Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 32 sk. för åren 1849 med 1878, och 106 R:dr 16 sk. 8 r:st för år 1879, 1,942: 44. 2. 2,666: 26. 8. » deltagarne i upprensningen af Ysby å inom Walda, Tölö och Släps socknar af Fjäre härad, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden, 2,400: 2,400: inom Elfsborgs län: till deltagarne i sänkningen af Hasserås sjö samt upprensningen af Lerby och Snäppe1 ruds elfvar inom Åmåls och Mo socknar af Tossbo härad, emot inbetalning af 5 procent årligen å ursprungliga lånesumman, Transport: 1,779,940: 45. 1. 2,002,626: 11. 9. A — 34 Transport: med beräkning af 3 procents ränta å kapitalåterstoden; hvilken betalningsskyldighet vidtog efter 1851 års slut, till delägarne i Hössna mader inom Hössna och Enättle socknar, för utdikning deraf, å 8,386 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande, jemte kronoutskyiderna af 670 R:dr 42 sk. 3 r:st årligen för åren 1854 med 1867, och 335
10 — 74 — Uppbörd: Vederlag för indragne hemmansräntor i Jemtland Dito för dito dito i Medelpad Räntemedel Diverse medel Credit. Utgifter: Bidrag till lön, lega och servis. Dito » Dito » Arfvoden beklädnad m. m. anskaffande af nummerhästar Balans till år 1861: Härvid hafva Revisorerne ej funnit något att erinra. Kongl. Krigs-akaclemien. Räkenskapen, som ännu ej undergått granskning -i Kongl. Kammar-rätten och från Revisorernes sida ej föranledt till någon erinran, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1859. Balans till år 1861. Credit: Balans från år 1859: Skulder" 2.737: 7. Utgifter: • Aflöning . Underhåll, beklädnad m. m Båtsmanskommenderingen Återbetalda afgifter till utexaminerade kadetter 2,590: 84. 211,830: 63. Balans till år 1861: Kontant behållning . Beträffande Kadett-kårens nummerstyrka, inhemtas af Guvernörs-embetets till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, att kadetternes antal den 31 December 1859 utgjorde 198, samt att under revisionsåret tillkommit 37, men afgått 40, så att qvarvarande antalet vid 1860 års slut uppgått till 195. Pensionsafgiften för betalande kadetter under revisionsåret har varit af Kongl. Majit bestämd till 630 R.dr. Allmänna Garnisons-sjukhuset. Räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad redovisar inkomster och utgifter sålunda: utan anmärkning, Debet. Uppbörd: Statsmedel Sjukvårdsersättningar Hyresmedel Balans till år 1861: Credit. Utgifter: % Aflöning och dagspenningar Proviantering Medikam ents-kostn ader Förbruknings-artiklar Yed och lysning Af de under revisionsåret å sjukhuset vårdade voro:
M:t i underdånighet uppdrog att efter inträffande förhållanden höja eller nedsätta tullar, hvilket åter torde halva föranledts, bland annat, deraf att, fastän landet vid den tiden importerade betydliga qvanfiteter af spanmål och andra landtmannaprodukter, ändock ej obetydliga tullar voro å dessa varor bestämda; hvadan vid inträffande miss vextår, då dessa varor stego till högre pris, det var nödigt att genom tullsatsernas reglering i någon mån modifiera dessa pris, som eljest ej hade kunnat ske, med mindre än att R. St:r skolat sammanträda. Då nu emedlertid riksdagar komma att årligen hållas, har äfven nämnde förhållande upphört, och har jag af dessa med flera skäl biträdt Utsk:ts framställda förslag att i den underdåniga skrifvelse, deruti tulltaxan blifver till K. M:t insänd, å denna, för den konstitutionella jemnvigten Statsmagterna emellan, lika vigtiga som rigtiga grundsats återföra uppfattningen sådan den vid grundlagens första tillämpning äfven var gällande. Hr Bohnstedt, Theodor Ludvig, uppläste ett skriftligt anförande af följande innehåll: Vid förra riksdagen slutade jag mitt anförande i tullfrågan med uttalande af den förhoppningen att den måttliga begäran, som då framställdes, måtte bilallas, helst eljest fordringarna nästa gång torde blifva större. Denna förhoppning gick i fullbordan. I den skrifvelse, R. St:r då alläto till K. M:t, begärde de att principen af måttligt skydd för näringarne skulle blifva grunden för ett nytt förslag till tullbestämmelser. Hr finansministern sköt detta beslut åsido och kontrasignerade en den 24 Mars 1865, utan Ständernas hörande och begifvande utfärdad ny tulltaxa, der en stor del artiklar fingo lägre tuilsatser och många andra förklarades till införsel fria. Samtidigt afslöts den Franska traktaten med betydiga nedsätlningar att gälla i 12 år och tillämpades genast på våren 1865, inverkande äfven på 382 Den 21 April f. m. importen från andra länder och bortskänkande många förmåner utan motsvarande reciprocitet. Det torde derföre vara dubbelt skäl för R.
2:o £)nt Omant od) ©åg af berörbe beffaffeitljet äro få betagne, att be ffötad af ett od) famina perfott, bör bettne tarerad titt afgift, beräfnab efter fies ttarned od) ramartted fantmaittagba antal. 3:o Uraftlåter egare af förettöntube ffattlagba ©ågar od) Omarnar att upps gifma någon fåfont Sttjölnare od) ©ågare, påföred lifmäl afgift efter 2:bra Cttrt. fåfotn 23emillningd*Sörorbuing 1858. 41 fåfotn wore en SD^jötnare etter ©ågare uppgifwen; bort att egare af SJtjölqwarnar nieb ett pär (stenar od? ©ågqwant meb ett blab, font fjelfwe (Tota £lwarnen od) fålebed tcfe Rafina I)oé ftg anftättbe Sftjölitare etter ©ågare, (fota ifrån benna, för SJtjölnare och ©ågare ftabgabe, SBewittning wara befriabe. F) töcwillniug af .fisketur. § 52. l:o ©åbana ^ifferier, font utgöra fårffitba, i 3orbebofeit upptagna fägen* heter, utan att wara i henintanend ffatttäggning inbegripna etter t>afwa i beråd uppflattningöwarbe ingått, tarerad lifa uteb annan egenbom, efter beråd wörbe, t)wi(fet beftämnted fåtunba, att behållna affaftningen uträfnad titt Capital efter Sent procent. 2:o $ronoftfferierd, farnt flera bptifa lägenljeterd innehafware, fiwitfa enbaft erlägga räntan efter Sorbebofen, betala bewittning efter enal)anba grunb.
Jag vördar deras åsigt i denna del, och har icke den erfarenhet eller den skarpsynthet, som PresteSt. i denna del måste ega; men det har ej kunnat undgå detta Stånds skarpsinnighet, att införandet af dessa nya årgångar skulle i många församlingar väcka stor oro. Vi hafva exemplet af införandet af den nya psalmboken genom vår oförgätlige Wallin, och vi kunna på minna oss, huru den utmärkte mannen och läraren i Svenska kyrkan, Franzén, hade stora bemödanden, och först i sednare tider lyckats uti, att få den allmänt antagen i Sverige. Jag vet ej ens om den ännu i vissa delar af riket begagnas med uteslutande af den gamla. Det är derföre, och med afseende ä den säkra utsigten till oro samt den stora varsamhet, hvarmed förändringen måste införas, som jag bekänner att det förekommer mig ofattligt, alt PresteSt., allt detta oansedt, har bifallit förslaget. — Icke heller synes mig något enda skäl i prot.-uldr. vara anfördt, hvarföre PresteSt. afstyrkt förslaget i afseende derå, att i de kyrkor, der inga aflonsångs-gudstjenster hållas, det må vara tillåtet alt äfven fä begagna epistelen såsom högmässotext och i dess ställe få läsa evangelium från altaret. Jag har ej kunnat anse mig böra lillbakahålla uttrycket af min fullkomliga oförmåga, att uppfatta skälet, hvarföre detta afstyrkande blifvit gjordt; ehuru Utsk. tydligen säger, att det ansett den öfverklagade bristen af omvexlande texter på sådant sätt blifva i någon mohn afhjelpt, under det alt denna utväg tillika utgjorde en lämplig öfver - Den 30 September. 513 Vergång till den mera omfattande förändring, som i detta hänseende vore alt förvänta. Mig hade derföre synts att saken bordt bifallas, men jag erkänner villigt, att denna min mening utsäges af en enskild medlem af församlingen utan allt anspråk på att den skall vara eli rättesnöre för andras. Uppå härefter, i öfverensstämmelse med Hr von Ilartmansdorfls hemställan, framställd propos., instämde R. o. Ad. uti det af PrestetSt. i förevarande ämne fattade beslut. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
s. v. Jag satt där alldeles slagen o c h handfallen. » Hvad. hvad menade h o n? e f t e r s o m. eller. » J a. » Endast i förseglade paket. Hushållskaffe å 1,25 pr paket ä Va kg. Fint kaffe ä 1,50 » » Finaste kaffe ä 2, — » » " Missbrukad kvinnokraft. " En öfversikt af striden för dagen af Eva Med fyra porträtt Vigström. af fröken Keys granskare. Fruar! Riksoch Allm. tel. r a m e n för kvinnans verksamhet. F ö r f. Mathilda Roos f r a m t r ä d e r p å stridsplats e n m e d: » Ett ord Ull fröken Ellen Key och till den svenska kvinnan ». * * Ja, visserligen! Men vi ha väl mer än sä uti tacka den varmhjärtade föredragarinnan för: först o c h främst hennes eget inlägg i den pågående striden! Just i dagarne ha vi mottagit Ellen K e y s senaste b r o s c h y r: » Kvinnopsykologi o c h kvinnlig logik; en studie o c h ett försvar, » o c h m e d största intresse tagit del af densamma. Den utgör visserligen ett upprepande o c h ett nytt fastslå- ende af de åsikter h o n redan i sina första föredrag framlade, men på samma gång ett förtydligande, en utveckling och ett vidgande af dessa, som på osu gjort det allra gvnnsammaste intryck. Oss synes särskildt detta senaste fröken K e y s inlägg vara något af det mest djuptänkta och innerligt kända, som på vårt språk skrifvits i kvinnofrågan, o c h det är dessutom gifvet m e d fängslande stilistisk konst. Idun skall m e d det snaraste återk o m m a till det märkliga arbetet. För den öfversikt öfver striden, som den vär striden, hvarmed vi beledsagat denna öfversikt, O c h så k o m m a v i till vilja endast utgöra en illustration till dagskrönikan, o c h det är därför ej vår afsikt att här inäktenskapsmotionerna.
Det är först i nyare lider, som man gjort undantaget till regel, och som Statsreligionens uphäfvande blifvit följden. Att Den 16 Juni. 183 Nord-Amerikas fristater, som, i denna motsatta riktning, först förklarade religionsfriheten vara Stats-grundsats, vidtogo detta steg, härrörde af deras nphof från flyktingar, hvilka, i den aflägsna verldsdelen, sökte fristäder från de förföljelser, för hvilka de, i moderlandet, varit blottställda. Frankrike, som hjelpte dem att lösslita sig från moderlandet, smittades derunder af statshvälfningarnes yra, under hvilkas första utbrott det antog, och, under hvilkas långvariga fortfarande, det bibehållit förenämnde grundsats. Dock har afsägelsen af all Statsreligion mera funnits i bokstafven, än gällt i verkligheten. Andra Europeiska samhällen, som dels varit underkufvade af Frankrikes vapen, dels förvirrade och beherrskade af dess "samhällsläror, hafva mer eller mindre gjort intrång på Statskyrkans område, allt under tro eller förevändning, att sådant hörde lill den sanna frihetens fordringar. Sedan dessa läror, och dermed sammanhängande åtgärder, gjort sin rund kring Europa, hafva de äfven kommit lill våra grannar, och till oss. Norrmännen hafva borttagit förbudet mot Judars inträde i landet, och genom en s. k. Dissenter-lag, gifvit vidsträckta rättigheter åt dem af kristna lärans bekännare, som skilja sig från den Evangeliska Lutherska läran, hvilken Norska Grundlagens 2 § förklarar vara Statens Religion. '" Huruledes det i Norrige har lyckats med denna lags antagande, fingo vi för ungefär ett år sedan ett ganska uplysande bevis. Mormonerna började nemi. att der utvidga sig till antal och styrka under yrkande, på grund af Dissenter-lagen, att fri religionsöfning måtte dem förunnas. Norrmännen ville vara af med Mormonerna, hvilket icke var underligt, om de enl. hvad Frih. Cederström nyss förklarade, nästan äro hedningar; men man visste ej huru det skulle tillgå, sedan man i sin frihetsifver antagit en Dissenter-lag.
Hon stannade på trappan midt emot Karl August, medan gästerna den ena efter den andra kommo fram, nego, tackade och sade farväl. Hon tog dem alla i hand, i det hon bugade till höger och vänster. – Håll till goa, gummor. Håll till goa, karlar. Och allesammans gingo från henne till Karl August, skakade hand med honom och försvunno i skymningen i en lång rad nedför backen åt sjön. Karl August stod kvar på samma plats och såg oredigt, hur svägerskan gick ner åt löfsalen till och började hjälpa pigorna att bära in faten. Han tänkte följa efter henne och fråga, hur snart hon skulle lemna gården. Men i ruset hade han en förnimmelse af, att detta vore oklokt och skulle se illa ut. Och han började åter att tänka på Hilda. Han fick för sig, att någon för hans skull hade talat illa om henne på kyrkbacken. Det var den där förbannade pigan, Lena, förstås. Om han hade tag i henne ändå. Hvad angick det henne, att han gick till Hilda. Han vacklade upp för trappan och slog med en smäll upp dörren till köket. Det var ingen där inne. Men hon kom nog snart in, och han skulle ge henne. I detsamma kom hustrun själf in, bärande en stor bricka med de bästa kaffekopparna och bränvinsflaskan. Hon såg icke Karl August, utan stälde helt lugnt brickan ifrån sig på fällbordet vid fönstret. Karl August stod bakom henne med hatten på nacken och händerna i byxfickorna. – Hvad har Lena med mig att göra? började han. Jag ska’ djäflar i mig, ge henne. Hon går och pratar smörja om Hilda, du. Men det rör henne inte, ska’ jag säga dig. Katrina såg bara på honom och förstod, att han var drucken. Och van vid dylikt, sade hon bara: – Att du ska vara så’n, strax se’n du har varit med om att få bror din i jorden. Inte är det nå’n, som vill dig något ondt inte. Men i det samma kom flickan in, och då bröt det lös på fullt allvar. Karl August fick tag i sin hatt och slängde den med ett våldsamt kast bort i ett hörn, så att katten förskrämd flydde upp i spiseln.
Utskotten, hvilka med de värde Talarne sig förena i den önskan, att de af Lärarne vid Krigs-Academien med så mycken framgång redan visade bemödanden, till införande och practiskt användande af förbättrade läro-courser och undervisnings, methoder, malte af Kongl. Majtt och Bikets Ständer tillvinna sig en serskild uppmärksamhet, anse sig likväl böra vördsamt erinra, att Kongl. Majtt, uti Dess ofvan högstber.örde Nådiga Proposition om tillökadt anslag för undervisningsverken, äfven upptagit Tillämpnings-Scholorne, till hvilka Krigs-Academien, enligt den uppdelning af Läroverkens serskilda arter, sorn i Uppfostrings* Comiténs Betänkande blifvit begagnad, jemväl hörer; och Stats* samt Allm, B esv.o. OecUtsk, Utl.Niö 5 2 r 3 5 hemta Utskotten alltså af förevarande anmärk, ning ett ytterligare skäl att fortfarande tillstyrka, j det oftaberörde provisionel anslag af Sextio Tusende B:dr Banco måtte, intill nästa Biksj dag, varda ställdt till Kongl. Maj:ts Nådiga I disposition, enär, enligt hvad Utskotten i det I föregående redan egt tillfälle yttra, Kongl. Maj:t | på sådant sätt blefve i tillfälle satt att, vid ; fördelningen af nämnde Summa, icke blott afse 5 Krigs-Academiens Lärares, jemväl af Uppfost. rings-Comitén billigade, anspråk på löneförbättring, utan ock afsätta medel till lämpliga belöningar för utarbetandet af nya Läroböcker samt till understöd för desamtnas tryckning och utspridande till allmänheten, utan att Bikets Höglofl. Ständer, vid saknad af tillförlitliga beräkningsgrunder, behöfva att i en så beskaffad fördelning af anslaget sjelfva ingå. Vidkommande slutligen Herr Friherre Ridderstolpe* hemställan, att de tvänne arfvo Iden af 100 B:dr hvardera, hvilka för närvarande från Kongl. Maj:ts Hand-Cassa utgå till • vänne Lärare vid VexeNUndervisnings-Scholor inom Westerås
» Det hör inte hit, kära du, » svarade systern, » men hur kunna de sälja en sådan soffdyna billigare, det kan jag ej förstå? » » Jo bevars, det kan jag, » svarade Elin litet häftigt, » det är rika, förnäma damer, som roa sig att sy och lemna in till försäljning. De sälja naturligtvis för hvad som helst, inte förstå de tidens och arbetets värde. Dessa pengar, som de själfva förtjäna, skola de använda till något särskildt ändamål, det är så pikant, t. ex. till ett välgörande ändamål, en basar eller så. » » Ack hvarför gå de så där i vägen för den, som behöfver, nog är det obeskedligt, » suckade Lina. » Det är tanklöst, kära du, ingenting annat, inte vilja de skada de behöfvande, men — de tänka ej på saken. Fröken i Bikupan är rysligt snäll och vänlig, men hvad kan hon göra vid det där — ingenting alls! Hon måste naturligtvis ta emot, hvad som lemnas in. » » Jaa det vet jag väl, » svarade Lina. Efter en stunds tystnad sade hon hastigt — sja, lustresan få vi förstås slå ur hågen nu. » » Jaa, det få vi, » medgaf Elin, och rösten var litet sväfvande, » mamma har ingenting att ta ' på sig, annars ginge det väl an, och inte resa vi ifrån henne på själfva hennes födelsedag. » » Nej det förstås, » — Linas ögon voro litet dimmiga — » Usch det är så varmt, så jag tror att ögonen börja rinna på mig, » sade hon. » Ja, det är rysligt varmt, » medgaf Elin. Så sutto de tysta en stund igen. » Hör du, » sade Elin, » hur tror du det skulle kännas att vara rik? » s Ja, det vet jag inte, det kan jag inte riktigt tänka mig, » svarade systern med ett bittert leende. » Inte jag heller, » svarade Elin, » men nu få vi lof att gå hem. Jag undrar, hvad mamma ska ' säga. » På gatan mötte de Sven, en lång yngling med ståtlig hållning och ännu barnsliga drag. Det bästa var dock, att uttrycket var så friskt och ungdomligt såväl i hans ansikte som hela hans gestalt.
Föramlingens husbönder, hvilka åtskillige anförde inkast mot den föreslagne ändringens behöflighet af underteknad besvarades och vederlades, ansågo sig likväl nu alltför fattige att inköpa plats, att bygga och inreda ej allenast skol-sal utan ock bonings-hus och nödige uthus för skol-läraren, hvadan de ock, med undantag af directions medlemmar, förenade sig uti den enhäliga önskan, att folk-skolan härstädes måtte skötas hädanefter såsom hittills, men när de uti sådan tanke framhärdade, förklarade sig underteknad ej kunna annat än för sin del förklara protest emot sådant beslut samt vördsammast hemställa saken till M. V. consistorii afgörande, huruvida det må tillåtas Häggenås skola, att i förenämnde omständigheter dess folk-skola skall få fortfara såsom flyttbar, eller böra till fast skola förändras, och hvarefter detta protocolls justering utsattes att ske nästa prediko-dag, samt socknestämman upplöstes. N. Feltström. 1852 d. 3 october upplästes, justerades och godkändes till alla delar förestående protocoll i allmän socken-stuga, intyga på församlingens vägnar Erik Hansson i Storgård N. E. Edlund Erik Svensson i Nygård 151 Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämman i Häggenås sockenstuga d. 17 october 1852. § 1 Till följe af Konungens befallningshafvandes kungörelse rörande markegångssättningen, voro församlingens ledamöter, efter skedd kallelse samlade, för att utse en deputerad vid priscourantens uppgörande på Gärde gästgifvaregård den 21 uti innevarande månad, hvarvid socknemännen fattade det beslut, att i berörda afseende förena sig om samma deputerad som Liths församling dertill utsett.
Kongl. Naj:t, till ilvars Nädiga afgörande denna krägg blifvit banskjuten, Ilar, kore prÖkningen deraf, inbemtat oell i öfvervägande tagit: att llukvildgrunden lör extra roteringens i 8käne förvandling till ständigt knekteliäll, jemlikt Rotebällarnes vid 1812 ärs Riksdag gjorda, samt ak beg^e 8l:it8inagtern6 antagna aullud, innekattade, alt 2,072 extra roteringsnumer skulle, genom förmedling med en femtedel, nedsättas till 2,000 ordinarie rotar, samt att de ökverskjutande 872 extra rotarne skulle användas till lindring i de 2,000 ständiga soldat-numrens roterings-besvär; att, i öfverensstämmelse ined Rikets 8länders vid »823 ärs Riksmöte kattade beslut, vanee-akgikten ak de 86 olve, loppsrotar, bvilka, ekler den ären 18 ld oell 181Ö verkställda oeb, genom Kongl, Rrekvet den 21 Oetober 1817, fastställda roterings-körrättning uppstätt, pä sädan grund blifvit, jemlikt Kongl. Rrekvet den 2c) Augusti 1825, genom 8tats-Lontoirets försorg till Rutebällarns utbetald kör ären ,8,6 — 182-j, samt derefter intill 1837 ärs utgång kätt ak Rotebällarne sig emellan fördelas; att, sedan, vid 1828 — i83o ärens Riksdag, lörn^ade klagomål ökver fördelningen ak 8känes ständiga knektebäll blilvit antörda, Rikets 8tänder, i underdånig skrifvelse ak den 26 februari sistnämnde är, bos Kongl. Naj:t anbällit, att, till beredande ak en ak Rikets 8tänder, säsom rättvis oell billig ansedd jemkning ak ikrägavarande rotering, ökverlopps-rotarne mätts ansläs till understöd kör de llotöbällare inom begge
Att när viss tid för Torpets besittning ej blifvit utfäst, eller öfverenskommen, den då skall räcka i minst fem år från tillträdet, eller, om rubbning efter dessa fem års förlopp å någondera sidan sökes, i tvänfie år, efter det Rättegång om afträdet väckes, oberäknad! laga Fardag; Och 3:0 Att Husbönder och Torpare alltid böra öfver dagsverkens mängd hålla én gemensam, så kallad Kafle, hvarå de för hvarje dag eller vecka utmärkas: att Contractet bör bestämdt innehålla priset för öfverdagsverke, som af Torparen förrättas, samt att liquid derom bör uppgöras sist vid hvarje Månads, eller, om Torparen det fordrar, vid hvarje veckas slut; och allt sådant vid den påföljd, att i annat fall Bihang tilt Riks-St. Fröt. tgif - i$ig. j:de Sami. Ahr 2i. 22, 1Ö2 La goch Besvärs-Utskottens Betänkanduil Torparens uppgifter örn förhållandet blifva gäl» lande, då han dem med sin Ed bestyrker. Detta Memorial, tillika med Utdrag af Hedervärda BondeStåndets Protocoll för den 23 och 27 nästledne December, innehållande de olika meningar, som i ämnet blifvit af åt» sk il 1 ige bland Ståndets Ledamöter yttrade, äfvensom ett ytterligare af IliksdagsFuIlmägtigen Bogge till Ståndets Protocoll för den 2:dra sistvekne Januarii afgifvit skrifteligt Anförande, deruti han vidare ådagalägger de orsaker, som han till omförmälte Motion trott sig äga, och det ändamål, han dermed afsett, hafva blifvit remitterade till Lag-Utskottet, som ansett den väckte frågan vara ett Allmänna hushållningen rörande ämne, hvilket gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet borde behandlas, hvarföre den ock hos Utskotten till pröfning förekommit.
Om somrarna fick hon följa med familjen ut till deras lilla landtställe vid Mälaren, fick vara med på utflykter i vagn eller båt, tilltalades vänligt af främmande och behandlades nästan som barn i familjen. Hon satt med vid bordet, utom när det var gäster, då hon fick gå omkring och passa upp. Ty hon var ju, som sagdt, bara barnet, när hon kom i tjänst, och så var hon vacker och gladlynt och frisk, riktigt en solstråle i hemmet för de båda gamla. Och så gick tiden, tilldess Elin hade fylt sjutton år. Hon var ovanligt utbildad för sin ålder, ögonen lyste af lefnadsmod, hon sprang oftare än hon gick, och hennes skratt klingade så friskt, och hennes tänder lyste så hvitt och vackert, när hon skrattade. Hon hade många gånger fått följa med familjen på teatern och sett så många lustiga saker. Ty herrn i huset tyckte mest om opretterna, och frun tyckte också om dem, bara de inte voro altför – hvad hon ville säga – svåra och besynnerliga. Och när hon gick till sina sysslor, hade hon vant sig att gnola lätta och lustiga melodier. När hon i bland fått lof att gå hem till sin syster, stal hon sig understundom till att vara längre ute, än hon hade lof, och då tog hon gärna om aftnarna, hälst när det var vår eller höst, vägen förbi Blanche i sällskap med systern eller någon väninna och stod en stund utanför och hörde på tonerna af Boccacciomarschen eller valsen ur Faust. Och omkring henne rörde sig människomassan fram och tillbaka, fina herrar och damer, flickor i blåa lif och skotskt rutade kjolar, med små barettformade hattar, damer i vida, fotsida kappor och sneda, bredbrättade Rembrandtshattar, polisbetjänter med stela ämbetsmannafysionomier, upptågsglada och svärjande gatpojkar, småflickor med apelsinkorgar och oblyga ansigtsuttryck, gamla, hedervärda borgarpar arm i arm och ensamma flickor med höga klackar på skorna, smala lif och vickande höfter, parasolen kastad som ett vapen på sned mot vänstra armen, och djärfva, blanka utmanande ögonkast.