Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N.-o 26 ■ gående numerhästarnes vid indeldla Cavaleriet förseende med sqvadrons» maiken, måtte till all kraft och verkan upphöra. Rikets Stäuder framhärda &c. Stockholm den 2 November 1844. Uppläst och godkändt Los Ridd. och Adeln den 7 Nov. i844* Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ståndet den g Bonde-Ståndet den 9 Rikets Ständers Underdåniga Skrifvelse> angående de bland Stats» Verkets ordinarie inkomster upptagna gerningsören. (Slats-Ulsk:s Utlåtande, N:o 33, Litt. E). S. A. K. Rikets Ständer hafva under öfvervägande förehaft väckt fråga derom att de bland Stats-Yerkets ordinarie inkomster upptagna, vid sistlidne Riks-’ dag till allenast 1,700 R:dr beräknade, så kallade gerningsören, hvilken skatt sedan äldre tider tillbaka erlagts med En daler, eller 16 sk. banco, af hvarje å landet bosatt gerningsman eller sockenhandtverkare, måtte, till beredande af lättnad vid uppbörden och förenkling i räkenskaperne, från ordinarie inkomstberäkningen uteslutas och Stats-Verket för derigenom uppkommande förlust godtgöras medelst förhöjning uti den af bemälde handtverkare utgående bevillning; •— och ehuru det otvif velak tig L skulle leda till ordning och förenkling uti uppbördsoch redovisnings-väsendet samt jemväl möjligen innefatta en säkrare controll å skattemedlens behöriga ingående, derest ifrågavarande gerningsören, i stället att, såsom nu är förhållandet, upptagas under en serskild rubrik bland Statens ordinarie intrader, blefve debiterade och uppburne i sammanhang med de bevillning-; afgifter, handtverkare å landet i allt fall, enligt gällande Bevillnings-Förordning, äro underkastade, hafva Rikets Ständer likväl funnit hinder emot verkställigheten af en sådan åtgärd förete sig i den omständighet, att vissa bland Rikets Städer, genom de för dem utfärdade privilegier och sednast me - Expeditiöns-Vtshottets Förslag till und.
För att lemna ett ungefärligt begrepp om mängden och omfattningen af de ärender och göromål, som åligga Läns-Styrelsen, torde höra nämnas, alt de vid Lands-Cantzlioch Lands-Contoi s-Expedilionerne incaminerade och anmäldte målens antal utgjorde 1832: 13,260, 1833: 10,622, 1834: 10,195, 1835: 11,249 och 1836: 11,296 stycken, deribland en stor del varit särdeles vigtige, eller ganska vidlyftige, samt således erfordrat flerfaldig handläggning och beredning samt mycket arbete, innan de kunnat slutligen afgöras. Oberäknadt alla dessa göromål och ärender, tillhörande Läns-Administrationen i det bela, deltager Landshöfdingen personligen uti Pröfnings-Committé och Markegångssättning, Roteringsoch Recruterings-commissioner, Mönstringsförrättningar, tvenne Beklädnads-directioner, tvenne Boställs-directioner, tvenne Lazarettsoch Curhus-directioner och tvenne Hushållnings-Sällskaps - 38 förvaltningar, förutan andre mera tillfällige sammankomster och förrättningar. Af Uppfostringsoch Undervisnings-anstalter för folket äro följande befintelige på Länets landsbyggd. Östad Barnhus i Östad socken af Ahle härad, inrätladt 1774 af framlidne Cominerce-Rådet N. Sahlgren, medelst donation af Östad säteri, 7 mantal med i afhyst rå och rör, 12?| mantal frälse och frälseränta dessutom af ett mantal, samt en i Rikets Ständers Bank insatt capitalfond af 16,666? R:dr Specie. Antalet på barn, som af Barnhus-inrättningen underhållas, uppgår årligen till omkring 100, hvilka njuta vård och uppfostran af åboerne å de Barnhuset underlydande hemman, samt undervisning uti en på säteriet uppförd och efter vexelundervisningsmethod inrättad skola. Vexelundervisnings-skolor finnas dessutom:
Beträffande den andra principen för en ränteförenkling, eller att omsätta de mångfaldiga persedlarne till några få, hvilken princip lades till grund för K. M:s Propos. i ämnet vid J848 års Riksdag, erinrade Hr Gripenstedt: ”alt en dylik omflyttning af räntepersedlar ”skulle kunna medföra en betydlig rubbning i förut varande ”skatte förhållanden, och att denna rubbning, så vidt framtida ”omständigheter kunna förutses, och så vidt fordna tiders erfarenhet må tjena till någon ledning för omdömet, sannolikast ”torde komma att småningom medföra någon stegring i skatte”beloppet och således lända de skatlskylde lill skada i st. f. ”gagn, hvilket åter helt och hållet strider mot åtgärdens ända”mäl. Någon farhåga i detta afseende var måhända förnämsta ”orsaken, hvarföre detta förslag vid föreg:de Riksdag icke i betydligare mån syntes vinna R. St:rs sympatier, eller af dem ”bifölls; och af dessa skäl anser jag mig också icke böra i un”derd:het tillstyrka E. M. att nu förnya omförmälde förslag”. Hr Gripenstedt ledde sig härefter ganska följdriktigt till förslaget, att ”de persedlar, hvilka för hvarje ort ingå såsom de liuf”vudsakligaste i grundräntorna, skola oförändrade bibehållas”, men deremot alla de öfriga efter ett visst medelpris förvandlas till penningar och sammanslås med den öfriga penningeräntan. Detta förslag (hvilket i grunden var detsamma sorn Hr Stuarts och Statsrådet Faxes alternativ) belystes med åtskilliga exempel, så att t. ex. i Elfsborgs län, som nu hade 39 räntepersedlar, endast 3, eller spanmål, smör och dagsverken skulle bibehållas, men de öfriga 36 förvandlas till penningar; likaså i Skaraborgs län. I andra län voro visserligen flera hufvudpersedlar till antalet bibehållna, men alla öfriga, som icke skulle bibehållas, förvandlade till penningar, åtminstone ingen enda hufvudsaklig persedel ombytt lill någon eller några andra.
För den händelse att sådan fullkomlig befrielse från beskattning icke skulle kunna för husbehofs-bränvinsbränningen medgifvas, hemställer och föreslår jag vördsamt att beskattningen derå icke må komma att öfverstiga hvad i nu gällande författning är stadgadt. Ehuru det onekligen är naturligast och rättast att den, som endast idkar bränvinsbränning till husbehof, bör få inrätta redskapen dertill på det sätt, hail för sig finner lämpligt, vill jag dock icke bestrida, att en bestämd form derföre genom allmän författning måste stadgas, enär man i annat fall har skäl att befara det de, som idka bränvinsbränningen fabriksmässigt, skola, för att undandraga sig beskattning, endast angifva sig till bränvins-tillverkning för husbehof, Men jag kan derföre icke inse eller medgifva att husbehofs-bränvinsbränningsredskapen bör så inrättas och konstrueras, att tillverkningen blifver nästan omöjlig; - BilN.-o 5 lill B ev. Ukk. Skrifvelse, N:o (5, 25 lig; hvilket, enligt min tanke, inträffar om deri af koraroittéens flertal för husbe hols-bränvinsbränningen föreslagna redskap fastställes. Jag hemställer derföre: att, i stället för detta förslag, mä förordnas, att pannans rymd må få utgöra 22 kannor, kokrummet inberäknadt; att pannans höjd må få uppgå till minst hälften af hennes största vidd eller diameter; att hatten får innehålla tvåtredjedelar af den för pannan bestämda rymd; samt att lör afkylningen må kunna nyttjas imkylare, pipor eller slang, utan annan inskränkning än den, att dervid icke får finnas rektifikation, så att förbrännan alltid måste omklaras, hvarmedelst äfven kunde undvikas den betydliga kostnad, som af redskapens förnyade omgöring skulle blifva en följd. Men äfven om detta mitt sista alternativ skulle vinna afseende, så är likväl husbehofs-bränvinsbränningen derigenom redan så inskränkt, att den kan anses såsom undantag, då fabriksbränningen är vorden regel. Genom de af kom mittéer! nu föreslagna åtgärder, blefve denna husbehofs-bränning ännu ytterligare så förtyngd, att den kan anses de facto upphäfd.
Men långt ifrån att anse sig ega valet af ett frivilligt åtagande eller vägrande af omsorgen i detta afseende, har Utskottet utaf Stadgandet i RiksdagsOrdningens ofvan åberopade §., "att Ko - ExpeditionsUtsi. Betänkande, N:o 8- 2 i "nungens Propositioner, Rikets Ständers Utskotts "Betänkanden och Förklaringar, samt de Pro”tocolls-Utdrag, hvarigenom Stånden meddela ”hvarandra sina heslut, skola tryckas serskildt ”såsom Bihang till Riks-Ståndens Protocoll, och ”utgifvas under Expeditions-Utskottetsuppsigt," funnit sin pligt i förevarande ämne så bestämdt utstakad, att Utskottet ingalunda från det mödosamma och ansvarsfulla vid dess fullgörande vågat härleda skäl till befrielse derifrån, eller lindring deruti; hvadan Utskottet ock allenast ansett sig ega att, på sätt sorn uti det återremitterade Betänkandet egt rum, föreslå utvägar att i möjligaste måtto befrämja det af Molionaircn åsyftade ändamål, hvars vigt och nytta Utskottet, lika med honom, insett. Då Utskottet, sorn icke finner sig kunna frånträda denna öfvertygelse, härmed underställer densamma Rikets Höglofl. Ständers upplysta pröfning och bedömande, äfvensom huruvida stadgandet i Riksdags-Ordningens ofvan åberopade §. skulle kunna anses uppfylldt med Expeditions-Utskottets uppsigt, att tryckningen verkställdes efter samma plan, bör Utskottet tillika vördsamt anföra, att, derest Utskottets åsigt skulle af Rikets Höglofl.
Maj:t anmäldt blifvit, tnilitiiE-boställskassan, genom den med dess medel verkställda nybyggnad af karakterslms å de indelda Arméens befäl till bostäder anslagne boställen, befrnnes numera vara så medtagen, att, ehuru all sådan nybyggnad tills vidare är inställd, de kassan åliggande utgifter för det närvarande ändock öfverstiga inkomsterna med icke mindre än 3,341 R:dr c> r:st. banko årligen, föranlåtes Kongl. Majit häraf att af Rikets Ständer begära, att, såsom Rikets Ständers år 1845 församlade Revisorer jemväl tillstyrkt, de pensioner och till indragning bestämda löner, hvilka nu betunga förenämnde kassa, må till belopp af 4,168 R:dr 25" sk. banko på Allmänna Jndragnings-stalen varda öfverflyttade, äfvensom att Rikets Ständer derjemte må medgifva, att, när framdeles embetseller tjenstemän, sorn njuta lön af militue-boslälIskassan, antingen Transport R:dr 6,760: 40. 8. 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. Transport R:dr 6,760: 40. 8. vid den Alder, då, enligt författningnrne, lönen får såsom pension bibehållas, söka och undfå afsked, eller ock vid blifvande regleringar af Krigs-kollegium ställas på indragning, de må med innehafda löuerpå Allmänna Indragnings-staten få uppföras. Det märkbara företräde i afseende på utbildning och tjenstbarhet, som indelda Kavalleriet genom de vid detsamma inrättade Exercis-sqvadroner i sednare lider vunnit framför Infanteriet, ådagalägger ovedersägligt angelägenheten sä väl af motsvarande bildningsanstalter äfven för delta sednare vapen, som ock af ökadt tillfälle lill delsammas öfvande efter föregången rekryt-daning.
En af grundsatserna måste vara den rigtiga, antingen deiij alt Banken har en summa att utsläppa i rörelsen, lika stor med h vad, som blifvit indraget och i sådant fall hade icke, efter hvad som numera är upplyst, endast 1,640,000 B:dr bordt såsom tillgång beräknas, ulan 2,562,000 R:dr, eller den} att Bankens tillgångar kunna utan fara mer eller mindre utsträckas blott man icke närmar sig för mycket grund-proportionen 2:5 och i sådant fall finnes ett spelrum af ända lill i5,000,000 R:dr inom hvilket tillgång finnes till rörelse-capitalets förökande för näringarnes förkofran; och sedelstockens förra belopp är då blott den punkt, hvarifrån Banken har att utgå, för alt småningom och i mon af folkmängdens tilltagande och näringarnes lill vext varsamt utvidga rörelsecapitalet. Utom denna anmärkning får jag äfven göra en annan. Det Högloft. Utskottet tillkännagifver i förevarande Betänkande, att Utskottet har sig bekant, det Stals-Utskollet beslutat att tillstyrka Rikets Ständer att till Banken öfverlemna 2,000,000 R:dr för alt göras fruktbara, men att Utskottet vill uppskjuta att om deras användande utlåta sig, tilldess Rikets Ständer derom fattat sitt beslut. Della beslut synas mig Riks-Stånden hafva svårt alt fatta, i fall ej tillika ett förslag uppgöres, huru de skola användas, i synnerhet som alla motioner, rörande lånerörelsens ytterligare utvidgning öfver den redan antagna och beslutade, blifvit af Utskottet afstyrkta, och pä grund deraf af Rikets Ständer afslagna.
Då uppbörden för ett Skatte-år skall vara verkställd, samt resterne redovisade det påföljande året i Augusti månad, hvarefter Råkenskaperne afslutas, och bor vara insänd till Kgl. Kammar-Collegium inom slutet af Junii månad, det derpå följande året: så måste ock till den tiden vara utredt och gifvet, hvad af Mantals-penningarne ingår på det hela, så att, då kan utrönas hvad Mantals-Skrifvaren tillkommer utaf den forst gjorde provisionella innehållningen. Sålunda hade exempelvis beloppet häraf för år 1815, bordt vara kändt vid Junii månads slut 1817» då Mantals-Skrifvarens fordran hårå alltså var bestämd; och, med tillämpning af Hågstberörde Nådiga Kungörelse borde Stats-Utskottets Betänkanden. 96g denne under året 1817 uppkomne och utredde fordran, derefter inom prasscriptionstiden reqvircras. Hårads-Skrifvaren synes dervid vara i tillfälle, att forst och nogast kånna beloppet utaf afkortningarne, dem han i Råkenskaperne skall afskrifva; och honom åligger jemväl, enligt åberopade Kongl. Kungörelsen, att inom den 15 Maji äret efter det hans fordran år bestämd, uppgifva och bestyrka den hos Landshöfdingen, som derpå har att inom d. 1 Julii samma år, hos Kongl. Stats-Contoiret gora anmälan om utgiftens anordnande. I följd häraf, hade det alltså tillhört Hårads-Skrifvaren Ryding, att årligen hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgifva och styrka, hvad som kunde vidare tillkomma honom af de innehållne 10 proCent å Mantals-provisionen, för den i frågavarande tiden; men enär, efter hvad år upplyst, sådant icke blifvit iagttaget för någotdera året, hvilket Ryding äfven medgifvit, så år det sålunda genom egen underlåtenhet egenteligen, som den anmälde förlusten uppkommit.
Jag anhåller att få för några ögonblick upptaga tiden med att fästa uppmärksamheten på det obilliga undantagsförhållande i afseende å själavård, i hvilket det reg:te, jag har äran kommendera, befinner sig. Det är eder, Mina Hrr! helt säkert bekant att hvarje korps inom Svenska arméen har sig tillagdt presterligt biträde och att detta är väl behöfligt. Det är endast Konungens hussarer, som sakna sådant. Jag vet icke, om jag skall anse detta såsom en utmärkelse eller tvertom; antingen så, att man anser dem så förträffliga att de icke behöfva någon prestman, eller också att man anser dem oförbätterliga. Då jag emellertid tror att ingendera är händelsen, skulle jag hemställa, om det icke vore lämpligt att äfven detta reg:te finge åtnjuta samma förmån, som är förunnad alla deras kamrater inom arméen. Utsk:t säger, att då reg:tet är stationeradt på flera olika ställen inom provinsen Skåne, och endast 300 man deraf finnas förlagda i Malmö, den åsyftade fördelen icke kan komma andra än dem, som ligga i Malmö, till godo. Men om reg:tet rycker i fält, då är det i saknad af prestman, och hans biträde blir då oundgängligt; dessutom är hela reg:tet årligen sammandraget till möte på Bonarpshed och ligger der mycket längre än de indelta reg:tena. Dessa indelta reg:ten hafva hvartdera sin prest, — 312 Den 26 Mar» f. ro. endast Konungens hussarer få tillbringa sin tid utan någon religionsundervisning. Man kan tänka sig att vid ett kavallerireg:tes öfningar olyckhändelser kunna inträda, äfvensom att vid ett möte manskapet insjuknar, och då den lidande känner sig i behof af ett andeligt biträde, får han undvara det. Jag anser det vara en vacker känsla, sorn särdeles utmärker den Svenska soldaten, att han sätter högt värde på det presterliga biträdet, och då förefaller det mig bra hårdt att neka honom det. Jag förbigår det obehag, som vid åtskilliga tillfällen uppkommer derigenom att regitet icke har egen prest. Enligt reglementet t. ex. skola rekryters prestbetyg aflemnas till regtspastor.
I3:o ^c/g?,ra?r.r oe/r //n>crc/§/ro/7//nge som vict lörra 8tats-regleringen beräknacles till 83,000 k:ctr, upptages, enligt 8tats-(lontoirets förslag, till 14:o 6e^,r/,rg^ö/'e?r «/' Denna inkomst upptages i likbet me3 bva3 som ägöe ruin vict 8i8ta 8tatsregterivgen till 15:o vilt cle tvenne sistlörllutne Biksclagarne beräknacl till 10,000 It:ctr, upptages nu till . Vlgilten liar val uncter vi88a al cle 8enare arén ieke obet^-Nligt ölverstigit sistnämnde belopp, rnen Xongl. IliliLdagarne blifvit ujl^tagne tili 32,000 k:dr. Ve bäfva väl Ledermera i medeltid upprätt till 47,000 k:dr oell deröfver, men torde, i anLeende till intradena obeLtämda be8balfenliet, nn ej bunna beräbna8 liögre än till 40,000: 17:o t7«va//e^'-/?6AvmMre/'?r6§ II^iptog8 vid förra 8tat8-re»lering6ll till 24,250 Gunnor. Lik. lill ». «t. kiot. 18^0.
Inbjuningen afslogs och voterings-proposm N:o 11 godkändes. Humle, Lin, Aska. Uppå yrkanden af Frih. af Ugglas, afslog R. o. Ad. Utsk:ts inbjudningar; och blefvo voterings-proposme N:ris 12—15 gillade. Den 15 Maj. 327 Karkasser och Karkassband, Metaller, Tobak. Voterings-proposme N:ris 16—23 godkändes. Tråd. Frih. af Ugglas: Likaledes får jag nu anhålla om afslag å inbjudningen och antagande af voterings-proposme. Inbjudningen afslogs och voterings-proposme N:ris 24 och 25 godkändes. Utsk:ts slutliga yttrande. Frih. Klinckowström: I afseende å förev:de punkt tror jag, att man, utan att träda K. o. Ad:ns förut fattade beslut för nära, kan underkänna Bevilln.-Utsk:ts åsigt, att Utsk:ts slutliga hemställan i Betänk:t N:o 8 icke skulle vara af bevillnings natur. Frågan rörer i formelt hänseende huruvida K. St:r skola anse den tulltaxa, som af B. St:r godkännas, vara ett förslag eller icke. Visserligen fördes här en långvarig diskussion, vid hvars slut Utsk:ts hemställan af B. o. Ad. afslogs, men som densamma af två andra Stånd antogs, hade Utsk:t bort draga frågans afgörande under förstärkt Bevilln.-Utsk. Utsk:t säger visserligen, att som frågan icke afser bevillningen, kommer den att förfalla; men i min tanke rörer den verkligen bevillningen, ty på dess afgörande beror, huruvida tulltaxan är af B. St:r besluten eller endast föreslagen. Jag har vid ett föreg:de tillfälle utredt denna fråga och tror i öfverensstämmelse dermed, att Bevilln.-Utsk:t bort behandla denna fråga såsom en annan bevillnings-fråga, och, vid det förhållande att Biks-Stånden i afseende å densamma stadnat i skiljaktiga beslut, underkasta den votering i förstärkt Bevilln.-Utsk.
Nu var det visst tid att stå upp och vandra igen! Men Ziri, hur skulle han göra med Ziri? Han kunde ju aldrig få henne skild och gifta sig med henne, hans liv skulle aldrig komma att gestalta sig så. Var det då möjligt att fortsätta längre, bäst att göra slut om han nu kunde! Nästa dag sade han henne att han måste börja arbeta och att det var bäst de ej träffades på en vecka, han måste nödvändigt förtjäna pengar. Det gick ej an att gå så här. Hon tycktes bli glad över det hon frågade om han skulle skriva. Säg, kunde du ej bli tidningsman igen, undrade hon. Det var som om hon i detta sett ett svagt hopp till något som annars var omöjligt. Jag har endast varit tidningsman i Amerika, sade han, och det är så olika där allting så specialiserat. På en av dessa små stockholmstidningar finns det intet annat än reportage som jag får göra och det är mycket svårt att komma in. I verkligheten ville han icke ha någon fast plats, det var nu en av hans sämre sidor, denna vagabondnatur, som ifall han sökte sig en syssla, strax drev honom ut på gatan igen eller ut i skogen. Det är mycket illa, tänkte han, att jag är sådan, och jag önskar ändå inte att jag vore på något annat sätt. Men vad det vore skönt att ha ett tusen kronor just nu, så att jag kunde äta mig mätt varje dag och gå här hela vintern! Han hade aldrig hyst något agg eller någon avund till de rika, över huvud hade han alltid föraktat jordiskt välstånd, det var något som inte angick honom. Alltför mycket hade han tyckt sig genomträngd av känslan av alltings förgänglighet, så nära inpå dödens och vanvettets ansikte hade han alltid stått, att han tyckt sig leva endast för att lära sig dö. Men nu föll det honom in att fattigdomen vore den största förbannelsen. Om han ej vore fattig, skulle han lätt kunna bli kvitt Nilenius. Han skulle kunna bygga sig ett litet nätt hus uppe i de hemlighetsfulla skogarna vid stranden av någon tjärn, och där skulle Ziri kunna hälsa på honom. Far skulle slippa att svälta och slita och hur länge var det sedan lilla mor fick något nytt på sig? Mor skulle få en ny, varm dräkt, en mörkgrå dräkt som passade hennes grånande hår. Så liten hon var, mor, och så ung hon föreföll ännu!
Besv. arli Ekon.-Utskottets Ulla tande, N:o 125. 9 * närén, linder förutsättning, att så val presterskapets som arrendatorer i Bohus län skulle dermed vara lika belåtne, som i Skåne, föreslagit: alt Rikets Ständer skulle hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, att den i deras underdåniga skrifvelse i ämnet af den 19 Mars innevarande år begärda förändring med utarrendering af annexoch mensal-hemman i Skåne, Halland och Blekinge, till likhet med hvad, enligt Kongl. Brefvet den 23 September 1812, eger runi i Bohus län, nådigst måtte utsträckas derhän, att en sådan optionsrätt, som uti Kongl., Brefvet den 3 Maj 1821, angående åtskilliga Lunds Domkyrko-hemman, nådigst beviljats åboer derå, eller ”att förre hemmansinnehafvare och, ifall han död är, hans enka eller barn, må till arrendet njuta rättighet att antaga det vid auktionen gjorda högsta anbud, hvilket dock icke får öfverstiga det bestämda maximum,” äfven må arrendalorer af annexoch mensal-hemman i alla ofvannämnde provinser tillerkännas. Genom omförmälde nådiga bref af den 3 Maj 1821 är hufvudsakligen stadgadt: att, när något af Lunds domkyrkas hemman skall utarrenderas, minimum och maximum såsom arrendebelopp skola, efter Domkyrko-rådets och Hushällssällskapets hörande, af Landshöfdingen utsättas i spanmål, grundade på hemmanets beskaffenhet och erfarenheten i afseende på andra arrenden i orten 5 att minimum skall utgöra minst -|:dels tunna för hvarje tunnland öppen åker; att förre hemmansinnehafvaren, eller, om han död är, hans enka eller harn, eger antaga det vid auktionen gjorda högsta arrende-anbud, hvilket icke får öfverstiga maximum; samt alt, derest minimum ej vid arrende-auktion hjudes, ny auktion bör hållas.
Hvad saken angar elier frågan om förklädring af i cap. 2 §:n StrafF~b:n i sammmanliang med K. brefvet den 2'5 Sept. 1777, får jag blott åberopa hvad jag yttrade, då samma förslag blef af R. o. Ad. ocb, pra jag ej bedrager mig, af samtliga RiksSt:n bifallet vid förra riksdagen. Jag skall ej belasta prot. med upprepande af de skål, som dervid blefvo anförda; de öfverensstämma hufvudsakligen med hvad i reservationen erinras. Men då jag således för andra gången understödjer Ötskrs framställning i sak, ber jag att, livad redactionen angår, få yttra, att för min del anser jag Hr Cedersehjölds redaction äga stort företräde framför Utsk:s, och vågar således tillstyrka, att propos. tili bifall å betänk, måtte göras i öfverensstämmelse med hans redaction. Det egentliga företräde, jag anser denna redaction innefatta, består deruti, att den bestämmer sjelfva brottet, och derigenom förekommer det olika förstånd derom, som domstolarna visat sig äga. Jag tror mig icke öfverträda go §:n Reg.F:n, då jag, utan alt nämna de speciella målen, likväl drager R. o. Äd. till minnes, huru inom samma Hofrätt och inom en kort tid en division ansett 1777 års bref vara generelt, och en annan tillåtit sig en tolkning deraf, till följe hvaraf den generella författningen underkastades ett undantag af specialiteter, d. v. s., efter min tanke, att den erhöll en förklaring, alldeles afvikande från sjelfva författningens mening. Författningen är generel, och antager alt man allmänneligen förstår hvad som menas med crimen Ises* majestatis, Så ansåg den ena divisionen, den apdra uttryckte deremot en motsatt mening.