Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle förnärma de ädla tänkesätt, som tillhöra det Stån J, hvaraf jag har den äran vara en medlem, om jag anhöll om tillgift för den tid jag upptagit till föredragande af ett ämne, så vigtigt för landet sorn detta, men om jag emot min innerliga önskan, gjort framställningen derom ofullkomligt och illa , det anhåller jag vördsamt måtte mig tillgifvas. Jag anhåller ödmjukast att detta anförande blifver communiceradt med de öfriga RiksStånden, samt jemte mitt förra memorial om Ven 15 Februarii, 399 handelsoch näringsfrihet remitteradt till vederbörligt Utskott. Bilagor till PleniProtocollet för tl. 17 Februari!. N:o 1. Friherre PalmJIierna, Carl Otto; Ett ögonblick får jag utbedja mig, för att fåita Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vid ett ämne af vigt för Fäderneslandets framtid, af vigt för allmänna vettets utbredande i samhället. Det år den uti alla landsorter kånbara bristen på skolor, der barn kunna undervisas uti låsa, skrifva och råkna. Ingen upplyst man lårer bestrida nyttan af sådana Skolors allmånlighet ingen lårer bestrida nyttan deraf, att hvarje medlem i samhållet får inhåm. ta dessa första grunder till upplysningen, råtta ursprunget till all ordning i en lagbunden Stat, till all ändamålsenlig verksamhet, all Industrie, all medborgerlighet och ali sann känsla af den allmänna anda, hvilken bör utgöra föreningsbandet emellan Statens så skildta medlemmar. Förbättringen af de gamla låroanstalterne och 'Den 17 Februariii upprättande af nya, har ock i en sednare tid varit föremål för Regeringens omtanka och för patriotiska bemödander af tänkande ädle medborgare ; men dels har detta verkstälts Ldott ivid Gymnasier och Högskolor, dels genom locala inrättningar här och der. De ännu gällande Författningar om barnaundervisningen uti landtförsamlingarne hafva redan långe visat sin ofullståndighet och hundradetals Socknar sorn äro utan några slags skolor, vittna om nödvändigheten att vidtaga någon allmänt verkande åtgärd uti detta hänseende.
Resolution, den 19 December iS35s förunnats två. års anstånd med fullgörandet af denålagdé betalningsskyldigheten., har Utskottet, oagtadt de af sökanden, anförde ömandeomständigheter, ansett sig fÖrhindradt att tillstyrka. någon: förändring af hvad: Rikets senast församlade Ständer förord nät, i fråga om Kammar-Rätts-Rådet Lindbergs ansvarsförbindelse i och för Kronofogden Hoflings balance. Härigenom, anser Utskottet sig jemväl hafva besvarat en af vice Talmannen Fl Ericsson-: väckt motion uti enahanda ämne, i hvad angår frågan 0111 fullkomlig eftergift af den Kammar-Rätts-Rådet Lindberg, ådömdeersättningsskyldighet. Och hvad beträffar den i samma motion, på grund af en dervid fogad skrift af Kammar-Rätts-Rådet Lindberg, gjorde framställning, att, när han blifvit ådömd att af Höjlings balance ersätta 8,564-IRdr 5, sk., efter afdrag af dén andel utaf Hbjlings Uppbörds-Gautionisters betalningsskyldighet, , sorn på nämnde del af baläncen belöpte och uppgifves hafva utgjort 722 R:dr 11 sk. 9 r:st., samt Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag eftergifvit hälften, af hvad: Kammar-Rätts-Rådet Lindberg skolat godtgöra, den återstående ersättningsskyldigheten, bordt sålunda, bestämmas, att ifrån hälften af förstnämnde beloppafdrogos; nyssberörde-af Cautionisterne -er - Stats-Utskottets UtlåtandeN'.o "120. 3 lagde 723 R:dr it sk. g r:st., i stället att den nu blifvit på det -sätt beräknad, att nämnde 722 R:dr 1 1 sk. g rist. aldragits ifrån liela ersältningssurnman 8,564 Ridr 5 sk. och hälften af derefter .'återstående belopp Lindberg alfordrad; så enär ostridigt är, att, enligt Kongl.
Så gingo vi in alla fyra, och efter oss kommo Pierres och mina barn, rödkindade och glada, frågande hvar mamma hade varit hela morgonen. Jag kämpar en daglig kamp för att hålla lif i mig själf, och jag känner mig, som om jag varit otrogen emot Pierre för hvarje gång jag talar med gossen, i synnerhet när jag ett par timmar varit ensam med honom. Hela mitt jag är som slitet i tu, och jag måste arbeta med mig själf för att icke se Erik för mycket. Det är icke min känsla för gossen, som är så stark, att den blir mig öfvermäktig. Det är det förfärliga, att han är här, att jag icke kan blifva de tankar kvitt, som äro fästa vid honom. Det är dessa tankar, som resa sig mellan Pierre och mig. Ännu har knappast en vecka gått, och redan tycker jag, att jag varit borta från honom ett år. Det är ej heller mina plikter som värdinna, det är icke de timmar, då Pierre och jag äro åtskilda, hvilka jag fruktar mest. Då känner jag mig nästan lätt om hjärtat. Då kan jag till och med vara glad, prata, skratta och ej blott synas lycklig, utan själf tro, att jag är det. Det kan nog komma öfver mig en längtan att söka upp Pierre vid hans arbete, som jag alltid plägat göra under de somrar, som gått, gå till honom, sätta mig tyst vid hans sida, se på, hur han arbetar, och vara lycklig af att veta mig vara i hans närhet. Jag kunde ju också göra detta så ofta jag själf ville. Ingen skulle hindra mig, Elsa skulle visst icke känna sig sårad, om jag ibland lämnade henne ensam. Men jag kan icke förmå mig därtill. Jag går här dag ut och dag in och längtar efter Pierre, som om han vore långt borta ifrån mig, och jag nästan kunde frukta att jag aldrig skulle få se honom igen. Men det är just det förfärliga, att aldrig känner jag mig så hemsk till mods, som när han träder in genom dörren, eller när jag blott på afstånd hör hans stämma eller ljudet af hans steg. Jag springer emot honom, som jag brukade göra förr, jag går ensam med honom, och jag hviskar till honom ord hvilka ingen mera än han skall kunna höra.
En undervisning Davids, i chorenom ymsom till att föresjunga. De galne säga i sitt hjerta: Det är ingen Gud till; de doga intet, och äro en styggelse vordne uti deras onda väsende; ingen är som godt gör. Gud såg af himmelen uppå menniskors barn, att han måtte se, om der någor förståndig vore, den efter Gud frågade. Men de äro alle affallne, och allesammans odugelige; der är ingen, som godt gör, ja, icke en. Vilja då de ogerningsmän icke låta säga sig, de der mitt folk fräta, på det de skola föda sig? Gud åkalla de intet. Men der frukta de sig, der intet fruktande är; ty Gud förskingrar de plågares ben. Du gör dem till skam, ty Gud förmår dem. Ack, att den hjelp utaf Zion öfver Israel komma måtte, och Gud sitt fångna folk förlöste; så skulle Jacob fröjda sig, och Israel glad vara. En undervisning Davids, till att föresjunga på strängaspel; Då de af Siph kommo, och sade till Saul: David hafver fördolt sig när oss. Hjelp mig, Gud, genom ditt Namn, och skaffa mig rätt genom dina magt. Gud, hör min bön; förnim mins muns tal. Ty stolte sätta sig emot mig, och våldsverkare stå efter mina själ; och hafva intet Gud för ögon. Sela. Si, Gud står med mig; Herren uppehåller mina själ. Han skall betala minom fiendom det onda; förstör dem genom dina trohet; Så vill jag göra dig ett glädjeoffer, och tacka, Herre, dino Namne, att det så trösteligit är. Ty du hjelper mig utur all min nöd, att mina ögon måga på mina fiendar lust se. En undervisning Davids, till att föresjunga på strängaspel. Gud, hör mina bön, och fördölj dig icke för mitt bedjande. Akta uppå mig, och hör mig, huru jämmerliga jag klagar och gråter; Att fienden så ropar, och den ogudaktige tränger; ty de vilja komma mig på skada, och äro mig svårliga vrede. Mitt hjerta ängslas i mitt lif, och dödsens fruktan är fallen uppå mig.
Den ena, huruvida fjerdingsmans-bestyret anses för ett menighetseller ett kronobestyr, den andra, huruvida frågan anses vara af privilegii natur, och huruvida i sådant fall R. o. Ad. anser sig böra afstå sin rättighet. Min åsigt är, att man, långt ifrån att centralicera, bör decentralicera; ty det byråkratiska elementet är ändå hos oss nog starkt, utan att det behöfver förökas genom tillkomsten af en ny tjensteman för hvarje socken, med thy åtföljandr löneanslag, som ouphörligen skulle förklaras vara otillräckliga och således vid hvarje ny riksdag väcka anspråk på ökade anslag. Jag är således långt ifrån att vilja förvandla hvad som redan är förklaradt för ett menighets-bestyr till ett statsbestyr, utan vöre snarare benägen att förvandla redan häfdvunna _ statsbestyr till kommunalbestyr, der sådant kunde åstadkommas. Ar nu åter detta ett menighets-bestyr, så böra alla deltaga deruti, utan undantag för någon jordnatur. Då jag således icke anser lämpligt att ersätta en undantagslag med en annan undantagslag, så vill jag icke heller från ifrågavar. bestyr undantaga boställs innehafvare. Kommunal-bestyren drabba hvar och en; jag känner att vid kyrkobyggnad deltager hvarje arbetsför person, och arbets folke t i städerna får betala en ganska dryg kommunal debetsedel. R. o. Ad. har dessutom nu mera icke något uteslutande intresse i denna fråga, då Ståndet icke ensamt är egare af frälseoch säteri-jord, och om R. o. Ad. nu skulle påtaga sig för sina egande säterier något större onus, så får Ståndet deremot lättnad för sin egande krono-skattejord. Gr. Mörner har anmärkt att ett afträdande utan ersättning af friheten från detta bestyr skulle vara ett inträdande på den socialistiska banan.
802 437,680 456 267,570 Stadsmanna-Näringar 197 151,210 — - 153 154,750 - — Embetsoch Tjenstemän 164 90,540 — - 129 76,590 Diverse Personer 26 8,340 25 9,290 1,189 687,770 763 508,200 - — 53 Sammandrag öfver Handelsoch Närings-Disconternes rörelse, medelst till dem anvisade Fonder under åren 1845 och 1846. l:o Stockholms Handelsoch Närings-Diskont. Skuld: Götheborgs Spar-Bank för insalte medel 20,000: uplupen ränta 330: Skuld: Utelöpande Assignationer på Banken För utlåningen upplåten Fond 15,550 400,000 — 21,700 400,000 : - Summa B:ko R:dr 415,550 - — 421,700 Tillgång: Behållning på Räkning i Depositions-Afdelningen Kassa-behållning Utestående lån, emot llypothek d:o genom diskonterade Vexlar och Invisningar 136,550 1,400 277,600 141,700 14,000 193,400 72,600 — Summa B:ko R:dr 415,550 421,700 — Inkomst:
Antalet af äktenskap förminskades i samma mån, som lättfärdigheten mera fräckt framträdde, och fordringarne på lifvet samt begäret efter lyx tilltogo, och rik som fattig, qvinna som man bäfvade till baka för att ingå äktenskap under förhållanden, då det, som skulle utgöra äktenskapets högsta sällhet, barnen, måste synas som en tung börda — dyra skolböcker, om ej något ännu tyngre. » Hvad som vidare utvecklades ur denna uppfattning, att barn voro en börda för äkta makar, är allt för ohyggligt att beröra; men jag tror, att just dessa under vetenskapens mask offentligt framstälda förslag till brott ryckte våra förfäder ur drömmen om välsignelsen af ett kunskapsväsen utan uppfostrande kraft och med konseqvenser rakt stridande mot andan i vår religion, ty just vid i fråga varande tidpunkt började starka rö- ster höja sig för en naturlig, uppfostrande undervisning med rot och fäste i hemmets lif. » Intresserar det er, unge främling, att höra något om nutidsförhållandena på vår ö, så besök mig i morgon; då är jag ledig. Ungdomen här har då ett fält rotfrukter att rensa. » G a m l a bref. ^ffu lådor och fack det skall städas uti, Att ingenting hemligt må gppadt bli, När snart under främmande händer en dag Den knäppande rigeln skall göra sitt slag. Så hvälfde sig tanken, och rigeln vek, Och mannen, som granat i lifvets lek, Drog fram ur sin bgrå en packe med bi ef, Som hvarje från olika tid sig förskref. Att offra dem genast som lågans fynd, Det vore, han tänkte, väl ändå synd, Och derför han öppnar de gulnade blad Samt läser igenom ångo hvar rad. Der talas om vänskap af alla slag, Om hjelp uti nöd och om glada lag, Der talas om löften förutan soek, — Hvad grym ironi utaf ödets lek! Der talas om kårlek på » rosenrödt ». Nå väl! Såsom ung man sin tid förnött. Men liljan ej längre bår högsommarskrud; Hon bröts för en annan, hans drömda brud. Der namnes om tårar i ett också, Som fallit så tunga från ögon blå; — En rgekning på axeln helt rått och slätt, En eröfring gör ' s ju så fasligt lätt.
Den af Banko-fullmäktige uppgjorde beräkning öfver tjenstemannapersonalen afviker i sä måtto från Kommitterades förslag, att Fullmäktige till särskild grad hänfört Advokatfiskal, samt indragit Referendarii-sysslan, hvarigenom, med uteslutande derjemte af den Kamererare, som Kommitterade afselt att i stället för en Kommissarie tjenstgöra vid Guldoch Silfverbelåningen, tjenstemännens antal inom Andra Bih. lill R. St. Brot. 1835 & 1854. 6 Sami. 1 Afd. 25 Hafi. 8 58 Banko-Utskottets Betänkande, JYs 61. graden upptagits lii! 14; att deremot, beträffande Tredje tjenstegraden Fullmäktige uti Kassa-, Depositionssamt Revisionsoch Ekonomi-afdelningarne ökat antalet med tillsammans 3 Bokhållare, men uti Låne-afdelningen minskat med 1, hvadan antalet i denna grad utgör 20; alt hvad angår Fjerde tjenstegraden, Kontorsskrifvarnes antal blifvit förminskadt uti Kassaoch Låne-afdelningarne med tillhopa 3, men ökadt i Depositions-afdelningen med 1, så att tjenstemännen inom graden upptagits på det hela till 18 och summan af ordinarie tjenstemän till 68. Kassaskrifvarne äro beräknade att utgöra 6. Konslidkarne, hvarifrån Konduktören, såsom ansedd obehöflig, blifvit utesluten, till 5. samt Vaktbetjeningen, i enlighet med Kommitterades förslag, till 27. Utskottet bar ansell sig böra tillstyrka: alt tjenstegradcrna inom Bankoverket må bestämmas till Fyra, nemligen: Första graden: Kommissarierna, Banko-Sekreteraren och Advokatfiskalen; Andra graden: Kamererare, Kassörer och Sekreteraren hos Understyrelsen ; Tredje graden: Bokhållare, Revisorer, Registrator tillika Aktuarie samt Notarierne hos Fullmäktige, Understyrelsen och uti Lånekansliet; Fjerde graden: Kontorsskrifvare och Kanslister; att tjenstemännens antal inom ofvanberörde tjenstegrader må blifva följande: Inom Första graden:
såg, smärta, hur strök jag sakta kämpade min de äro tvänne mig, ning att — samma de båda där ofvan. ljöd som Och skola och det blommor, rot. upp| f r å n hit. » » Ack hviskade du? » det så skulle återse h e n n e, var det därför m i n bli. dock vilja taga m i g slöt Agda knä vid sängen, lade mig. och dörrarne öppna. stanglädje. » jag, stod på glänt, och sedan och kommit. » genomskinliga mig. ännu! hennes änglavingar. träffa af din f ö d e l s e d a g här, alldeles för oss själfva, » och öppnar locket på på » Tror I det senare falm e d nästa tåg, sviken och misslynt. » » och ser d e t. g o n utflykt för dagen, synnerligast s o m vädflor öfver våra renaste njutningar för att kunna Först möjligen som ledde ret var strålande vackert. här stunder är hvad menar du egentligen grinden där delat sorg. » j a g vill sluta stället henskall aldrig sitta envå- en plantering vore där i hörnet var favoritplats, hon där gata, hon sade h o n och drog m i g m e d sig, Ett litet gult den som om luft. H o p p, delarne. passerade dock min barndomsvän till allt f ö r m y c k e t. » Farväl, farväl för alltid! Guvernanterna och hemmen. H u r u edert utlåtande o m våra guvernanters » skrifklåda » i Idun n:r 11 gladde m i g! Ni har därmed påpekat ett förhållande, som för länge sedan borde framdragits i ljuset och skärskå- dats — jag menar det falska förhållande, som i månget h e m existerar emellan familjen o c h den unga lärarinnan; ty de — h e m m e n — äro ej alltid utan skuld, de heller! Eller hur tror ni, kära Ungdomsvän, det skall kännas för den unga flickan, s o m m e d ifver och nit tillträder sitt kall, att få en eller flere elever så totalt bortskämda g e n o m ett klemigt uppfostriugssystem, att all hennes m ö d a blir förspilld.
Prot. 1845. 9 Sami. 97 770 Prot -Utdrag; den 5 April 1845- lika beslut, i afseende a stämplade pappcrs-afgiflen, stannade Ridderskapet och Adelil i följande beslut: l:o, bifölls Utskottets yttrande, angående Riddeiskapet oell Adelns serskilda mening, i Iråga 01x1 redaetioneu al CharLae-SigiliaUe-förordniugens 2 §; 2m, vidblet Ridderskapet och Adeln sitt förut fattade beslut, angående chartering af bouppteckningar, saint godkändes volerings-propositionerne, N:ris 1, 2 och 3; 3:o, godkändes voterings-propositionen, N:o 4> angående chartering af fideiconixniss-bret och andra dylika förordnanden; 4:o, vidblef Ridderskapet och Adeln sina förut fattade beslut, angående dels stämplade pappers-afgifterne för Adels-, Friherreoch tirefvebref, öppna bref uppå lika värdighet, soin clet fordna Riks-Råds-embetet, samt Riddareoch Commeudeuis-bref al de Kongl. Ordnarna, dels nödvändigheten att, vid bestämmande af afgifterne å Svensk-Noriske Consulers diploraer ni. in-, införa stadganden, som icke förnärma Konungariket ISorriges rätt, och dels charteringen för de i 5 och 6 §§ af Utskottets förslag upptagne öppna bref, fullmagter och resolutioner 111. 111., hvarjemte voterings-pxoposilionerne, N:ris 5, 6 och 7, godkändes; 5:0, bifölls Utskottets hemställan om förändrad lydelse al 5 uti Utskottets förslag, dock med förbehåll, att vid slutliga redactionen ai denna §, iagttagas de förändringar i zifferbeloppen, hvilka kunna blifva en följd af den votering i Förstärkta Stals-Utskottet, som öfver de i samma § upp* tagna afgifter kommer att ega runi; 6:0, godkändes voterings-propositionen, N:o 8, angående upphörande af den i vissa fall allmogen beviljade lindring uti och befrielse från stärnpladt pappers-afgifts erläggande in. m.; 7:o, instämde Ridderskapet och Adeln i de öfriga Riks-Slåndens beslut, angående tillägg af orden ”äfvensom afskrifter eller utdrag deraf” efter de i 6 §, såsom från stämpladt pappers-afgift befriade, upptagne rubrikerne ”Arfskiften” och ”Bouppteckningar, då behållna summan icke uppgår till ”50 R:dr”, till följd hvaraf voterings-propositionen, A:o 2, ansågs förfalla; - Prot.-UtJrag, den 5 Jpril i8/j5. 771 8
För manskap af vårfvade Arméen och Flottan samt handtverkare och arbetare vid Kronans Varf och Verkstäder med lön på Slut, som endast till följd af Ijensfgöringen mantalsskrifvas å tjenstgöringsorten, galle, ehvad de åro i tjenst eller afskedade, icke sådan skattskrifning till rättelse i fattigvårds-frågor. Den fattigvård, sorn för sådane personer samt deras hustrur och barn kan erfordras, skall, efter behörig pröfning, bekostas af Kongl. Majrt och Kronan, om icke desse personer af annan anledning tillhöra serskildt samhälle. För personer, hvilkas mantalsskrifningsort icke kan utrönas, bekostas likaledes af Kongl. Maj:i och Kronan den oundvikligen nödvändiga fattigvården, intilldess någon församling kan dertill förpligtas. $ 24. Inflyttar eller anmåles till inflyttning från ett futtigvårds-samhålle till annat, tjenstehjon, som uppnått 55 år, eller i anseende lill sjuklighet eller hvarjehanda åkommor, saknar full arbetsförmåga, eller ogift lagstadd qvinna, som vid inflyttningen synbarligen år hafvande, eller inhyseshjon, eller den, sorn eger egen eller legd bostad utan sådant jordomfång, som motsvarar besutenhet och utan att vara i lagstadd tjenst eller jordegarens arbetare, eller i vederbörlig ordning antagen fabrikseller handlverksarbetare, och innehafver han icke heller allmän tjenst eller erkåndt yrke, motsvarande behofvet för försörjning, eller annan känd utväg för bergning, då må sådan person icke antecknas i mantalslängden i inflyttningsorten utan medgifvande af Fattigvårds-Styrelsen derstädes. § >5.
Disconts återstående lordringar, ett Capital-belopp, grundande sig på 3o6 stycken till handläggning af Ombudsmännen vid Discont-utredningen för längre tid tillbaka utlemnade serskilda skuld-förbindelser, och uppgående till 17g,^3g Ridr 14 sk. 7 rist., utom upplupna, mea ej bokförda öfverräntor, ansetts böra genom afskrifningar ur räkenskaperna försvinna. Likaledes hade Fullmägtige, vid samma tillfälle, funnit, att utaf Malmö Disconts dylika fordringar ett belopp af 81,386 Ridr 16 sk., eller återstående obetalda capital-summorna af 87 stycken lån, borde på enahanda sätt ur denna Disconts räkenskaper a floras; anmälande Fullmägtige, i sammanhang härmed, att, efter afdrag af de till afskrifning sålunda föreslagna lån, utgjorde återstående Capital-beloppet af Götha Canal-Disconts egande fordringar, enligt ig8 stycken till Discont-ombudet jemväl afiemnade skuldförbindelser, 149.732 Ridr 27 sk. g rist,; samt Malmö Disconts enahanda fordringars capital-belopp, oberäknadt dem, hvilka nu borde afskrifvas, 2g3,253 Ridr 8 sk. 6 r:s7, hvarför g2 stycken serskilda förbindelser voro afgifna. I öfverensstämmelse med de Utskottet jemväl tillställda förteckningar å sådana låoefordringar, hvilka ansetts fortfarande böra i räkenskaperna balanceras, skulle ännu kunna vara att påräkna i afbetalning å dessa fordringar, före slutliga utredningen af Götha Canal-Discont, omkring 35,000 Ridr och af Malmö Discont omkring 1,700 Ridr. Dessa i nämnde förteckningar calculationsvis beräknade summor voro dock, enligt hvad Discont-ombudet uppgifvit, ingalunda att anse såsom säkra tillgångar, helst de utgjorde endast hvad som möjligen i lyckligaste händelsen skulle kunna inflyta, 12 Stats-Ulskottets Utlåtande, N:0 1ig. så vida Discont-utredningen komme alt ytterligare under loppet af några år fortfara.
Att träffa Olof i systrarnas yttersta tullport var hennes längtan och glädje. När knyppelpinnarne i oafbruten rastlöshet fördes om hvarandra, arbetade hon in sin längtans alla röda trådar i spetsmönstret; och när hon en skymningsstund kunde smyga sig fram längs trädens skugga, till dess hon med klappande hjärta stod vid den port, där hon först riktigt kände sig som himmelens, det är lyckans, brud, då glömde Inger allt, allt utom stundens fröjd. Hon tyckte o m att låta handen glida IDUN 240 genom Olofs svarta hår, och med baretten i hand stod han där och log sitt manliga löje åt hennes svaghet. Hur hon strök och strök, föll det alltid i on obändig, mörk våg ned öfver pannan igen. » Jag tycker det skymmer dina tankar för mig, Olof, » sade hon, » de många, stora tankarne, som bo därinne, » och beundrande smekte hon hans hvita panna. » Det är inga tankar för dig, barn, » svarade han allvarligt, » hufvudets tankar äro för män, hjärtats för kvinnor. » » Jag vill äga alla dina tankar, Olof, » utbrast hon häftigt, » alla, o m en länk felas i en kedja, är hon icke kedja mer. » Han såg på hennes späda gestalt i den missklädande nunnedräkten, på det bleka afmagrade ansiktet, i hvilket ögonen glänste onaturligt stora och feberheta, och med en rysning tänkte han, att detta var icke hans drömmars fagra Inger, icke den tärna, som en gång stått som målet för hans sträfvan. Allt mera sällan kom han till tullporten, och Inger förstod till sist, att nu hade deras blänkande kärlekskedja icke blott mist en länk, utan låset — troheten — hade brustit i den, och hon kunde fira den begängelse i sitt hjärta, som hon skrifvit om, ty Olof var död. Grafven gömmer icke säkrare än lifvet ibland. Det var en höstafton; hon hade tagit fram sin lilla spegel och betraktade sitt vaxbleka, föråldrade och tärda ansikte. Ögonen voro som släckta fyrar, släckta därför att de ej längre hade någon seglare att lysa in i kärlekens hamn, draget kring munnen var stelt, som det blir af stelfrusen Bidrag mottagas med tacksamhet.