Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Posse hade föreslagit, att i afseende å sättet för föredragningen af ifrågav:de Betänk, jemte dervid fogade författn.-förslag skulle så förfaras, att Utsk:ts uti sjelfva Betänk:t gjorda hemställanden punktvis geuomgingos, med iakttagande deraf, att sedan de hemställanden, som hade afseende å någon § i förslaget, blifvit pröfvade och afgjorda, den deremot svarande texten omedelbart derefter företoges till Den 8 April f. m. 487 granskning; äfvensom att R. o. Ad. skulle besluta, alt för den händelse åtskilliga §§ eller delar deraf komme att återremitteras, men andra åter bifölles, Utsk:t skulle ega för sig öppet att vid frågans förnyade handläggning vidtaga sådana ändringar uti de af R. o. Ad. godkända §§:ne, som kunde finnas behöflige till följd af de förändrade stadganden i andra delar af förslaget, hvartill återremisserne möjligen kunde föranleda; och hemställde Hr Gr. o. Landtm, härefter, huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda föreslagits. Ropades ja. Härefter föredrogos: Utskottets tre första hemställanden i ani. af väckta motioner om afskaffande af stämpelafgiften h. o. h. eller till en del, samt om förändring i sättet för dess utgörande. Riföllos. § 2. Utsk:ts hemställan om helarksstämplarnes afskaffande. Gr. Mörner, Carl Göran: Då jag till följe af embetspligt deltagit i den förberedande handläggningen af frågan om borttagande af stämpelpapper å hela ark, har jag för min del dervid kommit till den öfvertygelse, att en sådan förändring hvarken är nyttig eller ändamålsenlig. Skälen för denna åsigt äro utvecklade i det Utlåt., som af Kammar-rätten och Statskontoret gemensamt blifvit till K. Ett bland dessa skäl är, att det för allmänheten medför större trygghet i afseende å papperets beskaffenhet, då utslag och resolutioner skrifvas på stämpladt papper, än då expeditionshafvanden skall gå i författning om anskaffande af papper.
Besv, och Oecon -Ht sk, Betänkande lV:o i il - het, hvarmed stadsboen och 3 andima noén torde blifva lika litet belåtne., Att, med alla andra städers uteslutande, ensamt bibehålla -en dylik förmon för Borås och Ulricehamn, dertill synas skäl icke kunna hem tas, hvarken från allmänna rättsgrunder eller från några serskilda här inträffande oeconomiska förhållanden. Afsättningen af de producler, sorn beredt välstånd och förkofran inom landsorten, synes vara mindre beroende af städernas ifrågaställde handelsfrihet, än af allmogens gårdfarihandel och städernas fria försäljningsrättighet i andra städer. Dessa åslgter, sorn inom Utskotten vunnit afseende, föranleda Utskotiten till >den hemställan, -alt Rikets Högloft. Ständer må hos Kongl. May.t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att den, städerna Borås och Ulricehamn hit tils medgifne rättighet, att idka gårdfarihandel, bär upphöra, dervid Kongl. Mayl likväl i Nåder täcktes tillse, huruvida, med afseende på de förluster Borås stad genom två eldsvådor lidit, tiden för en sådan förändring ännu må vara för handen.. Vidkommande åter allmogens frihet, att idka dylik handel, synes den, lofligen utöfva d, i sig sjelf icke kunna betraktas annorlunda, än såsom en rättighet den allmogen i allmänhet, enligt aldre och senare -Författningar, eger, att, på hvad ort som helst inom Riket, afyttra sina egna slöj lc-ulster och tillverkningar.
Men när jag var kommen till deras skog, så kom gubben efter och ropte och vinkade med hatten. “Jon, Jon, vänta!“ ropte han. Nej, jag gick. “Vänta, vänta, Jon!“ skrek han. Nej, jag gick ändå. “Jon, Jon, vänta, vänta, Jon, Jon!“ skrek han än värre och så sa’ han: “Kom fram! Du ska’ få den röda kvigan med.“ Då vände jag mig om. “Du ska’ la’ inte vara så hiad24! Mor sa’ till mig: “Du får la låta’n ha kvigan med, för eljes ger däkan sig rent öfver! Kom nu bara!“ tyckte han och drog mig i armen. Nu var han allt nödig att få mig med; han ville, må tro, gärna ha mig till måg. Så gingo vi fram igen och så söpo vi köpeskål på ’et och togo hvarandra i hand. Och svärmor blef så glad, så hon gick fram och gaf oss hvar sin sup till. Så tackade jag, och då sa’ moren, däkan fick följa med och se, hurudant där var i Slätthult; och det hade hon, kan veta, ingenting emot. Så gingo vi hem, däkan och jag, till mor. Och mor blef så glader, så hon slog händerna ihop och sa’: “Hvad får du med ’na?“ “Jo, jag ska’ ha den stora broketa koen och så får jag en röd kviga med,“ sa’ jag. “Det var bra, för då få vi fullt i båsarna!“ sa’ mor. Sen gingo vi och sågo om alla sakerna, och så blef det kvällen. Och när vi då hade ätit, så var det läggedags, och mor gick och rätte opp fars säng, och så kröpo vi ner och sköto för sängadörrarna. Om morgonen så stego vi opp, och däkan gick åt fyren25 och tvättade sig och så fick hon mat och gick hem, och jag följde ’na ända till Holmelia skog. När hon så kom hem, så sporde de ’na, hvad hon tyckte om ’et i Slätthult. “Jo, det tyckte jag bra om,“ sa’ hon.
Vinter, som dock i någorlunda god tid och således utan de våldsammare brytningar upphörde, hvilka utmärkte föregående året, blef våren, äfven detta år, långsam, fuktig och kall, hvilket medförde en mer än vanligt sen såning, enär jorden ej förr än i Juni månad befanns tjenlig att mottaga beredning. En fortfarande regnig väderlek under större delen af sommaren, med föga värma, var i synnerhet besvärlig under bergningsliderne. Att vegetationen icke dess mindre med ovanlig hastighet fortskyndades under Junii och Julii månader, torde till någon del kunna tillskrifvas den mer än Vanliga elektricitet i luften, som förmärktes, och i följd hvaraf de mest förfärliga åskväder man i mannaminne kan erinra sig inträffade, särdeles vid slutet af Junii månad. Först senare på Hosten i September och October klef luften mera regnfri och stadgad, till mycken förmån för Potatoes-skör^er och höstsåningen. Hvete och Rågsädet lemnade på några orter af Lället missväxt, på aila en svag och otillräcklig äring, vida under medelmåttan> endast med få undantag. Äfven kornet gaf, i följd af den besvärliga killingen och dervid liden skada, mindre god äring, Arter och Bönor ledo etydlig skada och Potatoes-skörden i allmänhet var knappast hälften mot ^»nligheten, hvartill äfven kom, att den, som varit planterad på lerjord er sumpiga åkrar, icke bann mognad och derföre ruttnade antingen på ak - ren eller efter inbergningen. FÖljderne af denna svaga skörd visade sig under loppet af i83i, då den fattigare folkklassen så väl i städerne som på landet botades af allvarliga bekymmer. Den allmänna nöden påkallade val bränvinsbrännin^ens inställelse från och med Juni månads början till och med September månads slut, äfvensom vissa partiella tillåtelser till införsel af utländsk
Oe la 6ar6i'e: För att ej walla Utdrägt as Ridderskapet och Adelns dyrbara tid yrkar - Den io Augusti617 kar jag ej votering, men sär till protocoller begära min reservation mot det nu ragna besiutet. Friherre Loäorstrnm, ^acnb, och Arr Lcbönllröm, kekr, anmälte äfwenledes deras reservation mot det nu fattade beflutet. Grefwe Oe la 6arclie: Jag äswen, men i den mäst olika mening emot hwad ve twenne warde ledamöterne yttrar. Zcrr Landt Narffalken srägade, om Ridderflaper och Adeln allisa ansäge propositionen bifallen. Ropades Ja vpläfles 4:de mom. wid Z:dje §. Grefwe la Larstie: Utstotret har häruti wisierligen gansta rätt, men jag sär endast anmärka, att «8io war äfwen en ftrstild bewillning för bränwinsförsäljningen ä krogar. Jag tror arr om ej bewillmngen uphöjes, den ätminstone ej mätte nedsättas under hwad den förut war. Dä en sak hwilkc-i ej gagnar, uran snarare stadar, ej kan undwikas, bör man åtminstone söka förswära werkstäliighelen, och ät Skaten förstaffa all möjlig förman af etk för oundwikligt ansedt vndt. Herr klacli, Larl kreäric, instämde med Grefwe I)e la 6arclie, och tyckte ej, mt när sä mänga andra wore efter stälighelcn ihägkomne, krögare just borde njura någon favcur. Zerr Landt-Marflalken gjorde proposition att krogares bewillnings-afgift mätte fattas i likhet med den, som dem efter förra Bewillnings-för'vrdningen warit älagd. Ropades
Hr Tharas, Casper Wolrath, d. 5 dennes på bordet lagda motion, ali R. St. måtte hos K. M. i und.het anhålla om nedsättning af en komité för revision af Linblomska katechesen samt nu gällande handbok och psalmbok. Hr Ribbing, Arvid: Jag anhåller att få tillägga några ord vid motionen och såsom densamma uplysande, i hvad den angår ändring i vår antagne kateches, tillkännagifva, att denna fråga förehades å allmänna Lärare-mötet här i Stockholm sommaren år 1849, dervid ”hela afd:n” för Folkskole-väsendet ”jakande besvarade” den framstälda proposm, alt ”uttrycka önskan, alt en ny lärobok i Christendomen, med Luthers lilla kateches 360 Den 8 Februari. till grund, måtte ju förr desto hellre utarbetas och, efter vederbörl. godkännande till allmänt begagnande i skolorna införas” (se pag. 37 af handlingarne).
Då ärendet förekom hos K. M., infordrades yttranden från de särskilda kommunerna, 172 Den 5 September f. m. och vid det sammanträde, sorn i anledning deraf hölls af samtlige sockne-ombuden, förklarade Dorothea och Wilhelmina församlingars ombud att de af deo båda vägarne ej hade den ringaste nytta, hvaremot de från Åsele och Fredrika tillkännagåfvo, att desamma vore för dem af största gagn. Det synes sålunda, som om ortens egna innevånare förklarat båda vägarne angelägna; men då blott en kunde komma i fråga, ansåg Utsk:t den väganläggningen, hvarigenom en kommunikation med residensstaden skulle åstadkommas, af vida större vig än den, som ledde till ett främmande län. Då denna sak, enligt mitt förmenande, ej saknar tillräcklig utredning, vågar jag derföre motsätta mig Frih. Tersmedens yrkande. Hvad slutligen vidkommer Hr von Knorrings, af Statsrådet Lagerstråle förordade förslag, så, och då jag icke, dels i betraktande deraf att Åsele och Fredrika församlingsboer begärt 5 års anstånd med vägens uppbrytande, och dels till följe af min egen erfarenhet ang:de vägarbeten i mellersta Sverige, kan frångå min tanke att detta arbete ej kan blifva fullbordadt på mindre än 6 år, anser jag det vara ganska olämpligt att under innev:de statsregleringsperiod anvisa större anslag, än som åtgår för de 3 årens arbeten. Hr Fahnehjelm: Den upplysning, som af den siste värde talaren i afseende å förev:de fråga blifvit lemnad, är visserligen ganska fullständig och tillfredsställande, men jag har likväl ej i densamma kunnat finna något ytterligare stöd för beviljandet af ifrågav:de anslag. Då jag instämmer med Frih. Tersmeden, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på det skäl, som förmått mig att rangera mig på hans sida.
Svar med fotografi till &gt;Hvitvaruaffär 1899 », Norrköping Pöste Restante. Institutets hyg. Norra Inackord. Byrån, Mäster Samuelsgatan 62, Sthlm. Å r s l ö n 150 kr. Rekommendationer önskas, j ä m t e fotografi torde insändas till " Familj », Finland, W a s a. (927) 0 &amp; Tekniska Fabrik, Ho / leverantör. I EN L Ä R A R I N N A, ej under 25 år, s o m är villig läsa circa 4 t i m m a r dagligen under sommarmånaderna, i ett fint h e m vid vestkusten, för att förbereda en flicka till 7 kl. i elementarläroverk, torde omgående l ä m n a uppgift på sina pretentioner till bankdirektör A. Rathke, W i s - landa. (943) p r of ver C:ie, M O T F R I T T V I V R E och fria reseomkostnader önskar en ung kandidat under sommarmånaderna meddela undervisning åt skolynglingar, som skola till hösten utbilda sig för uppflytlning i högre klass. Svar till » N. B. Iduns expedition. (947) INFORMATORSPLATS under innevarande s o m m a r sökes af 19-års, begåfvad yngling i allmänt läroverks högsta klass, m e d bästa vitsord och referenser. Svar utbedes tacksamt snarast, under adress » Informator », Svenska Telegramb. Annonsafd. Helsingborg. (S. T. A. H. 4308) T B Ä T T R E F A M I L J önskar hushållsvan X flicka plats öfver s o m m a r e n, för att gå frun tillhanda och är villig betala för sig, om så fordras. Svar till » 26 % A l l m ä n n a Tidningskontoret, Gustaf Adolfs torg, Stockholm. Äfven Önskas att hon, I m å n tiden medgifver, något biträder vid husliga göromål. Svar med löneanspråk sändes till OU. Gössäter. (G.
Den vida landkomplexen frambringar nästan alla de produkter, som Europa i stort lemnar, och mellan Atlantens strand och Mont Blancs isiga hjessa, mellan de feta betesmarkerna i Arden-nerna ned till palmoch orangelunderna i Nice och bröd-fruktplanteringarne i Mentone har fliten kunnat finna nästan alla de nödvändighetsartiklar ett i högsta stadiet af kultur stadt folk behöfver för att på ett angenämt sätt tillbringa sin tid. Det tyckes nästan, som om Fortuna tappat sitt ymnighetshorn och haft för brådt att allvarligare besvära sig med återuppsamlandet af de kringspridda håfvorna. Ett folk med vaken intelligens ser naturligtvis sjelf i främsta rummet, hvilka fördelar dess land bjuder, och för fransmännen har detta i alla tider varit fullt tydligt och klart. De ha förstått att knappast någon af Europas nationer kunde vara sig sjelf så nog som de; de ha sedan århundraden tillbaka gjort sig förtrogna med tanken, att de egde att tillgå alla de råämnen, som voro dem af nöden, att de med öfverlägsen skicklighet förstodo att bearbeta dem samt att de, hvad en förfinad smak och en spirituel fyndighet beträffar, stodo utan Kkar. Till följd af allt detta ansågo de sig sjelfva idealet för oberoende och sjelfstän-dighet vida närmare än någon af deras graiinar. Icke underligt derför, att de älskade sitt land samt att fosterjorden derför i alla tider varit dem dyr och helig; icke underligt, att de med glädje omfatta hvarje sig erbjudande tillfälle att offentligt få lägga i dagen de känslor, hvilka lefva på djupet af deras bröst. s
Då fråga blir om myntenhetens underafdelningar, kan IL o. Ad. för sin del besluta, att decimalsystemet deruti skall införas, utan att derföre frånsäga sig sin rätt att delaljeradt besluta om alla de öfriga punkterna. I motsats mot de föreg:de talarne, får jag derföre vördsamt anhålla, att R. o. Ad. måtte punktvis företaga betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Lika med den siste värde talaren har äfven jag funnit anledn. vara för BancoUtsk. alt frångå det föreslagna decimalsystemet, sedan BancoUtsk. erfarit den öfvervägande majoritetens inom de öfriga RiksSt:n uttalade åsigt af ämnet. Utsk:s majoritet har nemi., utan alt underkänna sina egna tankar, eller att frångå sin öfvertygelse i frågan, sett sig nödsakadt att, med afseende på den gifna majoriteten, tillstyrka alt för närvar, decimalsystemet icke mätte vidare komma i fråga all vid denna riksdag yrkas. Men då Utsk., efter hvad synbart är nedlagdt i betänk., vidhåller sin öfvertygelse örn decimalsystemets nytta, så anser jag, att Utsk. icke välbetänkt uppställt sitt betänk, så att detsamma lägger hinder Den 23 November f. m. 415 i vägen för decimalsyslemets införande i framtiden, nemi. genom bestämmandet af myntenheten, då litsk. föreslagit, att densamma bör utgöras af den nuvar. riksdaler riksgäldssedeln. Jag kan icke gilla denna åsigt, på grund af hvad jag haft äran vid föredragningen af det förra betänk, här yttra, i öfverensstämmelse med liera andra talare, som ansett, att en åttondedels specie borde antagas lill myntenhet. Som jag anser detta system vara af stor vigt, och har den förhoppning, alt i en sednare framtid en annan majoritet skall dela denna åsigt, så finner jag det särdeles angeläget, alt denna fråga om myntenlielen nu behandlas så, alt man icke lägger något hinder i vägen för dess framtida antagande.
Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Allm. Bcsv.- o. Ekon.Utskottet: N:o 33, i anleda af EiksStåndens skiljaktiga beslut i frågor, dels om ordnandet af folkskole-väsendet, dels ock om anvisande af derför erforderliga medel; N:o 34, i anleda, af EiksStåndens skiljaktiga beslut rörande Utsk:s Utlåt. Nio 20, ofver väckt motion om beviljande af pension åt Gr. Torsten Rudenschöld. Sammansatta Statsoch BankoUtskotlel: N:o 3 5, i anleda, af EiksStåndens beslut öfver Utsk:s Utlåt. N:o .29, i fråga om förhöjning af det åt Fullm. i Banken och Biksg:s Kont. anvisade honorarium. Lagutskottet : N:o 48, i anledn. af gjorda anmärkmr vid Ut.sk:s Betänk. N:o 35, öfver K. M:s Nåd. Propos. orri antagande af en. författning, angide straff-arbetes och fängelse straffs verkställande i enrum; samt Nio 51, i anledn. af väckt fråga om stiftande af en lag, angrde ordningen och vilkoret! för utländsk mans uptagande till Svensk medborgare. Slutligen tillkännagaf Ur Gr. och Landtm., att E. o. Ad:s ledamöter blifvit inbjudna, att med deras närvaro hedra BihlningsCirkelns Högtidsdag, Söndagen d. 15 dennes kl. 0 e. rn. i de la Croix’s lokal vid Brunkebergstorg, och att. inträdeskort dertill kommo att utdelas af RiddarhusFiskaien. Högloft. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 7 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Munck. Måndagen den 16 November (857. Plenum kl. | 2 e. m. Justerades 3 prot.-utdrag för d. 14 dennes, samt pleni-prot. för d. 15 sisth Sept. 478 D en 16 November.
– En smutsig ryss, skrek en annan, då en man med långt skägg visade sig på vagnssteget, som betjänterna nerfällde. Men den främmande sade på svenska: – God dag, herr värd! Haf godheten att se till, att vagnarne genast föras öfver på postfartyget, som går till Sverige! Värden bugade sig alltjämt. – Nådig herre, detta låter sig tyvärr ej göra, fartyget har ej ännu anländt, vidriga vindar i Bottenhafvet ha fördröjt dess ankomst. – För hur lång tid? – Det är omöjligt att säga. Men troligtvis kan min herre ej påräkna att få afsegla förrän om tvenne dagar. – Då är det väl, att jag har godt om tid. Men förhör sig, ifall intet annat fartyg står att hyra! Fast vänta! Jag måste bese staden. Hör på, herr värd, uppehåller sig ej möjligen i värdshuset någon student eller annan kunnig person, som kunde tjäna mig till vägvisare vid beseendet af de akademiska samlingarna och domkyrkan? – En svensk student finns verkligen här i huset, nådig herre. Han är fattig och har därför ej rest hem öfver sommaren som de andra. Skall jag tillsäga honom? – Ja, var så god och gör det och bed honom infinna sig här om en timme, ifall hans tid så tillåter. När den resande gått upp i värdshuset, trängde sig folkmassan kring de båda vagnarne, som voro så ansenliga, att ingen af dem rymdes i vagnslidret. Man kikade in i resvagnen och beskärmade sig öfver dess praktfulla inredning, man kröp inunder den för att beskåda de märkvärdiga fjädrarna, och man fingrade på packlårarna, som buros upp i värdshuset. – Hvem far med slik ståt genom landet, när det ej är kungen själf? frågade man. Och betjänterna svarade: – Det gör John Hall från Götheborg. Klockan i domkyrkan slog tolf, då den efterskickade studenten knackade på dörren till värdshusets ansenligaste rum, som den resande bebodde. En vänlig röst ropade: Stig in! Studenten gjorde så, men blef förbluffad stående på tröskeln. Härinne rådde sannerligen Jerusalems förstörelse. Men studenten såg blott, att allt var villervalla, utan att i förstone få klarhet öfver, hvari denna bestod. Hans blickar sökte den rike herrn, som låtit kalla honom.
I betraktande deraf, alt nämnde del af Östergöthland har ett öfverskott af aldra minst 25,000 tunnor spanmål årligen, och dessutom ej obetydligt af viktualier; att detta öfverskott måste föras landvågen många mil till närmaste hamn för att derifrån afgå till de större afsältningsplatserna, eller ock lastas i fartyg på Wadstena öppna redd, der det grunda vattnet tvingar fartygen att ankra långt ut, så att lastning måste ske med pråmar; alt den stormiga Wettern gör lastningen der ytterst farlig; att på denna öppna redd fartyg och laster nästan årligen gå förlorade; att sådant oaktadt behofvet alt sjövägen från Wadstena sända säd och viktualier tvingar producenterna att underkasta sig en sådan våda; att, då den folkrika och bördiga orten till stor del är skogslös, trädvaror af alla slag i mängd måste för ortens behof hemtas från Westergöthland sjövägen till Wadstena, och från fartygen å redden kastas i sjön för att flottas i land, samt att således den betydliga för orten vigtiga trädvaruhandeln i Wadstena är underkastad lika vådor, som de, hvilka, i fråga om säd och viktualier, äro omnämnda, begärde länets nitiske landsh. re - 336 Den 22 December f. m. ilan 1838, att general-amiralsembetet ville anbefalla undersökning af bästa platsen för hamnanläggning vid Wadstena och uppgörande af kostnadsförslag dertill. Samma år verkställdes detta af öfverste Lagerheim, och hamnbyggnadskostnaden bestämdes då till en summa af 47,981 r:dr 8 sk. b:co. Afskrift af undersökningen och kostnadsförslaget bifogas *) denna motion. Undersökningen visar: Alt lämpligaste platsen vore de stensatta, djupa och breda grafvarne kring Wadstena slott; att 2:ne af slen och annan fyllning bildade stenbelagda armar af behörig bredd och höjd skulle från en af grafvarne löpa långt ut i Wettern, samt slutligen, att, om de förfallna slottsvallarne fingo begagnas, tillräcklig fyllning till de bägge armarne, för minsta kostnaden, vöre alt tillgå.
Sig vara sinnad företaga, huruvida, efter det anmälan från Banco-Fullmägtige ingått, att Banken funné sig i ordning, antingen dag skulle utsättas till allmänna Silfverin,vexlingens begynnande, eller Rikets Ständer höras öfver Bankens Organiska Lagar, Fullmägtige måtte gifva underdånigst tillkänna att, i händelse Kongl. Maj:t skulle finna, det Rikets Ständer i hvad fall som helst borde, innan utvexling företoges, höras i afseende på Bankens organiska Lagar, Fullmägtige då hyste den tanka, att Silfverköps-åtgärderne borde inställas; Och tillstyrkte Grefve von Schwerin derjemte, att, intilldess Kongl. Maj:t häröfver meddelat Dess Nådiga Svar, afgörandet af frågan, huruvida Fullmägtige borde eller icke borde handla i enlighet med de beräknings-grunder öfver hvilka Fullmägtige sig med Revisorerne rådfört, måtte uppskjutas. Ämnet förevar å nyo den 8:de och i5:tle November och föranledde, vid senare tillfället, en liflig discussion. Fullmägtige hade redan den 8 November bestämt, att någon underdånig framställning till Kongl. Maj:t deröfver ej komme att göras, innan Fullmägtige också erhållit det yttrande från Rikets Ständers Revisorer, hvilket desse, till följd af i:dra punkten sista mom. uti deras Instruction, hade att aflemna i afseende på de åtgärder, som, enligt Rikets Ständers Beslut, ålåge Fullmägtige till förberedande af allmänna Silfverutvexlingcin Sedan Banco-Fullmägtige den 10 December i832, till följd af dagen förut erhållen serskild kallelse, sammanträdt, upplästes en från Kongl. Maj:t inkommen Nådig Skrifvelse till Fullmägtige, så lydande: ”Vår ymnest &c. Då, i följd af de fmanciela omvexlingar, som blifvit föranledda af senare tidens Berättelse af Banco-Fullmägtige.
Majlis, Befallningshafvandes. / 19 disposition, nämligen fyra Krono-Parker, innehållande något öfver 29,200 tunnland och fjorton Krono-Allmänningar, med omkring 89,800 tunnland i arealvidd, hafva nu mera alla undergått sådane undersökningar till förändrad hushållning och disposition, som blifvit förordnade genom Nådiga Brefvet af den 16 Mars och Kongl. Kammar-Collegii derpå grundade Circulairebref af den 14 April 1824. Krono-parkerne Hunneoch Halleberg, innehållande tillhopa 12,959 tunnland, äro sedermera genom särskildt Nådigt beslut, förklarade böra bibehållas under allmän förvaltning, för att regleras till trakthuggning efter nyare skogshushållnings-systemet, samt stå för närvarande under vård och tillsyn af Länsstyrelsen härstädes, äfven hvad beträffar de delar, som annars ligga inom Skaraborgs Läns gräns; och, sedan regleringsåtgärderne hunnit slutas, har försäljning af skogseffecter årligen skett från dessa parker lill ej obetydligt belopp, till exempel år 1834 för 2,729 R:dr, 1835 för 1,259 R:dr och 1836 för 2,568 R:dr, hvarjemte omkring 200 R:dr årligen influtit i mulbetes-afgifter. Parkernes skötsel och närmaste tillsyn samt bevakning besörjes af en Öfver-Jägare och nio Under-Jägare. Af Krono-parken Edsmären om 12,016 tunnland skall, enligt Eders Kongl. Maj:t derom fattade Nådiga beslut, en areal af 2,764 tunnland bibehållas till skogshushållning, under allmän vård och förvaltning; men öfrige nästan skoglöse delar af denna park komma att dels upplåtas åt angränsande hemman, för mulbete och torftägt, dels utbjudas till försäljning i lotter; varande parkens afrösning i förstnämde ändamål och fördelning i de sistnämde ännu under arbete.