Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ledamöter i öfre kammaren utses för en längre tidrymd. 9:o Valrätt bör omedelbart utöfvas, der icke annorlunda för särskilda fall stadgas; men äfven vid detta sednare förhållande bör, så vidt ske kan, tillses, alt valberättigad, som sådant åslundar, må kunna sin valrätt sjelf utöfva. 10:o Vid början af hvarje riksdag utse kamrarne, till hälften hvardera, ledamöter i de Utsk., sorn erfordras för behandling af sådane ärenden, hvilka ovillkorligen skola vid hvarje riksdag förekomma. För handläggning af tillfälligtvis förekommande ärende, i följd antingen af Konungens propos. eller af enskild riksdagsmans motion, tillsättes särskildt Utsk. af den kammare, der propos:n blifvit allemnad eller motionen väckt. Utsk:s Ordförande idses af ocb ibland Ulsk:s ledamöter genom val. Hr Akerman tilläde sedermera: Jag anhåller vördsamt att detta förslag må blifva föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, och vågar i sammanhang dermed fram-' ställa ett ytterligare förslag, nemi., alt då, efter hvad kändt är, riksdagens allmänna förhandlingar skrida till sitt slut, R. o. Ad. måtte uppdraga åt Consl.Utsk. att, i händelse Ulsk:s tid icke skulle medgifva utarbetande af ett förslag i öfverensstämmelse med de grunder, som R. o. Ad. kan komma att bestämma, Utsk. måtte föreslå R. St. aflåtande till K. M. af en und. skrifvelse, med anhållan, att K. M. behagade förordna en comité för att utarbeta ett förslag till ombildning af nationalrepresentationen tidigt [öre nästkommande riksdag, så att förslaget måtte blifva kändt fördem, som komma att deröfver besluta, och att K. M. täcktes vid kommande riksdag öfverlemna detta förslag till Ständernas pröfning. Frih. Hermelin, Au g. Söderling: Då jag på förmiddagen hade ordet, anhöll jag, att under discussionens lopp, närmare få utveckla hvad jag ansåg att R. o. Ad. borde antaga såsom sin gemensamman tanka i fråga om nationalrepresentationens ombildning.
här ä ' ju inga fruntimmer alls, bara herrar! » När min älskade man hunnit med att se sig omkring, gjorde också han alldeles samma upptäckt, men då var det för sent att slå till reträtt, ty i och med detsamma drogs landgången in. Kungen hade nyss gått ombord och där stodo vi nu, min Karl och jag, midt uppe i den kungliga sviten. Karl presenterade mig för några bekanta storgubbar till höger och vänster och vi kommo snart i ett gemytligt och skämtsamt samspråk. IDUN I halfskymningen uppsändes försöksvis några ytterst magra raketer, liksom för att öfvertyga o m omöjligheten, äfven för ett briljant fyrverkeri, att göra sig gällande i halfdager. Men den misslyckade åtgärden kunde ju inte heller alldeles oanmärkt få passera, o m det också låg mer godhet och öfverseende än skarp kritik i ett och annat yttrande, som jag uppfångade i närheten. Det beskedligaste var dock af generalmajor B. tillika med en aldrig så liten axelryckn i n g: » Ja, man gör så godt man kan! » Då hördes med ens ett halfhögt, flerstämmigt utrop: » kungen kommer! » — Nu är jag just vid det drömlika ögonblicket, och nu visste jag, hvad den känslan ville säga att » stelna invärtes ». Mina armar föllo som domnade ner åt sidorna. Passagen var trång, och min nigning mot alla konstens regler afstår jag från att beskrifva. Men nu såg jag — inte längre bländad af ljrrssken, utan omgjuten af vår höga nords milda augustiskymning — jag såg den ädla kungliga gestalten, vår egen kung, helt nära mig! — Först träffade hans blick min flaxiga ljusa spetshatt — det var då den elektriska förlamningen infann sig — men när jag såg upp och möttes af den humoristiska glimten i ögonvrån, då var jag åter blixtsnabbt på fast mark och, gud vare lof, med återvunnet bruk af min tunga. » O, ers majestät! — förlåt! — det är inte mitt fel, att jag förirrat mig hit bland herrarna. min Karl sa ' ' kom ' och jag gick.
Detta allena kan visa Bankens nu varande ställning, emedan det år det enda färdiga, och möjligtvis kan Utskottet kanske äfven framlägga dfen hufvudsakligaste förändring sorn under år 1822 inträffat. Men jag anhåller, att då proposition i detta afseende göres, tiden för uppgifterne icke måtte beräknas från 1808. Jag har stora an Då nu Den 7 Maji f. m. |2t redan ett så vigtigt beslut år fattadt. behöfver jag icke fördölja att sådane tabieauer utan svårighet för Bunkens btjening kunna öfv.erlernnas, emedan de till de förenade Utskotten blifvit afgifne. Jag får derföre föreslå tiden från 1776, såsom innefattande vigtiga upplysningar för åren 1776, 1777 och 1800. Friherre^ Björnfijerna: 1 händelse af bifall $11 Herr Hjertås tillägg, får jag föreslå, att det sker med det villkor, att publiciteten derigenom icke fördröjes; ty ehuru uppgifterne äro ingifne, vet jag icke om Utskotten ännu gillat dem. Herr Grefven och Landt Mar/hålken hemställde, att grunden för uppgiften af BancoVerkets ställning måtte blifva Bankens sist afslutade räkenskap; dock att BancoUtskottet jemväl borde afgifva en Tableau öfver BancoVerkets ställning ifrån år 1776, intill det sist afslutade räkenskapsåret. Herr Lefrén, Johan Pehr: För min del får jag anmärka, att ehuru jag förmodar att pluraliteten lemnar sitt bifall till sistnämnde proposition, det dock torde vara nödvändigt, att man först säger Nej till hvad Utskottet föreslagit en. ligt hvad 56 § RegeringsFormen och 5 4 Riks» dagsOrdningen föreskrifva. « ' .j Herr Grefven och LandtIHarJkalken erhindrade, att andra punkten innehöll hufvudsakligen alldeles detsamma, sorn den af Herr Grefven och LandtMarskulken nyss gjorde proposition. 122 Den 7 Maji J. m' Herr Lefrén:
”Jag trodde i sanning att man i Tavastland bestode sig kattögon.” Siri hade visserligen icke sett sy på en stund, men af pur respekt för Riksmarsken, hade hon ej vågat stiga opp. ”De unga hålla på att brodera en matta åt sin broder Johan”, sade nu fru Ebba, för att börja något samtal med den stumme gästen. ”Han är nu på Qvidja, och emellertid vilja de ha den färdig. De gladde sig nyss åt att arbetet utfaller vackert. För en man som är van att studera stjernorna och vår herres fagra, vexande blommor, kan deras lilla arbete väl ej ha något intresse; men kanske behagar mäster Sigfrid ändå fägna dem med att kasta en blick derpå.” Fru Ebba beräknade att hon på detta sätt skulle få sin gäst att lemna sin plats vid dörrposten; men tänkte dervid i sjelfva verket så litet på beskådandet af arbetet, att hon ej ens erinrade sig, att det vore alltför mörkt i rummet dertill. Hebla började nu upprulla den praktfulla mattan, i det hon sade: ”Men här är ju så mörkt, hvem kan nu se.” Mäster Sigfrid bockade sig än en gång, och steg sedan framåt. Han såg länge tyst på det präktiga arbetet, slutligen utbrast han: ”Besynnerligt! Syntes mig icke detta först vara idel rosor och blader, men ju längre mina ögon bjuda till att genomtränga skymningen, dess klarare framstår, hvad här är afsedt och menadt.” ”Huru så, hvad menen J, mäster Sigfrid”, frågade Kathrina. ”Ja i sanning, detta är dock sannerligen så. Se alla dessa bilor och blodfläckar deremellan. Och blott ett par år, så är det färdigt.” ”Hu, hvad är det han säger, hvad betyder detta”, ropade Kathrina och fällde af förskräckelse trädet, hvarvid mattan var fästad, så att det föll med buller i golfvet och ljudet återskallade genom rummen. I detsamma öppnades dörren, och in trädde en småsven, som bar ett par höga armljusstakar med brinnande ljus uti, dem han ställde på bordet och aflägsnade sig genast. De unga flickorna stodo bleka af förskräckelse.
R:dr, då deremot detsamma upp-N gick för Gefle skola till 1,700 R:dr, samt för Kalmar och Hernösands till 1,500 R:dr för hvardera, blifvit hos Rikets Ständer yrkadt, att på det Karlshamns skolas tillvaro icke måtte göras beroende af dess enda lärares helsa och krafter, samt för att gifva skolan den utvidgade verksamhet, tidsförhållandena påkallade, berörde skola måtte komma i åtnjutande af lika anslag med Kalmar och Hernösands skolor; Och då Karlshamns navigations-skola för närvarande uppbär enahanda statsanslag, som Wisby skola, hafva Rikets Ständer funnit skäligt att äfven bevilja en tillökning i anslaget för Karlshamns navigationsskola af 400 R:dr årligen, deraf 333 R:dr 16 sk. såsom arfvode åt en under-lärare, och 66 R:dr 32 sk. till förhöjning i anslags-beloppet för inköp af nya instrumenter, böcker och kartor m. m. 29:o. Det för Skeppsbygg eri-institutet i Karlskrona na från Riksgälds-kontoret utgående årliga anslag af 3,333 R:dr 16 sk. är af E. K. Nåder föreslaget alt fortfarande utgå under den tid, nu fastställda statsreglering omfattar; Och hafva Rikets Ständer, i betraktande af de fördelar, som genom ifrågavarande institut beredas de inhemska rederierna, lemnat bifall till hvad E. K. M:t i berörde hänseende föreslagit.
dotterns det in vill det låg något ovanligt stolt o c h fast i henoch ingenom jag Jag inskriung brud, » O, förbref7 kan slita d e t i s t y c k e n; m e n h a n s h ä n - grepo » låt oss icke röst ljöd nu klar, nästan gäll, — församlade Edit ämnade der » a t t j a g b r y r m i g o m ett anonymt » Jag modern. därefter k o m sin blek, nick mot g i c k i n till d e att bedetta. » H o n v ä n d e nade » låt icke Min kärlek och mitt förtroende Edit det kväfd 47 den i c k e af samM e h j a g sköt åt sidan. jag nu En skall V nya präparat för tändernas ård J a g behandtverkare. fylldes plötsligt m e d tårar. höfver inte höra d i n bekännelse. mig. straffar M e n det onda sig omsider. en Edit, åter höra det. kinder, » Edit, makas hjärtat funnos mit dessa ögonblick tillika Omsider tystnade han. e n stolt lade att eller rörde förleda, sade sig. att genom så? » svår mumlade stämma. » D e t var knappast m i n afsikt detta det ord, Edit! från mig. » » Och M e n misstyd Han J a g söker icke skjuta » Och finkänslig att förstå h a n borde gifva dessa o r d. skulden Vi skola sig icke. J a g hyste f ö r henne. blef fortfarande hon? » aldrig någon E n student illsfotääf. verklig kunde j u n4c Bidrag mottagas med tacksamhet. iA Logogryf. Ton / Hinbtnr I iOllIlillUIi (Tillägnad A. A. o c h L. B.) ndix, Josephson föir Sverige Los &amp; C 0, handlande. Partiförsäljning Be Upptäckare af märkligt slag Mitt hela ä r; Han skådar tingen ljust o c h klart, Och vishet däraf lär. Hans namn kring världen ljuda skall, Hans rykte blifva stort. De lidande — i många fall — En verkligt tjänst han gjort. ÄSÄ. fl Ett djur i höga norden.
4,7 minskning vid 1823 års Riksdag, detsamma sedermera funnits otillräckligt; så liar Utskottet, i anledning af desse anmärkningar, icke något alt tillägga, utan öfverlemnar till R. St:rs vidare bepröfvande dess förut gjorda tillstyrkande i denna del. e) I detta Moment af i2!te Puncten förekomma: 1:0 Fortfarande anslag 2210 R:dr B:co för Veterinärinrättningen i Stockholm, enligt serskildta Utlåtandet derom N:o i3o. Någon anmärkning emot tillstyrkandet i detta fall finnes icke vara gjord. (Den i sammanhang dermed i berörde Utlåtande besvarade fråga om serskildt anslag, till uppförande afen nybyggnad för Veterinär - Inrättningens behof, hvilket anslag Utskottet afslyrkt, har likaledes varit under öfverläggning och blifvit från alla 4 RiksStånden återremitterad, i följd af många Ledamöters yrkanden om Förslag till ett dylikt anslags beviljande. Då ännu icke, till öfverläggning uti Utskottet förevarit, den del af K. M:ts Nådiga proposition rörande f. d. Allmänna Magazinslnrättnirigens Utredning, som angar dispositionen af denne Inrättnings Byggnader, och i förening hvarmed Utskottet utfäst sig att taga i öfvervägande jemväl frågan om utvidgadt utrymme för Veterinärinrättningen, anser Utskottet sig ock böra med pröfningen af desse anmärkningar uppskjuta; och förbehåller sig derföre att med serskildt utlåtande i detta ämne till R. St:r inkomma.) 48 Stats-Utskottets 2:0 en tillstyrkt ny utgifts uppförande pä Stat med 1200 R:dr B:co, till årliga arfvoden, 5o R:dr, åt en DjurLäkare i hvarje Län. Sedan, efter pröfning af de anmärkningar som emot förslaget härom blifvit gjorda inom RiksStånden , Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonornieUtskotten i gemensamt Utlåtande N:o 47 funnit sig böra föreslå, att desse arfvoden till uppgifvit belopp måga beviljas; så kommer, i händelse af R.
Motionären har föreslagit: ”att kronofogdarne måtte förbjudas antaga andra personer till uppbördsskrifvare än sådane, som kunde förete bevis derom, alt de tagit den examen som är länsmännen ålagd, samt att de ega erforderlig skicklighet, innan dem tillåtas alt någon tjenstförrättning på egen hand utföra, äfvensom alt ifrågavar. uppbördsskrifvare derförinnan böra, enl. 1 cap. 7 § Utsökms-balken aflägga behörig ed”. Nu har Hr Hedenstjerna hemställt: ”att stadgande utfärdas derom, att kronofogde icke må till indrifuing af allmänna medel eller andra embelsförrättningar begagna sina skrifvarebiträden, utan att de, efter undergången länsmansexamen, dertill erhållit K. bef:des förordnande samt aflagt föreskrifvande ed”. Den brist i skicklighet hos dessa fogdeskrifvare, hvaröfver motionären klagat, bar Hr Hedenstjerna velat afhjelpa pä ett sätt, som icke synes mig olikt det motionären framställt. Jag hemställer derföre lill Hr Gr. o. Landtm, huruvida Frill. Cederströms anmärkmr kunna förhindra antagandet af Hr Hedenstjernas motion. Frih. Cederström: Hr Hedenstjerna, såsom sjelf varande landssecreterare, bar sannerligen icke kunnat begå en märkvärdigare blunder, än då han föreslagit ett stadgande, att fogdeskrifvare icke skulle få förrätta utmätningar med mindre de undergått länsmansexamen, undfått K. befides förordnande, och aflagt föreskrifven ed. Har dylika tjenstemän, utan att hafva uppfyllt dessa vilkor, fått förrätta kronofogdetjenster är det visserligen rätt illa, men så länge gällande författningar sådant förbjuda, kan jag icke se, att ett ytterligare stadgande är behöfligt. Hr Printzensköld: Man kan visserligen af motionen draga den slutsats, att det kan vara behörigt, att komma till det resultat, hvartill Hr Hedenstjerna i dess reservation ledt sig, och jag vill härom icke tvifla utan öfvergår till sjelfva saken.
Om hon så lyckas bli qvitt sin plagoande för en tid, ¿å blir det ekonomiska resultatet, att hon, ofta med en talrik barnskara, är hänvisad att uteslutande leñ a pä sitt alltid uselt betalade arbete, eller blir kastad till fattigvårdens hjelpsamhet. Och med sådana fakta dagligen för våra ögon vill Strindberg söka inbilla oss, att sträfvan för qvinnans frigörelse är » en aristokratisk rörelse, en politisk öfverklassrörelse »! Att qvinnofrågan endast rör kulturqvinnan! Nej, och tusen gånger nej. - Just de råaste fonnerna af mannens tyranni i äktenskapet förekomma ju, som man kan förstå, inom de lager, hvilka samhället ej brytt sig om att rädda från råheten. Lagstiftningen behöfver lika väl ingripa för att värna arbetarehustrun mot alla slags öfvergrepp, som för att gifva » kultur-•qvinnan » en oberoende ställning. Jag vill här endast antydningsvis beröra den allra värsta formen af underklassqvinnans rättslöshetstillstånd i det Nuvarande samhället: prostitutionen. Att Strindberg kunnpt blankt glömma bort dess tillvaro, när han skref sina nyss citerade ord om att qvinnofrågan blott rörde kulturqvinnan, visar bäst huru föga genomtänkt hela hans angrepp varit från böijan. Ty som något annat än glpmska kan jag icke anse, att han alldeles förbisett hela den vigtiga sida af den modema qvinnorörelsen, som afser att bekämpa detta sam-hällsonda och att rädda dess offer. Här är ej platsen att ingå på någon undersökning huruvida icke federationens sträfvanden varit allt för ensidiga, och om ej rörelsen skulle ha vunnit på att predika en mindre asketisk, d. ä. onaturlig moral, * för båda könen, och syssla mindre med frälsningen af Magdalenomas själar. Men alldeles oafsedt hvad man liar för tankar härom, lär väl ingen kunna förneka, att prostitutionen, sådan den för närvarande med en viss grad af nödvändighet består, i och för sig är ett fruktansvärd t sjukdomssymptomhos samhället, och att deras sträfvanden, som gjort till sitt lifs uppgift att bekämpa detta onda och lindra de olyckor det för med sig, äro i högsta grad behjertansvärda, vare sig man nu anser de föreslagna medlen härför vara verksamma eller icke.
Icke derföre att jag ju icke inser vådome af att bränvinet tillskyndar staten stora inkomster; men då tillverkningsafgiflerna upgå till millioner, så ökas icke vådan deraf att statsverket jemväl bekommer den i förhållande dertill obetydliga försäljningsafgiften. Af sådan orsak och då någon motion i denna syftning icke blifvit väckt, instämmer jag i yrkandet om återremiss, på det att hvad Gr. Lagerbjelke i sitt anförande åsyftat, må kunna ernås. Jag hemställer således att Utsk:t må taga frågan under förnyad pröfning, för att utreda hvad som hin drar att försäljnings-skatten må ingå till statskassan, och om det dervid befinnes att städerne verkligen ega någon urgammal rätt till inkomst af bränvinsförsäljningen, någon billig ersättning derför må dem lemnäs, såsom förut skett i fråga om tolagen. Skulle åter Utslct icke medhinna en sådan utredning, så torde det böra föreslå en Rikets St:rs underd. skrifvelse till K. M:t, med begäran om ärendets utredning och framställning derom till Rikets näst sammanträdande St:r. Hr C a r I h e i m-G y 11 e n s k j ö I d: Jag är ganska glad att kunna instämma i hvad Gr. Lagerbjelke här yttrat. Äfven jag anser, alt det rättaste vore, att bränvins-utskänkningsoch minuteringsafgifterna inginge till statsverket, likasom andra afgifter, och ännu Den 1 Augusti f. m. 25 mera än andra, lill följe af deras särskilda beskaffenhet. Jaa har dock Icke vågat för min del ifrågasätta något sådant. Jag instäm mer emellertid i Gr. Lagerbjeikes begäran om återremiss, och sk ulle önska aflätande af en underd. skrifvelse till K. M:t, med begäran om utredning af det belopp, hvartill dessa afgifter stigit. I Grins yttrande förekom dock en omständighet, hvaruti jag ej kan fullt instämma, nemi. då Grin sade, att staten bo de i stället öfvertaga en del af städernas bördor eller också lemna dem någon viss kon tant summa i ersättning.
Bankerne enligt lag och särskilde reglementen fått sig ålagdt att verkställa, samt är deremot förpligtad att tillhandahålla de enskilde Bankerne af allmänna Svenska Banken utgifna sedlar till motsvarande belopp, utan ränta eller annan afgift än den, som särskildt stadgas såsom ersättning för sedlarnes förfärdigande och för bokföringen. De sålunda mottagne obligationerne skola af allmänna Svenska Banken deponeras i Rikets Ständers Bank under den i § 12 stadgade kontroll. Allmänna Svenska Banken förbehälles dock enahanda depositionsrätt öfver desse obligationer, såsom här nedan stadgas. § 16. Banken vare förbudet att inlåta sig i handel elier industriella företag eller att ega annan fastighet, än som för Bankens egen rörelse erfordras; honom likväl obetaget att inropa pantsatt eller utmätt egendom, som utbjudes på auktion, dervid Bankens rätt och säkerhet kunna vara i fråga. Sådan inköpt egendom skall dock åter försäljas, sä snart sådant utan förlust för Banken kan ske. § 17. Banken eger att å löpande räkning emottaga sådane, Statsverket och derunder lydande kassor tillhörande medel, som enligt gällande eller blifvande föreskrifter böra på dylik räkning insättas. För sådane medel erlägger Banken icke någon ränta, men erhåller icke heller folii-afgift. Angående den ränta eller folii-afgift, som må beräknas för enskildes medel, hvilka pä löpande räkning eller på viss äterbetalningstid till Banken lemnäs, äfvensom angående ränta å Statsverkets medel, hvilka kunna på viss tid Banken anförtros, eger Bankens styrelse att med insättaren öfverenskomma. § 18. Till bevis öfver insättningar på löpande räkning med eller utan ränta,n utfärdar Banken qvitto, stäldt till insättaren. Sådant qvitto må ej till lyftning å innehafvande räkning berättiga. Öfver deposition pä längre eller kortare tid lemnar Banken bevis innehållande förbindelse att, emot bevisets återlemnande å förfallotiden, infria det deponerade beloppet med öfverenskomma räntor. Sådane bevis, ställda till viss man, må icke lyda ä mindre belopp än 100 R:dr och, om de äro ställda till innehafvaren, ej å mindre belopp än 500 R:dr. § 19.
Hvad af Ki 'ono-Allmänningarne som blifvit, efter, till underdånigt följe af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 4 Februarii 1811, haline undersökningar, Bruken tillerkändt, är af dem antingen redan tili Skatte inlöst, elier och för närvarande ännu under skattläggnings beredning. Utom de föreskrifter, som i Lag finnas stadgade emot en vårdslös behandling af Kronooch Skatteskogarne, hafva några andra eller ytterligare åtgärder till en bättre hushållning dermed icke ansetts af omständigheterna påkallade, enär de under dessa år i allmänhet rådande missgynsamma konjunkturer å trädvaror medfört ett korrektif emot skogarnes aLltförmyekna ålitande — dock, och som för befordrandet af skogarnes växtlighet icke litet bidrar deras rensning från den mängd af vindfällen, som så ofta i vissa fjälltrakter härstädes förorsakas af häftiga orkaner, hvilka understundom kunna nedlägga hela sträckor af träd, har Konungens Befallningshafvande, på ansökningar af fattiga Nybyggare att lill någon hjelp i deras nöd få använda sådana träd till försågning, vid särskildta tillfällen och med föreskrifvande af nödige kontroller emot rättighetens missbrukande, meddelat tillstånd till afhämtning af nerfallne eller skadade träd, hvilka eljest skulle hafva blifvit, hinderlige 13 för den friska skogens växtlighet. Besparing af skog har .afven i sednare tider beredis genom ett allmännare och småningom sig mer och mer utbredande bruk af såkallad takspån till takbetäckning i stället för den förut dertill använda takveden, som medtog betydligt af växande skog, äfvensom, och då de förut hruklige Långlogar för sädeströskning nu efter handen lemna runi för så kallade Rundlogar, man äfven derutinnan har att motse mera skogbesparing. I öfrigt iagttages nu mer än förr af allmogen en klokare beräkning vid uppförandet af deras åbyggnader och en ändamålsenligare inredning deraf. Bränntorf; begagnande är här föga kändt, och endast en och annan i Medelpad har dermed gjort försök.
17:de punkten, litt. a) b') och c) äro af samtlige Riks-Stånden bifallne. Litt. d), angående anslag till understöd för utarbetande och ordnande af Capitainen Cronstrands samlingar i den fordna Egyptiska byggnadskonsten, bar af Bonde-Ståndet blifvit återremitterad; men enär de öfrige trenne Riks-Stånden utlåtandet i denna del godkänt, finner Utskottet, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, återremissen ej kunna till någon åtgärd föranleda. 18.de oolde punkten, angående begärde anslag till räddningsanstalter för vanvårdade barn, och 0.1 punkten Litt. a) angående förhöjning uti anslaget för Riks-Archivets flyttning, hafva af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitterade; men som de öfriga Irenne Riks-Stånden bifallit Utlåtandet i dessa delar, kunna, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, återremisserne ej till någon åtgärd föranleda. Litt. b) är af samtlige Riks-Stånden gillad. Litt. c'), angående anslag till inköp af någon lämplig local till begagnande af Nya Elementar-Skolan, har af Ridderskapet och Adeln blifvit bifallen, men af de öfrige trenne Riks-Stånden återremitterad, med förklarande af Presteoch Borgare-Stånden, att dessa begge Stånd anse, alt ifrågavarande anslag icke bör beviljas, hvilken mening äfven blifvit, under instämmande uti den af Doctor Stenhammar afgifne reservation, af BondeStåndet biträdd ; och har Utskottet, då sålunda trenne Stånd förklarat sig hafva en annan åsigt, rörande detta anslag, än som af Utskottet blifvit i dess Stats-Utskottets Utlåtande, IV.o 7 5. q dess afgifne Utlåtande uttryckt, ansett sig böra, med frånträdande deraf, tillstyrka, att något anslag för ifrågavarande ändamål icke målte af Rikets Ständer beviljas. Litt d) ä>' af samtlige Riks-Stånden godkänd.