Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stenia. Om man är angelägen att särdeles väl skumma buljong, fisk eller sylt, så bör man hälla litet kallt vatten till den kokande vätskan — skummet samlar sig då bättre och mera sammanhängande på ytan. Stenia. Bigtigt klar buljong får man, om man kokar bra med morötter i soppan, som draga mycken orenlighet till sig och sedan soppan är silad, låter den hastigt koka upp med litet vispad ägghvita, hvarefter den naturligtvis bör silas ånyo. Stenia. Husgerådet. Bakning. Rengöring af förgylda ramar. Detta sker lämpligast genom aktsam aftvättMora tekakor. 25 ort socker, 4 äggulor. 2 jumfrur tjock, söt grädde, vispas en timme, sedan ilägges \ S potatismjöl, 25 ort smör, 2 ort hjorthornsalt och så mycket hvetemjöl att degen kan arbetas väl hvarefter den utkaflas och tages i hvilken fason som behagas. Svag värme. Elsa. Kryddskorpor. 4 ® hvetemjöl, 2 % rågsikt, | &lt;É tvättadt smör, 3 jumfrur god jäst och 2 ägg arbetas tillsammans tills det ser grusigt ut; då tillhåll es varsamt 3 avarter varm mjölk. När degen uppjäst, ilägges 1 qvarter varm sirap samt pomeransskal och andra kryddor efter smak. A f denna sats får man 8 långa bullar. Elsa. Godt saffransbröd. A f 1 stop mjölk göres en vanlig hvetedeg, hvilken får uppjäsa. Under tiden har litet saffran fått torka, den stötes och begjutes med bränvin, I degen arbetas ira 1 f smör, 1 ffi socker, 4 äggulor, några droppar cedroessens, hackad sötmandel, skurna russin samt ofvannämda saffran. Bakas efter andra uppjäsningen. Degen får ej vara hård. Tål mycken gräddning. Elsa. Handarbeten. Billig och vacker matta. Jag har nyligen gjort mig en matta, hvilken hos mina bekanta väcker allmän beundran både för den » goda idén » och sin lätthet och billighet. Se här! Hvar och en får under årens lopp en hel massa garnrester, från handarbeten, upprepade strumpor och tröjor m. m ..
Då jemnt så mycket penningar, som i Banken årligen inflöte, genast åter saites j omlopp , dels genom aflöning för Verkets tjenstemän och öfriga hushålls utgifter, och dels genom utlåning; så kan jag omöjligen föreställa mig annat, än att Myntstocken skulle blifva till sin storlek oföränderlig. Det skulle, enligt denna plan, ej kunna finnas mer än ett enda sätt att föröka Sedelmassan, och det vore att i Banken nedsätta myntbar metall , med begäran att derföre erhålla papper; men detta är kanhända också det enda rätta sätt, hvarpå Myntstocken bör kunna ökas; och härigenom skulle Myntstockens storlek blifva ett slags Barometer på inhemska produetionens tillstånd. Slutli - I IV. Den 3 juni, e, Slutligen erkänner Utskottet, ätt det ej inser några andra utväga? att återföra BancoVerket till dess sannskyldiga egenskap, än, som orden lyda, ett successift fortfarande af anslagna amortissementer. Genom ett sådant bemödande att efterhand återställa sedelmyntets tulla betydelse, skulle sedlafne, enligt principen, vinna vissa procent årligen i värde} härigenom borde å ena sidan uppkomma ett fikande att förvandla jorden till papper, för att med längtan afbida den tidpunkt, dä detta papper skulle metamorp.hosera**» till silfver, ingen annan borde da vilja .äga jtord , än dett som vore nog enfaldig för att ej infcm huru mycket förmånligare det vöre att .Va ,contanter. Å andra sidan skulle myntets årligen Stigande värde dels sätta capifalisten i stånd \ t(; låta sina penningar ligga ofönentade, emeda.n ^e» om jag så får säga, ynglade i hans egert ku* reau, och dels skulle landtegendomarnes falU',n‘ de i pris göra capitalisten mera betänksamt* vid penningars utlånande, i synnerhet rottU den erhåilne panten måste hafva mer än dub* belt värde, för att betaga fruktan att framdeles kunna förlora en del af det utlånta capitalet.
Utskott lärer väl icke vara i tillfälle att bedömma della. Dessutom medgifver andra mom. af 34 § Riksd.Ordn. i min tanka Ståndet alt remittera delta mål till det Utsk., hvars befattning är af den beskaffenhet, att delta ämne dit närmast hörer. Hvad Frih. Cederström har talat om, att R. St. icke äga rätt att önska någonting i grundlagsväg, så kan jag icke gå in på denna Frih:ns mening, så länge Frih. icke kan uppvisa någon § i grundlagarna, som uttryckligen säger, att R. St. icke hafva denna rättighet, och när man derjemte är öfvertygad derom, att detta är det enda sältet att komma till ett önskadt resultat, sä skulle jag tro alt det vore väl betänkt af R. o. Ad. att vidtaga den åtgärd, som nr Akerman har föreslagit. Hr Lagerhjelm, Pehr: Gr. Frölich har anmärkt emot ifrågavar. förslag, att det vore lönlöst att remittera det till Const.- Utsk. Enligt ordalydelsen i 2 mom. af 34 § Riksd.Ordn. åligger det Utsk. ovillkorligen att afgifva utlåt, i enlighet med erhållen remiss. Det är således icke något tvifvel, att det ju åligger Utsk. att taga ämnet i öfvervägande. Frih. Cederström har åberopat 81 § Reg.F. såsom ett hinder emot lagligheten af den föreslagna åtgärden. Della är redan besvaradt af den siste värde talaren, och jag vill intet vidare tillägga; men önskar man ådagalägga, att R. o. Ad. verkligen vill en reform, då är, i min tanka, just nu det rätta ögonblicket att gifva ett sådant bevis. Efter mina åsigter ser man alldeles icke delta af ett bifall till Const.Utsk:s förslag, som nu har varit före. Deremot fordras det, på sätt den siste värde talaren anfört, mera tid att ingå i ett nytt arbete, än som riksdagens nära förestående slut synes mig medgifva. I öfrigt har jag icke här alt yttra mig om sjelfva saken, enär det är mitt åliggande att inom Utsk. handlägga den, då den blir dit remitterad.
Men ett ytterligare skäl, hvarföre ifrågavar. ämne kunde blifva hvilande, är det, att här endast är fråga om en punkt i utlåt., hvilken, då utlåt, förra gången förevar, icke ensam kunde begäras hvilande. Då jag således anser ifrågavar. punkt kunna uppskjutas för att afgöras i sammanhang med speciella utgifterna, kan jag icke, ehuru jag för min del finner densamma icke böra hvila, afstå från att yrka den propos. Frih. Silfverskjöld begärt, emedan det vore att afstå från en Ståndets rättighet mot dess talman. Frih. Silfverskjöld: Jag instämmer med den siste värde talaren och vill fästa Hr v. Troils uppmärksamhet derpå, att min propos. helt och hållet var grundad på det beslut, som R. o. Ad. fattat öfver första punkten. Hade R. o. Ad. icke afgjort första punkten på sätt som skett, så hade jag icke framställt mitt förslag; men efter det beslut, R. o. Ad. fattat, kan jag icke annat än förnya min anhållan om propos. på uppskof med denna punkt, hyiiket jag icke finner vara stridande mot 49 § Riksd.Ordn. Deli 8 Augusti f. m. Gr. Frölich: Jag har uppstått i anlcdn. af den vändning, sorn Hr v. Troil gifvit åt discussionen öfver formfrågan. Det är väl sanning, att 0111 R. o. Ad. nu skulle vilja uppskjuta hela utlåt., sådant vore stridande mot den upplästa §; men annat är att uppskjuta en punkt i ett utlåt, för att deröfver särskildt besluta Derför linner jag intet hinder uti berörde §. Jag kan således icke annat än, fastän uppskofvet är stridande mot min önskan, förklara, att det är Frih. Silfverskjölds rättighet att först erhålla propos. på sin begäran just derföre, att den innefattar en preliminärfråga. Hr Lefre'ns argumentation har vändt sig kring lika beskaffade propos.T i sak.
Men, säger jag, detta står ännu på afstånd framför oss, och vi kunna icke derom vara förvissade, och jag tror icke att det finnes många af dem, som närmare följt händelserna, som göra sig i detta fall så säkra förhoppningar som Gr. Gyldenstolpe. Men, M. Hrr, jag skall icke trötta med att anföra skäl för mitt förslag. Jag hade måhända från början handlat klokare, om jag blott helt simpelt tagit till bönboken och begärt att få det af mig föreslagna Utsk:t tillsatt. Jag har alldrig från första stunden kunnat stödja mitt anspråk på, att min stämma här, då jag nu efter tolf års frånvaro ånyo upträder, skulle vinna något särdeles inflytande. Jag har icke ställt mig hvarken på den högra eller venstra sidan; jag hör icke till något parti; jag har blott trott mig böra göra detta yttersta försök, på det att Svenska folket, likasåväl som dess lagstiftare, kunde en gång riktigt förstå sitt penningeverk, innan det går att för stora företag inkasta sig i ett vidtutseende lånesystem. Jag tror, att det vore riktigt, att åtminstone först känna sitt penningeväsende; och att icke Svenska folket, ja icke ens höga embetsman, känna detta, derpå har jag i dessa dagar haft de mesta eklatanta bevis, och R. o. Ad. torde tillåta mig att omnämna åtminstone ett sådant. Sedan för någon tid sedan i Göteborgs Handelsoch Sjöfarts-Tidning influtit en artikel om olämpligheten af att stora summor skulle ligga oanvända i Lånekont derstädes, Den 5 November. 59 så har denna sats blifvit ånyo uprepad i öster, enär Östgöta Korrespondenten, och jag tror äfven Aftonbladet samt ännu en tidning, nyligen uptagit densamma, under ganska skarpa anmärkmr derjemte öfver vederbörandes försumlighet att begagna de medel, som stöde till buds, och dermed afhjelpa den nuvande penningekrisen. Hurudant är nu förhållandet med dessa stora medel? Jag har många gånger deltagit i samtal härom, och till min förundran funnit, att man icke vet, det dessa medel omöjligen kunna disponeras.
Proposition om StatsWerket, tryckes af StatsUtskottet; .Kostnaden betalas af RiksdagsUtgifterna, s. 15. 16, 18. angående en af Uandtmarskalken vägrad. Constit.. Utskottens Utlåtande lagdt till Handlingarne af Adeln, s. 1203. Prostetunnan, om indragning af den såkallade ; Stats. Utskottets Utlåtande bif.. af Adeln, s. 124. af Pre. steståndet, s, 128. af Borgareståndet, s. 131. Ytterligare Utlåtande, bif. af Bondeståndet, s, 165. Protocoll Adelns s. 10. Presteståndets s. 11. 12. — —fom tryckning af Borgareoch Bondestån dens jemte Bihanget), StatsUtskottets betänkande! bif. af Borgareståndet, s. 31. — om tryckning af Adelns och Presteståndet*; Stats. Utskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 37- af Borgareståndet, s. 37. af Bondeståndet, s. 37. — om utdelning af Adelns vid lS 15 arens Riksda. gar; StatsUtskottets betänkande), bif. af Adeln, S. f 167. af JJorgareståndet, s. 176, af Bondeståndet, s. 177. af Presteståudet, s. 185 om d:o af d:o för Riksdagen 1817 SratsUtskottets betänkande, återrem. af Adeln, III, s. 34t» bif. af Bondeståndet, III, s. 35g. återrem. af Pre. steståndet, III. s. 36g. af Borgareståndet, III. s. 573.
Då den siste värde talaren har klandrat LagUlsk., derföre att Utsk. i 9:de §:n sammanfört en mängd förbrytelser, som man anser böra vara från hvarandra åtskiljda, och då R. o. Ad. af hans anförande möjligen skulle kunna förmoda, att ett sådant sammanförande skulle innefatta en alltför stor frihet emot vår nuvaride lag, så, för att skingra en sådan villfarelse, ifall den möjligen skulle förefinnas, ber jag att få uplysa, att samtlige i 9:de §:n upräknade förbrytelser, med undanlag af upror, återfinnas i nu gällande lags 42:dra Kap. 2:dra §, dock med den 33C Den 14 Augusti. skillnad, att straffet för den, som stjäl från stradadt fartyg, finnes bestämdt i samma Kapis 5:te §. Nu vill man påstå, alt det är en så stor skillnad emellan stöld från fartyg, som förolyckats, och från den, som genom eldvåda eller sjönöd är urståndsatt att sin egendom vårda. Jag kan iffke inse hvaruti denna skillnad ligger, ty brottet består deri, att man beröfva!' en person sin egendom, under de tillfällen, då han icke är i stånd att densamma vårda. Det må nu vara att stölden sker från fartyg, som är i sjönöd, eller som, till följe af skeppsbrott, drifvit i land, så kan jag icke finna, att det är någon olikhet i afseende på dessa 2:ne brotts beskaffenhet. Då de öfriga emot §:n framställda anmärkn:r redan äro af Gr. Sparre fullständigt besvarade, anhåller jag att R. o. Ad. behagade bifalla densamma. Hr Carlheim-Gyllenskjöld: Att försöka öfvertyga mina motståndare, har icke varit min mening, utan jag vill endast nämna några ord till uplysning för dem, som tänka lika med mig. R. o. Ad. har återremitterat åtskilliga §§ af förevar:de Betänk., och bland andra den nästföreg:de eller 8:de, på den grund att Ståndet — såvidt jag kunde fatta — ansåg att spö- och risstraffet bör bibehållas för de i §:n förekommande förbrytelser.
Utgående från dessa grundsatser, synes en byggnadsoch boställsordning böra innefatta stadganden i afseende på: 1:0) Åbyggnadens storlek och beskaffenhet, 2 H. 3o 334 Den 27 Fehruarii. lämpade efter lägenheternas läge och beskaffenhet och årliga afkastningsqvantiteter, hvarom undersökningsinstrumentet jemte förslag till byggnadernas storlek och beskaffenhet af Synerätt upprättas, för att, efter deras pröfning hos K. M:s Bef:h:de, ingå till vederbörande Collegium, som sedermera öfversänder dem till granskning af Öfverlntend.Embetet, hvarest, på grund af föreslagen och godkänd storlek och beskaffenhet, ritningar och byggnadsförslag böra upprättas, för att jemte Collegii utlåtande till K. M. öfverlemnas. 2:0) Byggnadsskyldighetens fullgörande bestämmes af Synerätt efter byggnadens värde och varaktighet, beräknad, med hänsigt till byggnadsmaterialiernas beskaffenhet, uti antal år, som, dividerade i värdessumman, gifva årsbidragets belopp, hvilket, förvandladt i spannmål eller annan lägenhetens persedel, utgöres efter årets markegångspris. Dessa årliga bidrag erläggas: vid Armeens boställen, till Regtternas boställscassor, under BoställsDirechnas förvaltning; för ecclesiastika lägenheter till Consistoriernas förvaltning i der bildande cassör för ecclesiastika boställen, och för de civila, äfvensom för Kronans öfriga lägenheter, till för dem bildande BoställsDirectioner, under K. M.‘s Befthdes speciella tillsyn. Anslag till nybyggnader från dessa fonder uppföras årligen på förslag för följande året, hvilka, sedan de blifvit af Öfverlntend.Embetet granskade, insändas genom vederbörande Collegium och jemte dess utlåtande till K. M:s fastställelse, hvarefter verkställigheten besörjes genom vederbörande BostälIsDirectioners eller, för ecclesiastika boställen, Consistorii försorg. 3:o) Reparationer åligga innehafvare och brukare.
Regeringen att den ej gifvit initiativen till elen framställning, soen man af det föreslagna Utskottet fordrar. Jag tror dock, att man saknar ail anledning till rättvisande af denna förebråelse. Man har yttrat, att man blott bör se framför sig, ej tillbaka; så tänker älven jag.; men samme Ledamot, so.m fälde detta yttrande, har likväl ganska noggcannt uppräknat huru många millioner vi under det förflutna århundradet af utlänningen emottagit. Jag beklagar att den varde talaren dervid kommit att påmin. na oss om tider, sorn visserligen icke åro lör oss hedrande. Samma talare har också sagt, att vi icke hade några subsidier mera att påräkna, och att vi icke hade några provincer att ytterligare förlora eljer förpanta. Hvad det senare vidkommer, så både önskar och hoppas jag det. Och beträffande subsidiernp, glådjer det mig att kunna anmärka, att de vi. sist erhöllo, icke fruktlöst begagnades, efter de användes , att med vårt land förbrödra ett annat. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Utaf, discussionerne har jag trott mig finna att tvenne frågor deruti blifvit inblandade; den ena om behofvet af ett Särskildt Utskott; den, andra om lagligheten af ett sådant Utskotts tillsättande. I likhet med Grefve Posse, har jag fattat Grefve von Flåtens yttrande, sorn. hade han, genom de åberopade §. §. velat visa, att, då Utskottens befattningar i Grundlagen åror Deri io Felfitarii, nämnde, de ämnen sorn nu åro i fråga icke kunna komma till behandling af ett Särskildt Utskott. Då 36 §• Riksdagsordningen säger att ”Skulle Riksens Stander finna flere Utskott vara of noden, må. de af Ständerue. obehindradt tillsattas fl så tror jag att Grundlagen tillåter tillsättande af så många Utskott sora Riksens Ständer anse nödige.
Bankens metalliska Cassa må ej bibehållas vid ett belopp, som understiger 2,500,000 Riksdaler Silfver; oberäknadt den Silfvertillgång, som å Utrikes ort finnes för Bankens räkning nedsatt; börande Fullmägtige, när kurs eller andra förhållanden gifva anledning att befara uttag af metallisk valuta, i tid begagna de utvägar, som blifvit dem lemnade, för att afböja metalliska Cassans nedsjunkande lill berörde minimum. 12:o. Åt Fullmägtige uppdrages, att, efter en kurs af 128 Skillingar eller derunder, för Bankens räkning å deposition i Hamburg emottaga Silfver, dock ej i mindre partier hvarje gång, än 10,000 Riksdaler Hamburger Banco; B anco-TJt skottets Memorial, N.-o 68. 5 samt hos något, eller några kända och säkra Handelshus i Hamburg berörde valuta, under de för Banken fördelaktigaste vilkor, förvara. 13:o. Morn, 1. För bibehållande och förstärkning af Bankens metalliska Cassa, bemyndigas Fullmägtige, att af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en kurs af 128 Skillingar och derunder, uppköpa vexlar, dragne A högst 67 dagars dato på Hamburg eller Altona, i Hamburg betalbare. Fullmägtige bemyndigas likaledes, att på tjenligaste vis disponera den fond, som, genom föregånget vexelköp eller annat aftal, finnes hos Bankens hus i Hamburg för Bankens räkning stående, antingen medelst afgifvande af vexlar eller indragning af Silfver in natura. Vexlar afgifvas dock icke förr, än vexelbrist gifver sig tillkänna, genom kursens stigande så högt, att remittenter hafva mera fördel af uttagande och användande af Silfver för sina Utländska liqvider, än af vexlar, och då sålunda Silfverexport kan, i följd af en sådan åtgärd, förekommas. Så väl beloppet af de vexlar, hvilka få afgifvas, som kursen å desamma, bestämmes af Fullmägtige.
Utskottet blott i afseende på den piöfnings-fordnnde förvaltningen af Statens ttllhörigheter och medel, Och af beskaftningsverket ansett den böra qvarstå; emedan de i desse ämnen gäl - 101 lande författningar äro af sadan mängd och beskaffenhet, att säkerheten för deras rigtiga handbafvande och tillgångarnes rätta användande, nödvändigt synes påkalla fleres sam, rådiga öfverläggning och ömsesidiga upplysande vid fiågornes afgörande. Dessa Collegier blifva följaklejjgen ej många eller af stor personal. De komma att stä under Förvaltnings-chefens inseende, och blifva således icke mera , såsom förut, alldeles oberoende eller isolerade myndigheter. Ändamålet af de bibehållne Collegierne skulle , efter de af Utskottet antagne grunder, blifva: a} Att tätom centralverk i andra instantien utgöra förvaltningen i den styrelsegren, hvartill de höra, samt att tillse, det underordnade myndighe, ter iakttaga densamma rörande författningar. b) Att afgöra vissa med ärendernes ) år vältning sammanhängande särskildta mål. c) Att upplysa och förbereda dem, hvaröfver Utlåtanden eiler Förslag blifva infordrade. d) Att, enligt föreskrifter, förvalta Kronans egendom och medel, anskaffa dess förnödenheter ech vaka öfver underordnades hushållning med bdggedera. e) Att upprätta förslag till åtskillige ämbeten, hvartill Konungen utnämner, och att sjelfve besätta de risigare. Till vinnande af ordning och skyndsamhet, så vidt den collegiaJa formen medgif. ver, böra ärenderne skötas, dels in Plmo och 102 dels på fårdelningar , samt tre Ledamöter vera beslutjört antal pä hvarje afdelning. Alla sådana verkställighets åtgärder, sam fordra författningarves tillämpning till förekommande mål, skulle af Colle gier ne på fördelningar handläggas, hvaremot alla arend er af mera allmän omfattning, såsom förslag till författningars vidtagande eller upphåf vande, äfvensom till ämbetens återbesättande, borde in Pleno behandlas:
Med deras arfvejord å landet och den, sorn före ägtcnskajiet der aflad är, gånge i Ihy fäll efter landsrätt. 5 | i detta Caj) i tel och 8 Caj). 3 § 1 mom. Jorda lialkcn blifva jemväl i senare fallet sådane, sorn de i förra alternativet äiro af Utskottet fÖreslagne. Stockholm den 20 Augusti 1840. Reservation af Herr Grefve Mörner: ”Emot Utskottets uti detta Betänkande framställda förslag får jag reservera mig. Friheten för enskild man att genom upprättande af testamente sträcka dispositionsrätten öfver sin egendom utöfver gränsen för hans egen lifstid, har ej sin grund i någon naturlig eller menniskon medfödd rättighet, utan härleder sig helt och hållet från och stödjer sig endast uppå borgerliga lagens föreskrifter. Det inåsle då äfven uteslutande hero af denna lag att bestämma, huru vidsträckt den ifrågavarande friheten hör vara, och härvid skulle jag för min del anse med samhällets rätt förstådda intresse närmast öfverensstämmande, att ej samma frihet tili den grad utsträckes, alt den må Lag-Utskottets Betänkande, N\o n3. 5 kunna leda till försvagande af de grundvalar, på hvilka samhället hvilar. Famillen och den något vidsträcktare förening, som slägten hildar, utgöra den naturliga roten för samhället, och det är derföre, att ifrågavarande förslag åsyftar att lossa ett utaf de hand, hvilka sammanhålla dessa föreningar, utan att, så vidt jag kunnat finna, en sådan åtgärd är af något verkligt behof påkallad eller godtgöres genom någon öfvervägande fördel för det allmänna, som jag motsätter mig förslaget.
IDUN 1895 och, efter måttet af drottningens krafter, afpassad motion i fria luften. Särskildt under eftersomrarna, då drottningen vanligen vistas i någon skogsbygd — de närmaste föregående åren vanligen i Norge, detta år på Hok i Småland — där drottningen då lefver ett alldeles ostördt, enkelt friluftslif, endast omgifven af ett par uppvaktande, pläga dessa färder till häst utsträckas rätt långt. De hafva äfven, säges det, visat ett lyckligt, stärkande inflytande på upprätthållandet af drottningens ännu alltid svaga krafter. För dessas bevarande plägar drottningen så väl under vårarna som på senhösten efter Drottningholmssejourens slut allt emellanåt på längre eller kortare tid draga sig tillbaka från hufvudstadslifvets mera ansträngande lefnadssätt till Ulriksdal, som erbjuder på en gång största möjliga lugn och lätt tillfälle till utfärder i vagn och till häst. Efter middagstaffeln stanna deras majestä- ter i, såsom redan blifvit nämndt, östra delen af galleriet under otvunget och gladt samspråk med de uppvaktande samt dem, som till middagen hedrats med inbjudning. — Aftnarna tillbringar drottningen i sina enskilda rum, hvarvid hon, då ej konungen eller någon annan af den kungliga familjens medlemmar tillbringar tiden hos henne, sysselsätter sig dels med läsning, dels äfven med en del handarbeten, såväl till presenter åt anhöriga som till förmån för någon af de tidt och ofta påkommande välgörenhetsbasarerna. Hvardagslifvet afbrytes i hvarje familj stundom af fester inom densamma Sådana familjefester, såsom vid namnsoch födelsedagar, firas naturligtvis ock inom hemmet i konungaborgen. Vi förbigå dock dessa för att i stället nämna något om en högtid, som i alla hem är den gladaste och så äfven inom konungafamiljen, nämligen julhögtiden. 415 En julafton uid hofuet. Tillredelserna för densamma m å- ste i mycket god tid påbörjas oeh kräfva mycken omtanke, alldenstund de rikliga gåfvor, som af de kungliga personerna på julaftonen utdelas, utgöras af föremål, som långt förut måste beställas. Men äfven de direkta inköpen i butiker och utställningslokaler sättas ej på sista stunden, ty redan i november fåi Drottningens toalettrum.