Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Båkoch Lots-medel, beräknade för innevarande statsreglerings-period till 240,000 R:dr, hafva varit i stigande och lemnat i medeltal en årlig inkomst af 376,818 R:dr, hvadan Rikets Stander funnit dem böra, på sått E. K. Maj:t föreslagit, beräknas till „ 20:o. Observations-medel antogos vid sednaste statsreglering till 5,000 R:dr; och ehuru desamma under åren 1858—1860 i medeltal gifvit 11,392 R:dr, hafva Rikets Ständer ansett desamma, såsom beroende på tillfälliga omständigheter, i enlighet med E. K. Maj:ts nådiga Proposition, icke böra beråknas högre ån till „ 21:o. Extra medel och uppbörder, som vid nåstlidne riksdag upptogos till 90,000 R:dr och i medeltal för åren 1858—1860 utgjort 119,886 R:dr, hafva Rikets Stånder, lika med E. K. Maj:t, beräknat till 22:o. Intresse-medel, bestående hufvudsakligen af råntan å Lappmarks Ecklesiastik-verks år 1835 till Rikets Stånders Riksgålds-kontor öfverlemnade fond, hafva motsvarat de i sista Riksstaten beräknade belopp, hvadan desamma hår, jemlikt E. K. Maj:ts förslag, utföras med „ Summa ordinarie inkomster Runt R:dr Extra Ordinarie inkomster. l:o. R:dr 29 öre samt under de nio första månaderna af innevarande år 22 Expedit iöns-(Jts kottets Förslag till underd.
Dock,' härvid möter den tredje satsen ^ att lagförklaringar kunna af Rikets Ständer ogillas när som helst, emedan , såsom Mo« tionairen i ett af sina apföranden yttrat f LagUtskottets Betänkande N;o 34. jr för denna åtgärd j enligt nu gällande grundlagar , ingen prcescriptionstid finnes utsatt. Men icke elier i denna sats kan Utskottet instämma. Regeringsformens 88 §i stadgar, att "de förklaringar, som , till svar på inkomne förfrågningar om Lagens rätta mening, Konungen genom Dess Högsta Domstol emellan Riksdagarne gifvet", kunna af Rikets Ständer ogillas, hvarefter de icke längre vare gällande eller af Domsto« larne iakttagas eller åberopas må?' Men af detta stadgande anser Utskottet ingalunda följa, att ogillandet kan ske tiar som helst. Fastmer drager Utskottet ej i betänkande att öppet uttala den mening, att en emellan Riksdagar utfärdad lagförklaring, som ej vid den påföljande Riksdagen af Ständerne ogillas , vinner kraft af lag och kan ej sedan ändras eller upphäfvas, utan i den ordning RegeiingsFormens 87 §. bestämt. Denna mening hvilar på sakens natur , hvilken ej torde behöfva närmare förklaras, pg uttrycket emellan Riksdagarne, hvilket i annat fall skulle sakna betydelse, — samt på föreskriften i j 8 §. af JustitiEeOmbudsmansInstructionen , att lagförklaringarne skola, af vederbörande i Högsta Domstolen Föredragande, tillställas JustiseOmbudsmannen , för att af honom samlas och behörigen hos Rikets Ständ-er anmälas, hvarvid han bör tillkännagifva , om han finner någon sådan lag - 32 LagZltslottets Betänkan N:o 3J. förklaring vara olämplig , i eller, under namn af förklaring, ny kg stiftad. Om dä än de emellan åren 1786 och 180g, utan Ständernas samtycke , utfärdade lagar eller lag förändringar vore att anse för lagförkla-' ringar, sä gick i alla fall praescriptionstiden för deras ogillande med 1809 års Riksdag till ända, och deras laga kraft är således äf■ven i denna händelse stadfästad.
Det är bättre, att du gömmer dessa pengar, så att du och dina barn kunna lefva sorgfritt. Fru Bark (springer in i Bertas rum, återkommer med en liten portfölj i handen). Här måste det ligga. (Letar ifrigt, tar fram gåfvobrefvet och rifver sönder det.) Bark (häpen). Hvad skall nu Berta säga? Fru Bark (med handen på hans axel). Jag lofvade ju en gång att följa dig ända till tiggarstafven. Jag håller nu ord, som du ser. Bark (omfamnar henne). Du är en ängel, Julie. En sann kvinna! Du skall inte ångra hvad du gjort. Ännu i dag skall jag söka mig någon plats. Vi ska arbeta och spara tillsammans, du och jag. Ah, det skall bli ett lyckligt lif! En koja och ett hjärta, Julie! – Tag nu också reda på depositionsbeviset – det ligger nog i samma portfölj – (letar i portföljen, som frun håller) se där är det – nu skall du bara skrifva under detta, så att jag får lyfta papperen i banken. (Visar henne hvar hon skall skrifva, står lutad öfver henne ömt medan hon skrifver.) Fru Bark Är det rätt så? Bark (kysser henne). Du är en ängel, Julie. Det fins inte en sådan kvinna, som du! (Tar papperen och går.) Berta (kommer i detsamma, möter honom i dörren). Bark. Se – god morgon, min flicka. Så tidigt i rörelse! Berta (stelt). Jag säger detsamma. Är pappa redan uppe? Bark. Ja – jag måste ut ett ärende. (Går.) Berta (kommer framåt rummet). Hvem kunde tro, att han skulle vakna så tidigt! Har mamma nu måst tala om alt för honom? Fru Bark (som omärkligt gömt portföljen i sitt skrifbord). Ja. Berta. Nå – och han tycktes inte vara ond. Han talade ju helt vänligt till mig. Fru Bark. Han blef djupt sårad. Han tyckte att det var ett misstroende mot honom som – å min sida – en hustru bör inte så uppresa sig mot sin man Berta. Hör bara.
O. Ad. eller de 1 andra Stånden, som upptaga dessa nya ledamöter, skola förlora på denna förstärkning, titan fasthellre deruppå vinha,— eb slutsats, hvilken jag anser mig så mycket mera befogad att yttra, som en ledamot af detta Ulls* Hr Lefrén, hvilken sjelf erinrat huruledes lian är född och uppfostrad bland den s. k. femte classen, erkänt att icke inom någon class finnas mera erfarna* Ingna, upplysta och Fosterländskt sinnade representanter, än inom dessa orepresenterade. Det blefve följaktligen Snarare en vinst än en förlust att ståndsvis upptaga dem. Frih. Hamilton: Då jag i början af denna disenssion sökte försvara hvad jag då trodde att ganska få och knappast någon skulle Understödja, nemi. den ide'e jag framställt om undvikande af ett femte Stånd, förklarade jag mig, ifall den icke fick understöd, beredvillig att icke för min enskiR da del upptaga R. o. Adts tid med att vidhålla denna idde. Då nu deremot llere värde talare från båda sidorna hafva Upptagit denna min idde, Utvecklat den vidare och förklarat den i deras lanke* såsom deli äfven SvnteS i min, rättvisare* billigare ocb lättare genomförd, än den andra; så ansel’ jag icke för rnig tillständig! alt numera densamma frångå, utan önskar oell yrkar naturligtvis, alt den inkommer i den blifvande propostn såsom ja-propos. Den andra Frågah åter* Sorn till mig ställdes af en värd talare, huruvida jag vore nöjd alt, i stället för mitt förslag* det af honom framställda skulle upptagas* föranleder mig blott alt svara, det jag, såsom jag förra gången yttrade, är så till Vida nöjd dermed* att jag anser det baltie, än 0111 man skulle fråntaga BondeSt. den ^ i representationen, söm det hittills haft* ocb gifva detsamma -y, samt ändå i detsamma Upptaga 3o,öoo valmän, sorn icke ursprungligen tillhört BondeSt. Jag anser således, att i billighetsväg det nu uppgifna förslaget är det* som mest närmar sig till det jag ansett vara det rätta, Och naturligtvis helst önskar.
En verklig parodi skulle det efter min öfvertygelse vara, om denna § kunde afslås; tv är det icke en parodi, alt R. Sl:s Revisorer skola i detalj granska kyrkornes räkenskaper öfver bela Riket? Finnes det väl ieke någon annan myndighet, än en af R. St. utgången delegation, som kan åtaga sig detta bestyr? Ar det rimligt, att inom 3:ne månader R. St:s Revisorer skola kunna afsluta alla de granskningsgöromål, som dem enligt nu gällande inslruclion tillkomma? Jag tror det icke; Idiom oss derföre fatta allvarsamma beslut, mine Hrr, hvilka icke afse den tomma formen, utan fastmera sjelfva saken. Hr von Hartmansdorff: Jag befarar, att Frih. Palm stjerna, Nils, missförstår hvad som egentligen är statsrevisionens uppdrag. Det är visserligen icke att granska räkenskaperne i detalj, ty det tillkommer Kammar-rätten, ulan har Statsrevisionen sig älagdt, att tillse, det Konungeus rådgifvare iakttagit hvad de bort, i afseende på statsmedlens disposition, hvadan äfven revisionens hufvudsakliga befattning består uti att läsa de K. bref, som afgå från Konungen till Statscont. Detta är den afväg, genom hvilken Statsrevisorerne på sednare tider kommit alt rita sig in på småsaker, hvilket nu varit förhållandet lill den grad, att de mäst bedja R. St. ali slippa hvad dera förut ålåg. Hr Printzenskjöld: Jag är förekommen af Hr von Hartmansdorff och förenar mig med honom; hörandes jag upplysa Frih. Palmstjerna, Nils, huruledes Hrr Revisorer gått så långt i detaljgranskning, att de tillåtit sig anmärka, det en regementscommissarie beräknat postporto för några bref, dem han afskildt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Det är alldeles icke Revisorerne sjelfve, som funnit sig betungade af att granska de ifrågavar. räkenskaperne, ty de hafva i fullt mått begagnat sig af tillfället att desamma granska ; men det är StatsUlsk., som ansett
Utsk. bar varit af samma tanka som den i 5:le oell 8:de punkterne. I afseende på den 38:de visar sig alt K. M. icke velat gå så långt, sorn Ulsk. ansett sig kunna göra. Utsk. vill nemi. hafva en bestämd gräns emellan de små pannorna, hvilka Ulsk. ansett såsom ett nödvändigt ondt och den fabriksbränning man vill hafva i landet småningom införd. Följden deraf är, att denna stora handtering icke nu kan blifva ordnad sä som Utsk. ansett att den borde blifva, och Utsk. har derutinnan funnit ett stort hinder för att komma till den fabriksnäring, sora är Utsk:s syfte. Det är visserligen sagdt, alt man lior lemna denna handtering frihet, likasom alla andra näringar och på denna grund yrkar man, alt de små pannorna skola få blifva obegränsadt stora och de stora pannorne gä ned till huru liten rymd som helst. Utsk. bär på 3 rader sagt, livad det åsyftar. Det vill icke hafva sådan frihet i bränvinslagstiftningen, som många UtskiS-ledamöter skulle önskat. Utsk. säger alt: ”Det är just denna brist på beräknings-tvång och beräkningsförmåga, som ofta gör en 6 H. 31 482 Den 27 April f. m. tillverkning i smått så menlig både för den enskilde och för samhället i dess helhet; och Utsk. är af den öfvertygelse, att om man vill framkalla en verkligen i stats-ekonomiskt hänseende nyttig bränvins-fabrikation, bör det minimum, hvarigenom hon anlager sin utmärkande karakter och utträder utur kretsen af små-bränneriet, icke sältas så lågt, alt gränsen lätt öfverhoppas och en förblandning med den klass, från hvars ofördelaktiga natur meningen är alt skarpt utbryta benne, kan komma i fråga.” Utsk. tvekade visserligen om detta minimum. Många ville tillstyrka 500 k:r, såsom Hr Almqvist yrkade, men andra ville hafva det lägre. Detta .synes af reservationen, och Utsk. tog der, likasom i så mångå andra afseenden, en medelväg. Det är dessutom många andra skäl, som föranledt Utsk. att föreslå R.
För villfarande lärosatsers utspridande, efter ty i 1 § sägs, må ej åtal ega rum, med mindre Konungens Justitie-Kansler. sedan Dom kapitlet i orten, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förklarat skäl till åtals anställande vara för handen, förordnat allmän åklagare att åtal i laga ordning utföra. 2:o. Förordning, angående främmande trosbekännare och deras religions-öfning. § 8. Den af Utskottets majoritet föreslagna afvikelse ifrån den Kongl. Propositionen, rörande denna §, kan jag icke finna leda till något godt resultat. Den 8 §:n i Kongl. Maj:ts förslag till ny lag är tydligen skrifven 1 sådana ordalag, att man dermed afsett att förekomma användningen af medel, som erfarenheten i andra länder visat ofta anlitas för att ibland ungdom vinna anhängare för främmande trosbekännelser. Den kathol ska - Lag-Utskottets Betänkande N:o 21. 41 ska propagandan begagnar i synnerhet »skolor och andra undervisnings anstalter», — till utseendet rätt oskyldiga medel — att vinna anhängare hvarhelst det lyckats katho. licismen att fä en fast fot. Sålunda upprättas friskolor, der fattiga barn njuta kostnadsfri undervisning, stundom äfven kläder och föda, men der de uppfostras till kalhodker. På samma sätt anlägges stundom andra undervisnings-anstalter, t. ex. för undervisning i sång eller någon viss slöjd, men der detta icke är hufvudsaken, utan en bedräglig skylt att under ett annat namn kunna bringa ungdom tillsammans och småningom ingifva densamma håg att öfvergå till katholska läran. Med kännedom af den katholska propagandans sätt att sålunda gå till väga i andra länder och med minnet af ett och annat försök i nämnde riktning, äfven här inom fäderneslandet, torde det derföre af Kongl. Maj:t vara pä ganska goda grunder föreslaget, att »skolor och andra undervisnings-anstalter ej må af främmande trosbekännare inrättas eller upplåtas för andra, än bekännare af deras egen troslära eller deras barn». Utskottet har visserligen sökt hjelpa saken genom den föreslagna föreskriften att undervisnings-anstalter, ader undervisning ej uteslutande meddelas i särskilda öfningar och slöjder, ej må utan Konungens tillstånd inrättas.»
Ej vare menighet å landet eller i stad förment att sammankomma till öfverläggning om mål eller ärende, sorn den gemensamt angår; ej eller må sådan sammankomst af offentlig myndighet uppläsas, der ej dervid företages något, som mot lag stridande är ellsr eljest allmän ordning störer. Om tid och ställe för sådan sammankomst skall dock offentliga myndigheten i orten eller staden så långt förut underrättas, att den kan dervid tillstädesvara, om så nådigt anses. Underlåtes sådan anmälan, amre den, som sammankomsten föranstaltat, förfallen till böter från Tjugufem till Ett hundrade Riksdaler. 24 Lag-Utskottets Betänkande , IV:o Ii3. §• Ii B tulav någon krigsfolk till uppbrott utan Konungens befallning; eller håller det manskap samman, sorn hemlof fått, att dermed utföra skadelig stämpling emot Rikets säkerhet, eller dess innebyggares frihet; då skall ingen honom i t hy mål lyda, och miste han lif, ära och gods. Nu faller fiende oförtänkt in i landet, och kan ej Konungens befallning af bidas; då må manskap till motvärn uppbådas; dock varde det straxt Konungen kungjordt. §.12. Hvar som i andt uppsåt digtar, eller sprider kring landet ut, lögner och falska rygten, de der röra Rikets säkerhet eller kommer dermed allmänt buller och oväsende å stad; straffes med landsflygt, kroppspligt, eller fängelse, efter som brottet är till. För att åt den mindre kunnige delen af allmänheten bereda en säker kännedom om berörde lagbtid, föreslår jemväl Utskottet, det Rikets Ständer i underdånighet begära, att, derest ifrågavarande lag-förändringar af Kongl. Maj:t antagas, i Nåder förordnas måtte, att den Kungörelse, som derom utfärdas, skall en gång hvarje år från Predikostolarne samt d Härads-Tingen uppläsas. Stockholm den 17 September 1840. Reservationer.
Är i köpe-, bjrtesoch gåfvo-bref å fast egendom visst värde densamma ej åsatt, beräknas kartan efter det värde, som för egendomen vid sista bevillnings-taxeringen blifvit fastställdt; enahanda beräkningsgrund följes äfven, i händelse uti köpebref om fast egendom vissa förmåner eller tjenstbarheter äro, för längre eller kortare tid, säljaren eller dess rätts innehafvare förbehållne, och den derjemte uti penningar b, stämda köpeskilling icke öfverstiger fastighetens taxeringsvärde; men skulle den kontanta köpeskillingen öfverstiga detta värde, kommer densamma att tjena till grund för ]>eräkningen af kartans belopp; — skulle åter i byteseller gåfvo-bref å skepp, fartyg eller båtar värdesumman ej finnas utsatt, karteras detsamma efter iG sk. per läst; och bestå kontrahenterna lill köpeoch bytes-bref hälften hvardera till stämpladt papper, om ej annorlunda derom slutadt är. 5:o Öfverlåtelseoch transport-bref å krono-rusthåll förses med stämpladt papper enligt samma grund, som andre köpebref; men för öfverlåtelser eller transporlbref å kronohemman, med hälften mindre, än vanliga köpebref, och för skattlagde nybyggen med fjerdedelen 6:0 Skuldebref af alla slag, godkände räkningar, godkände eller protesterade vexiar och enskilda assigiiationer, de må innehafvas af enskilde personer eller publika verk, böra, då de för domare eller exsekutorer uppvisas, förses med stämpladt papper i följande progression, dock beräknadt en dast efter det kapital-belopp, i afseende hvarå uppvisandet eger rum: under a5 r.dr . • • . • • — 3. — från och med 25 till och med 5o r:dr . — 6. — derutöfver för hvarje fulla 25 r:dr — 3. — Bih. till ti. St. Ofva-nanförda förskrifningar, löpande sedlar in. rn., böra dock, när de i konkurser upptes, ej besväras med högre stämpladt papper, än för vanliga bilagor.
meI nordankväll; sagor och berättelser af Morbror Gustaf. Med teckningar af Victor Andrén. (P. G. Bjurär ämnadt. ström, Sthlm.) Vackra sagor, vackra bilder — hvad göres ytterligare behof! En god anda, en ledig och Säkerligen torde ett dylikt presentokonstlad berättarton utmärka dessa små berättelser. Skulle vi göra någon anmärkning, vore det den, att kort få räknas som den på samma de ej synas nog jämnt afpassade för en viss ålders mest välkomna och nyttiga julfattningsnivå; särskildt förefaller en del inrymda gång poem — ehuru i sig själf r ä t t nätta — något för eller, nyårsgåfva. » försigkomna ». Men är syskonringen stor och representerar skilda åldrar, kan det kanske ej skada, REDAKTIONEN. om födan är beräknad efter olika digestion. En bokhandelsnyhet, som har alla utsikter att vinna damernas erkännande, är den kollektion af illustrerade små minnesböcker, som hrr Blaedei &amp; C:o nyligen utsändt. Handeln med de så kallade gratulationskorten har på det senaste tiotalet år här hemma tagit en ofantlig omfattning, och i oräkneliga variationer bjudas de nu öfverallt. Att ersätta dessa oftast intetsägande, men dock i de elegantare formerna rätt kostsamma smågåfvor med något af verklig innebörd har varit den nämnda firmans tanke, då den utsändt sina billiga, ytterst smakfullt och elegant utstyrda minnesböcker med orginalpoesi af uteslutande svenska författare. För samma summa, som ni hittills offrat på ett bjäfsigt » gratulationskort)), kan ni nu utvälja någon af dessa vackra småskrifter, hvilka ega ett verkligt innehåll och därför som vängåfva böra ha vida större värde än ett kort med en kort sentens, på samma g å n g de på intet vis lemna dessa efter i elegant utsende. Bland de förf., som finnas representerade i kollektionen, kunna nämnas C. Modin, V. Moll, Daniel Fallström, L. S., Octavio Beer, Johan Nordling. V i hänvisa i öfrigt våra lä- sarinnor till den vackra helsidsannonsen i dagens n:r. H e n n e s arbetsfält. A il u gick åter Erik ensam i det stora huset.
Äfven jag finner visserligen, att Hr Cederschjöld icke yrkat eller begärt, att R. o. Ad. skulle från Constit.-Utsk. infordra Statsrådsprotm; men jag vill lill deras öfvertygelse, som tro, att han genom sin motion kommer indirecte ungefärligen tillsamma mål, förklara, att jag föreställer mig, att Constit.-Utsk:s prot, innehåller hvarjehanda, som återfinnes i Statsrådsprotm. Det oaktadt måste jag öppet uttala den öfvertygelsen , att jag i grundlagen icke finner hinder för bifall tili motionen; Tryckfr.-lagen är i det fallet bestämd, att med ordet vederbörande icke kan förstås annat än Constit.-Utsk., ty här är fråga om Constit.-Utskts prot., och ingen annan kan vara vederbörande att utlemna dem, än Utsk. sjelf. Jag tror således, enligt hvad jag nämnt, att motionen icke är grundlagsvidrig, och hoppas således, att Hr Gr. o. Landtm, icke vägrar propos., vid hvilket hopp jag så mycket hellre stödjer mig, som Gr. Cronhjelm kan finna, att det liknar sig, som om den praxis att vägra propos. är både nödig och behöflig. Men derföre, att jag ieke finner motionen vara grundlagsvidrig, har jag Den $ Juli. 1 kväl icke sagt, att jag bifaller densamma.
En million R:dr tillhopa, som under tvenne särskilda benämningar blifvit vid 1818 och i8%3 årens Riksdagar förbehållen Kongl. CommerceCollegium, får, såsom hittills, fortfara, mot beräknande af 3 procens ränta för hvad som derå, i mån af behofvet, begagnas. Att assignerings-rättigheten för JernContoir et, till ett belopp af högst 600,000 R:dr, än vidare fortfar, i enlighet med de vid 1818 och i8a3 årens Riksdagar gifva stadganden, mot beräknande af 3 procents ränta för hvad som derå, i mån af behof vet, begagnas. Den 3o November f. ni. Dessa tvenne punkter blefvo, hvar för sig, af Ridderskapet och Adeln bifallne. Angående en på upplåningar grundad Discontering för Handeln och den större Rörelsen, a') Rörande Upplåningen m. m. 1:0 Att Banken må tillåtas upptaga lån mot Obligationer till högst tre procents ränta , under ömsesidigt förbehåll affyra månaders uppsägning, och med vilkor, att räntans beräknande pä uppsagdt lån genast efter förfallodagen upphör. Grefve Björnstjerna, Magnus, anförde skrifteligen: Det för rörelsens lifvande så nyttiga förslag, att medelst upplåning af ofruktbara Capitaler vinna tillgångar för alt belåna Invisningar och Vexlar, samt sålunda tillvägabringa en HandelsDiscont, synes mig förtjena all uppmärksamhet, men som intentioner, ehuru välmenande de äfven må vara, tjena till intet, om ej verkställighet kan äga rum, anser jag Utskottets förslag böra undergå betydande modificationer, om det åsyftade föremålet möjligen skall kunna uppnås. Creditpapperens garanti består antingen uti invexling a vista mot gångbart mynt, då räntan kan vara låg; Den 3o November f. m. eller uti inlösen a termino, med viss årlig amortis-* sementj eller i öppen möjlighet att på Beursen efter cours försälja obligationen, i hvilka 3:ne fall räntan måste närma sig till Landets gång^ bara räntefot.
Lill ett embeles försvinnande, så vore också, i och med detsamma, den person, som beklädt embetet, de facto afskedad, hvadan inför denna åsigt af saken det juridiska anspråket måste förfalla, serdeles som sjelfva egenskapen af förtroende-embete utestänger nödvändigheten af ransakning och dom for personens endtledigande; att således frågan här icke rörde sig kring rättsgrunden, utan gällde aktningen för helgden af Rikets Ständers beslut, hvilket här blifvit betänkligt förbisedt och af Rådgifvarne kringgånget på ett sätt, 60m måste väcka förtrytelse hos en hvar, den der nitälskar för kontinuiteten af Rikets Ständers verksamhet, för deras fortlefvande, som Statsmagt i tiden; — att i öfrigt och derest man ville tillerkänna de ifrå gavarande tvänne Embetsmännen något rättsanspråk, funnes likväl emellan begges förhållanden en bestämd och i ögonen fallande skiljaktighet, enär Herr von Hartmansdorff, då han som vice Landshöfding förflyttades till Calmar län, redan var de facto från Stat6-Sekreterare-embetet entledigad och sedermera ej eller detsamma återtog, utan vistades som privat man i hufvudstaden, hvaremot Herr Grip, ända i sisla stunden af embetets tillvaro, fungerade som Siats-Sekreterare, men att man, i hvad fall som helst, icke måtte anses såsom oupplösligen vigd vid lönen, derest embetet indrages, utan, i andan af den lagstiftnings som i allmänhet inom pensionsväsendet gör sig gällande, kunna ålnöjas med en måttlig, efter behofvet lämpad, pension. Ut supra. In fidem Karl Kullberg.” I denna reservation hafva med Herr Petré sig förenat Herrar Brink, Waern, Grape och Ekholm, äfvensom Utskottets samtlige ledamöter af Hederv. Bondeståndet. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 Nov. kl. 12 midd.