Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af Herr af Billberghs anmärkning, alt skriftaflor äfven finnas af papper eller dylikt, har Utskottet, på det att bestämd förtullnings-grund icke må saknas för sådane, i fall de införas, ansett att orden: af Sten under denna rubrik böra utgå. Slöjde varor: Daniel Danielsson från Örebro Län har ansett den af Utskottet för desse varor föreslagne lull för hög, emedan densamma skulle sätta den inhemska producenten nästan utom all täflan med utlännningen och allt behof att förbättra sin tillverkning; men då den tull, Utskottet föreslagit för dessa varor, icke är högre än den skyddstull, som i allmänhet ansetts nödvändig för att trygga de inhemske Fabrikerne emot en menlig concurrence med utländska producter, har Utskottet trott sig böra i detta fall vidblifva förslaget.' Smink: Herr Doctorn Lindahl har dervid anmärkt, att denna vara, som väl kunde umbäras, vore för lågt beskattad, samt förmodat, att Utskottet, af artighet emot dem, som nyttja smink, föreslagit den låga tullen. — Utskottet, som likväl i detta fall icke tillstyrkt någon nedsättning, utan bibehållit samma belopp, som i83o års Taxa innehåller, och hvilket jemväl blifvit af Tull-Comileen godkändt, finner för öfrigt icke skäl att frångå hvad förslaget i afseende å Smink upptager, serdeles som denna vara icke blott är en öfverflödsartikel, utan äfven utgör ett färgämne, hvilket begagnas vid fabricationen af artificiela blommor., Smör: af Herr Professorn Moren har vid denna artikel blifvit anmärkt, att den föreslagne införseltullen vore för låg; samt af Botvid Jonsson från Östergöthlands Län, att denna tull borde höjas lill 2 R:dr Z.&rdet.
Då, efter hvad af ofvannämnde förhållanden torde kunna slutas, det för Ulltuna landtbruks-institut äskade årliga statsbidrag oundgängligen erfordras för denna läroanstalts försättande och underhållande i sådant skick, att de för Svenska landtbruksnäringen deraf påräknade fördelar må vara att med säkerhet förvänta, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte, till understöd för Ulltuna landtbruksinstitut, anvisa ett årligt anslag af 4000 r.dr, att, un der den tid, för hvilken nu förestående statsreglering blifver gällande, fortfarande utgå med vilkor, att minst 6 elever och ett lika antal lärlingar vid institutet konstnadsfritt underhållas och njuta undervisning. 12:o Uti den nådiga propositionen förmäles vidare, att, sedan Rikets Ständer vid sistförflutne Riksdag medgifvit, att det vid 1840 — 1841 årens Riksdag beviljade anslag af 10,000 r:dr för landtbruks-institutet vid Degeberg, äfvensom de för fem lägre landlbruksskolor anslagna 5000 r:dr finge fortfarande intill nästa riksdag utgå, samt derjemte för ytterligare 5 lägre landtbruksskolor anvisat 5,000 rdr, så hade, dels i följd deraf, att utaf de tiliämnade Stads-Utskottets Utlåtande, N:o 90. If fem nya skolorna endast fyra blifvit inrättade, dels att vissa deribland tillkommit först någon tid efter det anslag dertill blifvit å stat uppfördt, åtskilliga besparingar egt rum å titeln "undervisnings-anstalter för jordbruk och landtmanna-näringar”, likasom i öfrigt å Sjette Hufvudtitelns afdelning för jordbruk, handel och näringar, genom hvilka besparingar tillgång vore beredd för ifrågaställde förhöjningar i anslagen för vissa bland dessa skolor; varande af Kongl.
Den kan ej heller inom RiksStånden väckas, såsom med förändring i nu gällande Grundlagar förbunden. Allt hvad jag anfört, inskränkte sig endast till pröfning af Herr af Stenhofs anmaning till ConstitutionsUtskottet, och huruvida dea är behöflig. Vid sista Riksdag anmälte ConstitutionsUt. skoltet, att det, till afgifvande af ett Förslag till en förändrad Representation, ännu saknade Statistiska upplysningar, hvarföre Förslaget uppsköts till nästa Riksdag. Om Utskottet nu, vid frågans anmälande hos Rikets Ständer, förebär samma ursägt och, i följd deraf, samma anledning till förnyadt uppskof, så beror det alltid af Rikets Ständers egen pröfning, antingen att gilla uppskofvet, eller att fordra ett Förslag, och då framställer sig naturligen tillfällen för Anmärkningar och Ledning. 5io Den 5 Januari i. Jag har således icke bestridt Saken, endast Formen. Då en förändrad Representation Lagligen kommer under Rikets Ständers pröfning, skall jag icke blifva den sista, att, om så påfordras, göra en uppoffring af enskild rätt, till förmån af hvad allmänt väl må anses kräfva. Våra Grundlagar tillerkänna Regeringen ingen rätt att inblanda sig i Rikets Ständers åligganden och åtgärder, innan de, bringade till Beslut, underställas Konungens pröfning och antagande. Ej heller kan Regeringen, i något fall, anmana ConstitutionsUtskottet att uppfylla sina skyldigheter. Ingen skilnad kan jag i detta afseende upptäcka för nya Dynastier. För att i afseende på den vi äga, och åt hvilken vårt Fädernesland äger så stora och heliga förbindelser, hämta en jemnförelse ur det Lands Historia, som Herr Grefve von Schwerin nu åberopat, torde mig tillåtas anmärka, att jag anser den Dynastie, som nu innehar Scandinaviens Thron, alldeles ur samma synpunct, sorn den af Wilhelm 3:dje grundade KonungaStam, hvilken efter 1688 års Revolution uppträdde på StorBrittanniens Thron.
Derutinnan borde en rättelse iagtlagas, och då man, vid åtskilliga förbättringar i vårt statsskick. skall följt de föreskrifter, som ega rum i Norrige, vore det önskligt, altman toge dem till efterdöme, äfven i fråga om civila embeten, och vilkoren för deras erhållande. Inom Preste-Ståndet är anfördt, af Herr Prosten Lundblad, att, ehuru Grundlagen icke tillerkänner något Stånd i Riket uteslutande rätt till Statsförvaltningen, anlitas likväl dertill hufvudsakligen Ridderskapet och Adeln, och om denna plantskola för Sveriges Bill. till K. St. Prot. 1840. 8 Samt. 28 Haft. 1 2 Allm. B e sv.- oell Ekon -Utskottets Utlåtande, JY:o ilo. Statsmän och högsta functionärer är i det blomstrande skick, att den uppfyller alla en dagligen stigande eulturs billiga fordringar och Rikets kraf af dem, som skola leda dess öden, då eger Riket, hvad höga embetens återbesättande beträffar, säkerhet för statsförvaltningens behöriga gång; men om man härpå nödgas gifva ett nekande svar, så skulle en livar se, att säkerheten icke är stor, emedan, äfven med iakttagande af Grundlagens fordringar på kunskap och erfarenhet, deras mått likväl torde lemna mycket öfrigt att önska, och man börtie icke dölja, att det kunskapsoch eifarenhets-mått, som på samhällshöjderne erbjuder sig till Kongl. Majrls och Rikets anordning, understiger i omfång och djup betydligen det, som Sverige fordom hyste inom sitt sköte. De strängt vetenskapliga, philosophiska och humanistiska insigter, som fordom voro hvardagsdrägt för bildningen inom den högre Adeln, skola länge utgjort en för onödig ansedd, och såsom sådan, någon gång begagnad luxe, och delta vore naturligt, ty hvad, som icke är alldeles oeftergifligt vilkor för ett ändamåls vinnande, skall icke eller väcka någon klok mans begär.
Är och dag, som förr skrifwit stär. Efter befallning. Den 6 September. 19^ Ladcs pä bordet. Uplästcs följande: Utdrag af Prvtocollek, hället hos Riksens Högloft. Ständers Banco-Utskott den 22 Augusti ^809. S. D. Sedan Götheborgs Stad efter den, genom en swär cldswäda samma Stad öfwergängne förstöring, sätt» till Nybyggnaders upfbrande af sten, j Riksens Ständers Riksgälds-Contoir uptaga ett Län pä 2oo,osO R:dr. Specie, under grundad förhoppning, att Länet pä längre tid ej behöfde äterbetalas; men sädant oaktadt hälften deraf nu blifwit till stynbesam ätcrbetalning upsagd, jämte det enahanda steg äfwen fdx det öfriga war att befara; hwaraf Ster de Löntagares undergäng, som till sörbcrbrde ändamäl af detta Länbiträde sig begagnat, blifwer en oundwikelig följd; sä hade allt sädant af Stadens Riksdags-Fullmäktige» till Wällofl. Borgare-Ständcts behjertande blifwit framstäldt, med anhållan, det mätte ofwanberörde Län, antingen för hela dest belopp fä förflyttas till Banquen, eller ock tills widare med nägon ärlig afbetalning fä i Riksgälds-Contoiret fortfara; hwilkcn anhällan war af Wällofl. Borgare-Ständet, sä wäl till Högloft. Stats-Utstottet som till Banco-Utffottet remitterad. Under ömt afseende ä de olyckor, som tid efter annan, genom flere wädeldar, drabbat Götheborgs Stad» samt Jnwänarnes deraf förorsakade förlägenhet, kunde Högloft. Banco-Utffottet lätteligen inse swärigheterne och följderne af nmberörde
227 tes påkalla en närmare omvårdnad och tillsyn om Stuteriets skötsel och förvaltning, funno Riksens Ständer sig föranlåtne uti underdånig skrifvelse af den 5 Junii 1818 till Kongl. Maj:t famföra underdånig anhållan, alt den åtgärd kunde blifva i Nåder vidtagen, hvarigenom Inrättningen handhafves till uppfyllande af dess ändamål, samt att den Controll härå, som Riksens Ständer år 1812 begärt, måtte i Nåder anbefallas, De upplysningar Herr af Uhr nu lemnat och som, enligt hvad ofvanberördt är, så vidt sådant ske kunnat, blifvit med RäkenskapsExtracter verificerade, synas likväl föranleda till den förmodan, att Riksens Ständers itererade anhållan om tillsynen öfver StuteriInrättningens förvaltning, icke erhållit den uppmärksamhet, som ärendets vigt fordrat och oinständigheterne påkallat, äfvensom det ej mindre nu än vid förra Riksdag ådagalagde ofördelagtiga resultat af Stuteriets förvaltning, tillåtit intet tvifvel att ju hushållningen, sådan den liittils blifvit handhafd, är olämplig , ändamålet med Stuteri-Inrättningen förfeladt och den betydliga inkomst Staten af egendomarne kunde erhålla om de ej för Stuteri-Inrättningen användes, följaktligen nästan helt och hållit förlorad. En snar och verksam rättelse härutinnan anser Utskottet fördenskull böra sökas, och till vinnande deraf föreslår Utskottet alt, med anmälan af det dertill föranledde förhållandet, Stats-Utskottets Riksens Högloft, Ständer, åberopande deras underdåniga skrifvelser i detta ämne vid förflutne Riksdagar, måga hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om anbefallande af fullständig undersökning, på sätt Kongl.
För att närmare vinna säker upp-'* lysning i denne del och tillika controlleia Stats-XJtskottets Betänkanden. 14* S Hall - Rätternes berörde uppgifter, skulle Utskottet anse lämpligt förordna, att hvarje Lånsökande Fabrikant af stärnpelbar vara, borde, inom den tid, sorn för insändandet af Hall* Rätternes ornförmäidte uppgifter ar bestämd, till Hall - Rätten ingifva förteckning på de vid hans Fabrik tillverkade vahror, sam det föregående året blifvit i Hall-Rätten afstärnplade, hvilken Förteckning Hall - Rätten ålsge, att, jemte sin egen uppgift derpå, inom behörig tid insända till Kongl. Commerce - Goliegium , som derefter skulle äga rättighet, att vid någon i Collegii öfvertygelse uppkommen anledning till misstanke om oriktighet eller för vinnande af fullständig upplysning om, rätta förhållandet, ålägga och föreskrifva den Lånsö.kande Fabri» kanten, att, innan det begärdte Fänet erhölls, sin ofvannämnde til!verknings*uppgift med liflig Ed inför Hall-Rätten fasta, vid det äfventyr, i fall han i någon del åt Eden bruste, att vara hela sin Discont-räitighet för det året förlustig. Och då tillverkare af ostärnpelbar vara hafva sig ålagdt, att deras tillverknings-uppgifter med liflig Ed fästa, lärer någon vidare Con* troll i afseende på dem icke äga rum. Elvilket allt dock Riksens Höglofl. Ständers pmpröfvande vördsammeligen understa! ies; Hvarvid en Ledamots serskildta tanke bifogas. Slockholm den 12 Maji 1818- (Den bit hörande Calcul finnes särskildt tryckt och hit inteckna.!,) Utdrag af Protocollet, kullet kos Riksens Höglofl.
Reglementet för Dykerioch Bergnings-Compagniet, af <fen 22 December 1802, förmäles, och enahanda, enligt samma Författning, de Norrländska och Vesterbottniska Städerna, för deras Inrikes gående fartyg, tillkommande rättighet, ansågos böra orubbade bibehållas. 7:0 I öfrigt gillades, med de genom Utlåtandet, N:o 93, tillstyrkta förändringar och tillägg, Betänkandet N:o 53, det dervid fogade förslag till Reglemente för den nya DykeriInrättningen och det äf Utskottens beredning författade, Herr Friherre Ceder ströms afgifna reservation åtföljande, samt af Utskotten nu mera antagna förslag till Bolags-Reglor; och skulle Fxpeditions-Utskottet anmodas, att, vid utskrifvande! af förslaget till Reglemente, låta verkställa dé mindre rättelser, hvilka vid nästan hvarje blifva en följd deraf, att de först Vrot. Utdrag den 3o Nov. 182g. 143 projecterade flera och dlstxict vis organiserade Bolag nu blifva till ett enda för liela Riket förändrade. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning bifölloS Lag-Utskottets Betänkanden : Nio 135, öfver väckt fråga, -att eftexlefvande Makas andel i bo skall vara befriad frän Bouppteckningsafgifter till Staten; och N:o 136, öfver Herr N. TP.
Men som Konungens rådgifvare, genom förslaget till lag för Banken sökt åstadkomma ändring i 72 §i Reg.F. på annat sätt, än Si medgifver, och något särskildt stadgande för ett dylikt försök lill olaglig grundlagsändring icke linnes i Ansvartslagen stadgadt, är det klart, att Konungens rådgifvare hafva genom detta deras förhållande uraktlåtit att iakttaga peli fullgöra en af de pligter, sorn blifvit dem i grundlagen uttryckligen föreskrifna, men hvilka i AnsvarJslageu icke lionas särskildt uppräknade. Jag lör min del anser derföre anmälan böra göras till R. St. enligt 107 §. Reg.formen. Hvarefter Hr Cederschjöld muntligen fortfor: Frih. Boye har till ursägt för Statsseeret. Skogman i afseende på banklagen sagt, att detta förslag var beräknadtj på bifall till 72 f. och ä.mnadt att i annat fall förfalla. Men ptt motsatt förhållande synes klart såväl af förslagets uppställande i alternativ form som af Slatssecretts eget medgifvande såväl i Statsrådsprot. som på detta rum. Samme tagare har äfven påstått, att Utsk:s betänk. vöre på ett absurdt sätt uppstäldt, och jag anser mig derföre böra redogöra, huru detta betänk, tillkommit. Sedan nemi, beslut var fat? tadt, att anmärkning, effer 107 §. skulle göras emot Iir Skogman i denna fr^ga, förändrades majoriteten inom Utsk. ge? norn några ledamöters bortresa och andras inväljande, af sinsemellan motsatta tänkesätt, hvarigenom hände, att samma majoritet, som fattat beslutet, ickg fick besluta om expeditionens uppställning. Långa debatter uppstodo härom, peli jag uthärdade slutligen icke längre, utau gick min väg, sedan jag afgifvit mitt förslag till betänk., hvilket jag au? håller hgr få uppläsa. Hr Cederschjöld uppläste följande: Hvad nu sjelfva saken beträffar, har Utsk., som sett, huruledes det vid sisth riksdag uppgjorda förslag till ny redaction af 72 §.
R;dr. Af dessa skäl och då extra provincial-Iäkarne hade samma tjensteåligganden som ordinarie provincial-läkare, men desse sednares lön uppginge till 1,500 R:dr, har Riksdagsfullmägtigen Holmlin, uti motion N:o 432, yrkat, att extra provincialläkare-befaltningen i Sotenäs, Stångenäs, Sörbygdens, Qville och Tunge härader af Göteborgs och Bohus län måtte å ordinarie stat uppföras med lika lön, eller 1,500 R:dr, som ordinarie provincial-Iäkarne åtnjuta. d) af Riksdagsfullmägtigen Lars Olsson från Kopparbergs län (motion N:o 356), som, enär lönen för den i Nedan-Siljans fögderi i Leksand stationerade extra provincial-läkare, endast utginge med 1,000 R:dr, men det icke kunde antagas att någon skicklig läkare skulle qvarstadna i detta vidsträckta distrikt, innefattande Leksands, Rättviks, Ohre, Åhl och Gagnefs socknar, med en till stor del af obemedlad
Jag har trott, ätt utvägar kunde utfinnas, att förse Riksgähls-Discon» ten med en Fond, sorn svarade emot de nu i Riks /k • ' 4 :dé B. N:0 119, 120. 946 Den 20 Juni. Riks-Disconten insttickne privata Capital; jag har önskat att dessa rnä lill allmänna rörelsen återgå* Utan att genom af flen nya Discontén upptagna enskilda I.ån derifrån å nyo indragas; med ett ord, jag har önskat Icke utvidgade, men för bättrade allmanna Xåne-Inrättniögar, genom hvilka hjelpen och understödet kunde ledas till de bäringar, som hittills deraf varit i behof, rnén icke i åtnjutande* tinder allt detta, har jag ingenting nämnt angående ett företag, Sorn, föreställdt såsom stort i sin idée och vigtigt i sin fullbordan, likväl icke Utesluter förståndets pröfningsrätt af förhållandet imellan det ändamål man vill vinnä och de krafter sorn derföre behöfva att användas* Götlia-Canal-verk, försecft med sin egen Discont* öctroijerad på större Fond, och längre tid än någon af de öfriga Disconterna, har, oaktadt Riksens Ständers delade tänkesätt örn proportionen imellan kostnad och nytta, vid nu påstående Riksmöte blifvit uppmunradt med ett stort och offentligt understöd*
Derest Regering och Ständer, på sätt motionären föreslagit, beslutade bortkasta denna Statens uråldriga rätt att, om den vill, inlösa fynd, skulle deraf uppstå högst menliga följder både för den vetenskapliga forskningen och för hittarens rätt, hvilken, på sätt förut är antydt, är för fyndens tillvaratagande af så stor vigt. Sådana fynd komme då, i de flesta fall, att förskingras, utan att i sin helhet blifva af sakkunnig person granskade och beskrifna, hvilket dock, både med afseende på antiqviteter och mynt, är af största vigt för bestämmandet af de tillsammans funna fornsakernas eller myntens ålder och härkomst. De flesta jordfynd anträffas af tjenare, arbetskarlar och andra personer, hvilka icko kunna pröfva om deras hittegods i antiqvariskt eller numismatiskt hänseende eger något högre värde än metallens, ja, måhända icke ens med visshet kunna bedöma huruvida metallen är ädel eller oädel. Om de utbjuda sitt fynd hos en guldsmed eller annan enskild person, kan lätt hända att de blifva bedragne eller, i bästa fall, icke erhålla mer än nätt och jemnt metallvärdet. Deremot, om fyndet hembjudes kronan, blifver metallen noga och lagligt pröfvad och betalningen minst 12} procent högre än värdet. Vinsten skulle i förra händelsen tillfalla guldsmeden eller enskilda uppköpare, hvilka skulle antingen nedsmälta eller mot högt stegrade priser föryttra hvad de för en jemförelsevis obetydlig lösepenning öfverkommit. Motionären har, 4 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 4. i enlighet med verkliga förhållandet, uppgifvit att ett sådant ofog redan nu bedrifves af främmande mellanhandlare, men synes hafva begått ett misstag, då han ansett skulden dertill ligga i nuvarande lagstadganden. Snarare måste man föranledas till det antagande, att förbudets upphäfvande skulle gifva dylika affärsmän ännu friare händer.
Stadgande i afseende pä Säterioch Frälsejorden numera gälla. Frälsehemman äro dessutom skattskyldig jord och hafva betydliga onera, såsom rotering m. m.; Rå och Rör också; i Skåne äro Säterier och InsockneHemman ordinarie roterade. En obehindrad rätt till afsöndring af jord från Säterier, utan afgäld till Hemmanen, har hittills ansetts äga rum; men jag hemställer, om det kan vara öfverensstämmande med en rigtig hushållning, att nu, sedan BondeStåndet äfven får besitta desse Hemman , och afsöndringar således komma att mycket begagnas, tillåta sådana afsöndringar, utan att pålägga de afsöndrade delarne några af Hemmanets onera; möjligen skulle Hemmanet sluteligen kunna komma alt bestå af blotta hustomten och trädgården. I min tanka måste ett correctif sättas häremot. För jordafsöndringar å andra Hemman är tiondedelen af Hemmanets ägorymd medgifven; i den Nådiga Propositionen har Kongl. Majrt gått längre i afseende på Säterioch Frälsejorden, då för densamma är föreslagit en femtedel; och äro icke alla för närvarande nödige tillfällen till Hemmanets odling deraf öppnade. Om vi i en framtid böra utsträcka detta ännu längre, är intet hinder deremot. Friherre Wrangel: Det torde böra medgifvas, att då vi cederade våra Ståndsprivilegier, agde jorden likvisst de fördelar, som ännu existera; och då man nu vill borttaga Den 29 Augusti f. m. 249 dessa, begår man ett våld mot ägande-rätten. Jag medgifver visst, att man misshusliåliar, om man begagnar en ytterlig klyfning, men rättigheten dertill bör dock bibehållas; industrien motarbetas annars. Detta om sjelfva saken. Dessutom bar Herr Danckwardt sagt, att det vore större säkerhet för skatternes utgående, om en gräns sattes för Hemmansklyfningen. Men Frälsejorden har ej ökade onera och ej rotering, annorlunda än under krig; dessa oneras tyngd ökas derigenom, att man skall afstå de rättigheter, som åtfölja denna jord. Det är ej billigt, att sålunda behandla Skåne, sorn man aldrig glömt, då fråga varit om skatters ökning.
Hos Kongl. Majit liar Regements-läkaren vid Konungens f. d. eget värfvade Regemente, Öfver-fältiäkaren och Riddaren al' Kongl. Wasa-Orden, Medicine Doktorn, Fredrik Bågenholm, uti ingifvcn skrift af den 30 Oktober sistlidet år, i underdånighet anhållit, att då han redan hade uppnått 68 lefnadsår och under 48 år varit anställd såsom Militär—läkare i Statens tjenst, samt nu genom ålderdomssvaghet och sjuklighet alltmera hindrades i behörig utöfning af tjenstepligterna, men hans efter afsked enda påräkneliga medeltillgång för eget och familjs, deribland tre oförsörjda barns underhåll, utgjordes af den honom tillkommande pension, 600 R:dr, från Arméens Pensionskassa, han måtte, vid frånträdande af berörda Regcments-Iäkarebeställning och sina tillika innehafvande befattningar såsom tillförordnad Bataljonsläkare vid Wendes Artilleri-regemente och Läkare vid fästningsfängelset i Landskrona, varda förhulpen till åtnjutande af en pension å Allmänna Indragniugsstaten, som motsvarade hans nuvarande iöne-inkomster af honom beräknade till inalles 2,400 R:dr, eller hvilken åtminstone blefve jemförlig med hvad afskedstagande Regementsläkare vid Armeen, då de uppnått förcskrifna lefnadsoch tjensteår egde uppbära. Sedan såväl Sundhcts-kollegium blifvit häröfver hördt, som äfven Direktionen af Arméens Pensionskassa sig yttrat angående sökandens pensionsrätt i nämnda Kassa har Kongl. Majit inhemtat
Äfven i Sverige har arbetet för bättre lefnadsvilkor för oss kvinnor vunnit så många segrar, att vi i allt måste vara på vår vakt och försvara vår rätt till dessa segrar emot den antågande reaktionen. V i måste framför allt ihågkomma, att hvad som i tryck framställes för allmänheten af oss kvinnor i vår egen tidning bildar en icke ringa del af den måttstock, som af det audra könet begagnas för att mäta vår andliga begåfning och utveckling. Att bevara hemligheter. En man är mer pålitlig i att bevara andras hemligheter än sina egna; en kvinna däremot bevarar sina egna hemligheter bättre än andras. La Bruycrc. Att berälla våra egna hemligheter är ofta dårskap; att meddela andras är förräderi. Dr Samuel Johnson. Huru k u n n a vi vänta, att andra skola bevara våra hemligheter, då det är mera, än vi k u n n a göra själfva? Rochcfoucaukl. Anförtro aldrig en hemlighet åt en gift man, som älskar sin hustru, ty han talar om den för henne, och hon talar om den för sin syster, och systern talar om den för hela världen. Farbror Örn. Skiss Af A n n a T Wahlenberg. igseln var öfver, och man trängdes för att komma fram och gratulera brudparet. Först kysstes bruden af far och mor och svärföräldrar, sedan af tanter, släktingar och tärnor, och det dröjde en god stund, innan hennes lilla syster, minsta tärnan, hann fram till henne, fastän hon egentligen bort komma långt förut. Men när den lilla damen ändtligen banat sig igenom hela muren af människor, nöjde hon sig inte med att bara kyssa henne som alla de andra. Utan den ringaste vördnad för den frasande, hvita sidenklädningen lade hon armarna om hennes hals, klängde sig nästan fast vid henne och gaf henne en lång, innerlig kyss. Ingeborg var genomträngd af stundens allvar. Hon hade aldrig förut varit med om en dylik fest, och som den därtill firades i hennes eget hem och hennes egen syster var dess drottning, verkade den högtidliga stämningen mäktigt på hennes lättrörda sinne. Hon kände knappt igen de gamla, välbekanta rummen, upplysta af så många ljus, med alla dörrar öppna och med alla de höga växterna kring kullerstolarne i salen.