Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Academien har intet observatorium skall otvunget medgifvas af hvar och en, som behagar krypa in i det vindsrum af del sneda och spruckna uppgångstornet, hvilket hittills burit observatorii namn heder och värdighet, men nu mera alldeles icke skulle kunna för ändamålet begagnas, sedan Åeademi-huset (med kännbar» uppoffringar både för cassa Bil. till Stats Utskottets Utlåtande_, N:o 354. i3 oc*h lärare-personal) blifvit, onibyggdt oell med en tredje våning forsed t. Academien haren anatomi-sal, men denna utgöres af ett slags påbyggnad eller vindsrum ofvanpå ett orangeri och är allt för trång och illa inredd för sitt ändamål. Academien har egt och eger ibland sina lärare flere berömde naturforskare, genom hvilkas omtanka, i förening nied enskilde ventenskapsidkares frikostighet, hon erhållit ganska dyrbara samlingar. För dessa saknas utrymme, äfvensom för Academiens räkenskaper, m. m. som hörer till ett Academi-conloir. Erhåller nu Academien intet chemiskt laboratorium, ingen capell-sal intet observatorium, ingen anatomisal, m. m., så inser jag i sanning icke, huru lärarne i chemi, musik, astronomi, anatomi 0. s. v. skola kunna uppfylla sina åligganden. Är denna skildring icke lysande, så är den dock sådan, man kan vänta den af eu Läroanstalt, som, alltsedan den beröfvades största delen af de tillgångar, på hvilka den grundades och intill senaste tider varit lemnad utan Statens understöd, och hvars egna financer icke tillåtit en bättre lärare-personalens behandling, än alt derstädes ännu tjenstgöra flera Professorer, hvilka i denna egenskap åtnjutit, än alldeles ingen, än 60, än i5o, än 600 R:dr, o. s. v. lönc-inkomster. Det är först under denna och de tvänne näst föregående Piiksdagarne, sorn förhållandet lill Academiernas förde! betydligen förändrat sig. Serskildt hafva Rikets nu församlade Ständer omfattat läroverken med en verkligen storsint välvilja.
S. D. Sedan något mera än 2 månader nu förflutit från den 5 sisth December, a hvilken dag Kongl. Maj:t i Nåder låtit Riksens Ständers Stats-Utskott om Stats-Verkets tillstånd underrätta , och då de ännu återstående Riksdags göromålen äro af den mängd och vigt, att desamma omöjligen kunna inom 3:ne månader ifrån sistherörde dag hinna afslutas, fann Preste-Siåndet skäligt instämma uti Vällofl. Borgare - Ståndets, igenom Protocolls-utdrag af den 9 dennes, meddelte beslut, att med anledning af 109 §. uti Regeringsformen och 80 §. Riksdags ordningen, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det U2 P/o/. Utdrag d. 13 Febr. 1S18.' Riksdagen måne på En månad, att räknas frini den 5 nästinstundande Mars, förlängas. S. I>. Föredrogos å nyo oell biföllos StatsUtskottets den 9 dennes på bordet lagde Betänkanden, angående; 1:0 Götheborgs Stads befrielse från Inqvarteringen åt den derstädes förlagde Escadre af Armeens Flotta; 2:0 Föreslagit arfvode för Ofverste - Uieutenanten Warberg, såsom Hydrograph för Sjön V e n e r n ; 5:o Sökt men afstvrkt förbättring i Landt-Rentmästares I.önings-villkor; 4:0 Segelleden genom Baggens Sundet och Södra Stäket; 5.0 Förbättring i n flön ingen för Lédamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning. Från VålloJJ. Borgare-Stdnclet. S. D. Remitterades till Constitutions* Utskottet Riksens Höglofl.
Modellen, också ett arbete af Schwanthaler, står redan färdig i ett enkom för densamma uppfördt hus vid Stieglmayers gjuteri. Det är omöjligt att säga, huru detta arbete skall taga sig ut, då man af dess nuvarande trånga plats hindras från att se det i dess helhet. I den mindre modell till detsamma, som finnes på stället, är ansigtet icke skönt ehuru med ett uttryck af mildt allvar. Sex år sades ännu åtgå förrän bilden blefve färdiggjuten. Den kommer att öfver en 22 fots hög fotställning placeras på det fält utanför staden, der folkfesterna firas («Theresienwiese»). I Stieglmayers gjuteri ses äfven sju af de fjorton17 Wittelsbachska husets furstar, som skola få sin plats i den nya thronsalen. De äro af brons, helförgyllda, i mer än naturlig storlek, samt äfvenledes modellerade af Schwanthaler. Endast det praktfulla i anblicken gör här intryck. Blotta förgyllningen för hvarje bild fordrar 500 dukater. Lefnadssättet i München bär intet spår af det konstsinne, om hvilket dess byggnader och samlingar vittna. Konstnärernas antal skall stiga till ungefär 1000, från alla Tysklands landsändar. Men konstnärslifvet är icke alltid ett förfinadt. Minst kan det verka utom sin krets. Konsten åter i München är ett sträfvande, framkalladt af en enda persons vilja, och har ingen rot i folkets bildning. Den är här en exotisk planta, fostrad i drifhus och färdig till flyttning. Konstföreningens exposition besökes knappt af andra än konstnärer och konstnärinnor. I museerna ser man endast nyfikna resande. Münchnarens nöjen deremot äro kaffehusen och ölkällrarna. I de förra drickes blott öl, likasom på de sednare. I ett kaffehus fås dock äfven spisning; men på ett ölbryggeri, af hvilka de utanför staden belägna besökas äfven af de högre klasserna, af herrar och damer, fås i huset endast salt och bröd. Kringvandrande gummor utbjuda dertill ost och rättikor, och så drickes öl i mängd till denna enkla spis. Om duk, servietter eller andra beqvämligheter är ej fråga.
Så hade tillverkningsvärdet under tiden från och med den först upptagna perioden 1831—35 till och med den sist angifna 186.1—63 ökats: vid mekaniska Bomullsgarnspinnerierna, från 444,446 rdr till 8,214,763 rdr, hvilket sistnämnda belopp dock, till följd af allmänt kända orsaker, betydligt understeg det för nästföregående period, utgörande 9,811,606 rdr; vid Glasbruken, från 454,109 rdr till 1,555,453 rdr; vid Läderfabrikerna, från 801,483 rdr till 4,312,392 rdr; vid Mekaniska verkstäderna, från 298,932 rdr till 5,307,243 rdr; vid Oljeslagerierna, från 205,536 rdr till 1,432,929 rdr; vid Pappersbruken, från 856,637 rdr till 2,906,543 rdr; vid Porterbryggerierna, från 145,661 rdr till 485,997 rdr; vid Repslagerierna, från 95,670 rdr till 302,968 rdr; vid Sockerraffineringsverken, från 2,917,293 rdr till 12,794,476 rdr; vid Såpfabrikerna från 161,648 rdr till 950,282 rdr; vid Tobaksfabrikerna, från 1,315,259 rdr till 5,570,115 rdr; vid Klädesväfverierna, från 4,994,768 rdr till 10,433,840 rdr; vid Bomullsoch Linneväfverierna, från 550,016 rdr till 4,352,283 rdr.
På grund häraf, och instämmande uti antydt fall i den Utaf Hr Prosten Åstrand afgifna betänk, vidfogade, väl grundade reservation, vågar jag påkalla Ulsk:s närmare behjertande af de uti motionen redan tillräckligt utvecklade, bevekande skä|, samt vördsamt yrka, att H. Utsk. måtte, på sätt Hr Astrand föreslagit, anslå, att för en gång — ja uttryckligen endast för en enda gång — af Riksg.cont. mätte Utgå ersättning för 3:ne års adjqnction, ifrån och med 1837 till och med 1840, med r:dr b:co 7,200; hvarigenom en hvar qf de fyra adjuncterne skulle för året erhålla 800 r:dr, sedan derifrån likväl afdragits hvad sorn under tiden åtnjutits Den 5 Maj e. m. i aflöning i Hofrätten, eller uppburils derstädes i adjunctionsmedel. Denna ersättning, 800 r:dr b:co för år, kan ju rimligtvis icke anses för dryg eller för hög — snarare med skäl betraktas sådan som den verkligen ock är, obetydlig och ringa, Domare-embetets skickliga ulöfvande kräfver forskning, skarpsinnighet, arbele och ansträngning; och jag öfvcrlemnar att ät en hvar af eder, mine herrar! som har någon, om än ock aldrig så aflägsen, bekantskap med Hofrätternes trägna göromål, att afgöra, om män, m.ed dessa från öfverdomarens vigtiga kall oskiljaktiga egenskaper, kunna anses blifva någorlunda rättvist ersatte med mindre, än som jag tagit mig friheten förorda och tillstyrka. Jemte det jag yrkar, att ifrågavar. betänk, måtte återremitteras, anhåller jag vördsammast, att detta mitt yttrande må blifva återremissen följaktigt till H. StatsUtskoliet. Hr Bogeman tilläde derefter muntligen: Hvad särskildt vidkommer behofvet för Götha Hofrätt att hafva tillkallat de ifrågavar. 4 adjungerade ledamöterna, ber jag att fä förena mig uti Frih. Leijonhufvuds afgifna upplysande yttrande. Gr. Horn, Glaes Fredr.:
Enär jag icke deltagit i Utsk:s öfverläggningar om denna punkt, är det mig obekant, på hvilka beräkningar Utsk. stödt sig, men enl. hvad man sagt mig, har på sednare tider termins-afgiften utgått till ett vida högre belopp än man föreställt sig, och den förlust, elementar-läroverken skulle tillskyndas, om de mot nedsättningen af termins-afgiften erhålla i ersättning 12,000 r:dr statsmedel, blir sannolikt icke obetydlig. En sådan åtgärd skulle således troligen lända läroverken till bestämd skada, och jag förenar mig derföre 1 begäran om återremiss af denna punkt. Hr Bildt: Sedan Hr von Troil besvarat de liufvudsakligaste af Frih. Cederströms anmärk:r skall jag yttra mig ganska kort. De skäl, man framställt för bifall till Utsk:s utlåt., bestå förnämligast deruti, att man derigenom anser sig förminska skillnaden emellan fattige och rike lärjungar. Det är visserligen något vackert för känslan, att man icke vill inkasta afundsamhetens frö i barnahjertat, men jag hemställer till Eder Mine Hrr om, då vi gingo i skolan, vi kände någon skillnad emellan den rike och fattige skolkamraten. Jag tror, att i detta fall Fru Lenngrens yttrande har sin fullkomliga tillämpning och sanning, ”att den, som slog den bästa lyran var Konungen i leken,” och jag tror äfven att ingen finnes, som kan säga att han den tiden fäste afseende derpå, att den ene eller andre hade att i framtiden vänta sig mer eller mindre penningar. Såsom Hr v. Troil nämnt kan visserligen den l ike ynglingen äga inflytande på sina kamrater med rikedomens tillhjelp d. v. s. om han har penningar i fickan, och åstadkomma afund genom de kläder, han bär, men på detta välde äger väl den omständigheten icke det ringaste inflytande, att ynglingens målsman för honom erlagt termins-afgiften eller icke.
Hos Kongl. Maj:t är underdånig ansökning gjord om denna skolas utvidgning till fullständigt elementa r-lä ro verk, och behofvet af nådigt bifall dertill blir med hvarje år allt mera kännbart. I'öfverensstämmelse med föreskrifterne i Kongl. Stadgan om folkundervisningen af den 18 Juni 1842, samt efter olika förhållanden lämpade, af Stiftets Konsistorium godkända, reglementen meddelas undervisningen i socknarnes folkskolor. Lima och Transtrands församlingar hafva i början för någon tid dock härutinnan gjort ett beklagligt undantag, då för undervisningens behöriga ordnande derstädes nih - dre derunder blifvit tillgjordt, än som bort och kunnat ske, men i Wäni.ujL äfvensom i Särna, äro folkets fattigdom samt spridda bostäder mycket Lnif deriiga för skolverkets fullständiga ordnande. I de socknar, hvarest skollärare förut varit anställde med anslag af kronotionde eller lönebidrag an menigheterne, bibehållas omförmälde befattningar oförändrade, eller i fc v : ning med folkskolelärarnes enligt högstberörde nådiga stadga. I slöjder öf‘4 vas allmogens ungdom såsom tillförene egentligen endast af anhörige celi grannar. I Bjursås och Sundborns socknar är dock, på sätt ofvan är nami It,; anstalt fogad om undervisnings meddelande i tillverkning af åkerbruksred-/ skap samt i annan snickareoch smides-slöjd, genom lemnade mindre understöd af allmänna medel. För den praktiska bergsskolan i Falun har dels af Staten, dels af Brukssocietelen årligen fortfarande utgått 10,500 R:dr Banko tili lärarnes aflöning, stipendier och understöd för elever samt inköp af böcker, material ier, redskap, modeller med mera, hvarförutan till åtskilliga byggnader och reparationer ett statsanslag af 3,000 R:dr Banko år 1849 utgick till denna inrättning.
R:dr för år 1869 1,900: 2,204: —■ — » dito i utdikningen af Wångerslälts mossar inom Aby socken af Norra Möre härad. emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden : 800: 800: Transport: 1,886,289: 39. 7. 2,253,186: 39. 1. — 31 — Transport: inom Blekinge län: till deltagarns i utdikningen af Mölleoch Dafra-jöarne, Ollegöl, Stora Mossen och Aborregöl i Asarums socken, emot dito efter 186<1 ärs slut af dito dito inom Jönköpings län: till Friherre Axel Hermelin och Majoren H. Meurling, för sänkningen af Säby sjön i Säby socken och Norra Wedbo härad, å 3,664 R:dr, hvilket län skall återbetalas genom erläggande jemte krono-utskylderna af 183 R:dr 9 sk. 7 r:st för åren 1849 med 1878 samt 183 R:dr 5 r:st för år 1879 » dcltagarne i rensningen af Storån i Svartorps och Lekaryds socknar af Tveta härad, å 6,366 R:dr 32 sk., dito dito af 318 R:dr 16 sk. jemte krono-utskylderne för åren 1850 med 1879 och 318 R:dr 1 r:st för år 1880 » strandägarne vid sjön Nätaren i Barkeryds och Jersnäs socknar af samma härad, för sänkningen af nämnde sjö samt Bruksoch Rekeboåarnc, å 2,650 R:dr 42 sk. 8 r:st, dito dito af 132 R:dr 26 sk. 2 r:st för åren 1850 med 1879, och med 132 R:dr 19 sk. 5 r:st för år 1880 » dcltagarne i aftappningen af Stensjön och Laggarbosjön i samma härad, å 3,000 R:dr, dito dito af 150
Uldr, d. i3 och i5 Mars 18fy. 189 Den 1 3 och 15 Mars 1841. S. D. Fortsattes pröfningen af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens ytterligare Betänkande N: > 31, angående lagstiftningen 0111 fattigvården i Riket, i sammanhang hvarmed nu föredrogs Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 10 dennes, innefattande dess vid pröfningen af förenämnde Betänkande fattade beslut samt inbjudning till MedStanden att i dessa beslut tued Bon le-Siåudel sig förena; och biföll Ridderskapet och Adeln Utskottens Betänkande med följande förändringar: 11 §. afslogs. En nv §. skulle införas, så lydande: Då någon medlem aj ett fattigvårds-samhcille sysselsätter ett större antal arbetsfolk eller i allmänhet utöfvar sin näring på ett sådant sätt, att derigenom fattigvården är betungad i en hägre nion, än som må kunna anses motsvaras af de bidrag, som af honom erläggas , må en serskild fattigvärds-afgift kunna honom af Fattigvårds Styrelsen åläggas, icke öfverstigande hälften af hans andel i de allmänna fattigvårds-bidragen. 12 och 13 §. §. skulle utgå. 4 morn. af 14 §. skulle erhålla Tö jande förändrade lydelse: Om föräldrar, som icke åtnjuta fattigunderstöd, åsidosätta vården om sina barn, få att de med bettlande beträdas, skall Styrelsen göra sig noggrannt underrättad om förhållandet samt vidtaga de anstalter, som af behojvet kunna påkallas. 5 och (i mom. af 14 §. afslogos. Uti 2 morn. af 17 §. skulle orden: derest icke fattigvården för hjonet då upphör, utbytas emot orden: derest icke fattigvården för hjonet derigenom kan upphöra. 3 morn. af 17 §. afslogs. Uti 18 § skulle ordet Fattigvårds-styrelsens utbytas emot ordet församlingens.
Maj:ts nådiga proposition uppgifna förlust, genom dels redan beviljade, dels på grund af hållna undersökningar förmodade, afskrifningar å lån utaf 1830 års kreditivmedel, skulle återstoden af dessa medel utgöra 392,151: 35. 5, hvaraf, under innevarande och nästkommande 2:ne år, torde kunna antagas inflyta åtminstone 40,000: Enligt ofvanstående beräkning, skulle alltså, utom den spanmålstull, som under innevarande års lopp kan vara eller blifva erlagd , den utaf förut anvisade und sättningsmedel disponibla summa uppgå till 754,574 : 35. 8, af hvilken summa omkring 700,000 r:dr antingen löre eller vid medlet af nästa år kunna för härmed afsedt ändamål användas. Jemte Stals-Utskoltcts Utlåtande, Nio 214. 17 Jemte det enahanda dispositionsrätt, som öfver nu uppgifna tillgångar blef Kongl. Maj:t, vid sistförflutna riksdag, tillerkänd, lärer för den stundande tiden komma aLl bibehållas, torde äfvenledes fortfarande åt Kongl. Maj:t öfverlemnas att, för behöfvandes undsättning, använda den uuder kommande åren inflytande spanmålstull, såvida de bestämmelser i afseende på spanmåls inoch utförsel, som efter denna riksdag varda kungjorda, komma att under en viss tiderymd blifva oföränderliga.
Is reg ler ing s period utgå på sätt och till de belopp, sorn blifvit af Bikels Ständer vid sistförflulna riksdag bestämda och genom ofvan omförmälda Kongl. Kungörelse den 23 April 1868 påbudna Härjemte faar Borgare-Ståndet till Utskottet öfverlemnat ett af Herr Lindeström vid remiss af Kongl. Maj:ts proposition afgifvet yttrande, hvari Herr Lindeström hufvudsakligen anmärkt, att ifrågavande skatt, hvars benämning redan hade något för ärbarhet och goda seder sårande, innebära ett verkligt hån mot den offentliga sedligheten derigenom att den gjorts till en personel afgift; i anledning hvaraf Herr Lindeström, under erinran derjemte om orättvisan i allmänhet af personela skatter, föreslagit, att titeln på denna skatt måtte ändras till något mindre skymfligt såsom nkommunal-afgift» eller något annat samt att samma skatt måtte uttaxeras icke som en personel afgift, utan med ett eller annat öre på hvarje riksdaler, som erlägges i bevillning för förmögenhet eller inkomst. Hvad angår sistnämnde yrkande, så torde här böra erinras, huru ifrågavarande skatt lilikommit. Vid 1815 års riksdag anhöllo Rikets Ständer, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla Landshöfdiogarne att sammankalla länens innevånare, för att öfverlägga om åtgärder till veneriska smittans hämmande; och vid dessa sammankomster åtogo sig invånarne i de flesta län för hvarje mantals-skrifven person en årlig afgift, lämpad efter bebofvet af den inom länet för berörda ändamål erforderliga kostnad. I fä, om ens i något annat fall torde ock den personela beskattnings-grunden förekomma billigare och rättvisare än just här. De sjukvårdsanslalter, för hvilkas upprätthållande skatten utgår, anlitas nästan uteslutande af obemedlade personer, som kostnadsfritt eller mot ringa afgift erhålla en omvårdnad, hvilken af ekonomiskt lyckligare lottade företrädesvis på annan kostsammare väg sökes. Något allmännare missnöje med denna personela afgift har icke heller hittils, så vidt Utskottet kunnat erfara, försports.
St:r sedan blifva lemnade utan afseende. Ar en anmärkning befogad, bör den godkännas, och i annat fall ogillas, men att lemna den utan afseende kan jag ej finna riktigt. Hvad beträffar lörevide punkt, kan jag ej undgå att finna det besynnerligt, att ett embetsverk med talrikare personal kan nöja sig med ett antal tiduingsexemplar, som för ett annat mindre verk är otillräckligt. Jag anhåller att Utsk:ts hemställan måtte bifallas. Frih. Alströmer, Oscar: Det har blifvit anfördt, att föreskrifterna om embetsverkens rättighet till prenumeration å Posttidningen skulle vara obestämda; men det kan jag icke finna, då det är stadgadt, att denna prenumeration skall rätta sig efter beholvet, men icke i något fall få öfverstiga tillerkända antalet exemplar af förlättnings-samlingen. De som blifvit tillerkände exemplar af författnings-samlingen, böra äfven hafva Posttidningen, som innehåller legala annonser och ofliciela tillkännagifvanden. Vid länsstyrelserna borde särskilda exemplar af denna tidning finnas i kansliet och kontoret. Nu erhålles till följd af skedd inskränkning blott ett exemplar för båda dessa länsstyrelsens afdelningar, hvilket är så mycket mera obilligt, som åtskilliga officiella tillkännagifvanden endast genom Posttidningen meddelas. IL II. 12 178 Den 27 Januari. Jag anhåller att Utsk-.ts hemställan måtte lemnäs utan af seende. Hr von Francken: Med anledning af Frih. Liljencrantz^ yttrande att det förundrar honom, att jag, som föreslagit resor till Carlskrona och Carlsborg, nu begärt afslag å denna anmärkning, vill jag upplysa att sådant skett derför att jag anser att revisorerne böra se sakerna i stort och icke lästa sig vid smådetaljer. Det är verkligen skilnad på att anmärka några för många exemplar af Posttidningen och Statskalendern och att taga kännedom om rikets sjöetablissementer och fästningar. Om man, rörande denna tidning, antager att embetsverken hafva rättighet tili lika många exemplar deraf som af Författningssamlingen, och ett verk skaffar sig så många exemplar, då ett annat verk nöjer sig med ett mindre antal deraf, kan man val icke klandra sådant.
Enhet och fasthet i grundsatserna för förvaltningen af fattigvårds-ärendena, är nemligen med dylika ombyten mellan mer eller mindre skickliga personer, helst de skicklige, serdeles inom landtförsamlingar, ej alltid torde vara så lätta att finna, svåra att bibehålla, ehuru sådant måste vara af högsta vigt, i förening med en noggrann tillsyn öfver de fattiges sedlighet och arbetsamhet, samt i synnerhet öfver de fattige barnens kristliga uppfostran, genom nitiske vårdare, till gagneliga medborgare. Då kommunen allönar sitt presterskap, och presten är både såsom rolijrionsvårdare och ständigvarande embetsman bäst i tillfälle att utöfva den ledande tillsyn, som allestädes är så högt af nöden, för att söka motverka fattigpersonalens förökande och afskära det onda i dess rot, hvartill både religionens medel och kommunens ansträngningar Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 37. 31 behöfva samfälldt användas, anser jag presten, som ej bör kunna sig sådant undandraga, åtminstone allestädes, der serskild prest inom församlingen finnes, böra vara sjelfskrifven ordförare i fattigvårds-mål, ehuru Sockne-nämnden föröfrigt må fungera såsom ledamöter i styrelsen; hvarjemte, då på detta sätt presten får sig ålagdt, att vara ständig ordförande, styrelsen må ega att på eget ansvar antaga tjenlig person att vara uppbördsman och redovisande för fattigkassans medel, hvarigenom de ekonomiska detaljer, som åligga styrelsen, ej behöfva vara ovilkorlig! förenade med ordförandeskapet. Det är denna åsigt jag sökt i motionsväg göra gällande, och hvilken öfverensstämmer med den i Doktor Björlinys reservation föreslagna förändring i 3 § 2 mom. i Kongl. Fattigvårds-stadgan; reserverande jag mig alltså mot de båda afstyrkanden, som, i afseende på dessa punkter, uti betänkandet förekomma. i STOCKHOLM, TRYCKT HOS N. MARCUS, 1851. Lagsaint Allm. Besvärsoch Ekon.-Wik. Ank. lill Exp.-Utsk. d. 19 Augusti 1851, kl. 9 f. w.
Rikets sannskyldiga nytta eller ieke; ty det beror på olika omdöme hos den ena eller den andra och icke på någon förut skrifven lag eller gifven föreskrift. Mig synes således, som hade Utsk. icke riktigt afvägt sitt förslag i denna del, utan velat tillämpa en laglig påföljd, der domaren svårligen lärer någonsin kunna efter lag, utan endast efter eget godtfinnande, eller hvad man kallar godtycke, besluta. Jag skulle således tro, att §:n är efter sin gamla lydelse riktig och efter den nya oriktig. Jag får fördenskull vördsamt hemställa, om icke Ståndets samfäldta mening borde blifva, alt denna grundlags-förändring är oriktig. Gr. Frölich, David: Utan att vidare för närvar., innan flere ledamöter yttrat sig, ingå i bestridande af den siste värde talarens framställning och tillstyrkande, att R. o. Ad. måtte uttrycka en viss tanke, får jag till en början fästa hans och Husets uppmärksamhet på, alt han icke riktigt refererat den jkilnad, som äger rum emellan g§:ns nuvar, lydelse i medlersta perioden och den nu af Const.Utsk. föreslagna. I denna §:s gamla redaction står nemi.: ^stridande emot denna Reg.F. eller Rikets allmänna lag/' Deremot slår i den nya redactionen : ”stridande emot Rikets grundlag eller allmän lag.” När vi nu hafva åtskilliga grundlagar utom Reg.Fm, så finnes att hvad Utsk. åsyftat är en rättelse i denna del, som icke är likgilltig, om så oförmodadt skulle hända, att Konungens beslut vore stridande emot Riksd.Ordn., Tryckfr.-förordn., eller någon annan grundlag än Reg.Fm, då nu endast den sistnämnda upptages. Att återigen säga, att de öfriga grundlagarna skola vara innefattade under Rikets allmänna lag, skulle vara en extensiv tolkning i fråga om tillämpningen, som icke torde i detta fall tillåtas.