Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Häruti inginge likväl ej de celler, hvarmed nya länsfängelserna, hädanefter såsom hittills, torde böra förses utöfver förslagets cellnummer, i ändamål att bereda möjligheten af det ensliga fängelsesystemets användande jemväl under någon del af de strafftider, som öfverskjuta tvä år, ej eller de tillskott af celler utöfver förslagets beräkning, hvilka vid åtskilliga fängelser kunde påkallas af omtankan för en fördelaktig byggnadsform. Då betydliga kostnader således återstodo för det tillämnade fängelsesystemets genomförande, men detta borde och kunde helst ske småningom, hvarigenom utgifterna blefvo mindre kännbara, ansåg Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern sig böra i underdånighet hemställa, det Kongl. Maj:t täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer: att, jemte det Rikets Ständer medgifva, att hvad af förra anslaget 1,300,000 R:dr återstår, må, utan hinder af den år 1844 gjorda fördelning emellan läns-, häradsoch stadsfängelser, kunna till hvilkendera slaget som helst, efter Kongl. Maj:ts pröfning af behofvet, användas, Rikets Ständer tillika, för cellfängelsers, uppförande, ytterligare anvisa 200,000 R:dr årligen, till och med det år, hvarunder nästa Riksdag infaller. I sammanhang dermed och uppå de grunder, som funnos af Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern utvecklade i haus den 31 Mars 1846 och den Kongl. Maj:ts Nåd.
Halfhet kunde hon icke tåla på något område för känslan, allt kunde hon offra för att vinna helhet och djup. Hon ansträngde sig till det yttersta för att rädda sin man undan den fara, som hon såg hotade honom. En af hennes väninnor från denna tid beskrifver på följande sätt hennes kamp och hennes uppoffringar för detta mål: »Hon försökte att på nytt intressera Kovalevsky för hans vetenskap, sysselsatte sig själf med geologiska studier, förberedde till och med hans föreläsningar tillsammans med honom, försökte att göra honom lifvet i hemmet så angenämt som möjligt för att han skulle återvinna sitt lugn – men intet hjälpte. Jag antar att Kovalevsky icke längre var i ett normalt sinnestillstånd, hans nerver hade blifvit allt för öfverretade, och han kunde icke längre återvinna sin jämvikt.» Äfventyraren, som ej önskade högre än att aflägsna den allt för klarsynta hustrun från mannen, begagnade den börjande misstämningen mellan dem till att låta henne tro, att mannens slutenhet och otillgänglighet emot henne berodde på andra orsaker, och att hon hade anledning till svartsjuka. Af Sonjas egen berättelse i »Systrarna Rajevsky» veta vi, att redan det tioåriga barnet visade anlag för en lidelsefull svartsjuka. Att röra vid denna sträng var att väcka en af de starkaste lidelser som funnos på djupet af denna våldsamma natur. Sonja förlorade sin kritiska blick och var ej i stånd att undersöka huruvida beskyllningen var sann eller ej – under senare år var hon nästan öfvertygad om, att den var en ren dikt – hon erfor blott ett häftigt behof att komma bort, bort från denna förödmjukelse att känna sig öfvergifven, en fruktan för att eljest af sin lidelse låta sig förledas till ett förnedrande spioneri eller till upprifvande scener. Lefva tillsammans med en man, hvars kärlek och förtroende hon trodde sig ha förlorat, och se honom gå sin undergång till mötes utan att förmå hejda honom, det var ej möjligt för en natur som hennes, som minst af allt förmådde resignera, och som i känslosaker var lika fordrande och omutlig, som hon med afseende på yttre ting var öfverseende och lätt tillfredsställd.
Vid 1837 års slut var Cassans behållning 30,739 R:dr 25 sk. 9 rst; inkomstcrlie under samma år hade utgjort 1,687 R:dr 4o sk. 8 rst; hvaremot utgifterne varit i Pensioner till 27 underhållstagare 1,878 R:dr 34 sk. 4 rst* och öfrige kostnader 28 R:dr 8 sk. 8 rst, eller tillsammans 1,906 R:dr 43 sk. 10:0 Enkeoch Pupill-Cassan vid Stockholms Stads Verk. En af Jern-Contorets Tjenstemän bildad Pensionsinrältning, till förmån för deras Enkor och Barn. Denna Gassa stiftades år 1814, pä det 92 sätt, att Bruks-Societeten, såsom grundfond dertill, lemnade ett Bidrag af 1,800 R:dr; och dels genom Fondens förräntande, dels genom Tjenstemännens årliga bidrag har berörde Gassa sedermera så förökats, att dess behållna fond vid 1837 års slut var 11,341 R:dr r sk. Från Pensions-anstaltens inrättande har deraf utgått endast en Pension, hvilken ännu med 38 R:dr 42 sk. 8 rst. nppbäres af en afliden Tjenstemans Enka. — Berörde år utgingo derjemte af Jern-Contorets Fonder dels lill Tjenstemän och Betjente och till deras Enkor, dels till andre personer, af serskilda anledningar, en summa af 6,914 R:dr 28 sk. såsom pensioner. 12:0 Kongl. Theaterns Pensions-Inrättning.
Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Memorial, JVS 232, med förslag till elt stadgande uti det blifvande nya reglerneutet för Riksgälds kontoret. * Från Hög v. Preste-Sländet. S. D. Föredrogs ånyo och godhändes Stats-Utskottets Memorial, JV2 232, med förslag till ett stadgande uti det blifvande nya reglementet för Riksgälds-kontoret. Frän Vdllofl. Borgare-Sländet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskottets Memorial, M 232, med förslag till ett stadgande i det blifvande nya reglementet för Riksgälds-kontoret. Från Heder v. Bonde-Ståndel. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Daniel Danielsson från Jönköpings län i dagens plenum väckt motion om statsanslag för bildande af en remonteringsfond för Smålands husar regemente. S. D. Föredrogs ett från Högloflign Ridderskapet och Adeln ankommet protokollsutdrag för den 14 innevarande månad, J\G 317, af innehåll alt, sedan berntilda Riks-Stånd utaf ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet protokollsutdrag, JV2 307, inhemtat, att Borgare-Ståndet vid behandling af Sammansatta Stats-, Lngsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Utlåtande, J\f2 53, med föranledande af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande, M 29, i fråga om ändring eller omarbetande of Landtmäteri-instruktionen och Skiltesstadgan m. ro., afslagit Utskottets å sidan 2 afgifna hemställan och godkänt Utskottets i Betänkandet M 29, 6;le punkten, sidorna 10 och 11, framställda förslag jemväl i den återremitterade delen, Ridderskapet och Adeln, vid behandling Prot.-Utdrag den 19 November 1863.
pr år, får man, förekomma dock tillfällen, då man vill se vänner om man härtill lägger de romaner som i form af hos sig, då man vill ut och roa sig, se en teater, följetong medfölja hvarje tidning a l l d e l e B tillräckligt höra en konsert m. m. I en stor stad äro frestelmed romanliteratur. Lånbibliotek finnas dessutom serna härtill större än i en mindre, hvarjämte de i hvarie stad, där man för billigt pris kan förse sig äro dyrare också. Likaså kan man aldrig undvika med lektyr. Enklast och billigast kommer man att ibland ge de sina på namnseller födelsedagar ifrån saken genom a t t låna hos vänner och bekanta små presenter; för julen med sina extra utgifter och som hafva råd att köpa literatur. Så har jag alltid julklappar måste äfven finnas medel disponibla. gjort. Jag har nu så godt jag kunnat sökt meddela mina Skatter och assuranser. Denna post varierar beåsikter angående 3,000 kronorsfrågan; jag har gjort tydligt, beroende på de olika orterna. På vår ort det utan anspråk på att blifva belönad, uteslutande är skatten 3 kr. pr bevillningskrona samt brandföraf intresse för saken och i den tron attj ag möjligtvis säkringsafgiften 3: 75 pr mille. Den senare afgiften skulle kunna gagna någon af mina vänner och är i småstäder med trähus den vanliga och gör pr väninnor. försäkring af ett bo på 6 — 8000 kr. 1 en stor stad spelar åter brandförsäkringsafgiften en högst obetydlig roll. Bland assuranser får m » n äfven beräkna en summa för lifassurans, ty det finnes väl knappast någon familjefar, med undantag a f den, som eger kapital, som icke nu för tiden försäkrats sitt lif vare sig för dödseller olycksfall. 1893 I D U N det. Men gässen hade god afgång. Galliema påstås hafva drifvit stöta hjordar af gäss öfver Alperna och ned till R o m.
Tillförordnade Stats-Secreteraren, Förste Expeditions-Secreteraren Danckwardt, Tillförordnade Stats-Secreteraren uppläste i underdånighet till justering det af honom, enligt Kgl. Majis vidtagne Nådiga Beslut författade förslag till Kgl. Majus Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer, med underrättelse om de af Kongl. Majus infordrade upplysningar och Kongl. Majus derefter vidtagne nådiga beslut i den vid sisrlidne Riksdag forekoinne fråga angående Allmogens i vissa Härader af Malmöhus Läns arbetsskyldigheter till Dahlby och Flyinge Kungsgårdar, 184 Betänk, om Dahlby 6. Flyinge Kung sgårdar. Kongl. Maj:t behagade, i anledning af StatsRådets nu närvarande Ledamöters underdånig»; tillstyrkande detta förslag i nåder gilla; och skulle nådig skrifvelse i likhet dermed, på vanligt sätt, till Riks-Stånden expedieras. Ex Protocolio J. B. Berndes. Kongl. Maj:ts Nådiga. Skrifvelse till Rik-, sens Ständermed underrättelse om de af Kongl. Maj:t in fordrade upplysningar och Kongl. Majlis dere fter vidtagne Nådiga Beslut i den vid sisth. Riksdag förekomne fråga angående Allmogens i åtskilliga Härader af Malmöhus Län arbetssky Idig heter till Dahlby och Flyinge Kungsgårdar; Gifven Stockholms Slott d. 18 fan. 1823. Tjti underdånig skrifvelse den 17 April 1818 hafva Rikets då församlade Ständer förmält, att, sedan Rikets Ständer år 1812 vid upplåtandet till Kongl. Majus Nådiga disposition af Dahlby och Flyinge Kungsgårdar i Malmöhus-Län, att till en Stuteri-inrättning användas, tillika yttrat den underdåniga önskan, det Kongl Majit efter utrönande, genom vederbörlig undersökning, af beskaffenheten utaf de till desse Kungsgårdar af Allmogen utgjorde dagsverken, hvilka skulle vara af tvänne slag, en del grundande sig på Contracter, en del åter tillkomne genom frivilligt åtagande, täcktes från detta besvär i Nåder bo*.
Det ligger i sakens natur, att truppens marchekostnader till och från öfningsställena, måste genom Konungens Befallningshafvande, af under händer hafvande medel förskjutas, men desse hafva alltid i vederbörlig ordning, så fort RänteriFörskottsräkningarne hunnit inkomma och granskas, blifvit ersatte; och då mötena hållas sommartiden, men afgiften ej inflyter förrän om vintern, kunna visserligen ögnablickliga behof vid inträffande större utgifter uppkomma; men Inrättningen har alltid vid hvarje års slut-liqvid befunnits hafva fullgjordt alla sina förbindelser. Om således till de marcher och rustningar, som den värda ledamoten omförmält, några Statsmedel blifvit anordnade, har sådant aldeles icke skedt för Passsvolance-inrättniogens föremål, sorn är Den ti MartH. 66g att besörja de Indelte Regementernes manskaps och rustningshästars underhåll och sjukvård under mönstringar och öfningsmöten samt marcherr. e dit och dan, hvartill, sorn jag redan haft äran anmäla, inga Statsmedel blifvit använde; Passevolanceverket kan i detta fall ej anses annorlunda än i likhet med en enskildt Entrepreneur, hvilken skulle medfhvarje Regementes Rusteller Rotehållare slutit contract att emot en viss betalning, vid stadgade tillfällen, föda deras Soldater; lika sä litet soin denna vid uppkommen brist i sina tillgångar kunnat yrka bidrag af Statsverket, lika litet bör och kan Passevolanceverket fordra ett dy. likt understöd, men och å andra sidan, lika litet sorn Statsverket kunnat afen enskildt Entrepreneur fordra det öfverskott som genom ett års tillfälligt lindrigare priser kunnat för honom uppkomma, och som han måste förvara, för att dermed betäcka ett möjligtvis inträffandesvårare årsförlust, hvars priser öfverstiga hans Entreprenadssumma; lika litet kan och Statsverket fordra PassevolanceCassans öfverskott det goda året, då det icke äger förbindelse att ersätta bristen , de svårare. Denna jemförelse och detta förhållande torde vara den billigaste ledtråd vid den väckte frågan om Ras* sevolance-verkets Revision.
Kyrkorna och presterskapet i Halland försäkras om framtida oqvald! åtnjutande af den ranta, som under namn af landtgille af ålder utgått från de nummrerade kyrkohemman en i Halland, allt efter hvad jordeböckerna utvisa; 2:o. Såsom ersättning för den städja, hvilken kyrkor eller presterskap i äldre tider uppburit vid förändring med åboer å nämnde hemman, äfvensom för de arrenden, hvilka i sednare tid blifvit i stället lör städjandet anbefallda, komma kyrkorna och presterskapet att åtnjuta en förhöjd ränta, under namn af städj e-ersättning; 3:o. Denna förhöjda ränta bestämmes på det sätt att a) städjebrefven emellan år 1776 (då realisationen befästade myntvärdet) och 1826 tagas till grund för densamma; b) såsom medium af tiden emellan åbo-lörändringarne antagas omkring 17 år; c) i följd häraf beräknas den under de 50 åren vanliga städjan, förvandlad i penningar, der någon andel varit på annat sätt bestämd, tredubbel (hvilket beräkningssätt blifver så mycket billigare till fördel för räntetagarne, som 1830 års realisation förändrat myntfoten endast till 128 sk. eller 2 I r:dr på r:dr specie); d) sedan sålunda medeltalet af städjans kapitalbelopp blifvit för 50 år funnet, uträknas räntan derå efter 5 procent oeh denna ränta blifver det årliga belopp, som under naum af studje-ersättning skall i ali framtid af hemmanet utgå. 4::o. Denna städje-ersätfning skall under det namnet utöfver ordinarie räntan uti hemmanens jordeboks-ränta intagas till framtida ovilkorlig efterrättelse: 16 StafsUinkotMs Utlåtande, N:o 130. 5:o. På sådana vilkor anses dc åboer och arrendatorer, som nu innehafva hemmanen, de förre från 1855 års början, de sednare vid nuvarande arrende-kontrakts utgång, berättigade att fortfarande besitta hemmanen, de, deras hustrur och barn, led efter led, såsom för krono-äboer stadgadt är; G:o.
Att denna sålunda på Öland inrättade provisoriska Län-Styrelse i betydlig mon redan uppfyllt det vigtiga ändamål, hvarföre den blifvit inrättad, derom vittna de framsteg och den förkofran i oeconnmiskt afseende som denna Ö vunnit under den tid samma Styrelse redan fortfarit, hufvudsakligen genom Enskiftsverkets skyndsamma och ändamålsenliga gäng, och hvilka fördelar eljest ännu på mångå år uteblifvit, och i samma mon den nyttiga verkan af utmarksdelningen fördröjd. Då Kongl, Maj:t således för sin del anser angeläget alt denna särskilda Styrelse ännu några år oafbrutet fortfar, på det Ölands återstående oeconomiska reglering må vinna den hastiga och säkra fullbordan, som dermed varit åsyftad, och hvilken sedan skulle göra samma Styrelse öfverflödig, så vill Kongl. Maj:t till Rikets Ständers bifall nu föreslå, att, berörde särskilda Län-Styrelse må, stäld på Indragnings-Stat, med de af Kongl. Majit anordnade löneanslag af 450 tunnor spannmål hälften Råg och Korn, att på sätt fönordnadt blifvit, årligen utgå, intill nästa Riksdag bibehållas. Kongl. Maj:t förhlifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut Supra. CARL JOHAN. Al. G, Danckwardt, Betänk, om Dahlby 0. Flyinge Kungsgärdar. igj N:o 6. Utdrag af Protocollet öfver Kammar-Arender, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet på Stockholms Slott den 18 jfanuarii 1823. Närvarande: Hans Excellence, Justiti» Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Arenderne Herr Grefve von Fageström. Deras Excellencer, Stats-Råden: Herr Grefve Rosenblad. Herr Grefve Fleming. H ans Excellence, Hof-Cantzlersn Herr Grefve af Wetterstedt. Deras Excellencer Stats-Råden: Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand. Herr Grefve Mörner.
Enligt hvad af räkenskapen inhemtas, har, efter det Konsistorium Äkadeinikum atgifvit reqvisition å den Lunds Universitet år 1858 för 530J tunnor hafre tillkommande forsellöns-ersättning, utgörande, enligt Kongl, kungörelsen den 11 Maj 1855, efter 12 skillingar banko eller 37^ öre R:mt för tunnan, tillsammans 198 R:dr 76 öre, Landshöfdinge-embetet i Malmöhus län medgifvit ersättning efter endast 37 öre tunnan, hvadan skillnaden i det rätteligen beräknade och det utgifna ersättningsbeloppet, 2 R:dr 65 öre, blifvit i 1859 års räkenskap affördt. Då emellertid Konungens Befallningshafvande i Christianstads län vid utanorduing af enahanda slags forsellöns-ersättning godtgjovt Akademien efter 371 öre för tunnan, hafva Revisorerne ansett sig böra detta förhållande omförmäla. § 2. De med vederbörande upprättade kontrakter om Akademiens uthyrda och bortarrenderade lägenheter finnas ej bilagde räkenskapen, hvadan någon egentlig kontroll å den inkomst, som härigenom tillflutit Kongl. Akademiens kassa, ej kunnat utöfvas. Vid sådant förhållande hemställa Revisorerne, det vederbörande måtte förständigas, att antingen i afskrift bifoga ifrågavarande kontrakter, eller oek uppgifva tiden, då desamma blifvit ingångna. 212 — Lunds Domkyrka. Domkyrko-räken skapen, som blifvit hos Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, men från Kevisorernes sida icke föranledt till någon erinran, redogör för inkomster och utgifter sålunda: D ebet. Balans från år 1858: Uppbörd: Ordinarie ränta, arrendeoch tionde-spanmål m. m 37,286: 29. Utgifter: Expenser och arfvoden 2,337: 37. Byggnader och reparationer 20,198: 51. Balans till år 1860: Summa 175,643: 7. Konsistorium Ecklesiastikum i Upsala.
Bråkenhielm 76 Motioner hos Ridderskapet och Ådeln 1865. Af Herr Bråkenhielm, Per Beinhold, om beviljande af ett årligt anslag å ■10,000 R:dr lill aflöning åt tio lärare för döfstumma. För Rikets Ständer föreslår jag, att Tiotusen R:dr årligen må varda anslagna till aflöning åt tio lärare för döfstumma; att dessa lärare fördelas på orterna till ambulatorisk tjenstgöring; att denna fördelning verkställes af konsistorierna, sedan uppgift öfver döfstummas antal från pastorerna blifvit infordrad; att undervisningen hufvudsakligen skall gå ut på att de döfstumma lära sig läsa, skrifya och räkna; att presterskapet ålägges. att derefter ombesörja deras religionsundervisning och konfirmation; att kommunerna åläggas tillhandahålla undervisningslokal, äfvensom kost och husrum åt fattiga döfstumma under lärotiden; att då framdeles ett så stort antal undervisade döfstumma i orterna kommer att förefinnas, att dessa beqvämligen kunna användas såsom lärare, indrages statsanslaget till lärares aflöning, i mån af lärarnes afgång; hvarefter det bör åligga kyrkoråd, att åt döfstum anskaffa undervisning, som af församlingens gemensamma medel bekostas; såvida ej Landstinget anställer en eller flera permanenta lärare för länet. Skulle Stats-Utskottet finna skäl att afstyrka detta förslag; så yrkar jag, att fråsan må öfverlemnas till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet med hemställan, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit underdånigst anhålla, det en allmän Förordning må varda ötfärdad, som ålägger Landstingen, hvart i sin ort, anskaffa lärare åt döfstumma, med de vidare bestämmelser angående tid, antal och öfriga omständigheter, som Kongl. Majit nådigst finner lämpliga. Det måste vara öfverflödigt, att anföra de bevekande skälen för denna motion.
Utlåtande remittera en af Friherre Wrangel, Henning, väckt motion, att introduction ä Riddarhuset hädanefter icke må emellan Riksdagarne af RiddarhusDirectionen meddelas, utan ankomma på det..beslut Ridderskapet och Adeln under Riksdag in Plena derom fattar, i hvilket afseende Friherre Wrangel jemväl begärt, att Riddarhusordningens lydelse i denna del måtte derefter lämpaat och har RiddathusUtskottet i sammanhang härmed äfven fått emottaga åtskilliga Ledamöters berörde dag uti detta ämne afgifne yttranden. Riddarhusutskott har, vid öfvervägande af hvad sålunda blifvit föreslagit, ansett sig först böra undersöka hvad de ifrån äldste tider utkomne RiddarhusOrdningar i denna del innehålla, och hvarvid Utskottet inhemtat: att RiddarhusOrdningen afår 1626, hvilken varit till kraft och verkan gillande till år 1762, bjuder; att ien Ad - 35* Den 19 Julii e, m. tade Jkulle tt fii* på Riddarhufet, hälft när molen hö/los för att blifva inniatricuUrad; att Riddarhus* Ordningen af 1762 icke innefattar någon föreskrift, huru med introductioner skulle tillgå; ttt sedan Konung Gustaf lil år 1778 åter upplifvade 1616 års Riddarhusordning, förenämde stadgande å nyo varit förr gällande att anse intill dess Ridderskapet och Adeln vid 1809 och 1810 årens Riksdag antog en ny Riddarhusordning; att RiddarhusOrdningarne af den 3!
Engblom år 181 & ingått, utan älven det arrende-belopp, Riksens Ständer, såsom det minsta föreskrifva, äro för höga och vida öfverstiga hvad med en arrendators bestånd kan utgöras, men E. K. Sig icke kunna, emot Riksens Ständers ofvanberörde föreskrift, bevilja den nedsättning af arrendet, hvilken efter hvad vid de flere auctionerne sig visar» lämpligen kunde äga rum, har E. K. Malltså till Stats-Utskottet i Nåder öfverlemna!, Underdåniga Skri/velsen 89 att hos Riksens Ständer föreslå, antingen om icke ett mindre arrende, som vid en ytterligare auction å ifrågavarande Hof-stall*äng kunde erbjudas, måtte varda antaget, så framt det funnes motsvarande hvad af ängen skäligen kunde påräknas, eller ock huruledes i annat fall samma äng dilponeras borde.
Ett ibland de mest slående bevisen på tanklösheten hos våra reformvänner par excellence är att just dessa ifra som mest för att Sverige skall rusta till krig, att det skall blanda sig i Europas politiska angelägenheter, att det skall frammana revolution, hvilket naturligtvis, om det inträffade, skulle blifva det starkaste af alla hinder mot en representationsreform och det osvikligaste stöd för den inrekonservatismen; men så långt sträcker sig icke våra framtidsmäns förutseende, b vilket i sanning är bedröfligt. Med särdeles intresse läste jag i går ditt bref från Paris, angående valkampen, glädjande mig, liksom du, mindre åt den partiela seger, oppositionen vunnit, än åt det lugn, hvarmed den vunnits. Hvilken omätlig skillnad emellan Paris 1863 och Paris under] Ludvig Filip, då ingen annan yttring af missnöjet kunde göra sig gällande, än genom barrikader, gatustrider och mordförsök. Min tro och min förhoppning är, att Napoleon nu väl inser hvad klockan är slagen och att hans politik kommer att i väsentlig mån rätta sig derefter, ty hans styrka ligger just deruti att han är i&gt;rincarnation de la France » och att således han, lika litet som sin onkel på den tiden, kan blifva impopulär hos den stora massan, hvars sympatier han säkert skall förstå tillvinna sig äfven under det hotande parlamentariska oket. Och att detta, om man rätt forstår sin sakt icke är särdeles tungt och besvärligt, det bevisar bäst det fria Englands exempel, der, säge hvad man vill, hela landets öde hvilar hos några tjog utmärkta personligheter, hvilka väl förstå Englands behof och intresse och i manlig konseqvens handla derefter, med ett temligen förnämt förakt för skriket, vare sig å den ena eller andra sidan. Betta är i min tanke den stora politikens både hemlighet och konst. Allt annat är mer eller mindre kältrings eller sentimentalitets politik, och en sådan duger numera mindre än förr, i samma mån som nationalitetsprincipen mera trängt tillbaka kosmopolitismen.