Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den del af Sveriges kvinnor, som äro bundna vid hemmet eller hvilkas tillgångar ej tillåta några resor, men som genom vännen Idun få veta så mycket, skulle helt visst med tacksamhet mottaga en sådan skildring af den norska systern i Iduns julnummer. allmoge. AF E L L E N KEY. och deltager äfven i jordbruksarbetet utomhus. I Norges många mötas från ömse sidor om Kölen! Erika Nissen vid pianot. Efter en tafia i norska nationalgalleriet af E. Werenshiold. Under lutherdomens inflytande inpräglades hos den norska s o m hos de öfriga nordiska kvinnorna den underdånighet, hvilken fordrade den kvinnliga personlighetens undertryckande. 14 Etter en tafla i norska nationalgalleriet af Eilif Pctcrssen. själslif; h v i l k e n Själfva kvinnosaken har haft sina direkta förkämpar. D e äro läkare, farmaceuter, tandläkare o c h barnmorskor. Brud frän Sogn. Kvinnorna Två systrar. Efter en talla i norska nationalgallcriet af Sans lleyerdahl. s k a ski ddräkt. [DUNS JULNUMMER Ä II. Interiör från Nanscnska hemmet. tid. AF ALVTLDE PRYDZ. norska, har helt i d e bygder, där naturen, under präglar blicken m e n starka käuslolif, s o m det typiskt folket stänges Men i af starkare fjällen städerna, s o m i tankes o m i d e estetiska kulturen o c h endast förut lagt barn, sin mot• förmår, längtan når ut kulturbärande dessa hafven Ty ökar öfver Vi folkens hjärtan, samma stolta känsla till själf, o c h d o c k icke där bygga af att vara d e n myndiga, klarseende händer godhet o c h aktning tillsammans människor, modern, som o c h sagt: för hvarandra! och b o samma friheten. fram! d e m det, många att h o n länkade de ha det o c h de ha det d e ä g a hvart för sig. peka i en enda riktning: saknas dock olika.
Maj:t i Räder läka genom Desi Collcgium-Medicum eller pä hwad annat satt Ever Kong!. MajttiNäder för godt finnex widtaga de mätt och steg, som till dct äspftode ändamälets befrämjande kun» na anses tjenlige. Riksens Ständer framhärda rc. Stormägtigste AllerNädigste Konung! Hos Riksens Ständer har uti ingifwct Memorial klifwit prkadt, att den lisi Kongl. Breswct den 18 Januari! i78l fö. answar utsatte prescriptionstid a^ Tio Är, sedan Kronans Upbördsmäns och redogörarcs rakningar blifwit , uti Kantina.-Rätten granskade; mätte i sä matto förändras, att samma Prescriptionstid hädanefter sär beräknas till Tio Är frän den dag Räkenstaperne blifwa till Äamniar-Eo. -e, ium och Kammar-Ratten ingifne, antingen de dä förr eller sednare eller aldrig warda reviderade, hwaremot dct uti tig Revision stadgade answar bsrde utsträckas jemwäl till Revision, som utan laga orsaker underlätes; Att beträffande Private Redogörare, som uti i 8r Ärs Kongl.
Stockholm den 8 November 1865. P. Engman, från Wester-Norrlands län. N:o 58- Af Per Tjernlund från Wester-Norrlands län, angående förhöjning af det utaf Kongl. Maj:t äskade anslag för myrutdikningar och vattenaftappningar inom åtskilliga län och orter. Uti sin till Rikets nu församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof har Kongl. Majit bland annat föreslagit, att å Riks-statens Sjette hufvudtitel måtte uppföras ett anslag stort 100,000 R:dr R:mt till understödjande af sådana myrutdikningar och vattenaftappningar inom Norrbottens, Westerbottens, Wester-Norrlands. Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län samt Elfdals, Fryksdals, Jösse och Nordmarks härader i Wermlands län, som företrädesvis afse att förminska frostländigheten. Ingen utgift kan vara angelägnare och underrättelsen om den Kongl. Propositionen har derföre också emottagits med största tacksamhet inom de sju länen, Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 59. 87 sorn, i följd af sitt nordliga läge och andra naturförhållanden, med skäl kunna anses som de sämst lottade inom riket. Beklagligtvis är dock den föreslagna summan alltför otillräcklig, och ehuru jag nogsamt har mig bekant de stora uppoffringar, som för andra ändamål af Staten fordras, tror jag mig dock böra yrka, att, med afseende å den stora utsträckning, som de ifrågavarande länen ega, anslaget ökas till 350,000 R:dr eller så att 50,000 R:dr måtte komma hvartdera länet till del; denna summa motsvarar ändock icke på långt när behofven, då ansökningar å sådana anslag endast inom Wester-Norrlands län för sistlidne år uppgingo till icke mindre än 90,000 R:dr. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. Per Tjernlund, från Wester-Norrlands län. Häruti instämmer: P. Östman, från Wester-Norrlands län. Af Anders Andersson från Kopparbergs län, om förändrad grund för skyldigheten att uppföra folhskolebyggnad, m. m.
Saperitigémän för ©torholm (fola roara Solf af DiiDDerjfap och 2lDel, Solf af Prefie*©tånDet och Sretiofep af 35orgare*©tånDet, af hwilka ftjl* nämnDe 9?to ffola höra till ©rofhänDelö*, 9?io till $ftinuthanbelé*, ©ep till $abrtfö* och 3rolf till döanDtroerf&Slajjerne, famt Solf ©tånDö*perfoner, forn ide till något af 9vifs?*©tånDen höra, tillfammanö ©jutiotroå perfoner, hwilfa funna arbeta på ©ep förDelningar; Docf få, att Det belopp, forn hvarje jfatt* ffplbig bltfrott i SlfDelningen påförDt, i €ommitteené pleno pröfroaS och öe* flämmeö. §• US. 3 (lötheborg och §örfta 0afens? ©täDer utgöres?
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N:o 44, i anledning af ingifven motion om förbättring af lots-statens lönevillkor, biföll Ridderskapet och Adeln, att Rikets Ständer skulle lias Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes, efter skedd undersökning om förhållandet med lots-statens lönevillkor, taga frågan om behofvet af förbättring i lotsarnes löneförmoner under Nådigt öfvervägande. S. D. Föredrogos ånyo och a fs logos Allmänna Besvärsoch Ekoi urmi-Utkotlets nedannämnde, den 17 dennes 1. m. pä bordet lagda, betankalldén: N;o 45, i anledning af väckta motioner, dels om nedsättning i, dels ock om upphörande af den afgift, som, under namn af ”Brooch Quai-afgift, ” uppbäres för lill Stockholm sjöledes inkommande målbara våla varor;, samt N:o 46, i anledning af vackt motion om undersökning, rörande Technologiska Institutets förvaltning, m. nu S. 1). Föredrogs och remitterades lill Banco-Utskottet Kongl. Majlis denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer al den 29 dennes, angående åtgärder för ordnande al Rikets penniugeväsende - 262 Prot.-Utdrag, dea 3o Oclubcr 18 44- S. D. Remitterades lill Lag-Utskottet ett af Herr Berg von Linde, Jhan Albre:litj denna dag afgifvet anförande, med afseende på nämnde Utskotts al Ridderskapet och Adeln återremitterade betänkande, Nm 14, i anledning al Kongl Majrts Nådiga Proposition, angående förändrad lydelse al 1 § i 23 Gap. Arida-[lälken oell tillägg till 7 § i 20 Gap. al samina Balk, dels ock väckt motion om inrättande af förmyndare-kamrar. S. D.
Belönad med hedersomnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) q^rukspatronen, som satt på hennes andra sida, W brast härvid ut i ett gapskratt, till stor förvå- ning för gamla fru Sjögren, med hvilken han underhöll ett lugnt o c h stilla samtal. Och så under lifligt samspråk, musik o c h sång af en god manskvartett gick resan hastigt fram till målet. På den fria planen nedanför ruinen hade brukspatronen haft artigheten låta uppslå ett stort, ö p - pet tält med ett ofantligt bord i midten. Där skulle middagen intagas, och så fort man lagt i land, skyndade alla ifrigt att hjälpa till med sakernas upptransporterande o c h bordets dukande. Bland de muntraste vid detta arbete voro de tre främlingarne, hvilka nu hunnit blifva bekanta med de därvarande unga damerna och af dem förklarades vara rysligt trefliga. Att de dessutom mera ägnade sig åt dem än åt deras jämförelsevis gamla bekanta, fröknarna Collén, var äfven för de snälla o c h väluppfostrade, ehuru ej just så verldserfarna landtflickorna en källa till triumf, och många hemliga antydningar växlades i förbigående mellan dem o m » öfverdrifter », » bara prat » eller kanske ' » smolk i mjölken ». Underligt föreföll dock, att flickorna Collén likväl voro glada och vänliga som vanligt och ej alls tycktes fästa sig vid de älskvärda kavaljerernas ouppmärksamhet. ' Ehuru middagen, såsom varande ett sammanskott från de olika familjerna, bestod af allt möjligt godt, förklarades den enhälligt för ytterst lyckad, vinerna, hvilka liksom alla öfriga dryckesvaror anskaffats af ungherrarne, gjorde flitigt sin rund, o c h då slutligen brukspatronen lät frambära en korg iskyld champagne för att, s o m han sade, ännu en gång hälsa dem välkomna att åse ruinen och slutet af all hans egendom, upptogs denna skäligen enkla kvickhet med allmänt jubel, och den frikoslige o c h artige mannens skål dracks med entusiasm. Kaffet koktes ombord på ångbåten o c h serverades strax efter middagen, och därefter skulle man enligt programmet börja dansa, men det orkade då ingen.
Före - Den 4 Januari. 49 Föredrogs Hr Hjertås, Lars, d. 30 sisll. Dec. e. m. på bordet lagda motion om förändring af 26 § af K. M:s d. 22 Dec. 1846 utfärdade Fabriksoch Handtverks-Ordn. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Denna motion åsyftar rättighet för handtverkare att nedsätta sig på landet ulan någon föreg:de anmälan derom. Jag befarar, alt en dylik rättighet kommer att förstöra handtverkerierne i städerna, utan all på något sätt gagna landsbyggden. Handlverkarne i de mindre städerna skola, om en slik rättighet lemnäs dem på landet, blifva så fattige, alt de ej mäkta underhålla arbetare, hvaraf följden blir alt. endast förmögnare handtverkare i de större städerne hafva förmåga och skicklighet att lemna ett godt arbete. Jag anser derföre denna motion vara skadlig både för handlverkarne och landsbygden, hvilkens innebyggare på sådant sätt ej kan påräkna godt arbetes erhållande hvarken i sitt granskap, eller i städerna. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Vidare föredrogs Hr Hjertås, Lars, d. 30 sisth Dec. e. m. på bordet lagda motion om nphäfvande af förbudet emot handels anläggande pä landsbygden närmare än 3 mil ifrån stad. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag anser mig böra bestrida nyttan äfven af delta förslag. Landthandlare äro — jag vill ej uttala det ord, som sväfvar mig på läpparne, — utan säga: de äro en olycka för den landsort, der de nedsätta sig. Vanligen blifva de för brist på afsättning å andra varor, lönkrögare. Men om de än icke befatta sig med denna rörelse, sä inleda de med sina granlåtsvaror och tyger allmogens hustrur och döttrar samt andra qvinnor i frestelse, alt pä hvarjehanda prydnader och klädnadspersedlar förspilla sina små tillgångar. Desse minuthandlande blifva sålunda för qvinnorna skadliga, likasom krogarne äro för karlarne.
I sädank afseende torde det tillätas mig att fö» reflä: det Brandstads afgiften hädanefter mätte fördelas pä hela Länet, och ej ensamt pä det Härad där Brandstadan timas. Den sumrna som more högst trye - 254 Den 4 November. tryckande för ett enda Harad att erlägga , blifwer föga känbar när den fördelas lika öfwer ett helt Län. Till afwentyrs kunde ock af hwarje SockewMagazin, i mohn as Socknarnes storlek, wisia Tunnor Spannemäl afsättas i Räkningarne, och pä manligt sätt utlänas samt förrantas såsom Fond till en gemensam Harads eller Lans Asiurance-Jnrättning, som snart nog skulle winna den styrka, akt sammanstött af enstildte kunde, om ej aldeles umbäras litwal i märklig man minstas. Desia bägge förslag ater skulle blifwa aldeles vfwerfl-ödiga, om Hemmans-Brukare i allmänhet kunde öfwertalas, att deltaga i den Allmänna Brandsörsäkrings-Juratkningen. Men erfarenheten ädagalägger, att allt för fä Landtbrukare, Ståndspersoner undantagne, hittills brandförfäkrat sina hus och gärdar. Ordsaken härtill ligger förmodeligen derut» innan, att den utbetalande Asiurance-afgiften, endast fördelad pä tolf är, ändock förekommer mängden af Gärdsägare pä Landet, nog dryg och besivärande. Detta hinder kunde till äfwentyrs derigenom häfwas: Att nämnde Brandförsäkrings afgift i stället fördelades pä 25, 52 a 52 är. Denna afgift blefwe dä sä föga tryckande, att kanske utan härdhet en hwar kunde äläggas att derutinnan inga wid äfwentyr att eljest fränkannas rättigheten, akt yrka allmänt biträde — i händelse af Brandskada.
Jag får upplysningsvis anmärka, att detta förslag icke är stridande, hvarken emot Konungens Proposition, ej eller emot ordalydelsen af det af 3 Stånd bifallne Utlåtande, emedan i detta, bland de där stadgade IO Den i3 Mars f. m. förbehåll vid Credit!vets användande, det blott är i det första som en tvetydig föreskrift förekommer, hvilken likväl ej bestämdt stadgar, att ifrågavarande åtgärd skall ske först sedan missväxten inträffat. Då Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, hvilka, om jag ej bedrager mig, till pluraliteten utgöras af Slockholmsboar, möjligen skulle kunna vägra Konungen att lyfta creditifvet för att anskaffa spannemålen i bördigt år mot goda priser, är det nödigt, att all tvetydighet häfves genom Riksens Ständers egen närmare tydning af första momentet. På det att detta mitt förslag, som redan finnes vid första Utlåtandet framstäldt, ej måtte genom en fortfarande bordläggning hindras att blifva afgjordt, bar jag framstält det nu; annars hade jag dröjt dermed lills målet till afgörande förekommer. Friherre Cederström: I anledning af hvad Grefve Björnstjerna yttrat, får jag fästa hans uppmärksamhet dervid, att sakens afgjorda beskaffenhet af Rikets Ständer ej hindrar Ridderskapet och Adeln att afslå hvad Utskottet föreslagit, eller att besluta hvad förändringar deruti sorn helst, men detta inverkar ej på Expeditionen, utan att rakt bryta emot hvad Grundlagen föreskrifver. Den tanke, Grefve Björnstjerna framställer, i fall Ridderskapet och Adeln hilivid den, blir ett uttryck af Ridderskapets Den i3 Mars f. m. och Adelns opinion, men ändrar intet i afseende pä saken. I afseende på frågan, huruvida detta måls expedierande hlir fördröjdt genom ytterligare bordläggning, får jag endast upplysa, att expeditionen öfver en månad varit på Ridderskapets och Adelns hord, och att således den tid varit tillräcklig, sorn fordras, för att genomgå Expeditionen, granska den och jemföra om någon olikhet med beslutet deruti finnes.
Uti 3:dje §:n står: ”Göra upprorsmän våld å person, ”bryta eller rifva de hus eller plundra eller förstöra de an*'nan egendom —.” — Meningen är icke derföre, att man, för att kunna underkastas ansvar efter detta lagrum, skall till grunden nedrifva ett hus, men man bryter eller rifver det, äfven då man sönderbryter dörrar och fönster. Man skulle eljest nödgas stadga särskilda bestämmelser för sönderbrytande af skorstenar och taktegel m. nr., men nu innefattas allt under det stadgande, som står uti §:n. Vid 4 §:n har en talare fästat sig vid uttrycket: ”var”der upprorsman dräpen, ligge ogild.” Jag tror icke alt detta uttryck, som i allm. lagen på många ställen är begagnadt, här innefattar någon tvetydighet. Det har blifvit anmärkt såsom oriktigt, att om en upprorsman skulle sticka ihjäl en annan sådan, så skulle han blifva strafflös. Det är gifvet, att om en upprorsman sticker ihjäl en annan; såskall han ej straffas för det han stuckit ihjäl upprorsmannen, utan derföre att han sjelf varit med i upproret. Alt deremot införa, såsom den värde talaren föreslagit, att endast den upprorsman, sora af vederbör, auctoritet blifvit dödad, skulle ligga ogild, tror jag vara vådligt, emedan, om vid tillfälle af uppror, äfven ingen militär finnes att tillgå, det dock ovillkorligen måste vara alla rättsinnade medborgares pligt att söka medverka till det allmänna lugnets återställande och de således, om de räka att dräpa en upprorsman, böra hafva samina skydd af lag en, sorn om detta verkställes af militär-myndighet. Uttrycket är derföre, i min tanke, fullkomligen riktigt. I afseende på den 6:te och efterföljande §§ får jag till en böi jan åberopa hvad jag i min reservation anfört.
Stuart, Fredrik, yttrande. LIX. 154- Stubbar, om rättighet för vissa åboer att utan utsyning använda, till tjärbränning. Se Tjärbränning. Sture, Friherre Gustaf, yttranden. II, 192, 204. XVI. 42. Stuterierna i Riket, m. m. angående. Se Hästa fveln. Styrelseverk, angående reglering af Rikets. III. Ståndens Canzliers och Betjenings aflöning, angående. Se Aflöning. Stångån, angående upprensning af. III. 102. VI. R. 291. Ståthållare å Stockholms Slott, om uppförande å Stat af lön för m. m. XXIII. B. 320. XXIV. 67. Å. 231. XXXIX. U. 283. XLI. 333. XLII. A. 70. Städernes rätt till afgifter för Kronans deri 583 varande egendomar, angående. Se Nykopings Landshöfdinge-Resideocehus. Städernes allmänna utskylder, om lindring i. XXXVII. B. 274. XXXVIII. A. 247. — tjenstemän, om rättighet för, att deltaga uti CivilStalens Pensions-inrättning. XLVI. B. 113. XLVIII. LIV. U. 164. A. 258. Städsel åfjord, angående 1800 års Förordnings om städsel af jord lämpande äfven lill Stadsjord. Se Stadsjord. Stä'ket, södra, om genomgräfning af en smal landttunga vid. LXV. B. 325, LXVI. A. 5a. Stämmoböter, om fördelning af. XXXV. B. 154. XXXVI. A. 35. XXXIX. E. 226. Stämpelafgift, angående, å hvilka tryckta skrifter som helst, emot rättighet att sända dem med posten. II. 178. VI. R. 65. XVIII.
Jag finner det ganska conseqvent af min vän Herr von Hartmansdorff, som ifrar för prohibitifsystemet i allmänhet, att äfven sträcka sin omtanka till detta ämne; men då den värde Talaren lemnat underrättelser ur en Tidning om Theatrarna i Peking, hvilket icke alldeles torde höra hit, så anhåller jag att få uppläsa ett annat stycke ur samma Tidningsblad. Der påstås nemligeit: ”att det icke förhåller sig ”med den Dramatiska, som med annan skön ”konsts utöfning. En dålig tafla, en illa ”sculpterad byst &c. finna ingen afsättning, ”derföre böra dessa konstidkares rättigheter ”vara obegränsade; men étt dåligt spektakel ”besökes likafullt, i trötts af bättre, som i66 Den 22 Juni i e. m. ”finnas att tillgå; derföre Bör deras tillvaro ”förekommas genom prohibitivförfattningar." Utan att tala om inconseqvensen i denna princip, är i min tanka raisonnementet icke riktigt, och innebär en nästan stark beskyllning mot vår theaterpublik, som den icke förtjenar, och som gifvit flere bevis, att den ganska väl vet skillnaden emellan hvad som är godt eller dåligt, och så vidt det på en Kongl. Thea ter är tillåtit, stundom ganska tydligt gett det tillkänna. I anledning af hvad Herr von Hartmansdorff yttrat, att enskildta Theatrar icke skulle bära sig, får jag säga, att jag visserligen finnér det vara en låfvärd omtanka att, ehuru på rättsprincipens bekostnad vilja varna eller tvinga medborgare att icke ingå i företag, som kunde vålla deras ruin; men Rikets Ständer skulle få nästan mycket att göra, om de anse sig pligtige, att utsträcka denna omtanka till alla näringsgrenar och individuella förhållanden. Dessutom om obestånd för dramatiska speculanter skulle uppkomma, är jag öfvertygad, att Rikets Ständer icke underlåta vid en kommande Riksdag, att ädelmodigt bispringa dem, hvarom så många ojäfaktiga bevis skulle kunna uppräknas, och, utan att nämna flera, Götha Canals speculanter stå främst på listan.
Härvid för Utskottet likväl erinra: att, enligt hvad förut är nämndt, de roteringsbåtsmän, som till årstjenst uppfordras, utom de beklädnads-persedlar, hvilka dem af rotarna tilldelas, af kronan erhålla en fullständig beklädnad vid stationen, äfvensom att indelnings-båtsmännen efter fyra månaders tjenstetid undfå den bestämda beklädnadshjglpen af 1 r:dr 16 sk. banko; att kostnaden derför, som nu utgår af 5:te hufvud-titelns materiel-anslag med omkring 6,000 r:dr, i händelse kronan öfvertager beklädnads - Statssamt Allm. Bese.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 13. 13 beklädnads-bestyret, på sått Utskotten tillstyrkt, kommer att försvinna, i anseende hvartill stats-bidraget för båtsmännens beklädande skulle kunna med nämnde summa minskas, efter förloppet af tre år, derunder det likväl erfordras, för anskaffande af fullt förråd. Och anse Utskotten sig hafva genom detta utlåtande äfven besvarat ofvannämnde till Utskotten remitterade motioner i ämnet. Stockholm den 1 Maj 1848. Reservationer anmäldes, af herr Schartau, som ansåg sig icke kunna biträda Utskottens betänkande, enär statens tillgångar lör närvarande ej medgåfve permanenta utgifter för andra ändamål, än sådana, som antingen ådagalades vara af stor vigt eller i afseende å hvilka något uppskof ej kunde ega rum, men dertill det ifrågavarande anslaget ej vore hänförligt; samt af herr E. G. Lindström och herr Koch. Anie. till Exp.-Utsh. den 3 Maj, kl. 11 f. m. Uttalande, * anledning af väckt fråga om anslag till inrättande af ett folk skolelärare-seminarium i Piteå. Vällofl. Borgare-ståndet har till Stats-utskottet remitterat en af herr Carl TU.
»Jag skall säga dig en sak», fortsatte Börje, »vi ha fyra gästrum, och om du inte tycker om dem, så har jag två stora rum nere i flygelbyggnaden, afsedda för mejeristen, men som det ingen mejerist fins, så stå rummen lediga.» »Att möblera sjelf?» Hans ögon vidgades. »Ja, och tapetsera med, om du har lust.» »Topp! Och jag får inreda allt efter mitt eget hufvud?» »Naturligtvis. Det blir ju din egen kostnad.» »Bah, kostnaden! Den bryr jag mig inte om. Kan jag bara trifvas.» »Det blir allt svårt för er, ni som är van vid stora verldens omvexling och nöjen. Ni är van vid musik, teater, skön konst. Det skall bli förfärligt tomt för er. Här ha vi ingenting.» »Det är endast ro jag längtar efter, allt det andra bryr jag mig inte om.» Det kom så underligt tyst, alldeles olikt hans förra ton, som alltjemt haft någonting gäckande i sjelfva sin sorgbundenhet. Börje såg på honom. Det låg i allt, från det bleklagda ansigtet till händernas hållning och den slappt hopsjunkna figuren, ett uttryck af uppgifven trötthet. Börje greps af medlidande. Han visste så väl hur detta nervösa temperament kunde strama upp den klena fysiken till det allra yttersta för att sedan med ens låta den sjunka tillhopa, som nu. »Jag är glad att du kommit hit, jag tror att det skall göra dig godt», sade han med sin enkla hjertliga välvilja. Pål, som suttit och sett ned, lyfte blicken och såg på honom, och för första gången såg Marianne dessa ögon fullt öppna. Hon riktigt häpnade öfver dem, så vackra voro de med sin glänsande blåaktiga emalj och den bruna, sammetslena färgen. Dessa ögon dominerade hela den späda figuren, det smala hopklämda ansigtet, det var ögon som man icke mötte två på tusendet. Och ur dessa ögon, som annars skeptiskt kisade fram mellan ögonhåren med sin underligt liknöjda uppmärksamhet, ur dem lyste det nu den mest varmhjertade entusiasm, då han med en nästan barnslig frimodighet räckte sin ena hand åt Börje och den andra åt Marianne.
Maj:ts nådiga bref af den 16 Mars och Kammar-Collegii derpå grundade Circulairbref af den i/j April 1824; och äro derefter, enligt Nådigt beslut, Krono-Pai kerne Halle och Hunneberg vordne bibehållne under allmän förvaltning och reglerade till trakthuggning efter nya Skogsbushållnings-systemet, samt stå under vård och tillsyn af härvarande Läne-Styrelse, äfven hvad beträffar de delar som ligga inom 2 0 Skaraborgs Läns gräns. Om Krono-Parken Edsmären, likaledes belägen inom bägge Länen, beror regleringsfrågan ännu på Eders Kongl. Majrls nådiga pröfning; men för Krono-Parkerne MasLeskogen och Kroppeljell, på; Dahls-Land, är frågan i detta hänseende redan Kådigst afgjord, samt desse begge Parker dervid öfverlätne till orfrrues invånare, fot* att på hemmanen fördelas. Ibland allmännings - Skogarne äro åtskillige jemväl definitivt reglerade, genom Eders Kongl. Majrls Nådiga beslut derom, som för närvarande bero på verkställighet, och om andre äro reglerings-frågorne antingen undersläldte Nådig pröfning, eller hvilande i afbidan pä rättegångar viel Döiiistolarne,' hvilka tills vidare uppehålla regleringen. Så fort örn Allmäunings-Skögarne hunnit slnteligen afgöras, blifva de merendels öfverlemuade lill Interessenternes disposition, med visse förbehåll, eller upplåt ne till de Byar och Hemman, hvilkas anspråk derpå äro af Eders Kongl. Maj:t i Nåder godkände. Emedlertid qvarstå ■ Allmännings-Skogarne ännu, lill det mästa, under Eders Kongl.