Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Sanction i underdäniqbet underställde, följande tillägg tia »4 §. i Justitie OmbudS. »»»anneus Jnstruction: Ilistitie Ombudsmannen äliggr äfwen att wid hwarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifwa, hwilka af Deras wid sistförflutne Riksdag fattade Dcflut och gjorda hemställningar blifwit af Lonungcn gillade, utfärdade, om.i werket ställda. Hwilket allt, sä wäl det ena, som det an. dra EonstitutionS.Utskottet härmed Riksens Stän. ders pröfning wördsamt fär underställa. Orebro den z October isis. pä <Lonstittrtlons Utskottets wägnar. O. Klörner, -1. Din^stLäiak. I. kk. bkoekfslvlär. ^eoa bt^ckvrk. /I. 6. §Ukver«loIg». Vxira Lihan-. II. L. k?:o SZ, »6. 194 Er Den z October. Uxlia lior §smkl. kilcr-8l!ll<Ier> 4sa 4 OLfoder 1 Wördsamt Memorial. <nligt remisi ifrän det Wällofl. Dorgare-Stän det, äligger det Stats. Ulstottet, att sig yttra öfwer den af Herr Bergs. Rädet Rothoff wäckta motion, alt stadgandet om de sä kaffade Annuitets Länen med 7 procent ärlig ränta, mätte äterkallas, ur följande hufwudsakeliga skäl, nemligen:
Ridderskapet och Adelil till Lag-Utskottet remitterad, anser derföre någon åtgärd å dess sida härvid icke påkallas, *3 $*. 6 Morn. Hos Höglofl, Ridderskäpet och Adeln har blifvit af en Ledamot anmärkt, att det här föreslagna vite, i3 R:dr i6 sk., hvartill Boktryckare eller annan Utdelare af Tidning, Brochur eller Periodisk Skrift, söm bordt vara, men icke Vore, stämplad, hvarje gång för sådan underlåtenhet, gjorde sig förfallen, är alltför lågt, och kunde gifva anledning till missbruk, då man egde tillfället öppet och skylla på Arbetare, om ostämpladt papper blefVe begagnadtj hvaremot det nu gällande Béviilnings-Utskotiets Utlåtande N.ö 2$. 35 V-ite vore så stort, att sådant icke gerna kundé skei Då det i 1824 års Förordning bestämda vite af 3 R:dr 16 sk. för hvarje ostämpladt exemplar, hvarigenom den felande, för till ex; endast 100 ostämplade exemplar af en Tidning, skulle plikta 333 R:dr 16 sk., på sätt Betänkandet äfven innehåller, icke står i ett rättvist förhållande till förbrytelsen, anser Utskottet det nu föreslagna af i3 R:dr 16 skj desto hellre vara deremot afpassadt, som dessutom stadgas, ätt Stämplings-afgifteU skall serskildt erSättaSi - dS*. 16. Olika meningar hafva inom Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet uppstått, i afseende på det af Utskottet ifrågasatta Stadgande, att äfven Ordinarie Domare borde ovilkorligen ställa borgen för det af dem på credit emottagnä stämplade papper. Till stöd för bibehållandet af den i 1824 års Författa liing Ordinarie
Genom alla skatters bestämmande i penningar och då statsinkomsternas belopp helt och hållet kommer att bero af det gångbara myntet, erhåller Staten ett ökadt intresse i myulvärdets oföränderliga vidmakthållande, och om än de allmänna varupriserna framgent skulle stiga, i hvilket fall Statens inkomst af grundräntorna; efter dessas utsättande i ett oföränderligt kontant belopp, naturligtvis icke kommer alt öka sig i förhållande till de nuvande räntepersedlarnes förhöjda värden, kan dock den under sådan förutsättning uppkommande förlust för Slaten hädanefter icke blifva af någou hufvudsaklig betydenhet, helst de i persedlar utgående grundräntor, hvilka i fordna tider utgjorde Statens förnämsta inkomst, enl. nu gällande riksstat och efter afdrag af de räntor, som, fastän i räkenskaperna upptagna, likväl hvarken för närvartde till statsverket inflyta eller framdeles lära komma att dit ingå, endast torde kunna beräknas till ett sammanslaget värde af högst 1,600,000 r:dr, hvilken summa icke ens motsvarar halfva beloppet af den i samma riksstat beräknade inkomst af tull medlen. * Dä det, oaktadt förnyade uppmaningar och utfästade belöningar samt mångfaldiga andra för sådant ändamål under förflutna tider vidtagna åtgärder, icke lyckats alt, med bibehållande af räntornes utgörande i persedlar, framkalla ett antagligt förslag till den af både regeringen och representationen förgäfves önskade förenkling i beskattningsoch uppbördsväsendet, betviflar jag högligen, att under nuvar:de förhållanden och under en tid, dalen genomgripande reform i det föråldrade beskattningsväsendet, oafvisligen utaf allmänna rösten påkallas, skall kunna åstadkommas ett sådant förslag till persedelbeskattning, att de med skäl befarade olägenheterna af de i sådant hänseende förut uppgjorda förslagen varda undauröjde. Efter uppläsningen häraf anförde Hr Stuart: Till hvad jag nu uppläst anhåller jag att muntligen få tillägga några ord. Man har i allmänhet fästat synnerlig vigt vid den förlust, statsverket skulle komma att göra i anseende till silfvervärdets fallande. Det torde dock vara mycket tvifvel nnderkastadt, huruvida sil frets värde under tidernas längd verkligen kommer att falla i förhållande till samtidigt gällande varuvärden.
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagda betänkande: N:o 8, angående städernas saluaccis, bifölls detta betänkande med den förändring, att, i stället för de i Utskottets förslag förekommande orden: ”på sätt Kongl. Maj:ts nådiga proposition i denna del innehåller, en summa af 2000 Rdr må vid statsregleringen upptagas såsom städernas saluaccis-afgift, att fördelas och utgå, infördes orden: ”denna afgift beräknas och fördelas att utgå.” S. D. Föredrogs och bifölls Bevillnings-Utskottets den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagda betänkande N:o 9, angående postbevillningen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets den 31 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagda utlåtande: N:o 38, i anledning af f. d. Kamereraren A. Nicodemus ansökan om afskrifning af öfverränta å Diskontlån. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskottets den 7 dennes på bordet lagda memorial: N:o 42, i anledning af erhållen återremiss å memorialet N:o 36. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskottets nedannämnda den 24 sistlidne Maj och den 13 dennes på bordet lagda utlåtanden: Bih. till R. St. N:o 95, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för befordrande af slöjder och binäringar hos allmogen, m. m. N:o 96, i fråga om beredandet af ändamålsenlig kommunikation emellan Gottland och öfriga Sverige; och N:o 97, i anledning af väckt motion om förändrad beräkning af konsuladafgifter m. m. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den28 sistlidne
Maj:t alldeles icke, på sätt Utskottet förment, ifrågasatt anslag till klädesbyxor för beväringens vapenöfningar i fredstid, hvilket hvarken vore behöfligt, enär mötena alltid utsättas vid den varma årstidens början, eller, efter orternas läge, tidigare i de södra och senare i de norra Länen, ej eller tjenligt, hvarföre ock Kongl. Majit under den 5 November 1817 i Nåder förordnat, att, till beredande af mera snygghet och för att förekomma smittor af skabb m. fl. sjukdomar, bevärings-manskapet skall begagna linnebyxor, hvilka emellan hvarje möte tvättas, och att endast för det fall, att starkare kyla under mötestiden skulle inträffa, de be vä rings-skyld ige tillåtas alt under linnebyxorna begagna egna kläder; att den Kongl. Propositionen deremot åsyftade altför beväringen compleltera förråden till krigsbruk, nemligen: till materialier till klädesbyxor för en dass 15,000 man 101,718:36. „ öfriga reqvisita att fylla beklädnads-reserv-förråden för yt - terligare 500 man 17,778; — „ utrednings-persedlar för dito 6,300: — „ arbetslöner 30000: — „ ersättning för utlemnade effecler 30,144: 16. tillsammans 185,941: 4. i jemnt tal 186000 Ridr, eller den af Kongl. Majit äskade summa; att Utskottet saknat skäl afstyrka de för complettering af utredningen för ytterligare 5CO man äskade medel, helst beväringens antal numera så tillväxt, att hvarje dass kunde beräknas icke blott till I5,f00, utan till 16,000 man,och att, då behofvet att i farans stund hafva tillräckliga förråd för beväringsmanskapets utrustning vore ovedersägligt, Utskottet bordt tillstyrka hela det af Kongl. Maj:t äskade anslag, att antingen utgå under fem år, på sätt Kong).
Hemmmans-ägare mä äga ägande-rätt och fri äisposition af skogar, får jag med förklarande asmin säkra förmodan, at detta blott har afseende pa Kronoskatte Jordägare, flwilket åtminstone ar Oecouomie-Utskottets tanke i dest första Betänkande, sä mycket mera bestrida någon wid - Den 2z Mars. 9?r sträcktare tillämpning af detta stadgande, som de» icke lärer wara Högloft. Utskottens afsigt eller til» komma deras ätgärd, som blott har til föremäl hus» hållningen med Rikets Skogar, ar meddela nägre tilstyrkanden, som föranleda til instränkning i enffildt ägande ratt, samt at säledes, da ägande af Ekestogen i alla tider atföljr räntan af Frälse Skatte» Hemman, likasom af Krono »Skatte, denne Fralse» Skatte Räntecagarens Egendom icke mä kunna ho» nom afhandas och Jord »Agaren tilerkännas genom de Författningar, som i afseende pä Rikets Egen» dom, deH Skogar, kunna lämpelige anses.
Jag påminner mig att en gång hästarne vid en sqvadron af Jemtlands hästjägare skrämdes af en signalraket, och kastades ut i marken, så att man hade att göra i 14 dagar för att taga rätt på deni. Detta skulle gått mycket lättare om hästarne varit märkta. Hvar och en finner huru lätt det skall kunna inträffa vid större vapenläger, att hästarne förblandas, och jag tillstyrker derföre på det högsta, att icke märkningen mätte afskaffas. Hr von Troil, Samuel Gustaf: I detta ögonblick uppkommen, erfar jag, att det ämne, som utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, är frågan, huruvida den, i K. M:s nåd. hr. d. 25 Oct. 1839 anbefallda brännmärkning af nummerhästar skall bibehållas, eller huruvida, i enlighet med den af Utsk:s majoritet yttrade åsigt, R. St. skulle till Konungen ingå med en anhållan alt samma nåd. bref måtte upphäfvas. Jag har, på grunder, hvilka i min reservation emot betänk, finnas, som jag hoppas, fullständigt anförda, motsatt mig en sådan åtgärd och utvecklat hvarföre jag tror, att det skulle blifva för den rustande, lika mycket som för befälet, skadligt om denna K. författning blefve upphäfven. Jag vill så mycket mindre trötta R. o. Ad. med upprepande af dessa skäl, som jag förmodar, att de under discussionen redan blifvit till någon del eller helt och hållet anförda. Jag anhåller derföre endast om Hr Gr. o. Landtims propos. till afslag å detta betänk. Frih. Cederström, Jacob: Något verkligt motiv för afskaffande af märkning å cavalleriets hästar är omöjligt att finna, annat än det, att man skulle kunna sälja casserade hästar såsom goda åt köpare, som icke kunna sjelfva bedömma hästens egenskaper. Att befordra en slik handel, till mehn för köpare och till en otillständig vinst för säljare, finner jag för min del ganska betänkligt, hvarföre jag anhåller om afslag å betänk. Gr.
N:o 201 upptagna volens-proposition; StatsU tskot tet: N:o 581, med förslag till voterls-propos., i a nied 11. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i fråga om skyldighet för Bruksidkaren Gyzanders sterbhusdelägare att erlägga ränta å deras skuld till statsverket, i följd af ingången uppbördsborgen; N:o 582, ang:de arfvoden för riksdagskostnadernas utbetalning ; N:o 583, i anledn. af väckt fråga om aflöning för notarierna bos RiksSt:n, ander en månad efter riksdagens slut; Förstärkta Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet: N:o 161, i anledn. af RiksSlrns olika beslut i fråga om förslag till allmänna stadganden för folkundervisningens befrämjande; JNT:o 162, ang:de verkställd votering, i anledn. af RiksStins olika beslut i fråga om förslag lill förnyad förordning angtde grunderna och villkoren för hemmansklyfning samt afsöndring åfjord eller annan lagenhet från hemman; N:o 163, ang:de anställd votering, i anledn. afRiksStlns skiljaktiga beslut ang:de förslag lill lag om sockenstämma och sockennämnder; N:o 164, om anställd votering, i anledn. af RiksSttns skiljaktiga beslut ang:de föreslagen stadga om fattigvården i Riket; Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet: N:o 165, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o i58, ang:de väckt motion om tillsättande af en comité för att utarbeta förslag till en förändrad national-representation. Likaledes lades på bordet följande från Ridd.Utsk. inkomna Hörsamste Memorial. Vid föredragning den 29 sisi!. Maj e. m. hos H. R. o. Ad. af Ridd.Utsk:s mern., angtde villkoren för emottagande af en utaf framlidne Krigsrådet Frih.
Lades till handlingarne. 420 Prot.-Utdrag den 9 September 1854. N:o 264, i anledning af väckta motioner om ändring i de vid anslaget till inrättande af en teknisk skola i Orebro fästade vilkor. Bifölls. N:o 265, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 180. l:sta momentet lades till handlingar ne; hvarjemte Ståndet antog den i 2:dra momentet gjorda inbjudning. N:o 266, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 170. Ståndet lät bero vid Med-Ståndens beslut i ämnet och lade Memorialet till handlingarne. * N:o 267, i anledning af väckta motioner, om pension åt aflidne Professoren vid Fria Konsternas Akademi J. G. Sandbergs enka. Bifölls. N:o 268, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 201. Usta punkten lades till handlingarne; och lut Ståndet bero vid Utskottets anmälan i 2:dra punkten. N:o 269, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från Ultuna kungsladugård och kronoparken Åsen till utvidgning af Upsala Centralhospitals område. Bifölls. N:o 270, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående väckt fråga om fyr-anläggning på Gottska Sandön eller utläggande af ett fyrfartyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne. Ståndet beslöt, för sin del, en underdånig skrifvelses aflåtande af det innehåll Matts Perssons från Stockholms län vid Utlåtandet fogade reservation utvisar; samt N:o 271, angående en missräkning i Stats-Utslcottets i Utlåtandet N:o 181 afgifna yttrande, i fråga om löne-reglering för Hof-rätternes tjenstemän och vaktbetjente.
Det torde således ej vara behöfligt, att anföra vidlyftiga skäl till försvar för detta stadgande; ty lagskipningen har i detta hänseende ej varit öfverklagad. Det är också, med afseende å det omlopp de s. k. löpande skuldsedlarne hafva i vårt land, uppenbart, att den som å ett sådant skuldebref står antecknad såsom gäldenär förblifver ansvarig för betalningen deraf. Men man frågar, huruvida det är behöfligt, att införa ett sådant stadgande i förevande 480 Den 5 Juli f. m. lag. Nu visar den dagliga erfarenheten, alt egare af faslighet ofta, vid försäljningen af deras egendom, sedan de nya köparne öfvertagit de i fastigheten intecknade skulder, ej bry sig om att vidtaga några försigtighetsmått, för alt undgå ansvarighet för de af dem utgifua skuldförbindelser, utan de trygga sig dervid, att dessa äro inlecknade i fastigheten. De blifva likväl vanligen, ålagde betalningsskyldighet, om skuldsedelns innehafvare vänder sig mot dem. Utsk. har således ansett nödigt, att i lagen intaga denna deras ansvarighet; och att tillika antyda på hvad sätt ansvarigheten kan undvikas, nemi. derigenom alt en påskrift på skuldsedeln utvisar, det en annan person, än den hvilken såsom skuldsedelns utgifvare står på sedeln antecknad åtagit sig ansvarigheten. Lagen bör derjemte tydligt tillkännagifva för gäldenären eller sedelutgifvaren, hvad följden blifver utaf uraktlåtenhet af en sådan åtgärd. Jag anser således, att stadgandet är lämpligt och nyttigt; hvarföre jag tillstyrker dess antagande. Hvad angår Gr. Lagerbjelkes anmärkn., att undantag borde göras för den händelse att postposition af inteckningen göres; så kan denna anmärkn. visserligen hafva skäl för sig.
St. icke skyldiga taga kännedom derom; hvad en gång skett, lärer då ej blifva omgjordt; äran blir dock för dem lika stor; — hvile de på sina lagrar! Är någon hädangången, slumre han i sin ära! Men en sådan anhållan gifver dock Konungen upplysning om, att desse entledigade rådgifvare förlorat nationens förtroende, — gifver en garanti för, att de icke mer skola af Konungen såsom rådgifvare begagnas. Jag har ansett såsom en pligt mot mitt fädernesland och mig sjelf, alt öppet och oförstäldt framställa hvad jag anser fäderneslandets, Sveriges framtida väl kräfva; fruktan har jag aldrig ägt; den som, när det gäller fäderneslandet, vill handla för gunst och med mannamån, njute sjelf äran derför; fäderneslandet begär rättvisa, vi skola höra dess bön, — nationen, så samtid som efterverld, skall tacka oss derför; motsatsen har blifvit de flestes lott, den kan äfven blifva vår! — Dock må det vara skönt att med Drusus offra sig äfven för ett otacksamt fädernesland, och låt,om oss ej glömma Carthaginensarens ord: ”skönast är att dö för ett ”tacksamt, dernäst för ett otacksamt fädernesland!” Jag har anhållit om propos. på bifall till Coust.Utskts nu föredragna mern. N:o i3; d. v. s , jag har anhållit, att Hr Frih. o. Landtm, till Ståndet ville framställa följande proposition: ”Anser R o. Ad., på grund af de anmärknjr, hvilka mot Konungens rådgifvare i Const.Utsk:s nu föredragna mern. N:o i3 äro gjorda, Rikets väl kräfva, att enl. 107 §:n Reg.Fm och 29 §:n Riksd.Ordn. hos Konungen skriftligen anmäles den önskan, att Han ville ur Statsrådet och ifrån embetet skilja alla dem , mot hvilka anmärkt blifvit, att de i sina rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit
Krut ej vore tillräckligt för en skeppslast, Kronan med samma exportlägenhet skulle aflasta 1000 Centner Krut, hvilka Walle'n hade att, jemte det af honom upphandlade qvantum, till högsta möjliga pris för Kronans räkning försälja, emot ett arfvode af 4 procent af försäljningssumman, i fall denna, efter afdrag af fragt, assurance och öfriga omkostnader, icke uppginge till 3o R:dr per Centner, men att 25 procent måtte honom beviljas å så stor del af den behållna summan, som möjligen lomme att öfverskjuta 3o R:dr per Centner. Och hemställde K. KrigsColJegium, vid anma - Betänkan den, N:o 216. 429 Jandet af detta anbud, det K. M:t, för alt uppmuntra delta första privata försök med ifrågavarande handelsgren, täcktes för denna gång så val bevilja den betydliga nedsättningen i Krutets allmänt fastställda värde, hvilken af Grosshandlaren Waltén sålunda blifvit betingad, som ock tillåta att Kronan deltoge uti den utgående Expeditionen nied 1000 Centner uppå de dervid föreslagne vilkor. — Efter öfvervägande af hvad härvid förekom och som de befintliga förrådsbyggnaderne voro otillräckliga att innehålla de Krutpartier som årligen inlefvererades och nya förråd således med betydlig kostnad mäste byggas, så framt icke Krutbehållningarne från de äldre åren, som dessutom genom längre tids qvarliggandc i Kruthusen äfventyrade försämring, kunde till utrikes orter försäljas, fann K. M:t, jemlikt Dess till KrigsCollegium aflåtne Nådiga skrifvelse d. 9.3 April 1822, godt gilla hvad Collegium underdånigst hemställt och föreslagit.
Det har ock funnits år, da denna inkomst varit, i afseende på mina vilkor, icke obetydande. Vägra att mottaga den har jag icke kunnat, då jag såsom RiddarhusSecreteraveämm aldrig varit så lönt, att jig kunnat hafva min bergning, och ej heller hittills velat, då mina lika litet bergade efterträdare derigenom kunde småningom hafva förlorat en för dem nödig förmån och rättighet. bien jag kan ej neka, att jag personligen har ett stort jpbehag till Sportlar: det har alltid förefallit mig, att den, sorn mottager sådana, är litet under den scm ger dem: och det tjensteåliggaiule, hvarför jag uppbär densamma, är 1 af så obetydande beskaffenhet, atc jag ej har det nöjet att för det jig mottager kunna göra någon hvarken rätt eller orätt. Jag skulle således ödmjukast hos aoo7 Den 2i Juli e. m. Höglofl. Ridderskapet och Adeln anhålla, det RiddarhusUtskottet matte Få sig uppdraget att, i sitt förslag om Secreterare-Iönens förhöjning, låta ingå ett fullkomligt afskaflande af denna Sportel. Grefve Tösse, Claes Fredric, uppläste följande: Det torde visserligen Synas håde öfverflödigt och förmätet, att hoja min röst mi ett ämne, som blifvit framstäldt och utveckladt af en Ledamot, som af så många skal både är berättigad till, och verkligen äger Ridderskapets och Adelns förtroende. Såsom Ledamot af RiddarhusUtskottet, 'utbeder jag mig del oaktadt för några ögonblick Ridderskapets och Adelns öfverseende uppmärk sa mh et.
B. består af roj Hemman, och enligt framledne Assessoren von Steijerns i Handlmgarue om* förmälta uppgift, jedan den tiden hade 200 Tunneland öppen Aker, födde utom alla Dragare 40 Kor och 200 Får,* samt hade på Ägome 28 stTorp utom qvarvarande KronoDagsverken efter Markegångs pris. Angående Fabriquens beskaffenhet och personal kan man deremot lättare stadga omdömet, då man, af Bilagan Lit. C, sorn jag anhåller mätte få uppläsas och intagas i Brota - collet; finner, att Fabriquens hela årliga till» verkning icke uppgår i värde till mera än 3,909 R:clr 32 sk. Banco. Den i Kammar Collegio befintelige Acten upplyser jemväl, att Fabriquen icke är Kronans, utan är Von Steijerskå Pamillens ensklldta Egendom, inköpt utaf i lifstiden Fagostkska Arfvingarne.
Statsverket erhåller således i bevillning eller skatt efter 2 Art. från liela Götheborgs län omkring ^ mindre summa, än Götheborgs stad ensam erhåller i skatt från Staten genom uppbärandet af yällmänna afgifter på sjöfarten och handeln, eller rätteligen genom allmänna afgifter, som drabba den del af Svenska folket, hvilken consumerar Götheborgs handelsvaror. Från Blekinge län ingick 1828 i bevillning på all handel och borgerlig samt fabriksrörelse derstädes en summa af i4,6i5 R:dr, då likväl de båda städerna Carlskrona och Carlshamn för samma år uppburo sylnligt uti allmänna afgifter af sjöfart och handel 14,960 R:dr; jag säger synligt, emedan Carlskrona stad slumpvis utarrenderat sina inkomster till en summa, enligt jemnförelse med tullspecialerna vida understigande hvad sorn rätteligen inflyter, hvarföre dessa inkomster äro vida större, än de i stadens räkenskaper synas1. Jemnför man åter hvad hela Riket per medium Tinder de 5 sista åren, till och med i83t, årligen betalat i skatt till städerna genom allmänna afgifter i tolag, hamnoch broumgälder på kringliggande allmoge &c., hvilken summa således för år 1828 utgjorde 468,480 R:dr, med hvad af hela Riket samma år betalades i skatt till Kronan för fastigheter å landet och i städerna, för bruksrörelsen, fabrikerna, ali handel och borgerlig rörelse, all landtmanna-industri, alla tjenstemäns löner, all skön konst, läkares och advocaters m. fl. tillfälliga inkom - Den y April. 39 ster, nied ett ord, utom capitationsafgiften, liela Rikets bevillning, som utgjorde 1,402,873 R:dr, så finner man, att hela Riket skattar till städerna ungefärligen af hvad hela Riket skattat till Statsverket, oell då icke alla
Nu anställer den frigifne reconventionstalan emot den, som föranledt häktandet, hvilket äfven, efter min åsigt, icke kan honom betagas, och angifvaren begär, att få förete den af honom förut åberopade bevisning, för att dermed styrka det lasteliga talets verklighet och med detsamma häktandets laglighet, den enda utväg, han eger för att freda sig från föijderne af en rättmätig reconventionstalan, och tilläfventyrs begär äfven anställaren af denna talan, att få höra vittnen till bestyrkande af sin oskuld. Nu frågas, kan Domaren företaga sig den sålunda äskade undersökningen om en förbrytelse, hvarom Konungen förklarat undersökning ej få ega rum. Jag Jag-Utshottels Utlåtande N:o> 184• i5 svarar härtill, med all högaktning för Höglofl. Lag-Utskottets auctoritet, utan tvekan Nej och förklarar., att, om en sådan händelse skalle inträffa vid den Domstol, der jag eger en röst, jag aldrig kan stanna i annat beslut, än det, att, då Konungen, på grund af bestående Lag, anbefallt målets nedläggande, någon vidare undersökning om det angifne lasteliga talet pro & contra ej får ega rum. Hvilke besynnerliga anomalier skulle blifva följder af ett annat procedere, är lätt att inse. Utfaller nemligen bevisningen emot anställaren af reconventionstalan, så måste han ju fällas åt saken, ehuru Konungen förklarat någon sådan icke ega rum, jemte det alt angifvaren frikännes från reconventionen. Inträffar åter motsatsen, så förfelas så väl i detta, som i förra fallet, det politiska ändamålet med 1777 års Kongl. Bref, eller att förekomma offentlighet åt förbrytelser af denna art, och den enorma besynnerlighet skulle af allt detta kunna blifva en följd, att Konungen sattes i nödvändighet att döma i sak, hvars nedläggande han förut befallt, och att gifva nåd, der nådebevisning j efter Utskottets förmenande, redan egt rum.