Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t gjorda underdåniga framställning' derom, alt nyssberörde stadganden medförde en obillig tunga för en del medborgare, enär derigenom inträffade, att egaren till tvänne eller flere hemmansdelar i by måste, i alla de fall, då jordabesvären beräknas efter rök vidkännas större onera, än grannar, som innehade vida större fastighet, Kongl. Majit, genom ifrågavarande nådiga Bref den 19 Juni 1830 förordnat, att då någon i en och samma hy innehafver tvänne eller flere hemmansdelar i olika hemmansnummer, hvilka hemmansdelar tillsammans icke öfverstiga ett fjerdedels mantal, och han dem sjelf gemensamt brukar och begagnar, dessa hemmansdelar böra, i afseende på de afgifter och onera, som efter matlag eller rök utgå, blott för ett matlag eller en rök beräknas. Utskottens ofvanberörde förslag, vann emedlertid icke Rikets Ständers bifall, utan beslöto Rikets Ständer att uti underdånig skrifvelse, som ock den 14 Oktober 1848 expedierades, hos Kongl. Majit frambära den underdåniga önskan, att Kongl. Majit täcktes dels i nåder föranstalta om en undersökning för utrönande i hvilka fall afgifter och prestationer utgjordes efter matlag, dels ock, efter det en dylik undersökning egt rum, genom nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå antagande af en författning, hvarigenom begreppet ”matlag” eller ”rök” närmare bestämdes, eller ock denna grund för utskylders utgörande helt och hållet eller i vissa fall afskaffades och ersattes genom beräkning efter hemmantal, taxering, eller hvilken annan grund, som för ändamålet kunde i nåder linnas lämplig.
Synes det icke vara att sila mygg och svälja kameler? Men ett sådant påstående vore uppenbarligen förbastadt, ty ingen kassabehållning är i sig sjelf för stor eller för liten, utan måste bedömas efter de utgifter, som föreslå, de påtryckningar, som väntas. Förhållandet kan då helt enkelt vara detta, alt de båda Konsistorierna hållit en kassa, som påtagligen varit för stor i jemförelse med deras penningeomsättning, ocb att intet annat af de reviderade verken gjort sig skyldigt till ett sådant misstag. Låtom oss se till! Låtom oss slå upp Revisionsberättelsen pag. 228. Man finnér der, att Linköpings Konsistorii årsredovisning slutar på 513,163 R:dr med en kontant behållning i egna och underlydande kassor af 21,438 R:dr eller omkring 4 proc. af det hela. I samma Berättelse pag 259 ser man, att Konsistorium i Carlstad redovisar 163,239 R:dr med en kontant behållning af 15,787 R:dr, de underlydande kassorna inberäknade, eller mindre än 10 proc. af det hela. Är nu förhållandet icke värre på något annat ställe? Jo visserligen. Pag. 181 förekommer Teknologiska institutet med en årsredovisning för 62,096 R:dr och en kassabehållning af 8,183 R:dr, således omkring 13 proc. af bokslutssumman, och omedelbart derefter Statistiska Tabellkommissionen med en årsredovisning af 15,516 R:dr och en kontant behållning af 4,146, således öfver 25 proc. af det hela. Ytterligare pag. 116: Styrelsen för vägoch vattenbyggnader slutar sin bok för året med 262,420 R:dr ocb uppgifver en kontant behållning af 123,361 R:dr, eller icke mycket mindre än hälften af alla under band hafda medel. Skall icke misstanken för en omätlig partiskhet falla på Revisorerne, så måste man antaga, att desse verk hafva någon större del af sina medel insatte på depositionsrakning i Rikets Ständers Bank; men delta synes icke af Revisionsberättelsen.
I följd af min, den 8 Maj sistlidna år, till AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt aflåtna skrifvelse, hvarigenom, på enahanda grun - ( 23 ) der, som i förra anmärkningsmålet åberopades, bemälde Embete erhållit uppdrag att, till beifran och framtida rättelse af HäradsRättens ofvannämnda , emot 3 Kap. 6 § StraffBalken stridande, föreskrift om uppskof med verkställigheten af dess Utslag, i laga ordning tilltala Häradshöfdingen, såsom för beslutet ansvarig, är fördenskull ett sådant åtal af AdvocatFiscalsEmbetet anstäldt och af Häradshöfdingen med svar bemött, dervid han väl medgifvit, att misstag i anmärkta omständigheten ägt rum, men tillika anfört åtskilligt om nyttan och nödvändiglieteu af HäradsRättens åtgärd, hvilken, efter Häradshöfdingens förmenande, lämpligast kunnat vara af Exsecutorns pröfning beroende. Och har Kongl. HofRätten, medelst dess häröfver den 22 Januari innevarande år gifna Utslag, sig yttrat och, i likhet med hvad af mig anmärkt blifvit, förklarat, det HäradsRätten icke rätteligen förfarit, då den förordnat, att, vid verkställigheten af det Kerstin Jönsdotter ådömda ofvannämnda straff, föreskriften i Kongl. Förordningen den 10 April 1810 borde iakttagas och Kerstin Jönsdotter emedlertid i häckte förvaras; hvarför Kongl. HofRätten, med erinran till Häradshöfdingen, såsom HäradsRättens Ordförande, om det misstag, som vid ofvanåberopade Kongl. Förordnings tillämpning i berörde afseende inträffat, tillika, på sätt AdvocatFiscalsEmbetet påstått, förpligtat Häradshöfdingen, ej allenast att med Nio R:dr 8 sk. Banko ersätta Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för Kerstin Jönsdotters och hennes barns underhåll i häcktet, utan äfven att godtgöra Kerstin Jönsdotter för hennes lidande.- med Tio R:dr samma mynt.
Af Charta-Sigillata* Verkets räkenskaper hafva Revisorerne inhemtat, att, sedan längre tid tillbaka, de genom f. d. Krigs-Expeditionen utfärdade General-Löjtnants-, General-Majorsoch General-Adjutants-fullmagter belagts med stämpladt papper till lägre belopp, än som för Ofverste-fullmagter'utgått; varande detta missförhållande föranledt deraf, att, då numera ingen lön linnes å stat uppförd för förstnämnde 3:ne högre militär-grader, vederbörande redogörare, vid beräkningen af Charta-Sigillata och Canzligebuhr, ansett böra tagas till grund den för Generalitetet förut gällande aflönings-stat, upptagande för Fältmarskalk och General 666 R:dr 32 sk., General-Löjtnant 600 R:dr och General-Major 533 R:dr 16 sk. Revisorerne hafva härvid erinrat, att, då fullmagter å berörde militär-grader numera endast kunde anses lika med så kallade car anters fullmagter, borde, med tillämpning af 5 $ uti 1835 års Charta-Sigillata-Förordning, den för dessa fullmagter belöpande egentliga chartasigillata nu förhöjas till dubbla värdet utaf den chana-sigillata, hvarmed fullmagterne, derest de varit utfärdade å beställningar i verklig tjenst, skolat beläggas. Utskottet får i anledning häraf upplysa, att, sedan den af Ofver-Revisions-Departementets Civil-Räkenskaps-Contor gjorde anmärkning vid den uti f. d. Krigs-Expeditionen vid charterandet af ifrågavarande fullmagter följde beräkningsgrund blifvit af Kongl. Kammar-Rätten afslagen, men Kongl.
Innan Banco-Utskottet lill Rikets Ständer framställer dess Förslag, angående betalnings-vilkoren för lån i Banco-DisconUn och Låne-Contoiren, utbeder sig Utskottet att få fästa Rikets Sländers uppmärksamhet på den ställning, hvaruti dessa Låne-inrätl - Io8 Banco-Utskottets Betänkande N.o 5a. ningar för närvarande sig befinna, i afseende på förhållandet emellan utlånings-tillgångar och låne-ansöknmgar, jemte de orsaker, hvilka egentligen må kunna anses hafva derpå inverkat. Ett från Hedervärda Bonde-Ståndet till Banco-Utskottet aflåtet Protocolls-utdrag af den i Junii innefattar den officiella uppgift från Götheborgs Låne-ContoirsDirection, att, under den i2förlidne Maji, utaf 194 ansökningar om nya lån, till sammanräknadt belopp 121,490 R:dr, icke flere än 58 på tillsammans 38,910 R:dr kunnat, i anseende till bristande låne-tillgång, pröfvas, så att i36 låne-ansökningar, till belopp af 87,580 R:dr, måst qvarblifva, att framdeles, efter nummerordning, förekomma till afgörande, och dessförinnan ytterligare ökas genom nya ingående ansökningar Samma Protocolls-utdrag innehåller ett Anförande af Riksdags-Fullmägtigen, JVils Månson, från Malmöhus Län, deruti han, till stöd för dess redan vid början af Riksdagen gjorda framställning om den förlägenhet, som råder inom Malmö Låne-Contoirs-District, samt beliofvet af en ökad fond för Låne-rörelsen derstädes, åberopar ett Bref från Konungens Befallningshaf - Banco-Utskottets Betänkande N.o S2. vande i Malmö, dat. den 17 förlidne Maji, af innehåll, att bland Sökanderna vid LåneContoiret knappast i kan få sina iåne-behof fyllda, och att det ärLandtmannen.som olyckligtvis mest är i behof af detta understöd.
Angående tillämpning af Rikets Ständers beslut om understöd och kreditiv till nya Filial-banker. Remitterades till Banko-Utskottet. S. D. Föredrogs ånyo en, med anledning af Riksdags-ordningens 56 §, af Herr Björck den 8 dennes väckt och då bordlagd motion, hvaruti innefattas dels förslag, alt de medel, vare sig särskildt anskaffade, eller af jernvägs-lånet disponibla för utlåning, icke öfverstigande tillsammans 20 millioner R:dr Riksmynt, dem Riksgälds-kontoret må kunna afse för utlåning lill understöd åt handeln, jordbruket och öfriga näringar, ina öfverlemnas till Rikets Ständers Bank, för att genom Banken utlånas på särskild räkning och under sådana vilkor, i afseende på ränta och kapitalets återbetalning, som af Fullmäktige i Riksgälds-kontoret föreskrifvas, dels särskilda, sammanhang härmed egande bestämmelser. Remitterades lill Sammansatta Statsoch Banko-Utskottet. Den 9 och 10 December. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 167, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Nionde Hufvud-tilel. Härvid förekommo: 1 och 2 punkterna. Biföllos. 3 punkten. Biföllos. 9 punkten. Det här intagna afstvrkande bifölls, och yttrandet näst derefter iades till handlingarne. Utskottets hemställan gillades, hvarjemte anmälan, eller yttrandet näst derefter, ' i anledning af motioner, under litt. a., b. och c., lemnades utan anmärkning. Bih. till B. St. Biföllos. 15 punkten. Dervid lät Ståndet för närvarande bero. Bifölls. 15 punkten. Denna punkt lade Ståndet, med godkännande af anmäld åtgärd, till handlingarne. Bifölls. 17 punkten. Dervid lät Ståndet bero. 18 och 19 punkterna. Biföllos. 20 punkten. Biföllos. 28 punkten. Biföllos. 55 punkten. Med godkännande af anmäld åtgärd, lade Ståndet denna punkt till handlingarne. 56 punkten. Lemnades utan anmärkning.
Hela hennes väsen var så enkelt, en blandning af något storartadt och barnsligt, som man blott finner hos italienska naturer. Nina kände, att hon nästan skulle föredragit, att hon hade varit en äfventyrerska, och att hon kunde haft rätt att varna sin man för henne. Men hon måste erkänna, att hon var ett skönt, olyckligt barn, och hon kunde icke ens ha rätt att förvåna sig öfver det intresse och den sympati, hennes man hade för henne. — Och dock kunde hon icke bära det, nej, hon kunde icke bära det! Ännu var deras egen kärlek så ung, — och så stark, tyckte hon. Han var för henne allt, den enda och ena. Hur kunde han nu, så snart, ha öga för så mycket annat och gå upp i intresse för andra? Men hon ville icke säga honom det, hon ville tiga dermed och se glad ut! — Ja, hon såg glad ut! — Hon såg så förtviflad ut, att signorina Cossa med deltagande frågade Tofte, om hans hustru var mycket sjuk eller icke var lycklig. Och han sjelf blef mer och mer missnöjd med henne. Ändtligen en afton bröt det ut. Han kom in till henne, der hon satt och sydde. Hon såg upp: »God afton», sade hon, som hon trodde, mycket mildt. Han svarade icke, men kastade sig på chaiselonguen och drog en kudde under hufvudet. »Är du sjuk?» frågade Nina. Hon såg mycket väl, att han icke var det. »Nej!» svarade han kort. »Är du ond på mig?» frågade hon sakta. Han låg och slog dammet af sina känger med sin näsduk. »Åh nej!» svarade han. »Jag får bära mitt öde.» »Hvad säger du?» utbrast hon och sprang upp. »Hvad menar du med sådana ord?» »Jag menar, att du sakta pinar ihjel mig.» Han hade satt sig upp i soffan och satt framåtböjd och slog fingerspetsarna mot hvarandra. »Hvad har jag sagt?» frågade Nina, medan hon lyfte och sänkte händerna med en hopplös rörelse. »Nej, det är just det att du ingenting säger! Du har en förmåga att gå och tiga och se på en, som om du stötte knifven i en.» »Det vet jag inte af», sade Nina och sänkte hufvudet.
Sedan det ena af de 3:ne schäferier, hvilka Hushållnings-sällskapet, med understöd af statsmedel, år 1847 anlade, redan 1853 blifvit så angripet af epidemisk lefversjukdom, att det, sedan de flesta fåren dött, måst upplösas, samt de 2:ne öfriga schäferierna jemväl blifvit behäftade med svårare sjukdomar, bleksot och igelsjuka, hvilkas spridande, oaktadt tillitad läkarevård, icke kunnat förhindras och i följd hvaraf de fleste djuren dogo, beslöt Sällskapet år 1858 att upplösa äfven dessa schäferier och försälja återstoden deraf. Efter den dyrköpta erfarenhet, som sålunda vunnits, ansåg Sällskapet betänkligt att å nyo bilda schäferier, men har i stället sökt vinna ändamålet på annan väg, medelst införskrifvande af springbaggar af ädlare race till croisering med de inhemska fåren, för hvilket ändamål Sällskapet år 1860 anslog en inköpssumma af 1,500 R:dr. Till afhjelpande af den öfverklagade bristen å djurläkare inom länet, hvaraf behofvet icke ensamt af den å stat anställde länsdjurläkare kunnat fyllas, hafva fem sådane läkare blifvit af Hushållnings-sällskapet förordnade, en för hvartdera fögderiet, med en fast lön af 375 R:dr årligen. Priserne å de hufvudsakligare ladugårdsprodukterna hafva under åren 1856—1860, enligt markegångsTab. Litt. r. sättningarne, hvilka närmast må anses uttrycka inedeltalen af de inom länet gångbara, efter foderskördarnes beskaffenhet omvexlande handelsvärden, varit de i följande tab. Litt. F. uppgifna. Hvad angår anstalterna till odjurs utrotande, så har i detta län, såsom allmännast är fallet, icke kunnat tillvägabringas någon för hela länet gemensam förening.
Ehuru önskliet vore, alt nya lagförslaget till Bvggn.-balk vid denna riksdag komme under ompröfvande samt blefve antaget; är sådant dock mer un ovisst; och för blotta möjligheten, som synes ganska problematisk, torde en sa vigtig fråga, som förevar., icke böra lemnäs åt slumpen. I sjelfva saken blir jag uti LagUtsk. i tillfälle alt utveckla de åsigler, hvartill här gjorda anmärka:!- kunna föranleda, och jag skall derföre icke upptaga R. o. Ad:s tid med någon framställning deraf. Hr Lagerhjelm, Pehr: LagUtsk. har föreslagit sådan form för ifrågnvar. ärenders afgörande, att först skulle Konungen pröfva behofvet af ett sådant användande af enskild egendom, som blifvit ifrågaställd, och vederböi. auetoritet derefter afgöra ersättningsfrågan. Jag hemställer till de talare, som ex professo uro jurister, om icke lämpligare vore, att frågan behandlades i omvänd ordning af dessa myndigheter, nemi. försl vid den underordnade aucloriteten, hvarifrån saken, på sätt som äger rum med ägodelningsmål, kunde gå direete till Högsta Domstolen. 1 första rummet kunde, på sätt reservanterne anmärkt, ärendet behandlas vid allmänna domstolarna. Dernäst synes mig, alt då ersättningen blefve bestämd efter hvad jord af samma slag och godhet i orten högst gäller, ^dels förhöjning kunde vara tillräcklig. Sjelfva principen anser jag böra stadgas i lag; ty hittills har man icke ansett någon kunna tvingas att för allmänt behof afstå enskild jord, annorlunda än genom begge Statsmakternas beslut. Jag anhåller om återremiss. LagUtskts betänk, blef återremitterad! af R, o. Ad, Föredrogs ånyo LagUtsk:s den n dennes e. m, på bordet lagda utlåt. N:o 31, i anleda, af vackt fråga derom, att böter och vitén, grundade på det myntvärde, att tre daler silfvermynt svara emot nu gällande en r;dr specie i silfver, böra vid detta värde och beräkningssält bibehållas. Frih. Cederström, Jacob:
Ofvanstående balanserade behållningar och fordringar bestodo af: är 1846. år 1847. I likhet med hvad vid sednaste Statsrevision anmärktes, hafva jemväl nu församlade Revisorer, vid närmare granskning af räkenskaperna, funnit desamma vara mindre ordentligt förda, särdeles derutinnan, att inträffade förändringar i afseende å inventarier och fastigheter blifvit vid bokslutet förbisedda, så att de för dessa behållningar i hufvudböckerna utförda värden icke öfverensstämma med dem, som verifikationerna upptaga; hvarförutan åtskilliga, icke obetydliga, summeringsfel påträffals.
Riksdags-Ordningen gifne stadganden, angående granskningen af StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning , samt med fästade afseende på den grundsats, att all tvetydighet i Grundlagens bokstaf, nu och för framtiden, borde genom en bestämd föreskrift undanrödjas, velat i Nåder samtycka, att Riksens Ständer må ega, att, Sjelfve eller genom Deras Revisorer, granska Tull-Verkets samt de under Krigs-Collegii inseende ställde Militiae-Boställsoch Krigsrnanshus-Cassornes räkenskaper, äfvensom redogörelsen för den del af SeraphimerOrdens-Giilets fonder, hvilken af allmänna medel utgöres, men beträffande åter de antingen af ^Testamentariska dispositioner eller frivilliga sam» tnanskott härflytande medel, som under Regeringens särskilda vård och förvaltning ställde blifvit, funnit granskningen af räkensfcaperne för sådane medel tillhöra endast de af E. K. M. dertill utsedde personer, dels, enär Riksens Ständers Revisorer, oaktadt bokstafliga stadgandet i den af E. K. M. för dem under den 10 Junii 1812 utfärdade Instruction samt uti 68 §. Riksdags-Ordningen, att hvarje Revision endast borde omfatta 2:ne års afslutade räkenskaper, likväl icke sällan skola utsträckt sine anmärkningar och ftihang till Rihs-51, Fröt, lotie Sami, j8?3» 2 3 434 Underdåniga Skrif v elser'. omdömen till förvaltnings-åtgärder, vidtaghe under en påföljande tidpunkt, samt stundom ingått i tillstyrkanden och förslag , som , enligt hvad någre bland Eedamnterne vid sista Revision sjelfve skola funnit, icke rätteligen bordt utgöra föremål för deras befattning , äskat af Riksens Ständer, att mera bestämda föreskrifter , än hittills, matte Revisorerne meddelas, och således 18 12 års Instruction i laglig ordning erhålla en ytterligare utveckling, dels ock fästat'Nådig uppmärksamhet dervid, att den af Riksens Ständer vid sista Riksdag beslutne förändring uti högstberörde Instruction för Revisorerne icke blifvit hos E. K. M. till utfärdande anmäld. Riksens
M:t i Nåder täcktes låta utarbeta och till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva förslag till inrättande af ett embetsverk, som kan handlägga och i andra instansen besluta öfver de lill Ecklesiastik-departementet hörande ärenden, och å hvilket de Uni - Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 170. 473 Universitets-kanslererne, Serafimer-Ordens-gillet och Sundhets-kollegium nu tillkommande ärenden således skulle öfverflyttas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 November 1854. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Okt. 1854. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Ståndet den 3 Nov. — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om beredande af förslag lill lag, angående naturalisation af utländske män. (Konslit:s-Ulsk:s Mern. N:ris 7 och 55.) S. A. K. Rikets Ständers uppmärksamhet har blifvit fästad på behofvet af närmare bestämmelser, huru utländsk man må kunna erhålla Svensk medborgarerätt och hvilka förmåner må af sådan naturalisation följa, helst denna frågas reglering genom lag desto mera erfordrades, som de talrika inflyttningar af utländske män, hvilka i sednare tid egt rum, framdeles torde ännu oftare ifrågakomma, ju mer vexelförbindelsen emellan folken tilltager i liflighet och styrka, i följd af alla de medel en nyare tids uppfinningar erbjuda nationerna att närma sig lill hvarandra och förena sig uti intellektuel och industriel täflan.
Riksdagsordningen. 3 H. i3 Den 8 December e. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken heinstälde, om Ridderskapet och Adeln ansåg ExpeditionsUtskottets ifrågavarande Memorial böra, i anledning af Herrarne Cederscbjölds och von Hartmansdorffs dervid gjorda anmärkningar, till ExpeditionsUtskottet återremitteras, Ropades Ja. Föredrogos ånyo och biföllos följande ExpeditionsUtskoltets den 27 sisth November aflåtne, samt den 4 dennes e. m. på bordet lagde, Memorial: 1:0 Angående antagande af en Canzlist. 2:0 Angående en Summarisk sammanfattning af innehållet vid slutet af hvarje utaf Utskottens Betänkanden. Herr von Hejnne Georg, anförde skriftligen: Taxeringsman på landet förbinda sig uti aflagd ed att påföra hvarje förekommande person den betkattning han bör vidkännas, så att hvarken Kronan eller deri skattskyldige förnärmas i deras tillständiga rätt. Den lättsinnighet, hvarmed man vid Taxeringar förbisett vigten af denna edgång liar alltid väekt mitt bekymmer; man bar liämtat anledning till denna lättsinnighet Den 8 December e. m. iq5 af föreskriften nti 3 Art. 2 §. i5 morn. BevillningsFörordningen af den 18 December 1823, som från förra BevillningsFörordningar blifvit bibehållen, samt från den lilla qvarlefvan af den gamla surdegen, som finnes qvar uti 17 mom. af samma §. nemligen alt afslutade köp 1111 skola tjena till vägledning och jemförelse, i stället för grunda såsom fordna BevillniugsFörordningar uttryckt sig.
Ingefära: torr 1 skålp. 8 syltad; tullbehandlas såsom Konfityrer. Insekter; hänföras under Naturalier. Insektpulver Fritt Instrnmenter: fältskärs-, matematiska, optiska, fysiska och navigationsmed eller utan fodral, alla slag, derunder inbegripna monterade optiska glas samt barometrar och termometrar 1 skålp. — 15 handtverks-; tullbehandlas såsom Maskinerier, Redskap och Verktyg, ej specificerade. musikaliska: flöjter, klarinetter och oboer 1 stycke — 50 gitarrer, lutor, violer, violonceller, kontrabasar, valdhorn, trumpeter, postoch signalhorn, trummor, pukor, klaver, positiv samt harpor 1 stycke 1 — fortepianon: tafflar samt stående s. k. kabinettsflyglar 1 stycke 40 flygiar 1 stycke 60 — speldosor 1 skålp. — 50 Anm. Utgöres infattningen af guld, silfver eller sköldpadd, tullbehandlas hela dosan såsom arbeten af nämnda slag. orgelverk äfvensom harmonium och fysharmonika R:dr 100 R:mt. 5 — ej specificerade, förtullas lika med sådana bland ofvan uppräknade, hvarmed de närmast kunna jemnföras. Anm. a) Högst 2:ne stråkar, munstycken och så vidare må få åtfölja vid instrumentets förtullning. De öfriga, äfvensom särskildt inkommande tillbehör till instrumenter, förtullas efter 10 procent af värdet, b) Instrumenter, hvilka genom sina mindre dimensioner och sin beskaffenhet i öfrigt synbarligen endast utgöra leksaker, hänföras till art. Leksaker. Inventarier, skepps-, ej specificerade, och icke hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar, äfvensom skeppsinventarier, alla slag, tillhörande förolyckade eller sjöskadade utländska fartyg Fria Ipecacuanha; hänföres under Apoteksvaror. Ister, alla slag F ritt Jalappa; hänföres under Apoteksvaror. Tullberäk InförselsInförselsningen. tull. Riksmynt. tull. Riksmynt. Jern: R:dr. öre.