Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, och enär Rikets Ständer af de föreledda handlingarne vunnit Öfvertygelse derom, att, genom den föreslagna upprensningen af Ljusne eif samt flottledens öppnande i de angränsande vattendragen, icke allenast flera utvägar skulle kunna beredas invånarne i dessa trakter att tillgodogöra der befintliga rika och betydliga, nu till en del utan gagn förmultnande skogstillgångar, utan äfven en. förbättring i den för värt land så vigliga skogshushållningen härigenom utan tvifvel åstadkommas, hafva Rikets Ständer funnit detta företag vara af den allmänna vigt alt detsamma hör med understöd från statens sida underlättas, i följd hvaraf och med biföll till E. K. M:ts högstberörda nådiga framställning, Rikets Ständer beviljat, för upprensning af Ljusne eif emellan sjöarne Or och Warpen, ett anslag af Tio Tusen sjuhundra (10,700) R:dr, alt från Riksgälds-kontoret utgå, med vilkor att, innan summan får lyftas, behörig säkerhet ställes för arbetets fullbordande i öfverensstämmelse med den plan, som derför af E. K. M:t kan blifva i nåder fastställd. 180 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 98. Hvilket Rikets Ständer få, till svar i ämnet, hos E. K. M:t härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Juli 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil den 9 Juli 1851. Preste-Ståndet den 9 Borgare-Ständet den 9 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående inrättande af så. kalladt transit-upplag. (Bevill.-Utsk:s Bet. N:o 12.) S. A. K.
Hvad läkare beträffar, så torde, om man undantar Stockholms stad, deras antal inom stiften vara så ringa, att af dem icke lämpligen kan bildas en egen valklass; och vid gemensamma val komme de att blifva utan inflytande på valens utgång. Jag anser det derföre icke vara skäl att för deras skull nu ifrågasätta någon grundlagsförändring. Hr Printzensköld: Jag hade önskat att mera upmärk samliet blifvit fästad vid D:r Rundgrens reservation. Plan har på ett fullständigt sätt ådagalagt olämpligheten af att välja riksdagsmän inom PresteSt:t på det sätt Utsk:t föreslagit; han har visat, huruledes af nuv:de 5 klasser skulle 2:ne komma att försvinna, och han har tillika på ett, som mig synes, öfvertygande sätt framhållit att genom den föreslagna förändringen i valsättet skulle kunna inträffa att alldeles ingen kyrkoherde komme in i PresteStit, utan tvertom en mängd läkare och komministrar. För den skull anser jag att R. o. Ad. bör såsom sin gemensamma tanke förklara att R. o. Ad. väl erkänner grundsatsen, att nemi. de af Utsk:t här omförmälde kathegorier af medborgare, tillhörande det lärda Ståndet, må inkomma i representationen, och härom förena sig med det Högv. PresteSUt, men det må ske på det sätt som D:r Rundgrens reservation innehåller, nemi. klassvis; och att således i grundlagen bör bestämmas att inom dessa klasser ett visst antal inom PresteSt:t böra väljas. Jag anhåller om propos. i denna syftning. Gr. Lagerbjelke: Att det förslag, Konst.Utslct här fram ställt, icke kan i oförändradt skick antagas, har redan den l:ste talaren ådagalagt. Det är sämre än den nuv:de grundlagen, derföre att detsamma är otydligt. Det kan icke nekas, att hvilken adjunkt, hvilken sådan icke befordrad prest som helst dock är ordinarie prest; han skulle således enligt detta förslag erhålla valrätt, hvilket sannolikt icke varit Utsk:ts mening, utan de prester som innehafva ordinarie beställning, fastän Utsk:t olyckligtvis kommit att begagna uttrycket »ordinarie prester.»
.1 fortsättande af fästningsbyggnads-arbetena vid Carlskrona, nemligen till skansen å Vestra Hästholmen 60,000: — „ försänkningar vid Vestra Hästholmen 24,000: — indelta arméens utredning beklädnadspassevolans vid värfvade regementena Anslag, beviljade att utgå år 1866. år 1867. underhållande af beväringsmanskapets beklädnad fortsättande af Topografiska korpsens arbeten, till kartegraveringen och till 20,000 55,000 - 4,470 — 14,600 50,373 40 36,750 320,250 15.000 100,000 90.000 100,000 84,000 4,963 80,984 189,000 Summa anslag. Till understöd åt officerare, som inträda i aktiv krigstjenst hos någon i vänskap ligt förhållande till Sverige stående magt „ aflöning åt skarpskytte-instruktörer . „ målskjutningspremier vid skarpskytte föreningarne „ anskaffande af skarp ammunition åt skarpskytteföreningarne „ anskaffning af 3,000 st. infanterigevär till ersättande af ett lika antal målskjutningsgevär, som från Kronans för råd skola till skarpskytteföreningarne utdelas „ uppsättning af beklädnadsm. fl. persedlar för 385 hittills vakanta soldatnummer vid Norra och Södra Skånska infanteri-regementena, hvilka inneva rande år komma att rekryteras, samt för denna materiels underhåll under samma år „ kostnader för arreststraffets tillämpning vid indelta arméen „ praktiska öfningar för krigskolan vid Carlberg „ anskaffning af materiel och hästar för nämnda praktiska öfningar „ uppförande af ett exercishus vid Carlberg. Fyllnad i anslagen till Garnisonsregementenas kokinrättningar, nemligen vid Lifgardet till häst 900: — „ Husarregementet Konung Carl XV 900:
Ad. nu, sedan våra förnämsta politiska rättigheter upphört, skulle antaga en annan re presentationsgrund, än den, sorn under sekler varit iakttagen. Jag är vän af en viss kontinuitet; denna finner jag bevarad i Utskrls förslag. Gr. Mörners förslag deremot innehåller något alldeles nytt och stridande mot sjelfva idéen för Svenska Adelns representation, den nemi., att endast ätten eger rätt att här uppträda. Jag anser det vara orätt att frångå denna idé; orätt mot de ätter, som blifvit adlade efter 1809, hvilka efter Gr. Mörners förslag endast skulle ega en röst, under det att de gamla ätferne skulle erhålla lika många som ätten räknar fullmyndiga manliga medlemmar. Det vore jemväl orätt emot de gamla familjerna, då dessa bestå af så högst olika antal ledamöter. Jag hemställer, om det vore billigt, att familjen Wästfelt eller Roos skulle representera med 30 personer, under det familjen Brahe blott skulle ega en röst. Adelns gamla representationsrätt är fortfarande det enda riktiga, det att hvarje ätt, ung eller gammal, eger lika rätt eller en röst hvardera. Det har här framhållits, hurusom de 102 utvalde skulle bilda en kärna, kring hvilken öfriga ledamöter kunde samlas. Jag hemställer dock hvad säkerhet man kan ega, att dessa 102. jag vill antaga det, våra utmärktaste ledamöter verkligen mottaga uppdraget. Jag erinrar i detta afseende orri de ständigt återkommande afsägelserna från revisorsplatser i diskonterna, och hurusom Riddarh,-Direktm gång efter annan får utse nya personer, för att få några som vilja åtaga sig uppdraget, ehuru detta är betaldt. Icke eger man större utsigt att de nämnde 102 skulle åtaga sig den dem ämnade lönlösa befattningen, såvida de ej utses bland Stockholms-adeln, som i alla fall finnes Den 7 April e. m. 103 här; men, Mine Hrr! »kärnan» blefve då, långt ifrån en aristokratisk, helt simpelt en byråkratisk korporation, den der säkerligen icke komtne att utgöra något uttryck af Sveriges jordägande adels tänkesätt.
Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid deras gemensamma Betänkande i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om Extra Grufvuhjelpen i Stora Kopparbergs Län. (i Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, samt Välloflige Borgareoch Hedervärda Bonde-Stånden har ofvannämnde, under N:o 4I2> afgifue Betänkande blifvit till Utskotten återremilteradt, med följande anmärkningar, i afseende på Utskottens dervid lemnade tillstyrkan om upphörande af den lindring, som, enligt 1818 års Bevillnings - Förordning, för Mantals-Ko - 348 Stats-U t skottets Betänkande n. lens utgörande, varit Dahl-Allmogen förunnad, nemligen: Inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln: af Herr af Uhr, Carl David, alt Markegångspriset å Kolen sällan eller aldrig uppgår till det värde, som Kohlen, vid en noga beräkning af productionskostnaden, ega i tillverkarens hand, aldrahälst om Transport-ulgifterne äfven komma i beräkning; hvaraf ock skall följa, att, ehuru Mantals-Kolen betalas efter Markegångspris, Allmogen likväl blir lidande genom dess fortfarande åliggande att denua praestation utgöra; Och har, på grund häraf, den förhoppning blifvit yttrad, att Utskotten efter pröfning af denna erinran, skola finna skäligt föreslå, att den Dahl-Allmogen hittills beviljade lindring, i Allmänna Bevillningen, äfven hädanefter måtte fortfara, så länge och intill dess Markegångs-priset fullt motsvarar värdet af de lemnade Kolen. Innom Vällofl. Borgare-Ståndet af Herr Norasus: att den Allmoge inom Stora Kopparbergs
En man, hvilken för sitt snille och sine kunskap a blifvit upphöjd tili Adelig och Friherrlig värdighet, blifvit President för ett af Rikets Collegier, blifvit Cominendeur af Kongl. Maj:ts Nordstjerne Orden, hvilken såsom medlem af alla lärda och vittra Academier och såsom Directeur af LandtbruksAcademien, var i tillfälle att verka mera till allmänt gagn än mången annan, och således ofelbart ansåg sig högre dertill förpliktad än mången annan, kan väl begära att hans kostnad må honom godtgöra!!, men ej att han må hugnas med uppfinnarelön; och ej heller lärer det passa att en sådan mans namn ställes i bredd "med en Herr von Siemen’s Det finns ingen mera som bär Efihrrre Edelcrantz’s namn. Såsom medlem af Ridd.erskapet och Adeln anhåller jsg om Betänkandets återremitterande och får jag, i händelse att detta beviljas, för Utskottet framställa den önskan, att arfvingames anspråk, i händelse de icke grunda sig på ett utlofvadt premium och således på ett ingånget Contract, måtte Den 25 Junii f. m. till Ständernes beslut framställas, under titel af anspråk på kostnadsersättning. Men U'sko^tets uppmärksamhet får jag derjemte underställa, om denna utbetalning, vare sig i följd att rättmätiga anspråk , på grund af contract eller b ott en på grund af billighet beviljad kostnadsersättning, rätteligen bör kunna förås Magazirislnrättningen till last; om den icke snarare bör föras på 9.de Hufvudtiteln, och Magazinslnrättningen från denna titel för kostnadsbeioppet godtgöras. Så har ju Utskottet i den anmärkta frågan, om den Magazirislnrättningen tillhörande köp - pär, som blifvit b. gagnad till taktäckning af Hennes Kongl. Höghet prinsessans Palats, ansett enligt med ordning, att Magazinslnrättningen skulle få kopparens värde af en annan in« komsttitel sig godtgjord.
Vid beviljandet af mer eller mindre betydliga understöd, som utaf allmänna medel skola utgå för att genom vattenaftappningar föröka eller förbättra den under enskild eganderätl varande jorden, måste obestridligen afses att genom statens dervid 'gjorda uppoffring till verkställighet befordra sådana både för det allmänna och för de enskilda jordegarne gagnande företag, hvilkas utförande, utan bidrag i låneeller anslagsväg från Slals-verket, åtminstone under närvarande förhållanden synes icke vara att förvänta, i anseende lill antingen saknade tillgångar eller den längre tid, som kommer att älgå, innan full ersättning för det dertill erforderliga tillskottet kan med säkerhet påräknas. Då nu intetdera af dessa läll förekommer i afseende pä det valtenaftappningsförelag midt uti rikets bördigaste och rikaste provins, hvars understödjande med statsanslag blifvit uti sednast anlörda motion föreslaget; så och enär, vid betraktande af de stora fördelar samma företags verkställighet, enligt hvad af motionären uppgif vits och af de lill Utskottet aflemnade handlingar vill synas, kommer alt tillskynda strandegarne omkring Ringsjön, Stats-Utskottet anser sig kunna antaga, alt desse, ulan behof af allmänt understöd, komma alt utföra detta företag, saknar Utskottet skäl att tillstyrka det för detsamma begärda betydliga anslag; hvadan Utskottet får hemställa, 49:0. att den härom väckta motion icke måtte af Rikets Ständer bifallas. Enligt hvad Riksdagsfullmäktige!) Erik Olsson från Örebro län, uti en inom Bonde-ståndet väckt motion, anmält, har bolag bildat sig för att upprensa och sänka den Hilmin och Hallsbergs socknar af nämnde län genomflytande Rall!o-ån, efter hvilken ås rensning, och sedan vattenböjden i densamma blifvit sankt, omkring2.000 tunnland bördig, fastän genom öfversvämning vattendränkt, jord. hvilken för närvarande endast iémnar en obetydlig skörd af starrväxler kunde gös-as fruktbärande:
Pa det mihbruk, ledande till Kongl. Maftts och Kronans lidande, genom försnillning af Stämpladt Papper ina förekommas, stall det owillkorli, gen och wid Sex Riksdaler Trettiotwa Skillingars wike gligga Domaren elier den, som i och för ljensicbefattningen Skrifter och Handlingar emottagcr, att ej allenast a sjelswa Stämpelen teckna till hwad Handling Shartan hörer, utan äfwcn, att den samma, jemte der Stämplade Papperet genomdragas, och sist eller Embets, Sigillet dera sätta, sa wida agaren icke sjelf mottagit detta försigtighetssteg, och ma Donmrcn eller Cmbetsmanncn, da denna ansiallt af honom besörjes, för den dertill utgående kostnad, beräkna sig Twa Skillingar som jemte annan Lösen, tecknas a Handlingen. Geometriste Chartor, sa wäl som Pergaments, Bref maga förses med Charta, Sigillata pä det sätt, att D en 18 Augustt. 297Z att den samma s,elfwa Handlingen paklisiras, hwar, wid åtminstone sa myckel af Papperet jemte Srämpclen bör sasthaftas, att dera kan tecknas till hwad Documenr den sartrma hörer. Utlämnar Landtmätare eller annan Vederbörande dylike Handlingar, utan att salunda wara Charterade, ersätte den felande Chartans-warde och plikte Sex Riksdaler Treltivtwa Skillingar. Underlåter någon att ined Slampladt Papper till sitt rätta belopp förse de Handlingar, som i denna Författning nämnde ära, plikte Tre Riksdaler Senon Skillingar, och berale Chartans dubbla warde.
Deraf visar sig, att antalet af understödstagande utgjort: år 184-1, å landet 3,852. i städerne 2,334. hvaraf åtnjutit hel försörjning å landet 1,062. i städerne 866. endast bidrag dertill å landet . 2,790. i städerne 1,468. .1,928 4,258. .6,186. dr 1846, å landet 4,955. i städerne 2,350. hvaraf 9 hvaraf åtnjutit hel försörjning å landet . 1,300. i släderne . 1,006. 2306 » endast bidrag dertill å landet 3,655. i städerne 1,344. » QQ(1 ___7,305; varande i dessa summor inbegripna minderåriga barn, år 1841 till ett antal å landet af 1,026. i städerne » 555. ^ » 1846 » å landet af 1,470. i städerne» 651. 2121 Denna fattigpersonalens tillväxt utgör dock ingalunda något bevis, att allmänna välmågan inom länet i samma mån aflagit. Att den materiella förmögenheten tvertom under sednare åren i allmänhet tillväxt, ja delvis betydligt, är uppenbart. Dertill hafva samverkat dels jordbrukets och fiskeriernas bättre skötsel, hvad det förra angår ostridigt till en del i följd af skiftesförrättningarnes fortgång, dels sjöfartens förmånligare konjunktur, dels ock den större utsträckning, som gifvits åt handelsoch fabriksrörelsen.
Ja nu ar i i f. rn. 315 tagit denna vändning, anser jag min begäran, att få Grefve Horns motion på bordet, böra förfalla. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande voteringsproposition: Den som yrkar, att proposition skall varda framställd derå, att Ridderskapet och Adeln skall förklara StatsUtskottet Ridderskapets och Adelns önskan, att StatsUtskottet må, vid Inkomstoch UtgiftsBetänkandernes författande, fästa det afseende å BondeStåndets beslut rörande Statsregleringens uppgörande, som kan förenas med StatsUtskoltets grundlagsenliga pligt, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition. Herr von Hartmansdorff: Det är endast till Kongl. Majit som Rikets Ständer i vårt land framställa önskningar, och ej till Utskotten. Den proposition, som nu är i fråga, anser jag således oriktig. Hafva vi ej rätt att besluta hvad som är olagligt, så hafva vi ej heller rätt att önskningsvis framföra det. Från Stånden emottaga Utskotten beslut, ej önskningar. Jag får följakteligen reservera mig mot en pro - 3.6 Den 26 Jan uarii f. rn. position, som innefattar dels alt vända sig nied önskningar till Utskotten, dels alt önska hvad söm är olagligt. Herr Hjerta: För att sätta Herr von Hartmansdorff i en bättre ställning, vågar jag anhålla, att ordet begäran sättes i stället för önskan. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, det, han ansåg en dylik ordföräudring icke lämpligen kunna äga rum. Grefve Frölich: Jag inser ej ändamålet med den föreskrift i Grundlagen, som bjuder, att voteringspropositionen skall uppläsas, om ej RiksStånden äga en obestridlig rätt alt göra de ändringar, som de finna med deras öfvertygelse Öfverensstämmande. Jag förenar mig med Herr von Hartmansdorff deruti, att ordet önskan är mindre lämpligt, och anhåller att meningen så uppställes, att, i stället för önskan, ett tillkännagifvande må uttryckas.
Vi förstå då äfven, att med hvarje barnasjäl, som genom menniskokärlek dragés in I||fll) et är en allmän åsigt, att allt hvad i den kärleksrike Faderns famn och så Cs^^p vi, utan den borgerliga lagens tvång, finner sin rätta plats, sin rätta verkningsgöra för att hjelpa våra fattiga oeh värnkrets bland oss, vinna vi alla genom en lösa likar, furtjenar beröm och beundran tillökning af goda krafter. af våra vänner oeh bekanta, utmärkelser från samhällsmyndighelerna och en obegränJag hörde en gång för länge sedan hu-: &gt;hvar gång stoftet tvingar sad undergifvenhet och tacksamhet från strun till en af våra äldre, nu bortgångne, itu hvad han band fast unders tödstagarne. författare uttala sin fruktan för, alt vi om mod långmod dock hans fingrar några år ej mera skulle hafva tjenstpigor Om vi vore hedningar, som blifvit upphopknyta det s o m brast. » och drängar i vårt land. Och hon blef * fostrade i sträng kastskilnad, och ej kände, att vi äro af samma ursprung och hafva Har vårt öga så blifvit öppnadt för hela ytterst bestört, när hennes klarsynte man samma lifsmål, på skilda vägar, så vore slägtets samhörighet, då inse vi också vigten helt lugnt svarade, att det ej vore någon denna tankegång alldeles i sin ordning. Men af det band, hvilket bör förena hvarje syskonsynnerlig olycka. belyst af det ljus, som kristendomen tänder flock, som talar samma språk och som fått De två förstodo ej hvarandra i denna i ett hjerta, hänfaller denna välgörenhet samma fläck på jorden till sin särskilda punkt, ty hon höll fast vid den gamla föremed betingad lön helt och hållet inom den verkningskrets. Och härmed komma då ställningen, att en klass menniskor, de fattiga, rent verdsliga företagsamhetens område och många saker i en rätt belysning. Då blir blott vore till för att göra lifvet beqvämt får således dela lott med hvarje annan det, att få lof alt hjelpa fram andra, den för den öfriga delen af landets invånare. spekulation, den nämligen att bringa jordisk rikaste källa till glädje och tacksamhet.
Hr Påhlmans, Carl Gustaf, om införande i Sverige af ett ordnadt statsskulds-systeme; Frih. Kanlzous, Johan Albert, ang. vexelcontrolleursbefatlningarnas indragande; Hr Grundelstjernas, Axel Willi, om särskildt anslag för telegraf-inrättningarna i Riket, m. in.; Hr Den ■■ Mari e. m. qj Hr Sabelfelts, Carl Oscar, ang:de inqvarleringsoch bellädnadshjelp för flottans underofficerare; Hr von Möltzers, Anders Joh. Fredr., om en nationalbelöning för Öfverste Klingstedt; Gr Anckarsvärds, Carl Henr., om en årlig pension • för numera aflidne Engelske Agronomen Hr Steffens’ efterlemnade enka ; Hr Hjertås, Lars, om utdelning af Lag-comitéens förslag till ny civillag; Frih. Hermelins, Carl, om föreskrift, att den spanmål, som lör statsverkets räkning upphandlas, skall levereras efter vigt. Ånyo föredrogs Hr af Robsabms, Carl Reinh., den 7 dennes e. m. på bordet lagda motion, om nya Hofrätten och förändrad indelning af Hofrätternas districter. Hr F rih. o. Landtm, föreslog remiss af denna motion till StatsUtskottet. Hr von Hartmansdorff, Aug., ansåg nödvändigt, att motionen äfven remitterades till Lagutskottet. I anledn. häraf blef Hr af Robsabms nu föredragna motion remitterad till Statssamt LagUtskotten. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då nu alla de väckta frågor, hvilka han trott sig böra föreslå till remiss till StatsUtsk. vore genomgångna, han ville för R. o. Ad. föredraga dem, som han för sin del ansett böra remitteras till Beviiln Utskottet. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Lärare uti ambulatoriska skolor, hvilka kunde anses som ett slags högre monitorer, behöfva icke i min tanke äga det kunskapsmått, som lärare uti fasta skolor; och då skola de erhållas emot mindre lönevillkor än hvad lärarne uti fasta skolorna måste äga rätt att fordra, f öfverensstämmelse härmed tillstyrker jag att ordet folkskola på första raden af detta mom. må utbytas mot orden fast skola. Frih. Ridderstolpe: Jag kan icke finna alt någon minskning bör äga rum i fordringen på de kunskapsprof, som böra afläggas. Icke heller fruktar jag att ämnen till Dan i3 Februari f. m. dessa skollärare komma att saknas inom fäderneslandet. Vid alla gymnasier finnes en mängd gymnasister, som komma att blifva ganska belåtne med att få stäcka sin lärokurs och göra den någorlunda svarande mot föräldrars tillgångar. Desse gymnasister äga redan kunskaper utöfver det mått, som fordras för att vinna inträde på seminarium och öro i den ställning, att icke lång tid för deni behöfves för alt ernå de kunskaper, som tarfvas för att med beröm och heder utgå derifrån. Jag anser en stor fördel härigenom vara beredd åt en hel hop mindre bemedlade föräldrars barn, hvilka nu ganska ofta, för alt fullkomna sina studier, till en del ruinera föräldrarna, derföre att föräldrarnes valvilja icke tillåter att stäcka studierna på sätt som nu kan ske till deras egen icke mindre än fäderneslandets nytta. Jag tillstyrker bifall till denna punkt med det tillägg, som Hr von Hartmansdorff föreslagit. Gr. Hamilton: I lnifvudsaken godkänner jag Hr von Hartmansdorffs förslag, men anhåller att dervid få anmärka, att jag anser att det i stället för välskrifning kan få heta skrifning; ty om fråga är att stafva val, så innefattas det i språkläran, och är åter fråga om skönskrifning, så kan det ej väntas af dessa skollärare. Vidare får jag, i likhet med hvad jag vid discussionens början yttrade, anhålla att orden: "hvarförutan han mäste innehafva de egenskaper, som åligga klockare på landet att äga, eller kunskap uti vaccination och åderlåtning,’’ måtte utgå af skäl som jag nu anfört. Deremot anser jag ett tillägg vara nödvändigt.
– Men herre Gud, tant lilla, säg då så gerna genast hvilken det är, – sade Anna otåligt, som under den vidlyftiga beskrifningen på mamsell Lovisas husapothek sprungit in efter hennes hatt och shawl och nu satte den på henne. – Ja, det är ju det jag ämnar, om du bara vill vara så god och vänta om jag inte säger dig ordentligt, så vore du i stånd att taga bläckbuteljen eller svinsalfvan, som står i en burk bredvid. – Nåväl! – sade Anna, halft leende och halft suckande, under det hon tillknöt hattbanden på tanten, hvilken stod stel som ett ljus, och lät kläda sig som en docka. – Jo, den tredje tar du på hvilken är klistrad en papperslapp som står ”Hjelmens välgörande magdroppar” på, – fortfor mamsell Lovisa med mycken vigt på de innehållsrika orden, – Kommer du ihåg det nu? Hjelmens välgörande magdroppar; dem brukar jag alltid ge de sjuke häromkring och de ha’ botat grufligt många det var en gumma häromdagen, som fått slag, och hon fann sig mycket bättre innan hon dog, då hon fått en matsked deraf det syntes tydligt, fast hon inte sjelf kunde säga något, och Anders, som hade nerffeber i våras – han hade säkert strukit med, om jag inte gett honom så flitigt af dem. – Ja visst, de äro förträffliga, tant har också gifvit mig af dem många gånger, men nu måste tant fara, det är väl en qvart se’n det ringde samman; – sade Anna afbrytande, och gaf tanten hennes psalmbok och parasoll. Efter ännu några förmaningar att icke glömma Hjelmens magdroppar, och tillsägelser att ”ha ett öga” på Maja, och grisen som stektes i ugnen, begaf mamsell Lovisa sig ändtligen af genom grinden, till det lilla anspråkslösa ekipaget, – kördt af Petter i grå linnerock, – som der utanför väntade henne, men hon hejdade sig just på fotsteget, med fara att falla baklänges i Petters armar, och skrek af alla krafter åt Anna, som redan var inne i förstugan: