Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De kohl Herr af Uhr nu åberopat, äro endast sådane, hvilka varit till salu. Vill man härtill lägga de öfrige, hvilka antingen åtgått på stället för Verkets drift, machineriernes gång eller folkets behof, uppgår beloppet af hvad hvarje år blifvit uppbrutit till 464 Den 12 Februarii, ett mångdubbelt belopp emot hvad anfört blifvit. Herr Grefven och Landt Mar shalken före^ slog, att så väl Grefve De la Gardies ifrågavarande Memorial, som de af åtskillige Ledamöter i samma ämne nu afgifne yttranden, måtte till Statssamt Allmänna Besvärsoell OeconomieUtskotten remitteras, samt Grefve De la Gardies Memorial med de öfrige RiksStåndea communiceras. Bifölls. Föredrogs å nyo Herr Hammarskjölds, Lorenzo, den 10 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial om afskaffande af Bysättnings påföljd. Grefve Lövenhjelm, Carl Axel, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 5.) Grefve Lövenhjelm anhöll att dess anförande måtte få åtfölja Herr Hammarskjölds Memorial till vederbörligt Utskott. Herr Ehrenborg, Casper: I anledning af Herr Hammarskjölds väckte motion, angående Bysättningslagens upphäfvande, tror jag mig böra - Den 12 Februarii, 465 ra yttra de betänkligheter som emot ett sådant förslag förekomma, särdeles i en tid, då man hellre bör söka att genom kraftige, bestämda och till Borgenärernes snara godtgörande ledande ExecutionsFörfattningar, stärka, än att genom sådanes undanrödjande försvaga den allmänna crediten och försvåra penningetransactionerne. Man ser dagligen huru Gäldenärer genom fingerade köp, pantförskrifningar eller andra afhandlingar, söka att undanhålla sin egendom från utmätning för Borgenärers fordringar, emot hvilka försök det enda och vanligen verkande correctivet, är bysättning. Då en allmän förändring uti lagen snart är att vänta, vöre det för öfrigt i min tanka, jemväl i detta afseende, olämpligt att nu vidtaga några partiella.
Den nu följande Redovisningen för anstälda åtal, öfver hvilka utslag blifvit meddelade under tiden ifrån den 14 Oktober "1859, då närmast föregående Embetsberättelse afgafs, till 1860 års slut, ådagalägger, att dessa utslag äro färre än vanligt, och detta fastän aktionsmålen onekligen blifvit med större skyndsamhet hos Hof-Rätterne afgjorda. Ett sådant förhållande kan icke betraktas annorlunda än såsom ett tillfredsställande bevis dels på lagskipningens goda skick i allmänhet dels ock på någon minskning af den förut med allt skäl ölverklagade långsamheten i ärendenas behandling hos Ofverdomstolarne. Ibland åtalen, af hvilka de flesta lära befinnas vara ulan någon större vigt, om än, till förebyggande af vårdslöshet vid lagarnes handhafvande och tillämpning, de icke bort försummas, är likväl det äldsta och här först framstälda af mer än vanlig betydelse, såsom icke allenast berörande en af de vigtigaste medborgerliga rättigheter i ett fritt land, nemligen tryckfriheten, utan äfven ådagaläggande, huruledes ett i rättegångens första början begånget misstag, i afseende på ett lagbuds rätta grund och mening, kan göra ett eljest enkelt måls lagliga behandlig invecklad och tidsödande, samt medföra svåra följder och lidanden för den enskilde parten. Detta åtal har varit riktadt emot Rådstugurätten i Lund för åtskilliga af nämnda domstol fattade beslut under handläggningen af ett tryckfrihetsmål emot förre Boktryckaren, Philosophie Magistern Nils Rudolf Munck af Rosenschöld, tilltalad för det en å hans Boktryckeri i nämnde stad utgifven skrift, kallad »Professor Ek, en flock af flygblad,» innehållit en uppsats med öfverskrift: »Arma Sverige,» deruti smädliga och förgripliga yttranden om då lefvande medlemmar af det Kejserliga Österrikiska regerande Huset skola hafva förekommit. På det att berättelsen om detta åtal må blifva fullständig och åskådlig, är det af nöden att först redogöra för sjelfva tryckfrihetsmålets uppkomst och utveckling. Detta leder visserligen till något större vidlyftighet, men målet företer verkligen så mångå ovanliga omständigheter under behandlingen, att det i och för sig förtjenar uppmärksamhet.
L:ör 221 sk. 2^, såsom betalning af en annan krosten KVennerstens skulö till bemälte DiscontVerk. X:o 7-j. L:ör 1704 sk. 32 rtst. 10, l,vilka för Oenei al^öjutanten, Öfversten m. m. Xriberre L. Léllé, ströms räkning inllutit, till gälöanöe af lians för Lapitainen 8. KV. ktasteskos län i LassevolanceLassan ingängne borgen. Xto 77. L:ör 2017 sk. H, utgöranöe ^öelskabneXegementets inörisne DemmansLäntor i KVermlanö för ar 1820. X:o 79. L:ör l5o, utaf <te af Lommitleraöe för lnvaliölnrättningen ösversäncie näöegäkvor ät älskillige afskeclacle Lolöater. X:o 8^. L:ör 62 sk. 29 rtst 6, som utgjort ioörikven lösen för XammarLollegii uncler första qvartalet är 1821 ankomne expeö,tioner. X:o 89. L:ör 10, af ös utaf LanösLancellisten ik. KV. Lcbwiöt tili Lergeänlen Dammarstranös besättning förskjutne mvöel. L:ör 11Z sk. 17 r:st 8, inbetalte afLönöerne Bengt Larsson ocb ^nöers Larlsson i rtsunöa, såsom Löftesmän för ett af flottmästare» L L Deintrie i LancoOiscontVerket upptaget län. X:o 92. L:ör 10 sk. 27 rist 2, utgöranöe lösen för 2:ne frän Xi igsLollegium till X. N:ts Lek:b:öe afsanöe rKrrsnöeLontracler. X:o 98.
Den, som antager Utskottets förslag till utförsels-tull å Antimonium: Crudum eller Spiesg/ans af 1 r:st W, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, bestämmes tullfrihet vid utförsel af denna artikel. Apotheksvaror: i denna Taxa ej speBorgare-Ståndet, har med uteslutande af tillägget ”till sei^fApothekarec'iinförsel at' Apothekare &c" — antagit lydelsen i i835 års ler dem, som erhållit Taxa, nemligen ”Apotheksvaror i denna Taxa ej specificerastlnd^a t t^med sid a nä ^e’ men sora öf rige trenne Riks-Stånden godkänt UtskotTaror idka handel, tets förslag lill redaction af denna artikel; lärer dervid få Enkla medicinaförblifva. lier. Sammansatta, Beträffande åter Tull-bestämmelserna å denna artikel och dervid först införsels-tullen, hafva väl Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden gillat Utskottets dertill aflåtne förslag, sådant det i Utlåtandet N:o 3o blifvit afgifvet, nemligen å Enkla meclicinalier 10 och å Sammansatta 20 procent af värdet; men som Ridderskapet och Adeln deremot beslutat, att införsels-afgiften skulle bestämmas å de förra lill 5 och å de senare till 10 procent af värdet, så lärer, i händelse sistberörde beslut icke frånträdes, följande votering deröfver böra företagas: 8:0. Den, som bifaller Utskottets förslag att Enkla medicinalier böra draga 10 oell Sammansatta 20 procent införselstull af värdet, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, ^ så kommer införsels-tullen att antagas å de Enkla medicinalierna till 5 och å de Sammansatta till 1 o procent af värdet.
» Iduns Modet., månadsuppl » Bamgarderoben » 5: 5: 3: 3: Byrå: Klara södra kyrkog. Allm. telef. Rikstelef. Redaktör och F R I T H I0F utgifvare: HELLBERG. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Red akti onssekr. : J. Nordling. Aktiebolag. Utgifningstid: Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. hvarje fredag. För » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Lösnummerpris 15 öre (lösmr endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Våra landshöfdingsfruar. ii. samhet inom fädernehemmet, hvilket hon, då syskonkretsen blifvit upplöst, förestod för en af sina bröder. Efter denne broders giftermål blef Sofie Tersmeden husföreståndarinna hos fideikommissarien till det historiskt ryktbara Tynnelsö, dåvarande ryttmästaren Filip August Boström, åt hvars söner i första giftet hon dessutom meddelade undervisning. Få år S o m vi i inledningsartikeln nämnde, var * — ' det från början vår afsikt att vid meddelandet af våra landshöf dingsfruars porträtt följa den officiella inbördes ordning de olika länen emellan, som statskalendern ger vid handen. Då emellertid svårigheter yppat sig att allestädes i god tid få porträtt och biografiska upplysningar tillgängliga, finna vi, att ett strängt fasthållande af denna &gt; SOFIE BOSTRÖM. lödd Tersmeden Sofie Boström född Tersmeden. ordning skulle verka rätt försenande. Vi ha därför frångått denna i det hela oväsentliga ordningsföljd och komma nu att meddela porträtten gruppvis såsom det bäst faller sig och efter hand som de ingå. Vi ha i dag nöjet att fortsätta serien med trenne af våra läns höfdingsfruar. På egendomen Hessle i Upland föddes år 1848 Augusta Sofie Tersmeden, dotter af kammarherren Jakob Nils Tersmeden och hans maka, friherrinnan Augusta Jacquette Cederström.
Svårigheten att få tjänarinnor har icke blifvit mindre, utan står kvar lika stor, om ej större. Hemmet är icke längre ett hem för tjänstflickan, utan rätt och slätt en » plats », där hon för kortare eller längre tid i byte med sitt arbete kan få sin utkomst. A andra sidan är tjänarinnan icke mer en » medlem.- » af hemmet, utan helt enkelt och prosaiskt en person, som mot vivre och en viss penningersättning är villig att utföra de och de göromålen. Hemmet har blifvit en vanlig arbetsgifvare och tjänstflickan eu arbeterska med alla för en sådan säregna önskningar och behof. De båda stå icke längre bredvid, utan mot hvarandra. Endast i ett intresse mötas de, det att den ene vill köpa arbetskraft och den andre önskar sälja sådan, men äfven här stå de emot hvarandra på så sätt, att den ene vill ha mesta arbete för minsta betalning och den andre högsta betalning för minsta arbete. Liksom dessa hvarandra så motsatta intressen gifvit upphof till den stora arbetsrörelsen ute i världen, hafva de äfven här i hemmet frambragt en rörelse, hvars omfång i jämförelse med den förra gifvetvis är försvinnande litet, men hvars innebörd är alldeles densamma. Oförmågan att förstå tjänarinnans behof af frihet och själfbestämmelse gör, att en stor del husmödrar i den föreliggande arbetsrörelsen icke se bakslaget af en begången orättvisa, utan endast en yttring af tidens ondska. Arbetsklassens kvinnor, så lyder talet, välja fabriksarbetet för att få lefva ett själfsvåldigt, tygellöst och lättsinnigt lif. — Det är ganska bekvämt att så resonnera. Man förlägger orsaken till det onda så långt bort, att man med bästa vilja i världen icke kan nå den — det är en annans då- liga natur, som bär skulden. Man fritager härigenom sig själf från allt ansvar för hvad som är och kommer äfven ifrån förpliktelsen att söka vrida rätt hvad som blifvit skeffc, men man utsätter sig på samma gång för en ganska stor fara. Men om man genom att höja aflöningen icke får bort orsaken till det öfverklagade förhållandet, är det tydligt, att det ej är med en fö ' ree-rörelse, man har att göra.
Proposm har äfven blifvit klandrad i så måtto, att somliga funnit den innebära allt förmycken, och andra åter, alltför ringa nedsättning i tullbestämmelserne. Vid sådant förhållande torde man få antaga, att den K. Proposm lyckats träffa medelvägen. Man har här förespeglat oss de stora vådor, som för landtbruket skulle upstå i följd af den K. Proposm, men jag måste bekänna, att, ehuru jag under åtskilliga år sysselsatt mig med denna näring, jag likväl icke kan inse, hvari dessa vådor skulle bestå. En länge fortsatt och ännu fortgående tendens till stegring i priset å landtmanna-produkter måste för landtmannen Den 11 Januari. 133 anses betryggande. Lättade kommunikationer skola äfven jemna priserne och förekomma den stora fluctuation deri, som nu emellan olika orter understundom förspörjes, och genom åstadkommande häraf beredas i sanning en vida större och varaktigare vinst för landtmannen än genom det envisa bibehållandet af tullsatser, som i sjelfva verket nu icke på hans näring utöfva något väsendtligt inflytande. Nedsättning i tullen t. ex. å en del effekter, hvaraf antingen icke något eller också högst obetyligt blifvit i landet införd, kan omöjligen skada honom. Remitterades till BevillmsUtskottet. Ilr Carlheim Gyllenskjöld, Henr. Adolf Oscar; Då jag d. 31 Dec. sisth år gjorde motion om förklaring afConventikel-plakatet, anhöll jag alt framdeles få utveckla grunderne och skälen för samma motion. Ehuru långt tiden redan i dag framskridit, anser jag mig böra nu utveckla dessa, på det LagUtsk., som snart lärer komma att behandla Conventikel-frågan, ej dervid mätte sakna kännedom om desamma. Det s. k. Convenlikel-plakatel, eller Ii.
Ulsk:ii hafva med denna ändring velat afse, att soldater äfven skola deltaga i den beskattning, som inom församlingarne utgår till skolväsendet; men jag kan icke linna annat, än all Dtsk:n uti redaclionen begått ett misstag, då Utsk:n efter ordet ”skattskyldige” infört orden: ”samt i mantalsoch skattskrifningsåren varande.” Så länge ordet ”skaltskyldigo” qvarstår, är i alla fall soldaten, som. icke är skattskyldig, fri från betalning, och således har Utskms ändamål med delta förslag icke vunnits. Skulle man åter utesluta ordet skattskyldig, så blefve redaclionen den, ali det ålagda bidraget af högst 12 sk. och minst 6 sk. skulle erläggas af alla i mantalsoch skattskrifningsåren varande personer. Genom en sådan redactii/n, som förmodligen uttrycker Utskms mening, skulle likväl derunder komma att inbegripas sådan skolungdom, som redan är kommen till mantalsskrifningsåldern, men fortfara all studera antingen vid universitetet, gymnasium eller skolan, och hvilka det vore obilligt att ålägga denna afgift. Det kan visserligen synas vara någou billighet deruti, alt soldaterne skola deltaga uti ifrågavar. afgift, men det beror alltid på församlingen att ålägga dem afgifter för barnen, då de gå i skolan och jag tror derföre icke denna fråga vara af den vigt, all man endast derföre bör göra en förändring i författningen. På grund af hvad jag nu anfört, får jäg således vördsamt hemställa, alt R. o. Ad. ville afslä betänk, i de delar, hvaruti Utskm föreslagit några förändringar i folkundervisningssladgan, men i öfrigt bifalla detsamma. Då öfverläggningen härmed ansågs fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade, i öfverensstämmelse med hvad Hr Silfverstolpe yrkal, afstå de af Utskm tillstyrkte förändringar i K. stadgan ang:de folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842, men i allt öfrigt bifalla ifrågavar. betänk. Ropades ja.
S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Utlåtande: N:o 65, angående erforderliga medel för nu förestående utbetalningar å det under innevarande riksdag beviljade särskilda kreditiv; Dito Dito, N:o 58, i anledning af väckt fråga om anstånd med återbetalningen af det staden Sölvitsborg vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade hamnbyggnads-lån; Dito Dito, N:o 60, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-kontorets ersättande för förskottsvis utgifna medel, dels såsom understöd utan återbetalningsskyldighet och dels såsom lån, till de af eldsvåda hemsökta invånarne på ön S:t Barthelemy; och Dito Dito, N:o 62, angående ifrågasatt förhöjning af det årliga anslaget för Rikets Ständers Justitise-ombudsmans resekostnader eller tillåtelse till derå uppkomna besparingars användande för godtgörandet af enahanda kostnader under ett annat år. Prot.-Utdrag den 16 Mars 1854. 163 S. D. Vid skedd föredragning godkändes Lag-Utskottets Betänkande N:o 13, i anledning af väckta motioner, angående upphörande af bördsrätten i stad. S. D. Efter skedd föredragning, biföllos Banko-Utskottets nedannämnde Utlåtanden nemligen: N:o 25, i anledning af väckt motion, om inrättandet af vexlings-kontor i hvarje län, för afhjelpande af bristen på småmynt; N:o 26, i anledning af f. d. Handlanden J. N. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta å tvänne Handels-diskont-lån; och Memorial N:o 27, med hemställan om afskrifning af elfva från Banken utgifna odlings-lån. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Llskottets nu föredragna Utlåtande N:o 66, i fråga om upphäfvande af införsels-tullen på spanmål och mjöl, blef af Ståndet godkändt. Den 16 Mars. Från Höglofl. Bidderskapet och Adeln. S. D.
Hon återtog då samtalet med Nymark, hvilken ändå i alla fall var ganska underhållande, med allt sitt egendomliga lättsinne. Det led redan mot midnatt, då gästerna togo afsked. John och Alma följde dem ända till landsvägen; hästarna fingo gå förut, och de vandrade alla till fots längs en skogsväg. John hade tagit Almas arm, men han talade likväl fortfarande med herrarna. Alma tog ingen del i samtalet, som numera rörde sig kring jordbruket, ty utsigterna för årsväxten bekymrade inte synnerligen henne. Hon gick utan att säga något vid sin mans sida och betraktade skogen, som stod så tyst på båda sidor, att inte ens ett blad rördes. Ibland prasslade det på en gren; det var säkert någon fogel, hvars nattro de störde med sin promenad. När hon tänkte på hvad Nymark nyss hade sagt, måste hon skratta. Det var så tokigt, så öfverdådigt fritt. Hon stödde sig förtroendefullt på Johns arm och tryckte den mot sitt hjerta. John kände det, och fastän han just var upptagen af att för de andra framlägga sina planer om hvarjehanda förbättringar i jordbruket, hvilka med det första borde införas, såg han likväl på samma gång in i Almas ögon och smålog kärleksfullt emot henne. Äfven under hemvägen gick Alma stillatigande. Det låg något så egendomligt i naturen, så lugnt och på samma gång så hemlighetsfullt. "Nå, Alma," sade John, sakta tryckande hennes hand, "hvad tänker du på?" "John, jag är ännu alls inte sömnig. Låt oss fara ut på sjön. Det är riktigt synd att lägga sig en så här vacker natt." "Men det är nu redan så sent." "Hvad gör det. Vi kunna sofva längre i morgon i stället." "Men lilla Helmi?" "Nog ser Mina om henne så länge. Och hon plägar vanligen inte vakna så här dags." "Vi skola fara då. Jag måste väl göra min lilla gumma till viljes." "Fy, du får inte säga gumma. Det är så fult." "Hur skall jag då säga? Min lilla rosenknopp? Är det bra?" "Sitt du i aktern, så ror jag." "Hvarför det? Du orkar ändå inte." "Eller vi ro inte alls. Om du bara sakta paddlar båten dit till sundet."
Mörner yttrade i underdånighet i ;’Af kommilterades Betänkande inhemlas.alt, pä yrkande af de Norrska ledamöterna i kommittéen, den inskränkning blifvit gjord i rättigheten att från Sverige till Norrige landvägen införa Svenska natur-alster och tillverkningar, att lili de förut befintliga förbuden emot införsel af bränvin och spelkort blifvit lagda två nya, nemligen att införa brändt kaffe och alla slags brända vexler, som dertill kunna brukas, samt de i Norrska lagen den 28 Juli 1824 § 18 nämnda måloch vigt-redskap. Vid betraktande af den ringa betydenhet, sorn dessa förbud måste medgifvas ega, vill det synas att det skulle varit önskligt, det fråga om denna nya inskränkning i afseende på landväga trafiken emellan de håda länderna ej blifvit från Norrsk sida väckt, helst de Svenske kommilterade hvarken påyrkat bibehållandet af det i 1825 års förordning redan befintliga förbudet emot utförsel af malm, ehuru denna artikel ej ännu är till utförsel, från Sverige eljest tillåten och en ej obetydlig export deraf lill Norrige möjligen torde från Gellivaara grufvor kunna komma att ega rum, elier betingat erläggandet af någon utförselstull vid landväga försändning till Norrige af Svenskt tackjern, fastän några särdeles större svårigheter knappast torde möta att från Wermland sända denna vara till Fredrikshall, än till Götheborg/* »En annan inskränkande föreskrift af större praktisk betydenhet, än den här ofvan omnämnda, är den som blifvit gjord i afseende på sockeroch tobaks-tillverkningar. Dessa varor, som förut i allmänhet vid införsel från det ena riket till det andra blott dragit half tull, skola hädanefter vid så väl landväga som sjöväga transport vara underkastade hel tull, med undantag endast för vissa mindre qvaniiteler, som vid landväga transport fortfarande skulle få tullfritt medföras. Om det äfven kan finnas ändamålsenligt att för sjöväga försändningar påbjuda upphörandet af den hittills medgifna tull-nedsältningen, på det sedermera hvardera landet må blifva bättre i tillfälle Kongl. Mu/:ls Nåd. Skrifvelse
De gå.) starkare afbruten af rop och stenkastning). (Scenen är tom ett ögonblick och man hör blott Olofs stämma än CHRISTINA (kommer ensam tillbaka och stänger dörren inifrån, kastar sig ned på en bönpall. Starka slag höras på dörren; tumult ute i kyrkan. Detta tystnar, och Olof kommer ned med utseende). blodig panna och förstördt ut OLOF (utan att se Christina, kastar sig i en stol). Förgäfves! De vilja icke! Jag löser bojan på fången och han slår mig; jag säger "du är fri!" och han tror mig icke! Är det ordet då så stort, att det ej kan rymmas i en menskohjerna! O, att det fans blott en som trodde men nu ensam en dåre, som ingen förstår... CHRISTINA (går fram). Olof! Jag tror på dig! MÄSTER OLOF 73 - OLOF. Christina! CHRISTINA. Du har rätt! OLOF. Hur vet du det? CHRISTINA. Jag vet inte, men jag tror det! Jag hörde dig nyss! OLOF. Och du förbannar mig icke! CHRISTINA. Det är ju Guds ord du predikar? OLOF. Ja! CHRISTINA. Hvarför har man icke sagt oss detta förut, eller hvarför talar man ett språk som vi inte förstå? OLOF. Flicka, hvem har lagt dig orden i munnen? CHRISTINA. Hvem? Det har jag icke tänkt på! OLOF. Din far? CHRISTINA. Han vill att jag skall gå i kloster! OLOF. Har det gått så långt? Och hvad vill du sjelf? MÄSTER OLOF - CHRISTINA (får se Olofs sårade panna). Olof, man har slagit dig; för Guds skull låt mig förbinda dig! OLOF (sätter sig). Christina, har jag rubbat din tro? CHRISTINA (tar handklädet, rifver sönder och förbinder Olof under följande). Min tro? Jag förstår dig ej! Säg mig, hvem är Luther? OLOF. Det får jag inte säga. CHRISTINA. Alltid samma svar! Så säger min far, så säger din mor och så säger du!
Pr asteStåndetsj Vällofl. BorgareStandets och Idederv. BondeStåndets samma dag fattade beslut, berörde Betänkande blifvit af dem bifallit oeh frågan af 3. Stånd således afgjord är; alltså har, till följd af6g.§. RegeringiForinen, Utskottet ansett sig dermed ej kunna någon vidare befattning taga. Ibland ofvannämnda anmärkningar förekomma äfven omständigheter, hvilka kunna hänföras under de i Utskottets Utlåtanden Nto 383 och 384 omförmäldta ämnen; oeh får Utskottet i anledning deraf vördsam! anmäla, att desse omständigheter skola vid pröfninge» af de emot sistnämnde Utlåtanden inom 3 RiksSiånd gjorde serskildte anmärkningar tagas under öfvervägande och besvaras. Memorial, i anledning af skiljaktiga Beslut inom RiksStånden i fråga om den af Marstrands Stad sökte ersättning för utgjord inqvartering. Enligt från RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag af den 10, 11 och i5 innevarande månad, hafva, i anledning af Utskottets Utlåtande N:o 385 i ofvanberörde ämne, de beslut blifvit af RiksStånden fattade: att Ridd. och Adeln bifallit Utskottets hemställan: ”det R. St:r måtte af RiksgäldsContoirets medel anslå omkring en fjerdedel af Stadens förmenta fordran eller en Summa af gooo
Nej, det rår man inte för . (Afsides:) Hm tid, nu . Det är rådstudag i morgon, som du vet. Och mitt arbete? Hm, hm. Tänk om någon anade Ligger derinne i högra skrifbordslådan . LUNDELL. ditt embete, ja? Men der ingen spörjer, behöfver ingen svara; och dessutom inverkar det ingenting på det stora hela. LUNDELL. Att din hustru hjelper till vid skötandet af KATRINA. verkligen varit nog svag att tillåta . Fast naturligtvis jag arbetar om alltsammans. När blir borgmästarval? Ja. Längtar du? Nå ja när det roar dig, så har jag KATRINA (stiger upp). LUNDELL. KATRINA. Du hoppas naturligtvis ? Att det skefva då skall blifva rätt, ja. Ja, min ställning är verkligen något skef nu, KATRINA. LUNDELL. KATRINA. LUNDELL. innan mitt val blir afgjordt. Om det blir afgjordt. Om? Det låter som du tviflar Nej, jag tviflar inte. Du glömmer, att du KATRINA. LUNDELL. blef vald endast derför, att Tydén af sjukdom var förhindrad att åtaga sig förordnandet. LUNDELL. det. Bättre styresman ha de aldrig kunnat få der och fötter för att skaffa sig röster. KATRINA. Bah, bah, bah! Det var rigtig tur för dem, Emellertid blir det nu att arbeta med hän lare. Han är en studerad man och har pressen för sig. LUNDELL. Rådman Lind i Sandö är en farlig medtäf från kungen och dermed väl, och hvad tidningarna angå, så prata de om hvad de inte begripa. KATRINA. Studerad, studerad! Jag har fått dispance Men de prata dock . Dessutom Hvad vill du säga? LUNDELL. KATRINA. Heter det: Skomakare, blif vid din läst. Hvad menar du? LUNDELL. KATRINA. Att inte alla rådmän passa till borgmästare. Nej, det är också min tanke! Också kan LUNDELL. den der Sandörådman just bli hvad han är, tycker jag. Men jag är tokig jag, som står här och pratar.