Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är allmänt kändt, att under det embetsmännen verkligen få skatta efter den inkomst de ega, och hvilken af taxeringsmännen kan på rst. uträknas, skattas deremot isynnerhet af näringsidkare icke för mer än den upgifna eller af komitéen åsätta inkomst-beräkningen, hvilken i allmänhet är ytterst ringa tilltagen, så att, äfven då näringsidkaren, efter bevilln:s-förordn:ns bokstaf, skulle skatta lika mycket som embetsmännen, gör han det ändock icke mer än till måhända en tionde-del. Samma förhållande eger visserligen icke rurö i afseende å jordbruket, hvilket vid taxeringen kommer när - Dea 19 Augusti f. m. 51 mare sanningen än näringsidkaren; men jordbrukaren har likväl en betydligt mindre afgift i förhållande till sin verkliga egendom, än tjenstemannen. Det var också endast i den syftningen, alt bereda dessa personer en skatlenedsättning, som R. o. Ad., förra gången frågan här förevar, återremitterade densamma tili Disk.; men alldeles icke för att en dylik nedsättning jemväl för näring och fast egendom skulle ega rum. R. o. Ad. ansåg fördenskull konseqvensen icke fordra skatlenedsättning för alla öfriga Samhällsklasser, och då jag vid delta tillfälle var af samma mening, som jag nu haft äran framställa, vågar jag anhålla om afslag å den nu förevar:de punkten och vidblifvande af Ståndets förra beslut, samt bibehållande af bevilln:s-förordn:ns i detta hänseende nu gällande stadga. Gr. Gyldenstolpe: Jag tror nästan, alt R. o. Ad. bifallit Utsk:s förra förslag i denna punkt; men jag tror derjemte, att då Utsk., på grund af återremiss, förändrat detta förslag, det äfven må vara R. o. Ad. tillåtet all ändra sitt beslut, så framt R. o. Ad. dertill finner skäl.
BancoOmlmdet får dock ej , utan laga förfall eller af Directionen erhållet tillstånd, från dess sammankomster uteblifva; äfvensom icke någon Ledamot längre lid än 3:ne veckor bör af sjukdom eller annat förfall vara från Directionens sammanträde frånvarande, utan att den utsedde suppleanten för honom i Directionen inkallas och emot arfvode efter tiden, af den ordinarie Ledamotens anslagne lön, under enahanda ansvar, fortsätter haris befattning, intilldess lian i Directionen åter inträder. 726 Banco-Utskottets Betänkandenl ' §• 7- Directionen eger icke rättighet, att på Banquen utfärda Assignationer, utan kommer utlåningen att verkställas dels af de genom skeende inbetalningar influtne medel, och dels af från Banquen nedsände Baneo-Sedlar; dock ina contanta Cassa-behållningen icke öfverstiga hos Contoiret i Götheborg 150,000 R:dr och uti Malmö 75,000 R:dr, så att hvad derutöfver inflyter, genast bör till insättning i Banquen öfversändas till Discont * Directionen i Stockholm, derest icke Directionen i dess afgifvande vecko-rapporter, under behörigt ansvar, såsom för dess öfriga förvaltning, försäkrar, att öfverskottet består af smärre förslitna och för rörelsen obrukbare sedlar, för hvilkas insändande särskild lägenhet mäste afbidas. Nyssnämnde behållning fördelas på arne Cassör, nemligen en General-Cassa med 5 lås, hvartill hvar och en af Directeurerne samt BancoOmbudet eger en nyckel, och en mindre Gassa af högst 10,000 R:dr på en gång hos hvardera Contoiret, för inbetaide eller omsatte lån samt nyås utbetalande, till hvilken mindre Gassa Kamereraren och Banco-Ombudet hafva en nyckel hvardera. §. 8. Directionen får icke emottaga insättningar i Contoiren af enskildes penningar emot ränta, ej heller utgifva särskilde sedlar eller Assignationer; samt i betalningar af Contoi - Banco-Utsftottets Eelänlanden.
Nickar till Katrine flyktigt.) God dag, Katrine. – Nå, du också kommen i god tid! (Går fram till pianot och ger sig till att ordna blommorna i vaserna, så att hon får några öfver, hvarmed hon fyller en liten silfverskål, hon håller i handen.) KATRINE. Kan jag icke hjälpa dig med något? – Det låter, som om du gjorde några förändringar med bordet där inne. LEONORA (kort). Anna hade missförstått mig. Hon hade bara dukat för femton och vi bli sjutton. Herr och fru SchwartsHansen komma också med. KATRINE (förvånad, ogillande). Såå Efter allt hvad han har motarbetat Hans, och efter det sätt, hvarpå Hans behandlade honom, då han var här förliden afton. LEONORA. Hvad han har spelat för roll vid valhistorien, är ju rakt inte bevisadt – man får inte döma folk på ens egna lösa misstankar. Du vet, jag svärmar sannerligen inte för dem – men jag vill inte vara med om att behandla dem orättvist. Därför har jag också i dag bjudit dem på eget bevåg. KATRINE. Till din allra intimaste torsdagsmiddag Det skulle jag sannerligen inte trott dig om, Leonora. Du brukar inte vara så ömsint, när det gäller folk, du inte bryr dig om. LEONORA (kort). Kanske inte ofta. Nu skall de i alla fall med. KATRINE (betraktar henne). Jag känner icke igen dig, Leonora. LEONORA (spotskt). Ursäkta mig, Katrine – men i dag har jag haft nog af Emilies förundran. (Emilie, som hela tiden Leonora varit inne, suttit stilla i länstolen vid kaminen med ryggen åt henne, bitit i näsduken och stirrat framför sig, reser sig nu stilla upp och går ut i matsalen. Katrine och Leonora se båda efter henne.) KATRINE (med fasthet). Emilies »förundran» är berättigad. Hela ditt uppförande under en längre tid ... Och nu sist det här. (Visar på floret, som hon tager upp.) LEONORA (ironiskt). Du också! Min gud, hvad ni allesammans ha storartadt minne – och storartad fantasi!
Ständers underdåniga önskan om utrymme för de till arbete dömde Police-Arrestanter, har Kongl. Majit först funnit Wadstena Krigsrnanshus-byggnad kunna med fördel användas. Uti denna byggnad äro nu mera rum inredde för ett antal af 3oo:de personer, som, enär nödige behof af beklädnad , sängkläder och åtskillige andra persedlar, blifva anskaffade, kunna genast der intagas, Då Konungens Nåd. Då likväl Kongl. Maj:t af Dess och Råkets Krigs-Collegii underdåniga berättelse angående fängelserummens otillräcklighet på Rikets Fästningar, funnit att arbets-irnättningen i Wadstena icke ensamt afhjelpte det nuvarande behofvet, Var Kongl. Maj:ts omsorg, huru detta vigtiga föremål för Dess omtanka malte vinnas, endast till en del lättad. Enär ytterligare utvägar till flyttning och förvarande af de ä Rikets fästningar insatte PoliceArrestanter måste påtänkas, och sedan den hos Kongl Maj:t förut väckte fråga om Borgholms, på Oland belägne, Slotisinrättning för ett sådant ändamål, i anseende till befarad större omkostnad, kommit att förfalla, bief till Kongl. Majit öfverlemnad en af Ryttmästaren och Riddaren af Kongl. Majns Nordstjerne-Orden Axel Adlersparre skriftligen gjord framställning af Borgholms Slotts tjenlighet, att användas till en större K.or« rektions-anstalt, tillika med Rytfmästarens Underderdåniga erbjudande, att derest Kongl. Majit funne godt, att detta företag bifalla, utan någon ersättning afstå sitt återstående 16-års arrende af Borgholms Kongs-gård, med detta års växande gröda, alla der befintetige inventarier af får, boskap och redskap m. m.: all öfverloppsbyggnad, en vattenqvarn med 3 par stenar och en väderqvarn, att för inrättningen begagnas.
Män, upprättadt KostnadsFörslag. §• 3- Då åter Lane • understöd till befrämjande a£ utflyttningar vid Enskiften och Storskiften sdkas, bör tillika ingifvas vederbörlige Domstolars Bevis, att desse förrättningar blifvit behörigen stadfästade, samt Utdrag af de vid förrättningen förde Protocoller, hvilka böra upptaga ej mindre samtelige Jordegares namn, än de för utflyttningarne upprättade Kostnadsförslag, och den utflyttningshjelp, sorn af Staten bestås. §. 4. Hvad angår försträekningar till mindre enskildte Odlingsföretag, bör hvarje Sökande, efter 'af HushållningsSällskapefne (Konungens Befallningshafvande) begärdt och erhållet förordnande för tvänne i LandtbUshållningen kunnige och ojäfvige Män, att syna oell beskrifva den Lägenhet, som skall odlas, för desse uppgifva tiden, inom hvilken, samt sättet huru han ämnar Odlingen verkställa, hvarefter Besigtningslnstrumentet, inne. hållande Synemännens yttrande i ämnet, samt Kostnadsförslag å Odlingen, bör i allmän Sockenstämma uppläsas och hos Pastor förVaias, med rättighet för den, som sådant åstundar, att Förslaget genomse, och göra anmärkningar inom fjorton dagar. Börandes, så vida den Sökande ej sjelf Bihang till Riks.St. Brot. ifm, f»:ie Smid. N:o 17. 45g BancoUt skottets Betänkcnden. skulle vilja besörja afsändningen , Handlingarnö genast, genom KronoBetjeningen, eller genom SockneHushållningsSällskapen, der de finnas inrättade, öfverlemnas till LandthusbållningsSällskapet (Konungens Befallningshafvande). Skulle den ina sände beskrifningen då ej finnas innefatta tillför» litelige upplysningar om Odlings - lägenhetens beskaffenhet, bör ny undersökning förordnas.
Vanligen har ett maximum, icke blott för riksbankens fastighetslån på det hela, utan för hvarje särskildt lån, varit fastsläldt; men under tidrymden mellan 1756 och 1761 var ingenting i ena eller andra hänseendet stadgadt Också uppgick fastighetsbelåningen sistnämnde år till mer än 30 millioner 15 daler silfvesmynt. En indragning var af nöden; och i sådant afseende vidtogos under de följande åren åtskilliga åtgärder. Med år 1770 upphörde banken för en längre tid med all fastighetsbelåning. Det var först lill följd af ständernas beslut vid 1812 års riksdag, som riksbanken med år 1815 åter öppnades för denna lånerörelse, hvartill ständerna anslogo, utom hvad som kunde inflyta för de utestående fastighelslånen, 300,000 r:dr b:ko, att utgå under 6 år. "Vid 1815 års riksdag hade prosten grefve Schwerin framställt elt mera omfattande förslag till reglering af fastighetskrediten. Enligt detta förslag, hvartill grefve Schwerin hemtat förebilden frän de Preussiska hypotheksföreningarne, skulle i landsorten upprättas offentliga låneanstalter under namn af kreditkassor, ämnade till biträde endast för innehafvare af landels jord. Till en början skulle fyra sådana kassor inrättas, en i Christianstad, en i Linköping, en i Mariestad och en i Westerås. Hvarje jordegare inom det för kredit-kassan bestämda område egde deltaga i kassan, i hvilket afseende han borde lill dennas säkerhet lala inteckna sin egendom för hälften af taxeringsvärdet. Inteckningen, som måste vara den första i egendomen, skulle öfverlemnas till kredit-kassan, som öfver emoltagandet hade att utfärda bevis, hvilket vore att anse som ett aktiebref, derå fastighetsegare!) kunde i kassan upptaga lån till högst det inlecknade beloppet.
Den 3 Juni. e. ?». afskedade Mantalsskrifvaren Åkerströms innestående lön och pension för åren 1,809 till och med 1814, med det mera, kan jag ej undgå framlemna följande anmärkningar: StätsUtskpttet har afslagit Memorialet af den grund , att icke i behörig ordning cir utredt huruvida Åkerström iakttagit den skyldighet, att inom fbreskrifven tid sig om utbekommande häraf å vederbörligt ställe anmäla, samt i hvad mon han verkligen får leret sin rättighet, hvilken ätmindstone ännu icke för 18 1 4 kan vara för silfen. I anledning af de handlingar jag skall till Respective Utskottet öfverlemna, är det upplyst, att Åkerström, den 17 Juni 1812 , hos Konungens Befallningshafvande i Götheborgs och Bohus Län ingifvit ansökning om utbekommande af sin lön för åren 1809 och 1810 samt Pension för 1811. Ansökningen anmältes den 26 Augusti 1S12, som derpå den 24 December 1812 icke yttrat sig öfver Lönens utbekommande, utan, förmodligen för att i ett sammanhang sedermera kunna afgöra hela frågan,'anmodat LandshöfdingeEmbetet att låta LandsContoiret författa uträkning öfver beloppet af hela ifrågavarande Mantalsskrifvareprovision under 9 är, räknade ifrån 1302 ars början till slutet afår i8/o, och densamma insända. Sedermera afgick ifrån LandshöfdingeEmbetet i Götheborg, under den 12 Mars 1814» ny reqvisition å provision för 1809 Och 1810 årens löner med behöriga uträkningar för dessa bägge åren; men denna ansökning. Den 3 Juni, c. m. som ej var annat än ett iteratum af i S r 2 års anmälan, blef, under, åberopande af Kongl. Kungörelsen af den y December i 81 2, afslagen.
— Nej, men börja nu, ty jag är fullt säker, att den der plågoanden är en rätt vacker qvinnlig uppenbarelse, som jag med mycket nöje vill befria dig ifrån. — Det kommer deraf, att du sjelf den der qvällen råkade ut för något kärlekstrassel, åtminstone var du försvunnen sedan vi gjort en enda tur genom salen tillsammans, och jag såg dig icke förr, än balen var slut. — Det var sannt, jag fastnade verkligen för en liten utklutad varelse, som genast anförtrodde mig, att hon var ”turkinna” för tillfället, men annars försörjde sig med att ”nåtla tygkängor” åt en skomakare och hade ett ”ensamt rum”, i fall jag ville helsa på henne; hon var verkligen så rolig, att jag ännu är hågad att skratta åt den intressanta turkinnan. — Nåväl, du var försvunnen, och jag roade mig att valsa af alla krafter, utan att göra mig samvete af, att jag gång efter annan kom att trampa och knuffa en liten hvitklädd pierrot, med en stor peruk och hög toppig mössa, som äflades att vara framför mig. — För hvarje gång jag sparkade honom på benen, utfor han, till svar på mina ursäkter, i vredgade hotelser uttalade med denna obehagliga tyska brytning, som jag icke kan tåla, och som gjorde, att jag tog honom för en judisk bodbetjent. Efter valsen kom en kadrilj, och hvem har jag återigen bredvid mig, om icke den lilla juden, som sprattlade som en abborre framför mina tår, hvart jag tog vägen? Fåfängt söker jag en ledig plats för mina egna hopp och piruetter, den hvita pierrot’n är alltid framför och blir alltid trampad. Jag skuffar och sparkar honom, blir till slut förargad och ber honom dra för tusan, men blir öfveröst med ett kackel af tysksvensk rotvälska, hvaraf jag knappt förstod ett ord. Allt är imellertid förgäfves. Jag kan icke slippa den vedervärdiga varelsen, hvars dumma infall och krumbugter väcka en munterhet bland damerna omkring oss, som smickrar och uppmuntrar honom ännu mer.
Det är gammal sed, och lagfästad sed. Nu deremot skulle efter Ulskms förslag kunna inträffa, att 3 eller 4 backstugusittare skulle, efter att hafva sins emellan aftalat att uphäfva den stiftade öfverenskommelse!), dertill tvinga byamännen, om de voro underlägsna till antalet af personer. Detta leder till orimlighet, och jag tillstyrker derföre hvad Lagberedningen föreslagit, eller, om K. o. Ad. ej derpå vill ingå, alt man då mätte besluta, alt alla delegarnes samtycke skall erfordras för upphäfvandet likasom för ingåendet. Hr Hammarhjelm: Jag motsätter mig till alla delar, att man gör någon förändring i 1800 års ypperliga stängsel-författning. Jag har uti en stor by i Westergöthland sett olägenheterna af rubbningar deruti, hvilket ännu mera styrker mig i min åsigt, att nuvande ypperliga författning bör förblifva orubbad. Frih. Cederström, Jakob: Jag får till en början bemöta mine värde motståndare med det förklarande, att jag alldeles ej har sagt, alt en delägares påyrkande må kunna häfva hela öfverenskoramelsen; men att jag sagt, att en enda delegare må vara berättigad, om han vill återgå under stängselförordningens nu gällande kraft, att sä göra, och att dä ej blifva tvungen att ensam hälla sina stängsel. Jag har derjemte sagt, att vi här i Sverige ej ännu äro så långt komna, att vi öfverallt kunna anlägga circulations-bruk. I vära byalag passar det sig sä, att det ej ens är möjligt att komma derhän med de små hemmansdelarne af } och ^ mantal; ty man kan ej med fördel inrätta circulations-bruk på mindre areal än 100 tunnland. Nu har hemman mycket mindre i allt slags egor än 100 tunnland, och kan således ej utan stor kostnad inrätta circulalion, eller vara i behof af att antaga serskilda vallhjon och hundar för hvarje serskildt slag af kreatur, såsom för nötkreatur, fårkreatur, svinkreatur m. m.
De nödgas ändock anlita advocaterna, och att borttaga dessa i landsorterna för att i stället centralisera dem i vissa sfäder skulle, efter min tanka, bidraga till det of alla önskade mål, att minska rättegångarna, ty det är de advoeater, sorn vistas i landsorterna och hvilka hafva ett vida större inflytande på allmogen, som ensamt lida af lagmansrätternas borttagande; men när bon - Den G Augusti e. m. bonden — jag säger bonden, emedan man bär åberopat honom sorn exempel —, när bonden blifvit isolerad från advocaten, uppäggas han icke till rättegångar och kan liitt förmås att nedlägga sina tvister, om de icke äro af desto större vigt. Hvad angår lagmanssyn oell hofrättens pröfning deraf, sorn en ledamot omtalat, sä fruktar jag, att detta är en irring af den gamla juristen, som härom yttrat sig; ty så framt jag ieke bedrar mig eller blifvit oriktigt underrättad, får icke från lagmanssyn vädjas till hofrätt, ulan riddaresyn måste begäras, och jag anhåller, att den värde ledamot, som nu anmält sig till ordet efter mig, måtte af hvad han sagt sig i unga år hafva inhemtat meddela oss upplysning, huruvida icke förhållandet härmed är sådant, jag uppgifvit det. Man har befarat, att flera divisioner skulle erfordras i hofrälterna. För min del tror jag det ej; men äfven om så vore, kan jag ej finna, att man vid domstolarnas organisation skall ensamt se på besparingen. Det har vidare blifvit sagdt, att den bonde, som sjelf för ut sin sak vid lagmansrätten och ser, alt hans bevisning är ofullständig, så lätt kan få flera vittnen der börda; hvaremot man förespeglat många olägenheter af dessa vittnens hörande i hofrätten.
I afseende på redactionen af i:sta, 8:de, i6:de, 22:dra §§. förenar jag mig med Herrar Hessle och Strussenfelt; äfvensom med desse Herrar och Herr Holm i afseende på § 19, 2.‘dra Momentet. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söner, Kongl. Boktryckare. Bancooch LagUtsholtens Betänkande N:0 3. i N:o 3. Ankom till Exp.-Utsk. d. 29 Nor. Betänkande, i anledning af väckta frågor om ytterligare Lagstiftning för Jtikets Ständers Bank. Oedan Kongl. Majit, uti Nådig Skrifvelse af den 8 Februarii innevarande år, gifvit Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Majit endast afvaktade det slutliga afgörandet af det sedan sista Riksmöte hyllande Förslag till förändrad redaclion af Regeringsformens 72 §., för att till Rikets Ständer öfverlemna Dess Nådiga Förslag till Banco-Lag, samt Kongl. Majit sedermera, genom Nådig Skrifvelse af den 3 derpåföljde Mars, i Nåder behagat meddela Rikets Ständer sagda Lagförslag, liar detsamma blifvit af samtlige Riks-Stånden till Utskotten remitteradt,. lydande sora följer: Rikets Ständers Bank (Sveriges Rikes Bank), för alltid skiljd från Rikets Statsverk, vare under Konungs och Ständers gemensamma garantie, men under Rikets Ständers egen vård , ostördt förvaltad af de Fullmägtige, hvarje Stånd dertill förordnar efter de Lagar och Stadganden för Banken och dess rörelse, hvilka nu äro gällande eller af Konungen och Rikets Ständer varda stiftade; dock ege Rikets Ständer, som genom sina Fullmäktige tillsätta Tjenstemännen inom Banken, att allena fastställa Reglementen lör Bankens inre förvaltning och arbetssätt, samt för dess Tienstemäns befordringar oeh aflöning.
— N:o 4o. i anledning af väckt motion, rörande förändring af i4 cap. 96 § i Krigsartiklarna, angårnde fördelning af höler. XX. B 760. XXI. A. 88. XXII. E. 38i. — N:o 41. i anledning af erhållen återrémiss af Utskottens betänkande N:o 23, angående väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla vägar och broar. XX. B. 760. XXI. A. 88. ( '74 ) Lagsami Allmänna Besvärsneli EkonomiUlskotlens Me morialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 42. i anledning af erhållen åtejremiss af Utskottens betänkande N:o 2.4, angående väckt fråga om fri långtägt å hafsstränderna. XX. B. 760. XXI. A. 88. E 449. — N:o 48. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o 26, angående väckt fråga 0111 förändring i tiden för väglagningen. XX. B. 760. XXI. A. 88. — N:o 44- • anledning af väckt fråga, huruvida anteckning lili prestbetyg bör göras angående brott , hvilka blifvit af minderåriga begångna. XXI. B. 58o. XXIH. A. i52. — Nto 45. i anledning af väckt fråga om deportation af brottslingar. XXI. B. 58o. XXIII. — N:o 46- ' anledning af väckt motion, alt soldat och husar, som endast hegått första resan enkel stöld, eller andra mindre svåra brott, må fortfarande vid regementet qvarblifva. XXI. B. 58o. XXIII. A. i55. XXIV. E. 347. — N:o 47- ■ anledning af väckta frågor om tillägg vid 27 § a cap. af Krigsartiklarna. XXI. B. 58o. XXIII. 158. A. 4 r 1. XXIV. E. 347.
Nu församlade Revisorer, som likaledes funnit, att denna provision till Landskamererare och Landträntmästare i flere län under revisionsåret utgått, med vida högre belopp, än som i staten härför beräknats, biträda jemväl den af föregående Revisorer i berörda hänseende yttrade åsigt och hemställa, att Rikets Ständer vid regleringen af utgifterna under riks-statens 6:te hufvudtitel ville tillse, att vid beräkningen af nämnde tjenstemän» aflöningsförmåner den dem tillerkända provision å karta-sigillata-medlen upptages till ett belopp, närmare motsvarande hvad denna inkomst i verkligheten utgör, så att statens kontanta tillskott till deras aflöning i förhållande derefter må kunna minskas. — 24 — B) Allmänna magasins‘ärendena, hvilka omfatta: l:o Redovisningen för stats-rerkets spanmål in natura. Denna spanmål redovisas i krono-magasinernas räkenskaper, hvilka för revisionsåret blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade med anmärkning. Af Kongl. Stats-kontorets till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse angående statens spanmålsrörelse under nämnde år, inhemtas följande förhållande med inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1858. Tillgångar 116,406: 23. « • Uppbörd: Arrendemedel ocb diverse inkomster 4,312: 77. Levereringar: Från Kongl. Räntekammaren och länen 286,602: 60. Balans till år 1860: Skulder : 5,012: 84. Credit. Balans från år 1858: Levereringar: Till Kongl. Räntekammaren, Fångvårds-styrelsen. Förvaltningen af sjöärendena samt länen 99,538: 3. Balans till år 1860. Behållning af spanmål och proviant 82,392: 17.
Jag får således i allo afstyrka de indragningar Hr Stiernsvärd föreslår och vågar hysa den förhoppning, alt StatsUtsk. skall, med vidsträcktare blick och känsla för fosterlandets välgång, bevilja de ingalunda öfverdrifna anslag, som K. M. i Dess nåd. propos. af R. St. äskat. o Åtskilliga ledamöter hördes härtill yttra bifall. Då nu Hr Stiernsvärd erinrade, alt han begärt det ha^s ifråga var. anmärkmr, äfven måtte kommuniceras de öfrige RiksStm, lillkännagaf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att propos. derom redan blifvit framställd och af R. o. Ad. bifallen; hvarefter Hr Björnstjerna och Hr Lefre'n anhöllo, att deras nu afgifne yttranden måtte få åtfölja denna kommunikation; hvilket bifölls med förbehåll om dertill erforderliga exemplars aflemnande. Hr Stiernsvärd, Gust. Mauritz: Det är anledn. lill anmärkn. mot Chefen och föredragande Statsrådet för Landtförsvarsdepart:t, hvarom remiss begäres till Const.Ulsk., inför hvilket anmärkmr upgifvas skola. Sedan Hr Stiernsvärd härjemte aflemuat ett. försegladt konvolut med adress till R. H. St:s Const.Utsk., förklarade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att denna anmärkms-anledn. jemlikt 29 § Riksd.- Ordn. komme ali remitteras till Const.Ulsk. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Cederström, Rudolf och Frih. Stjernstedt, Fredrik, ånyo på bordet BankoUtsk:s d. 11 dennes bordlagda mern. N:o 3 om val af Revisorer och Suppleanter vid Lånekontoren m. m. Äfvenledes föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Cederström, Rudolf, och Gr.