Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frih. von Schwerin har sagt, att det icke är farligt att vi importera ryssmjöl, ty vi föra ut säd i stället, och deri håller jag med honom; men fördelen med att hafva brännerier på landet består hufvudsakligen deruti att man der kan tillgodogöra sig dranken, hvilket endast i ringare mon kan ske i städerna. Jag vidhåller således mitt förra yrkande. Hr Tornerhjelm, Rudolf: Uti en tid, då man stridt så mycket om hvad som länder till jordbrukets fromma, då man kämpat å ena sidan för, och å andra sidan emot tull å landtmannavaror, så vill man nu, när ett förslag framkommit, som på ett direkt sätt verkar fördelaktigt för jordbruket, i det att det åsyftar att frigöra en näringsgren, som mångenstädes af jordbruket bedrifves i en stor skala, motsätta sig detta förslag på grunder, dem jag för min del icke kan fatta eller gilla. Det är ju en inom statsekonomien obestridligt riktig regel, att hvar och en bör få utöfva sin näring på det sätt, som låter med hans fördel bäst förena sig. Nu är det med afseende å bränvinsbränning klart, att om jordbrukaren finner sin fördel vid att idka denna näring, så gör han det, i motsatt fall underlåter han det; och säkert är, att med denna näring alltid följer en förbättring af ladugårdsskötseln, i det affallet vid bränningen är för jordbrukaren ett godt utfodringsämne. Frih. Raab har åberopat hvad Hr von Hartmansdorff vid en föregående riksdag uti denna fråga anfört; och 230 Deli 11 Maj. har derjemte meddelat de åsigter, som vid samma Riksdag af honom sjelf uttalades. Jag gillade icke dessa åsigter dä, och jag gillar dem ej heller nu. Det var då fråga om att öfvergå till en ny princip, som var för landet nyttig och välgörande; och redan i den tidens bränvinslagstiftning gjorde den meningen sig gällande, att fullkomlig frihet borde lemnäs åt denna näring, så att landtbrukaren egde bränna huru länge och huru mycket han önskade. Gr. Sparre liar sökt öfvertyga oss, att jordbrukaren icke kan idka bränvinsbränning om sommaren.
VID LÖN FÄSTES EJ AFS., EMEDAN BRONSEN NATURLIGTVIS EJ ÄR ÄKTA, ENDAST ETT GODT BEMÖT. GODA REKOM. KAN DEN HÅLLA SIG I ÅRATAL, MEN VARAR SVAR TILL » 22 ÅR », NOIRKÖPING, P. R. LIKVÄL VACKER OCH GLÄNSANDE MINST 8 — 9 [1715] MÅNADER. SAISON 1 J U N I — 1 SEPTEMBER. SYNNERLIGEN sund OCH naturskön belägenhet I MEDELPUNKTEN AF DEN S. K. Guldkroken OCH i OMEDELBAR NÄRHET TILL STADEN Hjo; LJUSA, RYMLIGA OCH BEKVÄMA badlokaler, ALLA INOMHUS BRUKLIGA badformer, UTMÄRKTA tallbarrsbad AF DAGLILIGEN PÅ STÄLLET BEREDT destillat, gyttjebad I FÖRENING MED massage, elektriska bad; SERVERING AF mineralvatten, NATURLIGA OCH ARTIFICIELA; magsköljning, dietkurer; elektricitet, massage OCH sjukgymnastik. SÄRSKILDT Kallvattenbadhus i Vettern, BERYKTAD FÖR SITT KLARA OCH GENOMSKINLIGA VATTEN. KURORTEN LÄMPAR SIG FÖRETRÄDESVIS FÖR BEHANDLING AF REUMATISKA MUSKELOCH LEDAFFEKTIONER, GIKT, BLODBRIST OCH NERVSVAGHET, SCROPHULOS, MAGOCH TARMSJUKDOMAR, HUDSJUKDOMAR OCH SPECIFIKA LIDANDEN SAMT ÄR I ÖFRIGT EN synnerligen lämplig och behaglig rekreationsort. Lätta kommunikationer FLERE GÅNGER DAGLIGEN GENOM JÄRNVÄG OCH ÅNGBÅTAR. Billiga kurafgifter O. lefnadsvilkor i ÖFRIGT; TILLFÄLLE TILL INACKORDERING I FAMILJ. God restauration.
Huru otillräcklig denna likväl skall blifva, kan man säkrast inse, då man betraktar de summor, hvilka årligen på jern blifvit utlånta, och som naturligtvis i oroliga tider skola blifva ännu större. Uppstår nu en fara, så är Bankens möjlighet att honorera sina sedlar så mycket mindre, som Rikets Ständer troligen komma att besluta lån på torkad spannemål. Det måtte för hvar och en vara klart, att en realisation under sådana förhållanden är för Banken i högsta grad vådlig. Detta vare sagt, för att visa 46 H. i5 12& Den ai Octo ber e. tn. otillräckligheten af en reserv-fond. Den andra invändningen man gjort mot Herr Hegardt, är, alt Ständerne skulle komma genast tillsammans. Men af den historiska taflan öfver Banken, hvilken Utskotten äfven framställt, inhämtas, huru Rikets Ständer hitintills behandlat Banken, och örn det varit deras egna Cassör de lillitat, eller Bankens. Denna fråga behöfver ej besvaras; den besvaras af hvarje utelöpande sedel, som ej kan inlösas. Jag inskränker mig således till alt begära proposition å det af Herr Hegardt föreslagne tillägg. \ Herr Tham'. Om någon förökning blifvit föreslagen, så tror jag, att Herr Hegardts anmärkning vore på sin plats; men i Utlåtandet står endast, alt lånerörelsen icke får förminskas; man bör väl ej deraf bärnt?, skäl att förmoda, det lånerörelsen skall blifva obegränsad. Jag försäkrar, att, om ej denna punkt funnes i Utlåtandet, hade realisationen icke blifvit bifallen i något Stånd; och om man gjort sig mödan att med uppmärksamhet genomläsa Utlåtandet, skulle man hafva funnit, alt ingen oinskränkt lånerörelse är föreslagen. Att nu omgöra punkten, vore att kasta en förhatlig skugga på Ridderskapet och Adeln, sedan vi genom vålt beslut först lockat de öfrige Stånden att ingå uti realisationen. Jag anhåller derföre om ett obegränsadt bifall till denna punkt. Den 21 October c. m. Grefve von Schwerin: De förenade Utskottens förslag kan anses såsom en förlikningsact mellan de begge stridande parterne.
– Hon tystnade. Nu var det Mannerstedts tur att rycka sig ur den vakna, ljufva drömmen. Han böjde sig något emot Rosa. ”Min goda mamsell Widen, jag har hört detta med djupt och innerligt deltagande. O! jag har hört så mycket!” Rosas rodnad ville uppbränna kinden; hon fläktade svalka med sin näsduk. Svar kom naturligtvis icke i fråga. ”Jag ernar resa klockan sex,” återtog Mannerstedt, efter några ögonblicks tystnad, ”och jag medtager från detta hus minnet af mina skönaste och sällaste stunder i H**. Dessa minnen skola förljufva de dagar och år, som kunna förflyta, innan jag åter blir så outsägligt lycklig att – dock – jag får kanhända aldrig mera återse mamsell Widen.” Den oändligt djupa smärta, denna tanke väckte, gaf Mannerstedt mod att rycka sin stol tre steg närmare Rosas. I flickans ögon tindrade klara tårar. Det var ju redan så bittert att skiljas ifrån honom; att tänka sig detta ögonblick såsom det sista, då hon såg honom – honom, som var henne allt, – den tanken inneslöt en afgrund af qval. De sutto tysta. ”Skall Rosa sakna mig?” frågade han sakta; och när hennes blick mötte hans, och gaf honom det svar, läpparne icke kunde framföra, fattade han hennes hand, betraktade noga det finger, hvilket ännu bar ett lätt spår af den något trånga förlofningsringen, och framsuckade med dämpad rörelse: ”Då jag en gång återkommer, torde denna redan vara prydd med en ny symbol af svuren tro?” ”Nej, visst icke,” svarade hon bestämdt, och purpurskyar jagade öfver både rosor och liljor. Mannerstedt såg henne djupt in i ögat, in i själen, och hans hjerta svällde af namnlös salighet. Godnatt med fruktan, oro och misstroende! Under vissa ögonblick af lifvet afskakas alla fjättrar. Ovilkorligt smög sig Mannerstedts arm omkring Rosas lif, och hennes hufvud hvilade mot hans axel, då han tillade: ”O, måtte det vara så, och med en utomordentlig kraft vill jag arbeta, för att desto snarare återkomma och förvissa mig om denna lycka.
Uti det i denna motion framställda sednare försteg har hr Iiock instämt. 4:o af hr Wallenberg, hvilken, för den händelse karantäns-inrättningar fortfarande skulle bibehållas, framställt angelägenheten deraf, att afhjelpa de stora olägenheter., sorn härröra af brist på tillräckligt antal karantänsplatser, och i detta hänseende åberopat förhållandet med de nordligare kust-orterne samt att det inträffat att fartyg blifvit ända från Piteå till Furusunds karantänsplats återviste: hvadan motionären, som tacksamt erkände Kongl. Majits Kådiga afsigt att, enligt Dess den 11 sistlidne Oktober fattade beslut, låta tillvägabringa karantäns^iprättning vid Ratan, men trodde att Tjufholmen belägen i Sundsvalls skärgård och således längre söder ut i Bottniska viken., kunde till större fördel för sjöfarten för ändamålet utses, föreslagit, att Rikets Ständer skulle derom hes Kongl. Majit göra underdånig framställning. B) inom hedervärda Bonde-ståndet: 5:o af riksdagsmannen Matis Pehrsson från Stockholms län, hvilken hufvudsakligen på enahanda grunder, sorn af förenämnde motionärer blifvit anförda. eller med hänsigt till ändamålslöshetcn af karantäner och spärrningar, samt olägenheterna och vådorna af sådana anstalters godtyckliga användande, föreslagit: I) »att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit göra underdånig framställ»ning af de allmänna och enskilda lidanden, hvilka i de flesta orter »af riket, äfven der kolera-farsoten icke utbredt sig, uppstått genom »menigheters allt för obegränsade rätt att vidtaga karantäns och spär»ningsåtgärder utan att dermed förena tillfyllestgörande vilkor för upp - Ålim.
Men jag vill erinra derom, att fördomar kunna gälla så väl på ena, som på andra sidan. Och till hvad grad det finnes sanningidet förhållande jag befarat» skall jag genom ett exempel söka visa. För några och tjugu år sedan hodde jag i i i år hos en Ålderman här i Staden» en mycket aktningsvärd man. Den långa tid jag hodde i hans hus, gaf mig hans vänskap och hans aktning. Jag bad honom intaga i lära en Adelig men fattig faderoch moderlös Gosse; hvartill han svarade mig: ”Herre! genlä gjorde jag Er till viljes, men om det är ”af vänskap för hans Far eller Famille, som ni vill hjelpa gossen, sä sätt honom ej dit, 17 H. 20 3ö6 Den iZ Mars e. m. ”ty han blir inom sitt yrke ett föremål för ”hack ibland de andre; och ingen annan ”Mästare kan jag förmå att ta emot honom.” Denna fördom är kanske något djerf, att här nu framställa, emedan den ej är Adelns fördom, och emedan liberaliteten icke känner andra, än Adelns fördomar. Jag förnyar min anhållan, om bifall på Utskottets Memorial. Herr Riben , Carl Wilhelm: Då jag är en bland de Ledamöter af Utskottet, hvilka icke reserverat sig, är det äfven lätt att förutse, i hvad anda jag ämnar tala. Jag respecterar Ridderskapets och Adelns beslut vid förra Riksdagen; men då Ridderskapet och Adeln remitterat till Utskottet en väckt motion, som åsyftar upphäfvandet af detta beslut, måste det åtminstone icke vara RiddarhusUtskottet, som skall beskyllas för en inconsequence, såsom en och annan Ledamot här gjort. Då Ridderskapet och Adeln beslöt att remittera motionen till Utskottet, var det otvifvelagligt Ridderskapets och Adelns afsigt, att få ett utlåtande, som öfverensstämde med Utskottets öfvertygelse, utan afseende derpå, om den stod i strid med det förut fattade beslutet.
» Hvad stort sker, det sker tyst. » Kvinnans ifrågavarande makt är djupt ansvarsfull, ty den kan lika lätt brukas i låga som i höga och heliga syften; och dock är det en makt, för hvars missbruk man ej kan ställas till rätta. Vi måste därför se till, huru vi förvalta detta oss anförtrodda pund. Måhända finnes intet, som så ofta förspiller välsignelsen af det kvinnliga inflytandet som världssinne och småsinne. Vi kvinnor röra oss och måste röra oss uti en hel värld af småting, hushållets praktiska och kloka vård, hemmets renlighet och prydlighet, vår egen och de vå- ras smakfulla och ändamålsenliga beklädnad, umgängeslifvets plikter, den personliga, sympatiska vården om make, barn, föräldrar, syskon och tjänare, och slutligen de många kraf, som nu för tiden ställas på oss för välgö- rande ändamål. Ej underligt att mången kvinnas personlighet helt och hållet drunknar i denna myriad af småting, som hon ej får försumma. I stället för att hon skulle behärska dem, behärska de ej sällan henne, isynnerhet om hon är i knappa ekonomiska villkor och måste arbeta hårdt för att hålla sig och de sina uppe på det samhällstrappsteg, hvarest de betinna sig. Alla dessa småsaker behöfva dock ej alstra småsinne. Bestrålas och helgas de af ett högre ljus, så skola de ej mäkta neddraga och förytliga oss. Vi skola då behärska dem, ej de oss, och i det plikttrogna utförandet af dessa våra hvardagssysslor skola vi tillväxa i ädel själfförsakelse, ja, till och ined få vidgad blick för samhällets kraf. Däremot finnes en massa andra småting, som äfven falla på kvinnans lott eller som hon, rättare sagdt, påtager sig själf, det öfverdrifna sysslandet med att pryda hem och toalett, det ytliga societetslifvet, de hopade förströelserna, sinkandet af all utkommande skönliteratur, jäktandet efter nyheter, » les on dit », samt ett ofta ändamålslöst idkande af ett eller annat slag af skön konst. Detta allt kan ödelägga eller så att säga söndersmula ett helt människolif.
Så är likväl följden, då, enligt närvarande tolkning af 56 § Regerings-Formen och dess närmare Förklaring i Riksdags-Ordningens 49 §, hvarje Stånd är nödsakadt att utan vidare omväg sist i det påföljande Plenum, då en 134 Riksdagen 1810. fråga blifvit väckt, så snart den kan komma under rubrik af allmän, d. v. s. angående alla Stånden, remittera den till något Utskott. På detta sätt föranlåtes en Riksens Ständers gemensamma afdelning att sysselsätta sig, och dem alla, med hvad kanhända ingen mer än Författaren funnit värdt uppmärksamhet, och all möjelig beräkning af försigtigt uppförande, af måtta och urskillning i valet af öfverläggnings-ämnen är äfven, oaktadt den stora pluralitetens goda vilja, hvarje gren af Lagstiftningen betagen, och hvar och en således inom sig beröfvad all controll öfver sina medlemmar. Då jag finner detta skadeligt igenom den tidsutdrägt sådant möjligen kan förorsaka, igenom det mindre anseende, som en oftare sysselsättning med mindre betydande eller små-aktiga ämnen nödvändigt måste ådraga en Lagstiftande Corps, igenom de oredor och de söndringar, som ett obetänksamt eller uppsåtligen illvilligt bruk af motionsrätten möjligtvis i en framtid kan förorsaka, finner jag derjemte denna rättighets närvarande utvidgning stridande emot espriten af en god Lagstiftning, som bör lika mycket hafva till föremål, att ingen onödig Lag blir gjord, som att hvarje af behofvet och omständigheterne påkallad blir påtänkt och kommer till verkställighet. Men för det senare ändamålet är alldeles nog, om den Corps, inom hvilken en motion göres, äger rättighet låta den komma till vidare pröfning; då deremot missbruket i det förra afseendet är nästan oundvikligt, då man nödgas gifva uppmärksamhet åt ämnen, som ej skulle förtjena den. Om det tillåtes mig att yttra min tanka utan förbehåll, tror jag, det är af ett föregående tvång, som man blifvit bragt till öfverdrift i närvarande System.
Våra förfäder, som på 1600-talet med så mycken frikostighet och sakkännedom grundläde de Svenska läroverken, förstodo ganska väl att skilja emellan båda dessa bildningslinier, och Regeringen uttryckte särskildt, att för att tillfredsställa de egentligen praktiska näringsidkarnes eller borgarnes behof, så inrättades apologislskolorna. Nu hafva i sednare lider de lärda skolorna vunnit en stor förkofran. Det är sant, att många ofullkomligheter ännu vidlåda dem; men den stora olägenheten består deruti, att apologistskolorna icke hafva följt med sin tid, och jag nödgas erkänna, all jag för min del mäste tillskrifva lärdomsskolornes egna styrelser detta missförhållande och det obehag, som de nu erfara genom det steg, som nu möjligen vinner R. St:s och K. M:s bifall. Della hafva de i min tanka sjelfva vållat, ty hade de med samma ifver och samma nit omfattat apologislskolornas utbildning, hade de varit betänkta på att vid universiteterna se sig om efter skicklige apologisllärare, så att elever ifrån apolgislskolan möjligen hade kunnat komma och anmäla sig till de högre classerna vid krigsacademien och infinna sig vid technologiska institutet, behörigen underbyggde i mathematik, i lefvande språk, i geographi och historia; jag skulle väl då hafva velat se om Ekon.Utsk. hade afgifvit ett betänk, lill 11. St. af det innehåll, som det förevar., med förslag att sammanslå de båda bildningslinierna till en skola. Alt vilja hafva honom, som i en framtid skall föra filen eller förestå en verkstad, att i sin barndom sitta bredvid den, som läser Grekiska och Latin, hvartill tjenar detta? Hvad nytta har han af denna atmospher? Hvad nytta har han deraf, att i samma hus, under det han läser sin geometri eller historia, andra bredvid honom läsa sin Grekiska eller Hebreiska? Hvartill tjenar en sådan sammanblandning? I Den 1 Febru-ari f. m. 23 min lanka icke till något annat, än att förderfva båda skolorna; och om det någonsin kommer att hos oss verkställas, så skall det troligen icke lyckas bättre hos oss än i Tyskland.
Domare och hvartill anledning icke saknas uti författningarnes lydelse, hafva Rikets Ständer godtfunnit, för deras del, besluta utfärdandet af en förklaring, af innehåll: att Kongl. Brefven den 1 April 1773 och den 25 Januari 1782 böra, i öfverensstämmelse med deråt i Kongl. Brefvet den 21 Juni 1820 gifna tolkning, så förstås, att det i samma Kongl. Bref bestämda fästningsstraff för andra eller tredje resan föröfvadt inbrott, i afsigt att Expeditions-Ulskoltels Förslag till und. Skrifvelse, N.-o St. 85 stjäla, stall ådömas, tillika med det i öfrigt i lag för berörde brott stadgade ansvar, antingen något vid inbrotten lillgripits eller ej. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 December 1844. Uppläst och godkäudt hos Ridd. och Adeln den 18 Dec. 1844* Preste-Slåndet den 18 Borgare-Ståndet den 18 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Stunders underdåniga Skrifvelse, angående rättighet för för Tiondegifvare i Skåne att få lösa den till Stockholms Allmänna Barnhus anslagna kronotionde efter markegångsprisj med tillökning af i lag stadgad forsel-lön. (Allm.
JVs 71, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens Sjette hufvudtitel; J\l 184, i ani. af erhållne återremisser å Betänk. 72, angide regleringen af utgifterne under RiksStatens Sjunde hufvudtitel ; JV2 185, i ani. af erhållne återremisser å Betänk. 73, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Åttonde hufvudtitel; JV2 186, i ani. af återremiss å Betänk. J\s 74, ang:de reglering af utgifterne under RiksStatens Nionde hufvdtitel; samt M 187, i ani. af erhållen återremiss å Utlåt. M 87, i fråga em aflöningen för Presidenterne i vissa af Rikets Kollegier. 408 Den 24 Juli. Föredrogos och lades till handlingarne BankoUtsk.-s nedannide d. 21 dennes pä bordet lagde mern.: JM 44, i ani. af erhållen återremiss af mern. JM 37; JM 45, i ani. af erhållen återremiss af Utsk:s Betänk. JM 41; samt JM 46, i ani. af RiksStåndens beslut öfver Utlåt. Föredrogs BankoUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda mern. JM 47, i ani. af RiksStåndens beslut öfver utlåt. JM 43. R. o. Ad. biföll Utsk:s i afseende på Bankoreglementets 120 § gjorda hemställan samt fann förevar:de mern. i öfrigt icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Anmäldes och lades på bordet ett från Const.Utsk. inkommit Mern. JM 30, med utlåt, angide Talmannens i BondeSt. vägran af propos. på en inom Ståndet väckt fråga om remiss till Bevilln.Utsk. af särskildta Utskis för behandling af bränvinsfrågan förslag till författn. om bränvins tillverkning.
Detta lärer väl inom Sverige vara det största antal kreatur, som på någon egendom finnes. Jag befarar, att ett visst intresse vid sista riksdagen gjorde sig gällande, med en petition lill Regeringen om afslag af det af R. St. vid föreg:de riksdag gjorda förslaget, ang:de jordvärdets fastställande till, ora jag icke missminner mig, 50,000 r:dr. På detta rum reserverade jag mig emot detta jordvärde; ty jag hade inom Utsk. tillstyrkt dess bestämmande till endast 20,000 r:dr. Jag tror, att äfven det intresse, som då fick sin vilja fram, så alt K. M. afslog R. St:s önskan rör:de nyssnämnde jordvärde, äfven nu inom RiksSt:n har gjort sig gällande, och jag vill nu hafva äran till prot. nedlägga min reservation emot den ringa uppmärksamhet, som blifvit fästad härvid, dä man likväl velat ett godt mål. Föredrogs å nyo I.agUtsk:s d. 13 och 16 dennes på bordet lagda betänk. N:o 29, i anledn. af vackt motion om upphäfvande af 3, 5 och 6 §§ i 2 cap. Giftermålsbm och förändring af 9 § i samma cap. och balk. Ilr von Hartmansdorff, Aug.: De skäl, som Utsk. för sitt förslag anfört, äro temligen torftiga. De innehålla föl jande: ”Då skyldigheten att söka Konungens tillstånd medför onödig omgång och borttager en icke obetydlig del af åtskilliga embetsmäns tid, som kunde användas till mera gagn för det allmänna; och då stadgandet följaktligen blott gör olägenhet och skada” etc. Dea omgång, som bär omnämnes, är icke betydlig. Kostnaden är ingen, sedan K. M. borttagit den lösen, som förut bar erlagts för dess beslut i delta hänseende; embetsbetsmännens besvär är icke eller stort. Den som läser Slatsrådsprotocollen, färder se huru summariskt dylika ärenden der behandlas, genom anmälan af 5 eller 10 pär syskonbarns anhållan om tillstånd att ingå äktenskap, hvaröfver vederbör, blifvit hörde.
De uti 24 Capitlet 5 och 7 §. §. utsatte böter för Parter, hvilka vid Hof-Rätter och Under-Domstolar icke inställa sig till Utslags eller Doms afhörande eller emottagande, eller ock försumma, att sådane Expeditioner, ehvad de blifvit begärda eller eljest uttagas bordt, i rätter tid utlösa, skola ej vidare ega rum. MissgerningsBalken blifver stadgadt, dels att mål, rörande den förbrytelse, att någon kommer drucken i Kyrka, eller gör der oljud oell förargelse, icke böra Idof Rätts pröfning underställas, dels ock, att, för dylika förbrytelser å Helgedag, skola, utom det i Lag derföre stadgade ansvar, Sabbatsbrott böter jämväl tillämpas. lOO Den, enligt a5 Gap. 5 §. Rättegångs-Dalken, Under-Domstolarne hittills åliggande skyldighet, att underställa deras Utslag, uti Fångspillningsoch Hustjufnadsmål, Öfver-Domarens pröfning, innan Utslagen få gå i fullbordan, skall hädanefter upphöra. a5 Cap, 9 §. kommer att blifva lydande, som följer: ”1 de saker, som genom laga Vad gå till Svea Hof-Rätt från Lagmans-Rätt i Uppland, Södermanland, Westmanland, Kopparbergs-Län, Nerike och Gestrikland, ingifve Käranden sin inlaga, inom klockan Tolf, å den Fyrationde dagen, den oräknad då Lagmans-Domen föll, eller håfve sitt Wad förlorat., Från LagmansRätt i Wermeland, Jemtland, Herjeådalen, Medelpad och Ångermanland, på den Sextionde dagen; från Lagmans-Rätt i Westerbotten och å Gottland på den Nittionde dagen. I Götha Hof-Rätt; från Lagmans-Rätt i Östergöthland, Calmar Län, Småland, Skaraborgs och Elfsborgs Län, på den Fyrationde dagen; från LagmansRätt i Halland, Dahl och Bohus Län på Sextionde dagen. I Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge; från derunder lydande Lagmans-Rätter, å Fyrationde dagen.