Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagarne sökt förekomma alla utvägar att göra person till föremål för deras granskning. Flera Grundlagsrum berättiga Riksens Ständer att granska, antaga, förkasta, förändra framställningen af mål, icke något, att pröfva ett Utskotts personliga handlingssätt; och aldraminst anser Constitutions-Utskottet kunna med Grundlagarnes helgd förenas en sådan pröfning i mål, der Utskott utöfva Riksens Ständers rätt. Detta befinnes i ett så klart sammanhang med den redan citerade 29 § Riksdags-Ordningen och med den grundsats, som i 90 § Regerings-Formen är nedlagd till hägn för enskildes eller Corporationers förhållanden, att det aldrig kunnat behöfva att med något särskildt stadgande i Grundlagen tydligare uttryckas. De personer, som af Riksens Ständer undfått det hedrande förtroende att vara Ledamöter i ett Utskott, äro derjemte i afseende på yttranderätten hvar för sig under ovilkorligt skydd af den Riksdagsmannarätt, hvarom 110 § Regerings-Formen och 78 § Riksdags-Ordningen försäkra, och det kan aldraminst sättas i fråga, att Riksens Ständer sjelfve skulle vilja på något sätt göra detta skydd mindre vidsträckt. När detta gäller för hvar enskild individ, anser Constitutions-Utskottet otvifvelaktigt, att det äfven måste gälla för Utskott, och främst i de fall, då Utskott åtnjuta den oskattbara äran att föreställa Riksens Ständer. Men äfven utan all tillämpning af dessa sednare er - 990 Riksdagen 1815. inringar, tror Constitutions-Utskottet, som denna gång, ganska obehageligen för sig sjelf, yttrar sig i egen sak, men möjligen kunde en dag komma att yttra sig uti andra med Riksens Ständers rätt handlande Utskotts, att å ena sidan ett Utskotts medgifvande i sådant fall af ett åläggande om förklaring skulle innebära ett medgifvande af ett Stånds omdöme å den andra, hvilket ej skulle vara annat än ett Riksens Ständers Domslut öfver Riksens Ständer.
Öfriga Konsistorii ärenden, såsom ombuds förordnanden, missivers utfärdande, handlingars remitterande till kommunikation, kyrkokassa-revisioners och ekonomiska besigtningars granskning, arfvodens och löners uträkning och reqvisitioner m. m., handläggés en. 2 eller 3 gånger hvarje, vecka ensamt af ordföranden och vederbörande notarie, med biträde af en eller högst 2:ne ledamöter, efter tur och öfverenskommelse. Vid dessa sednare sammanträden föres intet, protokoll endast en kopiebok öfver utgående skrifvelser, hvilka sednare underskrifvas ensamt af ordföranden och sekreteraren eller kamerereraren. 2:0. Konsistorii-expeditionen utgöres af 2:ne medlemmar, af hvilka den ene, kallad Konsistorii sekreterare, företrädesvis före diariet och protokollet samt uppsatte alla utlåtanden och ansvare för alla expeditioner, hvilka ej tillhöra kamererare!). Den andre, kallad Konsistorii-kamererare, biträde för eekonomimålen vid uppsättningen af protokollet samtuppsätte alla utlåtanden, rörande sistnämnde mål jemte dithörande expeditioner. Såsom ekonomimål må anses granskning äflönereqvisitioner åt elementar-iäroverkcn och pedagogierna, uträkning af vikarie och andra arfvoden för desamma, ali befattning med aflöning och arfvoden af statsmedel ät folkskolorna, folkskoleinspektörerna Och seminarierna, granskning af Prostarnes revisioner öfver kyrkooch vinkassorna samt af ekonomiska besigtningar o. s. v. Dessutom åligge Kamereraren att föra de räkenskaper, som åligga Konsistorium, vidare att besörja reparationer ä stiftsstadens elementarläroverks Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 79 byggnader samt slutligen att, der icke såsom i Lund oell kanske äfven i Upsala betydliga hinder möta, förvalta domkyrkans inkomster och å densamma besörja mindre reparationer; större dornkyrkoreparationer och nybyggnader late Konsistorium verkställa genom särskildt dertill utsedd lämplig person.
På dessa grunder och då Bruken och Bergverken i Riket, för transporterande af ej mindre de för tillverkningarne erfoderhge råämnen, an ock j va de tillverkade effeeterne på många orter begagna och nota v aga me vida mera än de hemman, hvilka underhållsskyldigheten för närvarande alig ej, samt detta förhållande i mer och mindre mon sä»“ och rojölqvarnar samt Fabriks-inrättnmgar på landet; hafva Utskotten an 3 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottens Betänkande, If.o a5 sett dylika Verk och Inrättningar jemväl böra bidraga till jordbrukets lättnad uti ifrågavarande hänseende; men enär, på sätt motionärerne sjelfve anmärkt, den rörelse, som vid dylika Verk bedrifves, i följd af förändrade conjuncturer, kan ökas eller minskas från det ena året till det andra, eller möjligen alldeles nedläggas, samt Verkens värde i följd deraf undergå täta och betydliga förändringar; så hafva Utskotten funnit betänkligt ålägga dylika Verk ett direct deltagande i väga mes underhåll. Derigenom skulle nemligen, på alla de orter, der dylika Verk finnas, uppkomma behofvet icke allenast af en helt och hållet ny' vägindelning, som redan vid första öfvergången till den nya principen skulle medföra icke obetydliga kostnader och besvär, utan äfven allt eftersom Verken förändrades eller upphörde, en ständig rubbning uti vägindelningen, som utan tvifvel skulle, utom besvär och kostnad, medföra menliga följder, enär ett vägstycke det ena året kunde tillhöra ett och det andra ett annat hemman.
Just. i prot.utdr. för denna dag f. m. Justerades pleni-prot. för den 20 sistl. Juni e. m. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Frih. Nordenfalk anmält sig om några dagar vara nödsakad att för någon så lång tid, att ledighet från Utsk. icke finge honom derunder beviljas, afresa från riksdagen, hvarföre han afsagt sig sin befattning såsom ledamot i BancoUtsk.; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla hans tillika gjorda anhållan att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmannarätt bibehållen. Bifölls. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf äfven, att Hr von Qvanten, Carl, afsagt sig det rum i StatsUtsk., hvartill han blifvit vald under den åt en ledamot lemnade ledighet; och anmodade Hr Landtm. Hrr Electorer att vid det blifvande sammanträdet utse en ledamot i StatsUtsk., för att inträda under beviljad ledighet, samt en ledamot i BancoUtskottet. Fortsattes den på f. m. började pröfningen af Const.- Utskts den 10 och 17 sistl. Juni på bordet lagda meni. N:o i3, angtde anmärkn.T, gjorda under granskningen af Statsrådets prot., samt af samma Utsk:s den 20 sistl. Juni på hordet lagda mern. N:o 17, med rättelse i Utsk:s mern. N:o i3, bilagan. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Const.Utsk. anmärker, att brefföring blifvit ångbåtar och diligencer förment. Regeringars postanslalter äro omöjliga utan sådana förbud, och skulle uppenbarligen icke bära sig. Conseqvent vore då, att K. Postverket hos oss indroges. Men utan ifrågavar. förbud skulle icke heller enskilda brefpost-entreprenader kunna bära sig.
201 Ljusne eif och de timmermassor, som derinuti och synnerligen mot ändan af den stora insamlings-bommen alltid höstetid qvarstanna och blifva liggande öfver vintern, den gina vintervägen genom dessa elfgrenar efter det stora lugnvattnet mellan socknarne Jerfsö, Undersvik och Arbrå är gjord obegagnelig, och att detta hinder i vinterforslingen icke blott drabbar de omnämnda 3:ne socknarne, utan hela nordvestra delen af Helsingland, hela Herjeådalen och delar af Jemtland, som alla vintertiden, efter detta då isbelagda lugnvatten och just genom de mindre elfgrenarne haft från urminnes tider sin allmänt begagnade utfartsväg vid resor söderut såsom till Söderhamn, Gefle, Upsala, Sala, Stockholm med flera orter; att emedan bommens duc d’albers och länsor äro utdragna äfven öfver den större hufvudgrenen af elfven, vattnet tvärs öfver hela elfven, efter sträckningen af bombyggnaden, erhållit en hvirflande rörelse, hvarigenom det visat sig, att vakar eller svaga ställen på isen uppkomma, som göra färden nedefter elfven vådlig; att den skattlagda, fruktbärande jord, till areal af flere tusen tunnland, som ligger dels insnärjd, dels svårt åtkomlig genom bombyggnaden, icke mera för egarne har det värde, den förut haft, dels genom svårigheten att åtkomma och bruka jorden, dels genom bark och orenlighet af timret, som utsprider sig, förqäfver vextligheten och i längden måste förderfva sjelfva jordmånen, och dels genom tramp och ohägn af flottningsfolk, som på dessa vidsträckta fält omöjligen kunna öfvervakas och förhindras; att slutligen en-direkt förstörelse redan börjat och vidare hotar denna jord derigenom, att de mindre elfgrenarne blifva fullproppade med timmer och den i sitt naturliga lopp fördämda floden stundom stiger upp och öfversköljer med flodsand den fruktbärande jorden, stundom undergräfver och helt och hållet bortför densamma. Det är således tvänne hufvudsakliga, stora allmänna skador, som genom ifrågavarande Kongl, expropriationsresolution uppstått eller rättare deraf nu befordras.
Irtekning skctt: b.märker allt hwad som rörer en Intckning till och n ed desi dödande; tyckes ej skäl wara att inskränka detta talesätt blott tell instrifwandet af första ansökningen. Alla i 7 Cap 1. §. Rättegängs-Balken stadgade förestrikker synes deremot för en intckning af fördean wara nödige. Lagen fordrar bär icke blott uppwisandet af skuldsedeln och desi instrif. wande i Rättens Hrvtoooll, utan cn ansökmng, och Domarens utläsande. Det strider emot greppet om ansökning, att swar eller utlätaode derä stall wara öfverflödigt. Man har förut ej förmodat, att ansökningens införande i Diarium eller Prolocollet hos den, till hwilken man wändt sig, dermed skulle innefatta swar och innebära bifall derä; och ehuru alla utslag i sin natur, när de äro fullt goda, mäste wara blotta uttryck af hwad som dem förutan är rätt, kunde Iustitiä. RäLet med Riksens Ständer ej finna att detze utlätanden eller Utslag derföre borde anse^ wara öfwerflödige. Men om till" styrkande af öfwertygelsen, burn ett Lagrum bör tolkas, skäl nödwändigt stola hemtas utom detsamma, stola de rättare sökas i senare författningar, gifne för att upplysa detta Lagrum, än i obestämda uttryck, som pä Den 21 April. 141 pä andra ställen i Lagen kunna förekomma. Man synes hafwa lemnat utan all uppmärk, samhet 20. §. af Kongl. Stadgan om Concour. ser, hwilkcn, enligt detz lydelse, till förekom, mande af twistcr om intekningar-, förklarar lika med Lagen, att wid sjelfwa intekningS ansökningen stuldebrefwet eller ben handling, hwarä skulten sig grundar ej behöfwer företes, men att det inom witz
Herr Coyet yttrar vidare: till förekommande af en origtig tydning, som kunde uppstå af j Hänförelse melian Linieskepp och Canonälupars tili3ttarriska nytta, nödgas han erhindra om det Historiska factum, att SvenskaCauooSIupai både Den j g Martil. förstört och eröfrat fiencltliga SkärgårdsFregat-' ter af 40 Canoner och att Engelska LinieSkeppet Africa i Sundet af några Danska CanonSlupar var nära att förstöras, om ejjen gynnsam vind uppkommit till dess räddning. Denna jemnförelse är ej af mig gjord, ty (ten kan ej göras, emedan de ej kunna verka på hvarandra såsom här uppgifvits; jag har sagdt att aldrig Linieskepp tagits af CanonSlupar men väl attaquerats, jag har aldrig nämdt Fregatter. De historiska factasom uppgifvitsäro ej uppgifne som de i sjelfva verket iörhöllo sig, SkärgårdsFregatter finnas inga som föra 40 Canoner, då jag undantager Nickor som ej benämnas sålunda, och Engelska Skeppet Alrica om 60 Canoner attaquerades ej af några, utan af 24 Danska Slujfar, hvilka ledo liksom Skeppet stor förlust, hvarföre affairen slutades men vindskåra var icke orsaken att det ej blef tagit. Dessa mina uppgifter kunna stödjas på Engelska och Danska rapporter, på egen erhållen uppgitt af Engelska och Danska Officerare, som voio i denna affair. Danska marinen är så skicklig stt ej dess courage eller kunskap kunna sättas i fiåga och de attaquerade aldrig något EngelsktLinieSkepp efter denna affair, och haf. va aldrig trodt sig kunna*taga Linieskepp, jag sjelf coinmenderande Briggen Venta litetarmerad med 16 styck. 18 pundiga Canonader eller korna Canoner år 1813, har varit attaquervd af 4 Danska Slupar uti 5 timars tid, och blef hvarken tagen eller sjunken, oagtadt betydlig förlust af lolk och skada i Fartyg och tackling.
Såsom grund för nu anförda åtagande och medgifvande har låntagaren, tillika med skuldförbindelsen, aflemnat ett utaf 4 serskilda ägare till några af omförmäide hemman honom meddeladt bemyndigande att tillförbinda dem och blifvande ägare till samma hemman att, efter en i bemyndigandet utsatt fördelning, under den för hela lånets, jemte den derå stadgade räntans liqviderande, erforderliga tid, vederbörligen verkställa de årliga inbetalningarna såsom ett dessa 22 Stats-Utskoltets Memorial, M 3. hemman under samma tid åliggande allmänt onus. Härvid undföll det visserligen ingalunda Fullmäktiges uppmärksamhet, att betalningsansvaret för ifrågavarande lån, skulle, enligt bemyndigandet, allenast komma att vidlåda en del af de hemman, hvilka den genom odlingsföretaget förbättrade eller tillkomna jorden tillhörde; men som, enligt hvad redan är anfördt, ett med de i förevarande afseende gilha stadganden ordagrant öfverensstämmande betalningssätt blifvit i skuldförbindelsen ulfäst, och Riksgälds-kontoret dessutom emottagit en af 6 personer ingången, utaf Kongl. Maj:t i nåder godkänd, solidarisk borgen för samma förbindelses uppfyllande, hvarigenom detta verks säkerhet medelst de allemnade lånehandlingarna vore till fullo betryggad, samt det dessutom hade visat sig icke vara för låntagaren möjligt, att närmare än som skett efterkomma de i förevarande hänseende meddelade bestämmelser, hvadan ett fortsatt yrkande af desammas noggrannare iakttagande skulle hafva satt låntagaren ur stånd att utbekomma det honom tillerkända lån och således äfven att fullfölja ett arbetsföretag, hvilket Kongl. Majit pröfvat för det allmänna fördelaktigt och derföre ansett böra med Statens medel understödjas, så hafva Fullmäktige, i betraktande af alla dessa omständigheter, bifallit utbetalningen af detta lån, hvilket Fullmäktige ansett sig böra på detta sätt hos Rikets Ständer anmäla. 1 öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer meddelade föreskrifter, hafva af de, under 1844 och 1845 ars Riksdag såsom tillfälliga Statsutgifter beviljade och till utgående från Riksgäldskontoret anvisade anslagsoch lönesummor följande belopp blifvit utanordnade ifrån den dag
Domkyrko-kommissionens förslag, så hade Kongl. Majit, med gillande af den utaf Rikets Ständer yttrade åsigt, att de medel, som åt domkyrkan blifvit anvisade, äfven borde oalkortadt vara för kyrkans förvaltningsoch framlida underhållskostnader att tillgå, i nåder förordnat, dels att afkastningen och räntan af hemmanet Jädra, ett mantal i Hubbo socken, räntorna af hemmanen Gillfors N:o 2, ett mantal i Skultuna socken, och Jädra N:o 1, ett mantal äfven i sistnämnda socken, gårdarne Niris 18, 26 och 29, tomterna Niris 31 och 32, samt planteringslandet N:o 118, allt i Westerås stads norra qvarter, borde till domkyrkans fria disposition Bih. till B. St. Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 1 Haft. 8 58 Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 139. återlemnas så snart och i den mån de lärare vid elementarläroverket, hvilka af dessa domkyrkans egendomar nu njöte inkomsterna och fördelarne, från sina befattningar afginge, dels alt domkyrkan skulle, vid nuvarande innehafvares afgång, erhålla befrielse från utbetalandet af de hushyresmedel, till belopp af 297 Riksdaler 7 öre, hvaraf åtskilige lärare vore i åtnjutande, dels ock att de till besparingarne å anslaget till elementarläroverken nu ingående 225 R:dr, utgörande hyresmedel åt f. d. Rector Scholae, icke vidare behöfde af domkyrkans medel gäldas; men enär de förmåner, hvaraf, på domkyrkans bekostnad, åtskillige af elementarläroverkets lärare vore i besittning, blifvit i deras löner inberäknade, med ett belopp af Sjuhundratretiofyra Riksdaler 28 öre Riksmynt, bar Kongl. Maj:l nu föreslagit att läroverksanslaget må från och med år 1864 varda med ett motsvarande belopp förhöjdt.
För samma år utgjorde deras inkomster 80,486 Enligt de inkomne uppgifterna var antalet af understödstagare på Territorial-Församlingarnes allmänna Fattigvårds-Inrättningar 1,621, och utom densamma omkring 2,300. Förhållandet med nedannämnde Militair-Corpsers och Församlingars serskilda Understöds-fonder och Fattig-anstalter år 1842 var följande: a) Vid Kong]. Svea Lif-Garde. De för välgörande ändamål vid detta Regemente inrättade Cassör hade i Capitaler 38,350 Ridr. Af räntan derå jemte ett anslag af Statsmedel, utgörande 442 Ridr, erhöllo 54 personer understöd till ett belopp af 1,300 Ridr. 36 b) Kongl. Lif-Gardet till Häst. H. K. H. Prins Oscars Hospitals-Inrättnings Ca p i t a 1 -be h å Ilning utgjorde 18,190 R:dr 20 sk.; dess inkomster, bestående af Nådiga Gåfvor, afgifter från Regementets Officers-Corps samt intressemedel, 1,621 R:dr 15 sk. 6 r:st., och utgifterne 1,371 R:dr 16 sk., som i pensioner och understöd tilldelas 71 personer. c) Kongl. Andra Lif-Gardet. Ifrån H. K. H. Kron-Prinsessan Josephinas Pensions-Inrättning, ägande ett capital af 11,000 R:dr Banco samt ett årligt bidrag af Hennes Maj:t Drottningen, stort 300 R:dr, m. fl. intrader, bekommo 95 understödstagare tillhopa 1,322 R:dr 12 sk. 11 r:st. d) Kongl. Svea Artilleri-Regemente. Dess Fattig-Cassas inkomster utgöras af fyra Collecter årligen i Hedvig Eleonoras kyrka, samt tillfälliga insamlingar. Medelbeloppet af dessa fattigmedel har uppgått till 40 R:dr, som inom hvarje års utgång blifvit utdelade åt fattiga inom Församlingen, till ett antal af 32. e) Skeppsholms Församling.
Hufvudtitteln borde uppföras under namn af FyringsStat, hvartill 5 OOO R; Ir ®rl gen utöfver uei Dittills per medium under de sistförflutne åren åtgångne belopp anslogs ; 2:0 Att de af Utskottet föreslagne tillökningar af 2003 R:dr, uti anslaget till ved och ljus i Fästningsoch G irnizonsorterne, samt af enahanda summa uti anslaget till Reseoch Tractamentepenningar för extra förrättningar Bihang till R. S. Prtt. $:de Sami. éa* $3* fr 11. Wtdr. d. 13 Septemb. r8*|> i Militaire ärender af Ridderskapet och Adelö afslogos; och 3:0 Att frågan, om yoco R:drs tillökning i Lönen för Chefen för Andra LifGrenadierRegementet, skulle förfalla och någon förhöjning å Stat i bemälde Chefs Lön således icke ega rum ; samma utlåtande i allt öfrigt gilla ; hvarjemte de i Utskottets förstnämde betänkande upptagne, men i sednare utlåtandet icke omtörmälde puncter af Ridderskapet och Adeln godkände. S. D. e. m. Föredrogs å nyo och gillades följande StatsUtskottets, den 3 och 4 dennes afgifne, samt den 9 derpåtoijde e. m. pä bordet lagde utlåtanden : N:o 454. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse, angående tredje hufvudtitteJns belof. N*o 4J5» Angående verkställigheten af Riks» hufvudboken. Pr esteSt lindet. S. D. f. m. Då å nyo föredrogs StatsUtskottcts utlåtande N;o 467, i alseende pa det a£ Ifj22 års Revisorers klandrade inköp för All. Trtt.
Utskits i ani. af RiksStins olika beslut öfver 5:te punkten afgifna förslag till voter.-proposir. Gr. Lagerbjelke, Gustafi Af förevide Bet. inhemtas att BankoUtsk;ts i Mern. Nio 32 väckta förslag om löneförhöjning för Bankens embetsoch tjenstemän blifvit på det sätt afgjordt, att ett Stånd, eller BorgareStit, beslutat ifrågavide löneförhöjning för åren 1861, 1862 och 1863; men att R. o. Ad. och PresteStit Den 1 September. ft bifallit samma löneförhöjnings upförande på ordinarie stat. BondeSt:t har deremot afslagit all löneförhöjning. Det är således gifvet att R. St:r beslutat löneförhöjning, men hvad som icke är afgjordt, är frågan om huruvida densamma skall vara definitiv eller endast gälla för åren 1861, 1862 och 1863. Likväl har BankoUtsk:t upställt voter.-propos:ne så, att om BondeSttts beslut, hvilket är intaget bland dessa voter.-proposir, skulle antagas, blefve R. St:rs beslut derigenom i sjelfva verket uphäfdt. Det kan icke voteras öfver annat än den fråga, som nu icke är genom R. St:rs beslut afgjord, nemi. om löneförhöjningen skall blifva definitiv eller endast provisorisk för de närmast följande tre åren. En annan liten oegentlighet förekommer jemväl deruti, att Utskits förslag icke blifvit intaget i ja-propos:nen, ech de andra besluten i nej-propos:nen. Men detta är af mindre vigt, hvaremot den andra anmärkta omständigheten är af så mycket större betydenhet. Jag får derföre vördsamt anhålla om återremiss å ifrågav:de Betänk. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Jag har icke inom Utsk:t deltagit i eller öfvervarit detta besluts fattande, och får äfven h. o. h. instämma i hvad Gr.
Det enda försök, man i protokollet finner ha blifvit gjordt att utsätta grefve Sparre för öfverhusets » uppfostrande inverkan », är från friherre Ad. Chr. Raabs sida. Då han, den andre i ordningen efter Sparre, fick ordet, yttrade han nämligen: » Ehuru jag högt värderar den frimodighet och kraft, som alltid utmärker den värde talaren och ehuru mången tänkvärd sanning låg i hans^ yttrande, tillåter jag mig dock reservera mig emot samt vördsamt hemställa, om det kan vara öfverensstämmande med kammarens lugna hållning och värdighet att begagna så skarpaord, som här fallit. Jag tror, att man vinner ett mål säkrare, om man icke nyttjar sådana uttryck, hvilka icke voro så mycket sårande för dem, emot hvilka de blifvit riktade, som fastmer för ledamöterna inom kammaren! » Men icke ens en så moderat och saktmodig erinran var den ädle grefven vid lynne att smälta, utan lika karskt svarade han härpå: » Det anfall, för hvilket jag nyss varit utsatt och som efter min uppfattning innebär ett ytterligare bevis på det slafveri under pressen, en och annan frivilligt underkastar sig, hälst jag påminner mig, att samme talare, till förekommande af falska referat, flera gånger föreslagit särskilda åtgärder, skulle jag bemöta, om det innefattade uppgift om ett enda oriktigt yttrande i mitt anförande, men jag älskar icke att svamla med allmänna fraser. Jag har ansett den utflygt från ämnet jag tillåtit mig nödvändig för att upplysa norrmännen om pressens beskaffenhet i vårt land. Erfarenheten har lärt mig nödvändigheten deraf. Vid det besök jag nyligen gjort i Norge yttrade man till mig och jämväl till andra förundran öfver att finna en för skäl tillgänglig menniska i en person, som den svenska pressen i många år utpekat som ett monster. Sedan trettiotvå år tillbaka — då en yngling, som ansågs hafva. fatt för höga betyg vid en akademisk examen — är jag nämligen oupphörligen smädad af denna press. Och hur har icke denna usla press under åratal underhållit missämjan mellan Sverge och Norge. Det är derför jag vill säga norrmännen: » tro ej-hvad dessa tidningar berätta; det är lögn, hvaije ord är förfalskadt ».
Middendorff förekommit om medvetande af balancens tillvaro; på grund af dessa forhållanden och då Middendorff, efter en treltiosjuårig tjenstgöring vid Tullverket, hvarunder någon annan anmärkning, än den nu ifrågavarande, i hänseende lill hans tjensteutöfning icke egt rum, befunne sig vid vacklande helsa och framskriden ålder med hustru och tre oförsörjda barn, försalt i en utblottad belägenhet, sökanden i und. anhållit, att af gunst och nåd varda förskonad från utkräfvandet af den honom ådömde ersättning, tills afskrifning deraf möjligen kunde beviljas, äfvensom från förlusten af Controllörs-befattningen, eller ock att antingen varda transporterad till annan, med samma lönegrad förenad, tjenst vid Tullverket härstädes, eller ock erhålla pension, motsvarande trefjerdedelar af lönen. Kanamar-Rätts-Rådel Winroth har i und. fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå, att den felaktighet, hvilken lian i detta mål låtit komma sig till last, icke inneburit ringaste afsigt alt till egen fördel befrämja 4 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 88. döljandet af en känd eller befarad balance, utan vore att tillskrifva ett utaf alltför långt utsträckt förtroende till andre tjenstemäns heder och redbarhet, jemte hög ålder och försvagade krafter, föranledd uraktlåtenhet att bokstafligen uppfylla gifne controll-föreski ifter; att Winroth, sorn alltifrån d. 8 Jan.