Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då erhöll han emellertid af engelska regeringen i uppdrag att uppsöka den Willoughbyska expeditionens förolyckade fartyg. Han fann fartygen vid Nokujeff-ön, men återvände derefter till Cholmogory, utan att framtränga till Ob eller Novaja Semlja. Engelsmännens misslyckade försök att i nordostlig riktning finna vägen till Kina och Indien föranledde dem att för någon tid vända sina forskningsresor för samma syfte mot nordvest. Men när äfven de af Frobisher under åren 1576, 1577 och 1578 företagna tre resorna för nordvestpassagens finnande blefvo fullkomligt fruktlösa, begynte de på nytt att söka sin lycka i hafven nordost om Europa. »The Muscovy Company», som fått privilegium på handeln med Ryssland, utrustade för den skull år 1580 två barker, George (40 tons) och William (20 tons), under befäl af Arthur Pet och Charles Jackman, för att uppsöka den nordöstra vägen till Kina. Den 30 Maj lupo de ut från Harwich och kommo den 23 Juni till Vardöhus, der de qvarhöllos af motiga vindar till den 1 Juli. »Pet skyndade med sitt fartyg i förväg, framkom den 10 Juli till Gåslandet på Novaja Semlja (70° 30´ n. br.), vände derefter mot Kariska porten, som han fann stängd af is, framkom den 18 Juli till sydändan af Vajgatsch och Jugor Schar, som efter honom erhållit namnet Pets Sound, och trängde den 25 Juli till sammans med Jackman 4 till 5 mil in i det Kariska hafvet, hvilket han åter lemnade redan den 28 Juli, emedan isen icke medgaf honom någon passage.» (O. Peschel, Geschichte der Erdkunde, p. 294.) Pet återkom den 26 December samma år lyckligt till Ratcliff; Jackman deremot öfvervintrade någonstädes på norska kusten söder om Trondhjem, utgick i Februari månad följande året i sällskap med ett danskt fartyg, men hördes sedan aldrig mera af. Detta engelsmännens å nyo misslyckade försök aflägsnade nu deras tankar för en lång tid på en nordostlig genomfart.
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag ang:de tullbestämmelserna för livitt bomullsgarn under N:o 26 efter Engelsk beräkning. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott si» ... ° finna att ja öfverröslat nej. Af en ledamot yrkades 5 sk. och af en annan 7 sk. lull lill contra-proposition. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, dä nu fråga uppstått om innehållet af den blifvande contra-proposin, Hr Landtm, finge tili Ståndet hemställa hvilkendera meningen, antingen 5 sk:s eller 7 sk:s införselstull, Ståndet behagade till contra-propos. antaga, hemställande nu först, om R. o. Ad. behagade antaga 5 sk:s införselstull till contra-proposition. R.opades ja och nej. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga, att införselstullen bestämmes till 7 sk. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, alt ja öfverröslat nej vid svaren å den sist framställda propostn; i anledn. hvaraf votering begärdes. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposilion. Den som yrkar, att contra-propos;n vid voteringen om införselstullen å hvitt bomullsgarn under N:o 20 skall innehålla 7 skillings införselstull, voterar ju den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer eontra-proposm vid ofvannämnda votering att innehålla 5 sk. införselstull. D c 11 ii December e. m. Efter voteringens slut, befutinos i österna hafva utfallit, som (öijer : Ja — 20. Nej — 32. I anleda, häraf uppsattes, uppliistes till justering och godkändes följande voterings-proposition :
A, Vid en nogare granskning af den* na uppgift, sorn jemväl visar det resultat, att, utaf de varor, hvilka år 1824, voro till införsel förbjudna, men der* efter blifvit lill införsel lofgifna, har under loppet af åren 1825, 1826 och 1827 årligen inkommit varor, efter ett medelvärde af 1,021,797 R:dr, som gifvit en ökad årlig Tull-Inkomst af 189,790 R:dr; och då erforderlig tillgång på de i denna Tabell upptagna varu-arliklar, äfven under den tid de voro till införsel förbjudna, icke saknades i Landet, samt den nu upptagna Införsel-qvantiteten till det nogaste synes svara emot behofvet; så mäste deraf de resultat uppkomma, att den tillåtna införseln utestängt den olofliga inpractiseringen af dessa varor, och att den för elem erhållna Tull-Inkomsten varit en Statens betydliga vinst, hufvudsakligen på Lurendrägarens bekostnad, Äfven har Kongl. Maj:t, under den sedan sista Riksdag förflutna tiden, förordnat om nedsättning i Tullen på de BevillningUtskottets Betänkande N.-o vj. 7 prtiklar och till det belopp, som upp-fg; giften Litt. B. utvisar. Alla dessa ned-)1* sättningar har Bevillnings-Utskottet fun-'-(* nit billiga och för ändamålet, att förekomma Tullförsnillning, erforderliga, hvarföre ock Utskottet, med få undantag, å dessa Varu-artiklar föreslagit bibehållande af nu gällande Tull-bestämin elser. b') Om verkningarna af i8n3 års steni pä Näringarna. 1 g { 3. \ ^ 1 Cfft Då detta ämne varit ett föremål/ | för många tvister, både inom och utom ? Representationen, har Utskottet ansett sin pligt vara att begagna och för Rikets Ständer framlägga alla de upplysningar om Fabrikernas och Näringarnas tillstånd, före och efter den tid, då FörbudsSystpmet inskränktes, som varit tillgängliga, samt ifrån ena eljer andra sidan blifvit åberopade. Tabellen
1870 Xappllolr, fullmägtig Herr Lille er. stolpe, Kammar! erre, Riddare af N. O. 8204 Herr OaNn, sk Lolc^ulioun, Larl konrus, Ofwerste, Riddare af Swärds-Ordem Lill DeN 4 Augusti. Nö Lill Stats-Utstottet: 99 Friherre iiktiniiron, Onni, Öfwerste KamO mar-JunkareRiddare af Swärds-Orden. 28Z Friherre Litkversllötä, Maior. 290 Friherre von Hogen, fnllm. Friherre OsUeisri-iöinz RuUolf, vite Amiral. Zoi Herr kaiman» Ono Capitain. 17Z2 — ^.cUoi-berii > 4acob, Secreterare. I94O — lersineUkN, I^ieUrill. Vide Ptestdent. Commendeur af Swärds-Orden. Landshöfding-Riddare af Nordstjerne-Oroen. 1983 06) kenskötcl, Oertoki Asscss.wRid dare af Nordstjarne-Orden. L199 — LerSxreUt, CancellietRäd, Rids dare af Nordstjerne-Or-en. N:o Till Banco-UrsVottet; 109 Grefwe dloi-nor ak 'TunsOnri, General-Lieutenant. ^ 211 Friherre OoNertzröin, 8ror> Öfwerste^ Riddare af Sivards-Orden. 243 Friherre O^Zsi-tetUk, fullm. Herr kiirsn» karz, JollÄN OsnieO Capitain. 184 Herr Liikve^svLl-ci, fullm. Friherre 6s-> äersrröin, 'Tlnire, Ofw.
Domaren är då ur stånd att nog tidigt företaga ett sådant Urtima Ting. Till undanrödjande af denna svårighet, är väl, genom Kongl. Förordningen den to April 1810, tillåtet, att Urtima Ting må af Extra Domare förrättas, i fall Ordinarie Domaren af andrgöromål är hindrad; men utom det att härigenom den mera öfvade och erfarne Domarens handläggning uteblifver, just vid de mål, i hvilka den mest tarfvades, kan af tillåtelsen att bruka Extra Domare föga nytta hämtas i skyndsamheten med ransakningar, dels derföre, att brefvexlingen med Hof-Rätten, om förordnande för Extra Domaren, mången gång upptager mera tid, än det Ting , hvaraf Ordinarie Domaren är sysselsatt, och dels derföre, att orter gifvas, Den 5 Maj. gifvas, der nästan ingen Extra Domare finnes att förordna. Den, som från annan ort ditskickas, nödgas således först, på längre afstånd, brefvex^ la nied Landshöfdingen öm Urtima Tingets utsättande, och sedan göra en iångväga resa till stället, hvilket allt vållar tids utdrägt. I tvistemål åter måste hela kostnaden af Urtima Tinget stanna på den, som det sökt, äfven örn han vinner Saken, .emedan den tappande partén bör betala livad rättegången, efter den af Lagen stadgade ordning i allmänhet, kostar, men icke hvad en vederpart, för sin individuella fördel eller önskan, att erhålla ett snarare slut, kan finna för godt att använda. Följaktligen förutsätter begagnandet af UrtimäT Ting i tvistemål både ett betydligare värde af saken och en större förmögenhet hos partén: omständigheter af hvilka likväl, ifall rättegångs-sättet skulle kunna närma sig till fullkomlighet, den lidandes lagliga rätt, att ernåett skyndsamt slut pa sin sak, ej borde bero. För möjligheten att utföra den nu föreslagna förändring med Härads-Rättema, kan väl något starkare bevis ej gifvas, än att de redan i forntiden haft enahanda inrättning.
Och liksom hos en och annan frågan härvid icke varit om Sveriges Minislére är till sjelfva sin grundinrättning, genom bestäm* da funetioner och ärendernes fördelning så organiserad, att en del af dess medlemmar kas 332 Den 17 April f. /n. uppfylla något annat ändamål än att hindra och motväga godtyckliga och lagstridiga åtgärder , utan om c!e så kallade Ministrarnes personliga skicklighet och duglighet: så har det ock mindre kommit i beräkning huruvida en Magazinslnrättning i stort, hufvudsakeligen ingripande i den enskilta Spannmålshandeln någonsin kan vara för ett Rike nyttig, och om för den så beskaffade inrättning, som förra Ständer sjelfve beslutat, ett bestämdt System och bestämda föreskrifter varit gällande, än om den öfver safnma inrättning förordnade Directionens förmenta underlåtenhet, att rättvisa alia de stora förhoppningar, man med mer eller mindre skäl gjort sig om dess verkningar; mindre om de grunder, som för en sådan förvaltning bordt och böra stadgas, för att förekomma vackn lande och godtyckliga åtgärder efter tillfälliga anledningar, och för att i behörig tid tjena till ledning för omdömet, huruvida samma grunder blifvit följde,* än om det lidande, som Nationen genom MagazinsDirectionens förvållande skall vederfarits, då den, sorn en Talare uttryckt sig, lagt sten på börda; med ett ord mindre om medlen till framtida förbättring af Magaztosväsendet än om en slags reaction af allmänna opinionen emot de anstalter, som i detta afseende hittills blifvit vidtagne och utförde.
Vidare har Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitterat en i detta ämne af Riksdagsfullmiigtigen Ola Svensson från Skåne väckt motion, deruti, jemte erinran om här ofvan omförmälda förhållande, att en del af de Skånska kyrkornas inkomst ingår till Lunds universitet och användes till akademi-statens aflöning, motionären, som ansåge detta aflöningssätt, hvilket sannolikt tillkommit genom en enväldig regents förordnande, ej vara öfverensstämmande med nu i allmänhet antagna grundsatser, likasom det icke heller hade någon motsvarighet vid det andra af rikets universiteter, föreslagit, att de bidrag, som på förutnämnda sätt af Skånska församlingarne eller deras kyrkor erläggas, måtte ersättas af statsmedel och församlingarne återfå dispositionsrätten af sin kyrkotionde för att till sitt ursprungliga ändamål användas. I afseende å dessa framställningar får Stats-Utskottet erinra, hurusom de af motionärerna omförmälda särskilda afgifter alltifrån äldre tider fortfarande utgått af kyrkorna uti de förra Danska provinserna, och att anledningen, hvarföre dylika bidrag blifvit endast dessa kyrkor affordrade, återfinnes i det väsendtligen olika förhållande, som i kameralt hänseende af ålder egt rum emellan nämnde provinser och det öfriga Sverige. Då nemligen vid reformationen kyrkornas förnämsta inkomst, tionden, blef uti hela det dåvarande Sverige indragen till Kronan, så att kyrkorna endast fingo behålla en ringa del deraf, nemligen hvad som ansågs nödigt till kyrkovin,vax och oblater, jemte särskilda tid efter annan beviljade anslag af kronotionden till kyrkobyggnader, hvilka kyrkornas inkomster derföre vanligen benämnas vinoch byggnads-säd, så hafva deremot kyrkorna inom de förra Danska provinserna likasom förut under den katolska tiden, äfven efter införlifvandet med Sverige, fortfarande fått uppbära en tredjedel af hela tionden, hvarigenom inträffat, att flera af dessa kyrkor samlat behållningar till icke obetydligt belopp och i allmänhet befinna sig uti en vida fördelaktigare ekonomisk ställning, än inom det öfriga landet. Detta förhållande har ock säkerligen föranledt, att kyrkokassorna i nämnde provinser anlitades för de af motionärerna omförmälda utgifter, hvilka alltifrån Carl XI:s tid blifvit af dem bestridda.
Det är derföre jag yrkat, att planen för realisationen borde vara enkel och redig, så att allmänheten fattade förtroende dertill; ty annars, om man vid realisationsplanen fogar sådane åtgärder, som väcka allmän farhåga för realisationens bestånd, är det, att med ena handen rifva ned, hvad man med den andra uppbyggt. Utskotten lia ensett nödigt, att Banken lill den reela fondens förstärkning må ega upplåna \ Million R:dr. Jag kan icke tillstyrka, att Banken invecklas i några upplånings-operationer, emedan jag tror, att all upplåning för Statens räkning bör uppdragas åt Riksgäldskontoret och icke åt Banken. Jag ville derföre föreslå, att Herrar RiksgäldsFullmägtige må erhålla uppdrag, att på utländsk Ort uppgöra aftal om upplånande af i Million Riksdaler, när sådant behöfves. BancoFullmägtige kunna Den 9 J n I i i f. m. 39 då aunfläla hos RiksgäldsFullmäglige , när realisationen börjas, om behof af reela fondens förstärkande är för handen, då de sednare anskaffa penningar,• hvilka, när sådant af BancoFullfnägtige hegäres, kunna få lyftas. Jag är öfvertygad, att om saken försigtigt handteras, skall ett sådant lån aldrig komma till verkställighet. Utskotten hafva föreslagit, att blott en del af Bankens behållna vinst skall användas till silfverupphandling. I Utlåtandet N:o 3 åter föreslås, att Statens skuld till Banken skall reverseras, och ränta derpå beräknas. Hvartill skall detta tjena, när Bankens vinst skall återgå till RiksgäldsContoret. Det är då vida enklare och redigare, att Banken får behålla sina öfverskotter, och använda dem till silfveruppliandling, helst det väcker genast misstroende till planens redlighet, om räntor anslås till Banken för att genast återgå deri•från. I afseende på dagen för vexlingens början, instämmer jag i Grefve von Schwerins förslag. Jag anser vådligt, att ett beslut nu tages i detta afseende.
Det är då nödigt, att tillse, att den inkomst, som lagligen tillkommer handl verksföreningen, blir tillräcklig, att dermed bestrida de utgifter, hvilka hitintills måst utgå i följd af den äldre författningen, såsom aflöning till protocollsförande jemte flere andra afgifter, som dermed stå i sammanhang. Att en afgift af 10 ndr icke är serdeles betydlig, slutar jag deraf, att jag har mig bekant flere städer, hvarest denna afgift före den nya författningen blef påbjuden. Enl. den gamla författningen eller rättare under den tid, den gamla författningen var gällande skulle den nya handlanden för de öfriga personerna inom föreningen göra ett kalas, hvilket icke aflopp utan en kostnad af flere hundrade r:dr, men detta har numera upphört. Emedlertid anser jag det angeläget, att de ordinarie inkomsterne svara mot de ordin, utgifterna, hvarföre jag anhåller, att afgiften måste fastställas till 10 ndr. Gr. Gyldenstolpe: Att en afgift af 4 r:dr icke är tillräcklig är endast en förmodan, enär bevis saknas. Att en afgift af 10 ndr är tillräcklig, är likaledes en förmodan, ty det är icke försökt. Det finnes således ingen grund för höjandet af afgiften i detta fall. Man kunde lika gerna säga, att denna afgift borde vara hundra ndr: Jag tror, att K. M., som bestämt afgiften till 4 r:dr, varit i tillfälle att döma om tillräckligheten derutaf, hvilket jag anser R. o. 544 Den 5 Juli e. m. Ad. hvarken på grund af Hr Gillbergs eller Frih. Cederströms framslällningar hafva blifvit beredt. Ingendera af dessa Hrr har kunnat med ziffror visa, att den af K. M. fastställda afgift är otillräcklig. De hafva endast förmodat, att så är förhållandet, utan att, såsom jag redan nämnt, framdraga någon bevisning; vid hvilket förhållande, och då K.
Nyttan af uppmuddringen och fördjupningen utaf de några hundrade alnar, som stänga oss sjelfva från denna genväg, vöre deremot aldeles utan beräkning, både för vårt verkeliga försvar och för våra handelsfartyg, hvilket vid första ögonblicket på chartan genast visar sig, då hela vår flotta på några timmar, skulle kunna härifrån, under en enda vind utlöpa till Dalarön i stället för den långa omvägen förbi Waxholmen, som upptager | af compassen och ej medgifver beräkningen af någon säker tid. Huru Kongl. Maj:t och Kronan kommit att taga del i Stäkes sundets uppbörd, utan att det någonsin varit beräknadt såsom något försvarsverk, visar dess följande historia. Ä - Den 21 Februarii, 573 garen till Boo Säteri, hvarest Stäkes sundet är beläget, Hans Excellence Nicodemus Tessin, begärte år 1704 Kongl. Maj:ts tillstånd att få göra detta sund segelbart och derföre få åt„ njut* bom-penningar. Detta beviljades på vilkor, att hälften af inkomsten skulle tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan efter 30 fri hets-års förlopp; men då dessa förflutit, erhöll sonen Hans Excellence Carl G. Tessin en förlängningaf andra 30 frihetsår. Dess enskilte fördel hade likväl icke uppfordrat den äldre Tessin till större åtgärd än, att då en klippa mötte ett ställe på 7 fots djup, fick det dervid bero. Storbåtar kunde emedlertid befara det och med en ringa afgift ersätta den obetydliga kostnad som derpå blifvit nedlagd. Under de sednaste frihetsåren hade RiksRådet Stockenström blifvit ägare till Boo,£och erhöll den ytterligare prolongation, att under sin och sin hustrus lifstid få ensamme uppbära taxerade afgiften; men efter deras frånfälle inträdde Kongl. Maj:t och Kronan år 1809 uti åtnjutande af den betingade andelen, hvilken per medium för de sista 10 åren uppgått till det ringa beloppet af omkring 11 a 12 Riksdaler BancoSedlar om året, som jag med penningar eller frälse ränta velat lösa, för att åstadkomma något mera nyttigt af det stora tillfälle som dertill erböd sig.
Af den 7 i denna Manad, med tillkällnagifvande att Bonde-Ståndet, 1:0 Bifallit nedannämnde Utskotts Betarp kandeq, nemligen; Banco-Utskotletsi Om tidigare föredragning och ingifvande af Banquens Fastighets-Lån; Om närmare bestämmande af rättigheten för Bolag och Corporationer att i Banquen upptaga Lån å Fastigheter; Rörande de vid Banco-Discont-Verket erforderlige vederhäftjghetsbetyg , samt angående förökning i antalet af Verkets Styresmän; I fråga om understöd för SöderTelje Calais fullbordande; Rörande Specificerade Förteckningars insändande öfver Assignatiooer, som på Banquen Utfärdas; Dtn 14 April. 42? Lag-Utskottets : Öfver väckt fråga det de pubMque Anctoriteter, som å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar afsluta Contract med Enskilde, ej må äga att vid tvist] om uppfyllande och tolkning deraf, sjelfve deröfver döma. Om bestämd förklaring angående hvad till Politie mål hänföras bör; Öfver Förslag till åtskilliga ändringar uti nu stadgade Rättegångs ordning; Angående Herr Grönhagens, G., Förslag Ett Öfver-Ståthållare-Embetet i Police-Ärenden, hädanefter må blifva ställt under Hof-Rättens granskning; Lag• och OeconomicE-Utskottens Om Husbehof? Mjölqvarnars befrielse frän Skattläggning; Rörande föreslagen ändring uti Allmänna Lagens Stadganden och de genom Kongl. Förordningen den 9 Februarii 1812 meddelde Föreskrifter örn Stängsel-skyldigheten; Rörande rättighet för Allmogen i Blekinge och Skåne, att emellan Hamnarne derstädes få sjöledes obehindradt föra deras Producter; I anledning af gjort förslag till ändring i 4^6 April. na galande st3dganden rörande Jordägares rätt hos Landtbo 5 Öfver väckt Förslag angående rätta delnings-grunden vid Enskiften af Hemman i Blekinge ; Om obehindrad rättighet för Hemmansägare att uppföra och begagna Husbehofs Vatten-, Väder-, Mjöloch Sagqvarnar. OeconomiUtskottets :
I afseende å det tillstyrkta anslaget till byggnads-arbeten å Kongl, slottet i Stockholm: af riksdagsfullmäktige Matts Pehrsson frän Stockholms, Måns Månsson frän Kalmar, Ola Månsson från Christianstads, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands, Henrik sindersson och Nils Nilsson från örebro, Elof Sindersson från Wermlands, Gabriel Sindersson från Elfsborgs samt Nils Svensson från Blekinge län.. Ånk. till Exp.-Utsb. den 14 Okf. 18ä4, kl. I & m„ Utlåtande,. i anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o £77, angående ersättning till Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-krigsmans-kassorna. (U. A.) Till Stats-Utskottet hafva Borgareoch Bonde-Stånden återremitterat Utskottets, under N:o 277 afgifna, utlåtande, innefattande tillstyrkan, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga framställning i ämnet, måtte besluta, att Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-krigsmans-kassorne finge för innevarande Stats-reglerings-period, eller åren 1852, 1853 och 1854, tillgodonjuta skillnaden mellan de till ersättning för kassornas förra inkomster af rusthållsoch en per-mille-afgifter anvisade anslag och de belopp, fi S/a/s-11/skuttets Utlåtande, N:o 324. hvartill samma inkomster, om de fortfarande till kassorne ingått, kunde vederbörligen styrkas hafva varit dem behållne, samt att de medel, hvilka sålunda komme att till kassorna utgå, borde från Riksgälds-kontoret utbetalas. Till stöd för återremisserne är. i öfverensstämmelse med innehållet af den vid utlåtandet fogade, af hr Berger afgifna, reservation, erinradt., att Rikets. Ständer vid sistlidne
Maj:t i Nåder skulle finna för godt alt branvinshränning inställa eller förbjuda, skall alf bränvins-brännings-redskap antingen inlemnas i allmänna förvarings-rum, hvilket bör ske sist å andra söeknedag efter den, då- hans rättighet att densamma begagna uppbörer,. eller om den befrnnes i enskildt förvar, förseglas, genom deras försorg, som jörsegling; skola verkställa, utan att i senare fallet pann-egaren sig; deromhehöfver anmäla.. §• Äfven under den för bränvins-bränning lofgifne lid, må icke egare af bränvins-brännings-redskap, som till bränvins-bränning sig icke anmält, eller icke vederbörligt tillstånd erhållit, på sätt ii §. omförmäler, innehafva oförseglad bränvins-redskap. Stadgandet i denna och nästföregående §. må dock ej tillämpas på njr iredskap, sorn är i tillverkarens vård, eller på gammal redskap, som är under arbete pä kopparslagares verkstad. §. 25. Den, sorn förskaffar sig flera, större eller annorlunda beskaffade bränvinsbrännings-redskap, än dem, till hvars begagnande han berättigad är, eller Bevillning»- »arnt Allm. Besv.- och Ekon-Utskottens Utlåtande, E:o 5.. 2® si" anmält, vare skyldig att, inom åtta dagar efter det lian egare deraf Blifvit, sådant hos Magistraten i stad eller hos närmaste Rrono-betjent på! landet anmäla, och dessa redskap antingen försegla låta, eller ock. tillförvar å allmänt ställe aflemna. Åslundar någon att, i stället för den; redskap, sorn lian. innehar oehs är berättigad att bruka, få begagna annan redskap, sorn han sig förskaffat, vare detta tillåtet, så vida hans uppgift till mantalsskrifning berättigar honom att sådan redskap få begagna, eller han hos Kongl.