Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mast uti 11 puncten af Dest Nådiga bref den , 8 Januarii 1809, att Kongl. Mant af det wid f. d. Swensta Gardets öfwerblcfne Bela!, hade, med åtnjutande af da i nach a swan de Lönings-förmoner och intill desi de molswarande erhölls, placerat de uti samma punct uppräknade Officerare pa andra Regementer, men alt Kongl. Mant lil ålit Cavitaincn och Regements,Qwartermäftaren H. F. Reutersköld, att, med bibehållande af innchafwande Lömngs-wilkor, sa tills widare förblifwa utan placeringSom nu Regemenls-Qwartermästarens Löningöwilkor utgjordes, icke blott af den lön och 0- afkortade traktamente, som, enligt Kongl. Brefwet den 6 Junii 1306, uppå Stat bestods, utan äfwen hufwudsakeligast af de samma beställning, enligt Författningarne, ätföljande beklädnads,procent; Sä hade, wid fd. Swensta Gardets upplösning, och i grund af dä gifna Kongl. Försäkringar om ett orubbad! bibehållande af innehafware, Lönings-förmäner, Regements, Qwartermästaren, Öfwer, Adjutanten och Majoren Reuterskölds rättighet warit, att uti den dä upprättade Staten blilwa uppförd till sarstild ersättning för dcfle genom Regementets upplösning förlorade och honom frängängne Beklädnads-proCent Men som sädant icke ffcdt: och någon ä' malan härom wid den af Riksens Stander under ^29 och 1812 ärens Riksdag werkställde Stats-'eglermg, hwarken blifwit gjord, ej eller sörhällandct härmed da war kändt; sä hwarken lunde eller blef han uppå Allmänna Jndraanings - Den z Julii. roiz Staten uppförd till mera, an den Lön och Traktamente, han förut pa Stal innehade.
Kom jag så för att gå till prestgården, men sade Maja redan långt bort på vägen, hvilka farliga gäster der voro, och visade mig vägen till torpet, och var det som om jag sett Margaretha räddad från en stor fara, när jag åter såg henne. Kunde jag mig nu intet längre styra, utan slöt jag henne i mina armar, och talade kärligen till henne och bad henne i denna så bittra och så sälla stunden säga mig om hon hade mig kär. Och med sakta, men klar röst, svarade hon mig: „ja, Magnus, ja.„ Och hade jag i fröjd velat brusa och storma, men dertill var icke tid, utan måste vi bege oss bort, och kunde jag ej ens få vår häst från prestgården, utan hade jag velat på mina armar bära henne, men tillät hon mig icke, och började vi så vår besvärliga vandring. Natten var mycket mörk, men kommo vi snart från gångstigen på en bredare väg, som nu höll på att frysa, sedan den hela dagen varit som bottenlös. Margaretha ville gå så fort, att jag måste hejda henne, ty nog skulle krafterna ännu behöfvas. När solen gick upp, hade vi hunnit ett godt stycke. Väl såg jag att Margaretha började tröttna, men hon ville det icke tillstå , och när vi fingo höra hästtraf på afstånd, tog jag henne hastigt på mina armar och bar henne in åt skogen, läggandes henne der i höet i en lada , och bedjandes henne att hvila sig här, ty efter höet fanns qvar, så hade ingen fiende hittat hit. Skulle jag imellertid gå till en gård nere i dalen, för att oss mat förskaffa. Och var Margaretha mera rädd för mig, än för sig, ithy hon menade att jag kunde ryssar möta. Sjelf var jag ej rädd för dem, varande jag nog van att dem drilla, ehuru jag nu, alltsen jag i denna färden kom med Margaretha, hade blifvit så spaker och mildfärdiger, att jag föga några galenskaper mer påhittade, och så fingo ock ryssarne vara i fred för mina upptåg, bara de lemnade mig i ro.
Ränt mästares och KronoFogdars, samt i Handelsoch FinanceFxpeditionen den 12 April 1S20, om PostFörvaltares tillsättande genom Kongl. Maj:ts egne Nådige Constitutorial, nödgas jag åter upprepa den anmärkning jag redan vid ett föregående förhållande yttrat, att Utskottet först°och främst icke namcgifver de Föredragande, som med de anmärkte ärenderne ägt att sig b,efaltaj|äfv.£nsom att 202 Den 10 Juli i f. /«. de Föredragande vid frågor om tillstyrkandet af beslut uteslutande framställas, utan att ens någon fråga i Utskottets Betänkande uppstår, rörande StatsRådets ansvarsfulla medverkan till de beslut, för hvars tillstyrkande Utskottets Betänkande framställer ansvarsskyldighet^ vara i fråga. Jag tror mig likväl äfven i denna del böra inskränka mig till en vördsam hemställan , om det icke skulle vara lämpligt att medelst underdånig skrifvelse till Hans Maj:t tillkännagifva det Riksens Ständer anse 28 §. RegeringsFormen vara misstydd genom StatsRådets tillstyrkande för Kongl. Maj;t att tillsätta andra tjenster, än dem, som af Konungen tillsattes vid 1809 års Regementsförändring. Hvad som är anmäkt emot sådane föredragande, hvilka redan äro utur StatsRådet ekiljde anser jag ingen åtgärd i anledning af 107 §. kunna äga rum; men vid dessa anmärkningar förekommer samma besynnerliga förhållande, som vid de öfrige , att ConstitutionsUtskottet aldeles icke ådagalagt hvad StatsRåden iakttagit för att afstyra sådane beslut, som icke varit öfverensstämmande med rättvisa och med Rikets sannskyldiga nytta.
"Jag dl. dl. lofwar och swär wid Gud och Hans Heliga Evangelium, at som jag biifwit wald och utsedd til Fullmägtig wid Riksens Ständers Riksgälds-Loutoir, at förwalta ven sä kallade Riksgälds-konäen och de flere Inkomster, som dermed äro förenade, för at dermed besörja, det Rikets Gäld sä til Hufwudstot, som ränta mä efter hand och i den man sig göra later, kunna betalas; sa skall jag wid samma mig anförtrodde förrättning pä det sorgfälligaste ställa mig det härom Utfärdade lieAlemonte;, och hwad framdeles kan blifwa förordnadt, til behörig efterlefnad, samt hwad derwid förefaller, som tyst wara bör, Voldt och förregadt halla, och för ingen, utom Riksens Ständer och dem som af Riksens Ständer til förwalkningens öfwerseende under och emellan Riksdagarne förordnas, uppenbara eller uppenbara läta, utan i allt mig sä förhälla, somen redlig man wäl ägnar och anstär, och jag det inför Gud och Riksens Stander tryggeligen wil och kan til swars ftända. Sä sant mig Gud hjelpe til Lif och Själ. 6 ärt. izro Den 29 Mars. e. m. 6 ^rt. Lullmägtiges Befattningar och Åligganden i allmänhet. Til Fullmägtiges Befattninggr och Åligganden i allmänhet hörer: At föra Öfwer» Styrelsen sä wäl af Riksgälds-Merker, som det derunder lydande Oener-il t88l8tnnce-Lontoir, samt halla dehe Werk uti den jemna och oafbrutna gang, som med andamalet af deras Inrättning instämmer, jämlikt de härom särskildt stadgade Författningar: »vidtaga de åtgärder, hwilka til befrämjande af Rcksgälds-Werkets rätt, säkerhet och förmän pröfwas nödige, men icke pä något sätt äro stridande emot de uti detta keZlenwnte urstakade allmänna Grunder. 7 ^rt.
'NDXeL^' »05 )l. X. >VXl.l.vLX, 1840. N. IVSll. till L. St. Sr ,8^0.) 1 2 8tats-^erkets tillstånd i alla dess delar, till Inkomster osli Utgiver samt 8kulder ocli Dordrinoar, Kg,- nji^ visas fo>- det 8tats-Dtskott, som Dikets 8t8nder utvälja; lär 8tats-kioiitoir6t nu i underdanigket anmäla kvad som al 8tats-Lontoiret ansetts kunna tjena till lediiing lör 8tats-KItskottet vid dess åliggande att granska, utreda oek till Dikets 8tänder u^^gilva 8tats"Werkets tillstånd, förvaltning oell kekol. > Vid sednaste, Lien 1834 oell 1835 källna kiksdag klelvo 8tat8-^erket8 Däkenska^er oell förvaltning för Li' 1831 granskade al Vl llikets 8tänders sedermera arén 1835, 1837 oeli innevarande Lr lörsanrlade Ilevisorer är enakanda granskning verkställd för arén 1832, 1833, 1834, 1835, 1836 oek 1837, oell enär desse Revisorer, elter fulländade gransknings-arketen, till Dikets 8tänder aninält de dervid tunne förkällanden, k vilka alltså, i den ordning Orundlagariie stadga, komma att utföra föremål för llikets 8tänders pröfning, liar 8tats-6ontoiret ansett si» ieke köra ater uji^re^a kvad om dessa 6 arens förvaltning är anfördt oell utredt l 8tats-(lontoiret8 till llevisorerne ölverlemiiade Ilerättelser. Lenoir» Iliks-IIufvud-Ilöekerne för ofvankerörde ar Ldagalägges förkällandet emellan de uti llikets 8tänders
Sjelfva hade vi, såsom jag ofvanför nämnt, under seglingen från Beringssund sett en mängd af dessa sälar på de söder ut drifvande isflaken, men den knappa tiden tillät oss ej att anställa jagt på dem. När vi lemnade Pitlekaj, var växtligheten derstädes ännu långt ifrån sin fulla utveckling, men vid Nunamo prunkade strandafsatsen i en utomordentligt rik färgprakt. På en areal af några få tunnland insamlade dr Kjellman Fjellnagelört (Draba alpina L.) från S:t Lawrence bay. Naturlig storlek. här mer än hundra arter blomväxter, deribland ett betydligt antal former, som han förut ej sett på Tschuktsch-halfön. Utrymmet medger mig ej att intaga ännu en växtförteckning, men för att gifva läsaren en föreställning om de betydliga olikheter i växtsättet, som samma art kan förete under inverkan af olika klimatiska förhållanden, meddelar jag här en afbildning af fjellnagelörten (Draba alpina L.) från S:t Lawrence bay. Det torde ej vara lätt att i denna bild igenkänna samma art, som är framstäld å sid. 328 i föregående del; klotformen, som växten antagit på Kap Tscheljuskins för Ishafvets vindar öppna strand, är här i en mot desamma skyddad trakt helt och hållet försvunnen. Vid berguddarne funnos dock ännu vidsträckta snödrifvor, och från höjderna kunde man se, att betydliga ismassor fortfarande drefvo fram längs den asiatiska sidan af Beringssund. Under en utflygt till toppen af ett bland de närbelägna bergen träffade dr Stuxberg liket af en inföding, utlagdt på en stensättning af den hos tschuktscherna vanliga formen. Bredvid den döde låg ett sönderbrutet knallhattsgevär, spjut, pilar, elddon, pipa, snöskärm, issil och åtskilligt annat, som den aflidne ansetts behöfva på den åt tschuktscher anvisade delen af de elyseiska fälten. Liket hade legat på stället minst sedan föregående sommar, men pipan var en af de många lerpipor, som jag låtit utdela bland infödingarne.
Ulflyltningsbjelp vid laga skiften i samtlige provincerne, afvittringskostnader i Norra orterna, refoch skatllä^ningskpslnader, storskifteskostnader i Dalarne, kostnader för flygsandens hämmande i Halland och flerestädes, för Sjö-Chartse-Yerkets fullbordande och för väganläggningarne uti Norra orterne m. m., äro allt utgifter, hvilka kunna lika litet genom meddelade! lånbiträden bestridas, som det vore lämpligt, alt på sådant sätt tilldela premier för lärftstillverkning, för för bemödandet att befordra nyttiga näringsgrenar uti provincerne. Till förenämnde ändamål, och hvaraf större delen äro genom gällande allmänna Författningar förvandlade till bestämda behof eller af enskilde påräknade rättigheter, har hittills, på sätt af den bilagde förteckningen kan inhemlas, af Nionde Titeln årligen disponerats öfverhufvud.90 å 100,000 R:dr, utom hvad som, lili följd af bristande tillgång eller genom ouppfyllde formaliteter, uppskjutils till kommande år. Beloppet af dylika uppskjutne utgifter, men hvilka dock ovilkorligen skola utgå, utgjorde vid 1833 års slut i45,ooo R:dr, hvilken summa innevarande år troligen kommer alt j-tterligare ökas, j,2 Stats-Utskottéh Utlåtande IV.o 2j8. Sedan Rikets Ständer nu ökat anslaget under denna Hnfvud-Titel, blir det en möjlighet, att sistnämnde utgifter under kommande 5 år kunna bestridas, men medtaga då årligen vid pass 3o,ooo Rrdr. Kär desssa summor äfvensom anslaget till Institutet på Degeberg med 5,00a Rrdr årligen afdragas från den af Rikets Ständer för Hufvud-Titeln anslagne summa, 153,ooo R:dr, så återstår till Kongl. Majrts Nådiga disposition årligen en summa af vid pass 20,000 Rrdr eller föga derutöfver.
Också har man beräknat, att, då i de Preussiska Rhenprovinserna, hvarest Code Civil är gällande, 1 äktenskaps-skilnad inträffar på 109,987 innevånare, sker deremot i provinsen Brandenburg, hvarest das allgemeine Landrecbt med sina slappa bestämmelser om äktenskaps-skilnad är gällande lag, 1 skilsmessa på 2,168 personer. Följderna häraf på den allmänna sedligheten och i synnerhet på det uppvexande slägtets uppfostran torde vara öfverflödigt att här vidare utveckla. I Frankrike hafva allt sedan restaurationen alla de artiklar i Cocle Civil, som handla om äktenskaps-skilnad, varit upphäfna genom lagen af den 8 Maj 1816, en lag, stiftad egentligen af konsideration för katholicismen, hvilken märkvärdigt nog, äfven protestanterna i Frankrike äro underkastade. I den nya äktenskapsskilnads-lagen för England af den 25 Augusti 1857 (20 & 21 Victori* Cap. 85), har man sökt att mycket noga begränsa de fall, då skiljsmessa må tillåtas. Den erkänner icke, såsom vår lag, hal och bitterhet mellan makar, ännu mindre dryckenskap eller slöseri eller våldsamt sinnelag, å ena makans *) Uppgifterna äro hemtade ur Hofrätts-Eådet Ziemsens skrift: Ober Etie tind Ehescheidung nach sclnvedischen Rechte. Greifswald 1841. Lag-Utskottets Betänkande M 19. 19 sida, såsom giltiga anledningar att söka äktenskapsskilnad.
Hon är död! anträffades ihjelfrusen i ett träsk der hon gått ner sig. AMALIA. Barmhertige Gud, förbarma Dig öfver henne! FEMTE AKTEN GRANNEN. Du beder för henne! Det gör han nog i sinom tid! i synnerhet om AMALIA. Visst vill jag göra det! GRANNEN. blef så ond! Ser Du barn, så god Du blifvit! Derför att hon AMALIA. Säg icke så, när hon är död... GRANNEN. Rigtigt! Må hon hvila i ro! AMALIA. Men hvar är far? GRANNEN. vänligt af Dig att fråga efter honom, innan Du frågar efter din Adolf. Det är en hemlighet för oss alla! Men det är AMALIA. honom, och julafton är när; O, hvilken jul oss förestår! Adolf? Ja, hvar är han? Barnen ropa efter ADVENT GRANNEN. julklapp och gå! Här skall utredas efter auktionen och sedan får Du höra nyheter! Låt hvar dag hafva sin plåga, och tag nu din AMALIA tar modrens porträtt. skall hända något godt, men jag vet icke hvad! Går till höger. GRANNEN. Jag går, numera icke ensam, och jag tror mig här är icke för barn att åse. Jag vet, jag! Men gå nu, ty det som skall ske Han öppnar fonddörren och ringer i auktionsklockan. Folket samlas i salen i följande ordning: De Fattige en hel skara; Sjömannen; Sotargossen; Grannen står främst; Enkan och De Faderlöse; Landtmätaren. Den Andre med auktionsklubban och en hög papper. DEN ANDRE vid auktionsbordet: slår med klubban. häradets Lagman inropades af domstolen för frånvarande borgenärer följande poster, som af veder Vid konkursauktion förrättad i Tingshuset efter börande nu torde afhemtas eller tagas i besittning. in: åldrig och eländig. LAGMANNEN Håll, i lagens namn! FEMTE AKTEN DEN ANDRE låtsas kasta något på Lagmannen, som blir stående häpen och stum. icke för Dig som ville köpa himmelriket med stulna pengar! Först: Enkan och De Faderlösa; der han I den Tyst med lagen, här förkunnas Evangelium, dock
Frih. Boye: Jag är i det närmaste förekommen af Hr Nordenanckar, men ber att dock få tillägga några ord. Jag kan icke finna, att jag kommer till redigare begrepp derigenom, att jag sammanblandar frågorna och hoppar från den ena till den andra. Jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm., att vi måtte få följa serien af Utskrns §§, hvar och en ledamot dock förbehållet att, då någon § förekommer, Iivari han önskar ändring, föreslå, att den må sammansättas tued en annan eller sönderdelas: det skall qvitta mig lika; men ordningen fordrar, att vi följa uppställningen i betänk. Nu förekommer 5 f i Utskrns förslag, och om då Hr Hjärne vill hafva in 6 § i Gr, Frölichs förslag, så få vi diseutera derom. Hr Cederschjöld: Ilr Hjärne har föreslagit, att man nu skulle i lagen intaga 6 § i Gr. Frölichs förslag, emedan derstädes på ett ställe stadgas, hvad slags hypotljeker må begagnas till grundfond för sedelbanker i allmänhet, och man derigenom skulle förkorta och förtydliga redactionen. Detta kunde visserligen ske; men jag tror, att samma ändamål vinnes på det sätt, som i Utskrns förslag är iakttaget, nemi. att i 19 § stadgas, hvad slags säkerhet eller grundfond skall finnas i en actiehank, och i den 28 § samma stadgande åberopas, såsom gällande äfven för solidarisk bank. Men i Gr. Frölichs förslag saknar jag deremot en ganska väsendtlig omständighet, som är bestämd i Utskrns förslag, nemi. huru stor grundfonden i en solidarisk hank skall vara, da banken träder i verksamket. En sådan bestämmelse anser \ Den 16 Mars e. m. 3og jag nödig, och jag tror inan saklöst kan följa Utskrns förslag samt elen ordning, detsamma uppgifvit. Skulle dock Gr. Frölichs 6 § nu komma under öfverläggning, så utber jag mig att särskildt få yttra mig ror:de pröfningen af de säkerhetshandbr, han uppgifvit.
Maj:t har detta allt, med hvad mera härvid förekommit., i nådigt öfvervägande tagit; och då, i enlighet med hvad Krigs-kollegium nu upplyst, dels det vid förra riksdagen för Hästjägare-korpsens räkning till förmån för' Jemtlands Roteringskassa anvisade beklädnads-bidrag 1,016 Ridr, hvilket belopp då innefattades uti det beviljade anslaget 208,200 R:dr tili »Lifoch Släpmunderingar vid Rothålls-regement. ena,» icke blifvit af Kollegium inberäknadt uti det vid innevarande riksdag begärda förhöjda anslag 232,000 R:dr till nämnda munderingars underhåll, dels ock det i Kongl. Maj:ts proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, jemväl i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Krigs-koliegii framställning, för Kollegii Intendentsafdelning äskade årliga anslag af 1,260 Ridr, för Roteringskassans befrielse äfven irån den återstående beklädnads-kostnaden för Hästjägare-korpsen, kan af anförda orsaker förminskas till 1,207 R:dr 76 öre, vill Kongl. Majit, jemlikt dess här ofvan omförmälda beslut af den 22 Februari 1859, härmed föreslå Rikets Ständer, att, för Jemtlands Roteringskassas fullkomliga befrielse från underhållet af Hästjägarekorpsens beklädnad under nästkommande statsreglerings-period, Rikets Ständer måtte bevilja ej allenast det för närvarande utgående anslaget 1,016 R:dr utan äfven den erforderliga tillökningen 1,207 R:dr 76 öre, tillhopa 2,223 R:dr 76 öre att, i stället för redan begärda 1,260 R:dr, tilläggas Krigs-kollegii Intendents-afdelnings anslag för materielens underhåll, hvaremot någon förändring icke bör ega rum i afseende å det med 232,000 R:dr äskade anslaget till Lifoch Släpmunderingar vid Rothållsregementena.
Man har visserligen samvetsgrann! sökt omhulda den enskildes rätt för ögonblicket, vare sig äfven räntetagarnes, men man har eftersatt Statens, som borde stå högre, icke nog tillse att den blefve bibehållen. Deruti ligger efter min öfvertygelse grundfelet. Alla vi, som nu strida, äro snart förgänglige, dödlige, men samhället fortlefver, derföre bör dess rätt företrädesvis vårdas. Man säger vidare, hvarföre skola icke alle tjenstemän hafva ett lika aflöningssält: hvarföre skola vissa embetsman och militärer hafva indelt lön, under det att andra få älnöjas med penningar. Del är detsamma som att säga, hvarföre skola icke alla löntagare vara lika illa lottade, under det man ifrar för räntegifvares jemlikhet i fördelar. Under Carl XI:s tid ansågo åtskilliga civila tjenstemän det vara fördelaktigt att få penningelöuer och gjorde derföre underdånig ansökning derom. Konungen nekade och svarade efter hvad historien förmäler: ”J veten icke hvad J bedjen”. Man skulle nu måhända kunna säga om komiterade och Utsi;.: J veten icke hvad J föreslån. En talare har åter sagdt att när en löntagares inkomster en gång vore bestämda i silfver, så hade han ingen förlust att befara. Jag påstår tvärtom, att när en gäng alla räntor och andra afgifter till kronan äro bestämda i penningar, i st. f. varor, sä ligger tili detta förhållande ett premium för de skattskyldige att genom R. St. åstadkomma myntförsämringar, och de kunna det så länge 72 § Reg.F-.n har sin närvar:de lydelse. Jag säger icke att R. St. vilja göra det med flit, men de blifva måhända af omständigheterna nödgade dertill. Jag har minnet om hvad som skedde efter 1808 och 1809 årens krig. Hr von Troil har anfört andra exempel ifrån 1789. Huru kan man då vara säker på att löntagarne framdeles skola hvad tid som helst, få sin lön fullt ut, och att få henne i silfvervärde.
Utskottet förskaffat sig i detta ärende, har sedermera Kongl. Majit, efter det betänkande angående förändring i byggnadsoch underhållsskyldigheten af prestgårdar å landet blifvit af Kommitterade för uppgörande af förslag till allmänt ordnande af presterskapets löneinkomster afgifvet, i nådig remiss den 28 December 1861 infordrat Kongl. Kammar-kollegii utlåtande i frågan, hvarefter Kongl. Kammar-kollegium den 28 Februari 1862 med sådant underdånigt utlåtande till Kongl. Majit, inkommit. Sedan emellertid Rikets Ständer vid innevarande riksdag medelst underdånig skrif - Samman». Lagsami Allm. Ihsvärsnch Eknnomi-Vlskoltels Uttänkande M:o IS g skrifvelse den 28 sistlidne Januari hos Kongl. Majit anhållit, att Kongl. Majit täcktes låta utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till ny ecklesiastik boställsordning samt Kongl. Majit, med anledning häraf, den 13 derpålöljde Februari anbefallt Kongl. Kammar-kollegium att. utarbeta och till Kongl. Majit inkomma med förslag till förordning i den syftning Rikets Ständers berörda skrifvelse angifver, så har Kongl. Majit i nådig remiss den 31 Mars förordnat att Kammar-kollegii ofvanomförmälda utlåtande den 28 Februari 1862 skulle återlemnas till Kongl. Kammar-kollegium, sorn skulle ega att. titan hinder af hvad i samma utlåtande blifvit an förd t, i sammanhang med uppgörande af det i nåder anbefallda författningsförslaget, taga hvad i utlåtandet förekommer i förnyadt öfvervägande. Då frågan sålunda på Regeringens föranstaltande är under behandling af vederbörlig embetsmyndighet, anser Utskottet någon åtgärd från Rikets Ständers sida icke för närvarande böra vidtagas, hvarföre Utskottet hemställer, att Olof Lagergrens och Olof Olssons framställda förslag må lemnäs utan vidare afseende. Stockholm den 18 Juni 1863.
Jag instämmer med denne talare deruti, att det vore ändamålsenligast att remittera detta förslag icke allenast till BancoUtsk., utan jemväl till LagUtsk.; men jag qvarstår vid den mening, att remiss bölske endast till BancoUtsk., emedan R. o. Ad. redan vid denna Riksdag fattat det beslut, att alla sådana frågor, som röra BancoUtsk. tillika med annat Utsk., böra remitteras endast till BancoUtsk., och att detta Utsk. sedermera får öfverlemna till de andra, hvad det finner röra dem. På denna grund och då jag tror, att det tillägg, jag föreslagit, icke strider emot Riksd.Ordn., får jag ytterligare anhålla, att det måtte intagas i propositionen å remiss till BancoUtsk. Gr. von Fersen, Hans: Genom en värd ledamot i detta Stånd har blifvit upplyst, att tvenne Stånd afslagit det hvilande förslaget till förändrad redaction af 72 §. Reg.F. Jag begagnar detta tillfälle för att öppet förklara, det jag hoppas, att detta deras beslut varit grundadt på en sann öfvertygelse örn, att något verkligt godt skulle af ett sådant beslut härflyta. För den nya redactionen har jag icke haft några farhågor; snarare hafva farhågor hos mig uppstått genom det beslut, dessa 2:ne Stånd sägas i dag hafva fattat. Men om vi än, på grund af hvad Hr Dalman sagt, skulle antaga, hvad vi icke oflicielt veta, att dessa Stånd alslagit den nya redactionen, anser jag det likväl icke vara R. o. Ad. förnekadt att remittera förslaget till Bancooch LagUtsk:n. Hr Dalman har framställt förslag, att denna Proposition skulle remitteras till Gonstit.-, Lag-och BancoUtskm. Jag har visserligen icke varit närvarande vid R. o. Ad:s öfverläggningar vid mera än en Riksdag före denna; men jag vågar likväl yttra den öfvertygelse, att dessa Utsk. sällan varit sysselsatta med en och samma motion. Synnerligen med hänseende till nu förevarande sak får jag fästa den värde ledamotens uppmärksamhet på 81 §.