Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:r måtte komma i tillfälle att rätt pröfva behofvet af den förslagna reformen, får jag vördsammast hänvisa till BankoStyrelsernas prot:r för åren 1845 och följande, samt för detta år, och får vördsammast föreslå, att R. Sl:r malte anbefalla en laga undersökning i de mål, som prot:na för åren 1855 och 1856 omförmäla. Enär K. St:r alltid visat en fosterländsk ömtålighet derutinnan, att hvarje Svensk Medborgare må åtnjuta den riltt, som lagarne honom medgifva, så tror jag mig fullgöra min pligt såsom representant, då jag vördsammast faster E. St:rs upmärksarahet på behofvet af en undersökning, som underlättar E. St:rs frisinnade sträfvande, att gifva lagarne den kraft, att äfven den ringaste af Sveriges Medborgare vid dem må kunna stödja sig under en rättskaffens lefnadsbana. Och sorn jag är fullt öfvertygad derom, att E. St:r icke vilja undandraga sig deras medverkan till återuprättande af en utaf deras egna tjenares heder; kränkt både som medborgare och tjensteman, så får jag ödmjukeligen anhålla om bifall till den föreslagna undersökningen. Som jag är den tjensteman, som här är i fråga, och alla andra medel till uprättelse äro mig betagna, enär 73 § mom. 3 BankoEeghtet icke medgifver besvärs anförande, så har jag begagnat min Eiksdagsmanna-rätt, för att på den vägen få min sak under E. St:rs pröfning, förvissad derom, att E. St:r icke förvägra deras beskydd åt den, som med skäl detta begär. Dessa motioner remitterades till BankoUtsk. och kommunicerades MedStm. Föredrogs Hr Ehrenhoffs, Gust. Herm., den 5 dennes på bordet lagda motion, ang:de förhöjning af arfvodet för Hrr Fullmäktige i Banken och Eiksg:sKont. Denna motion remitterades till Statsoch BankoUtskm samt kommunicerades MedStm.
Utskottett tid varit af andre göromål så upptagen, att en 4 Samt. 4 Baud, 394 St sts-Ut sk ottets Be tä n ka n den; granskning af alla dessa räkenskaper dock icke kunnat bringas till fullbordan; deremot har Utskottet genomsett och undersökt sjelfva lånereversalen med dertill hörande hypothek samt andre säkerhetshandlingar; hvilket allt befunnits i den bästa ordning. Hos Ombudsmannen har Utskotten likaledes anstäldt inventeringar och granskat de hos dem förde Diarier; Och så vidt Utskottet kunnat utröna, äro Discont-Verkens Uagsöknings ärender med omtanka och vaksamhet besörjde. Till upplysning om Discontverkens ställning i anseende till deras skulder och tillgångar d. i October 1818 då utredningen öfvertogs af Riksgiildscontoiret samt d. 31 Dec. 182a, för hvilket sistnämnde år hufvudböckerne äro ordentligen afslutade, får Utskottet meddela nedanstående för hvardera Discont verket särskildt sammanfattad q utredning nemi. 1:0 Götha Canal Bolags f. d. Discont. Enligt räkenskaperna inbalanceras den 1 October 1818 denne Disconts tillgångar till ett belopp af Bd. 4>94o Och således blir ett öfverskott af 158,147: 31- 4« Stats-Utskottets Betan leanden. 395 Till följd af Bitets Ständers Beslut blef Di, iscontens fordran hos Canalbolaget uti räkenskap perne vid Riksgälds-Contoiret afskrifves med 1,0835877: 38. 2* Hvadan ock när härifrån afdrages ofvanberörde öfverskott 158,147: 31. 4- yar bristen den 1 Oct. 1818 då, utredningen begyntes uti Riksgäldscontoiret ■ Rd. 925,730: G. 10.
N:o 168, i anledning af de BerätLelser, som Rikets Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende och granskning åren i83o och i83a församlade Revisorer afgifvit, angående de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställde fonder och medel; Bifölls. N:o 169, angående den innevarande Riksdag verkställda Revision af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställde fonder och medel; Ståndet beslöt, att vid hvad Utskottet i Betänkandet yttrat låta bero. N:o 170, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 22, innefattande yttrande öfver Rikets Ständers åren i83o och j832 församlade Revisorers Berättelse; Lades till handlingarne. N:o 171, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmälan, rörande tvänne i Convoy-Cassans räkenskaper aiskrifne, till Cabinetts-Ca6san utbetalde summor; Lades till handlingarne. ]NT:o ii3, i anledning af väckt motion, att Kongl. Kammar-Rättens Revisions-Departement icke må ega att anmärka något emot de grunder, sorn följas vid Mantalsoch Skattskrifningen samt Beredningsoch Taxerings-Comiteerne; Bifölls. K:o 174» i fråga om anslag till Ortopediska Institutet; Bifölls. N:o 170, i anledning af väckt motion, om undersöknings anställande, rörande beskaffenheten af de vid hufvudstaden befintliga Corrections-anstalter; Bifölls. N:o 176, i anledning af väckt motion, om straff-fängelsers inrättande för arbetsfångar m. m.; Bifölls. N:o 177, i anledning af Herr J. Hembergs, ifrån Borgare-Ståndet remitterade - Pr oi.
Denna sunda kraft är den drifvande makten i Geijerstams utveckling och går som en underström genom hela hans diktning, inmänger sig i den som vätska i jord. Den har först gjort hans tanke spänstig och hans blick klar. Hvad Geijerstam säger om Kristian Grane, hjelten i novellen »Gråkallt»: » Det var tänkaren, som kämpade för friare tankar, renare religion. Och han hade blifvit skald », gäller om honom sjelf i hans första produktion. Han har först och främst genom samvetsgrant tankearbete bildat sig en egen sjelfständig mening om saker och förhållanden, en lifsåskådning, om hvars motsats till den gängse han var fullkomligt medveten. Han har kommit i en oppositionsställning, under hvilken hans karaktär härdats, dess grunddrag af friskhet och energi stärkts. Att denna skiljaktighet i teoretiska åsigter – särskildt i religiösa ting – varit af synnerlig betydelse i hans utveckling, röjes deraf, att den novell, som står främst i hans första novellsamling och gifvit denna dess namn, just behandlar en derigenom framkallad konflikt mellan tvenne unga menniskor, som älska hvarandra, samt att i denna konflikt kärleken uppoffras. Geijerstam har blifvit skald genom att vara tänkare; det är kännedomen om de sociala missförhållandena, som gjort honom till diktare. Öfvergången är tydligt skönjbar i åtskilliga af hans tidigare noveller, i hvilka den rent konstnärliga utformningen är ytterligt vårdslösad. Från diskuterandet af problem har han gått öfver till den konstnärliga skildringen af menniskolif. Från det mer eller mindre direkta gisslandet af ett samhällslyte har han småningom kommit till den diktande framställningen af de under det samma lidande menniskorna. Harmen öfver allmänna missförhållanden, förtrytelsen öfver allt som tryckt de små och förorättat de svage, allt som bortfuskat personligheten och onödigtvis förbittrat lifvet har ledt honom till en innerlig medkänsla för alla dem, som aldrig få känna lifvets fullhet, som tryckas materielt och andligt, af fattigdom och fördomar. Geijerstam slog sig igenom med sin första lilla novellsamling »Gråkallt».
Med andra ord, dessa folk lefva i sina äldsta dikter ett ungdomligt friskt naturlif, hvarigenom utbildningen af de elemäntära gudarne till sedligt handlande individer, sådana vi möta hos Grekerna, ännu ej försiggått; fantastiska former skymma ännu undan de menskliga konturerna. Med rätta anmärker Rein, att många af dessa såsom dimmiga gudomligheter betraktade naturkrafter "med afseende å sin skapande eller rättare födande förmåga tillades qvinnonatur".83 Vi återkomma derigenom till begreppet om synty. I de förut anförda orden Ilma on emoja ensin o.s.v. ligger redan en hel skapelseteori. Luften är det första, vattnet har sitt ursprung derur, och så vidare hela den öfriga skapelsen. I öfverensstämmelse dermed har äfven ilma förvandlats till en qvinna, den på hafvet sväfvande Ilmatar, såsom nyss nämndes, urmodren, som ger början och upphof till allt, således äfven moder till gudarne. Men såsom personifikation af luften, det första, är hon tillika det osynliga urelementet sjelft, eller "det första af sjelfständiga väsenden", såsom hon sjelf säger, ensin emä itselöitä. Hon är dock för dimmig, för abstrakt, att med anledning bäraf fortfarande förblifva såsom urväsendets första inkarnation. Dertill fordrar hvarje myt en manlig princip; hon åter är alstrandet sjelft. Kraften åter, som låter henne framalstra verlden, tillhör den osynliga urmakten. Men de mytiska föreställningarna fordra en representant af denne, en den förnämste ibland gudarna, motsvarande Indra och Brahma, eller Zeus i olympen. Denna plats har man hittills tilldelat Ukko. Castrén yttrar härom: "om Ukko kan man nästan säga, att han är en formlös gud, icke olik Indernas Brahma, och Judarnes Jehovah. Hans tillvaro visar sig i molnens åska, i storm och oväder, i blixten, som är hans svärd, och i andra utomordentliga naturfenomen, men utom sin uppenbarelso har han ingen högre bestämmelse.
Inom de öfrige Riks-Stånden har emot förslaget anmärkts: af en Ledamot, att upplåning hos Allmänheten vid vissa tillfällen kunde vara af stor nytta; och att derföre allmänheten bör berättigas, att i Banken öppna uppoch afskrifningsiökning, samt att de medel, som derå inflyta böra användas till discontering af vexlar, eller till creditiver; men att skulden till Riksgälds-Conloret icke borde liqvideras, emedan sedlar kommo att utgifvas utan motsvarande fond, af en annan Ledamot, att då en brist för närvarande finnes uti det stadgade förhållandet emellan metallisk cassa och sedlar, det måste vara roed Bankens säkerhet oförenligt, att verkställa den ifrågavarande liqviden och såmedelst, genom ökning af sedelstocken, än ytterligare rubba berörde förhållande och lätta uttagande af silfver från Banken; af flere Ledamöter, att de hos Allmänheten upptagne Ian icke böra till betalning uppsägas, utan tvärtom försök göras, att på enahanda sätt framlocka flere skrinlagde Capitaler, dem Banken sedermera kunde göra fruktbärande. De lån, Banken hos Allmänheten och Riksgälds-Contoret upptagit äro icke ouppsägbara å Låntagarens eller Bankens sida, hvadan det, vid fråga om bestämmandet af ett maximum för sedelstock, är nödigt, att såsom sådan beräkna summan af berörde lån. Vid slikt förhållande kunde det visserligen synas likgiltigt, om berörde lån qvarstå eller icke; men Utskottet delar ej denna åsigt. Det är för Banken mindre äfventyrligt, att återbetala de upplånta medlen vid en tid, då, i följd af kursens låga ståndpunkt, uttag af metallisk valuta icke kan ifrågakomma, än att afbida uppsägning, hvilken otvifvelaktigt skall inträffa, möjligen samtidigt med en starkare påkänning å metalliska cassan. Då, efter Utskottets öfvertygelse, större delen af de medel, Banken upplånat under den goda tiden skulle i annat fall antingen öka Bankens
1 den underdåniga förhoppning, att Eders Majit i Nåder täckes stadfästa den ofvannämde, af behofvet så högt påkallade och, genom åldrigt bruk, nästan häfd vunna provisionen å de medel, som vid DomKapitlen i Riket förvaltas, får Konsistorium, till följd af Eders Majlis Nådiga befallning, i afseende å provisionens blifvande belopp, i underdånighet hemställa: 1:0 Att Eders Majit täcktes i Nåder bevilja Konsistorie-Notarierne rättighet att beräkna 6 procent af kollektoch stambeksmedlen, enär denna löne-inkomst, genom Kongl. Brefvet af den ij Mars 1768, blifvit Notarien vid Åbo Dom-Kapitel förunnad, och sedermera i långliga tider af öfrige Konsislorie-Notarier tillgodonjuLits , utafn att af vederbörande Aukloriteter någon anmärkning, förr än år $84o, deremot blifvit gjord. 2:0 Att Konsist or ie-Notarierne, eller den redovisande, likaledes hädanefter måtte få, vid redovisningen, beräkna sig i provision 6 procent å kadukmedel och andra intrader af lediga ecklesiastika lägenheter, enär Konsislorie-Notariernes besvär med denna uppbörd icke är ringa, och denna provisions beräkning tillförene ansetts så billig , att Kongl. Kammar-Rätten, som granskat redogörelsen för ofvanberörde medel, icke funnit skäl vara att dervid göra någon anmärkning. 3:o Att då Konsistorierna, i sednare åren, fått sig ålagdt att emottaga och utdela från Stats-Kontoret remitterade lönemedel , Eders Maj:t Nådigst täcktes till Konsistorie-Notarierne anslå något arfvode för det ej obetydliga besvär, som dem genom detta nya åliggande tillskyndats. Deremot vågar Konsistorium i underdånighet afstyrka aII provisionsJjeräkning å de från Stals-Konloret, såsom ersättning för djeknepenningarne, utgående medel, då Konsistorie-Notarim dermed ej'har annat besvär, än att dessa medel1 &
Ständers StatsUtskotts Utlåtande uti väckt fråga om ersättning till Herr HofStallmästaren Grefve Frölich för Arrendet af Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. fierr Ryttmästaren Grefve G. E. Frölich har, uti till Höglofl. Ridderskapet och Adeln ingifvet Memorial väckt fråga om ersättning till hans Fader, Herr HofStallmästaren m. m. Grefve Frölich för afträdandet utaf det Arrende denne sistnämnde innehaft å Flyinge och Dahlby Kungsgårdar, hvarvid Herr Ryttmästaren förmält, att dess Fader år 1805 erhållit dåvarande Konungens Resolution å dispositionen af nämnde Kongsgåidar i 50 års tid; men då Riksens ?34 StatsUt&kottets Betänkanden. Ständer vid 1809 ars Urtima Riksdag fannö samma Resolution så beskaffad, att den ej kunde blifva gällande, förklarade Ständerne, att KungsGårdarne borde utarrenderas och Herr HofStallmästaren ersättas, hvarefter, vid'1812 års Urtima Riksdag, beslöts, att Stuteriet derstädes skulle bibehållas, i anledning hvaraf, Kongl. Majit i Nåder förordnade, att Herr HofStailmästärens dervarande Hästar skulle såsom Stam inköpas; Äfvensom Kongl. Majit genom Nådigt Bref den 3 Maji 1814, täcktes stadga grunderne, hvarefter Liqviden med Herr HofStalImästaren borde upgöras. ibland de ersättnings anspråk han förut hade gjort, skail äfven varit det att varda ersatt fqr dess förlust af Arrendet innan Arrendetidens slut eller för återstående Arrende åren, derunder lian ägt vänta vinst, men hvaröfver Kongl. Maja sig ej utlåtit; Och enär det varit Riksens Ständer, sorn denne sak från början afgjort, sä anhåller nu Herr Grefven och Ryttmästaren, att Hans
Jag anser således att om vi blifva tvungna att hos oss utsträcka detta system för att gifva Hären större öfning och bålla den längre i tjenstgöring än som nu äger rum med vår beväring, så måste vi göra det, äfven om det svider. Men jag vill bibehålla en stam för denna beväring, och denna stam kan vara indelt och bibehålla sina boställen; det vill jag gerna medgifva, ehuru jag tror, att det vore bättre för tjenstgöringen om icke boställena funnes, eller åtminstone att icke alla Officerarne sknlle vara bundna vid dessa boställen, emedan det vänder dem ifrån tjenstgöringen tili jordbruket, och vänjer dem att tjena två hrr, i st. f. rätteligen en. Det är något i vårt indelningsverk, som jag anser vara verkligt riktigt, och som jag önskar måtte alltid bibehållas, nemi., att krigaren icke uteslutande egnar sig åt sitt yrke, utan under en del af året kan sysselsätta sig med annat. Att det alltid skall finnas en mängd af Arméen, både befäl och manskap, som egnar sig åt både krigsyrket och jordbruket, anser jag vara riktigt; deremot anser jag att icke alla af det högre befälet och serdeles 480 Den B December e. m. icke de högre Cheferna böra hafva denna dubbla sysselsättning. Detta kan dock hjelpas derigenom, att man bortarrenderar boställena. Jag anhåller, att dessa ord måtte få åtfölja motionen till Utsk. Hr Stjernsvärd: Med ett par ord vill jag blott komplet tera Ilr von Knorrings intressanta anekdot om indelningsverket och franska Kejsaren. Till detta ändamål får jag uplysa, att den af Hr von Knorring omordade beskrifningen § Franska språket öfver indelningsverket, om Svenska Arméens organisation i allmänhet, blef på Nåd. befallning utarbetad af mig och en annan person samt öfverlemnad till nuv:de Franska DivisionsGeneralen de Courtegis. Hvad i öfrigt de fördelar angå, som den värde talaren anser indelningsverket äga, så delar jag icke dess åsigt.
Då jag ej kan annat än erkänna riktigheten af den anmärkn., Hr Stuart gjort, får jag vördsamt förändra min förra anhållan så till vida, att jag hemställer, att den i reservationerna föreslagna mening må införas med den förändring, att ordet kunna utbytes emot böra, hvarigenom det blir gifvet, att de masugnar, som lyda under bruk, skola i sammanhang med bruken taxeras, och åter de masugnar, som icke lyda under bruk, skola särskildt taxeras i det district, der de äro belägna. Således skall ingen kunna undgå den taxering, som honom bör åläggas, utan samma ordning och säkerhet som förut vinnas. Jag begär således propos. till bifall å nuVar. <j5 §-, med uteslutande af den mening, Utsk. ansett böra utgå, men deremot införande af den af reservanten föreslagna mening, med utbyte af ordet kunna emot ordet böra. Hr Stuart: Jag tar mig friheten fasta Frih. af Nordins uppmärksamhet derpå, att mom. börjas med orden: dock må sådana masugnar. Skulle sedermera, såsom Hr Frih. föreslagit, orden böra taxeras komma att inflyta, så skulle de dubbla lijelpverberna göra meningen oriktig. Meningen blefve fullständig, om ordet kunna uteslöts, utan att utbytas emot ordet böra, hvilket deremot borde införas i början af morn., i stället för ordet må efter ordet dock. Frih. af Nordin: Om, med uteslutande af ordet kunna, ordet må utbytes emot böra eller skola, så blir redactionen riktig och så lydande: ”Dock skola sådana masugnar, hvilkas tillverkning bevisligen förädlas af ägaren vid honom jemväl tillhörigt stångjernsbruk, taxeras gemensamt med bruket etc. it. o. Ad. beslöt, att slutet af yö $ skulle fr. o. m. or - Den t) I' e b r u a r i f. m. i/j7 elen: Dock må sådana masugnar &c. erhålla följande förändrade lydelse: dock skola sådana masugnar, livi 1 kas tillverkning bevisligen förädlas af ägaren vid honom jemväl tillhörigt stångjernsbruk, taxeras gemensamt med bruket på det ställe, der detsamma är beläget.
N:o 12 i anledn. af den, enligt §. 4 uti nu gällande instruetion för BancoUtsk. verkställda granskning af Baneofullmägtiges åtgärder till förberedande af den allmännna silfvervexlingen, samt i samband med R. St:s beslut om b:cosedlarna och en på upplåningar grundad discontering*ir den större rörelsen. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag har visserligen ingen anmärkning att göra vid det förslag, BancoUtsk. i detta betänk, afgifvit, att nemi., R. St. för ifrågavar. delar af förvaltningen må tillerkänna Bancofullmägtige decharge; men jag anser, att detta utlåt, gör Bancofullmägtige orätt i en punkt, deri, efter min öfvertygelse, Fuilmägtige handlat i full öfverensstämmelse med R. St:s förut fattade beslut och de i anledning deraf Bancofullmägtige lemnade föreskrifter. Denna punkt har afseende på texten å de nya sedlarna. Det finnes anmärkt i betänk., att BancoUtsk. ansett berörde text vara oriktig deruti, att den upptager det qvantum fint silfver, som svarar emot en r:dr i sedlar. Utsk. har ansett detta qvantum vara oriktigt bestämdt, emedan dervid ej är ob - Den 20 Ju ni. 32! observeradt det remedium, som till följd af myntordningen ian vid utmyntningen äga rum. Jag är återigen af elen tanke, att Bancofullmägtige liandlat fullkomligen riktigt i denna sak. R. St:s vid sista riksdag gifna föreskrift i i §. 4 art. 2 afdeln. af bancoreglementet bestämmer, att i texten å de nya sedelvalörerna skulle bestämdt utsättas det qvantum silfver, som på hvarje r:dr, efter vid denna riksdag fattade beslut, innehålles. Jag kan således ej för mitt begrepp göra klart, huru Fullmägtige i Banken kunnat handla på annat sätt, än som skett, då de uti texten intagit det qvantum silfver, som enligt R.
Beträffande dernäst Johan Olof Dahlbergs förslag till ny BevillningsStadga, hvilken hufvudsakligen skiljer sig ifrån grunderne i nu gällande Bevillnings-Förordning, dels genom antagen bestämmelse af vissa Bevillningsbelopp för hvarje län, fögderi och stad, dels uti ett olika sätt för Bevillnings utgörande af handlande och skeppsredare i städerne, dels genom upptagande af en serskild artikel för Bevillning af consumtion och Öfverflöd, samt dels ändtligen medelst i åtskillige delar förändrade reglementariska föreskrifter; så, enär tillämpningen af detta förslag, i afseende p& fördelningen af den vid hvarje Riksdag behöflig ansedda Bevillningssumman emellan län, städer och härad, samt slutligen socknar och individer inom hvarje ort, skulle för närvarande mötas af oöfvervinnerliga svårigheter vid brist af nödiga statistiska upplysningar, till grund för en rättvis beskattning, i synnerhet å de serskilda näringarne uti Riket, samt methoden för uppskattningen af handelsrörelsen i städerna dessutom hvarken är allmänt tillämplig eller synes verkställbar i detail, då Tullkamrar med mera blott finnas i ett färre antal städer, och nödig control i allt fall skulle saknas å coramissionshandeln inom landet samt rörelsen med landtraanna-producter ra. m., utan att landttull-systemet ånyo införes, finner Utskottet sig böra afstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att Dahlbergs förslag till hufvudgrunder för Allmänna Beviilningens utgörande antaga. Skolandes, i fråga om den af Dahlberg foreslagne consumtionsoch öfverflöds-bevillningen, serskildt yttrande här nedan meddelas, i sammanhang med de öfrige motionerne i samma ämne; äfvensom Utskottet, vid pröfningen af de regleraentariska föreskrifter, som för tillämpningen af blifvande BevillningsViskottets Betänkande N'.o 5. g blifvande Bevillningsgrunder erfordras, ej skall underlåta ali, å Dahlbergs förslag, fästa all den uppmärksamhet, som detsamma i sådant afseende kan förtjena.
(I. A.) Från samtlige Riks-stånden har Stats-utskottet erhållit remiss å högstberörde nådiga proposition (n:o 35 uti usta sami. irsta afdeln. af bihanget till Riks-ståndens protokoll) hvarutinnan tillkännagifves, hurusom, i sammanhang med öfverlemnande af underdånigt förslag till stadgar för ett lillämnadt Landlbruks-institut på Ultuna kungsladugård i Bondkyrko och Danmarks 8 Stats-Utsk:* Utlåtande, Av o 96, socknar samt Uleråkers och Waxala härader af Upsala län, kommitterade för organisationen af nämnde institut förmält det vara af vigt, att institutet finge åt sig upplåten kronoparken Lilla Djurgården, innehållande endast iox tunneland a5 kappland och enligt den sednast, år 1816, öfver Ulltuna kungsladugård uppgjorda kai tebeskrifning inberäknad i kungsladugårdens areal samt till en del omsluten af densammas egor; och skulle genom upplåtelse af berörde kronopark, hvilken i medeltal lemnat skogsplanteringskassan en årlig inkomst af endast 9 r:dr 9 sk. 10 rst., institutets vedbehof, utan kostnad, till en del kunna erhållas, undervisning å tjenliga Lider der lemnäs i skogshushållning och trädplantering, samt äfven bete vara att tillgå, hvilket förmodades blifva så mycket behöfligare, som det under arrendeåren medgifna betet å kronoparken Åsen sannolikt komme att, efter arrendets slut, upphöra. Kongl. Majit, som Öfver denna kommitterades underdåniga framställning inhemtat utlåtanden af t. f. Chefen för skogsinstitutet, Kongl.