citera 54 §:n Riksd.- Ordn., i, enlighet nied hvilkens ordalydelse och bokstaf Hr Landtm, har målet föredragit. Hr von Hohenhausen: Det förslag, som af Hr Gripenstedt nu blifvit framstäldt. ur nära ordagrannt detsamma, som jag hade framställt för R. o. Ad. i detta hänseende. Skilnaden är endast den, att han icke omnämner huru förhållas skall då besvär anföras. När sådant icke omnämnes, så förhålles naturligtvis så, att alla sådana besvär skola gå in lill Konungens Bef:h:de på vanligt sätt. ålen sjelfva saken, burti taxeras skall, är i Hr Gripenstedt förslag alldeles ordagrannt lika med hvad jag hade äran föreslå. Hr Aminoff: Då jag icke hört alt Hr Gripenstedt i delta afseende nfgifvit nugot förslag under discussionen, och Hr Landtm, förklarat att öfverläggningen örn 5 och 6 §§.‘na är slutad, så anser jag lians nu gjorda förslag vara en ny motion, och hemställer till R. o. Ad. huruvida den kan upptagas eller icke. Hr Munck af Rosenschöld: I anledn. af Hr Lefrens anmärkn. vill jag hafva äran upplysa honom, att jag har mig ganska väl bekant 54 J:n Riksd.Ordn.; men den handlar derom, att när målet under discussionen skiljer sig uti flera olika delar, skall propos. på hvarje särskild del framställas; och icke derom, alt sedan propos. på ett förslog blifvit framställd, skall det lemnäs oafgjord!, antingen den ur med ja eller nej besvarad. Hr von Hartmansdorff: Jag ser icke något hinder för Hr Gripenstedt alt uppgifva ett förslag till 5 §, sedan intet af de förslag, som förut i detta afseende varit gjorda, blifvit af R. o. Ad. gilladt.
Denna fras passar förträffligt på Reformvännernes förslag; deras öf - Den 12 Mars f. m. 109 öfre kammare sammansättes, som af Hr Ekholms reservation pag. 15 synes, af 5 högre lagfarne, 5 högre militärer, 5 högre civile, 20 högre lärdomsidkare. Den s. k. högre bildningen passar fullkomligt in på de 20 lärdomsidkarne. Tjugu högre beskattade passar fullkomligen in på den större förmögenheten. Slutligen 20 äldre riksdagsmän, 5 högre lagfarne, 5 högre militärer, 5 högre civile, allt detta passar förträffligt in på uttrycket! ”under deltagande i allmänna värf, samlade större erfarenheten, som företrädesvis i denna kammare bör hafva sin plats.” Således upnfyller delta s. k. börs-förslaget fullkomligt det anspråk, som Hr Akerman gjort sig i afseende pä bildningen hos den öfre kammarens ledamöter, och huruvida det kan blifva R. o. Aihs gemensamma tanka, det kommer utgången att visa. — Vidare heter det i samma 5 punkt, att ”derjemte skall tagas i betraktande ej allenast den rätt Konungen nu äger alt bereda medborgare inträde i representationen, utan äfven tillses, att ersättning lemnäs för den sjelfskrifna riksdagsmannarätt, som för närvarande inom 2:ne Riksstånd äger rum.” Della är också ett sä allmänt talesätt, att man icke kan deraf veta, huruvida det är meningen, att Konungen skall utnämna en del af öfre kammarens ledamöter. Om detta är meningen, så har R. o. Ad. redan förkastat tvenne förslag, der en sådan åsigt sökt göra sig gällande. Utsk:s förslag uppfyller fullkomligen hvad här yttras, då det bibehållit Konungens rätt att genom adlande utnämna valmän, som kunna blifva representanter till riksförsamlingen, och likaså uppfyller det den åsigt, att ersättning skall lemnäs folden sjelfskrifna riksdagsmannarätten, som inom 2:ne Stånd äger rum, så att den må kunna upphöra.
Norges natur och folk, SH som de blihit skildrade af Kielland, attraherade. och gaf icke liten fan at turistströmmen, hvilken alltmer riktats at de höga tjallen; hans berättelser, öfversatta pa franska, tyska och engelska, spredo ett egendomligt och nytt intresse öfver lifvet rlemppe, och fr8n vester tillströmmatle en del resande, enkom fur att se det lund, som frambringat Kiellands typer. Och med hvilken förtjusning lästes h m icke i Sverige och Finland! Hans talents smidighet och elegans, formens fullandade skönhet och finess gaf det skildrade ston behag, pa samma gang innehallet alltid innebar nagot vigtigt inlagg i striden föt ratt och sanning, i kampen mot srngsinne, lumpenhet och synd, on1 det ock mhte erkriinas, att han ej siillan slog öfver malet och i ifvern att öfva rattvisa till fönnan för &gt;de sinar, blef orittvis mot ade stora .. Satirikern stod Wn början M i g rustad. Med slipad stilett gjorde Kielland sina utfall, inattde säkert p % samhallssiren och opererade har och der, hvar han ansag det af nöden, alldeles kiinslolös for om det gjorde ondt, bara han kunde hoppas p8 battring efterit. An stack han som en skicklig kirurg sin sond in i örat som ej hörde, rii i ögat som ej sag. Lidandet hos de förtryckta i samhället viickte hans varmaste sympati, fattigdomen hvilken han ansag som ett sa ston ondt, rörde honom djupt. Kon pil hvarandra följde sa n a p mindre arbeten: S r a scenen? * Nya novclethr., romanen * Arbeidr / olk, julbetittelsen .Elsc *, .To nmlctter fm Danmarka och ~Skipprr Morse, den kanske förtriifligaste af alla hans arbeten, h m i han med öherlägsen kraft behandlar Norges religiösa ~Pckelseperiod i slutet af förra och början af detta frhundrade. 121 Antltligen ntkoni f r 1883 romanen .Gift * och dess fortsattning * Fortunas. Under ett frs tid intet.
R:dr 4,659,000; — hälften korn, hvaraf Akademien har i behåll 390 t:r 29 kpr samt återstoden, 115 t:r 9 kpr, utgingo till åtskilliga andra stater, måtte, — enär denna kronotionde, efter hvad Revisorerne erfarit, icke hittills varit i Riks-statcn, hvarken såsom inkomst eller utgift beräknad, men rättelse härutinnan, så att Riks-staten blefve med verkliga förhållandet öfverensstämmande, borde ega rum, — uppföras bland inkomsterne såsom indelt kronotionde spanmål och deremot såsom utgift fördelas å behöriga anslag å 8:de Hufvudtiteln; och b) att, sedan till Drottningholms kungsgård anslagen kronotionde spanmål, 28 t:r, till följd af Rikets åren 1847—1848 församlade Ständers bifall till Kongl. Maj:ts i ämnet gjorda nådiga framställning, blifvit till Stats-verket emot ersättning indragen, men nämnde kronotionde, det oaktadt, uti sedermera upprättade Riksstater fortfarande upptagits såsom indelt, nemligen 24 t:r, som af ålder utgått till Slotts-predikanten vid Drottningholm, under 8:de Hufvudtitelns anslag till kleresistaten och de återstående 4 tunnorna, hvilka ursprungligen varit anslagne åt en humlegårdsläggare vid Svartsjö slott, under 6:te Hufvudtitelns anslag till landt-staten i Stockholms län, — rättelse härutinnan kunde ske, så att nämnde 28 tunnor från Riks-statens utgifter uteslötos och, vid inkomstberäkningen, den indelta spanmålen minskades mod samma belopp, men den oindelta dermed ökades. Beträffande sistnämnde 28 tunnor kronotionde-spanmål, har Utskottet inhemtat, att de 4 tunnor deraf, som varit anslagne åt en humlegårdsläggare vid Svartsjö Slott, icke numera finnas upptagne bland Sjette Hufvudtitelns anslag till landt-staten i Stockholms län och att de återstående 24 tunnorna äro inbegripne uti det qvantum Kronan behållen tionde, som uti Kongl.
Landshöfdingars underdåniga yttranden blifvit i Nåder infordrade, samt Kongl. Krigsoch KammarCollegierne ytterligare i underdånighet sig utlåtit, öfverlemnade Kongl. Maj:t, genom Nådig Remiss den 11 Februarii år 1823, alla liandlingarne i målet till StatsUtskottet. De utlåtanden, hvarmed StatsUtskottet i detta ämne till Rikets Höglofl. Ständer inkom, innehöllo att, efter hvad genom de verkställde utredningarne vore upplyst, Kronooch Skattehemmans-räntorne uti Skå - Den i5 December e. m. ne, Blekinge och Bohus Län, likasom i öfriga delar af Riket, af ålder varit bestämde uti vissa persedlar och jemväl i sådana utgått, sedan nämnde Provinser återkommo under Sveriges Krona; att den sedermera vidtagne författning, att dessa Räntor skulle utgöras i penningar, egentligen grundade sig derå, att dåvarande myntvärde ej blott motsvarade, utan till och med öfversteg persedlarnes eller Kronovärdet; att följaktligen de hemmansägare, hvilka få i penningar erlägga persedlarnes Kronovärde, icke såmedelst erhållit någon eftergift af den jorden från äldre tider åtföljande skattskyldighet, utan endast, genom en tilläfventyrs icke förutsedd myntförsämring, kommit i åtnjutande af en sådan lindring i skatten; att då denna förmån icke sträcker sig till alla hemman, men de åter, som i och för den dem åsätta Räntan måste fullgöra Rustningsoch Roterings-prasstationer, äro deraf desto mera betungade, som de till deras understöd från andra hemman anslagne Räntor endast i det försämrade myntet få uppbäras, ansåg StatsUtskottet ett så skiljaktigt förhållande med grundskatternes afbördande inom samma Provinser jemväl bevisa, att Räntornes erläggande i penningar icke kommit i beräkning vid Indelningsverkens upprättande, såsomen framtida ovilkorlig rättigliet, samt att ifrågavarande Räntor alltså syntes böra, lika med hvad som både uti mcranämude 33a Den i5 December e. m.
Den IZ Julik. 1639 Utdrag af protocollet hället hss ^ederwärda Bonde-Stän-er wid lerlima Riksdag n i Orebro den iz Julik 1812. S. D. ^bid ytterligare föredragning blefwo af Bonde - Ståndet bifallne Allmänna Beswärs - och Ekonomie-Utssottets sedan sista Pleni-dag pa Bordet hwilande Betankanden i anledning af: >1:0 Herr General - Majoren m. m Grefwe Jacob De laGardies Memorial om ärlig lefwerering af Svannemai och Foder till Kongl. MaiUs och Kronans disposition för behöfwande Prowinse* t Riket. 2:0 Grosshandlaren I. Aberg Anderssons Memorial, rörande ett sirssilt LandShöfdinge-Dömes inrättande för Bohus Län. z:o Radmannen Ekegrsns Memorial, angående en jämnare fördelning af TrupherS Jngwartering Landet och Sräderne emellan. ^ 4:0 Hakan Persson fran Jönköpings Län och Bengt Swens foris fran Östergöthland med fleres Memormler, rörande ersättning af sa kallade Hjelp-Rotar lill Stam-Notarne för Soldat-Torpställen. Llt supra. Lx protocollo, O, Brinkman» Utdrag af protocollet, hället hos Heder, wärda B.onde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebro den iz Julli 1812. S. D.^a Bonde - Ständer latit sig föredragas Kongl. Majus Nädiga Proposition af den 22 sistl.
Otvifvelaktigt är, att, bland hans bevarade dikter från den första tidsåldern, förnämsta rummet tillhör den fordom allbekanta elegien ”Till Cynthia”. Ehvad än i sedligt afseende må vid denna från Propertias inspirerade elegi anmärkas, – i poetiskt värde lyfter den sig ändock högt öfver alla de andra: ty den öfverdådiga vällustighet, som begynner den och genomlågar mer än dess hälft, äger åtminstone förtjensten af sann passion, och blir i någon mån ursäktlig genom den oförställda ton af en ömmare, en högre kärlek, i hvilken den stormande lidelsen – under mildare mellanskof – upplöser och adlar sig. Se den afdelning, som börjas med versen ”Snart nalkas dessa mörka år” (m. m.), och hvars följande skildring af det såsom kärleks-förebild uppställda dufvo-paret lyktar med dessa stropher, hvilka uppenbarligen, i varm och musikalisk känsla, förebåda den sednare Kellgren: ”Om lätta pilens lömska fart Den ena makans hjerta sårar, En dödlig ängslan lika snart Den andras hjerta genombårar. Förgäfves flygtigheten tröst I nya älskarns kyssar bjuder; Hon sorgen helgat har sitt bröst, Och sorgen ensam i dess röst Från torra ekens klyfta ljuder. Dess klagan redan vaken är Förrn morgontimman ljuset väcker, Och dagen om hon med besvär Sin matta flygt kring skogen sträcker, Och ropar: ”Är min maka här”? Och utur skogen, fjär och när. Det grymma genljud henne räcker: ”Din maka är ej här – ej här”. Då nattens mantel jorden täcker, Hon döden i hans famn begär; Han med dess plågor ömkan bär, Och hennes lif med dagen släcker”. Det kan ej ifrågasättas, att detta poem är i sitt slag gjordt med lika utmärkt konstnärskap, som ”Början af Horatii Bref till Pisonerne” är i sitt; och bland de i samlingen af Kellgrens skrifter upptagna ”Imitationer och Öfversättningar”, hvilkas anledningar eller förebilder lånats från Antiken, uthärdar ingen annan att med dessa båda jemföras.
Den sista meningen hade Blumenbach yttrat vänd mot Emin ibn el-Arabi som om han framställt en fråga. Samtalet rörde sig hela tiden på franska. Emin såg upp och svarade blygt med ganska melodisk röst: – Kan jag vara er till någon nytta, så gerna. Jag är född och bosatt i Damaskus, esch-Scham som vi säga. Jag har nu endast för några månader gjort en resa till Stambul. – Nå det vill jag kalla en präktig akvisition! – jublade Blumenbach. – Nu får ni äfven godhetsfullt ursäkta, om vi bli en smula efterhängsna. Anser ni jag har någon framtid i Damaskus? – Helt visst. Jag har sett många européer komma hit utan att kunna ett ord af vårt språk ... och nu ... – Och nu? Emin betraktade sin hvita hårbevuxna hand. – Nu äro de våra herrar. Samtalet afstannade med dessa ord. En timme senare stannade postvagnen vid Schtoras hvitmenade lokanda. Det föreföll mycket löjligt detta låga hotell här uppe på Coelecyriens ödsliga högslätt. Inne i lokandans sal stod ett bord dukadt på frankiskt vis med frankiska rätter, frankisk uppassare och frankiska pris. Harven, som stödd mot sin krycka varsamt krånglat sig ned ur vagnen för att gå till bords tillsammans med de andra, drog genast upp sin grönpermade kladd och inskref något, medan hans ansigte antog en satirisk och mycket rolig uppsyn. Harven var humoristisk skriftställare. Nu strax efter sin hustrus död hade han företagit denna långa resa i sin dotters sällskap för att tillfredsställa hennes längtan och för att uppleta lustiga modeller för sina noveller. Inom en halftimme sutto de resande åter på sina platser. Dragen af sex galopperande hästar rullade postvagnen i vild fart öfver högslätten mot det aflägsna, långsträckta Antilibanon. Några timmars ridt norrut skulle ha fört dem till Baalbeks ruiner och dessa skulle ha bringat dem den första stora helsningen från Österlandets forntid. I en krans af svala trädgårdar reser sig Baalbeks akropolis med grundmurar, hvilkas oerhörda block på sina ställen hafva en längd af ända till sjuttio fot.
x9 rörande Stängsel - skyldigheten, V. 774, 787- Lag.Ut skottets Memorial, angående ändring i Kongl. Förordningen om Enskiften, V. 794. , ang. skärpning i straffet för Skogs-åverkan m. m., V. goo. ang. föreslagne ändringar i Concours författ ningarne, V. 811- ang ansvar för åverkan å Trädplanteringar, V.' 9x6. ang. en mera utvidgad Handelsrörelse, V. 135°- ang. förändring uti Under-Domstarnes samt Hof Rätternas antal och organisation , V. 1700. , äng. Straffets skärpande för åverkan å Skogs planteringar m. m., V. 1989- __ äng. Borgenärs Eden vid Concourser, V. 4 Afd. 202. — —. ang. de af Utskottet afgifne Memorial, VI. 17, 19* Nämnd öfver Högsta Domstolens Ledamöter, V. 945. P. Proposition, Kongl. Maj:ts Nådiga, äng. ersättning till Allmänna Barnhuset för dess, genom StorFurstendömet Finlands afträdande, lidne förlust. I. 499. _ ang. årligt anslag till Curhus-inrättningen» I. 504. ___ ang. uppskof till nästa Riksdag med afgo randet af ds hvilande Grundlags-frågorna, 1. ?o8. ang. de Constitutionella förhållanden med Nörrige, II. 69, Propa - ao Register. Proposition, Kongl. Majus Nådiga, angående Gotha Canal, II. 83. __ ang. ett åt Vesteroch Norrbottens Läns invånare rneddeladt Lån, II. 13». _ — ang. Magazins inrättningen, II. 134. äng Gernings-ören, II. 179. _ ane. Arbetscch Corrections-hus m. m., lil.
I anledning af sådane yppade felaktigheter, hvilka synts föranleda till någon ans varspå följd, har Justi Life-Ombudsmannen låtit i laglig ordning anställa åtal, utom hvad angår några få mål af mindre betydenhet, hvari varit orätt dömdt, men Justitias-Ombudsmannen, sedan målseganderne visats vara förnöjde, låtit härvid bero; äfvensom i öfrigt de till Justitias-Ombudsmans-Expeditiönen inkomne mål finnas vara med behörig skyndsamhet och ordning handlagde; och lärer vid sådana förhållanden få antagas, att Justitieombudsmannen, , hvad beträffar den hpnom uppdragna vårdnad om lagskipningen, iakttagit , hvad honom ålegat. Lag-Utskottets Utlåtande JV:o JQ. 3 Till lagarnes förbättring, så vidt frågan derom tillhör Lag-Utskottets åtgärd, finnes ej något förslag vara uppgifvet, i ändamål att påkalla Rikets Höglofl. Ständers pröfning ; men uti Embets-Berättelsen för åren 1829 och i83o, förekommer (j>ag. 11), huruledes Justitiae-Oinbudsmannen funnit en lagförklaring nödig, rörande förvandling af sådane böter, sorn, enligt allmän lag och serskilde författningar, äro målsegandens .eller angifvarens ensak; hvilket ämne Utskottet tror sig på detta ställe ei böra förbigå. Justitise-Ombudsmannen har anfört, att med förvandling af dessa böter förfares vid Domstolarne olika, i så måtto, att de flesta, efter hvad af de sista nästförflutna sex årens fånglistor kunnat inhemtas, • antagit samma förvandlingsgrund, som genom 3a Cap. 2 §.