Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Flere piger deltager dog efter öiiske i undervisningen fra 8-9, uden a t dette generer dem. Man synes a t spore, a t börnene i fallesskolen har god indfiydelse p&amp; hinanden. Gutterne stagger uvilkårlig i pigernes nmvsrelse sit vilde vasen, passer sine manerer og sit udseende bedre, og pigerne bliver mere frimodige, mindre saere og snerpede, end hvor de er alene. Det, a t de ler af hverandre eller kiticerer liverandre, hjalper b e b e end mange ord fra en larers side. Og ikke mindst indflydelse har det på larerne selv, der aldrig tör glemme, a t de star ligoverfor begge, kjön. - Med hensyn til flid og evner holder de hinanden stangen; som for nzevnt ligger enkelte fag som mathematik, fysik, geometri mest for gutterne, mens sprog gjerne er pigernes kj.ephest. Naturligvis er der hsderlige undtagelser. Skulde det karakteriserres, er gutternes evne: skarphed i tanken, pigernes: den umiddelbare tilegnelse. s: *::: Gjerne hvert eller hvert andet å r foretages en udflugt ~ s k o 1 e t i. r ~ med eleverile til et eller andet vakkert sted i nabolaget, ei for langt v a k for de smks skyld. Til denne tur indbydes også forlienvierende elever, og det er ei få., voksne herrer og damer, som slutter sig ii1 det glade barnetog.
Det minDre dreDitroet, hafroe <23* faflflällt berörDe CreDittP till lifa belopp, Martill Detfamma roiD fifta NifSDag beftämDeS, ellet €n billion NtfSDaler Söanco, famt förorDnat: att Denna fumrna (fall i Nifégä^Qéontoret wara tillgänglig, Då Äottgl. SÖiajit, eftet nu jlutaD NifSDag, till Nifets fötfroat ellet atiDta I>ögft roigtiga odj angelägna änDamål, feDan, i öfroerensftämmelfe rneD fö» rejftiften uti ofroanbetötDe G3 §. af Negering&^ormen, f>ela ©tatS» NåDetS tanfat Deröfroer blifvit inhemtaDe, finner Den roara ounDroif» ligen nöDig; att, af Denna fumma, hälften, ellet §ent ^)unDta §ufen NifSDaler, bör wara att tillgå för NifetS fötfroat, och hälften för anDra ^ögfl roigtiga och angelägna änDamål; att De, till NifSgälDS» kontoret influtna, oDifponetaDe öfroetffott på @tat^<3Berfetö 3>nfom» fler jfola anroänDaö till utbetalningar, f>roilfa, jemroäl å Detta <£re» Dttio, funna äflas; famt att, i fafnaD af fåDana elfor anDra tillgångar, erforDerliga meDel Dertill böra genom upplåning anffaffaS. §•
Hvad nu denna väg angår, så var det visserligen ett förbiseende vid förra riksdagen, att man icke begärde särskildt anslag till densamma; men detta kom sig deraf att man hoppades på anslag till en jernväg från Sundsvall till Hemgrafven, och om denna kommit till stånd, hade man icke behöft nu ifrågasatta väg. Man säger att dessa provinser kunna hjelpa sig sjelfva. Ja! om de vore rika och hade en talrik befolkning; men nu äro de fattige och glest bebodda, och detta gör att man icke kan jemföra dem med de södra provinserna. Då således behofvet är påtagligt och summan jemförelsevis obetydlig, vågar jag hoppas att K. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, bifaller den framställning, som af Hr Bennich blifvit gjord; hvarpå jag anhåller om propos. Frih. Hamilton, Hugo: För min del tycker jag att Utsk:t på ganska goda grunder afstyrkt ifråg:de anslag, och de skäl, Gr. Posse och Frih. Klinckowström anfört, äro så talande att jag icke kan annat än instämma med dem. Jag är lika örn om nödställda orter och menniskor, som någon annan, och jag tror att K. o. Ad. gifvit bevis på samma känslor, då de bifallit andra anslag, men jag hemställer, om orden »nödställd belägenhet» kan tillämpas på hela Norrland. Man har sagt mig att denna landsdel under flera år haft de förmånligaste handelskonjunkturer längs kusten, och en ort som här så många tillfällen till förtjenst borde icke tigga K. St:r om 7,600 rdr, synnerligen som de numera hafva en närmare auktoritet eller Landstingen. Få de der afslag på en sådan summa, så kan också K. St:r med godt samvete göra på samma sätt, och på dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:ts förslag.
Hvad är månne skälet till, att » fruntimmer ska ' det nu vara i alla verk och inrättningar? » Här kunde man j u passa på och skrifva något mycket vackert om vårt köns många dygder, men jag vill i stället först framhålla ett mycket simpelt och dåligt skäl till, att så många qvinnor segra i denna konkurrens med manliga platssökande. De förra nöja sig ofta med en så skamligt liten aflöning, att vederbörande skulle blygas att erbjuda den samma åt en man. » V i antaga en qvinna till platsen, hon är inte mer än hälften så dyr, » säga de ärade principalerne först och främst; men det kan äfven hända, att någon bland dem tillägger: » Ja, och så är hon ordentligare och mera pligttrogen. Hennes behof äro ej så stora som de platssökande männens, och hon har ej heller så många frestelser till att förfalla till oärlighet. » Det är j u en allmänt känd sak, att vi utgöra det stora flertalet i menniskoslägtet, fast vi derför ingalunda bilda » den kompakta majoriteten » i fråga om inflytande på samhällets angelägenheter, och det är just det stora antalet af arbetssökande qvinnor, som gör, att tusentals af dem måste finna sig i aflöningsvilkor, hvilka blott kunna bjudas af kortsynta sjelfviska arbetsgifvare (de må nu kallas verk, inrättningar eller herr eller fru N. N.) hvilka ej hafva försyn för att ockra på fattigdomen och nöden. A f denna stora skara nödstälda arbeterskor kan man rimligtvis ej fordra, att de skola inträda i kampen mot det rådande missförhållandet emellan mannens och qvinnans lön för samma arbete; men så mycket mera har man rätt att kräfva, att de mera lyckligt lottade bland arbetssökande och arbetsdugliga qvinnor göra front mot ett prejerisystem, som måste medföra de svåraste följder för hela vårt samhälle. Jag skall här, för att göra denna del af saken tydlig, framhålla samma exempel, som jag för några år sedan framförde i en annan tidskrift, der samma fråga var på tal. Förutsätt en fattig familj, bestående af föräldrar, två söner och två döttrar, alla fyra barnen uppfostrade så, att de kunna söka samma platser, antingen i någon » inrättning », på kontor eller dylikt.
Ridderstaper och Adeln ödmjukast hemställa, om icke den summa af 16,666 R:dr 52 fl, swarande emot en runna Guld, som, efter sörre kiders räknesätt warit det masta, en Swea Rikes Arf-Fnrste ärligen ätnjmit, mä för H. K. H Hertigen af Södermanland blifwa bestämd, akt i RiksSlaten nptagas och utgä frän ärS början samt an Riksens Ständers StatS-Ulskort erhäller föreskrift sädant behörigen iakttaga, dock att hwad H. K. HHertigen således blifwer tillagdt, för större eller mindre del icke afräknas den H. K. H. KeonPrinsen redan ansiazue Statssnmma Ld,b66 R.dr Den z Junit. §6Z Dek är wisterligen öfwerstödrgt att» för bifall af denna hemställan, söka stöd, hwarken af H. K. H. Kron-Pristsens stora egenskaper och lysande förrjenstcr, af Dest kärlek för Dest nya fädernesland, Dest eldade älrä att befordra Rikets wälgäng och sällhet, eller af den glada förhoppningen» till cN framdeles lycka, hwartill H. K. H, Hertigen af Södermanland dagligen gifwer sa tillfridsställande anledningar. Nej! Mine Herrar! läkom ost endast rädfraga den uräldriga Swensk a roheten ettivk en älskad Oswerhet, wär »vördnad och den lillgifmenhet för H. K. H. Kron. Prinsen, som otwifwelakkigt Nied en öm Faders känsla skall enioilag-a hwarje weder» niäle af Nationens tänkesätt emot en af honom sä högt älskad Son, Hans enda ättling. Derest, som jag hoppas, Höglost. Ridderska pet och Adeln lemnar dest bifall kill denna rvördsamma hemställan, anhäller jag, att de öfrige respe tlive Standen deraf mätte erhälla det, öfweriygav, att de med glädje instämma uti ett lika beslut.
Jag anhåller vördsammast, att detta milt Den 28 December e. ra. 5g anförande mätte med de öfrige Respective Stånden blifva communiceradt. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Jag ämnar icke tala hvarken för eller emot det gjorda förslaget, att åt Herr Adlerstam skänka en summa penningar; men han har väckt en fråga om orsaken till den olycka, som drabbat honom, och det är i detta afseende jag vill framställa min åsigt. När man här i Sverige först inrättade Bancolån på fastigheter, ställde på lång återbetalningstid, frångick man derigenom den princip, som är den enda rätta för en Bank, att icke meddela andra än tillfälliga lån, hvilka, om Bancorörelsen så fordrar, kunna indragas eller utvidgas. För att emellertid söka skaffa Banken all möjlig säkerhet för dessa penningeförsträckningar, uppsökte man alla tillgängliga garantier, och Banken sökte bland annat skaffa sig all möjlig säkerhet i afseende på utsökningsoch lagsökningsåtgärderne. Det är derifrån man får härleda de stränga föreskrifter, till förmån för Banken i afseende på utsökningen, som igenfinnas i de äldre författningarne. Man föreskref till en början, att den, som inropade på BancoAuction en egendom, skulle inom 8 dagar erlägga summan, antingen han var ägare deraf eller ej. Småningom gick man från detta, och förlängde tiden för betalningens erläggande till en månad. Sedan sade man, att inteckningshafvare skulle få 6o Den 28 December e. m. afkorta hvad de hade intecknadt, och slutligen i8a3 att ägaren skulle få afkorta hvad han sjelf skulle uppbära; men BancoStyrelsen, som icke ville åtaga sig besväret och risquen af att uppgöra liqviden emellan de personer, sorn kunde hafva anspråk på köpeskillingen, förbehöll sig, att vara fri från alla liqvider, och man föreskref att de skulle ske genom LandshöfdingeEmbetet. Det är således egentligen från de garantier, som man ansett oskiljaktiga från lån på fastigheter, som hela olyckan härledt sig.
Dels blir den ej färdig förr än efter 50 å 60 är, dels blir den icke ens då eller ens någonsin exakt, när mångfaldiga förmynderskap upphöra, t. ex. genom omyndig qvinnas giftermål, utan att domaren derom underrättas, och dels blir den slutligen så voluminös, att domarens tid alldeles omöjligt kan räcka till, att i densamma uppsöka de befintliga förmyndarnes namn hvarje gång sådant för hvar och en särskildt påkallas. Efter en ganska måttlig beräkning, som jag uppgjort med ledning af officiella handlingar, skulle en dylik förteckning, omfattande en af de medelstora domsagorne, under beräkning af en pagina för hvarje förmyndare, upptaga minst tjngutusen paginer, bland hvilka man alltså hade att söka, för att, hvarje gång en förmyndare ingal' redogörelse-bevis, finna den plats, der vederbörlig anteckning derom borde ske. För öfrigt och såvida författningen icke ger anledning dertill, att några andra materialier för förteckningen behöfva användas, än förmynderskaps-protokollen, är en klar följd, att hädanefter såsom hitintills många omyn - Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 31. 61 (lige, hvilkas behof af förmyndare icke inför domaren anmäles, fortfarande nödgas vara utan målsman. Grundas åter förteckningen pä de af mig föreslagna materialier, kan sådant ej gerna inträffa, ty domaren får då reda icke blott på alla förmyndare, utan äfven på alla omyndige. 3:o. Stadgandet i 4:de §, att förmyndaren skall vid sin räkning foga uppgift å befintlige säkerhetshanrllingar, innefattar, enligt hvad redan är anmärkt, icke någon befallning, att sådane skola linnas, och torde i allt fall, då handlingarnes laggiltiga beskaffenhet icke lärer kunna granskas utan kännedom om deras ordalydelse, tjena till föga annat, än att inleda elen mindre samvetsgranne förmyndaren pä vingleriets och osanningens bana. 4:o. De mindre kommunerna i vårt land hafva redan så tillräckligt uppenbarat bristande nit och förmåga i tillsyn öfver förmynderskap, att man längesedan kommit i erfarenhet deraf, att pä deni ingenting är att i det hänseendet bygga.
Underökningen angår egentligen den frågan, om Directionen öfverskridit Reglementet eller icke. Jag 97 2 Den So Juli t, m r» m» hemställer flerfore^vcrd'ammast, örn icke anmälan derom må på förutnämnde sätt tili Kongl Maj:t i underdånighet öfverlemna». Den af Herr Grefven och LandtMarskalken härefter framställda proposition, att hos Kongl. Maj:t mätte i underdånighet anhållas om laglig undersökning öfver Malmö DiscontDirections förhållande, Bifölls. A nvo föredrogos och biföllos följande tvänne den 17 Juli på Bordet lagda Betänkanden fran OeconomieUtskottet: 1:0 I anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande angående yrkad inskränkning uti den åt Invånarne i en viss trakt af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel. 2:0 Rörande ändring i allmänna EnskiftesStadgan, i afseende på odling af Skogsmark. Till handlingarna lades StatsUtskottets den 17 Juli på Bordet lagda utlåtande, ii Den 2o Juli. e. m. ^75 anledning af de anmärkningar, som blifvit gjorde vid Utskottets Betänkande rörande Löfås Silfververk. Vid förnyad föredragning bifölls StalsUtsköttets, den 17 Juli på Bordet lagda. Betänkande, i anledning af Kongl. Ma :ts Nådiga Proposition, angående understöd för Hjelmare Slussverk. Upplästes å nyo ExpeditionsUtskottets den 17 Juli på Bordet lagda Memorial, rörande terminen för nästa Lagtima Riksdag. Hans Excellence Herr Grefven och Handt Mar skalken tillkännagaF, att vid den förlidne gårdag hållna Talemans-conclav hade den önskan varit allmän, att nästa Lagtima Riksdags början måtte utsättas till den 15 Januari 1820 , och hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga härtill lemna sitt bifall. Ropades Ja. Justerades följande: 974 Den 2d Juli S, mi aF Protocollet, hållet i Högloft.
' I stället för återremiss häraf, anser jtg Umpligare om Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle besluta en särskild remiss till StatsUtskottet med anmodan, att nämnda Utskott inkommer med förslag till ifrågavarande Löner. På detta sätt blifver StatsUtskottet i tillfälle, att afgifva ett sådant förslag, om också de öfriga Respectiva RiksStånden utan all anmärkning skulle bi. falla förevarande StatsReglering. Sorn den erinran blifvit gjord, att icke StatsUtskottet fästat ett sådant afseende på de anmärkningar Herr Danckwardt vid Utskottets förra Betänkande framställt, sorn dessa synas förtjena; torde jag blott få den äran vördsamt, underställa Ridderskapet och Adeln, T)én 17 Juli e. m. liuru omöjligt det är för StatsUtskottet att pröfva behofvet af att större eller mindre antal Tjenstemän, så väl vid Justi tieR.evision som andra Embetsverk.. Sta tsU t skottet har derföre nödgats endast uppföra sådana Löner som förut varit på Stat, eller sådana, hvilkas behöflighet redan blifvit af Xongl. Maj:t i Nåder pröfvade. Detta är allt hvad StatsUtskottet kunnat göra, och förr än den äfven vid detta Riksmöte begärda Committée hunnit utarbeta en förändrad organisation, och Kongl. Majit i anledning deraf beslutat öfver antalet af blifvande Embetsman, lära icke heller Riksens Ständer kunna med någon säkerhet bestämma, med huru många löner det ena Verket kan behöfva att tillökas, och ett annat tåla att förmin dskas. Herr Hummelhjelm: Om ej aterre miss i alla fall är af nöden, yrkar jag den ej för min del, utan är nöjd med den utväg Friherre Mannerheim och Herr Påhlman föreslagit. Herr Lagerheim-: Jag delar fullkom ligt den öfvertygelse Herr Tahlman behagat yttra, att StatsUtskottets i frågavarande Betänkande kan af Höglofl.
Dessa personer skola ej våga försök att eftergöra de nya till papper och tryck konstgjorda sedlarna, hvartill skulle fordras en artistisk skicklighet, vida öfver deras förmåga; och genom utestängande således af nationens afskum från möjligheten af detta brott hoppas jag ock, att detta blefve icke allenast sälIspordt, utan troligen alldeles försvunne från våra brottmålslistor. Äfven andra förmåner, ehuru underordnade, vore med ifrågasatta prescriptionstid förenade. Man har uppgjort calcul öfver den utelöpande sedelstocken, såsom en nödvändig grund för beräkningen af den metalliska valuta, hvilken för utvexlingens verkställande skulle fordras. Denna calcul måste stödja sig endast på gissning, så länge man är stadd i okunnighet om beloppet af de sedlar,’ som ännu verkligen existera eller möjligen blifvit förstörda. Det är ej otroligt, att under loppet af sextio år genom åtskilliga händelser bancooch riksgäldssedlar försvunnit, utan att ägarne kunnat få dem af penningeverken, som dem utgifvit, ersatta. K. M. har ock åt denna omständighet gifvit den vigt, att calculationsvis en summa dertill blifvit uppgifven, dock, som mig synes, utan bestämda grunder, likasom BancoUtsk. ej heller kunnat förhållandet nöjaktigt förklara. Skulle den ur penningerörelsen således försvunna summan vara betydlig, är det för samma rörelse och den deri interesserade allmänheten af vigt, att berörde summa ej inbegripes i den calculerade sedelstocken, utan att, efter bestämd kännedom härom, ett motsvarande belopp må af Banken ulgifvas, men hvilken kännedom icke kan vinnas utan en viss prescriptionstids utsättande för inlösen af de gamla sedlarna. Vidare förekommer, att så länge bancotralisportsedlar äro utelöpande och gångbara, måste särskild räkning för dem föras och alla dertill hörande controller iakttagas. En fullkomlig indragning af den tjenstemannapersonal. som för transporträkningens skull i Banken är af nöden, kan således ej verkställas, förrän sedlarna upphöra att derstädes emottagas.
Banko, inköpta för „ „ 319,536: co. „ Östgötha Hypotheks-Förenings, k 4 proc., å 948,600 R:dr, inköpta för „ B 870,930: — „ d:o d:o, k 4 proc., ställda i utländskt mynt, å 483,000 mark Hamb. Banko, inköpta för „ „ 605,360: - R:mt R:dr 9,439,289: 32. § 77. De i Bankens Myntkabinett förvarade samlingar af medaljer och mynt kafva Revisorerne besett och funnit vara väl ordnade. Mynt kabinettet, 76 Genom verkställda inköp under nästlidne år, har Myntkabinettets metalliska värde, som vid slutet af år 1859 utgjorde , Runt R:dr 22,070: 51, ökats med . „ „ 491: 85. så att detsamma vid 1860 års utgång be löpte sig till R:mt R:dr 22,562: 36. Och hafva Fullmäktige, med anledning af hvad som i 1860 års Revisionsberättelse blifvit yttradt, rörande behöfligheten af rymligare lokal för Bankens myntoch medalj-samlingar, anmält, att annan lämplig lokal för Myntkabinettet, än den nuvarande, icke funnes inom Banko-busen att tillgå, men att behofvet af ökadt utrymme kunde afhjelpas genom anskaffning af ytterligare ett myntskåp, hvarom Bankens Garde des Medailles bade att besörja. Angående, Bankens pappersbruk Tumba. § 78. Rtvitorernc* Revisorerne, till hvilka blifvit öfverlemnade ej mindre inspele ns* vtd teran(je Fullmäktigens och Bruksförvaltarens, livar för sig, afgifna berättelser öfver bruksdriften under nästlidne år, än äfven Fullmäktiges protokoll och brukets räkenskaper, hafva, efter tagen kännedom deraf, besökt Tumba, och få nu, sedan bruket i dess särskilde delar, blifvit besigtigadt, derom meddela följande. § 79. imprktiumn
Lades till handlingarne Utskottets yttrande i anledning af Bor gare-Ståndets återremiss af punkten G. rörande rese-anslag för Grefve Thorsten Rudenschöld. S. 1). Vid förnyad föredragning af Sammansatta Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels den 14 och 16 dennes på bordet lagda 6711 Fröt.-Utdrag den 25 November 1857. Memoria! N:o 54, alslog Kidderskapet och Adeln de 2:ne lörsta och godkändes den 5:dje af de i detta Memorial föreslagna voierings-propositioner. S. 1). Vid förnyad föredragning af Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets den 14 och 16 dennes på bordet lagda Memorial N:o 55, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande N:o 26, i fråga om förhöjning af det åt Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret anvisade honorarium, ogillades Utskottets förslag till voterings-proposition och beslöts alt särskildt skall röstas öiver honorarium tili Fullmäktige i Banken uti Förstärkt Banko-Utskott och öfver honorarium till Fullmäktige i Riksgälds-kontoret uti Förstärkt Stats-Utskott. S. I). Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 14 och 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 55 öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om antagande af en författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum, afslogs Utskottets förevarande Utlåtande och biföll Kidderskapet och Adeln Kongl. Maj:ts förenämnde Nådiga Proposition. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 14 och 16 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 51, i anledning af väckt fråga om stillande af lag, angående ordningen och vilkoren för utländsk mans upptagande tili Svensk medborgare. S. B.
För min del tror jag, alt det måhända vore nyttigt, om det ifrågavarande tillägget beslutades; men jag anser den partiela nyttan böra vika för Grundlagens helgd, och tillstyrker, att Ridderskapet och Adeln förklarar sig anse frågan förfallen. Herr Riben, Carl Willielm: Den tilldragelse, som nu är föremål för öfverläggning, bevisar, huru lätt det är att insnärja sig i formfrågor. Denna obetydliga fråga bar redan flere gånger förevarit, så väl i Stånden, som i sammansatta Stats-och Ekonomilltskotten, der den senast borttog en half förmiddag, och hvem vet, huru mångå discussioner öfver detta ämne ännu kunna återstå. Hvad Friherre Gederströms förslag om förstärkt Expeditionsutskott beträffar, så anser jag en sådan anstalt alldeles Constitutionsvidrig. ExpeditionsUtskottet, som endast händelsevis fått namn af Utskott, är, om icke ett machineri, såsom en värd talare nyss yttrat, åtminstone blott alt betrakta såsom Rikets Ständer Canzli, hvars befattning inskränker sig till att uppsätta expeditionerne i afgjorda mål och skrifva Riksdagsbeslutet. Jag ber dessutom att få fästa uppmärksamheten på följderne af att lemna en vidsträcktare makt i ExpeditionsUtskottets händer; jag hemställer nemligen, om icke hvarje beslut af Rikets Ständer skulle, under namn af förtydligande, ganska Den 16 Februarii f. m. !79 la It kunna förlöjligas eller omintetgöras, i händelse Expeditions-Utskottet skulle äga makt att vidtaga någon ändring i beslutet och, sedan RiksStånden deröfver stadnat i skiljaktiga meningar, få tillsatt en Nämnd, på hvars omdöme det skulle bero om Utskottet gjort rätt, eller icke.
Jemlikt 9 § i den af Rikets Ständers innevarande år församlade Revisorer afgifna berättelse, utgjorde det oliqviderade beloppet af statslånefonden 1,100,000: — Härå äro sedermera vid slutet af nästlidne September månad lefvererade R:dr R:mt 350,000: — eller fyllnaden i det Riksgälds-Kontoret för 3:dje qvartalet detta år tillkommande belopp. De ännu återstående 750,000: — skola till bemälde Kontor öfverlemnas sednast vid utgången af December månad. Af dessa medel äro utlånade: Vid Diskont-Verket i Stockholm 403.093: 29. „ Låne-Kontoret i Götheborg 103,541: 24. „ »lito i Malmö 110,230: — „ dito i Wisby 14,725: — R:dr 631,589: 53. Sålunda oanvända „ 118,410: 47. Sgr R:dr 750,000: — dock voro, af de utlånade, på lagsökning beroende: vid Diskont-Verket i Stockholm 111,293: 29. Låne-Kontoret i Götheborg 68,391: 24. „ dito i Malmö 39,210: — „ dito i Wisby 1,740: — eller tillhopa R:dr 220,634: 53. i följd hvaraf, och då, före sistberörde tid, endast någon del af nämnde summa kan vara att införvänta, hvaremot det icke är osannolikt att åtskilliga ännu ej förfallna lån komma att, efter samma tid, qvarstå obetalda, behållningen å statslånets vinstoch förlusträkning måste till en del tagas i anspråk för fullgörande af sista kapital-inbetalningen. Sistomförmälda behållning, utgörande enligt åberopade § i Revisionsberättelsen - R:dr 413,479: 10. är ökad genom vinst å utlåningen, för tredje qvartalet, vid Banko-Diskontverket i Stockholm „ 5,508: 89. till .