Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 254- (I. A.) Hederv. Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet återremitterat dess under N:o 254 afgifne utlåtande, i anledning af väckt motion om nedsättning i arrendet för militias-bostället Boda; men som, enligt Utskottet tillhandakomne protocolls-utdrag, berörde utlåtande blifvit bifallet af Preste-Ståndet den 19 och af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet den 22 sisth Augusti, hvadan, jemlikt 75 §. Riksdagsordningen, denna fråga är af Rikets Ständer afgjord, finnér Utskottet sig icke kunna dermed taga vidare befattning. Stockholm den 15 September 1840. STOCKHOLM, ecksteinska boktryckeriet, 1840. Stats-Vtskottets Memorial> N.o 3*4- i N:o 324* An k. till Exp. Utsk. den 26 September, kl. 2 e. m. Memorial med förslag till voterings-proposition, i anledning af skiljagtiga beslut öfver Utlåtandet N:o *58, angående löneersättning för f. d. Stats-Se cr eter arne Grip och von Hartmansdorff. (U. A.) Utskottets Utlåtande ]V:o 258, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående löne-ersättning för f. d. Stats-Secreterarne Grip oell von Hartmansdorff hvarigenom Utskottet, på anförde skal, tillstyrkt, att, vid Indragnings-Statens slutliga reglerande, må för nämnde ändamål uppföras 8,000 K:dr Banco, blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, men afslaget af Borgareoch Bonde-Stånden, hvadan, för frågans afgörande, votering uti Förstärkt Stats-Utskott bör egarumj så får Utskottet föreslå följande voterings-pi oposition:
Vid granskning af de förslag till förändrade vilkor, som blifvit framställda, hafva Rikets Ständer funnit det sednare alternativet, eller det, som afser jernbanans inlösande för statens räkning genom ärligt amorlissement af kapitalet, erbjuda staten vida större fördelar än det andra, på samma gång, som det öppnar utsigt, att jernbanan skall i en framtid kunna blifva lill allmänhetens begagnande upplåten på så lindriga vilkor, som möjligt vara kan, hvadan Rikets Ständer ej tvekat att gifva företrädet åt förenämnda andra alternativ, dervid Rikets Ständer dock ansett en viss tid böra bestämmas, inom hvilken det ifrågasatta bolaget bör hafva bildat sig och börjat jernvägs-anläggningen, äfvensom Rikets Ständer, vid det förhållande, att kostnaden för anskaffning och uppsättning af materielen är inberäknad uti det för jernvägs-anläggningen i det hela uppgifna kostnadsbelopp, och således blir lill bolaget återgulden genom den bestämda årliga amorterings - Expedilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 232. 759 procenten, samt alt underhålls-kostnaden kommer att afgå från den årliga inkomsten, innan någon netto-behållning derå uppstår, ansett den förändring uti de föreslagna vilkoren böra ega rum, att materielen jemväl bör, vid förloppet af den för statens garanti bestämda tid, ulan lösen tillfalla slaten; oell hafva Rikets Ständer tillika funnit den grundsats höra uttryckligen uttalas, att bolaget skall hafva sitt säte i Sverige och i alla rätts-förhållanden, så väl lill Svenska kronan, som till Svenska medborgare, lyda under Svensk domstol oell Svensk lag.
Du får g å och ta dej tjenst, släpe och träle som den simpleste dräng, och te på köpe h a på ditt samvete, att du samlat bedröfvelse öfver f ars och mors grå hår. Ja, tänk på det, du! Du ska aldri h a en gl a' dag mer, det är s äkert. För Guds skull, var barmhertig och tala inte så! Låt mej få tid, l åt mej få Jag vill inte hö re ett ord mer! Gör nu som du har samvete te. Kom, Lisa! (Sven och Lisa gå) Sven. Erik. Sven. Erik. Sven. Erik. Farv äl nu med lycka, farväl nu med fröjd: Så mörk bl ef min rosende stig; Jag satt hos min Anna så glader, så nöjd Och skall jag nu skiljas från dig! Du svor mig din tro u nder himlen den bl å, Att aldrig fö rglömmer du mig; Och jag dig nu gifver min ed deruppå, Att aldrig så sviker jag dig! Väl tillrar på kinden den hetaste tår, Men hjertat det fröjdar dock sig; Ty intet min k ärlek att släck a förmår, Och Anna är trogen mot mig . (går in i stugan) ( Öppen plats , omsluten af barrskog. I fonden en sjö. På ena sidan af theatern en liten grå torparstuga nära sjöstran den. På andra sidan midt emot stugan en kulle , dit en gångstig leder. Derbortom berg och sko g. ) INDELNINGEN ELL ER TAFLAN. Ljud af kreaturs-skällor bakom scenen. På kullen framträder ANNA och sjunger. Vid slutet af hvarje vers blåser hon i ett vallhorn. FÖRSTA SCENEN. I villande skogen Jag vallar min hjord; Han följer mig så huld och trogen, Han fattar mitt ord Allt om vännen min. 31 Och skogen, den f riska, Är tystnadens famn; Men höga furorna de hviska Ett älskeligt namn: Det är vännen min. Du genljud, som skall ar Mot klippornas höjd, Bär högt u töfver skogens tallar Min sång här i fröjd Allt om vännen min! Och bäck, du som hoppar Dit neder i dal, Smyg fort emellan gräs och knoppar Med k ärlek ens tal Allt till vännen min!
Det kunde mö jeligen wid en noggran pröfning utrönas, at L!N8-OiieQionsn ej kan Utgöra den 8umm-t af 19,200 R:d., som Stockholm och Götheborg borde, i händelse af Brännings-Rättighets åtnjutande erlägga, Utan ar Virc-Äionen singe Utwidgade wilkor för Krono-Branneriernes drifwande; och da kunde wi ju icke möjeligen, i saknad af riktig kännedom, pä ert obilligt satt afgöra frägan. Grefwe ve la Oaräie yttrade sig likwal anse denna fragas afgörande af mycken wigt, just derföre, ar kännedomen af Riksens Ständers wilja i detta mål kunde betydligen influera pa Nämndens utslag i fragan om sjelfwa Branwins-BränningsRättighetens bewiijande. Herr 8iIver8tolp6, Ou8tsf Abralla m. Om jag ej mitztager mig, sa torde gu^tio sn, nemligen on berörde Städers Brännings-Rättighet, först böra afgöras. Bliswer den af Nämnden bifallen, sa lärer Herr Grefwe ve la 03i6ic?8 lVlotion naturligen komma ar förfalla; blifwer den äcer afstagen, sa synes först rätta stunden wara, at öfwer Herr Grefwens Motion inhämta Bewillnings-Utskottets yttrande. Ester nägon korrt öfwerlaggning, hwarunder Grefwe vs la Qgrclie yrkade sin framställda k/lotion8 afgörande i förhand, och Herr kalman samt Friherre begärde dest hanwisande ril Be - s Den i? Mars. 86i Bewillnings-Utskottet, blef detta sednare af Högt lofl. Ridderffapet och Adeln bifallit. Ridderffapet och Adeln arffiljdes klockan z til z. In iiöeni krotocolli 6. Lilversrokxe. Lördagen den i7:de Mars. klenum kl. 4 eftermiddagen. Företogs Wal af de 12 Ordinarie Ledamöter, hwarmed Allmänna Beswärsoch Oeconomi!
Betänkande nu för andra gången är inne och således med förändringar kan antagas, vill jag icke uppehålla mig vid detta Betänkandes invecklade beskaffenhet. Jag skall söka att helt enkelt framställa frågan, sådan sorn den kan afgöras utan rubbning i Grundlagen och sådan som den står tillsammans med närvarande tiders fordringar. Jag skulle förmoda, att om man beslutar att hemligheten hädanefter skall bestå uti enskiltes räkningar och depositioner, men att allt annat genast skall uppgifvas, så förfalla alla frågor om hinder genom 38 §. Riksdagsordning to3 Vert 7 Majt J. nu gen. Då ändamålet af en uppgift för det närvarande sålunda vinnes, blir frågan om det periodiska uppgifvandet af Bankens tillstånd en reglementarisk sak, som framdeles kan bestämmas i det reglemente som för Bancostyrelsen skall fastställas ; och då Bankens ställning genom mitt förslag icke mera inbegripes under hemligheten, utan blott personers räkningar i Banken derunder höra, så kunna Riksens Ständer vid uppgörandet af Reglementet förordna huru ofta Bankens ställning skall uppgifvas. Jag tror således, att man icke behöfver mer än bifalla hvad jag sålunda föreslagit. Herr Bråkenh elm, Pehr Reinhold: Jag hade ej förmodat att jag öfver ifrågavarande vigtiga ämne skulle komma att yttra mig; emedan jag smickrade mig dermed att de grunder, på hvilka min enskildta öfvertygelse i frågan om Bankens publicitet bvilar, skulle åtminstone af någon bland de lysande Talare, som förut afbandlat detta ämne, vidröras-, men då detta dels alldeles icke skett, dels skett på ett sätt, som leder till helt stridiga resultater mot deni, till hvilka jag blifvit förd, vågar jag för några ögonblick utbedja mig Högvälborne Herr (brefvens och RandtMarskalkens samt Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid framställandet af de enkla skäl, hvarpå mitt Riksdagsmannavotum i denna fråga stödjer sig. Riksens Ständers Bank, en benämning som Konung Ständer och Grundlagar antagit, har alltsedan sin uppkomst lydt under Rikets Ständersj enskilta styrelse. Sedan denna författning genom ford pen 7 Maji f. m.
Suppleanten inträdde, satte sig på samma stol, som hans företrädare sutit, framlade sin voteringssedel, då han dertill uppropades, men toge för öfrigt ingen del i ärendernas gång; ty icke lärer man väl kunna begära, att någon för en lid af 3:ne veckor skall arbeta sig in i ämnena, då man icke har någon säkerhet för att kunna få fortfarande verka med de insigter, man sökt förskaffa sig. Jag tror, att det skulle blifva svårare att få sådana vicarier, än ordinarie ledamöter. Man bör icke lemna ur sigle olikheten i förhållandena hos R. o. Ad. och de öfriga Stånden. Dessa äro valda och hafva arfvoden för sin närvaro. I afseende å R. o. Ad. äger intetdera deraf rum; och så länge, samt då våra riksdagar medtaga en sådan tid, som gemenligen nu är fallet, kan man icke begära, att R. o. Ad. icke någon tid skall lemna riksdagsbestyren för sina enskilda angelägenheter. Jag måste altså tillstyrka, att motionen lemnäs utan afseende. Likväl medger jag, att Utskrs förslag är så oskyldigt, att jag icke vill bestrida bifall derå. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Den fråga, sorn är under öfverläggning, vittnar om huru nödvändigt det är att, innan man vidtager en förändring, göra sig reda för följderna deraf. Fordom var antalet af R. o. Ad:s ledamöter i Utsk. dubbelt emot de öfriga Ståndens. Från denna nedsättning härleder sig den öfverklagade svårigheten. Jag vet väl, att då omröstningarna inom CJtsk:n beräknas per capita, måste antalet af ledamöter vara lika från hvarje Stånd; men det synes mig icke conseqvent, att inom en Representation, der frågorna slutligen afgöras ståndsvis, förberedande handlägga dem per capita.
Mr 1cviiinar1.s deltagulide i v d af ~t~clsf~11.11nalitige jiioin hafv~lclstaden. Ett pi-ograiu fii. ar ' i %tl och haalcllediiing vicl I.ieiiistiicli.er iitalrbetncles till. fcii:. » nl.la k \ 7iim.or, livillia öiiskal viclga Sim krinsl; ri~per ocli ocll.a, siii inte1 l.igens gen om. 1: egel.L iiii clna1 studier, ii tan att cl&amp;i: f~l.- lalm.ii~, lieiiiiiiet och ' Asidosiitta, sina .pliliter diii.v. HemstucIielioii~.itéii. Ii ar se (1ai.i. dess fortfiisaiiile iwoljetat. de ni it^ gren a f 1.öiil~iiiidets vei: ksmnli.et synes e.aiell.ei: tid iiiii iii icke liitf \ ~~. so: isi clen tvif ve1 siitaii föïtj anar. Första Aret upptogs clessutom nhgot, so11-1. iclie finnes o1i1- tal.aclt i prog.ïam iiiet, 11 äniligen grnndlaggaiidet af en sj iildcassn för l.a,r,w.iiiiior och mecl dem lil~s~dlcln kvinii.oï. För tj änsteii af planens iitarl~et~~iide ' tialrommer två personer, af Iivifia ingendera di, t.il.l.11.öiid.e: Förlmiiclets se) crelse, iiäinli.gea frii Elisr~beth Nyström,. f: Roseniiis, och professor P. G. R o s h.
Ärfda-Balken måtte 7o EagUtskottets Rf tank anden. matte pä det sätt förrändras, att Mannens Myndighets-Ålder skulle vidtaga, då han fyllt Tjugu år, samt att Mö eller ogift qvinna må, vid uppnådd ålder af Trettio år, få sitt gods sjelf förestå och förvalta. I afseende å den förstnämnde delen af berörde Förslag, eller att Yngling skulle vid 20 års ålder blifva berättigad att sjelf förestå sitt arf, har Mats Ericsson ansett sådant böra vara en fölljd af Riksens Ständers vid 1812 års Riksdag vidtagne Beslut örn Conscriptions skyldigheten, hvarigenom hvarje vapenför Yngling vid berörde ålder är plicktig, att, under namn af Beväring träda i Krigstjenst och låta sig dertill inöfva, samt att, om behofvet sådant kräfver genast till Fäderneslandets försvar utgå, vid hvilken sistberörde händelse för Ynglingen skulle vara nödigt, att om Förvaltningen af dess Arfve-Fastighet och dess Öfrige Arfs-Medel, under den tid han är ffånvarande, sjelf kunna vidtaga erforderliga förordnanden, medelst hvilka de olägenheter och förluster blefvo undanröjde, som Mats Ericsson förment skulle, för en till omförmäldte tjenstgöring utgången Yngling blifva att äfventyra, om hans Egendom emellertid under en tilläfventyrs blifvande längre tid komme att under förmyndarevård förblifva; och har Mats Ericsson, såsom skäl för förslaget, att ogift qvinna vid uppnådde 30 år borde få sjelf vårda sitt arf, åberopat så vallden omständighet, att Enka utan afseende på Alder alltid ägde, att sig och gods sitt förestå, sorn ock, att vid en mera stadgad ålder qvinnan borde anses dertill skick - Lag-Utskottets Betänkatiden. 7i skicklig och således undgå att städse förblifva under tvånget af förmynderskap. Detta har Utskottet tagit uti öfvervägande; och hvad först angar den väckte frågan, att
— kastade sig en tredje person in i striden och Jag har roat mig med att iakttaga qvinnor ' sätt lade sitt väldiga ord i vågskålen, som deriatt strida och har märkt en genomgående tendens genom afgjordt sänkte sig till den ideella hos dem alt, om de såras i en punkt, hämnas genom att anfalla i en annan, hvarvid de begagna sig af uppfattningens fördel. Den mannen var en logik, som, sorgligt nog, fått epitetet qrinlig. Björnstjerne Björnson, som först uppträdde En ung man säger t. ex. till en behagsjuk flicka: blott såsom fröken Grundtvigs riddare, men » din kusin är den vackraste och behagligaste qvinna jag känner, » hvartill hon inskränker sig att svara: hvars protektorat snart bredde sig ut till. den icke står att finna, åtminstone bland hederliga qviunor. Oeh jag hoppas också, att hemmets uppfostran aldrig skall förbise den grunden, om hvilken det heter: » En annan grnnd kan ingen lägga än den som lagder är », eller byggas på någon annan grund än denna. Och på denna förhoppning hvilar den enda utsigt vi ännu hafva, att inom vårt land skola fostras hederliga och dugande män, ömma och renhjertade qvinnor. De senaste inläggen i qvinnofrågan. a hålles ett n u m m e r 1 veckan under hela qvartalet. För hvarje 5-tal a b o n - nenter, s o m s a m l a s, o c h f ö r hvilka a f g i f t e n I n s ä n d e s till R e d a k t i o n e n a f idé hon försvarat, och som Björnson sjelf i sitt drama » En handske » med sådan kraft och sådant geni förfäktat: qvinnans rätt att af mannen fordra den sedliga renhet, som mannen kräfver af den, hvilken han vill göra till sin hustru. Frågan kom till slut att röra sig om månggiftet, som i vesterlandet mestadels eger rum genom prostitutionen, oeh engiftet eller mannens obrottsliga trohet mot en qvinna. Björnson låg då i Paris, men så en dag fattar han det beslutet att komma hem och predika sedlighetens evangelium.
Som död! Men han är inte död! ERNA. Det är inte min skull. Det höres steg utanför dörren. LOUISE. Seså, nu ha vi Lilly och Viggo här. ERNA hastigt till Henrik. Inte ett ord mer! Inte ett ord så att hon hör det! VIGGO kommer in från entréen med en blomsterbukett i handen. ERNA går emot honom. Hvar är Lilly? VIGGO. Hon kommer strax. ^Går hän till Louise och lemnar henne buketten.^ Jag har tagit en helsning från sommaren med mig till vår lilla sjukling. LOUISE. Tack, tusen tack. Åh, hvad ni alla äro snälla mot mig! ERNA till Henrik. Der ser du! Viggo bär också blommor till en sjuk inte tycker någon det är besynnerligt. VIGGO till Erna. Lilly gick till Maison blanc för att köpa något, som jag inte skulle få vara med om. Det var väl en tournyr, kan jag tro. Men jag tänkte nästan, att hon skulle ha hunnit hit redan, för jag var inne på Café de la Regence och tittade i tidningarne ^vänder sig till Louise^ och det är sant, jag har en öfverraskning åt dig. LOUISE. Från tidningarne? VIGGO. Nej, men kan du gissa, hvem jag träffade på kaféet? LOUISE. Nej. VIGGO. Försök! LOUISE. Pelle? VIGGO. Pelle? Puh! Nej, en storhet, du! LOUISE. En storhet? Prinsen? VIGGO. Prat! Hade det varit så märkvärdigt! Nej, en konstnär. LOUISE. Ja, det var just en upplysning! När det vimlar af konstnärer. VIGGO. Ingen af de vanlige. En som du beundrar! LOUISE. Jag beundrar så många. VIGGO. Ja, men mer än alla andra. LOUISE. Det vet jag ingen. VIGGO. En skulptör. LOUISE. Alland! Gustave Alland! VIGGO nickar. LOUISE. Är han i Paris? VIGGO. Ja. Efter två års frånvaro. LOUISE. Hur har han kunnat vara borta? Från salongen och allting? ERNA. Han har gått tillbaka i sin konst, och andra ha gått framåt.
att besticka domare och förnäma herrar, af hvilka man ville utbedja sig en nåd. D e t t a Mathilda Langlet. ofog gick så långt, att Ludvig den Helige g e - nom ett påbud bestämde, att ingen domare skulle få för hvarje vecka mottaga mer än för 10 sous bonbons. Filip den sköne inskränkte gåfvan till så mycket, som mottagaren under U P NOTISBOKEN. en dag kunde förbruka. Konfektpåsarne förKvinnlig simuppvisning. Simuppvisningen vandlades med tiden till penningpåsar, och i stället för sötsaker kom, mera praktiskt, en å fruntiinmersafdelningen af Stockholms stads badoch siminrättning i söndags gynnades af vackert vä- kontant penningsumma. der och var besökt af ett stort antal damer. ProRedan i äldsta tider brukade man » för att grammet upptog simning i grunda bassängen af minstärka magen » dricka vin före eller i början dre flickor, hoppning från trampolinen samt olika slags simning af större flickor, dykning och språng från af måltiden. I tolfte och trettonde århuntrampolinen med därpå följande afklädning i vattdradet betjänade sig hela bordsällskapet af en net. Härpå kommo så några särdeles vackra prof på enda bägare. I trettonde och fjortonde årflytning på vattnet, hvari den kvinnliga afdelningen hundradet voro varma drycker på modet, och särskildt excellerar. Uppvisningen aWutades med » varierande hopp » från trampolinen. I sin helhet detta bruk rådde hos både fattiga och rika. förtjänar uppvisningen de bästa vitsord för den Vinet värmdes vid elden, eller lades rostadt skicklighet de däri deltagande ådagalade och för det bröd, så helt som möjligt, d ä r i; den rike nit från lärarinnornas sida, hvarom den bar vitthöll en glödgad guldplåt i sin vinkanna; den nesbörd. mindre bemedlade betjänade sig af ett glö- dande järn, och den fattige kastade ett eldkol i sin dryck. Somliga utspädde också vinet med kokhett vatten. A t t afkyla drycken med is ansåg man i början vara både galet och Hälsolif af Justus. Stockholm. Gustaf Chelius ohälsosamt, och först i sextonde århundradet förlag. Pris 3 kronor.
Majit vid Riksdagens början redan allåtit skrifvelse i ämnet tili Ständerne, någon åtgärd, i det afseende motionen omförmäler, vid den nu mera långt framskridue liden, icke är lämplig; hvarföre Utskotten anse sig icke kunna tillstyrka bifall å motionen. Åf åtskilliga Talare har, med åberopande af en vid Betänkandet bifogad reservation, blifvit framställd den anmärkning, att bränvinsbränningsfrågan bort blifva behandlad af serskilde, ej sammansatte Utskott, nemligen den oeconomiska delen af Allmänna Besvärsoch Oeconom ie-Utskottet, och först derefter beskattningen af Bevillnings-Utskottet; men då de fleste-angående bränvinsbränningen väckte motioner blifvit remitterade ensamt till Bevillnings-Utskottet, och de olika delarne af frågan ega med hvarandra det sammanhang, alt de kunna gemensamt behandlas, .anse Utskotten berörde anmärkning icke förtjena vidare uppmärksamhet. Hvad i öfrigt angår de emot Betänkandet gjorde mångfalldiga anmärkningar, hafva Utskotten ansett sig böra upptaga endast dem, sorn innefatta yrkanden och förslag om ändring eller tillägg i grunderne för rättigheten och vilkoren af branvinslii!verkning samt beskattningen deraf; i hvilka omständigheter blifvit aumärkti Vid 3, 4 °°1' 5 §§• af Betänkandet: o) att det är orätt lill princip och skadligt till sina följder, attbrän vinsbränniugen skall utgöra ett uteslutande privilegium; b~) att, då Utskotten ansett bränvinsbränningen såsom en jordbrukets förmonliga tillhörighet, det innefattar motsägelse, att viija åstadkomma minskning i tillgången på bränvin, och alt förbjuda sådan redskap, hvarmed tillverkningen mera ändamålsenligt kan bedrifvas; c) att bränvinsbränningen, då den icke utgör någon förmon för jord - 4 Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk.
Sig kunna föreslå dess införande förr än Slals-verket derigenom icke äfventyrar någon betydligare minskning uti dess af postmedlen påräknade inkomst, och, enligt den efter förhållandena år 1851 uppgjorda beräkning, som i den Nådiga Propositionen omförmäles, skulle ett medelporto af 4 sk. per lod förorsaka en sådan minskning i Postverkets inkomster, att något bidrag derifrån för Statsverket icke vore alt påräkna. Sedermera hafva likväl, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, posl-intraderne varit i starkt tilltagande, så att inkomsten af inrikes brefvexlingen beräknas för innevarande år uppgå till 70,000 Ridr mera än år 1851, och, jemlikt en i General-Post-styrelsens Kammar-kontor upprättad kalkyl, skulle ett 4 skis medelporto för innevarande år hafva lemnat ett öfverskott af 127,000 Ridr, hvaraf, efter afdrag utaf alla med reformens införande förenade kostnader, direkt bidrag till Stats-verket kunnat utgöras med 50,000 Ridr. Erfarenheten i andra länder har ock visat, att, genom införandet af medelporto-systemet, brefvexlingen högst betydligt ökats, och otvifvelaktig! mäste sådant inträffa äfven här, så alt, då Postverkets inkomster af ett 4 sles medelporlo redan med den brefvexling, som nu eger rum, skulle fullkomligt motsvara och äfven öfverstiga utgifterna, måste detta verks Gnanciela ställning ännu mera betryggas och förkofras genom den påräkneliga tillökningen i korrespondensen samt inom kort tid lemna tillgång till det statsbidrag, som nu utgår, derest sådant skulle Gnnas för Staten behöfligt.
I h a n s klara blå ögon låg en glimt af uppriktigt deltagande, som giorde mitt hjärta godt. » Har något ledsamt h ä n d t? » » Visst inte, » försäkrade j a g och polerade strykjärnet med alltmer tilltagande ifver. » Om ni ä n d å ville h a förtroende för mig. » » Det m ä r k s nog, men ser ni, däraf hjärtat fullt är däraf t a l a r. » Men j a g h a r aldrig förr sett er så ifrigt sysselsatt. Ni ger er inte tid att titta u p p en gång. » » Huslighet är en dygd. » » Det ä r mig alldeles omöjligt att arbeta, om ni håller på så där, J o h n. för resten h a r j a g inte tålamod att lyssna till edra barnsliga i n f a l l. Ni h a r i d e n n a stund själf ett uttryck som om ni vore ett hjälplöst b a r n, Ella ... » » Ett b a r n på tjugufem år, » framkastade jag. aldrig varit u r mina tankar, Ella. ' så s a ' hon då. Att ni genast skall följa mig till ett fjärran land, det kan j a g naturligtvis inte be er om. J a g skall utveckla hela min energi får att göra ert lif angen ä m t. någon rikdom törs j a g inte lofva, fastän det inte är omöjligt, att j a g j u kan h a tur m e d mig. H a n h a d e p å sitt vanliga sätt kastat hufvudet tillbaka, ögonen lyste oeh ansiktet h a d e ett uttryck, s o m kom mig att tänka p å en ung viking i begrepp att ge sig ut på härnadståg. » Om ni ville tillåta mig att lefva, verka och arbeta för er. om ni ville. » Eller är det nå- got som g r ä m e r e r? Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. ; En » s amesisk tvilling » vuxen hop Med bror min, som vill ha sin egen vilja, Jag ständigt höjer mina klagorop Och hotar med att mig från honom skilja. Jag häftig är, h a r styfsint karaktär, Och utaf stolthet jämnt mitt sinne glöder, Och i AN punkt jag högst ömtålig är: Att anses ringast af oss båda bröder.