Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De anmnrkmr, som blifvit framställda emot mitt förslag, att boktryckaren skulle i sista handen vara ansvarig för de böter, till hvilka utgifvaren af en från tryckeriet utgången tidning kunde blifva fälld, vittna om obekantskap med det praktiska af saken, enär anmiirkaren tyckes föreställa sig, att tidningar alltid utgå från tryckerier, tillhöriga andra personer, än sjelfva utgifvarne. Förhållandet är emellertid icke alltid sådant, utan man finner tvärtom, att för utgifvandet af större dagliga tidningar med stor cirkulation blifver det för utgifvaren en ren nödvändighet att hafva ett eget tryckeri. Boktryckaren sjelf är ofta förläggare af tidningar, eller ock är utgifvaren delegare i tryckeriet. Vid sådant förhållande är det naturligtvis utgifvarens intresse att boktryckaren ej skall, såsom man sä - Den 10 Oktober. 61 ger, stanna i sticket för böterna; men det band, som sålunda pålägges utgifvaren, är dock af annan beskaffenhet, än anskaffandet på förhand af borgen, ty den ena föreskriftens tillämpning kommer ej i fråga förr, än brott emot tryckfriheten blifvit föröfvat, under det att den andra måste fullgöras, innan tryckfriheten' får utöfvas. Om något af de förhållanden jag nu omnämnt., nemi. att tidnings-utgifvaren sjelf eger tryckeriet eller del deri, ega rum, så förfaller, såsom E. o. Ad. torde tinna, hela Gr. Lagerbjelkes argumentation om olämpligheten af en boktryckares censur öfver tidningen Anläggandet af ett tryckeri är icke heller förenadt med större kostnader, än att det ganska väl later sig göra med ungefärligen den summa, hvarför borgen enligt förslaget skulle ställas. Med anledning af mitt yttrande om tillståndsbrefvens borttagande, en utväg, som jag blott påpekat och hvars vidtagande jag ingalunda uttryckligen påyrkat, har man anmärkt, att aflemnandet af namnsedel icke vore någon tillförlitlig garanti derför, att den verklige författaren till en åtalad tidnings-artikel blofve uptäckt. Att det understundom kan inträffa, att andra personer än de verkliga författarne framträda inför rätta, för att ansvara för åtalade skrifter, det är i min tanke alldeles omöjligt att genom någon lag förekomma.
— Och som Za! således wunnit, sä kommer Embcts» och Tlenstemäns Bewiilning att utgöras af ZOO R:dr och derur der med 2 procent, derifrån och till 600 R:dr nwv z procent och derucöswer uran förändring med 4 procent. Lidra Propositionen. Den som bifailer att Embetö- och Tjenstemän tillätas afdrag endast för de Personers underhäll och aflöning som till SvfllanS bestridande äro oundgäng, lige, voteras Ja! — Den det ej will, Nej! —: Winner Neji —; komma Embcts-och Tjensteman, att erlägga Bewiilning äswen för den andel af Lönen som dem frängär till underhäll och aflöning för oundgängligt biträde i T-ensten. Wid de uldelte och insamlade Voterings-Sedlarncs öppnande befunnos 52 Ja! och 67 Nej! —: Och wm Nei' således wunnit, sä komma Emdetsoch Tjensteman, alt erlägga Bewilining äfwen för den andel at Lönen som dem frängär lill underhäll och aflöning för oundgängligt biträde i Tjcosten. z:dje Propositionen. Den som bifaller, att Arbetsfolk a Landet som med behörigt tillständ icke är i lagstadd tjenst, utan arbetar för Dagspenning efter beting, betalar Mankön i R:dr v. s. w., som BewlliningS - Utskottets Förftag innehäller, .voterar Hg; —; Den det ef will, lTkej! - ; 26zs Den 14 Augusti. Winner Nej sa kemmer Bewillningen efter s dra Artikeln för vesta Personer, att höjas med 50 procent.
För undanrödjandet af omförmälda hrister i nuvarande organisation af beväpningen, hade hinder hitintills mött deruti, att gammal materiel funnits till så stor myckenhet och att denna måst genom begagnande tillgodogöras, men detta hinder kunde numera anses hafva upphört, enär tidens fordringar gjorde anskaffandet af åtskillig ny materiel af annan beskaffenhet till en oafvislig nödvändighet; och syntes derföre tiden nu vara inne att vidtaga erforderliga åtgärder till åstadkommande för framtiden af den för försvarsverket så vigtiga enhet och gemensamhet i beväpningen, samt efter plan och system tillämpa de nya uppfinningar eller förbättringar, som förtjena att antagas; — ett ändamål sorn säkrast och mod minsta kostnader kunde vinnas genom bildande af en för landtoch sjöförsvaret gemensam, sjelfständig och permanent Komité, hvars åliggande skulle vara: att bestämma den lämpligaste konstruktionen å kanoner, gevär, pistoler, blanka vapen, ammunition och lavetter samt passande bestyckning för fästningar och fartyg; att uppgöra reglemente för vapnens handterande eller för den egentliga skjutningen, samt utgifva skjut-tabeller, äfvensom anskaffa, kontrollera och besigtiga alla vapen; hvarförutan denna Komité skulle låta sig angeläget vara, att med största uppmärksamhet och noggrannhet följa nya uppfinningar eller förbättringar i krigsmaterielen så inomsom utomlands, med skyndsamhet tillegna sig dessa och deröfver afgifva betänkande samt anställa do försök, som af omständigheterna påkallades. Derjemte skulle Komitén för ett allmännare spridande af kunskapen om beväpningen redigera en tidskrift samt på det Komiténs skicklighet och förmåga måtte kunna bedömas, om sin verksamhet årligen till Kongl. Maj:t afgifva underdåniga rapporter, hvilka skulle åtfölja Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Ständer. Och på det Komitén jemväl måtte blifva i tillfälle att verka för åstadkommande af system i do förenade rikenas beväpning i förhållande till hvarandra, borde den sättas i förbindelse med någon motsvarande auktoritet i Norge.
Salunda hoppas jag nära scrfaras skal! kill nästa Riksmöte; dock bör ingen förmenas att sä sörwandla Rrksgäldssedlar i Banco dito, och Ri?sga!dS»Comoiret blir ej, utan rehourcer, om amalgamcrings asbetalrstngar efter ali förmodan kunna undwikas. För all säkerhet kunde dock förordas ett biträde as Bänquen, om möjcligcn sä päsordradeS, emot löfte att i propor» tion längre sa njuta Veu ärliga realisations, fonden af 920,222 N:dr. G refwe kvl örner, o ari 6 g briel. Jan» ledning as Banco-UtlkottetS och Herrar FullmägtigeS mlätande, sä wäl som af den särskilda kännedom jag äger as Banco Werket, kan jag försäkra Högloft. Ridderskapct och Adeln, att Banquen gatt sä längt som möjligt är, och tillika uttrycka min fägnad, att detta angelägna Werk kunnat bispringa Riket »ill ten grad det redan gjort. Jag för min del wagar tr» 77§ Den iz Deccmbek'. ask Banque-., icke k.m förskjuta Fond !i!l te 6 Millioner Riksgätdssedlar, sou, böra realistens, ech lil!,meker, atk StatS-Ulskottet mätte, oenom remist afBaneoUtjkottets ukläransc, bllfwa uudcrrttkadr, om ett sädant sakens förkallande. Härjänne får joa, i anledning af hwad sä i Stars-Utskottets som Danco-Utffot» tets utlärande förestås rörande de crcdikivee, som enligt Regerings-Formen skulle komma art ligga Kongl. Majit tillhanda, wid påkommande högst angelägne be» hos, ödmjukeligen hemställa, ark der större Crevitiver, hwilktt alrjd warit en hemlighet, mätte ästven hädanefter sä förbiiswa, och icke wara kändt af andre, än Banco.
Fyrbåkars egare, hvilkas yttranden jemväl sedermera inkommit, och hvaraf inhemtas, att den förre nedsatt köpeskillingen från 35,000 R:dr till 3i,5oo R:dr, med vilkor likväl af serskild betalning för Inventarierne, som i det förra beloppet voro innebegripne, samt att den senare eller Korsö Fyrbåks-egare föi blifvit vid sitt förra anbud af köpeskilling, med förklarande, att betalnings-terminerne kunde på längre eller korrtare tid utställas; och ”vill Kongl. Majit nu meddela Rikets Ständers Stats-Utskott dessa Handlingar jemte Förvaltningens af Sjö-ärendena afgifna utlåtanden, för att tjena till grund, när frågan om merberörde Fyrbåkars inlösning för Statens räkning och om anvisande af Bil. lill K. M. Nådiga Proposi IV. o 27. 9 medel dertill hos Rikets Ständer nu ånyo till pröfning och afgörande förekommer. Kongl. Maj:t förblifver Stats-Utskoltet med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut Supra. CARL JOHAN. t J. Nordenfalk. Utdrag af Proto collet öf v er Krigs-Är enden j hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet å Stockholms Slott den 2g October 1828. Närvarande: Justities Stats-Ministern H. E. Ilr Grefve Gyllenborg. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Id. E. Hr Grefve af TVetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Mörner. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Schwan. Grefve af Ugglas. Ilof-Cancelleren von Schulzenheim. Stats-Secretcraren Nordenfalk. ip Kongl. Maj.ts Nådiga, Propos.
Hade Utsk:s mening varit att denna summa icke skulle få betraktas såsom ett förslagsanslag, så hade Utsk. med dess förmåga, att lägga sina ord icke underlåtit att annorlunda uttrycka sin mening, Jag Den 20 Maj f. m. 193 Jag yrkar återremiss ander önskan, att förvandlingen måtte ske i penningar, men kan detta icke ske, så yrkar jag att dagsverksräntan hellre må bibehållas oförändrad, och jag får ett nytt stöd för yrkande af återremiss af den nplysning jag här inhemtat, att icke allenast BondeSt. ulan äfven BorgareSt. återremitterat denna punkt. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Det är svårt att yttra sig i en fråga sådan som denna, utan att börja ifrån begynnelsen. Jag skall göra det, ehuru i möjligaste korthet, på det att jag icke måtte för mycket pröfva R. o. Ad:s tålamod. Första frågan Olifver naturligtvis den: hvad är den skattskyldige i Sverige pligtig att utgöra? Jo räntepersedlar, ty deri åro skattläggningarne gjorda med undantag af få mindre belopp, som voro satta i penningar. Att ändra dem har man icke ifrågaställa utan endast att utbyta räntepersedlarne. Om Konung och Ständer besluta, att den gamla skatten skall utgöras såsom hittills: sä har ingen något att klaga öfver. Men dessa persedlar äro bestämda i varor, hvilka dels äro otjenliga för räntetagaren att upbära, dels måhända otjenligare för räntegifvaren att utgöra. Derföre har en del af dem på långliga tider icke blifvit lefvere rad in natura utan betald med penningar. Det har då upstått fråga om deras förvandling. Min tanka har varit och är, på sätt de ledamöter af Ståndet, hvilka bevistat föreg:de Riksdagar, torde erinra sig, att otjenliga räntepersedlar måtte omsättas i lämpligare och de gamlas stora antal minskas; men alt ingen räntepersedel måtte till penningar förvandlas. Jag har således yrkat att detsamma mätte ske i vårt land, som en annan talare nyss omförmält hafva skett i Finland.
Stockholm den 3o April' 1834- Reservationer : af Herr Cederborg. ”Sorn vilkoret för den i 3o §. af ConcursLagen bestämde förmonsrält för fordrans utbekommande utaf i mät tagen lös egendom, att den nemligen före cessionen skall vara salt i allmänt förvar eller under utmätningsmäns försegling icke kan iakttagas, i afseende på växande gröda och kreatur, så anser jag, i likhet med hvad Herr Bååth isin reservation anfört, nöd vändigt, att erforderlig föreskrift härom meddelas, på det fordringsegares lagliga rätt må betryggas, och exsecntor icke äfventyra ersättnings-ansvar, för det lian icke, på sätt löi berörd! är, kunnat ifrån gäldenärens bo afskilja så beskaffad lös egendom. Genom ett stadgande, att sådan egcmdom fick lemnäs i tredje mans vård, skulle åtminstone möjlighet beredas för exsecutor, alt derom foga anstalt, och hvad häremot blifvit anmärkt, att nemligen begreppen Om panträtt och utmätningsrält skulle förblandas, kan jag icke gilla, ty efter Lag kan panträtt i lösegendom ej ega ruin, så vida ej egendomen finnesi Borgenärens hand." af Herr Bååth: ”Emot Höglofl. Utskottets Betänkande öfver Riksdagsfullmägtigen ifrån Westerås Län Anders Anderssons motion, om ändring i 3o §. Concurs-Lagen, får jag mig reservera. Lag-Utskoltets Betänkande N.o SS. Motionairen bar egentligen åsyftat den ändring, att, då utmätning lios gäldenär sker, och sådan lösegendom måste utmätas, hvilken icke kan lämpligen sältas under utmätningsmäns försegling eller i allmänt förvar, såsom kreatur, gröda, tu. m. dylikt, har Motionairen ansett enahanda förmonsrält böra ega ruin till så beskaffadt utmätt gods, som vore det salt under försegling eller i allmänt förvar.
Det är visst sannt, att de utländska Bankernas vanliga utlåning är på mycket kortare tid än vår, men utom det att de också måste vara beredda på ett mycket hastigare tillopp af sedlar till inlösen, än i vårt land — hvars vidd och saknad af andra penningar ej medgifver deras så lätta dragande ur rörelsen — så låna de äfven stundom på ganska orörlig säkerhet. Engelska Banken t. ex. hade ända till sednaste tider hela sitt actiecapital — dess grundfond — utlånt till Staten, utan rätt att öfverlåta deraf åt andra. Man hör ofta yrkas öfverflyttandet, än af Bankens hela lånerörelse, än af dess Disconter, på Riksg.-Cont. Någon nytta af detta nya slags Stats-LåneBank kan jag ej inse. Jag tror visserligen det vara bäst, att, när det låter sig göra, Bankens speciella Discont-utminuteringar öfverflyttas på väl organiserade Privatanstalter i landsorten; men jag är fullt öfvertygad, att Banken kan, utan skada för fullgörandet af dess silfvervexling, drifva nästan hvad lånerörelse, creditförliållandena kunna fordra, endast med förbehåll, att Styrelsen hvarken saknar förmåga, ej heller mod att fullgöra sina åligganden, och att Banken tillätes — hvad redan våra förfäder 1668 förutsatte såsom vilkor för en Lånebank — att sjelf låna, när så behöfves. Med dess förmögenhet, dess privilegier, dess credit, hvarmed visserligen ingen enskilds i Sverige kan jemföras, skall den icke finna svårt, att, när den behöfver — vare sig på långa eller korta terminer, — finna billiga lån, och på detta sätt kan den både lemna näringarna verksamma biträden och umbära öfverflödiga ofruktbara silfverfonder. I Finska sedlarnas inströmmande till inlösen har man äfven sett en våda för silfvervexlingen. Men hvarföre skulle dessa, sedan ett tryggadt silfvervärde ökat förmånen af deras begagnande, mera förlora sin gångbarhet i Finland, än då de saknade denna vigtiga fördel? Jag ser blott ett skäl för deras indragning, nemi. om Landets Regering vidtager sådana anstalter, att Svenska myntet ej mera kan gå i rörelsen.
Hr von Hartmansdorff: Sedan R. o. Ad. i går bestulit att prot:n, rör:de öfverläggningarne om tulltaxan sknlle inskränkas till det. mindre vidlyftiga omfång, som vid föreg:de riksdagar varit vanligt, hemställer jag om icke samma beslut må få gälla äfven för artiklarne socker och sirap, hvarom vi i dag öfverlagt. Frih. Palmstjerna: Då öfverläggningen i dag vändt sig om Bevilln.Ulsbs utlåt. N:o 10, hvarom olika meningar förekommit, anser jag protm böra i vanlig ordning upsättas. Hr von Hartmansdorff: Då en ledamot bestridt min framställning, frånträder jag densamma. Föredrogs Stats, samt Allm. Besv. och Ekon.Utskms d. 24 sistl. Maj på bordet lagda betänk. N:o 2, i anledn. af väckt fråga om Rotehållares på Gottland befriande från skyldigheten att anlägga Båtsmanstorp. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att Ridd. Sekret, måtte uplysa, i hvilket beslut de öfriga Stånden stadnat. I anledn. häraf tillkännagaf undertecknad Ridd. Sekret, att enl. ankomne prot. utdr., ifrågav:de betänk, blifvit af samtlige de öfrige RiksStm bifallet. Den 13 Juni. 29 Hr von Hartmansdorff: Jag hade ämnat begära frågan ytterligare på bordet, men nu är det utan ändamål. Sedan härefter Utsk:s förevar:de betänk, och jemväl, uppå derom af Hr von Hartmansdorff gjord begäran, Hr Silfverstolpes vid detsamma fogade reservation blifvit upläst, yttrade Hr von Hartmansdorff: Mig synes Hr Silfverstolpe hafva rätt, och att Utsk. tillstyrkt ett skadligt undantag från de allmänna för indelningsverket gällande grundsatserna. Jag anhåller derföre vördsamt att R. o. Ad. måtte för deras bibehållande i helgd, ehuru det icke har någon inverkan på sakens utgång, antaga Hr Silfverstolpes reservation samt följaktligen lemna motionen utan afseende. Hr af Dalström, Gust.
”Öfver förtullning af vagnar, som af lill Riket ankommande resande njunjas och för hvilka Convojr-afgift” (i händelse sådan afgift kommer att fortfara) ”och Stals-umgälder icke beräknas, skall Tullkammaren med”dela egarne bevis, innefattande ej allenast förtullningsbeloppet, utan ock ”en kort beskrifning på åkdonet, hvarigenom detsamma må igenkännas; bö”rande tillika dylika vagnar af Tullkammaren förses med stämpel. Derest ”åkdonet sedermera af samma person, som det förtullat, inom natt och ”år åter utföres, antingen ifrån den hamn, dit det inkommit, eller ifrån ”hvilken annan som helst, der Sjötullskammare finnes, må egaren å den ”ort, der utförseln sker, emot förlulinings-bevisets aflemnande, genast åter”få den tull han erlaggt, så framt ej något emot beviset är att anmärka ”och den vid inkommandet åsatte stämpel är i behåll.” Resandes vagn må, då den vid ut resan blifvit bevisligen medförd, tullfritt återinföras. §. 16. Den Trettonde &c. — —* §• 17. Allt hvitt Socker &c. — —- — §' lö Vid utförsel sjöledes från Stapelstad af följande inrikes tillverkade varor, beviljas af tullmedlen: för 1 W Topp-, Kandioch Kak-socker 2 sk. 11 r:st. „ 1 „ Cardus eller karfvad Tobak, äfvensom pressad och rullad Tobak samt Snus 3 , — „ „ 1 st. Segelduk af Hampa till minst 50 alnars längd . 8 „ — „ , 1 „ Segelduk af Lin till samma längd 24 „ — , „ 1 „ Packväf af Hampa till minst 50 alnars längd 6 „ — „ „ 1 , Packväf af Lin till samma längd 18 „ — „ „ 1 „ Hvit Bomullsväfnad ”till minst 50 alnars längd och” af garn i finhet af N:o 32, eller derutöfver efter Engelsk beräkning 4 „ — „ hvarvid iagttages: m, till R. St.
Men förekommer någon sak till öfverläggning och beslut, som den främmande Makt angår, hvilken lian Troocli Huldhetsed svurit, bör lian ej öfver - Den 7 September e. m. 267 vara beslutets fattande, hvarken in Pleno, Utskott eller Nämd. 5:o Adelsman, som flyttat sitt bo och hemvist utrikes, på sätt §. 3a af" it23 års Adelige Privilegier omförmäler, samt sådan Adelsmans Son, intilldess han åter till Fäderneslandet inflyttat, och lagligen styrkt, att hans förbindelse med främmande Makt upphört; att han sig mot Konungen med Tro och Huldhetsed förpligtat, samt alt han, de trenne sista åren, förr än han sig till Säte och Stämma anmäler, här i Riket skattskrifven varit. 6:0 Afkomling i fjärmare än irsta led från en på ofvannämnde sätt utflyttad Adelsman, intilldess han uppfyllt de i 5:te Punkten föreskrifne vilkor, och dessutom erhållit Konungens särskilda Nådiga tillstånd att inträda i sina Förfäders rättigheter. 7:0 Adelsman, hvars Ätteledning från Stamfadren ej af Riddarhusets Genealogiske Tabeller tydeligen utvisas, eller, der desse befinnas brislfällige, sådan Ätteledning ej styrka gitter. 8:0 Adelsman, som är Landtmarskalk eller Taleman eller Riksdagsman af annat Stånd. §. 8. Hufvudman, som fyllt 21 år, och som, utom hvad åldern beträffar, sjelf vore berättigad alt representationsrätten utöfva, må 268 Den 7 September e. m. kunna befullmägtiga annan introducerad Adelsman alt intaga Säte och Stämma för Ätten. Får Hufvudman, enligt denna Riddarhusordning, ej utgifva fullmakt, då inträde för tillfället närmaste Ättemän, för hvilken något Lagligt hinder icke möter, uti full Hufvudmannarätt. Fullmakt, som af annan person är utgifven, kan i intet fall såsom gällande anses.
Harts och Harpoes. I afseende på dessa artiklar yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels bibehållande af nu stadgade införsels-tull; hvarefter Utsk:s förslag af R. o. Ad. bifölls. Den 4 Maj e. m. 61 Hattar och Hattflätor. Utsk:s förslag bifölls. Hudar och Skinn, oberedda. I fråga om denna artikel yrkades dels bifall till Utsk:s förslag, dels bifall till den indelning och de tullsatser, som i K. M:s Nåd. Propos. blifvit föreslagne, dels ock antagande af följande indelning och tullsatser: torra, osaltade . 1 f J sk. 4 r:st. » saltade 1 » 1 » — » våtsaltade och andra slag 1 » — » 8 » Sedan först propos. till bifall å Utsk:s förslag blifvit framställd och besvarad med blandade Ja och Nej, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla den indelning och de tullsatser, som i K. M:s Nåd. Propos. blifvit föreslagne, och ropades härvid starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Efter härvid gjord begäran om votering, uplästes till justering och godkändes följande votens-propos.: Den, som bifaller, att, i öfverensstämmelse med K. M:s Nåd. Propos. för artikeln Hudar och Skinn, oberedde, antagas följande indelning och tullsatser: torra 1 & 1 sk. 10 nst. våtsaltade 1 » — » 8 » andra slag - . 1 » 1 » — » röstar Ja} den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages för nämnde artikel följande indelning och lullsatser: torra: osaltade 1 ^ 1 sk. 4 r:st. » saltade 1 » 1 » — » våtsaltade och andra slag 1 » — » 8 » Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 36. Nej — 32.
Sedermera bar jag fästat mig dervid att Utsk. påstått att under det i 1841 års författning förekommande uttrycket ”inventeringar” jemväl borde inbegripas ränteri-invenleringar. Så har författningen dock hittills mig veterligen aldrig varit tillämpad. Ty den rådman, som enl. författningarne har nyckeln till ränterikistan, är äfven skyldig och för egen säkerhet berättigad att vara närvar:de då penningar den första i hvarje månad ur kistan uttagas eller dit inläggas. Men någon ersättning för sitt besvär får han icke. Jag kan väl icke förmoda att meningen nu är att han skulle hafva traktamenlsersättning för hvarje gång han infinner sig i ränteriet för att bevista kistans öppnande; det skulle i sanning blifva ganska dyrt för Staten. Jag tillstyrker derföre afslag å hela detta betänk. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om förhållandet med magistratspersoner i städerne vore enahanda med hvad som äger rum i hänseende till andra erabetsmän, eller att de äro aflönta af Staten och följaktligen skyldige att egna sin tid endast åt Statens tjens; så skulle Frih. Cederströms anmärkn. vara grundad. Men nu är det icke så. Magistrats-personer aflönas af städerne sjelfva för deras kommunala bestyr, men dessa upptaga icke hela deras verksamhet i anspråk. När nu dessa tjenstemän äfven äro skyldige att, utan vedergällning, deltaga i sådane förrättningar, som röra Statens tjenst, så är det ju i sjelfva verket städernes borgerskap, som derföre aflöna dem, ehuru det borde vara kronan. Så länge städernes innevånare ägde uteslutande rätt att idka vissa näringar, så hade de deruti en förmån framför andra, till följd hvaraf äfven vissa skyldigheter kunde af dem mera än af andra utkräfvas. Men då i detta ögonblick genom näringsfrihetens införande, det är andra än städernes innevånare tillåtet att Den 24 Augusti. idka borgerlig näring, så följer deraf, alt städernes borgare icke böra hafva större åligganden än andra näringsidkare. Jag anser Utsk. derföre hafva rikligt behandlat denna fråga. Afven i fråga om ränteri-inventeringar gillar jag Utsk:s yttrande.
Finnas desse betjente härutinnan icke fullgöra sina pligter, läte Justitie-Kanslersembetet med dem efter lag och omständigheter förfara. ll:o Den, som åtalar underslef emot eller öfverträdelse af denna författning erhåller hälften af del ådömda bötesbeloppet; hvarförutom honom alltid tillkommer hälften af den undansnillade eller för ringa crlagda slämpelafgiften. Återstoden al denna afgift, äfvensom af böterna, tillfaller Kongl. Maj:t och Kronan. Denna författning skall lända till efterrättelse från nästkommande års början till slutet af det år, under hvars lopp ny Tidnings-stämplings-bevillning varder af Rikets Ständer fastställd. Eili. till R. St. Uppläst oell godkiindt hos Ridd. och Adeln den 15 Sept. 1860. Preste-Slåndet den 15 Borgare-Slåndct den 15 Bonde-Slåndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition om anslag för åvägabringande af ifrågasatt förstärkning aj Högsta Domstolen. (Stals-Utsk:s Utlåtande N:o 168.) S. A. K. Uti aflålen nådig Proposition af den 13 sisllidne Mars har E. K. Majit behagat meddela Rikets Sländer, hurusom, för verkställandet af den utaf E. K. Majit, uti särskild Proposition till Rikets Ständer samma dag. föreslagna förstärkning af É. K. Majlis Högsta Domstol, erfordrades medel ej mindre till löner åt