Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:q 23a, I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut afgifne Betänkande, angående yrkad frihet till svedjande å Skatte-bemmans ägor, samt begagnande af Masleträd och Ekar. Från Expeditions-Utskottet: Af den (4 dennes: Med hemställan , huruvida Riksens Ständers beslut i anledning af Stats-Utskottels Utlåtanden N:ris 200 och 2o3 må expedieras. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Ilögloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 17 November 1823. S D. Uplästes till Justering Expeditions Utskottets under N:o 3o3 insände förslag T34 De[n 17 November e. mi till Riksens Ständers nuderdånige Skrifvelse till Kongl. Majrti anledning af väckt fråga om en vidsträcktare tillämpning af Stadgandet i 27 Cap. p § Rättegångs Balken, rörande lagvadda Sakers lottning emellan HofRätts Ledamöter; Och Lief berörde förslag, på grund af Herr af Ekenstams , Israel, dervid gjorde anmärkning, lill Expeditions Utskottet återremitteradt. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs och Oeconomie Utskottets den 5 dennes under N:o 209 allåtne, samt den i o derpåföljde e. m. på bordet lngde, Memorial, rörande RiksStåndens serskildta Beslut, i frågan om en Köpings anlågggande i Fryxände Socken af Vermlands Län; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial, som icke erfordrade någon åtgärd af Riderskapet och Adeln, borde läggas till haudlingarne.
bouppteckning och arfskifte, förniyiidareireiide~i m. m. För besvarande af dessa frågor liar Byrån försfikrat sig om biträde af jurister af erkänd yrkesskickliglict. Då Byrins tjenst i dylika saker anlitas, öfverleninar Uyrin ärendet ofördröjligen till yrkesmannen. Genom sin niellankonist försäkrar Byrån de rådsökande om tv5 fördelar: I) att deras angeltigcnlieter laggas i händerna på niän af erkänd skickligliet, z) att clcssas bitride erl15lles till billigare pris an under andra förli9llariden: Iirarom B y r h lyckats utverka benäget löfte. Obs. Z. Den juridiska lionsiiltationen betalas af den rådsökande enligt aftal nied eller debitering fran den jurist soni öfvertngit iiifilet, och direkt till hononi. Endast iiiiclantags \ .is kunna rid kostnadsfritt gifvas. Obs. / Z. Till tids vinnande böra redan vid första nieddelandet till B y r h s i fullständiga upplysningar som möjligt gikas om deii sak, för Iivilken juridiskt biträde önskas. b Z För B y r h mellankonist etlägges en afgift, Iivars belopp star i förliillande till det arbete och de onikostnader soni från Byraii utgatt. denna afgift niedgifves FredrikaBrenier-Förbundets niedleniniar en viss nedsättning. A s Hans lilla tenndosa. an har sina pengar i en liten tenndosa *, sade huslmn. &gt;Jag har aldrig sett, hum den ser ut inuti *. Hon mr en graliirig qvinna, ett stycke p i v9g mot sjuttio ir. Hennes fem barn, söner och duttrar, voro alla försörjdn och hade egna fainiljer. Det gmnln paret 252 var ensamt, likasom i början af deras giherin3.l. Da hustrun nu hade mindre att göra, sysselsatte sig hennes tankar mycket med det förflutna. Hon kom ih3.g sig sjelf som en glad ung qvinna, hvars fader gaf henne vissa m8nadspenga1, som hon kunde använda eRer behag.
Det blir icke i förargelse jag går ut. Men jag har lof att bli likgiltig för honom, när han inte gör sig mera mån om att hålla mig qvar. Axel har varit här i qväll. Det var så trefligt. Jag satt vid mitt skrifbord och sydde, när han kom; lampan tänd på bordet framför mig. Han tog en stol och satte sig bredvid. ”Jag tror du sitter och lappar en klädning?” – ”Jaha.” – ”Hvem skulle tro en blåstrumpa om att ha så nyttigt arbete!” Jag var glad och vänlig; fullkomligt otvungen. Det var som om han varit en bror eller dylikt. Jag tycker att vi kommit hvarandra närmare än någonsin. Det står något i Arne Garborgs Mannfolk, som Axel läste upp för mig en gång och som jag sjelf är alldeles betagen i: ”Da tok Georg han i Haande og sa med eit Mæle, som lyddest mildt: Du skal ikkje vera so stur, Gut. Du ser, du slepp ikkje fraa dette utan Havari; tak det med Mod, Laurits. Ver resolutt som Reven i Glefsa; riv Foten av deg og frels Livet. Ein skulde stella seg so, at ein hadde eit Menneske umframt seg sjölv, som ein aldri turvte ljuga for; men det er ikkje greidt, og du lyt berga deg forutan. Du er ein rædd Mann, Laurits, og Lygn er rædd Manns Verje.”192 De orden, att hvar och en menniska borde ha en att kunna vara ärlig emot, äro som tagna ur mitt eget hjerta, ur min egen längtan. Hur har jag icke sökt efter detta enda! Efter att få ett öfverordnadt förhållande, – jag menar icke afgjordt ett kärleksförhållande, jag menar blott att jag en gång ville ha det så, att det fans en menniska, som afgjordt stod mig närmare än alla andra menniskor, just när det gälde att tala sanning. Att jag till honom ensam kunde tala om mig och om alla andra menniskor och veta att det så stannade mellan honom och mig. Jag blir inte någon hel menniska förr än jag träffar på denne.
Följ mig ut i skogen och lyssna på granarnes högtidliga psalmer, då de än mägtigt brusa ut i en hymn till den Högste eller då tysta anderöster tyckas hviska om kärlek, frid och försoning och foglarnes körer stämma in lyftes icke då känslan upp till det blåa hvalfvet, der vi ana de himmelska boningarne fylles icke då hjertat af känslor, renare, högre än dem predikanten inom de dystra kyrkomurarne med sina hotelser och de utnötta, andefattiga kyrkosångerna förmå uppväcka? Är icke detta en gudstjenst, då jag känner mig stå närmare Gud, än jag kan göra under betrycket af hvardagslifvets små omsorger och bekymmer? AGDA. Ack jo! vet du, Karl men jag säger det bara för dig jag känner mig alltid så beklämd, då jag sitter hela den vackra söndagsförmiddagen instängd i den gamla kyrkan med dess mörka, fuktiga väggar och hör de eviga bönerna och psalmerna, som jag hört, sedan jag var barn, och som jag aldrig rätt förstått. Men bara jag kommer ut och får se den blåa himmeln och de gröna träden, då är jag åter så lycklig och glad. Men, Karl, hur ska' det gå med oss efter detta lifvet? Det är en förfärlig tanke. KARL. Tror du, att den Evige kastat oss ned på denna lilla planet, för att vårt öde på några år skulle afgöras för evigheten? Nej, nej! Ser du den lilla stjernan derborta öfver skogsbrynet hur vänligt hon vinkar mot oss? Månne hon är till blott för att gifva oss sitt svaga ljus? Kan det icke äfven der finnas väsen högre än vi, och är det så otroligt att vi en gång komma dit för att der föra ett högre lif och derunder allt, mer och mer renas från sinnligheten, som drager oss ned i stoftet samt alltmer nalkas Gud? Du ler, Agda! Nåja detta är blott min enskilda öfvertygelse och den gör mig lycklig. AGDA. Men du tror då, att det inte fins några straff för det onda vi gjort och några belöningar för det goda? KARL. Jo här finnes en himmel och ett helvete (Lägger handen på bröstet.)
Stats-kontoret, angående sjelfva stats-verket, det stämplade papperet, Statens spanmåls-förvaltning, undsättnings-fonden samt magasins-fonden, » » Krig s-kollegium, » » Förvaltningen af Sjöärendena, » » Sundliets-kollegium, » » General-tullstyrelsen, » » General-poststyrelsen, » Ofvér-direktörs-embetet för Myntoch kontroll-verken, » Kongl. Fångvårdsstyrelsen, » Kanslers-emb etet vid Kongl. Krig s-akademien, » Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, » » » Givil-statens pensions-inrättning, » » » Arméens dito, » Konvoy-kommissariatet. » Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, » Skogsstyrelsen, angående förvaltningen af de under f. d. Styrelsen öfver ekplanteringarne ställda allmänna medel, » Kommittéen för salpeter-ärendena, » Kongl. Ofverintendents-embetet, » Stuteri-öfverstyrelsen, » Kongl. Serafimer-ordens-gillet, » Direktionen öfver Stockholms allmänna barnhus, » » » Danviks hospital, » Kongl. Landtbruks-akademien, från Direktionen för Kongl. Hof-kapellet och spektaklema, » » för Teknologiska institutet, » Gliefen för Topografiska korpsen, » Cliefs-embetet för Elektriska telegimf-verket, » Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan, » Chefen för Statens jernvåg s-byggnader; varande derjemte till Revisorerne öfverlemnade dels den berättelse, som särskildt i nåder förordnade Revisorer afgifvit, angående manufakturoch ulldiskont-fondernas förvaltning år 1858, dels ock sammandrag af räkenskaperna för berörde år öfver de under Kongl. Kommer se-kollegium ställda fonder och medel. I likhet med hvad vid föregående stats-revisioner egt rum, upptages det vid granskningen befunna förhållandet särskildt för hvarje verk. Kongl. Stats-kontor et. § i. Med hänvisande till hvad sednaste revisionsberättelse innehåller, angående de grunder, på hvilka detta embetsverks förvaltnings-åtgärder sig stödja, få Revisorerne anmäla, att Kongl.
Det torde således vara på sin plats, att här anföra några ord om förhållandet inom Länet i delta afseende. Bränvinsbränning ulöfvas sparsamt och ingenstädes inom Länet i större skala elier på fabriksvis, dels i följd af jordens fördelning i smärre ägovälden och dels i följd deraf, att allmogen, som ännu icke lärt tili bränvin förvandla potatis, under vanliga år behöft säden till brödföda. Oaktadt de 13 3 sisla årens rika skördar lemnat öfverskott af spanmål utöfver nyssnämnde behof, har dock ökad rörelse i denna handtering deraf icke föraniedts. Bränvinsbränningsafgiften, sorn, enligt den år 1838 gällande vida lägre tariff än den å sista Riksdag fastställde, för Länet utgjorde 6048 R:dr 29 sk., uppgår för detta år till endast 4214 R:dr 40 sk. Banko. Det bränvin, som utöfver egen tillverkning behöfdes, eller rättare åtgår, hämtas från Stockholm och södra orterne. Importen deraf till Länet, som år 1839 var 213,657 i kannor och år 1840, 258,810 kannor, har likväl under de sednaste 3 åren så minskats, att den i medeltal dessa år, endast utgjort 109,033 | kannor årligen. Häraf, äfvensom af andra omisskänneliga tecken, kan man sluta att förbrukningen af denna vara allt mer och mer aflager, likasom bruket af rusgifvande drycker inom de såkallade högre stånden. — Den framåt gående civilisationen har småningom boredt öfverlygelsen om den förnedring sorn åtföljer ett af starka drycker öfverlastadt tillstånd, och likasom det, för icke så särdeles många år tillhaka, ansågs tillhöra bevisen på godt värdskap, att en och annan af gästerne tog för mycket till bästa, torde man nu kunna antaga, alt ingen gerna öfverlastar sig, som är rädd om sitt anseende, och att della minskas genom afvikelserne från måttlighetsregeln, äfvensom att i allmänhet dylika afvikelser, som förr lemnades utan all anmärkning, numera mötas med ogillande.
10 godkändes, med uteslutande likväl af de å 4:de och 5:te raderna förekommande orden ”hvilka månader bränvinsbränning af hvar och en utöfvas, äfvensom” §• 11- Trot. Utdr. d. 2 Nov. 1840. 73 7 §• 11- Ståndet, som fann, att så väl den å 4:de och 5 raderne förekommande mening: ”antingen under liela den tillåtna tiden, eller under någon af de i §. 8 omförmälda Terminer”, bör utgå, som ock den i slutet: ”beräknad i förhållande efter ofvannämnde tid” —• godkände i öfrigt denna §. hindra Artikeln. I sammanhang med de af Ståndet här ofvan fattade beslut, skulle denna §. erhålla följande lydelse: ”Ifrån och med den 1 Maj till och med den 31 October samt från och med den 1 December till och med sista dagen af nästföljande Februari månad, samt under den tid, då tilläfventyrs Kongl. Maj:t i Nåder skulle finna för godt att bränvinsbränning inställa eller förbjuda, skall all bränvinsredskap antingen inlemnas i allmänna förvaringsrum, hvilket bör ske sist å andra söcknedag efter den, då rättigheten att densamma begagna uppliörer, eller, om den befinnes i enskildt förvar, förseglas, genom deras försorg, som försegling skola verkställa, utan att i senare fallet panne-egaren sig derom hehöfver anmäla. §. §. 24, 25, 26 och 27 biföllos. Tredje Artikeln. Om Bevillnings-afgifterna. Beträffande beskattningen å bränvinsbränningen, fattade Ståndet följande beslut: a) att beskattningen skulle bestämmas efter apparaternes afverkningsförmåga, och att denna afverkningsförmåga skulle för de serskilda classerne beräknas efter den grund, som i Utskottens Betänkande N:o 2 pag. 4 finnes upptagen, äfvensom att afverkningsförmågan i hvardera af de fem classerne anses ökad med 50 procent, då ångapparater till dem begagnas; Bih. till. R. St.
Plenum kl. 6 e. m. Justerades protokollet för den 9 sistl. Februari. Föredrogs Snvo Lag-Utsk:ts den 21 och 24 sistl. Februari bordlagda Betänk. N:o 17, i anledn. af väckt motion ang:de sättet för stämnings delgifvande åt byalag eller annan samfällighet. Hr Nordenfalk, Carl: I sista delen af förevarande Betänk. som jag tager mig friheten att ännu en gång uppläsa, säger Lag-lltslct: »Utsk:t kan af dessa skäl icke tillstyrka, att motionärens från lagberedningen hemtade förslag i oförändradt skick antages; och då den vid sisthållna riksdag af Lag-ötsk:t tillstyrkta och af R. St:r för deras del beslutade författningen, hufvudsakligen på den grund, att det af motionären nu föreslagna, men af Utsk:t afstyrkta tillägget saknades, icke kunnat vinna K. M:ts nådiga bifall, så, ehuru Utsk:t fullkomligt erkänner behofvet af en lagförbättring i denna del, måste Utsk:t likväl hemställa, att motionen icke må till någon R. St:rs åtgärd föranleda.» Således, ehuru enligt 53:dje §:n R. F. och 33 §:n R. O. det åligger Lag-ötsk:t att utarbeta de från R. St:r remitterade förslag till stiltande, ändring, förklaring eller upphälvande af allmän civil-, kriminaloch kyrkolag, samt Utsk:t förklarat sig fullkomligt inse behofvet af en laglörbättring i ifrågavarande afseende, har Utsk:t likväl icke ansett sig böra föreslå något förändrad! lagstadgande, utan hemställt, att den derom väckta motionen icke måtte till någon åtgärd föranleda. Då (Jtsk:ts resonnement icke kan grunda sig på förbiseende af de omnämnda grundlagsstadgandena, skulle man kunna tro, att Utsk:t med sin hemställan velat säga, att det saknade förmåga att utarbeta ett förslag i förevarande fråga.
Nå väl! med frångående af allt detta har Const.Utsk. nu uti sin första § föreslagit , att valrätt må tillkomma ”hvarje Svensk man, som bekänner sig till christna läran, fyllt tjugoett år, är och fem år varit i Ri ket bosatt och tillhör någon af nedannämnda classer.” Dessa classer upptaga sedermera ägandeeller åborätt till fastighet i värde af 2Öo r:dr. Första momentet upptager jemväl dem, som i stad äga eller för embete och tjenst innehafva egendom af minst 5oo r:drs värde. Man kan således, mine herrar! efter denna vallag, till och med genom en förmögenhet af ett uppskattadt värde till 2Öo r:dr, äga rättighet att deltaga uti val till representanter för nationen. Jag hade trott, att, lill väljande af representanter för en nation, man ej borde bestämma personer, som vore i beroende af andra; och hade jemväl trott, att man ej heller såsom villkor för att blifva en nationens representant helt simpelt skulle haf va uppnått 21 års ålder, bekänna sig till christna läran och vara ägare af i5o r:drs värde i egendom. Fräjden och själsförmögenheterna måste vara de främsta villkoren för att kunna deltaga uti val eller kunna väljas; ty en vanfräjdad Den 24 O c t o ber f. m. eller rå okunnig person bör hvarken kunna välja eller väljas. Här är en sådan likväl ej utesluten från valrätten, det är blott valbarheten , som är honom fråntagen. Om man således måste medgifva, att uti en conslitutionel monarki afsigten med folkets deltagande i lagstiftningen och beslutande rätt i tillfälliga beskattningsfi agor genom representanter är behöflig; så måste man ock tillse, all representanterne blifva sitt kall värdige. Formen är och mäste vara den republikanska styrelseformen, utbildad till sin största möjliga fullkomlighet; man måste då vilja förstå, att det icke meia är fråga om att skilja sig uti olika elementer för att välja representanter, — det blir icke mera personligheten, som skall representeras; ty personligheten har ej mera något att representera, utan det blir samhället, som skall representeras, ty der aro alla lika, och alla äga alt i mån af inkomster betala.
Fru Ross ' lilla gosse klättrade upp i Bells knä och luktade på violerna och ville äfven plocka ett par af dem och gif va sin mamma, något som Bell hade rätt mycken svårighet att få honom att afstå ifrån. Vid half-fyratiden återvände Bell till Clatter Lane. Jack öppnade för henne. Han var en riktig läsvurm och hade ännu tankarne i sin bok, när han kom och öppnade. Ingen brukade tilltala Jack, när han var fördjupad i någon bok, och Bell gick, utan ett ord, direkte in i förmaket. » Griggs äro här, » tänkte hon, då hon hörde ljudet af röster inifrån och, rödblommig och fraiche efter promenaden, steg hon in. Men det var icke general Griggs raka och stela figur, som reste sig, när hon gjorde sitt inträde i förmaket. En ung man med vackert och distingueradt utseende steg upp och presenterades af fru Ormiston som sir Charles Ashwood. » Du har ofta hört mig tala om min forne elev, Bell, » sade pastorn med tillfredsställd min. » Men jag vågade icke hoppas, att ni skulle hitta till Clatter Lane, » tillade han, vänd till den unge mannen .. » Känner man ej i ett sådant här stadshem längtan efter frisk luft och landtlif? » frågade sir Charles och såg på Bell. Han märker naturligtvis hatten, tänkte Jenny. » Vi trifvas mycket väl i detta gamla hus, » svarade Bell, » men en dag som denna kommer en nog att längta efter landet. » Har du ej en älskad begråtit Vid hans hvad? Ack, lycklig är du! En skogarnas nymf, som man låtit Förblifva i sagan ännu. Hur ropar en krushårig unge, Då först han sitt öga uppslår? Hvad finnes i vildmarkens dunge, Ja, nästan i hvart och ett snår? Nämn färgen på två himlaspeglar; — Hvar yngling vill blicka däri. — När man uti stormväder seglar, Hvad vill man då komma uti? Hvilken bit af slaktoxen feta, Vill husfrun helst ha, om hon får? Nu kan jag ej mera framleta. Mitt hela är slut för i år. A. N — U. Men när du oss klämmer och sårar Och pressar uti dina nät, Så vi gråta blodiga tårar, Det kommer surt efter; minns det!
Ty skåda kunnat hustrur och mödrar, en här för hvilka det varit bättre, d e fört den gifte m a n n e n s ej sällan u p p - Det blifvande där är flickan vill öfverflöd nog hustrun hon lär emellertid växer upp i att förena ej n o g, att d e n unga ett sådant h e m, utan h o n bör ock från spädaste b a r n d o m vänjas lif fall finnes att ska Men hvilka äro orsakerna till, dessa båda, s o m skaptes för hvarandra, ej i ett sparsamhet. att taga del i arbetet för detta h e m. föra. musiken som fordras för alltid flicredan kunna sedan ej beatt en kvinna skall husmor. skola här invända, att det då att lära flickorna tjänarne i hushålsådant fall äro b e n ä g n a att låta b a r n e n i köket. D e lyckligaste, sundaste och för vår tid mest lämpliga äktenskap äro utan tvifvel de, där m a n o c h hustru såsom goda, i lifvets genom och trogna kamrater strid. dern g e n o m bör vi lämpliga läcker m a t och dryck. Klas man språken därigenom växa i oroväckande grad. hennes " (D, fyär åt mig go&amp;t para ", fypisfar r; on i aftonsus, „gläöje briefer jag ocb; frälsa ur (Buös ögons flara ljus. " Se, f; on står me6 öppna armar ocb; ett strålelöje ler: " Q), pdlfomna, o, pdlfomna, 2tnna, 2tnna pälsar er I " bör 27 hafva vi män. sina barn så enkelt och som Enkelheten deras verkliga lycka sträcka ankräfsig både till kläder o c h hela lefnadssättet för öfrigt. s. v. till landet, Sedermera när skooch kunna gossar och främmande män bli n a t u r l i g a i umgänget. IDUN 23 för hela lifvet.
St:rs. Blifver förhållandet icke sådant, hvilket ganska lätt kan inträffa, helst jag har hört berättas, att BondeSt. afslagit Ut.sk:s hemställan ang:de tolagen och med några få undantag bibehållit den nu gällande tulltaxan, så blifver åter följden deraf den, att man måste i förstärkt Bevilln.Utsk. votera om nästan hvarje tullsats i tariffen. Detta blifver naturligtvis besvärligt och tidsödande, men att R. o. Ad., under förutsättning af en sådan utgång, nu icke skulle genomgå tulltariffen utan återremittera densamma utan att hafva pröfvat en enda punkt deri, det kan jag för min del icke finna vara formenligt och jag an - Den 22 J u li e. m. 477 håller derföre, att R. o Ad. måtte företaga Betänk, till fortsatt behandling. Hr Bildt, Knut: Jag kan icke rätt fatla meningen med Gr. af Ugglas’ förslag, att R. o. Ad. skulle återremittera hela tulltariffen utan att ingå i någon pröfning deraf, och genast öfvergå till tulltaxe-underrättelserna, eller förslaget oin hvad vid tulltaxans verkställighet iakttagas bör. Man kan väl icke besluta om hvad som bör iakttagas vid tulltaxans verkställighet, innan man beslutat om sjelfva denna tulltaxa. Det är visserligen möjligt att det skulle vara lämpligare att upskjuta pröfning af tulltaxan än att nu derom besluta, men då ett sådant förfarande står i uppenbar strid med R. o. Adis förut fattade beslut om Betänk:s företagande punktvis, måste jag för min del förena mig i de föreg:de talarnes anhållan, att föredragningen måtte fortsättas. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Vid upställningen af detta Betänk, har BevillmsUtsk. onekligen begått ett misstag, då underlåtit att uti ett särskildt Betänk, på förhand till R. St:rs pröfning hänskjuta frågan om Handelsoch SjöfartsFonds-afgiftens och tolagens intagande i de allmänna tullsatserna. Hade Utsk. sålunda förfarit, Så hade denna fråga redan varit afgjord och då hade det icke mött något hinder för bestämmandet af de särskildta tullsatserna.
Och lika säkert kan bevisas af egna TullSpecialer, äfvensom af Finska Rege. ringens egna Rapporter till Ryska Regeringen, att aldraminst 1,000,000 R:dr ärligen utgått dit från Sverige, som i 9 år likaledes gör 9 Millioner. Då härtill lägges hvad som är i Nor; Den 11 Rlartil, J. m. rige, Dannemark och Tyskland circa 3 Millioner, blir Penningebristen lätt förklarad. Disconterne hafva icke befordrat denna Myntets utvandring. Neji Diseonterne hafva endast uppehållit någon tid penningebristen. Det är Stockholms nu mera för Riket olyckliga Handel med Finland, som skadat Riket, och icke Diseonterne. Det är denna förödande Importhand I, som utsopat BancoSedeln, och nu gör att Näringsidkaren till underpris får oftast sälja dess Förlag, för att med hög ränta försöka i det längsta freda hus och jord. Då man nu kartner att hela B snquens Sedelstock blott utgör 21 Millioner med RiksgäldsSedlar, så blifva knappt 8 öfver, och då går ändock icke inn i beräkningen den stora vinst Banquen årligen har af genom eld och vatten m. m förstörda Sedlar. Således då Statsverkets Inkomster stiga nära till 6 Millioner , blifva tvenne öfver, som ofelbart stadna i Penninge karlens hand, att der sökas för hvad köp som hellst, af den Allmänhet hvilken tvenne gånger om året behöfver mera än dessa 2 Millioner, för att inbetala hvarje gång en femtedel af de 13, lör hvilka Allmänheten häftar i Diseonterne , och hvarföre dessutom Räntan skall inbetalas; när man detta eftersin* nar, så har man också claven gifven till penningebristen och äfven utsigten till det tillstånd, sorn förestår oss, om vi skola ännu mista 5 å 6 Millioner ur RörelseCapitalct.