Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. l:o Grefve af Ugglas, Carl luldvig, den 19 dennes bordlagda motion, rörande Presterskapets aflöning, sättet för dess utgörande samt de för Presterskapet gällande befordringslagar; tillika med tvänne i anledning deraf nu afgifna yttranden; och biel' denna motion jemväl kommunicerad med de öfriga Riks-Stånden; 2:o Herr von Schéeles, Frans August, denna dag väckta motion, angående reorganisation af Lazaretternas styrelse m. m.; 5:o Grefve Taubes, Henning Adolf, denna dag väckta motion, med förslag till stadgande i fråga om de kostnader, boställs-innehafvare vid laga skiften kunna få vidkännas; samt 4:o Herr Nordenfelts, Leonard, denna dag väckta motion, om utfärdande af en ny förordning rörande uppdämning i vattendrag. Frän Högv. Preste-Slåndet. S. D. Till Stats-UIskollct remitterades Rikets Ständers åren 1857 och 1858 församlade Revisorers berättelser om granskning af l:o Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:o Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; och Fröt.-Utdrag den 23 November 1859. 63 5:o ile under Kongl. Majits oell Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel; äfvensom Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorers berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning.
Med den ofvanangifna uppfattningen af dramat blef humanisternas drama ett skoldrama, d. ä. det skrefs i pedagogiskt syfte för att af skolungdomen uppföras. Hade förut en nödtorftig undervisning i religion, läsande och skrifvande utgjort skolans enda mål, så gällde det nu att lära de båda klassiska språken, företrädesvis det latinska. Att lära disciplarna skrifva och tala en zirlig latin blef skolrektorns sträfvan, och det vunna målet fyllde hans bröst med stolthet. Några gingo så långt, att de med utträngande af modersmålet önskade se latinet begagnadt som allmänt samtalsspråk. Den metod, som användes, bestod deruti, att lärjungarna tillhöllos att lära sig de gamla författarna utantill. Och huru förträffliga voro ej Terentii dramer för öfningen i latintalande! Hvarigenom kunde man väl lättare vinna den nödiga eleganta tungfärdigheten? Också lät man lärjungarna icke allenast lära sig dessa stycken utantill, men för bättre minnes skull lät man dem äfven uppföra dem. Terentii sex komedier voro dock snart genomspelta, och att ständigt spela om dem blef till slut enformigt. Skollärarna försökte sig då sjelfva i författandet af latinska komedier, hvilket för dem, som talade och tänkte på latin, var en lätt sak, på samma gång det syntes lockande att genom egna arbeten ställa sig vid sidan af de så beundrade gamle. Med skådespels uppförande i skolan afsågs sålunda till en början endast att vinna färdighet i latintalandet; och då den lärde Nicodemus Frischlin med sina lärjungar genomgått en bok i /Æneiden, skref han öfver detta ämne en komedi, hvilken ynglingarna måste lära sig samt sedan deklamera, för att inöfva stilen och fraserna. Dessa öfningar ansågos så nyttiga, att de på många ställen voro formligen påbjudna; så var det t. ex. föreskrifvet i Magdeburg, att åtminstone en gång om året latinska komedier skulle spelas, och Joh. v. Sturm († 1589), en af Tysklands förnämsta skolmän, förklarade att skolteatern icke någon vecka borde stå obegagnad. Äfven i vårt grannland
I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adelil Önskade, det Hans Excellence skulle anmoda Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie_, att nu genast inför Ridderskapet och Adeln uppläsa de Tal, hvilka han, såsom Ordförande för Ridderskapets och Adelns HälsningsDeputation, ämnade att hos de öfrige RiksStånden hålla. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken anmodade Hans 22 Den 12 November f. m. Excel len ce Herr Grefve De la Gardiej att uppläsa berörde Tal, hvilke altså af Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie upplästes, så lydande: Till Högvördige PresteStåndet Högvördigste Herr Doctor och ÄrkeBiskop, samtlige Ledamöter af det Högvördig ga Ståndet! Till det Hög värdiga Ståndet, Religionens, sanningens och fridens tolkar, får Ridderskapet och Adeln, genom Oss, sine Deputerade, återbära deras aktningsfnllaste hälsning, deras uppriktigaste lyckönskningar till det nn började Riksmöte, Med tankan fästad på det framfarna, på det närvarande, på det kommande, kallade af den Konung, hvilken Försynen i sin godhet skänkte Scandiens lyckliggjorda Folk till räddning och stöd, manade att öfverlägga om ett gemensamt Fosterlands väl, äro stora minnen, dyra pligter oss lemnade. Ej mera hotas våra landamären af roflystna Hender; lugnet och trefnaden, en följd af friden och samdrägten, har oafbrutet, sedan vår sista sammankomst, varit ett älskadt Fosterlands sälla lott. Styrelsens vishet, Folkets tillgifvenhet och ett gemensamt sträfvande till det rättas ernå - Den 12 November f. m. 25 ende, har fullkomnat våra önskningar; och Allmagten med välbehag hört våra böner för framgången af våra företag, skänkt dem välsignelsen. Soken att förtjena dess fortfarande hägn, och veten att värdera den lycka, vi njute.
”En af den menskliga själsodlingens höjder är det vittra förbunds, genom hvilket ännu engång till jorden – och nu till dess nordligaste trakt – Augustiska dagar tillbakakommo: det förbunds, hvars medelpunkt Sveriges Tredje Gustaf var. Det skimmer, hvarur dess glada sångar-andar vinka oss, består numera endast i förevigade afskeds-strålar från en ärorik solnedgång. En sträng pröfning har beröfvat det konst-ideal, som då var det allmängiltiga, makten af uteslutande mönster; men icke rättigheten att gälla såsom en egen nationalbild af oförgängligt behag; och vid den glänsande bergspets, der deras lustläger står med sitt féslott i midten och svenska konungsfanan derofvanpå, skola äfven ögon, som sigta åt ett ännu högre mål, allt framgent dröja ofta och gerna. Ju längre det afstånd växer, som skiljer oss från dessa företeelser, desto mera förenklas och förstoras de; och desto högre visar sig den bland dessa sångarskuggor högsta, den krönta; hvars åsyn påminner, att, om till ett Augustiskt tidehvarf fordras framförallt en Augustus, är Sverige det enda ny-europeiska land, som hedern att hafva ägt ett sådant tidehvarf kan tillkännas. Ju mera en oveldig efterverld kommer till tals om den siste af våra store Gustaver, – visserligen äfven till storleken den tredje, men jemväl såsom den tredje tillräckligt stor,– desto kraftigare skall hon bestyrka, att han icke var en af de många furstar, hvilkas nedlåtande hägn om vittra idrotter dels ögonskenligt blottat, dels låtit med skäl misstänka ovittra bi-afsigter. Augustus sjelf kan icke från sådana rent fritagas; än mindre (såsom nu allbekant är) Ludvig den Fjortonde; men Gustaf den Tredje kan det. Äfven för honom voro sånggudinnornas lekar en beståndsdel af hofnöjen och konungahöghetens ståt: men den yppersta; men ett uttryck för folksglädjen och folksäran; men ett yrke, hvars ljufva ingifvelser han kände genom egen erfarenhet.
Om så vöre, hvilket jag ej förrän nu hört påstås, emedan punkten derom uti Betänkandet innehåller, att Kongl. Maj:t äger rätt att förbjuda varor, så skulle, om beslutet vore stadgadt, det vara en tämligen besynnerlig sak, att vi nu önskningsvis framträdde till Thronen med detsamma, Då vi nu önskningsvis kunno framgå med denna sak, måtte den ej under en annan form förut vara afgjord. Hvad åter det angår, att jag med mina grutidsattser framträder för sent, så kan jag alici ti g tro, att man kotnmer för sent, när man efter öfvertygelse ifrar för sattser, som man tror vara öfverensstämmande med Landets väl. Jag medgifver, att <j:ne system finnas, och jag kommer ej dictatoriskt fram med mitt, och säger det vara det rätta, men jag tror, att man ej utan goda skäl bör gå ifrån ett sysierne, sorn medfött Den 23 Qctober e, m. mycken nytta. Sällan höres, hvad motparten säger. Mig synes, att man tämligen allmänt vid denna Riksdag underlåtit alt gå till roten af frågan, och jag får förklara min enskildta öfvertygelse vara den, att den lid »kall komma, och torde komma snart, då Vi skola yttra en annan öfvertygelse, än den, som nu framslälles, och jag anser, att man ej handlöst bör kasta sig in i nyä Systemer, hvilka ej erfarenheten har visat hafva lyckats , men hvarå manga exempel, ehuru ej fullständiga, blifvit framställde, att de misslyckats. Jag önskar således afslag Det innefattar väl en mängd frågor, som kunna förtjena att skärskådas, men de äro bisaker, i jemförelse med den egentligen framställda grundsatsen, som är vådlig. Herr Tham: Ofvertygad derom, ätt det goda sällan kan komma för sent, har jag uppmanat TJtskoften, att framkomma med hvad de trott vara Nationens önskan, att få rättadt.
Slen man förbiser att dä man tror sig under denna goda konjunktur genom räntans frigifvande kunna få pengar utrikes, försöker man verkligen härigenom något sorn är ganska problematiskt, hälst frigjord ränta här verkar platt intet på utrikes ort, sä vida icke meningen är alt låna upp lill hvad pris eller härda vilkor som helst. Kanske ämnade man dölja sådana härda vilkor med hoppet att få se räntan stiga äfven i landet? Och jag mäste bekänna, att ehuru jag med all sorgfällighet granskat de argumenter, hvarigenom man velat bevisa all penningar skulle inflyta utifrån, genom räntans frigifvande, har jag likväl icke funnit dessa argumenter bevisa någonting. Man har blott upställt en sats sorn visar möjligheten att penningar kunna tillflyta ifall utlänningen vill lämna län åt privata: men man bar i och med detsamma lillkännagifvit att vi äro färdiga låta Staten betala huru hög ränta som heldst, blott vi erhålla pengar alt bygga jernvägar. Men mine llrr! jag får icke förbise, alt husets upmärksamhet nu är sysclsatt inom de serskilda krelsarne med annat, och då är det föga värdt att lala för väggarne. hvar före jag vill öfvergå till de anmärkmr, som finnas i Betänk, och hoppas jag att Hr Gr. o. Landtm., så snart som möjlighet gifves för talare i allmänhet att höja sin röst öfver sorlet, näst intill, behagade ettdera lysta dem som sorla, eller den som talar. Detta kan möjligen synas obefogadt af mig att anmärka, och jag ber derföre om förlåtelse, men dff är ett nödvändigt vilkor för att man skall kunna tala, att icke öronen fyllas af andras röster. Gr. Sparre bar såsom reservant gjort den anmärkn:n att denna fråga egentligen icke bort remitteras till Banko-Utsk., sorn icke dermed har någonting att skaffa: ty delta är icke ett Utsk. som skall pröfva några statsekonomiska frågor. Häri instämmer jag fullkomligt och erfarenheten har icke eller lärt mig alt det är inom Banko-Utsk. som man finner största insigten och djupaste omdömet i dylika frågor.
3 Faclori-egaren hurde utbetalas, livarjemle bereddes de förmoner, atL de skallskyldige blefve berättigade alt lösa ifrågavarande räntor efter markegång oell befriades ifrån alla de olägenheter, söre» konna uppkomma af skyldigheten ali dem in natura till enskild person utgöra, samt att hinder icke möler att, derest annan förändring uti sättet för grundläntornes erläggande ilYågakomreier, sådan jemväl i afseende å dessa räntor tillvägabringa; så anser Utskottet, att, under sådane vilkor, nedläggandet al JNorrlelje Faclori och upphörande af del hittills deremellan och .Ortala bruk befintlige samband, med allt skäl kare af Rikets Ständer understödjas, och att eli dylikt lid Italie att på antagliga vilkor lill Staten åler lörväifva förut omförmälde derifrån tillförne afliände räntor, icke bör lemnäs obegagnadt. På grund häraf hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, för deras del, måtte medgifva den af Kongl. Maj:t föreslagne försäljning af de tomter, hvarå Norrtelje Faclori är beläget jemte dertill börande vallenfall och öppen jord, under vilkor, att egaren till nämnde Faclori och Ortala Bruk, icke allenast, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, erlägger den lösen, som för berörde tomter, vattenfall och jord, på uppgifvet sätt, bestämmes, samt återstoden af det vid Facloriets afträdande ifrån Kronan å dithörande hus, byggnader och lösa egendom bestämda värde af i4»too Daler 4 Öre kopparmynt, med beräkning af 18
Psalmens sista toner förklingade under det allmänna härskri, som uppgavs av de stormande. Anfallet skedde från alla sidor av ett tal så stort, att ett öga överfarande massan måste vänta att i nästa ögonblick se atanasianernas lilla skara nedtrampad, kvävd under dess fötter. Och likväl hejdades för en stund de framvältrande hoparne genom det mördande stenregn, varmed de mottogos. Men blott för en stund, ty om de främste tvekade, återstod dem likväl intet annat än rusa fram eller kasta sig ned och låta trampa sig under den efterföljande, oemotståndligt påträngande mängden. Kretsen, som omgav de belägrade, vart därför allt trängre, likt en holme som översvämmas av den stigande sjön. Palatinerna, som icke ett ögonblick låtit hejda sig av stenregnet, ehuru det försatte flera ur stridbart skick, hade redan hunnit fram. Allt motstånd var hopplöst. Atanasianerna sågo döden och martyrkronan för ögonen. Föräldrarne omfamnade sina barn, männen sina hustrur. Somliga skyndade emot angriparne för att dö i kamp mellan slagna fiender. De andre kvarstannade bland de sina för att gemensamt med dem emottaga döden. Barnen gömde sina ansikten i mödrarnas sköte. Några sammanknäppte händerna till bön; andra hånade sina fiender med ropen: kättare, lögnkristianer! En gubbe uppstämde sången om martyrkronan, om deras härlighet, som äro kallade att vittna vid lammets tron. Striden ändade med homoiusianernas fullständiga seger. Men många av de högvuxna barbarer, som buro palatinernas vapenklädsel, föllo för slagen av påkar och järnstörar eller dogo en harmligare död under oväpnade händer. När striden var lyktad, fortfor mördandet, så länge en livsgnista fanns att släcka hos de övervunne. Deras kroppar krossades eller söndersletos. Deras huvuden avskuros och fästes som segertecken på spjut och stänger. Därefter ljöd i den blodoch segerdruckna hopen ropet: - Till Pirжus! Ropet upprepades av tusen röster.
I anledning af skiljaktiga , beslut — 3 50 — a. a. 7 Nov. a. a. 11 Nov. a. a. 11 Nov. a. a. 11 Nov. Förslag till Voterings-pro1 positioner — 3 — 5G — g. 7 Dec. g. 5 Dec. g. 8 Dec. g. 7 Dec. Voterings-resultat — 3 — 64 — a. a. 13 Febr. a. a. 13Febr. a. a. 13 Febr. a. a. 13 Febr. 68 » om tillägg till § 1 mom. 9 i, angående Eftertryck — 3 — 35 — b. 10 Oct. b. 14 Oct. 10 Oct. b. 14 Oct. 1 anledning af skiljaktiga beslut — 3 — 49 — a. a. 7 Nov a. a. 11 Nov. a. a. 11 Nov. a. a. 11 Nov. Förslag till Voterings-proposition — 3 — 55 — g. 7 Dec. g. 5 Dec. g. 8 Dec. g. 7 Dec. Voterings-resultat — 3 — 64 7 a.a. 13 Febr. a. a. 13 Febr. a. a. 13 Febr. a. a. 13 Febr. 68 — 70 — 5L W w <r s ”cg g | a? CA go ir* Ss GO f» >■ £_ 3 £ §! B i Riks-Ståndens Beslut. il. CD ca c2 m 3, b. O CD 2. f® i a CD po tö" D w 1. CD *73 t—1 o CD i-i. p F1" 5* qq 3’ i qq a. « o ,£• - crq CD CA Ridd. o. Preste| BorgareBondeN:o 1 NaJ •Sid. Ståndet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL VID Lagtima Riksdagen i Stockholm Åren 1840 och 1841. *#« NIONDE SAMLINGEN. Riks-Stein elen s Protocolls-ULelreig , sorn innefatta Remisser och Beslut.
Rätta anledningen till högre utgift å denna titel, än i stat var beräknad, bör deremot sökas i flera kommenderingar och omflyttning af det vid arbets-tillsynen på fästningarne behöfliga öfveroch underbefäl, i följd af detta befäls kommendering till armé-corpsen i Skåne år 1848, och af de ökade fästnings-arbeten, detta års händelser föranledde; hvaremot, då af den för år 1849 utbetalda summa, 5,844 R.dr 5 sk. 1 rst., endast 1,746 R:dr 47 sk. 10 rst. utgingo i rese-ersättningar, enligt resereglementet, men återstoden, 3,097 R;dr 5 sk. 3 rst., till traktamenten åt det i fästningsorterna och annorstädes anställda befälet, icke efter resereglementet, utan efter en vida lägre beräkningsgrund, så lärer resereglementet icke skäligen kunna tilläggas någon särdeles betydande del i öfverskridandet af det för årets behof otillräckliga anslaget. §. 9. Då berättelsen innehåller, att af den summa, 21,833 R:dr 16 sk., sorn för reparationer å gardesregementenas kaserner, stalloch öfriga lägenheter blifvit utbetald, 3,875 R:dr utgått på grund af kontrakter, afslutade år 1846, hvaraf är klart, att den återstående, för årets arbeten ackorderade summan, 17,998 R:dr 16 sk., såsom Eders Kongl. Majit nådigst anbefallt, icke öfverskridit den för arbetena beräknade kostnadssumman, 18,918 R:dr, så är härvid intet att förklara eller tillägga, om ej att framställningen af detta förhållande synes icke af något ändamål vara påkallad. Såsom anmärkningsvärdt anföres, att ehuru årligen betydliga reparationer å olvannämnde lägenheter ägt rum, byggnaderna kunnat få så förfalla, att tiden icke medgifvit entreprenadauktions verkställande vid företagandet af en så betydlig reparation, som den år 1848 verkställda.
Äfven med den största förmåga kunde han ej räcka till för alla, utan nödgades öfverlemna en del af den angelägnaste uppsigten åt monitorer, hvilka sällan innehade de kunskaper, att de kunde anses dertill fullkomligt användbara. För att afhjelpa denna olägenhet föreslog Lars Gustaf Andersson, att någon del af det för folkundervisningen afsedda anslag måtte få användas till aflönande af underlärare eller så kallade by-skoimäslare, hvilka det framför allt skulle åligga att fullstän - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 174. 5 digt lära barnen stafning och obehindrad sammanläggning af ord och meningar, innan de inträdde i den allmänna folk-skolan. Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i noggrant öfvervägande; och, beträffande först den af Riksdags-fullmäktigen Sahlström väckta motion om tillsättande af kringresande inspektörer för folk-skolorna, så, ehuru Utskottet erkänner den vackra syftning och det nit för folkskole-väsendets befrämjande, som utmärker denna motion, betviflar Utskottet dock, alt den ifrågaslällda åtgärden skulle leda till det dermed åsyftade ändamål. I anseende till det stora antalet af folk-skolor inom riket, skulle, äfven om fyra skol-inspektörer tillsattes, en sådan tjensteman sannolikt behöfva en tid af flera år, för alt kunna blott en gång besöka alla skolor inom sitt distrikt. Om någon verkligt gagnande tillsyn på detta sätt skall kunna åstadkommas, synes det derföre nödvändigt, att det föreslagna antalet tjenstemän betydligt förökas. Men derigenom komme äfven kostnaderna för sådana tjeustemäns aflöning och resor att uppgå till ansenliga belopp; och dessutom torde svårigheten alt till en så besvärlig och ansvarsfull befattning erhålla fullt skicklige personer ensamt utgöra ett nästan oöfvervinnerligt hinder för att utsträcka denna plan längre än motionären sjelf afsett.
Om nägon answars-skyldighet stall inryckas i contra - propositionen till votering, sä skulle jag proponera att samma princip om fem" sjetkcdelar äfwen för den answarande Utskotts-Ledamoten blefwe följd, och -säledes ! contra-propositionen intagas de orden: answar likmätigt Grefwe lVl örner uppläste norde §, hwarefter han tilläde: Om det blir ett wilkor att den stall answara, som gär med en serskilt anklagelse ifrän Constitutions-Utskottet till klena, sä blir detta ett förut fattadt beslut af Ständet, som pä intet ivis strider emot norde Z. Men för att undwika alla frägor om Constitutionens lydelse, skulle jag häldre önsta, att intet answar, men ock ingen fräga om tilläggning till Rcgcripgs - Formen komme att äga rum. Friherre ^äeltvärcl: Mig synes akt man i sörcwarande ämne med lätthet kan i allt lyda Regerings - Den 19 Oktober. 4429 gcrings' Formens föreskrifter. Efter iO7:de § äge wi ju rättighet att till Eonstitutions - Utikottet förwi^ sa frägor om Stats - Rädets answarighc!; hwar och en Ledamot af Ständct kan ju enligt densamma, wäckr sädana frägor i klena. När desta till. Eonstitutions» Utskottet sörwisas, och dest utlätande inkommer, sä kunna ju derifrän, lika som frän andra Utskott, en Ledamots scrlkilta tanka utlärandet medtolsa: Och om det samma skulle befinnas obehörigt, sä stadgar norde H. Uttryckligen huru i sädant fall. kan förfaras. -. Grefwe Nökner: Ware det längt rfrän m!g att icke medgifwa det alla StändenS Ledamöter äga rättighet att i klena wäcka frägor om de högst» Embetsmäns förhäl^nde. Men Vesta frägor börg enligt Cvnstitutiotten underkastas Utskottets pröfning
Jag trodde att denna revision kunde förenas med den öfwer Kngs-medlen, men jag hör nu att de arv twänne aldeles olika saker. Jag fär derföre ä nyo hemställa hwad parti som bör ra - 684 Den i4 Zebruarir. tagas för akt bringa detta Riksens Ständers beslut lill werkställighet. Herr PLlllman. Den sednare frägan om en generel granskning af Allmänna Medlens förwaltning sedan ar 1800, har länge warit afgjord pä det fält som nu flere gänger blifwit anfördt. Beslutets werkställighet har warit hindrad genom olikheten i Ståndets meningar, men jag har ej welat äkerwäcka den, na fräga sä lange Riksdags.Ordningen ej warit antagen och faststäld. Nu sedan den wunnit all laglig kraft, finnes deri förestrifwir sättek huru dena rnäl bör behandlas. Delta bör således i fin ordning komma att för fig gä och jag kror ej att Ridderstaxet och Adeln deraf hindras, akt öfwer förevarande fräga nu fatta ett beslut, ty hurudant befluket an rnä blifwa, star det al id Riksens Ständer fritt akt sedan afgöra, om den allmänna Revision stall werkställas genom förökning af Stats-Mstottek, eller om den bör öswerlemnas till Konungens ätgärd. —. Hwad arfwodet för de nu ifrägawarande Revisorer beträffar, har jag önstat att det warit als intet. Men dä det skulle kill någon Summa bestämmas, har jag. funnit INstottets förslag lämpligt, dä, såsom Grefwe körner rigkigt anmärkt, Riksens Ständer framdeles tunna pröfwa om det förstenar alt ökaS. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proposition ä bifall till Stats-Utstonels Betänkande. Grefwe la Laräie önstade för fin del alle, nass akt revisionen genast skulle börjas, och ej, såsom Stars-IUstoktet föreslagit, först sedan liqvjderne mors afl Den 14 Zebruarii.
Balance icke kan anses som en följd af tillgrepp utaf allmänna medel, utan härleder sig dels från oundvikliga missräkningar, som måtte hafva ägt rum vid den i smärre belopp ingångna betydliga Post - uppbörden, dels från tid efter annan förändrade Myntsorter och hastigt påökta Post-taxor, samt genom inlemnade falska sedlar, för hvilket allt någon afskrifning icke ägt rum. Då Post-Directeuren Lidin på dess under sin mångåriga tjenstetid om händer hafde Uppbörd, A. G. Mörner. Den 24 April. börd, som uppgått till icke mindre Sumniaj äri 3.4’3,476 Riksdaler, hvarken njutit ^de Procents Remiss-Lnge, som bestås Landt - Bent mästaren i Stockholms Län, ej eller de missrhkningspenriingar, som blifvit Lidins efterträdare i fjellsten tillagde, och då äfven härvid tages i öfvervägande framlidne Post - Directuren Lidi ns under dess 60 åriga tjenstetid och deraf 54 åriga uppbördsrnanna - befattning ådagalagde utmärkta nit och oegennytta», med de flera härvid sig företeende bevekande omständigheter; så har Utskottet funnit sig äga fullkomlig anledning tillstyrka, att i frågavarande Ralance matte eftergifvas och i Räkenskaperna afskrifvas, samt Lisinska Sterbhuset fullkomlig decharge derföre meddelas; hvilket Riksens Höglofl. Ständers närmare ompröfvande understäiles. Stockholm den 22 April 1815. På Höglofl. Ridderskapets På Högvördiga Prest, och Adelns ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar Carl De G éer. -På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar vägnar Gustaf Murray. På Hedervärda Ronde. Ståndets Ledamöters vägnar And. Sandsten. Carl Frtd. Landberg. Af - Den 24 April. 39? Stormägtigste Allernådigste Konung!