Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfvenledes godkände Ståndet hvad Utskottet, sid. 34, hemställt, i afseende på Herrar Printzenskölds och Lundelii, Herr Gustafssons och Pehr Mattssons samt Herr iVordenanckars motioner. Vidare föredrogos de artiklar, för hvilka Kongl. Maj:t under den sedan tulltaxans utfärdande förflutna tid, enligt utfärdade Kungörelser och •Circulär-bref, stadgat förändrade tuJlhestämmelser; och förekom härvid ingen annan anmärkning, än att Ståndet vid det, efter artikeln jernspik, sid. 37, förekommande stadgande: U//7 annan samt allt Minujacturoch Handtverkssniide, ej specificeradt, med 3a så. värde och 8 sk. införselstull per skålpund, ansåg den förändring böra ega rum, att tullvärdet höjes till 3 ll:dr samt införsels tullen till 1 R:dr per skålpund. Beträffande dernäst Utskottets, i anledning af motioner, som innefatta yrkanden om borttagande af ulförsel-afgifler, sid. 39, framställda förslag om dessa algifters upphörande för vissa der uppräknade artiklar, fann Ståndet lör godt detta förslag gilla. Bih. till R. St. Och vidkommande de förändringar, som Ulskottet å samma sida och följande funnit sig, vid de i alphabetisk ordning uppräknade artiklar böra föreslå, dels för att lemna behörigt afseende åt de i andra motioner gjorda framställningar och dels för vinnande af mera säkerhet vid tullbehandlingen genom utbyte af förtullningssättet efter värde mot bestämdt afgiftsbelopp, så förekommo dervid följande anmärkningar: Yid Art. Bark, Ek-, beslöt Ståndet, med afslag af Utskottets förslag till nedsättning, att nuvarande tull bör bibehållas; Art. Bleckslagare-arbeten, Broderade arbeten och Böcker: Aterremittcirades ; Yid Art. Fisk: Strömming, fann Ståndet för godt besluta alt, med med afslag af Utskottets ifrågaställde förhöjning i införselslullen, denna må varda bibehållen vid det i nuvarande Tull-taxa bestämda belopp; Art.
N;o 164, gen häraf böra undanrödja några mindre inkast, anförda i afsigt att tillvinna förstnämnde anmärkning så mycket större kraft och giltighet, Utskottet har således icke, såsom det blifvit anmärkt, tillåtit sig det positiva omdöme, att en Theater, försäkrad till sitt bestånd genom uteslutande rätt till konstens utöfning, måste för henne blifva så äfventyrlig och menlig, sorn Utskottet framställt, men väl, att den kan blifva det; Utskottet har icke eller trott sig tillhöra att bedöma den närvarande Theaterns större eller mindre godhet, men Utskottet har förutsatt, att genom denna Theater, som ursprungligen, ulan alla egennyttans beräkningar, blifvit egnad till Tempel åt Fosterlandets sånggudinnor, Patriis Musis, som öfverskriften lyder, önskningen, att ega en god och fullständig scen, om icke alltid uppfylld, likväl genom undanrödjandet af tillfälliga hinder borde kunna tillfredsställas: dea motsägelse slutligen, som förmenas vara mellan Utskottets yttrande, att , vid uppstående tällan, vinsten måste stanna på den öfvervägande förtjenstens sida, och det äfventyr Utskottet-icke dess mindre velat finna för dea närvarande Theaterns bestånd, oaktadt öfvertygelsen, att den i tällan med hvarje enskild, skulle behålla öfvervigten, faller bort af sig sjelf, enär man besinnar, alt denna för-? Allm. Besv, o. Oec. Utsk. Uti.
I ett af korsen var en helgonbild infäld, hvilket väl måste anses såsom ett ytterligare bevis på, att en kristen hvilade i kistan. Detta oaktadt funnos åtskilliga kläder, som tillhört den aflidne, upphängda på en buske vid grafven jemte ett knyte innehållande mat, hufvudsakligast torkad fisk. Vid förmögnare infödingars grafvar lära de efterlefvande till och med jemte maten lägga några rubelsedlar, på det den aflidne ej må vara alldeles utblottad på kontanter vid inträdet i den andra verlden. Grafvar i Sibiriens urskog. Efter en teckning af Hj. Théel. Midt emot byn Nasimovskoj ligger ett öde guldvaskare»residens», efter Sibiriens förste eröfrare benämdt Jermakova. Anläggningen föranleddes genom upptäckten af rika guldsandlager å ett temligen vidsträckt område öster om Jenisej, hvilket för en tid fick rykte att vara verldens rikaste guldland. Inom kort skapades här ofantliga förmögenheter, och berättelserna om de hundratals pud, som den eller den årligen skördade ur sandlagren, och det öfvermodiga, slösande lefnadssätt, som här fördes af dem, hvilka lyckan tilldelade den stora vinsten i guldvaskeriets lotteri, utgöra ännu ett kärt samtalsämne i trakten. Höjda arbetspris och minskad tillgång på den ädla metallen hafva dock sedermera föranledt, att en mängd af de förut mest gifvande vaskerierna blifvit nedlagda; andra löna numera knappast bearbetningen. Många af de fordom rika guldvaskarne hafva, under sträfvan att vinna mera, blifvit utarmade och försvunnit; andra, som lyckats behålla sina »guldpud» – det är den myntenhet, guldvaskarne med förkärlek i sitt tal begagna – hafva flyttat bort till Omsk, Krasnojarsk, Moskwa, Petersburg, Paris o.s.v. Guldvaskareresidensen stå derför nu öde och bilda på flodens östra strand en rad halfförfallna, af nyuppvuxen småskog omgifna träruckel, efter hvilka snart nog endast sagan om den forna glansperioden skall finnas i behåll.
I flera är efter kriget hafwa d?sia Sedlar kunnat anmändas med en obe^delig förlust, helt nära den, Riksens Ständer sjelfwa utsatt. Men pä en gäng hafwa fruktan och mihrroende ästadkommit ek högt som efter behag blifwit styrdt och fördt as nägra elaka och winningslystna menniskor, ^Ziureursr; hwilket hast den olyckeliga följK, at alla behof och waror stigit til högt pris och omattelig dyrhet uran gräns, förorsakat ccmtulwn och osäkerhet i all rörelse, egendomars warde, ac. Denna svara och tryckande belägenhet känne wj någor hwar, och at, om den skulle fortfara, blefivo någre fa mycker rika och dro go til stg all förmögenhet, största delen af Jnnewanartz rolslement ruinersäa, och Riket igenom utländffa skulden alldeles utblottadk. Det är således hög lid, al detta onda blir hulhet, men det lärer ej kunna ske uran et allmänt bemödande, med äsidosälkande as egna inksres sen, at hwar och en i sin män harri! bidrager. I följe af Hans Masiks Naviga krapnlirisn til Riksens nu församlade Ständer, at sätta i ordning och hjelpa, wart äelsbrereäs Penningewerk, har nu det Hemliga Ulskottet i detta afseende lil ?Ienr afgisivit sit Betänkande. För min del kan jag ej annar finna, än at dek leder til detta stora ändamäls tvinnande. De upgifna medel härtil äro wäl kännbara, men uran någon upoffring lärer werkställandet wara omöjeligtEn bygg, nåd kan ej företagas utan gifwen I^orxk, således mäste yödwändigt til grundläggning häraf et allmänt samMitL 654 skott göras.
Domstolen lcmnade hyllning foga en önskan, — ett pium desiderium,— att inom Stånden någon tro skänkes sjelfständigheten hos andra Statens tjenare, 6å väl utom som inom 35 §:n Reg.F:n. Utsk. befarar såsom möjlig påföljd af det ifrågavar. avskaffandet blifvande yrkanden derhän, att mål, afgjorda i Högsta Domstolen, må kunna dragas under ny pröfning inför Konungen. Min enda anledn. till sådan farhåga vore den beklagliga sanning, att gränsen för menniskosinnets orimligheter ännu är oupphunnen. Men hvi skulle ett sådant förslag, mera än alla andra, blott under denna synpunkt tänkbara, tokerier, befaras? — Må jag dock, innan jag nedsitter, hafva i en punkt instämt med Utskottet. Må Svenska konungamakten befrias ifrån handläggandet af mängden ekonomiska tvistemål, af hvilka de flesta äro så ringhaltiga, ja ofta så löjliga, att i Europas ringaste stater skulle ingen våga med sådant till regenten inkomma. Mig är icke obekant att, likasom Utsk. om Konungens ifrågavar. 2!ne röster, likaså ropa många: ''Svensken älskar att dömmas af sin Kung” etc Men deraf tror jag icke ett ord. Antingen veta parlerne huru det tillgår, och då är dem redan rätt väl bekant, att endast underskriften kan vax-a Konungens åtgärd i de beslut, hvilka i thy mål heta Konungens dom ; ty det är alltför uppenbart, att Konungen icke kan hinna, såsom en kämnär, instudera och tillämpa dessa ”mindre bestämda och föga bekanta ," i en mängd författningar kringspridda och otaiiga gånger förklarade eller jemkade lagbud. Eller veta parterne icke huru det tillgår, och då förslår lill deras tillfredsställelse att Stylus curiae lemnäs lika oförändrad som saken i sin verklighet; ty denna förblifver densamma, antingen dessa mål i eller utom Konungens närvaro afgöras. — Ytterst riktigt erkänner Utsk. de obehag, som måste blifva en följd af delta konungamaktens nedstigande.
Men med dessa rättelser anser Utskottet förslaget antagligt, isynnerhet som Rikets Ständer vid innevarande Riksmöte beviljat anslag till ersättning åt vittnen i grölre brottmål, så att den betänklighet, son) eljest kunde uppstått derigenom, att vittnen kunde komma att besväras med längre resor än nu är förhållandet, bör förfalla; och lur Utkottet alltså vördsamligen föreslå, att Rikets Ständer besluta utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, som följer: Utan hinder af domsagornas nuvarande indelning, må, ef ler ty, som Konungen derom förordnar, serskilda härader hafva gemensamt häckte, inrcittadt för de häktades förvarande i Bih. till R. St. Prot. 1845, 7 Sami. 1 Afd. 41 Haft. 2 6 LagLtskottels Betänkande, N'.o m*]. enrum, så ock, i närheten af det häkte, gemensam tingsstad hvarest rån sakas och dömas må i brottmål, der häktad person tilltalas jör gerning, den han begått inom något af de härader, för hvilka häktet gemensamt är. Ransakning och dom i sådant mål tillhöre den Härads-Rätt, inom h vars domvärj o gemm gen, som åtalas, blif vit begången; dock må Nämnd tagas äfven från annat af de till samma domsaga hörande härader, för hvilka häktet gemensamt är. Stockholm den j6 På Höglofl. Ridderskapet och Adelns Ledamöters vägnar, Pa Högv. Preste-Ståndets Ledamöters vägnar, A E. Knös. Lars Stiernstedt. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar, J. F. Eklund. Pa Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar, F. von Zweigbergk. A. von Feilitzen, STOCKHOLM, I. Lag-Utskottets Betänkande, N\o t£8. t N:o 128. Ank. till Exp.-Utsk. d. aa Maj, kl. half 7 aa.
Ar detta, mine Hrr, ett godt arf åt kommande Ständer att lemna åt dem utan vidare utveckling: ett ämne, som härpå sig sjelf den klaraste stämpel deraf, att vara fullkomligen outredt. — Jag vet icke, att något starkare bevis kan finnas på ämnets outredda skick, än det, alt inom RiksSt:n och inom Const.Utsk. så bestämdt motsatta tänkesätt blifvit yttrade, till den grad motsatta som mina och de värde talare, emot hvilka jag nu yttrar mig. Den 22 Haj. 643 Det finnes tle sorn påstå, alt de af Stånden yttrade gemensamma tankar äro absolut oförenliga. Om nu detta vöre en sanning, hvilket jag bestrider; månne sjelfva formen, under hvilken de framträda, då är en permanent sak? Vill man nu hafva en representationsförändring, så måste man ju söka alt genom ståndaktighet slutligen tvinga fram den ena eiler andra ideen. Visar icke delta allt på nödvändigheten af en utveckling? Då frågar jag: är det riktigt, att låta de der absoluta stridande åsigterne hårdna hos hvar och en, så att nationen delas i tvenne partier, i fall den icke redan är på delta sätt delad? Skall man tacka oss för ett sådant, arf? Visar icke detta nödvändigheten af någon åtgärd? Huru lösas i allmänhet politiska meningsstrider? Har man icke sett nog af historien, för alt veta, att de meningar, som gjort sig plats i striderue, hafva förut utkämpats uti ideernas verld? Det är ingen nyhet jag talar om, och den som har läst sin historia annorlunda, den förstår jag icke huru han har läst den. Skall del då vara nödvändigt, att uti dessa politiska mcningsstrider afgöra frågan ulan all utveckling, icke vårda sig om någon discussion i ämnet. Man vill hafva ett allmänt tänkesätt, säger man; men huru hildas detta allmänna tänkesätt? Huru bildades t. ex. det allmänna tänkesättet, alt det är jorden, som går omkring solen, och icke tvertom? Den frågan måste naturligtvis först utredas. Frågorne i allmänhet, äfven de politiska, hafva deri beskaffenheten, att först vara outredda innan de utredas.
» väninna » hade berättat henne, att det formligt gräl hos Berggrens för hennes och att bruden gråtit öfver att hon bjudas. Hur gärna hon velat stanna hemma, och med hvilka tunga steg hon vandrat till bröllopsgården, visste endast Gud. Men gå måste hon, att uteblifva hade varit att fälla sin egen dom. Hon visste allt, man sagt om henne, både det som var sant oeh det som inte var det! Hon visste, att man spionerat på hvarje hennes steg, hvarje ord, hvarje blick, oeh att hon var det skandalhungriga samhällets offer, på hvilket det med skadeglädje frossade. Hon hade användt mycken omsorg på sin klädsel och vall länge för att vara enkel, men ändock smakfull, och så mycket som möjligt undgå anmärkningar. Och vacker var hon, där hon gick så anspråkslös och värdig i sätt och väsen, att den som ej kände hennes historia, skulle tagit henne för en ung omedveten flicka. (Slut i nästa n:r.) visar ingenting. Låt oss betänka, hur svampar förhålla sig till andra vegetabiliska födoämnen. Här några exempel! Sant är, att svampar kunna ätas råa. Men detsamma är förhållandet med hvitkål, kålrötter, rofvor o. s. v. Men huru går det, om vi försöka att äta rå potatis? Potatis kan emellertid koka på jz timme, men icke så med ofvannämnda roto c h kålväxter; de behöfva, som hvarje husmoder väl vet, koka 17a ä 2 timmar. Hvarpå beror nu detta? Jo, potatisen innehåller, s o m vi veta, mycket stärkelse, s o m vid kokningen sönderspränger cellulosan, icke så kål och kålrötter, ej heller svampar, ty de äro mycket fattiga på stärkelse. Därför behöfva de ock koka minst en timme, innan den egentliga tillagningen försiggår.] Förvaltningen tillgår sålunda: De välrensade svamparna tvättas fort i rikligt med varmt vatten uti ett större kärl o c h omröras helt hastigt med en visp. Vattnet bör vara så varmt, att man utan smärta kan hålla händerna däri. När svamparne sedan fått afrinna, läggas de uti en svampgryta utan vatten.
Friherre Cederström, Jacob, föreslog att, sedan underrättelse nu mera, genom ankomna Protocolls Utdrag från de andra Stånden, blifvit inhämtadt, att tvänne af dessa Stånd undandragit sig allt yttrande öfver frågan om Näringsfriheten, och sedan det Hedervärda RondeStåndet i förhand inbjudit Ridderskapet och Adeln, att i detta förmodade fall, i likhet med detsamma, särskildt öfverlemna detta mål till Kongl, Majus Nådiga pröfning och beslut, Ridderskapet och Ädeln nu måtte ett sådant beslut fatta, samt en underdånig adress till Hans Kongl. Maj:t härom, å Ridderskapets och Adelns vägnar, uppsättas, och detta beslut det Hedervärda BondeStåndet vänligen meddelas. Bifölls. Högiofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan 2. In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. ii 14 Den 22 Juli e, m, Lördagen den 22 Juli, Plenum kl. 5 e, m, Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningsutskottets den 17 Juli på Bordet lagda Memorial, innehållande’ förslag till sådana grunder, hvarefter Kongl. Maj:t, till förekommande af öfverflödiga utländska varors införsel, ina, vid sig företeende omständigheter, hafva rätt alt Tullafgifterna i lämplig mån förhöja. Uades till handlingarna ett, sedairderr BO Juli på Bordet hvil ande, Bevillningsutskottets Memorial, innehållande meddelande af Herr Drufva» anmärkningar vid Herr von Törnes vederläggning af Herr Drufvas anmärkningar vid Herr von Törnes Revillnings-Förslag. Å nyo föredrogs OeconomieUtskottets, den 20 Juli på Bordet lagda Betänkande i anledning af Herr Printzensköld» Memorial, om vidtagande a£ medel till Fabrikernas upphjelpande. Den 22 Juli e. m, * i ? 5 HerrPrintzensköld, Pehr Adolph: Det vare långt ifrån mig alt tillstyrka något for Fabrikernas understöd, när Utskotten ej fupnit skäl att sådant tillstyrka.
Det finnes nemi. en polis-författn., som lägger plikt på den person, hvilkens hund påträffas på gatan efter kl. 11 om aftonen eller före kl. 6 om morgonen. Af de häraf i så betydlig mån inflytande medel lärer en 180 Den 3 December e. m. penningefond för polistjenstemän vara inrättad. Men ryktesvis har man fått höra huru nied pliktfällningen har tillgått, åtminstone inom hufvudstaden. Hundkreaturen fångades nemi. på eftermiddagen och gömdes under natten; derefter inställde sig följande dagen en polistjensteman och erbjöd djuret till inlösen åt egaren för 3 rdr 16 sk. bko, försäkrande, det han under nattens lopp på öppen gata tillvaratagit detsamma. Det skulle blifva dyrt i längden att vara egare till en hund i hufvudstaden. Med anleda, häraf skulle jag vilja biträda motionen deri, att det skulle läggas skatt på hundar i städerna, och i så fall vida högre än motionären föreslagit, roen att å andra sidan de på landet skulle befrias från all slags skatt. Ofverläggningen förklarades fulländad, och motionen jemte yttranderne remitterades till Bevilln.Utsk:t. Föredrogs Hr Stjernsvärds, Rudolf, d. 30 sisth Nov. bordlagde motion, ang:de låneunderstöd för jernvägs-anliiggning emellan Christianstad och närmaste punkten å södra stambanan norr om Finjasjön. Hr Hjärne, Harald: Då Gr. Sparres motion om låneanslag till en bibana från Borås till vestra stambanan väcktes och remitterades till StatsUtsk:t, yttrade jag några afstyrkande anm:r emot detta anslag. Dessa anm:r äro tillämpliga äfven på den nu föredragna motionen, äfvensom på öfriga motioner, som blifvit eller blifva väckta vid denna Riksdag, ang:de statsanslag till enskilda bolags jernbanor.
Utstyrslar förfärdigas på å egen atelier efter nyaste modeller. Order å minst 25 kronor levereras frakt / ritt närmaste järnvägseller beställning ångbåtsstation.- 1897 såsom koloni slagit sig ned i det nuvarande Toscana och gifvit upphof till det mäktiga etruriska väldet med dess alldeles egendomliga kultur och konst. Denna senare, som man egentligen endast känner genom dess keramiska och bronsarbeten, men tyvärr nästan icke alls genom några lämningar af dess arkitektur eller bohagsföremål, har otvifvelaktigt mycket inverkat på romarnes konst. Men den romerska konsten, hvilken för blott hundra år sedan återupplefde i den s. k. empire-stilen, var i själfva verket endast en modifikation af den grekiska. Grekerna, dessa beundransvärda artister, skapade de tre klassiska » ordningarna » i arkitekturen, den doriska, den joniska och den korintiska. De torde vara så pass välbekanta, att de ej behöfva närmare beskrifvas, men deras tillämpning må däremot påpekas. Då likasom senare tillämpades nämligen samma stilregler på det lilla som på det stora. Möbelstilen efterbildade boningshusets stil, privathusets stil monumentets. Akropolis m e d sina kapitalers snäckverk, sina tragiska masker, sina frisers reliefskulpterade mellanfält, sina karyatider uppbärande gesimser, tjänade till modell för de konstälskande atenarnes bostäder utan och innan. Romarne hade grekerna till mästare och togo arf efter dem. Vi kunna göra oss fullkomligt väl reda för inredningen samt den yttre och inre dekoreringen af deras bostäder efter gräfningarna i Pompeji. Att döma af dessa skulle bronsen varit allhärskande såsom möbelmaterial: stolar, bord, gueridoner och annat bohag, som man kan se förvaradt. i Neapels museum, allt är af metall. Det är just därför som dessa föremål kunnat bevara sig genom sekler; men att det äfven fanns andra möbler, det ser man af de gamla författarne, som tala om bord med elfenbensfötter och inlagda med dyrbara ämnen, kistor beklädda med guldplåtar, elfenben eller sköld padd m. m. De sällsyntaste träslag användes till dessa möbler och betalades med fabulösa pris.
Att rösta efter förmögenhet, är rätt och billigt, när fråga är om landsvägar, tingshusbyggnader m. m., eller när i allmänhet det gäller politiska rättigheter och skyldigheter; men det hr icke rätt i fråga om en själasörjares val, emedan den fattige har lika stort behof af själavård och kan hafva lika stora andliga insigtor som den rike. Men ehuru en sådan utvidgad rösträtt icke har något att skaffa med de politiska rättigheterna, ifrån hvilka den är vida åtskild, torde det dock vara många, som af sådan ani. och andra skäl frukta en sådan utvidgad rösträtt, och som jag icke vill låta förslagets framgång i öfrigt härpå vara beroende, så framställer jag detta sista tillägg endast alternativt. Remitterades till LaglJtskit. Frih. Posse upläste vidare en så lydande motioni Under sistlörflutna Riksdag väcktes förslag om ändring uti nu gällande lagar ang. sabbatsbrott; men man kom ej till något beslut härutinnan, utan ansåg bäst att låta denna fråga förblifva orörd. Ibland de skäl, som anfördes emot dem, som önskade en förändring af dessa stadgar, äro dock de obehöriga, som innefattade, att man ej kan genom lagar och straff tvinga någon till gudsfruktan; ty derom var fråga. Tvertom var det just deras afsigt, som önskade en revision af sabbatslagarne, att alla olämpliga stadganden i nämnde hänseende skulle borttagas, och deremot de föreskrifter desto strängare hållas i helgd, hvilka kunna och böra finnas. Bland dessa äro i synnerhet de, som innefatta, att ingen bör kunna tvingas till arbete om söndagen, samt att intet får företagas, som störer eller hindrar den allmänna offentliga sabbatsfriden. Jag fruktar dock, att vid denna Riksdag, lika litet som vid den förra, det skall vara möjligt, att genomdrifva någon ändamålsenlig lagstiftning i detta ämne, och jag inskränker mig alltså till att fästa upmärksamheten endast på en ny mäktig företeelse, som hotar att alldeles utplåna ifrån vårt land allt begrepp om sabbat och sabbatsfrid; jag afser härmed tillåtelsen för jernbantågen att vara i rörelse äfven om söndagarne.
T ill tågsamt Allmänna Besvärs.' och Oecoiiomie-TTfskotten hafva blifvit remitterade, från Hoglaft Ridderskapet och Adeln, ett af Hr Friherre Jacob f e lerström ingifvet Memorial, hvaruti med antagande af den grundsats, att frihet i lofJiga Näringsfång befrämjar ett Samhälles samt Shvar och en af dess Inbyggares välstånd och utvecklar samt föröker dess produetiva krafter, men ptt deremot det Samhälls-Ccotract, sorn utesluter jargon af dess Medlemmar från rättigheten att utöfva det Samhället gagnande yrke, hvartill han, hanner elier tror sig äga fallenhet och förmåga, sk rille vara felaktigt och följaktligen hindra den täflan, som ensam kan åstadkomma ymnighet af varor och bestämma deras rätta värde, Herr Friherren yrkar, att, med ändring af hvad uti 83tdje och /jrde Capitlen af i laudels-Balkeu föreskrifves garrn med upphäfvande af de band, som genom Skrå-Ordningen och flera Författningar äro lagrie, det må blifva hvar och en fritt, att på Landet eller i Stad idka hvilket lofligt Handtverk eller Näringsfång han behagar, enär denna endast hos Styrelsen i Orten sig anmäler, sämt i förhållande till sin rörelse och förtjenst skattar till till Stalén i och dessutom den sorn bör i fetadj deltager med de öfriga intievånarne derstädes i Ulskylder till Staden och dess Embetsmäns underhäll; frän Hedervärda Bonde-Ståndet, ej mindre ett Utdrag af Ståndets Protocoll för den ^:da riäsflrdne April, af innehåll, att Ståndet med Herr Friherre Cederström delade öfvertygelsen om angelägenheten att undanrödja de band, sorn för •närvarande fjettra den allmänna Närings fliten, och hvarjehanda gagneliga företag, och att Ståndet således instämde, uti den af Höglofl.