Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nät’ således 3 Stånd, hvilket liar är händelsen, äro ense om att förkasta ett af StalsUtsk. afgifvet förslag, som rörer statens reglerande, eller de frågor, sorn omnämnas uti § 6g Reg.F:n, så kan detta förslag ej blifva föremål för votering uti förstärkt Statsutskott. Skulle åter, hvartill BondeSCs beslut äfven gifvet* full anledn., SiatsUtskts yttrande ang:de enskilda theatrars inrättande i hufvu-istaden anses vara af den beskaffenhet, alt det är oberoende af anslaget för dramatiska spektaklet*, och således icke röra statsreglering eller de frågor, som omnämnas uti (j 6g Reg.F.-n; då är det §7.0 Riksd.Ordn., som bestämmer, huruvida detsamma skall blifva föremål för votering uti förstärkt Utsk. enligt § 73 Riksd.Ordn. Nu innehåller § 75 att: skulle två Ständ stanna emot två, förfalle frågan, derest den kan förfalla. R. o. Ad. samt PresteSt. hafva ostridigt afslagit frågan, hvilken således genom två Stånds beslut måste förfalla, om än Borgareoch BondeSUns beslut kunde anses såsom två Stånds sammanstämmande mening. Ått frågan, om den anses icke röra slaisregleringen, är af beskaffenhet att kunna förfalla, torde icke af någon kunna bestridas. På dessa skäl anser jag, att den af StatsIItsk. under N:o 4ö föreslagna votering uti förstärkt StatsUtsk. vore bokstafligen stridande emot grundlagarnes lydelse. Hr Landtm, hemställde derefter, 0111 R. o. Ad. gillade denna mening. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Utskottets yttrande rörande 56:te punkten upplästes. Underl. Ridd.Secret. tillkänuagaf, att denna punkt blifvit gillad af PresteSt., och att BondeSt. funnit den icke erfordra någon åtgärd. Uppå derefter framställd propos., fann R. o. Ad. den nu föredragna punkten icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarna.
Det har troligen icke ens någon tänkt, mindre kunnat påstå; men det är en ledamot som begärt detta förslag på bordet ocb när icke sådant kan förvägras, så är det också en klar följd deraf, att Utsk:s betänk. skall till fortsatt handläggning företagas och förslaget blifva hvilande, i den ordning 49 § Riksd.Ordn. stadgar. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han ej velat afbryta discussionen, men nu, innan discussionen förklarades fulländad, au9 H. 5 66 Den 7 September e. m. sage sig böra framställa sin mening, då åtskillige talare förklarat det vara stridande mot grundlagen att nu genast företaga den förevar:de 3:dje punkten lill afgörande, oell andra åter påstått det vara stridande emot grundlagen att låta den hvila. Hr Landtm, finge derföre fästa uppmärksamheten derpå, att 49 § Riksd.Ordn. visserligen i 2:dra mom. innehölle, att då en fråga 3:dje gången förekommer, skall den till afgörande företagas, men sedermera i 3:dje mom. upptoge det stadgande, som berättigade Ståndet att, då en ledamot sådant äskat, uppskjuta beslutet öfver ett dervid väckt förslag till ett annat plenum. Då man icke kunde säga att en fråga, derföre att ett sätt för frågans slitande blifvit afgjordt, varit föreslagen till afgörande så länge ett annat sätt hålles öppet, så följde det af sig sjelft, att de förenämnde 2:dra och 3:dje momme i viss mån stodo i strid med hvarandra, eller åtminstone att man borde anse 3 mom. såsom en förklaring af det 2:dra, hvarigenom man velat stadga att 3:dje bordläggningen ej finge ske under annat vilkor, än att ett under discussionen väckt förslag blefve bordlagdt. Någon praxis i detta fall, hvarom flere ledamöter talat, hade Hr Landtm, icke sig bekant, utan trodde Hr Landtm, det aldrig inom R. o. Ad. hafva inträffat att, såsom nu, ett under discussionen om ett till afgörande företaget betänk, framstäldt förslag blifvit lagdt på bordet.
Hr von Hartmansdorff, Aug.I Det väsendtligaste i de sammansatta Utsktns betänk, är förslaget att inrätta bildningsanstalter för dem, som skola blifva lärare vid elementar-läroverken, eller med ett ord att inrätta seminarier i detta hänseende. Detta är också alldeles öfverensstämmande med det förslag de sammansatta Utsktn gjort i afseende på lärares bildande för folkskolor. Men som undervisningen vid elementar-läroverken är af högre beskaffenhet an undervisningen i folkskolorna, så är det också klart, att undervisningen i de förra är svårare, och alt således lärarnes bildning der är desto mera behöflig. Del är besynnerligt nog, att vi uti detta hänseende sakna inrättutr, som finnas i andra länder. Jag kan således icke annat än tillstyrka den delen af Utsktns betänkande. Men de hafva icke föreslagit några medel för detta ändamål. I afseende på folkskolorna äro deremot medel föreslagna, och Utsktn hafva i afseende på en annan fråga, nemi. den om bättre ersättning åt inqvarteringsgifvare, som lemna mat till tågande trupper, yttrat, att Utsktn öfverlemnat åt StatsUtsk. ensamt att behandla frågan om anslag. Jag får vördsamt tillstyrka, att R. o. Ad. måtte återremittera betänk., på det att lika yttrande måtte afgifvas i hänseende till denna fråga. Om R. St. skulle inskränka sig till att blott önska ifrågavar. profs afläggande och bildande af personer, som kunna aflägga dem, så blefve hon otvifvelaktigt utan påföljd , emedan tillgångar för hennes uppfyllande saknas. Don 18 J uli. Jag troe ej heller, att StatsUtsk. bör låta afskräcka sig från medels tillstyrkande, enär man troligen kunde åstadkomma saken med ringa anslag, om nemi. sådana seminarier inrättades vid båda universiteten, d. v. s. vid cathedral-skolarna i Upsala oell Lund.
Men han sade: Derföre hörer Herrans ord: Jag såg Herran sitta på sinom stol, och all den himmelska hären stod vid hans högra sido, och vid hans venstra. Och Herren sade: Ho vill tälja Achab, Israels Konung i det sinnet, att han drager upp, och faller i Ramoth i Gilead? Och då den ene sade så, och den andre så, Kom fram en ande, och stod för Herranom, och sade: Jag vill tälja honom i det sinnet. Herren sade till honom: Hvarmed? Han sade: Jag vill fara ut, och vara en falsk ande uti alla hans Propheters mun. Och han sade: Du skall tälja honom i det sinnet, och uträttat; far åstad, och gör alltså. Nu si, Herren hafver gifvit en falsk anda uti dessa dina Propheters mun, och Herren hafver talat ondt öfver dig. Då trädde fram Zedekia, Chenaana son, och slog Micha vid kindbenet, och sade: Hvilken vägen är Herrans Ande gången ifrå mig, till att tala med dig? Micha sade: Si, du skall få set, då du kommer uti innersta kammaren, till att undstinga dig; Men Israels Konung sade: Tager Micha, och låter honom blifva när Amon stadsfogdanom, och när Joas, Konungens son; Och säger: Så säger Konungen: Lägger denna i fängelse, och spiser honom med bedröfvelsens bröd och vatten, tilldess jag kommer igen med frid. Micha sade: Om du kommer igen med frid, så hafver icke Herren talat genom mig. Och han sade: Hörer härtill, allt folk. Alltså drog Israels Konung upp, och Josaphat, Juda Konung, till Ramoth i Gilead. Och Israels Konung sade till Josaphat: Jag vill förkläda mig, och komma i stridena; men du haf din kläder uppå. Och Israels Konung förklädde sig; och de kommo i stridena. Men Konungen i Syrien hade budit sina öfversta resenärar, att de skulle strida emot ingen, antingen liten eller stor, utan emot Israels Konung allena.
Björnberg upptaget, d. 25 Juni 1828 förfallet, lån å 270 R:dr, hvilket jemväl är vordet till capitalet fullt betaldt; c) för ett af D. F. Björnberg mot sistnämnde borgen upptaget, den Banco-UIskottcls Uttåtande, N:o 4. 3 29 Augusti 1828 förfallet lån å 180 R:dr, som icke allenast blifvit till capitalet fullt återbetaldt, utan ock ett belopp af 23 R:dr 43 sk erlagdt i afräkning å den upplupne öfver-iantan; samt d) för ett af D. F. Björnberg mot samma borgen upptaget, den 29 September 1828 förfallet, lån å 320 R:dr, likaledes lill capitalet fullt godtgjordt; att å dessa Lån inbetalningar, till belopp af 886 R:dr 6 sk. blifvit verkställde med medel, som influtit af Kyrkoherden Lithners löneinkomster af Börstigs Pastorat; att öfverräntorna utgöra: å II. T. Ågrens lån på 84o R:dr R:dr 24. 7. å D. F. 3. hvilket belopp, jemte de af Konungens Befallningshafvande ådömde ersättningar för lagsökningskostnader, alltså utgör Kyrkoherden Lithners återstående skuld Lill Låne-Contoret; samt, i afseende å öfrige gäldenärer för ifrågavarande lån, alt Agren, efter det hans obetydliga egendom blifvit i mät tagen och försåld, för skulden hållits bysatt från d 3 Oct. i83a till den 18 Juni i833, utan att sådant verkat till erhållande af någon betalning, och att han, som efter lösgifvandet ur bysättningshäktet icke egt någon tillgång, befinner sig i utfattigt tillstånd; alt så väl G. A.
Vidkommande Bunco-Fullmägtiges hemställan, att de uti 195 §. omförmälde skiftesoch odlings-lån icke vidare må från Banken utgifvas och att den för fastighets-belåningen anslagne fond måtte ökas från 4,780,000 R:dr till 5,000,000 R:dr samt medel för en sådan ökning vinnas genom öfverflyttning af 220,000 R:dr från skiftesoch odlings-läne fonden, så, ehuru större delen af den för skiftesoch odlings-lån afsalte find, 300,000 R:dr legat ofruktbar, ocb derest Rikets Ständer bifalla Utskottets uti Utlåtandet N:o 83 afgifna tillstyrkan af utsträckt belåningsrätt å fast egendom på landet till halfva taxeringsvärdet, den anvisade fonden för fastighcts-låne-rörelsen sannolikt blifver otillräcklig samt således det vore ändamålsenligt alt till nästberörde fond öfverflytta större delen af de medel, sorn äro afsatte för att användas till skifteseller odlings-lån , har Utskott! t dock icke kunnat instämma i Bauco-Fullmägtiges hemställan, att den för sistnämnde lån afsatte fond må helt och hållet upphöra, hvarigenom det med densamma åsyftade understödet till jordbruks-näringen skulle aldeles försvinna, utan får hos Rikets Högloft. Ständer tillstyrka, att circulations-capitalet uti låne-rörelsen mot inteckning i fast egendom förökes med 220,000 R:dr af dt n för skiftesoch odlings-lån bestämda circulations-summa 300,000 R:dr, hvilken, till följd deraf, Banco-Ulskollets Betänkande N.-o 84• neclsältes till 80,000 R:dr, samt alt berörde 80,000 R:dr komma att användas till utlåning efter enahanda grunder, som finnas stadgade uti 195 §, af nu gällande Banco-reglemente.
Ehuru jag under diskussionen öfver det nu till grundlag antagna representationsförslaget icke här yttrat mig, så har jag dock på annat sätt gilvit tillkänna de betänkligheter, jag hyst emot detsamma, för att det nej, jag vid röstningen afgilvit, må vara tillräckligt motiveradt. Men på samma gång jag anhåller få detta tecknadt till protit, så ber jag få tillkännagifva min uppriktiga afsigt att under den nya sakernas ordning, så vidt Gud härtill gifver mig förmåga, af själ och hjerta arbeta för det högt älskade fosterlandets välgång. Hr Björnstjerna, Roger Magnus: Jag instämmer i den af Gr. Björnstjerna afgifna reservation. Hr Carlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: Jag anhåller, att i protit måtte antecknas, att jag icke med min röst biträdt det Kongl, förslaget. Hr Taube, Evert Reinhold Mauritz: Mot R. o. Ad:ns i förra plenum fattade beslut får jag nedlägga min reservation. Hr Tornerhjelm, Johan Carl Abraham: Då jag röstat emot det Kongl, förslaget, anhåller jag vördsamt att få instämma i syftningen af Gr. Hamiltons reservation, under varmaste önskan att alla farhågor måtte hafva varit öfverflödiga, samt att alla förhoppningar måtte komma att uppfyllas. Gr. Oxenstierna, Axel Thure Gabriel: Afven jag anhåller vördsamt, att få mot detta beslut reservera mig, läggande till de af Gr. Hamilton anförda skäl det särskilda, att en Oxenstierna skulle vara alldeles glömsk af det namn han bär, om han, sedan förslagets fel och brister blifvit på ett öfvertygande sätt bevisade, af rädsla för ögonblickliga faror, dem ingen kunde beräkna, gifvit sin röst till att helt och hållet förinta den ärorika institution, som blifvit ordnad och utbildad af Sveriges störste statsman, Riks-Kansleren Axel Oxenstierna. Frih. Oxenstierna, Axel Gabriel Bengtsson: Jag instämmer i den af Gr. Oxenstierna afgifna reservation. Frih. Oxenstierna, Carl Gustaf:
Sjömän, hvilka bevisligen äro mantalsoch skattskrifne på landet för det år, under hvilket de sedermera anmäla sig hos Sjömanshusen till sjöfart, skola påföras personella afgifterne, der de äro mantalsoch skattskrifne, samt Sjömanshusen af dem för samma år ega alt uppbära Beviilningen endast efter 2:dra Artikeln, med skyldighet likväl att, vid redogörelsen för sistnämnde Bevillning, bifoga bevisen, att de personella afgifterne blifvit annorstädes påförde; kommande de, hvilka låtit hos sig skattskrifva sådane sjömän, att ansvara för personella ulskyldernes erläggande till vederbörande Uppbördsman. Kustboer och andre, som idka sjöfart, utan att låta inoch utmönstra sig å Sjömanshus, förbjudas vid enahanda ansvar, som för underlåten uppgift till Taxerings-Comité är stadgadt, att begifva sig från orten på sjöresa, förr än de derom anmält sig till anteckning hos Församlingens Pastor, som meddelar denna uppgift till vederbörande Häradsskrifvare, hvilken det åligger vaka deröfver, att Sjömans-Bevillningen varder sådane personer. för de år, sjöfart af deni ulliaSj behörigen påförd, för alt uttagas vid deras återkomst till orten. § 137. Husbonde häfte för tjenstehjons, och mästare ansvare för bos honom mantalsskrifven gesälls eller arbetares, jemte deras hustrurs och barns, utskylder, med rättighet att, genom afdrag å gesällens eller arbetarens arbetsförtjenst, derföre göra sig betald. Enahanda förhållande ege rum, i afseende å gesäll eller arbetare, som 3:ne veckor före mantalsskrifning från mästare allyttat, utan att sedermera låta sig skattskrifvas, då i slikt fall betalningsskyldigheten drabbar den mästare, bos hvilken han sednast under skatte-året arbetat. Till gesäll eller arbetare, som efter mantalsskrifning alllyltat, lemne mästare bevis, att utskylderne blifvit innehållne; och bör detta bevis af gesäll eller arbetare företes, då han hos vederbö - 76
Om man nu jemväl besinnar, att byggnaden är belägen nära en fjerdingsväg utom Upsala Stad, och troligen icke kan med fördel begagnas af någon annan än OrdensGillet, tviflar jag, att nian genom försäljning på auction skulle kunna erhålla ens den summa, SeraphimerOrdensGillet erbjudit; och då dessutom skillnaden emellan anbudet och det upptagne värdet innebär en så obetydlig nedsättning, samt lägenheten kommer att öfverlemnas till en allmänt nyttig inrätning, anser jag för min del anmärkningen icke förtjena det afseende, att den bör föranleda till återremiss. Jag tillstyrker således bifall till Utlåtandet. Herr Rosenqvist: Då Friherre af Nordin förklarat sig vara författare till den af Den 18 No ve a; Ler f. ni. i 33 mig uppläsle Förteckningen, så är uti detta förklarande en säker borgen för dess riktighet. Hvad den omtaldte torfmossen angår, och dess värde af 4 Rldr; så är det en obetydlighet, och jag frånträder denna anmärkning. Hvad byggnaden i Upsala angår, har jag ingenting emot försäljningen äfven till det uppgifna priset, endast den sker genom auction, ty principen, att försäljning ej får ske genom underhandlingar, anser jag mig böra soulenera. Skeppshandeln har i det afseendet gifvit oss en så dugtig läxa, att vi minnas den. Hvad jag hufvudsakligen åsyftar, är bestämdhet i priser, och alt försäljningen af Kronans Egendom sker öppet och offentligt. De af mig förut uppräknade lägenheter äro sådane, som verkligen tillhöra Magazinslnrättningen. Här är en annan förteckning på sådane, hvilka Magazinslnrättningen begagnar, men som tillhöra StatsVerket, Uppgift å de Magazinshus och Lägenheter, sorn tillhöra StatsVerket, men blifvit öfverldtne till disposition af Allm anna Magazinslhr ätt n ingen.
men gjorde tillika underdånig hemställan om infordrande från läns-styrelserna af mera hestämda speciela uppgifter i nämnda afseende, för meddelande af särskilda föreskrifter härutinnan, lämpade efter förhållandet inom olika orter, att intagas i den förnyade författning, som kunde blifva utfärdad. Uti Nådig skrifvelse den 2 7 Januari 1840 täcktes Kongl. Majit till Rikets Ständers utlåtande öfverlemma omförmälda af kommitterade utarbetade förslag, som till sina väsentligaste delar af samtliga Riks-Stånden bifölls; och förklarade Rikets Ständer alltså i underdånig skrilvelse den 14 Juni 1841 sig ”hufvudsakligen dela 52 Sammansatta Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.-Utsk. Bet. N:o 27. de åsigter, hvilka lago till grund för de föreslagna förändringarne i Kongl. Förordningen den 19 December 182 7 och sålunda i allmänhet godkänna de föreskrifter, hvilka blifvit uti ifrågavarande förslag intagna.” Dock funno Ilikets Ständer sig icke kunna i vissa punkter deruti instämma, i följd hvaraf Rikets Sländer, för sin del, beslutade derifrån skiljaktiga stadganden, hvaribland förekom, att Rikets Ständer, med afseende å hemmans stora olikhet i särskilda orter, funno betänkligt alt, såsom för hela riket gällande, antaga det föreslagna minimum af \JH mantal, hvartill klyfning af hemman borde få ega rum, utan föregången undersökning och särskild tillåtelse, samt derföre ansågo, att åt Konungens Befallningshafvande, hvar för sitt län, borde uppdragas, att i samråd med sakkunnige män af länets innevånare, föreslå för hvarje olika ort särskildt det minsta hemmantal, hvartill klyfning kunde utan dylik undersökning tillåtas; och att, med ledning af så beskaffade förslag, föreskrifter i detta afseende, lämpade efter olika lokal-förhållanden, borde i författningen meddelas; samt att Rikets Ständer vidare, i sammanhang härmed, hyste den åsigt, att storleken af den minsta jordlägenhet, som från hemman kunde' få afsöndras, borde efter särskilda orters olika lokal-förhållanden bestämmas.
— den opartiska, allvarligt menade kritiken — kan och bör icke detta — både ur konstens, allmänhetens och sin egen synpunkt sedt. » Martha » har alltid på vår lyriska scen varit väl omhuldad, ja till och med mera uppmärksammad än månget konstverk af långt högre värde. Så har man i » Marthas » titelrol sett och hört talanger sådana som friherrinnan Åkerhjelm (Julie Berwald), fru Stenhammar, fruar Basilier-Magclsen och Olejine Moe, si gnor a Sorandi, och i altpartiet storheter som Luisa Cari och Zelia Trebelli, för att icke tala om några våra egna högt värderade artister, fröken Boye, fru C1 Strandberg och andra. Att efterträda sådana före^ängerskor skulle vara vanskligt äfven fbr större talanger än dem, som nu anförtrotts detta uppdrag. Af dessa torde väl fröken Andersson vara den, som reder sig bäst vid dylika genanta jemförelser. Denna artist hör till de operasångerskor, som * ej försumma skådespelerskans värf för sången och det är alltid något väl genomtänkt i hennes prestationer, hvilka förefalla mest lyckade i partier af helt komisk affattning, såsom i » Muraren », ^Postiljonen » etc. I sentimentala moment lyckas fick. A. ej så väl, detta till en del beroende på hennes stämma, aom för den kantabla satsen saknar nödig fkrg och tonstyrka. Hennes koloratursång — ehuru af andra rangen — är dock ganska hörvärd. Några verkligen sällspordt sköna brösttoner och ett temligen rörligt föredrag äro icke tillfyllestgörande i Nancys parti, der den unga, behagliga debutanten, frk. Bergenson nog sökte göra sitt bästa, men ett bästa, som här alldeles icke är godt nog. Om man billigtvis ej kan begära bättre af den unga eleven, så borde man väl kunna fordra af teaterstyrelsen att den någon gång skall 9luta upp med sin mani att släppa fram halffördiga debutanter. Hr Söderman t. ex. Medgifvet att röst och fallenhet visst icke saknas, så böra väl vederbörande dock draga försorg om att dessa goda gåfvor göres något af.
Nu återstår således endast att emellan 2:ne onda ting välja det minst onda, och det minst onda är att förklara förslaget oantagligt. Derigenom har man icke uttryckt något bestämdt förkastande deraf, utan blott förklarat att detsamma, i anseende till de orsaker, som jag nu haft äran utveckla, icke kunnat antagas; och då är äfven Const.Utsk. obetaget att, om det så lämpligt finner, utarbeta och inkomma med ett nytt förslag. Man säger, att om Stånden icke till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag godkänna något förslag, så skulle de i förstärkta Const.Utsk. med RiksSt:ns afgörande-rätt fattande beslut blifva tillintetgjorda. Det kan jag icke föreställa mig; ty om resultatet blir alt intet förslag kommer att hvila, skulle jag dock tro, att i riksdagsbeslutet kommer att inflyta en § af innehåll, att vid denna riksdag fråga om nationalrepresentationens ombildning förevarit; att genom beslut i förstärkta Const.Utsk. 2:ne hufvudgrunder i sådant ändamål blifvit antagna, men att RiksStm icke kunnat föiena sig om något på dessa huf - Den i g April f. m. 155 vudgrtinder utarbetadt fullständigt förslag till antagande eller förkastande vid nästa riksdag. Ingenting hindrar kommande Ständer att då upptaga dessa liufvudgrunder och, om de så för godt finna, godkänna desamma samt framställa dem till Konungens sanction. Det är dock föga tänkbart, att vid en kommande riksdag så skall tillgå, enär pluraliteten inom a:ne RiksStånd antagit annan grund för valsättet än Const.- Utsk. föreslagit. Man kan nemi. icke gerna vänta sig, att pluraliteten inom dessa Stånd skall kunna undergå sådan förändring i tänkesätt, att annat beslut skulle kunna fattas då än nu; men om jag antager möjligheten deraf att frågan om dessa principer blef af kommande Ständer godkänd och af Konungen sanctionerad, så ägde man ett i grundlagsenlig väg tillkommet beslut om de grunder, på hvilka representationsförändringen skulle byggas, och då återstod således endast att på dessa grunder uppgöra förslaget till representationens ombildning, hvilket förslag, i händelse det af samtliga Stånden antoges, blefve hvilande lill grundlagsenlig behandling vid derpåföljande riksdag.
St:r förklarat böra i män af afgång disponeras för Statskont:s nya lönereglering, vore de 3,920 R:dr 32 sk., som innehafvas af de äldre, å pensionsstat öfverflyttade, Magasins-Depart:tets tjenstemän, vill jag erinra derom, att förhållandet alldeles icke är sådant, utan att Ständerna just förklarat, att endast de 2,521 R:dr 16 sk. som upbäras af de bland mer omnämnde tjenstemän, hvilka ännu ej till annan tjenst vunnit befordran, skulle till löneregleringen användas, efter som de i mån af afgång blefve disponibla, hvaremot förstnämnde summa skulle Statsverket besparas. Jag anhåller, att detta mitt yttrande måtte få medfölja motionen till StatsUtsk. Hr Sandströmer, Anders Peter: Jag anhåller att få instämma i den af motionären gjorda framställning. Det kan väl icke bestridas att de tjenstemän, hvilka, under en kortare tid och i afbidan å en förändrad reglering af ett embetsverks stat, för deras tjenstebefattningar upbära arfvoden i st. f. löner, icke kunna hafva skäligt anspråk uppå att blifva, i händelse tjensterna indrages, på pensionsstat bibehållna, men i förevande fall inträffar ett alldes eget förhållande. Då de ifrågav:de tjenstemännen, på sätt motionen gifvetvid handen, under loppet af 16 år bestridt deras befattningar och härtill kommer, att samteliga tjensterna vid f. d. Magasins-kont. aldrig varit annat än ge - 32 Den i Januari f. m. norn konstitutorialer tillsatte, men de äldre tjenstemännen, sådant oaktadt, sedan de upnått behörig ålder, fått öfverflyttas å indragningsstat och sålunda bibehålla deras innehafde löner, synes mig billigheten fordra, att enahanda fördel tillägges de personer, hvilka nu äro ifråga. Att bevilja deni denna förmån, bör desto mindre mötas af någon betänklighet, som Statsverket genom Magasins -kont:s indragning, på sätt inhemtas af K. M:s Nåd.