Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då det egentligen hörer till StatsUtskottets befattning att beräkna StatsVerkets inkomster och utgifter, har bruket vid föregående Riksmöten varit, att i den mon Satsutgifterne under Hufvud-Tittlarne uppföras och sammanfattas, desse sedermera till lidens vinnannande hvar efter annan från Utskottet remitteras till Riksens Ständers granskning och godkännande. Först sedan de fleste och betydli gaste HufvudTittlarne i RiksStaten redan under loppet af Riksdagen blifvit gillade, harden så kallade Finance-planen blifvit framlagd för Riksens Ständer, hvars ändamål skall vara att framställa en fullständig calcul öfver StatsVerkets inkomster och utgifter, tillika utvisande den brist, som genom Bevillning bör fyllas. När Statsbristen sålunda blifvit känd, och den summa bestämd, som genom Bevillning bör ingå, har BevillingsUtskottets egentliga verksamhet börjat med att fördela Bevillningssumman efter antagne hufvudgrunder. Detta angelägna göromål förekommer merendels nära vid slutet af Riksdagen, hvarigenom för Utskottets Ledamöter ingen besinningstid 156 Den 6 Februarii, är öfrig för den vigtiga frågan , som borde fortgå, nemligen, om den bevillning, Utskottet måste på Rikets samtelige innebyggare fördela, kan utgöras, utan att jordbruket, handeln och näringarne bringas till vsnmagt af tryckande pålagor. Såsom Ledamot af Bevillningsutskottet förledne Riksdag, har jag med smärtsam känsla varit satt i nödvändighet att medverka till påläggande afen Bevillning, sorn, enligt min öfvertygelse, var för hög, för att någonsin med billighet kunna fördelas och det är denne erfarenhet, som gifvit mig anledning att eftersinna , om den behandling af ärenderne jag omnämnt, är den rätta eller icke. Det faller genast i ögonen att man härvid handlar tvärtemot den grundsats som gäller för hushållning i allmänhet, att först beräkna inkomsterne och derefter län.pa utgifterne.
Skrifvelse N.-o a8j. om Stals-Verkets tillstånd och behof gjorda framställning, att alia så kallade sportler inom E. K. M.-s Cancellie, med undantag af lösen förde af Registratorerne på vederbörandes begäran meddelande afskrifter och Diarii-bevis, borde, till beredande af en ändamålsenlig lönereglering för Cancelliet, upphöra, och desse afgifter i stället utgå till Kronan såsom Charla Sigillata, med den jemkning, att afgiften för Fuilmagter, utfärdade af Consistorierne, hädanefter skulle utgöras till samma belopp, hvarmed Cancelli-Gebiihren för dessa Fuilmagter hittills blifvit erlagd; och Rikets Ständer tillika antagit hvad serskilde Comiterade för en förändrad organisation af E. K. M:s Cancellie föreslagit, nemligen: i:o att afgiften vid befordringar till civile tjenster med indelta löner icke, såsom hittills skett, skulle beräknas blott efter Kronovärdiet å lönerne, utan efter medium af de sista 5 årens markegång; 2:0 att befoidriugsafgiften för åtskillige civile tjenster med ringa löner å Stat, men med betydliga serskilda inkomster, såsom Häradshöfdingen Lands-Secreterare-, PostInspectorsoch Postmästare-tjenster, hvilken afgift hittills blott beräknats å contanta lönen, skulle, efter enahanda grund som Chartae-Sigillatse-afgiften, utgå; 3:o att afgiften för afsked med pension tili p procent Cancellie-Gebiihr, borde, såsom hård och betungande, afskaffas, och blott 3 R:dr B:co, såsom för afsked i allmänhet, erläggas; 4*° för Constitutorial på tjenst tills vidare med åtföljande lön, enär icke, efter gifne föreskrifter, tjensten blott på sådant sätt tillsattes, afgiften endast skulle beräknas såsom för Resolution i allmänhet; 5:o att för erhållne lönetillökningar någon afgift icke borde erläggas, såsom ock i allmänhet under senare tider blifvit iakttaget; samt 6:0 att, då alla Erahets och Tjenstemän, inom E, K. M:s Cancellie, hvilka till tjenster inom Cancelliet befordrats, Justitias-Cancelleren och Revisions-Secreleras ne undantagne, någon Cancellie-gebiihr hittills icke erlagt, borde ett sådant undantag jemväl hädanefter iakttagas; så hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med en af omförraälde Comiterade tillika meddelad uppgift å de belopp, hvartill berörde sportler nu uppgå, dock med iakttagande af ofvannämde förändringar i beräkningssättet, fastställt och skolat till E. K.
Doms-rått bör fortfara såsom hittills. Men förhållandet år icke likadant utan helt annorlunda i de Lån, der Styrelsens residens icke år beläget i midten utan i den ena åndan af Länet. Ty icke skulle det vara låmpeligt, att t. ex, om en person i trakten af Torneå beträddes med fylleri, han skulle föras till Luleå, för att straffas med böter, hvilka uppgingo till en tjugondedel af resekostnaden; hvadan han sålunda komme att beläggas med tjugo gånger större straff, ån om han begått brottet inom Luleå Stad. Detta år äfven orsaken, hvarföre i sådane trakter tilltal för fylleri nästan aldrig eger rum. Jag har varit bosatt i ett Lån, der ungefårligeu samma förhållande inträffar. Jag tror ej att Norra delen af Calmare Län hårtills varit serdeles besvåradt åtal för brott mot Författningarne angående 9° Drn 2 Julli e. ni; fylleri och oloflig Brånvins-försåljning; och på det att ett sådant åtal må kunna blifva allmänt och lika jemt öfverallt, anser jag enda utvägen vara att återföra Doms-råtten öfver slika brott till de ordinarie Domstolarne. Man har vål anfört, att tid skulle vinnas genom målens upptagande hos Konungens Befallningshafvande; men han har icke rättighet att höra vittnen, utan desse måste, så vida de ej med resor till Residens-orten skola besväras, aflägga deras berättelse inför Domstolen i orten, hvilket åter föranleder, att brottet icke så hastigt kommer till afgörande, som man föreställt sig. I öfrigt kan jag vål finna att i en sak, der meningarne åro så delade, att den ene liknar förseelsen vid sjelfmord, under det den andre ej anser den innefatta något brott, der må^ ste också meningarne om straffet vara olika. För min del tror jag, att brottet till det mesta ligger i den möjliga joljden af öfverlastandet. Jag vet åtminstone icke om det kan anses såsom gifvit, att en för dryckenskap anklagad person, alltid med berådt mod kommit i rusigt tillstånd.
Gyldenstolpe föreslagil, det ser jag ganska tydligt derigenom alt penningar, som eljest stå ofruktbara på deposition i banken, komma ut i rörelsen och der göra gagn på det sätt, att nya förlager bildas, hvarigenom än mera exporlabla effekter kunna tillverkas och följaktligen rörelsen fortgå. De bidraga sålunda till det allmänna bästa på ett sätt, som är långt fördelaktigare än om de lågo räntelösa, onyttiga och overksamma i hanken. Banken matte väl vara till för det allmänna och gemensamma bästa, samt således hvad den kan äga äfven för det allmänna hästa användas, så vidt man vill att banken skall uppfylla sitt ändamål. Vid de flesta tillfällen har den ej gjort det som sig bordt. Genom försummelse i denna del hos banken, eller dem som skött den, hafva private personer nödgats att genom privata anstalter i någon mån uppfylla hvad banken underlåtit. Jag önskar derföre att en återremiss måtte beviljas, på det alt Utsk. måtte ytterligare öfverväga, huruvida det ej är fördelaktigtiga re och mera öfverensstämmande med bankens ändamål, att ingå på den del af Gr. Gyldenslolpes motion, som afser eventuel upplåning för återutlåning på exportabla effekter. Hr von Troil, Emil: Jag erkänner, att det ej undgått att hos mig väcka en viss förundran, att Bankolltsk. kunnat afstyrka ett förslag, som slår i närmaste öfverensstämmelse med de grunder som följas vid de banker, hvilka befunnits mest nyttiga för de länder, der de varit inrättade, nemi. att på en gång bestyra upplåning och utlåning, att samla de ofruktbart liggande besparingarna och öfverflytta dem till närings-idkarne. Detta i allmänhet. Hvad speeielt beträffar den mera underordnade fråga, som här är under öfverläggning, så torde det böra ihågkommas, att det icke är synnerligen länge sedan krediten för belåning af vågförda effekter var oinskränkt. På goda skäl tror jag att R. St. inskränkte densamma till ett visst belopp.
» 300 — 450 — 750 — 1 Arfvode för undervisning i Skeppsbyggeri 225 — 75 — 300 — 1 Dito d:o i Angrnachin-lära . 300 — 75 — 375 — 1 Lärare, biträdande, i Förskansnings-lära och Broslagning med tillhörande praktiska öfningar, Topografi, Kartritning och Rekognoscering arfvode 750 — 750 — Anm.: Detta arfvode utgår f. n. af Ingeniörkorpsens medel. 1 Lärare, biträdande, i Mathematik St. As 5 lill Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. Af 1, om Statsverket 1836. Nuvarande Aflöning samt Föreslagen Summa. Ved och LjusTillökning. pennin gar. Riksmynt R:dr öre R:cJr öre R:dr öre Transport 33,514 43 % 22,110 56% 55,625 — 1 Arfvode för undervisning i Mekanik oell Astronomi 300 150 — 450 1 Dito d:o i Naturlära — 450 — 450 — 1 Lärare, biträdande, i Franska Språket arfvode 450 300 — 750 — i Dito, d:o, i Tyska d;o » — 750 — 750 — 1 Dito för undervisning i Dans . 525 525 — 1 Dito d:o i Simning . » 150 150 — 1 Arfvode för bestridandet af Styresmans-befattningen i Öfre Afdelningen — 300 — 300 — 1 Dito d:o d:o i Nedre Afdelningen — 500 — 300 1 Dito för Bibliothekets vård och redovisning Från motstående Tillökningsbelopp . £6,SOS: 12% afgår för till indragning föreslagna löner och arfvode 1,573: — Återstår erforderlig Tillökning 24,9.'0: 12%. Bil. JU 3 lill Kongl. Majus Nåd. Vrop. JV? 1, om Statsverket l!tS6. 7S Litt. jfl. tn.
Nio 73. 3 af andre Ridderskapets och Adeina Ledamöter: att Hufvud-AfdelmngsContoret borde, i likhet med hvad uti Rikets Ständers Riksgälds-Contor för närvarande eger rum, förestås af en Kamererare, som tillika skulle föra Hufvud-Boken; af någre Ledamöter inom Bonde-Ståndet: att en Öfver-Commissariebeslällning måtte finnas, på det ett sammanhållande och i befordringsväsendet nyttigt inflytande på hela Banco-Verket måtte kunna vinnas; af ett stort antal Ledamöter inom bemcilde Irenne Riks-Stånd: att, i enlighet med den af Banco-Fullmägtige yttrade åsigt, en Chef inom hvarje Departement, för att ordna arbetet, samt vaka öfver göromålens behöriga och oafbrutna gång, borde utaf Banco-Fullmägtige, eller, i händelse Herr Rosenblads ofvan om förmälde motion bifölles, på sätt deruti blifvit föreslaget, af Banco-Directionen tillsättas, med skyldighet, att ensam, eller i första rummet, ansvara för förvaltningen på det hela, och att, såsom en följd häraf, alla Expeditionsoch Räkenskapsgöromål, hvarmed Commissarierne nu hafva, eller, enligt Organisations-Förslaget, skulle komma att erhålla befattning, borde förrättas af Kamererare, eller andre underordnade Tjenstemän, hvilkas antal, i förhållande till göromålen, kunde okas; af tvänne Borgare-Ståndets Ledamöter: att, vid tillsättandet af Chefsbefattning inom Departementen, Commissarierne målte ega att sins emellan på förslag till den lediga Chefsbefattningen uppföra två eller tre Ledamöter, af hvilka Banco-Fullmägtige eller Bimco-Directionen bade att utvälja en till Chef för Departementet; af någre Ledamöter inom Ridder skåpet och Adeln samt BorgareStåndet: att den collectiva ansvarigheten för Bankens 21 Commissarie!’, såsom orimlig, för ärendenas skyndsamma gång hinderlig, och i sitt resultat mindre säker, borde försvinna; af flere Ledamöter inom Riks-Standen: att vården af Bankens redbarheter borde uppdragas åt Departements-Cheferne, och desse, samfälldt eller gemensamt, ansvara för Cassavården; samt af en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln: att Chefernes ansvarighet kunde blifva samfälld med underordnade Tjenstemäns; Och är emot det utarbetade Förslaget till redovisningsoch arbetsordning för Cassa-Afdelning och Sedel-Contoret serskildt erindradt: af någre Ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet: att samma Förslag vore för mycket omständligt och upptoge ämnen, hvarmed Rikets Ständer icke borde sig befatta, utan hvilka ensamt kunde ankomma på Utskottet och Banco-Fullmägtiges bepröfvande och afgörande; 4 Banco-XJtskettets
Vöre den kortare, så vore både handlingarne och meningarne i friskare minne; samma personal kunde då hafva bättre utsigt att mötas, de afklippte diseus-' sions-trådarne lättare sammanknytas och kedjan af ärendenas behandling fortgå någorlunda oafbrutet, i stället för att en aldeles ny nu mäste med hvarje börjande Riksdag inledas. Jag vågar således föreslå Högloflige Utskottet att till Rikets Ständer med det snaraste aflåta ett förslag, oberoende af det allmänna förväntade representations-förslaget till förändring af 49 §. Regerings-Formen och 2 §. Riksdags-Ordningen, så lydande: ”Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grundlag, hvarje år sammanträda andra Måndagen i Januari månad, Konungen likväl obetaget, att dessemellan. sammankalla dem till urtima Riksdag.” Jag förutser den invändningen, att årliga Riksdagar skola förekomma mången allt för betungande och tröttsamma, och att förslaget således skall synas dem oantagligt. Jag vågar likväl tro, att det är ett af dem, mot hvilka man uppreser sig, innan man pröfvat dem, men som vinna i antaglighet ju Constitulions-TJtskoltets Memorial, N:0 11. 7 mer de pröfvas, och jag djerfves till och med påstå, att detsamma, långt ifrån att ega något enda förnuftsenligt skäl emot sig, tvertom har dem alla för sig. Det första och vigtigaste af dessa skäl är, att ett land, hvars representation icke årligen sammanträder, ej är constitutionelt i detta ords Europeiska och tidsenliga bemärkelse. Vi önska oss en kraftfull, upplyst och conseqvent Styrelse, men huru erhålla den med femåriga Riksdagar, då Styrelsen under mellantiden saknar både controll och stöd af national-viljan, uttryckt genom folkets representanter? Den verkställande magten nödgas under denna långa tid umbära både ledningen af representationens önskningar och fruktan för densamma.
Sedan för Lakritsrot, hvilken förut dragit en afgift af 3 öre pr skålpund, tullfrihet genom nämnda Traktat blifvit medgifven, har artikeln äfven här till sådan afgiftsfrihet upptagits. I den för Leksaker förut gällande tull af 1 rdr 50 öre pr skålpund har genom Traktaten med Frankrike nedsättning medgifvits, för år 1867 till 50 öre, samt från och med år 1868 till 25 öre pr skålpund; och då denna artikel, som ansetts böra med »Svarfvarearbeten, ej specificerade», lika tullbeskattas, lemnar en betydlig inkomst, hafva de sålunda bestämda tullsatscrna synts icke böra ytterligare nedsättas, hvadan desamma blifvit till oförändrade belopp här uppförda. Krukma* karearbe ten. Krut. Kummin. Käppar. Lacea Gummi. Lack. Lackerade arbeten. Lacmus. Lakrits. Lakritsrot. Leksaker. 118 Likör. Lim. Limoner. Ljus. Ur rubriken har derjemnte uteslutits uttrycket »Nurnbergerkram», såsom i här afsedd mening numera hvarken behöfligt eller lämpligt. Då, i hvad angår Likör, hvarå tullen i 1863 års taxa utgör 3 rdr pr kanna, den införselsafgift af 45 öre pr kanna, som i samma taxa funnes bestämd för ren alkohol, motsvarade 1 rdr 10 öre pr kanna bränvin af den styrka, hvilken vid varans kontrollerande och försäljning vore såsom den normala antagen, nemligen 50 procent alkohol vid + 15° C., förklarade sig Komiterade, i fråga om Traktaten med Frankrike, anse, det tullen å Likör, hvarå värdet beräknades till 8 rdr pr kanna, kunde utan olägenhet för den inhemska bränvinstillverkningen inskränkas till 25 procent å varuvärdet, eller 2 rdr pr kanna. Sedan denna tullsats blifvit genom nämnda Traktat antagen, och Komiterade ej funnit den tullnedsättning, som för Franskt Vindrufsbränvin medgifvits, böra föranleda någon ytterligare sänkning af samma tullsats, har den äfven i förevarande förslag såsom lämplig antagits.
Ehuru hvad jag här framställt, endast utgör min individuella åsigt, torde jag icke begå ett alltför stort misstag, om jag vågar påstå, att denna åsigt delas åtminstone af ett icke obetydligt antal medlemmar vid innevar. riksmöte, och att de, lika med mig, svårligen lära Önna någon annan förklaringsgrund till det af Chefen för Landtförsvars-dep:tet till H. M. Konungens sanktion framlagda förslag till begäran om förökade anslag för Landtförsvaret, än den, att Hr Dep:ts-chefen låtit leda sig af tanken på en möjlig blifvande lur i spel — i detta spel, der korten utgöras af voteringslappar och afgörandet bestämmes af den förseglade sedeln. Han hade likväl icke bordt förglömma, att Fortuna är en kapriciös gudomlighet, och att den aflagda lappen, den på hvilken frågan säkerligen kommer att bero, likaväl kan innehålla en nit som en vinst. Efter hvad jag redan anfört, kunde det visserligen vara öfverflödigt att ingå i någon detaljgranskning af de begärda anslagen, icke dess mindre, vill jag annorlunda förfara, och får i öfverensstämmelse härmed förklara: alt jag bestrider allt anslag både såsom det nu utgår och som det är föreslagit alt utgå, till någon t. f. President i Krigscolhm, under förutsättning likväl, att den collegiala formen inom nämnde embetsverk kommer att bibehållas. En serskild ordf. med uteslutande befattning alt leda öfverläggningarne, är nemi. under dessa omständigheter obehöflig, eftersom nämnde åliggande alltför väl kan alternera emellan de icke föredragande militärledamöterne. Ett ytterligare stöd för min yttrade åsigt om befattningens närvar, obehöflighet finper jag i det förhållande, alt densamma nu kan innehafvas och cumuleras med den, att dömma efter lönebeloppet på stat, betydligaste befattningen inom armeen; alt jag bestrider såväl behöflighelen af det antal tjenstemän (53 personer), som Krigs-collegii tillsvidare-organisation uptager, som beloppet af det föreslagna löneanslaget (52,607 r:dr 17 Sk. 6 r:st.)
Öfning hafva dessa expeditioner frambringat — och om som det år alt förmoda, det sådana ändringar i Tullsystemet komma att vidtagas, att dylika kustbevaknings-expeditioner hädanefter ej mera komma att utföras och således Flot tornes befäl blifva återsatta till sin förra passiva tjensteutofning, får jag såsom högst maktpåliggande hemställa till Ridderskapet och Adeln att en summa af minst 30,000 R:dr B:co må af Tullmedlen årligen anslås til) exercice på sjön för Flottornes befål och manskap, med uttryckligt föi behåll om dess användande endast dertill och mot fullkomlig redovisning derföre denna summa må ej anses stor, då Pssse volancemedlen för 5 och en åttondedels Regemente allena det åstadkommer. Deri 5 Martil, N;o ig. Grefve Cronstedt, Claes: Då summan af inqvarteringspenningarne, som af Riksens Ständer åro anslagne till Officerare vid örlogsFlottan sorn Arméens Flotta år grundad på det antal Officerare efter Stat, sorn nämnde Corpser bestå utaf, och dessa inqvarteringspenningar enligt gällande Författningar allt efter den lön hvar och en har på Stat, bekotnmes till fullt belopp af den gifta Officern, men för den ogifta blott för den tid han gjort tjenstj. synes det liksom dessa penningetillskott tillhörde den lön och tjenstebefattning hvarje Officer inom Flottorne njuter eller utförer j mera då nu, de Officerare som tjenstgöra inom BåtamansCompagnierne i Landsorterne Refter en sednare vidtagen åtgärd tili både Rothållares och Trouppens båsta) har förlorat sina inqvarteringspenningar genom besparing deraf till Staten och de ej njuta inqvartering in natura, s<å hemställer jag till Ridderskapet och Adeln att dessa Officerare må i likhet med sina kamrater under sin tjenstebefattning utbekomma sin inqvartering i contant. För att ej vara vidlyf tig, vill jag ej framföra de många skål som hårför tala, då sjelfva saken tyckes vara så billig och rättvis.
Den 13 December e. m. 675 blir deremot förhållandet, när grundlagen på förhand bestämmer, att den eller den skall vara Ordf:de då tages han åtminstone mot utan motvilja, och om han häfdar sin plats såsom sådan under Riksdagens lopp, tror jag icke att någon skulle hysa missnöje öfver hans tillsättande. Förslaget är föröfrigt behäftadt med sådana otydligheter och inkonseqvenser, att jag anser det lt. o. Ad., äfven om de gillade dess princip, likväl icke borde kunna antaga detsamma. J detta afseende kan jag åtminstone frisäga mig från allt ansvar, ty i sista Riksdagens Const.Utsk. röstade jag mot förslaget och hade med dess reduktion ingenting att skaffa. I den föreslagne § heter det: »R. St:s Utsk., UtsIcsÅfdeln.-r, Nämnder och Revisorer ega att genom val, hvilket med slutna sedlar förrättas bör, inom sig utse Ordf:de. Lag samma vare för Fullmäktige i Banken och Riksg:sKont., dock så att inom dem val af Ordf:de efter hvarje års förlopp ånyo företagas skall. Innan val skett och då Ordf:den för något tillfälle icke är tillstädes före främste närv:de Ledamoten af R. o. Åd. ordet. » Ligger det nu icke en inkonseqvens häri, att då man önskar det sjelfskrifvenheten skall försvinna och Ordf;den genom val tillsättas, man likväl stadgar, att di Qrdf:den icke blifvit utsedd eller icke är tillstädes, skall främsta ledamoten af 11. o. Ad. vara sjelfskrifven? Det står likaså, att genom val skall bestämmas hvilken som bär blifva Ordf:de, men när, mine Hrr, skall detta val ske? Det kan blifva en fråga som framkastas inom Utsk:n: skola vi välja i dag eller i morgon? Derom kan komma att voteras och möjligen kan det lyckas på ett eller annat sätt att upskjuta valet måhända månad från månad; och under tiden skall främste närv:de ledamoten af R. och Ad. vara Supleant åt Ordf:den.
framställes här den förvånande färdighet de gradvis nå från 7 till 14 års ålder, tack vare den ypperliga och vida beryktade metod, som användes för handarbetsundervisningen vid Stockholms folkskolor. En storsömmerska skulle exempelvis ha synnerlig heder af ett så i hvarje den minsta detalj omsorgsfullt och vackert arbete, som en fjortonårig flicka bär levererat i denna klädning. Den instruktiva samlingen är anordnad i tvänne stora, synnerligen vackra, skulpterade skåp i fornnordisk stil, som tillsamman uppta en bredd af ej mindre än fyra meter. Här ha vi nog något, som särskildt kommer att väcka intresse på den amerikanska utställningen, då den s. k. svenska folkskolans metod redan förut står i högt anseende därute. * * * Skölden öfver dörren bär inskriften: Skoloch hemslöjd. V i stiga in, och våra blickar mötas först af en vacker liten utställning äldre broderier. Men sannerligen — sitter icke här under fönstret en veritabel vadstenaknypplerska, så prydlig i sin bind mössa, medan kDyppelpinnarne på hennes dyna hoppa och dansa i bizarr lek. Det blir ändå allvar af i form af de stiligaste spetsar, som trollas fram under de skickliga gamla fingrarne. Ni får sträcka Er på tå för att se; här skockas alltid beundrande åskådarhopar. En mycket intressant utställning är den, som fröken Hulda Lundin, i sin egenskap af slöjdinspektris för Stockholms folkskolor, har åvägabragt. Genom en serie af olika föremål, tillverkade af folkskolans unga elever, » Man bjude lyckan handen! » Ja, hvarför icke. V i stiga ännu ett rum längre in och tränga oss fram till lyckohjulet En smula lotteri sätter ju krydda på de allvarligare sakerna. Och här behöfver ruau icke så alldeles som annars köpa » grisen i säcken », ty de många vackra vinsterna stå öppet exponerade med sina påsatta nummerlappar, så att Ni lätt kan kontrollera, att all den rätt vederfares Er, som lyckans gudinna gunstigt beskär. Ni släpper en krona ur arresten i portomonnän, och Ni vinner — en charmant julklapp åt er fästman och värd det tiodubbla. Eller kanhända vinner Ni ingenting alls, men vet ändå, att er slant kom en vacker sak till godo. Och det är lika roligt.