Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tillåter mig likväl härvid anmärka, att de sålunda till den angifne bristen uppgifne orsakerna säkerligen till en högst tryckande grad blifva gällande för det lilla hushållet, och till och med för de bättre lottade löntagarne inom vårt land, men blifva, efter min uppfattning, af ringa, eller åtminstone af mindre inflytande å en årlig tillgång af 630,000 rdr för lefnadsbehofvens fyllande, äfven lör ett hof inom vårt land. Likaså säkert, som den K. hofhållningen i Sverige bör kunna bestridas och måste kunna göra det med 630,000 rdr, vid betraktande af hvad Statsverket, jemte här ifrågav:de hofhållningssumma, till hofhållningen utbetalar, och med afseende äfven derå, att hof-funktionärernes löner till betydlig del utgå ifrån Statsverket i och för andra innehafvande tjenster; lika säkert är, att sex millioner rdr kunna göras otillräcklige, om grunderne och sättet för deras användande blifva mera eller mindre felaktiga. När man härvid, under titel för hofhållning, endast afser de ifrågav:de 630,000 rdr, så känner åtminstone icke jag någon grundad ani., hvarföre man alltid förbigår de 300,000 rdr, hvilka årligen till K. M:s disposition ifrån Riksg.-Kont. utbetalas, och hvarvid sålunda för liofhållningens behof uppkommer en tillgång af 930,000 rdr. Då härvid ytterligare tages i öfvervägande, att H. M., under loppet af mindre än fyra år, gjort betydliga arf, så måste det finnas ganska naturligt, att man kommer till en tvekan, huruvida den uppgifna bristen af 800,000 rdr är att betrakta såsom en hofhållningens skuld till Konungens enskildta förmögenhet, eller såsom en total brist lili H. M:s sammanräknade tillgångar, hvilket lika litet genom den K. Proposm, som af det bifogade Statsråds-protokollet upplyses. Som en ani. till tvifvel om rätta förhållandet framställer sig äfven det nyligen af K.
Stånd förklarar utgöra dess gemensamma tankar, skola till ConstitutionsTJtskottet remitteras, följer, efter mitt begrepp, tydligen, att de anmärkningar, som icke blifvit på detta sätt förklarade vara Ståndets gemensamma tankar, icke skola remitteras. Då nu likväl Ridderskapet och Adeln remitterat åtskillige anmärkningar till ConstitutionsUtskottet, så bar antingen Ridderskapet 492 Den 27 Maji. och Adeln derigenom begått en olaglighet, eller ock i och genom kjelfva den beviljad» remissen, förklarat anmärkningarne såsom sina gemensamma tankar, oaktadt detta ej stått eller beböft stå i det till Utskottet afgångn® ProtocolisUtdrag. Friherre Ceder ström , Jacob: Jag instämmer uti hvad Grefve Spens nu behagat anföra, endast med dfen skiljaktighet, att jag icke kan hnna, det Ridderskapet och Adeln genom anmärkningarnes remiiterande begått en olaglighet, ty Ridderskapet och Adeln äger ej rätt att remittera andra anmärkningar än de, som enligt 56 §. Regeringsformen, utgöra Ståndets gemensamma tankar. Herr Munk af Rosensköld: Jag kan så mycket mindre tro att de remitterade anmärkningarne kunna anses för Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar som de samma sins emelian äro stridiga. Jag styrkes ytterligare i denna iörmodan deraf, att i förmiddags vid pröfning af Constituuons-Utskottets Betänkande, rörande en förbättrad National-representation, och hvarom i afseende på Ridderskapets och Adelns egen representation under Riksda. gBme. flere anmärkningar a! olika beskaffenhet framställdes, uppå Hans Excellences Herr Grefven4 oell LandtMarskalkens proposition derom, Ridderskapet och Adeln fann med ordningen öfverensstämmande, att förena sig om några vissa anmärkningar, hvilka tor Ståndets gemensamma tankar förklarades, och hvilka borde i Den 2i Maji. 493 sådan egenskap återremissen åtfölja. Och som i 56 §.
Utaf de under 1847 och 1848 års Riksdag såsom tillfälliga Statsutgifter be viljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade anslagsoch lönesummor hafva följande belopp, i öfverensstämmelse med 54 § samt 69—105 §§ uti nu gällande Reglemente, under tiden ifrån den 26 November 1847 till och med den 15 i denna månad, blifvit af Fullmäktige anordnade och i stadgad ordning utaf Riksgälds-kontorets medel utbetalde, nemligen: A) Af anslaget för Skeppsbyggeriinstitutet i Carlskrona (Reglementets 54 §) r:dr 3,464: 10. — Dito för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Hofhållning (70 §) » 56,250: Transport 59,714: 4 0. — Dito till » 42,000: » 15,000: 59,320: Summa r:dr 210,807: 30. (T » 15,110: » 30,100: » 14,110: Ståls-Utskottets Memorial, M 3. 25 Transp 59,714: 10. — Åf anslaget till arfvoden och expenser för Lagberedningen (71 §) r:dr 32,061: 21. 6. Dito till uppförande af fängelser efter Cellsyslcmet (72 <§) . » 200,000: Dito för Försvarsverket till lands (73 §) » 653,530: Dito för ersättning till Kongl. Krigs-Kollegium för förskott till inköpande af Kasernoch Stallbyggnad för Garnisonen i Ystad (74 §) » 2,223: 15 6. Dito för Försvarsverket till sjös, (75 §) » 462,260: Dito till aflöning för Styrelsen öfver allmänna Vägoch Vat tenbygguader (76 § 1 morn.) » 26,858: 16.
Prat. 1834 och »835. 10 Sami. 1 AJd, a Band. Riks-Stuten. i8 Spanmål under Penninge-lönerne a 6 R:dr Tunnan. T:r 30,911 1,466 k. 32,377|— Transport Beväring. Kgl. Lif - B eväringsRegementet Gottlands National-Beväring . Hallands Beväring . , Bevärings-Manskapets Vapenöfning Materiel. Penningar. Kronovärde. M" Vreta*! 249,74» 4o 949,803 28 S:r Krigs - För svar s-Verket i allmänhet eller Kgl, Collegii Departementer, hvarunder äfven upp tages Indelta Räntor för Åkers Krutbruk och Husqvarna Gevärs-Factori Lif mundering för Indelta infanteriet Diverse Anslag. S:r Spanmäls-upphandling och Bageri-kostnad . Vedo. IfuspenningarförFästnings-o. Garnisonsorter Skrifmaterialier och Expenser m. m. för KrigsCollegiunij Krigs-Hof-Rätten m. fl. Verk Indelt. Oindclt. Summa. Summa Md 11. Markegång pä Förslagå 5 R:dr T unnnn. Mätt. Värde å 5 R:dr Tunnan. Mätt. Värde å 5 R;dr i unuan. Titt. r. f“m"" ■■vsmmnmmm tcCi n cr> 1 3 2? 5. 3 ä. s' a s, Hi-7 c o« a c 3 3 EJ rfe CU £ -< C r 3 ”* r n Milit aireoch Försvarsverket lill Sjös, Penningar, Indel e Räntor. BfiSé* Span ma 1. Oindell. l*$&iimtaEås8Bs»«åasse Summa Banco. Kronovärde. Markegång pä förslag, Mått. Värde å 5 R:dr T unnan. I :r k. AJl ottinus-olater.
Dess utom bur ni skälla er hvila. Svårt lidande .. Ert onda kräfver naturligtvis en mera ingripande behandling, än som pä detta satt kan anordnas. Huru kan och vill ni underlåta att personligen vända er till läkare? Möjligen vore i detta fall bypnotism att försöka. Att det ej är fråga om något » infernaliskt gift », det kan ni vara förvissad om. Maria N — k. Använd den behandling som finnes föreskriften för Elsa i n:o 7. Ni skall ej låta afskräcka er af, att det blir » ömt och rödt », ty verkan beror just på en dylik retning. Om dagarna bör ni samtidigt och efteråt fukta ansigtet med resoreinsprit (3 delar resorcin på 50 delar utspädd sprit och 50 delar rosenvatten. G. J. Något verksamt medel mot hostan fordrar recept af läkare. Hon bör gå och stå så litet som möjligt samt om dagarne hafva benet lindadt ined linnehindor. Tvättningarna göra föga eller intet. Porlavatten: 2 glas hvarje morgon. A. v. P. Man ärfver blott anlaget till lungsot, ej lungsoten sjelf. Utan undersökning af edra lungor kan ej afgöras, om ni har lungsot. De symptom, ni anför, tyda ej nödvändigt derpå — ni hostar ju ej ens? — Ni måste i alla händelser inskränka arbetstiden och inleda en stärkande, lämplig behandling. Maria F — n. För att vi skola knnna gifva er något råd för eder » svåra och ihållande » hufvudvärk, måste ni nödvändigt gifva oss mera detaljerade upplysningarom den samma samt om ert tillstånd i öfrigt. När näsblod påkommer, bor ni intaga ryggläge med bakböjdt hufvud samt några gånger draga upp i näsan isvatten, till hvilket gerna sättes litet ättika. Fulingen bör följa råd till X. Y. 2 i n:o 11 och till Lisa 2L år i n:o 7 för att möjligen bli litet vackrare. Fabiola X. Håret på de kala ställena återkommer temligen säkert efter en tids förlopp — huru länge det dröjer, kan ej pä förhand bestämmas. Försök tvättningar 2 gånger dagligen med utspädd sprit, försatt med karbolsyra i förhållandet 1:50.
StalsUtskottets Betänkanden. 3 2g T:r 2 fj:r Krono - Tionde Spannemål, som Iren 1646, 1649 och 1650 blifvit Hospi talet för;änte För Skjutsfärds Kopparen, som betalas utur Handt» Ränteriet - . - 7a6 D:r 28 ör, 100 Stafrum Ved af Ordinarie Räntan i Öster-Dalarne - 100: Interesse Medel * 417: Inlösning-Penningar * - 160: — Vinst på försåld Spannemål - 118: 15. Tillsammans Penninge-Inkomst 1,502 D:r 11 ör, Silfvermynt tVexiö Stift» 2o:o Vexiö Hospital. Ät uppbygdt af Trä uti Vexiö Socken p& 3 Hemmans ägor, hvilket Hemman, jemte tvänne andre af £ och | mantal, som ifrån gamla tider varit Hospitalet foliant, tillika med 434 T:r * fj:r Krono - Tionde. Hans Kongl. Maj:t Högst Salig Konung FRIEDRICH har i Nåder behagat år 1747 confirmera den år 1690 utfärdade gamla Staten. Utdraget af 1754 års Hospitals Räkning, som af Lands-Contoiret är verificerad, upptager inkomster: Bemälte Krono-Tionde Spannmål till - -434 Ttr 2 fj:r Hemmans-Ränta "49 D:r — Håf-Penningar 3: 16 ör. Ingifts-Penningar » 80: — Stats~Vtskottets Betänkanden. *6 5? Saköres Medel - 38: 21. Vinsten af försåld Spnneinål - 534: 12. Tillsammans Penninge-Inkomst 705 D:r 17 ör” 22:o Jönköpings Hospital.
att få vara på landet och se björkar och ängar och blommor och... skogsbäckarna, tant... vårfloden, brusande, ung, oemotståndlig... Han är lik oss. FRU GERMAN, vemodigt. bräddar. Ja, han bryter alla dammar och svämmar öfver sina WOLFF. Hvad gör det? Han sköljer bort allt gammalt vinterskräp. Han slår upp i stora vågor, ty han skall samla ANDRA AKTEN sina krafter på höjderna för att komma ned i breda floder, drifva verk och fabriker, ägga till nya mödor, släcka arbetares törst, vattna ängar och fält och ge oss ett nytt år, rikt eller fattigt, men det bästa han kan... för han är ung och glad och djärf... Han är lik oss... (Sätter sig och säger sakta, liksom bedjande.) också, som tant håller af... Han är lik någon annan Paus. FRU GERMAN. Gustaf? Jag förstår er barn... Är det därför du kommit, WOLFF. Ja, tant, därför komma både Sigrid och jag. FRU GERMAN. Ni ha talat om honom? WOLFF. Om honom och tant. Om hvem annars? Paus. FRU GERMAN. Nej, barn, jag kan inte. SIGRID. Mamma... FRU GERMAN. Jag vill inte börja på nytt med oro och sorger. WOLFF. arbete. Det är han, som skall börja på nytt med mod och VÄRFLOD FRU GERMAN. Jag är för gammal nu. Det skulle han tycka också. SIGRID. nog inte glömt ännu hur han reste. Han är ensam, utan tillgångar, utan plats... De ha FRU GERMAN. Det fins saker som inte glömmas så lätt. WOLFF. all stolthet och glädje, som tant hoppades af honom? FRU GERMAN. Fins bland dem ingenting af tants gamla kärlek, af aldrig bli som förr. Hans liflighet gaf mig mod och kraft att vara makten härhemma, som jag behöfde vara. Du talade om vår och solsken, ty du är poet... Ja det blef helsade på... under det första året... men sen kom
Jag ber att få påminna, det vår indelta arme' är så obetydlig, att det är omöjligt att med den hvarken offendera eller defendera. Skulle nu detta icke heller låta sig göra med nationalbeväring, så äro vi ju utan försvar. Men detta är icke förhållandet. Hafva vi uti indelta armeen en tillräcklig stam för bildandet af vår nationalbeväring, så äro vi fullkomligt i stånd att försvara oss och äfven att taga offensiven, örn sådant påfordrades. Hr Gr. har vidare dragit i tvifvel, huruvida Svenska folket äger förmåga af enthusiasm, och Hr Gr. har i detta afseende med företräde omtalat Spaniens munkar och Ryssarna i deras vackra tider. Jag tror, att enthusiasm finnes hos Svenska folket, och att den äfven gjort sig gällande, då man för långt misskänt den. Hr Gr. har dock en passant erkänt, att detta folk under Stenbocks fanor visade en viss enthusiasm; men Hr Gr. har härledt denna endast från de ärofulla krig, som då lifvat den. Kan den af sådana anledningar uppkomma, lärer den säkerligen icke heller uteblifva, i fall vår sjelfständighet skulle hotas. Jag vill icke undersöka, huruvida det kan vara historiskt oriktigt att tillskrifva Danskarna någon del i Stenbocks framgåtagar med den Skånska utskrifningen; men det vill synas, som framställningen i denna del icke fullkomligt qvadrerade med den allmänna höflighetsprincip mot alla, sorn tycktes framkalla citationen af Spaniens munkar .och Rysslands krigsbragder 1812. Jag ber blott att för bestämmandet af frågan, huruvida icke Sveuska folket med enthusiastisk känsla omfattar sin sjelfständighet, få hänvisa till den medfödda ovilja, hela nationen hyser för vår östra granne; huru denna t. o. m. uttrycker sig i hätskhet emot blotta varor från detta land, emot blotta derifrån hemtade bruk, deras iakttagande må komma från Styrelsen eller från någon enskild medborgare. Jag är således öfvertygad, att Svenska folket med hängifvenhet skulle gå man ur hus, om fäderneslandets försvar sådant kräfde. Hvad beträffar den af Gr.
Jag, sorn likväl förklarar mig vara någon, liar dock icke funnit mig öfvertygad af Hr Cederschjölds framställning och får vördsamt förklara för deln bland R, o. Ad:s ledamöter, hos hvilka jag kan hoppas vinna något afseende på hvad jag framställt, att jag, inga - i^4 Den |5 Augusti e. m. lunda kati finna någon rättsgrund deruti, att den, sou) först söker lagfart, skall få förmånsrätt framför den, sorn först köpt. Mig synes, att den som först koper en egendom, bör få behålla den, äfven af den slutsats, som Hr Cederschjöld drog af hvad han anförde om Pehr och Påhl; ty om något afseende bör göras på den, som först sökt lagfart, bör val också en sådan consideration g.illa för den som först köpt. För öfrigt får jag anmärka, att just gamla lagstadgandet innehåller ett correcliv mot så beskaffade transactioner, nemi. deruti alt det uttryckligen stadgar, alt den sorn sålt samma egendom åt tvänne, skall böta sjeltedelen af köpeskillingen. Deremot innehåller det nya lagförslaget ingenting derom. Man kan väl sluta sig till att det varit LagUtskts mening att bibehålla dessa böter; men icke finnes det uttryckt i betänk. och således anser jag meningen otvdlig —Hvad i öfrigt vidkommer förhållandet med köp, så, lika så väl som det kan hända, att olägenheter uppstå derigenom att lagfarten fördröjes, hvilket jag icke bestrider, lika så väl kan det hända att stora olägenheter uppkomma, om betänk, bifalles. Det kan bända t. ex. att, för att rädda en inteckning vid en auction, elen sorn ej sjelf kan vara närvar., anmodar en annan att inköpa fastigheten för sin räkning. Sedan han köpt den, men icke haft tillfälle alt derom göra anmälan hos domstolen och få köpet intaget i rättens prolocoll, så kunna under liden alla förre ägarens borgenärer söka inteckning och erhålla den, hvarefter köparen endast har att hålla sig till fångesmannen. Då vet jag icke hvad säker het skulle uppkomma.
Prot. 1830 & 1831. 4 Sami., 1 Afd., 2 Band., 43 Haft. 1 2 Slals-Ulskollels Ullålande, M 509. förr eller sednare inträffande afgång från bibliothekarie-tjensten, det icke kunde förväntas, att någon med erforderliga egenskaper skulle vilja emottaga befattningen, sedan nu mera yngsta läraren, enligt den nya staten för elementar-läroverken åtnjuter nära dubbelt högre lön; varande slutligen anmärkt, att, då Wiede hvarken vore emeritus eller bibliolhekarien ens i nu gällande Skolordning upptagen ibland skollärare, binder deruti syntes möta för Kongl. Maj:t att, utan Ständernas förord och medgifvande, åt honom anordna den äskade löneförhöjningen på läroverkens anslag; men att Rikets Ständer, hvilka under innevarande riksdag af emerili-anslaget indragit 50,000 R:dr till Riksgälds-Kontoret, voro oförhindrade att för ifrågavarande ändamål lemna anvisning å samma anslag. På dessa och flere anförde skäl hafva desse talare yrkat, att Rikets Ständer måtte åt ifrågavarande tjensteman, som, enär han tillika genom serskild instruktion hade sig undervisningsskyldighet ålagd, de facto vore skollärare, utaf de å anslaget till emeriti-löner vid elementar-läroverken uppkomna besparingar anvisa den nu ifrågaställa högst behöfliga löneförhöjningen, hvarigenom Linköpings läroverk finge bibehålla en utmärkt vetenskapsman, utan att statsverket i följd häraf med någon direkt utgift betungades.
I stället för att i lagstiftningsväg för de skiftande menigheterne undanrödja hindren, underlätta åtgärderna och påskynda skiftet, inlägger det 11 Lagsamt Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande j ZV.-o 74. föreslagna stadgandet, genom nya omvägar, en retarderande kraft, det öppnar förut okända och oförsökta stridsbanor för grannar, livilka under striden missvårda den jord, som påkallar att skiftas, och uttömma sjelfve emot hvarandra krafter, bestämda för högre ändamål”. Af Fredrik von Zweigbérgk från Skaraborgs län: ”Genom det förslag till förändring i 2 Cap. 1 § i 1827 års skiftes-stadga, sådan den lyder 1 Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832, som de sammansatte Utskotten lemnat, nernl. att alla delegare i skifteslaget skola höras och vara berättigade föreslå landtmätare, skall utan tvifvel krångel, chicaner och uppehåll i ett begärdt laga skifte uppstå, så medelst, alt om de fleste icke önska skifte, [är för dem genom detta stadgande beredd den största lätthet till uppehåll deri, ty ingenting blir lättare, än vidtala en annan landtmätare emot skälig vedergällning att emottaga förordnandet med vilkor att ej skiftet fullborda. Han håller ett och annat sammanträde, men dervid blir det. _, Kylt förordnande måste sökas, nya krångel uppstå och med ett ord, ett skifte skall pa delta sätt kunna uppehållas i oändlighet, — Betänkandet är dessutom inconsequent derigenom att det heter: ”hafva samtliga uti förteckningen upptagne delegare underskrift ansökningen, utfärde Konungens Befallningshafvande förordnandet, i annat fall skall den communiceras. Nu hafva bland 10 delegare 9 underskrift ansökningen; men ej den 10:de, då skall den icke desto mindre communiceras, ehuru Utskotten förut förklarat alt om flere än] hälften förenat sig om en landtmätare, skall denne förordnas”. Herr Grefve Mörner, C. G. ”Beträffande
Tack, tack, nu är det nog — inte mera kringlor, ja, välkommen igen till vårn, frun. » Pappa ser på, när möblerna lastas på vagnen, med ett slags mildt medlidande, o c h uttalar då och då några v i s d o m s o r d o m placeringen af de bräckligare husgerådssakerna, medan han m e d mannens omedvetna egoism småsvär mellan tänderna, därför att någon förlagt hans cigarrfodral. Ernst o c h John äro ifrigt sysselsatta m e d att skära sig ett ansenligt antal eno c h hasselkäppar för vinterns behof, och m e d storartad frikostighet skänka de sin båt m e d de trasiga seglen till sin vän från svunna sommardagar, unge Ka ' 1-Axel, som m e d strålande ansikte ser sin länge närda önskan förverkligad och skyndar att g ö m m a undan sin skatt af fruktan för att hans båda mecenater kunde ångra sin gifmildhet. Lilla fröken Selma ser sig omkring m e d en hälft belåten, hälft trött blick o c h går så långsamt öfver vägen, m e d sitt eleganta släp sopande samman de gula, vissnade björklöfven o c h in i skogen, där lion plötsligt trampar rätt ned i en stor vattenpuss. Med ett litet rop af förskräckelse samlar hon ihop kjolarne m e d ena handen, ser ett ögonblick på den lilla skon o c h den genomvåta strumpan och fortsätter så g e n o m den tysta barrskogen. Hon d r ö m m e r ljusa sommardrömmar, hoppets och glädjens skimrande drömmar, d e m man ej d r ö m m e r mer än en gång. Och solen silar sina fina, gyllene strålar g e n o m de risiga kvistarne, och den lille löfsångaren, s o m värmen lockat ut ur holken på den gråa stugans södersida, drillar till af förvåning o c h glädje. Pappa skriker s o m en gast hemifrån — han skall församla hela familjen under sina vingars skugga o c h vandra ned till stationen för att k o m m a dit jämt fem kvart, innan tåget k o m m e r inrullande. M e n det är bättre än en minut försent, säger han, o c h det kanske han har rätt i.
Tro ej att hjertat alltid står jemnhögt med snillet. När det så är, hör det till undantagen, och Braun var ett af dem. Det finnes vissa så kallade anständighetsmenniskor, som rynka på näsan åt Braun, liksom de göra åt en Wadman, en Bellman. De vilja hafva menniskorna på samma sätt som man har figurerna i ett vaxkabinett, uppsträckta och med en viss högtidlig hållning, en gång för alla gifven. Ingenting får gälla för hvad det verkligen är: allt måste draperas och maskeras, liksom skämdes man för sanningen och naturen. Venus är för naken, Mars har för muskelstarka vador, Apollos lyra är för gäll. Derför skulle de gerna vilja sätta en krinolin på den första, byxor med galon på den andre och på den tredje spänna strängar af silke. Gerna tillåta de ett och annat dussin odygder; men beskrifva eller tala om dem får man ej. Icke är det dock inför en domstol, bildad af sådana modets och sjåpighetens ennucker, som en mäktig ande låter stämma sig: en nations sunda vett är hans domare, lifvet och verkligheten hans vittnen, hela menskligheten hans sak. Braun hade genomgått krigsakademien, men den tid han tillbringade der, begret han som förlorad ... Inkastad på militärbanan, tjenstgjorde han några år som löjtnant vid ett infanteriregemente ... Men han tog afsked och egnade sig uteslutande åt vitterheten, bland hvars yppersta prydnader han alltid skall räknas. Efterverlden skall mera enstämmigt erkänna det än hans samtid gjorde. Det behöfves en granrisad väg och årsgammal torfva på grafven, för att vinna full rättvisa åt ett förtjent namn, ett värdigt minne ... Men denne skald, hvars sånger i mer än ett fjerdedels sekel så kraftigt anslagit nationen och spridt så mycken uppfriskande glädje öfver stad och land var han lycklig sjelf? Skön är äkta perlan, men hvem tänker på att hon är följden af ett lidande, hvarifrån den stackars snäckan först med döden befrias. Hvarifrån detta sorgflor som så ofta skymtar fram från Brauns lyra ...?
Ännu mindre skulle han förmå inse, att om afsigten till och med varit en annan och vida mindre ädel – om den helt enkelt varit en tidig beräkning på Krysanteus’ förmögenhet – den likväl borde vara tillräcklig att rättfärdiga den anklagade, när denne härmed åsyftat ej blott sin egen, utan äfven den heliga, allmänneliga kyrkans fördel. Man kan häraf föreställa sig, huru ifrigt Petros längtade efter den dag, som skulle medföra underrättelsen om Juliani död. Petros upptogs af dessa tankar, medan han vandrade fram och åter i tempelportiken. Han lät sig icke störas af uppsyningsmannens klocka, när denne gaf tecknet, att arbetarnes hvilostund var ute. Såsom sjelfvilligt deltagande i sina trosförvanters mödor, stod det honom fritt att infinna sig vid arbetet när det behagade honom. Hans betraktelse afbröts först en god stund derefter, när han vid en tillfällig blick utåt gatan varseblef Krysanteus och Hermione, som nalkades stället. I samma ögonblick hörde han från andra sidan af portiken, der arbetarne voro sysselsatta, ett plötsligt rop och sorl af röster. Han lemnade portiken, för att se hvad som var på färde. Den förste, som mötte hans blick, var Clemens, som förmodligen ditkommit för att söka honom. Föreläsarens kinder voro öfverdragna af vredens rodnad, och hans hållning var sådan, som om han utmanat någon till strid. Alla de närvarandes blickar voro riktade på honom eller den ett stycke från honom varande uppsyningsmannen, som stod bedöfvad och förde begge händerna till sitt hufvud, från hvilket blodet rann ur ett sår utför hans ansigte. Clemens, som kommit för att träffa sin fosterfader, hade vid sin ankomst blifvit vittne till ett nytt drag af uppsyningsmannens grymhet, samt i ett plötsligt utbrott af sin harm gripit en sten och slungat den mot kättarens hufvud. – Fly! Skynda dig! Fort härifrån! ropade de närmast stående homoiusianerna till den unge presten. Andra samlade sig omkring den sårade uppsyningsmannen. – Clemens, hvad har du gjort? utbrast Petros förfärad. – Skynda härifrån ... till Eufemios, och dölj dig hos honom.