Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då man åberopar sig på sådana auctoriteter, får jag förklara, att äfven tidehvarfvets störste hjelte af mig icke erkännes såsom någon auctoritet. Upplysningen och erfarenheten fortskrida med tiden och lemna auctoriteterna bakom sig. Det gifves ingen säker auctoritet inom menskligheten. Dessutom Den ;5 Augusti f. m. 3i får jag hemställa till H. Ex., om det är rätt af en fosterlandsvän att blindt tro på en autoritet. Auctoriteterna må vara uppsatta huru högt som helst, så tror man likväl, att de någon gång förbisett ett eller annat, eller icke sett det med den ofelbarhet, som sällan tillhör menniskan. Ex. har nämnt vårt centralförsvar. Jag får härvid påminna, att jag vid början af H. Ex:s yttrande, måhända icke utan skäl, förmodade, att uti H. Ex. få en vigtig och stark medhållare. Så har likväl icke skett. Anledningen till denna min öfvertygelse har jag hemtat från H. Exts förträffliga yttrande lill Statsrådsprot. vid fredens afslutande med Ryssland, då H. Ex. förklarade, att sista blodsdroppan inom Sverige borde spillas, innan Aland intogs af Ryssarna och gränsen flyttades öfver Calix eif. Nu har likväl icke blott Åland blifvit Ryskt, utan framter synen af ett rusladt läger i närvar. ögonblick. Under tvenne års tid har jag tagit i anspråk allt, hvad enskilda vänskapen kunnat åstadkomma, för att genom enskild correspondanee skaffa mig alla möjliga upplysningar i detta ämne, hvaruti det sålunda lyckats mig erhålla mera kännedom, än mången annan inom mitt fädernesland torde äga. Om jag då upplyser, att öfver 2,000 enskilda murare varit der sysselsatta i flera år; att öfver 80 å go millioner murtegel blifvit ditförda, att fästningen innesluter \ väg och att den innefattar hamnen Bomarsund, som lemnar rum för de största fartyg; om jag då förklarar, att jag anser Åland såsom ett rustadt läger för en större invasions-arme', då det tillika kan anses såsom Stockholms förstad, så frågar jag, om man i första rummet skall se på centralförsvaret.
S. D. b om det år för åndamålet med Revisorernes åtgärd upplysande och angeläget, att Stats-Verksförvaltningen för dem framlågges och kännedomen deraf blifver tillgänglig, så nara inpå den löpande tiden, som år möjligt; så funno Revisorerne sig höra, genom Utdrag af Protocollet, anmoda Kongl. Stats-Contoiret, att meddela dess utlåtande, huruvida Kongl. StatsContoiret anser, att Kongl. Rånte-Kammarens Hufvud-Bok och de Memorial-Böcker, som hos Kongl. Stats-Contoiret föras öfver Stats-Verkets Inkomster och Utgifter, måga hinna så tidigt afslutas, att de kunna aflemnas till Riksens Stånders framdeles blifvande Stats-Utskott eller, under Revisions förrättningar, tili deras Revisorer, inom den 1 November för det nästföregående året. Ut supra, Pä befallning Z.. G. af Silén. Revisorers Berättelse. i \ i Utdrag af Protocollet, hållet uti Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Contoir den 4 December 1820. drogs, hade Riksens Ständers till Stats-Bancooeh Riksgälds-Verkens granskning valde Revisorer, med anförande, huruledes det vore för andamålet med deras åtgärd upplysande och angeläget, att Stats-Verkets förvaltning framlades och blefve tillgänglig för Revisorernes kännedom, så nära inpå den löpande tiden, sora möjligt, begärt utlåtande derom, huruvida Kongl. Stats-Contoiret ansåge, att Kongl. Ränte-Kammarens Hufvud-Bok och de Memorial-Bock er, hvilka hos Kongl. Stats-Contoiret foras ofver Stats-Verkets Inkomster och Utgifter, måga hinna så tidigt afslutas, att de kunna aflemnas till Riksens Ständers framdeles blifvande Statsutskott, eller under Revisionsförrättningen till deras Revisorer, inom den 1 November för det nästföregående året. I anledning häraf skulle Kongl Stats-Contoiret till svar meddela följande: Kongl. RänteKammarens Hufvud-Bok för hvarje år bör, efter nu gällande Författning, vara afslutad inom det näst följande årets utgång. Kongl.
Uppå i anledn. häraf framställd propos. biföll E. o. Ad., att de öfriga RiksStm skulle genom utdrag af prot. vänligen inbjudas att förena sig i det af R. o. Ad. fattade beslut, i fråga om mom. c af 4G:te punkten i StatsUtskrs Utlåt. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då det i och för votering i För stärkt StatsUtsk. är af vigt, att E. o. Ad. så snart som möjligt fattar sitt beslut öfver BondeSt:s inbjudning angule åtskilliga voter:s-propos:r, får jag föreslå, att E. o. Ad behagade besluta, att främst på föredragningslistan till nästa plenum uplöra detta BondeSt:s Prot.-utdrag. I anledn. häraf hemställde Hr Frih. o. Ordf:den, om E. o. Ad. bifölle att BondeSt:s Prot.-utdrag N:o 452 upfördes främst å föredragningslistan för nästa plenum. Ropades Ja. Anmäldes och lades på bordet BankoUtsk:s Berättelse N:o 63, ang:de förrättad revision af BankoDiskontverkets räkenskaper och förvaltning för år 185 6. 1-Iöglofl. E. o. Ad. åtskiljdes kl. \ 11 e. m. In fidem protocolli, Alberl Munck. I? b 28 Ilo t • u»b«r f. m. Onsdagen den 25 November 1857. Plenum kl. ] 0 f. rn. Frill. Åkerhjelm, Johan Carl, sorn fortfor att i Hr Gr. o. Land tinis ställe föra ordet, tillkäunagaf, att han trott sig upfylla K. o. A.d:s önskan, då han gjort sig underrättad om Hr Gr. o. Landtnäs helsotillstånd, och hade nöjet meddela, att Hr Gr o. Landtm, tillbragt en lugnare natt, och att haus helsotillstånd var förbii ttradt. Frih. Paykull, Joh. Gust.:
Det är nödvändigt att uttryckligen bestämma detta, och har kommissionen trott att den oafbrutna följd af dagar, under hvilka ett bränneri måste vara förpligtadt att dagligen tillverka ofvannämnda qvantitet, kan bestämmas till 45 dagar, under hvilken tid hvarje mäskekar kan hafva varit 5:ne gånger begagqadt, nemligen under förutsättning att det tömmes 5:te dagen efter den, då det blifvit fyldt till afjäsning. Bestämmelsen härom är upptagen uti lagen under § 26 a. Ett så stort tidsrum vore kanhända icke nödvändigt ensamt för att uppnå den afsedda driften, enär 8 till 4 0 dagar kunde för detta ändamål anses tillräckliga; ty är man nödsakad att'under så lång period, som den sednast omnämnda, drifva ett bränneri med så stor daglig produktion, kan äfven rörelsen anses reglerad efter den skala, man afsett; men när man detta oaktadt har trott att perioden borde bestämmas så lång, som skedt är, har man gjort det hufvudsakligen med afseende på de med koptrollväsendet förknippade utgifter, hvarom närmare kommer på sitt ställe att anföras. För öfrigt må märkas, att tiden räknas från den dag, då den första inmäskningen företages, hvarvid produktionens storlek räknas efter det mäskerum man använder, och i det förhållande mäskekaret är beräknadt att gifva bränvin per potterymd. Man förutser väl, att så väl mot storleken af det omnämnda minimum, som hufvudsakligen mot den oafbrutna afverkningen komma att göras vigtiga invändningar, sär - 8 Norska Kommis. Betänk, äng. Bränvinsbr anning en. deles tillfölje af den omständigheten, att flera af de brännerier, som äro försedda med pistoriska apparater, dels af brist på vatten och dels derföre att den vid handteringen fallande drank med större fördel') kan begagnas till kreatursfoder, endast varit i gång under halfva dygnet eller under vissa timmar på dygnet, eller också endast hvart 2, 5 eller 4 dygn, och att man således med afseende på dessa ej kan säga att tillverkningen ständigt varit 4600 till 2000 potter dagligen.
Utskotten erkänna fullkomligen den värde Xiedamötens medborgerlighet och Fosterlands-kängia, äfvensom, att hans enskilda ställning icke föranleder honom till någon annan talan uti nu förevarande ämne, än det allmännas; och Utskotten våga tro, att äfven många, som icke befinna sig i samma lyckliga ställning, det oaktadt Slatsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 465 pch med egen försakelse, skulle gifva sin röst, jcke åt der enskildias, utan åt det allmannas sak; men Utskotten skola deraf icke hindras, att till vittnesbörd örn sanningen af deras anförande på. kalla just desse medborgare sjelfve, som i ep. Jjelt annan belägenhet än den värde Ledamoten, nogsamt skola igenkänna förhållandet, sådant, Som Utskotten det framställt. Målet för hvarje enskild Mans verksamhet måste naturligen vaga, att befordra sin och de sinas trefnad och förkofran; och, i den mon detta lyckas, beredes för Samhället enahanda följder. Samhället förlorar deremot ofelbart i moralisk styrka, och vinner ej heller i längden L den economiska, då bekymmer och förlägenhet upptaga den tid och de omsorger, sorn förut voro egoade åt trefliga yrken, då hoppet sviker och slutligen artificielt uppbragte skördar utmätas till gäldande af Diskont-Skuld. Hvad är val den Provinsen belåten med sin ökade pröduction, där mängden af medborgare icke kunna säga: detta är rnin lön för mödan: detta kommer mina barn till godo? Ingen trefnad i Samhället går i bredd med en sådan production, och då karr den ej heller bestå, H vad angår den värde Ledamotens beräkning om Sedelstockens förhållande och variationer sedan år 1800, samt dess nu varande belopp, nödgas Utskotten förklara, att den alldeles icke är med rätta förhållandet enlig. Utskotten förmoda, att hvarken den värde Ledamoten sjelf^ eller Rikets Höglofl.
Och enär samma lag appliceras hit, så finnes tillräcklig säkerhet, och stadgandet bestämdt, om medlens lyftande, ehvad rättegången om vattenverket längre eller kortare tid fortvarar. Domaren varder ock särdeles belåten, om han undslipper det äfventyr och ansvar, hvarföre han år blottställd för bördeoch löseskillingars qvarliggande i Rättens förvar och under dess vård, I öfrigt lärer Högloflige Ridderskapet och Adeln desto mindre förvägra återremiss, som redactionen i Betänkandet behöfva förbättring och förtydligande. Deruti finnas åtskilliga omständigheter, som åtminstone jag icke» kunnat fatta, elier ens åro omnämnde och detailierade. Det år sagt, till exempel, att jordägare få lösa vattenverk, hvilka åro dem till mehn eller hinderlige för tilltänkte odlingar; men löses ett sådant och vattnet slåppes, så kunna vattenverk befinnas långt ned oföre, hvilka derigenom antingen förstöras eller lida betydlig skada; och ägor emellan dessa verk gifvas, som af öfversvåmningar lida mehn och försämras; så att l ogen måste bestämma förhållandet i hela fortsättningen ; hvilket likväl i Betänkandet saknas. 1 öfrigt får jag endast åberopa hvad jag förut anfört. Herr Mannerjiam: Jag vill blott utbedja mig, att, i af-eeride på iöse-skillingen, få tillägga några ord. J ig fruktar nemligen, att derigenom, att man sätter 5o procents förhöjning på värdet, man ej blott motverkar Lagen, utan äfven för - 666 Dm 12 Julii e. m. hindrar frivilliga öfverenskommelse^ Det år ganska naturligt, att om Vattenverks-ågaren vet, att han ej kan få mindre ån 5o procent utöfver värdet, skall sällan någon förening åga rum, och således lösen ej utan långvarig rättegång kunna bestämmas. Jag anser det således på sått jag förut nämnt, vara bäst, att sätta riktiga grunder för värderingen, och att om tillöknings-procent likväl skall åga rum, den icke bör vara så hög, som Utskotten föreslagit. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolf Göran'.
Ty det måste dock medgifvas, att 24 Landshir med lika många Landskamererare, samt med en mängd Pogdar och Länsmän under sig måtte väl kunna uträtta mera än en särskild Styrelse här i hufvudstaden, som icke kan göras så talrik, att ej kronobetjeniugen får lof att anlitas för att verkställa dess beslnt. Hushållningen med skogarne kan delas i 2:ne delar. Först den vetenskapliga, som bör anförtros åt en särskild Styrelse, hvilken skulle förordna huru mycket af den eller den parken får årligen afverkas. Den andra delen åter är att bifalla eller afslå utsyningar, och att i öfrigt meddela beslut rörande förseelser i afs:de å skogshushållningen. Detta måtte väl tillhöra LänsStyrelserua och ingen annan. Det skulle vara intressant att se, i det fall att till den särskilda Styrelsen insändes alla ansökningar om utsyning på den eller den allmänningen, huruvida denna Styrelse skulle ega tillräcklig sakkännedom för att deröfver besluta. Detta är deremot så mycket lättare för Konungens Beflude, som denna myndighet kan inhemta alla nödiga uplysningar af den derunder lydande skogsbetjening, som bor i' grannskapet af skogarna. Jag har också haft någon erfarenhet af Landsh.Emb:ts utöfvande, ehuru icke så lång som Pir Åkerman, och jag erkänner villigt att med detta embete äro mångahanda pligter förenade; men om Landsh:n rätt använder sin tid till fullgörande af sitt embete, ligger det icke för honom utom möjlighetens gräns Den 7 November f. m. 429 att dem upfylla, och således torde han äfven kunna utföra hvad honom i afs:de å skogshushållningen åligger. Hr Frih. o. Ordf:den tilllcännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättaude af plenum kl. 6 e. m. Gr. Sparre:
Uraktlåter egare af förenämnde skattlagde Sågar och Q varnar att uppgifva någon såsom Mjölnare och Sågare j påföres likväl afgift efter a Art., såsom more en Mjölnare eller Sågare uppgifven. Uti serkildt anförande hos Högv. Preste-Ståndet har Herr Domprosten Ho!mström fästat uppmärksamheten uppå olämpligheten af de olika bevillningsafdrag af 2 Rd.per mille för intecknadt, samt af 5 procent, eller 3 Rör per mille, å räntan af ointecknadt Capital, samt ansett sådant endast medföra krångel vid räkenskaper och liqvider, utan att någon egentlig fördel dermed torde vinnas, då man knappt bör förmoda, att Capital hellre fästas i Fastigheter, för den ringa skillnaden i ränteafdraget; i grund hvaraf Herr Dom-Prosten hemställt, om icke detta afdrag kunde bestämmas lika för alla Capital, till antingen 2 Rdr, eller 3 Rdr per mille. Detta har Utskottet tagit i noga öfvervägande; och, ehuru Utskottet, Sena sidan, B evilln.-T] Islits Utlåtande, N:o 66. 27 funnit de nu gällande stadganden hafva sin grund deruti, att Bevillning för Fastigheter erlägges med a Rdr per mille, men af all annan rörelse med 5 procent af inkomsten, så har det likväl, å den andra sidan, icke undfallit Utskottets uppmärksamhet, att, efter den nu stadgade grunden för bevillnings-afdraget å räntor, en Läntagare, som lemnar mindre säkerhet åt Långifvaren, är berättigad till större afdrag, än den Låntagare, hvilken gifver den största, eller intecknings-säkerheten 5 och Utskottet kan för öfrigt icke undgå instämma i de af Herr Dom-Prosten Holmström yttrade åsigter, samt anse det befordra enkelhet i alla liqvider, om detta afdrag bestämmes till samma be opp af räntan å alla slags capital utan åtskillnad.
Ägghvitan är således det ' viktigaste af alla våra organiska näringsämnen. Orsaken härtill ligger väsentligen däri, att ägghvitan tjänar till uppbyggandet af kroppens lefvande substans. Vidare ådagalägger erfarenheten, att kroppen dagligen behöfver en icke obetydlig mängd ägghvita äfven i det fall, att han, såsom j u alltid sker, därjämte förtär fett och kolhydrat. D e t är likvisst icke möjligt, att med en enda siffra angifva kroppens dagliga ägghvitebehof, ty detta är mycket växlande och beror på kroppens ålder, kroppsstorleken, beskaffenheten af det honom åliggande arbetet, o. s. v. Förutsatt att födan innehåller fett och kolhydrat i tillräcklig mängd, behöfver en fullvuxen man, som utför ett tämligen tungt, men dock icke icke alltför strängt arbete, dagligen omkring 120 gr. ägghvita, en fullvuxen kvinna i samma ställning omkring 100 gr., en gammal, icke mera arbetsför människa däremot endast o m - kring SO gr. I alla händelser böra vi lägga stor vikt på den af erfarenheten bekräftade satsen, att ägghvitans mängd i den dagliga födan icke får tagas alltför liten. Mängden af fett o c h kolhydrat i födan rättar sig i väsentlig grad efter storleken af det kroppsarbete, som individen har att utföra. J u strängare kroppsarbetet är, desto mera o m - fattande är förbränningen af fett och kolhydrat i - k r o p p e n. (Forts.) Japanska kvinnor oeh japanska hem. (Riter författarinnans norska manuskript.) " Bärstudier ". in. Litet om lingon. Prisbelönad uppsats af W I F V A N. t jn jag skulle! » Därpå har jag suttit och funderat med den påföljd, att jag nu befinner mig vid mitt skrifbörd m e d pennan i hand och i begrepp att inlåta mig på bärstudien III, o m lingon. Få se hur det lyckas! Viljan är god, men brist på förmåga k o m m e r kanske att allt för bjärt framlysa, så om. det här k o m m e r till någon nytta, det är något som framtiden får visa, ty m e d oinskränkt förtroende till vår Iduns ärade redaktion, hänskjuter jag det till den att afgöra därom.
Med fästad t synnerligt afseende på det allmänt nyttiga ändamål, icke allenast till förmon för Läroverket på Carlberg, utan äfven i gemen för Elementarundervisningsverken i Riket, sorn åsyftats med en af Lectorn vid Kongl. Krigs-Academien, Professor Ågren företagen Utrikes resa, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 19 Junii i83o, tillagt bemälde Professor, såsom understöd, en summa af 5oo R:dr alt utgå af blifvande öfverskattet på anslaget till allmänna Undervisningsverken; men som Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 21 December i83o, rörande sistnämnde anslag, innehåller: "att, enär fråga om den närmare fördelningen af de till Undervisningsverken beviljade 60,000 R:dr, då ännu icke hunnit till pröfning föredragas, och Kongl. Maj:t funnit med rättvisa och Rikets Ständers afsigt öfverensstämmande, att berörde anslag till sitt ändamål, för år i83o, utginge och användes, de beviljade sammanräknade Co,000 R:dr skulle för samma år på io:de Hufvud-titeln afsättas till behofvet för blifvande regleringen;” så har det synts Revisorerne, att något öfverskott icke kunnat uppkomma på ifrågavarande anslag, hvilket af Rikets Ständer blifvit bestämdt afsedt till förbättring i 36 Stats-Utskotttts Utlåtande N.-o 22.
Förbättring i vårt beskattnings-systeme är önskad ? Ja, hvem delar denna önskan lifligare än jag? Men huru mycket finnes ej i det förevarande ändrings-förslaget, som skall befinnas lika användbart vid hvilket beskattnings-system som hälst? För öfrigt — om ett förbättradt beskattnings-system är önskaDSvärdt, och så lifligen önskadt: hvarifrån skola väl förslag till detta Herculis arbete komma? Ifrån Embeten , så organiserade, som våra nuvarande Stat-Secreterares? Ifrån Embeten, som äga blott makten att föreslå Och expediera , men intet det ringaste af makten att till verkställighet befordra eller ens att tillse , huru det expedierade verkställes ? Hvad jag vet, är att om jag innehade ett sådant Embete, och i min hjerna uppkommit och utbildats ett förslag i min öfvertygelse alldeles förträffeligt, skulle jag det nogsamt inom mig dölja. Ej af det klenmodiga motiv, som föranledde en namnkunnig Philoi soph att säga det han för sitt lugn aldrig skulle öppna den hand, i hvilken han höll alla san-: 3i8 Den 4. December j. m, ningar inneslutne; men i stöd af den öfvertygelse, att det project, som väl verksteldt skulle gjuta balsam i Statskroppen, kan gjuta gift deri, om det illa exequeras; hvem vet ej, huru Illa ändringar smaka underordnade Embetsverk, och huru kan man då vänta, att de väl verkställas, utan förmanskap af det högre Embete, som föreslagit och promulguerat nndringsprojectet? Aldrig skall jag derföre hoppas eller fordra väsendteliga förbättringar ifrån den Embetsman hand, sorn blott äger att föreslå och expediera) och hvars inverkning på det han föreslagit upphörer, när hans Waktmästare lagt Expeditionen i post-luckan. I stället för att , 60m förutgående vilkor för förbättring af våra ansvarige Embetens organisation, fordra förbättring i hvad af dem skall åstadkommas, väntar jag denna sednare af organisationens, och väntar den allenast på denne väg, och denne banas af förevarande ändrings-förslag. Jag understödjer derföre detta, såsom medel till det ändamål, den värde Talaren åtrår.
549 Jag tror, att om man blott pröfyar förhållandena i deras verkliga skick, och icke inlåter sig på en mera ensidigt juridisk utredning, skall man finna, att det icke är fråga om att afgöra hvilka personer rättighet till tångtägt må tillkomma, utan alle nast om ordnandet af sättet för tångtägten. Frih. Leuhusen har ansett jemförelsen med Fiskeristadgan alldeles oriktig, men detta kan jag icke finna, ty någon öfverensstämmelse finnes dock emellan fiskens rörelse uti vattnet och tångens kringförande i det våta elementet, enär så väl det ena som det andra icke af någon kan förutses eller, dit man ville helst hafva den, ledas. Le förhållanden, Frih. Alströmer andragit, äro säkerligen så behjertansvärda för en hvar, som önskar att ordning och trygghet må råda, att man icke bör af en alltför långt sträckt juridisk spetsfundighet, om jag så får uttrycka mig, i afseende å de anförda betänkligheterna, afhållas från att bifalla Utsk:ts hemställan. Inom Utsk:t framkallade motionen icke någon disskussion, eller, om så var, en högst lindrig. En hvar fann, att det öfverklagade missförhållandet behöfde afhjelpas; och då det framställda förslaget står i en viss öfverensstämmelse med K. Brefvet den 20 Juni 1844, såsom en utveckling af dess sednare del, om man nemligen läser det i sin helhet och icke, såsom Hr Olivecrona gjort, allenast till hälften — kan jag icke finna annat än alt Utsk:t egt fog för sin hemställan, till hvilken jag yrkar vördsammast bifall. Gr. Sparre, Erik: Så vidt af Betänk:t kan inhemtas, synes otvifvelaktigt, att den tång, som uppflyter vid en jordegares strand, är dennes egendom, hvilken sålunda icke kan honom fråntagas. Om nu flere personer hafva gemensam strand, måste äfven rättigheten till tångtägt vara för dem gemensam, och denna rättighet bör derföre tagas i betraktande vid skifte af sådan samfällighet.
Då ConstitutionsUfskottets Betänkande, rörande den sist förfiutne 'Femåriga förvaltningen af StatsRådsEmbetet föredrogs kunde jag icke föreställa mig, att det lindrigare behandlingssätt som allmänna meningen ansåg Utskottets Betänkande böra påkalla, skulle för Riksens Ständer försvåra eller stänga vägen för derifrån hämtade anledningar till underdåniga önskningar inför Thronen. Då man tyckes vilja försvara sig uti den tankan, att de framfarna misstagen icke borde påkalla den åtgärd hvartill StatsFörfattningen med anledning af ConstitutionsUtskottets Betänkande kunnat föranleda, var man likväl icke derföre öfverens, att ingen ting borde försökas till framtida förebyggande af simma anmärkninganledningar; man föreställde sig icke, att nedläggandet af anmärk - 54a Den 22 Julii e. rn, ningar emot personalen, skulle komma nit utgöra ett oöfverstigligt hinder för Thronens nalkande med itpplysningar och önskningar i anseende till Sakiörhällanden. Att söka tilltalets utväg torde ej vara det rätta, så länge påminnelsens är oförsökt; och det är af denna grund jag trodde, att det skulle gått *n, i underdånighet förelägga Kongl. Majit ConstitutionsUtskottets Betänkande utan någon anmärkning, utan något anmälande, blott såsom en upplysning om de't utslag, som genom Riksens Ständers granskande beredning vunnits. Det var ifrån denna synpunkt jag hämtade anledning till den af mig gjorde hemställan i detta afseendeConstitutionsUtskottets Betänkande framställde äfven åtskillige anmälanden i anseende till förhållanden , hvilka Utskottet anmärkt såsom grundlagsstridige, men likväl af egenskap att, efter Utskottets mening, icke tarfva någon åtgärd uti sådan anmärkningsväg som den, hvartill 107 § lemnar tillfälle.