Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag för min del anser det tillägg Ridderskapet och Adeln fästat vid anslaget, böra bibehållas, emedan ett Galvaniskt Apparat i vettenskapligt afseende kan vara nyttigt, skulle jag tro att de öfrige Stånden, då de finna, att Ridderskapet och Adelil deruppå fästat sin uppmärksamhet, deruti instämma, hvarföre jag anhåller, att de måtte dertill inbjudas. Herr Hjerta: Jag underställer om icke, såsom Grefve von Schwerin föreslagit, den saken kunde få bero på SundhetsCollegiurn. Det kan sätta den ena maschinen bredvid den andra. Grefve von Schwerin: Jag vill blott erinra, att anslaget af 6oo R:dr är beräk - 3öo Den 16 October f. m. nadt för att sätta Electricitets-maschinen i rörelse. Det kunde hända, att ett Galvaniskt Apparat ledde till ökad kostnad. Den kan undvikas, om Ridderskapet och Adeln frånträdde sitt beslut i denna del. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade förblifva vid dess i afseende å detta ämne redan fattade beslut. Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence gjorde proposition, att Ridderskapet och Adeln måtte frånträda samma beslut. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde derefter, om Ridderskapet och Adeln fann för godt förblifva vid alla i öfrigt, i afseende å 2:dra IIufvudTiteln, af Ridderskapet och Adeln fattade beslut. Ropades Ja. Hans Excellence hemställde vidare, om Ridderskapet och Adelli ansåg den af en Ledamot gjorde anmärkning, emot de af StatsUtskottet föreslagne voterings-propositioner, böra föranleda till återremiss af SlatsUtskottets ifrågavarande Memorial. Ropades Nej. Den 16 October f. m. 36i I anledning hvaraf Hans Excellence framställde proposition på godkännande af berörde voterings - propositioner; hvilken proposition med Ja besvarades.
Utan tvifvel blifver återremiss af detta betänk, beviljad, och jag motsätter mig ej heller en sådan, emedan jag tror det kunna vara ganska nyttigt, att Utsk. får i ett sammanhang öfverväga alla de särskilda an - 36 Den 16 November f. m. märkmr, som inom RiksSt:n emot detta betänk, blifvit afgifna. Jag anhåller likväl, att Utsk. ville uppfatta meningen med återremissen vara den jag nyss uppgifvit, och ej anse densamma innebära ett ogillande i allmänhet af den åsigt Utsk. framställt. Jag tror tvertom, att grundsatsen af smideshandteringens efter hand fullkomliga frigifvande högligen gillas af en ganska stor del bland RiksSttns ledamöter. En ledamot af detta Hus, som visserligen med rätta anses såsom en auctoritet i allt hvad lill jernhandteringen hörer, liar uttalat sin förundran deröfver, att Utsk. i detta ämne gjort sig besvär att utarbeta ett eget förslag och icke tillstyrkt något af hvad som blifvit framstäidt af sakkunnige eomiterade och godkändt af Bruks-societeten. Jag får dervid taga mig friheten erinra, ali Brukssocieteten, ehuru stor auctoritet den också må vara, likväl ej i min tanke uti denna fråga bör åberopas. Denna fråga rör nemi. både stångjernstillverkningen, tackjernstillverkningen och koltillverkningen. Brukssocieteten representerar blott den första af dessa näringar, och man kan således icke billigtvis begära, att den skall vårda något mer än detta intresse; och det vore orätt, om Utsk. föreslog R. St. att endast lemna uppmärksamhet åt hvad sorn för en del af näringen i sin helhet är gagneligt. Jag tror derföre, att Utsk. gjort bättre, då det föreslagit hvad det för sin del ansett lämpligt; Brukssocieteten yrkar full frihet för stångjernstillverkaren. Detta är visserligen något, sorn bör understödjas, men då mäste väl också denne afstå ifrån den rättighet han hittills haft att lägga band på andra medborgare och följaktligen blifva fri ifrån det tvång, som han hittills ulöfvat emot både tackjernstillverkaren och koltillverkaren.
Posse icke yrkat annat, än att R. o. Ad. måtte ur prot. utesluta dessa ord, sä tyckes mig något hinder för det af Gr. Posse Den 27 April f. m. 267 önskade beslut icke finnas. Det ifrågavar. yttrandet är ledan bekant för R. o, Ad. och hela allmänheten, och jag ser således visst icke, hvad interesse Konungens rådgifvare hafva deraf, att det uteslutes; men om man kan förlika cn så obehaglig sak som denna genom att uttaga ur ett prot., sorn ingen läser, de förargliga uttrycken, lärer yttranderätten derigenom icke blottställas. För min del fäster jag långt mindre vigt vid det äfventyr, Frih. Klingspor kan ådraga sig, än vid det äfventyr, som derigenom hotar vår yttrande-friliet. Jag skulle städse anse det såsom en pligt, om jag fällde ett förhastadt uttryck, att sjelf utplåna detsamma; men jag skulle anse såsom ett stort äfventyr för yttranderätten, om man ville tvinga mig dertill genom hotet af någon sträng åtgärd, hvarigenom en representant för ett uttryck, som blott i något mindre väl valda termer innehöll hans öfvertygelse, erhölle en förolämpande varning från Ståndets sida. Jag tillstyrker derföre, att denna sak må förfalla derigenom, att Ilr Ridd.secret. erhåller R. o. Ad:s uppdrag att ur prot. utesluta de ifrågavar. orden. Ex. Ilr Gr. af Wetterstedt: Som det var jag, som gjorde anmärkn. mot Frih. Klingspor, då han i plenum d. 3 sistl. Febr. fallde det ifrågavar. uttrycket, så torde R. o. Ad. tillåta mig att något närmare få utveckla, hvarföre jag gjorde denna anmärkn. och hvarföre jag nu, isynnerhet efter den förklaring Hr Frih. afgifvit, befinner mig i verklig förlägenhet, hvad jag skall göra. Med förbigående af alla andra gjorde jag anmärkn. emot det uttryck, att Regeringen genom alla möjliga ansträngningar, per fas et per nefas, sökt genomdrifva lånefrågan.
Jag har hört flere klandra en för gränslös ansedd stor pannerymd; men snarare tyckes den mwändning kunna göras, ork man blott för syn skull för alt icke wilja aldeles rubba författningar, wäl behållit de förra erbjudna stora pannerymder, men sa betungat deni, akt ingen flg deraf betjena kunde. Dä ock Kongl. Majit äger wid timande mitzwaxt är, krig och hämmad csmmunicakion med andra sädesrika orter, alt pä kortare och längre tiv, hamma bränwins tillwerkniugen, och i synnerhet pannerymden öfwer hnsbchots max!muni, sä förefaller speculanterS utsigt med den större cxlra bräir ningen ännu mera osäker. Dä den nog rikcligeir tillärna ordinarra bränningen, kan, Utöfwer eget husbehof, lemna ansenliga förråd med sig, samt dä tillika kronobrännerierne i Stockholm, Götheborg och Carlscrona kommo i gäng, och deremot dryckenskap genom kraftig åtgärd minMdcs, sä synes afsattningsn icke blifwa lönande. Om imedlertid nägon kännare af stora branneciers möjeliga winst kunde med öfwertygande bcwis ådagalägga, art, Len tillstyrkta exira afgiftcn oaktadt, dock en lucrakif behällning winnås kunde, sä more Ml ytterligare förhöja skiften. HSgloKUlMtet har ansett bättre, att utfästa - zz» Den 28 Naju fia rättigheten kill bräntviNSbkänniug estet heMMäs netts ägande wärde än efter Ven wid ali beskatt'- »<ing brukliga mantalsberäkniNaen. En agate eliet brukare
Alla deras små fel och okunnigheter nagelfaras, deras tjenster glömmas eller ringaktas ofta; men i stället för att så bemöta våra tjenare, borde vi alltid behandla dem humant. De skola värdera goda, vänliga ord, och de behöfva helt visst sådana långt bättre än den glade sällskapsbroder, vi så älskvärdt möta. Och det skulle icke litet bidraga till hemmets trefnad, om ett ömsesidigt af välvilja stämpladt förhållande rådde mellan Ä r a d e läsarinnor, arbeten för spridningen a f eder tidning! Tidningen utkommer I hufvudstaden hvarje helgfri fredag och kostar for ett qvartal endast I krona, postarvodet Inberaknadt. — Sista numret i herre och tjenare. Ett sådant vinnes också säkrast genom godhet och öfverseende. Slutligen bör hvar och en familjemedlem hafva det uhdseendet med sin omgifning att icke utgjuta sina egna små bekymmer och dermed störa trefnaden i hvardagslifvet. Slut dörren till om dina svårigheter, visa ett gladt anlete, välj bättre samtalsämnen än de, hvilka intressera endast dig och blott beröra ditt eget kära jag; och den belåtenhet och frid inom familjekretsen, du sålunda skyddar, skall i dubbelt mått återkomma till ditt eget hjerta. » Utan ett vänligt ord ». (Forts. o. slut fr. n:r 7.) |) ch nu gick hon der uppe ensam i de stora rummen. Barnet hade hon skickat till baka till barnkammaren — hon blef blott ändå mer förtviflad af att se den lilla. Hon gick fram och åter — nu var hon ej rädd att röra på sig. Så länge det var dager, stod hon vid fönstret, spejande och väntande. Men det började mörkna och ingen kom — ingen kom! Hvarken han sjelf eller den hon skickat för att söka honom. Hon förmådde icke gå längre. Hon kastade sig framstupa i soffan och dolde i stum förtviflan sitt ansigte bland kuddarne. 0, att han skulle skiljas från henne i bitterhet! Utan ett vänligt ord! Ack, det var hennes fel, endast hennes fel! Bortskämd, van att blott tänka på sig sjelf och sin egen beqvämlighet, ville hon icke för hans skull göra sig minsta besvär — sådan just var hon!
Spannmålspris för närvarande äro bragte i svår belägenhet, torde det väl ock vara att vänta, det någre Egoskiften icke der i allmänhet tills vidare begäras och verkställas; efter den beskrifning man nu gör om deras ställning, skulle de icke kunnat uthärda ett Storskifte, hvilket de efter förre Författningar likväl ovilkorligt måst undergå. I öfrigt bör jag hafva äran tillägga, att af alla de upplyste personer, Landtmätare och andre Embetsman samt Possessionater, hvilka, före dess lifgifvande, granskat SkiftesStadgan, nästan ingen enda anmärkt mot det meranämnde stadgandet, utan alla ansett det för ändamålets fullkomliga vinnande oundgängligt Framlidne Landshöfdingen i Blekinge Län, Grefve Wachtmeister, en i Egodelningsverket ganska kunnig och nitisk person, framställde och i ett underdånigt Memorial redan år 1822 angelägenheten af detta stadgande och visade med klara skäl olägenheterne af det dåvarande förhållandet att alla delegare icke voro pligtige i Skiftet deltaga. ÖfverDirecteursÉmbetet vid Landtmäteriet understödde äfven i afgifvet underdånigt Utlåtande belt och hållet bans framställning. Herr Danckwardt tilläde derefter muntligen: Jag får i öfrigt jemväl härvid nämna, att en för kunskap och skicklighet i Ägo - i64 Den 17 December e. m. delningsVerket känd person, Första Landtmätaren i Malmöhus Län Åkerblom, hvilken nyligen af trycket utgifvit ett Förslag till allmän EgodelningsFörfattning i förevarande omständighet föreslagit enahanda stadgande så lydande: ”Vid verkställigheten ”af laga Egodelning skola alla uti sarafällig”heten deltagande jordegares Lotter på en ”gång bestämmas, utläggas, emottagas och ”stadfästas, så att Ägodelningen i ett sammanhang må kunna förrättas med mera ”fullkomlighet; lotternes orubbliga och säk”ra besittning utgöra grunden för deras ”utvidgade odling och bättre skötsel; och ”jordägarne derigenom vara fredade
Angående anmärkt förhållande i afseende ä förvaltningen af Eskilstuna fristads-me del. (1858 års Rev.-ber. sid. 8; Kom.-koll. Uti. sid. 22.) Enligt livail räkenskaperna olver deri under naum af Eskilstuna fristads-medel förekommande fond utvisade, hade, på sätt Revisorerna förmält, dessa medel, hvilka under år 1(156, eller det räkenskapsår som 1858 års revision omfattat, icke blifvit i vidsträcktare mån anlitade än att, på grund af Kongl. Brefvet den 15 Februari 1839, ett belopp af 66 R:dr 52 sk. Banko deraf utgått att användas till premier i fristadens elementar-skola, varit i Rikets Ständers Bank utan ränla inneslående och att fondens behållning, som vid 1856 års början utgjorde 2,261 R:dr 46 sk., följaktligen minskats med förberörde belopp, eller till 2,195 R:dr 14 sk. Banko; och då, enligt Kongl. Brefvet den 6 Februari 1859, Kollegium vore berättigad! att på korta uppsägningstider och emot den ränta, som i förening med fullgod, af Kollegium pröfvad, säkerhet kunde erhållas utlåna den å berörde medel varande behållning, hvilken icke genast behöll användas, hafva Revisorerna ansett sig höra å ifrågavarande för fondens fortfarande bestånd menliga förhållande fästa uppmärksamhet.
H. St:r antagas, tror Motionären att Allmänna PensionsCassan skulle dervid mera vinna, än förlora; ty här, likasom i alla försäkringsCassor, hvarmed Pensionslnlättningen äger mycken analogie, är förmånen alltid större, i mån af antalet af de deltagande och contribuerande; hvartill kommer äfven att då i Städerne, utom Stockholm, icke finnas de tillfällen tili andre förtjenstcr, hvilken för den i Hulvudstaden boende, vid 55 års ålder afskedstagande Tjenstemannen, sig^rikt erbjuda, skola de fleste Städernas Embetsmän bättre finna sin räkning att uti tjenst förblifva, än att taga afsked endast derföre, att de, enligt Reglementet, vore till Pension berättigade. Häruti hade Hr Santesson sig förenat, blott med den anmärkning, att, vid Förslagets uppgörande af olika bestämmelser af Pensionerne, i mohn af Städernes Classer, ett proportionerligt afseende måtte göras på Götheborg, som hörer till ÖfverClass och således icke är uti Memorialet nämnd; Äfvensom Ståndets öfrige Hrr Ledamöter uti motionen instämt. Utskottet har härvid inhemtat, att, i afseende på Städernes Embetsoch Tjenstemäns delaktighet uti Betänkanden, N:o 289. 409 CivilStatcrnes Pensionslnrättnirig, B. H. Stms vid sistl. 1823 års Riksdag underd. Skrifvelse (N:o 171 p. 441, Bill. 10 Sami. 1 Bandet) mot slutet innehåller: ”attse”dan K.
Skarp fattade samtidigt Elsa om lifvet och sökte tränga sig mellan soldaten och porten. Men hastiga steg hördes nu från korridoren. — Seså, kamrat — sade grefven, som insåg det farliga i sitt läge, och klappade soldaten på axeln — släpp oss fram vår väg. Du kan sedan få göra oss sällskap dit öfver på “Spruckna pipan”, och när du funnit åter din plit, skola vi tömma ett stop eller par för honnören. Knekten syntes icke obenägen för denna uppgörelse. Men under försöken att komma förbi de stridande hade Elsa mist hatten. Hennes bleka anlete och långa hår öfverensstämde för litet med ryttarkappan, för att icke någre andre borgarsoldater skulle, tack vare det starka ljusskenet från fönsterna i öfra våningen, fästa sig dervid. — Rasande vacker fogel! — ropade en af dem, med ett grin. — Den vill jag dansa med. — Seså, ur vägen! — skrek grefven emot dem allt mer otålig. — Hå, så'n ettervigg! — Nehej, stopp vackert! De stälde sig i rad framför honom. — Så ska' jag stoppa Er, för fan i våld! — skrek han och sökte att med några kraftiga hugg komma förbi dem. Men det var icke första gången som de varit med i dylik excess. Borgarne gingo den tiden på stadens fäktskola lika flitigt som någon adlig junker, och icke nog dermed, de anfallne fingo dess utom förstärkning uti en kortväxt borgare, som i samma ögonblick klef in genom porten med bardisanen på axeln. När denne såg hvarom fråga var, stälde han sig genast på sina anfallne kamraters sida. Det skulle också troligen icke dröjt länge, innan grefven, oaktadt sin skicklighet som fäktare, lidit ett fullständigt nederlag, allra helst som fångvaktaren passat på tillfället och smugit sig undan, innan det vardt fullt allvar af. Men nu skyndade äfven någre af stadsvakten till stridsfältet hvilka, då de i Schlangenfeld trodde sig igenkänna en af sina egna kamrater, genast stälde sig på hans sida. Striden vardt derför snart i full gäng och gården genljöd af vilda rop och svordomar. Båda sidorna fingo efter hand förstärkningar.
I denna syftning hafva ock framställningar blifvit gjorda icke allenast af Herr Professor Agardh i dess ofvanberörda motion, utan äfven af Bankodiskont-direktionen, hvilken sednare ansett föreskrifterna i 168 och 169 §§ af 46 Banko-Utskollets Betänkande M 25. Banko-relgementet böra i så måtto ändras att, förutom enskilde personer, äfven enskilda korporationer, bolag och kassor må kunna af uppoch afskrifningssamt deposit-räkningen sig begagna. Vid öfvervägande häraf har Utskottet ej kunnat förbise att, om äfven till en början och innan ännu erfarenhet vunnits om de större eller mindre belopp, som kunde komma att på uppoch afskrifningssamt depositräkning insättas, eller om möjligheten att kunna fruktbargöra tillräckligt stor del deraf för att skydda Banken mot ränte-förlust, försigtigheten fordrade att endast åt enskilda personer medgifva rättigheten att med Banken öppna dylik räkning, så har det likväl sedermera visat sig att Diskont-verken i allmänhet kunna fruktbargöra de mot ränta dit ingångna medel och att låne-rörelsen till en ganska betydlig del är byggd på dessa tillgångar. Det äfventyr, som med uppoch afskrifnings-rörelsen onekligen under vissa förhållanden kan vara förenadt, rnåste alltid blifva af mindre betydenhet för en bank, hvilken, lik Riks-banken, ej har till hufvudsvfte att bereda sig den största möjliga vinst på sin rörelse, och nämnde äfventyr synes dessutom böra i väsendtlig män förringas om sådana föreskrifter i afseende å uppoch afskrifnings—räknings begagnande blefve meddelade, hvarigenom insättarnes antal ökades, emedan sannolika följden deraf borde blifva att fluktuationerne på räkningen komme att jemförelsevis minskas. Bankodiskont direktionens förslag afser att befrämja detta ändamål, äfvensom det af Herr Professor Agardh i dess motion åsyftade — undvikande af kontanta penningars remitterande med posterne — skulle genom antagande af samma förslag vinnas.
I den första af de motioner, Hr Sandelhjelm nu väckt, hvilken afser inrättande af utvexlings-contor för bancosedlar i städerna Borås och Wenersborg, får jag i allo förena mig, och jag gör det så mycket hellre, som jag har mig bekant, alt man i denna del af Westergöthland sällan anträffar någon bancosedel, utan Den 29 Februari c, m. 511 deremot det allmänt gångbara myntet utgöres af privatbankssedlar, hvarföre också, då det kommer i fråga att bestrida sina utgifter med bancomynt, såsom t. ex. vid kronouppbörden och utmätningar, ortens innevånare måste anlita enskilde personer i trakten, hvilka hafva correspondance på de städer, der privatbankerne äro inrättade, hvilket åtminstone, då fråga är om stöl re utgiftsposter, är enda utvägen, enär intet annat än privatbanks-sedlar i orten är att tillgå. Jag anser således högst nödvändigt, att ifrågavar. utvexlingscontor i landsorterna inrättas. Hr Hjerta, Lars: Jag anser visserligen icke i allmänhet nyttigt eller lämp|igt, att företaga discussion öfver en motion i samma ögonblick den väckes; men då en värd talare behagat upptaga ett ämne, hvarom motion af Hr Sandelhjelm nu blifvit gjord, tager jag mig friheten erinra, att oansedt äfven jag instämmer i motionärens lanke om de stora olägenheterna deraf, alt privatbanks-sedlarne icke alltid af innehafvarne kunna utvexlas emot bancomynt, tror jag likväl det vara alldeles omöjligt att stadga hvad den värde motionären föreslagit, i afseende på deras utvexling emot sådant mynt, som mottages i Kronans uppbörd. Det måste vara privatbankerna lika som hvarje enskild tillåtet, att icke utsträcka acceptei na af deras invisningar eller skuldebref längre, än sedlarnes egen credit tillåter.
Om vid en föregående Riksdag EconomiUtskottets enahanda behandling som vid denna blifvit, vid saknad kännedom om särskilte förhållanden i särskilte KneckteContrakter af Riksens Ständer bifallen, så upphäfver detta bifall icke hvar och en provins partielle rätt, som beror af en partiel pröfning af hvarje provins, förbehållne rättigheter och får jag af anförde 6käl vörch Den 21 Maji e. m. sammeligen anhålla, att målet till beredande af en sådan pröfning, må med desse erinringar till SfatsUtskottet öfverlemnas, men. om emot förmodan, detta icke bita lies utan Econotniötskottets fortfarande åtgärd dervid medgifves anhåller jag Betänkandet med desse anmärkningar måtte till Economioch BssvärsUtskottet återremitteras. Bilagor till PleniProtocollet för den 23 Maji, förmiddagen. N:o i* Herr Stjernftalpe, Jonas Magnus-, Sedan jag hört, och derefter äfven genomläst Friherre Björnstjemas yttrande^ otn våra allmänna Läroverk, samt KrigsAcademien i synnerhet, finner jag mig föranlåten att, med all aktning för den värde Talarens kunskaper, och det nit han ådagalagt för den goda saken i allmänhet göra några anmärkningar vid berörde yttrande, hemtade af egen er* farenhet. ilen 23 Måfii Jag har genomgått både TrivialScholi* och Gymnasium, och tror mig således ej behöfva hemta mycken ledning för mitt omdöme af den nya Skolordningen, ehuru den till en god del upphäfvit den ensidiga syftning samma Läroverk, ännu under den tid jag genomgick dem, måste Vidkännas, nemligen att blott dana Prester eller Lärare. Då, t. e. undervisades icke derstädes i Franska och Tyska språken såsom nyare Skolordningen bjuder, och det Philosophiska studium inskränkte sig till Plennings Logica samt Bruemarks Moral} icke eller fick man derstädes lära Algebra såsom nu sker.
Tackjernstionde, om dess upphörande inom bergslag | I anledning af skiljaktiga ! beslut | Voteringsresultat Tal, Kongl. Maj:ts, till Riksens Ständer på rikssalen vid riksdagens början den 24 Oktober 1865 » vid riksdagens afslutande den 22 Juni 1866 Taxa för trafiken å Trollhätte kanal, om revision deraf . I anledning af återremiss » för trafiken å Statens jernvägar, om ändringar deri . i | Ridd. o. i N:o I Sid. I Adeln. Riks-Ståndens Beslut. Prestei Borgare Ståndet. Hufvud - Titeln. Titeln. Titeln. 31 Jan. b. 31 Jan., 31 Jan. b. 31 Jan. g. 2 Maj !g. 25 April b. 27 April! b. 1 Maj a.a. 15 Maj a. a. 16Maj a. a. 18Maj a. a, 16 Maj b. 21 Mars b. 17 Mars a. a. 7 Juni a. a. 7 Juni I j — Ib. 17 JanJb. 13 Jan. a. 21 Mars h. 21 Mar g. 9 Juni a. a. 7 Juni b. 24 JanJb. 20 Jan. 11 6012 T. Teckningslärare vid elementarläroverken, om pension åt Tekniska elementarskolorna, om revision af stadgarna för Tekniska söndagsoch aftonskolan i Eskilstuna, om anslag till i )> i Carlskrona, om anslag till Teknologiska Institutet, om anslag till » om revision af stadgarne för Telegraf-anläggningar på Gotland, om anslag till Telegrafverket, om ändring i Kongl, reglementet den 2 Augusti 1856 för Tellander, Frans August, Kommendant och Direktör vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen, om pension åt Teurnqvist, B. A., Länsman, om pension åt Theatern, Kongl., om anslag till dess pensionskassa Thorell, Carl, vice Häradshöfding, om pension åt ..
Efter denna framställning af sin uppfattning utaf saken och af de stadganden i gällande vexellag, dem han ansåg derpå tillämpliga, öfvergick Justitie-Ombudsmannen till granskning af ofvanintagna, utaf Kongl. Hofrättens ledamöter afgifna utlåtande, dervid han först erkände, att merberörde 45 § i Vexellagen, på sätt Kongl. Hofrättens ledamöter anmärkt, visserligen icke uttryckligen innehölle föreskrift derom att, då hos en vexelgäldenär utmätning för vexel skett, hvar och en af de öfrige ändock skulle vara pligtig att vexelns hela belopp till innehafvaren gälda; men tillika förklarade sig anse, att icke destomindre en sådan föreskrift innefattades i §:s ofvananförda ordalag, att »återgångstalan för bristande betalning må anställas på en gång emot flera eller alla vexelgäldenärer eller särskildt emot hvilken som helst af dem, och att förthy vexelns innehafvare ej är bunden vid öfverlåtelsernas ordning, eller det val, han en gång gjort.» I nämnda ordalag medgåfves ju vexelinnehafvaren frihet att vända sig på en gång emot alla vexelgäldenärer eller emot hvem af dem han ville. Om, fortfor J. O., i detta fall, Wickman vändt sig på en gång emot Carlsson och Cumlin, skulle icke då dessa begge, i förmågo af Vexellagens 91 §, som stadgar, att vexelgäldenärer svara, en för alla och alla för en, för sina förbindelser, hafva blifvit förpligtade, 12 att, hvilkendera först gälda gitte, betala vexelskulden? — Och, om Carlsson dertill vant oförmögen, hade icke då betalningsskyldigheten stadnat på Cumlin, utan att fordringsägaren behöft afvakta utgången af en utmätning hos Carlsson eller utredningen af dennes konkurs?