Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj, hördes flera vittnen, genom hvilkas utsagor styrktes, bland annat, att Anders Andersson, efter att hafva sammanträffat med målsägaren uti Johannes Anderssons i Fläskjum stuga, en stund vänskapligt samtalat med honom och derunder framstält förslag om klockbyte samt, då de ej blifvit ense om mellangiften, med målsägaren börjat ordvexling, hvilken slutat dermed, att Anders Andersson frågat målsägaren efter pass och, sedan denne genmält, det han, såsom en i orten känd person, icke dermed vore försedd, under yttrande, att målsägaren borde häktas, fattat honom i kragen och med våld fört honom, som icke varit af starka drycker öfverlastad och ej heller på något sätt förgått sig emot Anders Andersson eller någon annan, från nämnda stuga på väg till det vid Fläskjum befintliga häradshäkte; att Anders Andersson derefter, oaktadt han under vägen till häktet blifvit varnad för följderna af sitt förehafvande, med stolthet tillbakavisande varningarne. insatt målsägaren i häradshäktet och tillstängt dörren, på ett sätt, som beröfvat målsägaren möjligheten att sjelf taga sig ut, och förbjudit tillstädes varande personer att förhjelpa målsägaren i frihet, och att denne sistnämnde i fängelset varit qvarhållen omkring en och en half timma. Anders Andersson, hörd öfver nyss anförda vittnesmål, påstod att målsägaren vid det i fråga komna tillfället varit drucken, men erkände i öfrigt sanningen af vittnenas berättelser På åklagarens yrkande förklarade nu Häradsrätten Anders Andersson skyldig att träda i häkte och uppsköt målet till den 21 i samma månad. Då målet sistnämnda dag åter förekom, inlemnade åklagaren en skrift, innefattande nya beskyllningar emot Anders Andersson, såsom att han olofligen utskänkt bränvin, i egenskap af gästgifvare prejat resande på skjutspenningar m. m., hvarjemte företeddes nästförutgångna Mars månads Dagbok vid Fläskjums gästgifveri, deruti oriktiga förändringar af hästarnes antal m. m. synbarligen voro gjorda. Åtskilliga vittnen hördes, deribland flera af Anders Andersson åberopade, men desse hade icke några väsentliga upplysningar i målet att meddela.
För att hinna detta, äfven i vårt land länge såsom eftersträfvansvärdt ansedda mål, erfordras, efter antagande af mitt förslag, endast tvänne, knappast märkbara steg. Det första skulle bestå deruti, att kontrolleringskretsen vidgades från häradet till domsagan och att förmyndaren, med bibehållen rätt att disponera öfver myndlingens medel, alltid och ovilkorligen ålades att aflemna säkerhet för desamma. Och det andra steget vore, att vidga kretsen till länet, ifall sådant ens behöfdes, samt att infordra medlen till den dåmera fullständigt bildade förmyndarekammarens förvaltning: Öfvertygad, som jag är, att dylika kamrar förr eller sednare måste inrättas öfver allt i landet, men derjemte inseende vådan att med ett enda penndrag ombilda sekelsgamla, i den enskildes affärslif djupt ingripande vanor, har jag dock i detaljerna byggt mitt förslag på den nu befintliga grunden, under det jag derjemte i detsamma sökt inlägga en tendens till utveckling i ofvan antydda rigtning. Men äfven utan en sådan utveckling, tror jag, att detta förslag skall inför den sakkunniges omdöme befinnas innefatta tillförlitligare garantier i afseende å förmyndarekontrollen, än såväl den nu gällande, som den af Utskottet föreslagna förordning. Och jag hemtar deraf ytterligare stöd för mitt vördsamma yrkande: att Rikets Ständer, med godkännande af hufvudgrunderna för mitt oftanämnda förslag, behagade återförvisa ärendet till ny behandling af Utskottet. Lag-Utskottets Betänkande J\i 32. 27 För den händelse afseende icke fästes å denna framställning, utan Rikets Ständer, lika med Lag-Utskottet, finna att kontrollen öfver förmyndareförvaltningen hufvudsakligen bör inskränka sig till kontroll öfver räkenskapsföringen, anser jag mig böra tillkännagifva, att äfven jag, för min del, anser det inom Utskottet utarbetade förslag till förändrad lagstiftning derutinnan i alla stycken ega betydliga företräden framför nu gällande förordning.
Detta galler icke skildringen af hennes sociala och filantropiska verksamhet, en skildring, som iir synnerligen v l l ufford och kuappt behofver kompletteras genom ntgra ofversikter. Det var egeatligen Amerilca-resan, som gaf h e m e iinpulserna till praktiskt arbete p l detta omrAde, om ocksH en stark onskan att bli sjukskoterska flera giinger under 1830-talet dylrer upp i hennes bref och endast stafjas genom Boklins och grefvinnan Sommerhjelms enstandiga afr %dan f r l n ett den tiden sA oerhordt och v %gsaint steg. Hon behgrskades hiirvid af sin djupa medkansla for allt lidande, frmnkallad genom den IAnga profningsticlen i fiiriildrahemmet, d l hon funnit frid och ro under besok hos sjnka och fattiga bland g o d d s underhafvande. Den gamla iilsklingsid$n ntmynnar under h e r i l r a - resan i hennes dax forvarfvnde intresse fiir kvinliga liikarestudier; sjtilf hade hon d i for Iangesedan insett, att Ite~r~tes lakmekall, uppgiften att triista och lindra, bast kunde utofras genom fortsatt fiirfattaresk.ap. Ifen for detta iindnmii.1 behofde hon ocks % djupare insikt i den lidande miinsklighetens behof, iln hvnd hennes egen erfarenhet kunde skanka henne, och sB drefs hon allt mer att uppmiirksamma de soeiala och politiska striifvandena. ~Syskonlifn u~tgiir det forsta forsoket att i s h i f t framlaggn resultatet af dessa studier. Det blef otympligt nog; salcert hax ingen af F ' redriha Bremers romaner s i inisslyckats som dennn hybrid raf sociala utopier och skiinlitters form. For ett offeutligt uttalande i politiskrr frftgor aktade hon sig tills vidnre.
Cederström ensam drifvit sin sals fullt consequent. Denna strid om formen har emedlertid så ofta förevarit, att det icke lönar mödan att nu vidare fortsätta den, helst den lärer komma att räcka, tilldess sjelfva lagstadgandet blir rältadt och förtydligadt. Min afsigt har nu endast varit att visa, det Utsk. sökt och, såsom jag tror, äfven lyckats i uppställningen af ett consequent system för Statsrådets organisation och att detta varit anledningen, hvarföre Utsk. föreslagit, att endast de, som hafva ansvarighet för ett departement, må äga rättighet att, antingen opämindt eller då RiksSttn sådant påkalla, bevista RiksSttns öfverläggningar för alt meddela upplysningar, hvilka Utsk. för öfrigt ansett lika angelägna, ehvad det är fråga om enskild motion eller K. propostn Om man emedlertid anser af behofvet påkallad t, att äfven' de consultativa ledamöterna af Statsrådet få tillträde till RiksSt:ns plena, skall jag ej sätta mig deremot. Jag får dock förklara, att jag för min del ej inser detta behof; oell att dessa ledamöter, såsom Frih. Boye velat, skulle få tillträde till Representationen för att der göra sina enskilda tankar gällande, hoppas jag aldrig skall inträffa, emedan jag hos Styrelsen vill se ett system och från Statsrådets ledamöter i denna egenskap blott inhemta collectiva meningar. Deremot anser jag Frih. v. Schulzenheims anmärkning ganska riktig, att då så många anmärkningar blifvit gjorda vid Utsk:s förslag om Statsrådets förändrade organisation, att måhända hela förslaget vid nästa riksdag kommer att falla, är det icke utan vigt att bereda inträde i RiksStms plena åt Statsrådets ledamöter, sådan organisationen nu befinnes. Jag medger dock, att inträdet då måste ske coliectivt eller för alla, emedan det för närvarande ej finnes någon, som är ansvarig för departementet; jag bekänner åtminstone, att jag, som sjelf varit statssecret. och ännu är embetsman och dessutom i åtskilliga enskilda mål har att göra med Regeringen, ej alltid vet till hvem jag skall hålla mig eller känner fördelningen af de inrikes åren der na emellan de särskil - Den ij October f. m. da Statssecreterarne.
Ständers Constitutions-Utskott, till ledamöter hvaraf, enligt från respective Riks-Stånden ankomne och nu uppläste Protocolls-Utdrag, följande Herrar och Män blifvit utsedde, nemligen: af Högloft. Ridd er skåpet och Adeln: N:o 101 Grefve Bunge, Fullm.: Friherre Cederström, Rudolf. » 48 Friherre Creutz, Fullm.: Friherre Ceder ström, Jacob. » 318 Friherre Liljehorn, Fullm.: Herr Silver stolpe, Axel Gabriel. » 2160 Herr Munck af Rosenschiöld, Eberhard. » 2204 Herr Gahn af Colquhoun, Carl Pontus. » 2219 Herr Rothoff, Birger. af Högrör dig a Preste-Ståndet: Hr Biskoppen m. m. Doctor Carl von Rosenstein. » Biskoppen m. m. Doctor Joli. Ad. Tingstadius. » Biskoppen m. m. Doctor Wilhelm Faxe. » Professoren m. m. Doctor Sv. Wijkman Casp:son. » Contracts-Prosten Doctor Math. Falk. » Constracts-Prosten Doctor C. M. Agrell. 718 Riksdagen 1815. af Vällofi. Borgare-Ståndet: Hr Commerce-Rådet m. m. Joli. G. Wegelin. » Lagmannen oell Borgmästaren And. Nensén. » Lagmannen och Borgmästaren Axel M. Rönqvist. » Borgmästaren Carl Ulr. Egge. » Borgmästaren Gahr. Kjellander. » Borgmästaren Jonas Ullberg. af Hedervärda Bonde-Ståndet: Vice Talmannen Anders Jansson Hyckert. Eric Ericsson från Orebro Län. Anders Nilsson från Jemtland. Anders Danielsson från Elfsborgs Län. Anders Aberg från Westerbotten. Hans Hansson från Kopparbergs Län.
Jag delar den åsigt med honom att de föreg:de anslagen för att befrämja afsändandet till expositionerne i London och Paris af Svenska industrialster voro mycket väl använda, emedan Sverige i slöjdskicklighet uphunnit den ståndpunkt att det kan täfla med utländningen, hvarföre det också var af vigt för den Svenska nationen att de fakto ådagalägga att den i detta hänseende kan mäta sig med hvilken industri-idkande nation som helst; men hvad deremot den nu ifrågav:de expositionen beträffar, som endast har till ändamål att framvisa landtmannaprodukter, så, ehuruväl jag nogsamt känner att Sverige gått framåt betydligt såsom landtbruksidkande nation, är jag dock af den tanke att de framsteg landet gjort i detta hänseende, likväl icke äro till den grad stora att det nu lönar mödan, att för utskickande af några tunnor spanmål eller några få race-kreatur, som ännu icke hunnit räkna 2:dra ännu mindre 5:te generationen af de stamdjur som införskrifvits från utländsk ort, påkosta en sådan summa, helst denna boskapsafvel är en planta, om hvilken man icke vet, huruvida den här i landet kommer att rotfästa sig eller icke. Det 104 D e n 14 Ok to b er. är väl sannt såsom Hr Montgommerie anmärkt att StatsUtsk. hushållat i någon mån, enär det tillstyrkt i Riksmynt hvad Regeringen begärt i Eko, mea deraf följer likväl icke att hushållningen varit sådan som den bordt vara. Jag, som gerna tillstyrker hvad Regeringen önskar och äskar, då jag finner det med landets sannskyldiga nytta förenligt, vill deremot icke tillstyrka en framställning, hvilken tydligen visar sig föranledd af en slags fåfänga nemi. att Sverige skall i detta fall täfla med en mängd andra nationer, som vi i följd af klimatiska och andra förhållanden ännu stå och kanske i många decennier måste stå efter såsom landtbruksidkande nation.
Gunnar var ock verkligen en talare, och hade måhända kunnat blifva en af de allra största sådana, ty få äro de, som visste så väl som han att välja ord och modulera rösten efter orden, och sålunda aldrig yttra en enda mening, som föll likt ett kärnlöst korn i jorden, utan att spira upp och gifva den frukt, som dermed åsyftades. Länsmannen blef stum och förlägen; hans medföljare drog honom sakta i rockknapparne på ryggen, och halfhögt mumlande om att han (länsman) «nog skulle sätta p för dylika oordningar och otillåtna sammankomster, m. m.» aflägsnade han sig ändteligen, då psalmen åter fortsattes, som hade ingen ting afbrutit den. Der ingen fanatism, inga villomeningar, intet hyckleri, intet andeligt högmod är med i spelet utan der endast själen och hjertat trängtar att närma sig Gud och höra hans trösterika ord, der tronar äfven toleransen, vid sidan af den högsta, fullkomligaste andakt, och förlåter äfven allt. – Alla förläto länsmannen, bådo i en kort slutbön Gud för honom, så väl som för alla andra menniskor, talade ej ett ord om hans hastiga uppträdande och försvinnande, utan skiljdes saktmodigt och tyst, så som de kommit tillsammans, och vandrade, styrkte i mod, förtröstan och allt godt, hvar och en hem till sig. Men länsmannen, han fann deremot för godt att dagen derefter ruska utaf i sin skramlande enbetskärra till kyrkoherden, der han, icke mera under förtrollningen af Elins tjusningsförmåga, berättade: huruledes han – «dels af en händelse, dels af tjenstenit, infunnit sig vid torplägenheten Viken, under säteriet Grantorp, der funnit mycket folk församladt, som under allahanda vidskepelser och signerier skrålade och sjöngo, samt öfverhopade honom (länsmannen) med ovett när han ville föreställa dem helt beskedligt det orätta af deras förfarande.
Uti en hos Högvördiga Preste-Ståndet väckt, lill detta Utskott remitterad motion, har Herr Professorn Bolmeer anfört, att, ehuru, under loppet af några decennier, Allmänna Lagen, Kyrko-Lagen, Ordningar och Reglementen för de lägre Läroverken, äfvensom Universitetens organisation, väsendet och syftningen af den undervisning, som der bör meddelas, utgjort föremål för en sorgfälligare granskning, hvilken föranledt vigtiga förbättrings-förslag, hvaraf en del kommit till verkställighet, hafva Universitetens så kallade Constitutioner och Styrelse-Lagar hittills icke blifvit vidrörde, utan befinna sig ännu i deras ursprungliga föråldradeskick. Den lillvext, de tid efter annan vunnit, genom en mängd Konungaoch Canzlers-bref, som i serskildta fall blifvit utfärdade, har icke kunnat afhjelpa behofvet af en fullständigare förbättring, helst äfven dessa Bref i sin ordning till en stei' del föråldrats och, såsom föga svarande emot den närvarande tidens kraf, förlorat sin giltighet eller fallit i förgätenhet. Både i deras och de ursprunglige Lagarnes ställe, har derföre så småningom bildat sig ett jus consvetudinarium, som, om det än från början utgått från skrifven Lag, likväl i många fall förirrat sig derifrån. Alt ett sådant jus eller en sådan praxis, äfven häfdvunnen, icke alltid förblifvit enahanda, utan, såsom i sig ej varande Lag, ofta lemnat spelrum för godtycket och tilitagsenheten och derföre både varit och fortfarande kan blifva af menligt inflytande, skulle icke kunna bestridas* men äfven derförutan syntes det vara den billigaste fordran, att så vigtiga institutioner som ett Lands Universitet, må ega både för tidsskiftet lämplige och bestämdt gällande Lagar.
Skånska hushålls-föreningen beräknar, att om ett tillräckligt antal elever kunna erhållas, som betala för sig, bör inrättningen, genom dessa afgifter, i förening med egendomens afkastning och det nu begärdta statsanslag kunna bära sig. Men dessa elever kunna ej, förr än förtroendet för inrättningen vinner stadga, påräknas, hvarföre det ock tilldess hlifver nödigt att taga fri-elever, hvilka, sedermera utgående från inrättningen, bevittna livad nytta inrättningen medförer. Hvarföre ock Skånska hnshålls-föreningen, äfven med det nu begärdta anslag får till en början i betydande mån inskränka sin verksamhet. Om blott hushålls-föreningen kan lyckas att bilda de första eleverna, så att de visa inrättningens nytta, kan man hoppas att få elever som, genom deras betalningsafgifter, sjelfva bidraga till institutets årliga underhåll. Då hoppas jag ock, att vi i Skåne ej heller behöfva täfla med Degeberg om statsanslag; vår täflan skall då endast blifva att bilda de bästa och skickligaste elever. Detta bar jag så mycket mera skäl att förmoda, som inköpet af Orup lill ett jordbruksinstitut endast skedde i detta afseende, och ej i någon beräkning af särdeles stor inkomst för actieägarne. Garantien för detta förhållande är vanligen starkast, närén hel association förenar sig om ett åsyftadt ändamål. Jag vill ej mångorda om nyttan af ett jordbruksinstitut för Skåne. Saken talar för sig sjelf. Hvar och en som känner Skåne, dess behof och egenheter, kati lätt inse denna nytta. Skånska jordbruket tarfvar stora förbättringar, ehuru det visserligen i många fall, genom sin bördighet, sitt läge, sitt climat och folkets arbetsamhet står framom en del andra provinser. Men traditioner och fördomar qvarstå der som annorstädes, och brytas ej genom andra medel, an sorn småningom verka. Härtill äro exempel tjenligast. I och för sig sjelf äga vi väl också i Skåne flera jordbruksinstituter, i denna mening; ty hvarje väl brukad landtegendom är ett sådant.
Borgare-Ståndeterhållen anmodan;• att inkomma med Utlåtande öfver de' nn varande Banco-FullmSgliges förvaltning,• beslöt Bonde-Ståndet alt lägga samma Memorial till bandliifgarnr.• S. D. Dl nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomi**- Ötsl ottbts pä bordel h vilande * Betänkande N:o 59, i anledning af väckta motioner, rörande Presterskapets aflöning, beslöt Bonde-Ståndet, att nied Ull"»‘ande öfver detta Betänkande låta anstå intill dess" att Lag"' samt Allmänna Be vars och Öeconomie-Utskotten inkommit med deras fe-m ensamma yttrande öfver Peter Jöns: ons ifrån Jönköpings Län tili dessa Utskolts handläggning' remitterade motion i ett, med föremålet för Allmänna Besvärsoch Oeconom e-Utskottets ifrågavarande Beläö»- kande gemenskap egande anine.* Pro(. Ut ar. d. 3o Maji 1834. Den 3o Maji i334> F r å n H Ögvordige Preste-Stan det. S. D. Vid förn vad föredragning bifölls Stats-Utskottet■ Utlåtande N:o S~, angående regleringen af Riks-5'atens nionde IlnlVnd-Titel. 5. Vid forn vad föredragning af Stats-Ut kottets Utlåtande IN: 9 88, angående regleringen af ulgifterne under Riks-Slatens tionde HufvudTitel, lii (ollos: 1, 2, 3, 4, 5, 7 och 8 punkterne ack Återremitterades: 6, c), io, 11, 12 och i3 punkterne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats Utskottets Utlåtande N:o 89, angående rrl gifte rå AlImänna-lndragnings-SLaten; Återremitterades: 2, 4 ocb '4 punkterne och bilollos alla öfrige. S. I).
— Sedan hos Herrar Fullmagtige i Riksgälds, Contoiret ar igoz blifwit anmäldt, att Riksens StänderS Bank icke fick öppnas för den Realisation af nämnde Contoirs Credit,Sedlar, Banken sig atagit, innan Förmögenhets - Afgiten till hela det paräknade beloppet till Banken blifwit lefwererad; Men pa hwiken afgift da ännu återstod en Summa af 33,i§8 Rrdr 4Z fl2 r:st. Banco; hafwa Hcrrar Den z Julik. rcos Fullmagtige till unöanrödjande af ett sadant hinder för Realisationens pabörjan, latit sistnämnde Summa till Banken aflemna emot förbehållen ersättning af hwad uppå Förmögenhets-afgiften kunde ytterligare inflyta; Marandes genom sedermera inkomne restantier Contoirets förffott minffadt till sörstberörde ännu balancerade Sumrna af R:dr 10,482: 42 fl. ^ r:ft. Banco. Enar Banken såsom ett wilkor för Nealiscringen af Femton Millioner R:dr Credit - Sedlar astat och förbehållit sig en wifl och bestämd Gumina, som genom Förmögenhetsafgiften skulle inbringas, och a hwiken Summa Banken icke lärer medgifwa något afdrag, har Stats-Utstottet wid sadant förhållande, och da, efter sa manga arS förlopp någon ersättning af ytterligare inflytande Förmögenhels-afgifl icke synes wara till något betydligt belopp att förwänta, trott sig böra förestå att i fraga »varande till ersättning balancerade Summa af 10,482 R:dr 40 fl. 5 r:st.
Ett verkligt uppseende väckte på börssig 1893 från England till S:t Paul-de-Loanda för balen bankir Tandrups unga och sköna fru; den att studera botanik och entomologi i denna trakt dyrbara toaletten lär förskrifva sig från en stor af Västafrika. Efter att hafva tillbragt någon Pariserfirma ... » tid i Old Calabar, begaf hon sig till Gabon och » Gör det dig inte stolt, Andreas, säg? » därifrån till Lambarene, där hon stannade i fiere » Då det nu gläder dig så synnerligen, min veckor vid den protestantiska missionsanstalten. Hon for sedan till N ' Djole och vidare till Jalaälskling, så. » » Ja, och uppmuntrande är en sådan där tidguga. I N ' Djole höll hon på att drunkna i vattenfallen, där hennes båt tre gånger kantrade. ningsnotis. rysligt eggande. Jag har redan de Doktor Massan lånade henne i Gaban sin slup allra praktfullaste idéer för mina nya toaletter. 5 Lafayette », med hvilken miss Kingsley utforTill min kusins bal t. ex. tänker jag. » » Men, Alice, hvem kan då bara tänka på så- skade Coriscoön. Hon torde snart komma till Kamerun, där hon ämnar fortsätta sina studier, dant där lappri ... » » Lappri ... säger du lappri? » » Bli nu inte genast förgrymmad, lilla vän. Om fröken Consuela Vanderbilt, hvilken nydet menar jag ju inte, men ser du, vi äro unga ligen blifvit förlof vad med hertigen af Marlborough, ännu och med allt vårt välstånd dock inga millioberätta engelska tidningar att hon är 25 år gamnärer, därför måste vi inrätta oss en smula därmal, högväxt, mörk och blyg till sitt sätt. Henefter; jag talar inte om inskränkningar ... Och nes hals är lång, och smickrare jämföra henne sedan. när. ja, när vi inte längre äro enmed prinsessan af Wales. » För det halsband, samma, då ha vi plikter och ansvar, då. » Alice rodnar lätt och ler för sig själf.
Regeringsformen. 4, af 14 §. i Riksdags-Ordningen, 5, af 4 §. i Regerings Formen; Beslöt Ridderskapet och Adeln att, enär berörde Förslag redan blifvit af de öfrige irenne Biks-Stånden till den behandling 5O §. i Regerings-Formen stadgar, godkände, uti enahanda beslut äfven för sin del nu mera instämma. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne samt den 8 och 9 dennes på bordet lagde Betänkanden. Frän Stats-Utskottet; af den 4 dennes: 1, angående Tull-Veds-Uppbörden i Halin-1 stad. 2, öfver Herr Jacob Lindströms Motion och Förslag att alla Statens Intrader skulle uppbäras och redovisas af Riksgälds-Contoiret. 3, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af f. d. Commissariens i Riksgälds-Cöntoi - 618 Prat. Utdr. d. 11 Junii 1818.' ret C. J. Lannells underdåniga ansökning Om åÄ terställande af fdrsuten tid samt understöd af Biksgälds-Cpntoireis Medel. Frän Lag-Utskottet. af den 26 sistlidne Maji i anledning af Kongl» Maj:ts Nådiga Proposition om en Lag angående vidtagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenad» Riken Sverige och Norrige samt derefter afvika till det andra. Frän Banko och Lag-Utskotten: af den 1 dennes öfver väckt förslag om ändring uti Författningarnes stadgande rörande beloppet af de belöningar, som böra erläggas till dem , hvilka upptäcka efterapare eller förfallskare af [Bankens eller Riksgälds-Contoirets Sedlar , samt utprånglare af så beskaffade Sedlar. Från Lagsamt Allrrtänrla Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: . , af den 3 dennes, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Utlåtande angående wäckt Motion örn upphäfvande af förbudet mot Landsköp.