Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottet af anförde skäl icke kunnat finna det de af motionärerne föreslagna ändringar i Lego-stadgan nu böra bifallas; då dessutom de förhållanden, för hvilka Herr Hjerta ansett föreskrifter böra inrymmas i en ny Lego-stadga, äro af den beskaffenhet, alt de stridigheter, som i anledning af dem kunna uppstå, böra bedömas efter sådane allmänna grunder, all några särskilda stadganden derför icke erfordras; då med orlofssedel, inrättad på det sätt tjenstehjons-stadgan bestämmer, det dermed arsedda ändamål synes lika fullkomligt kunna ernås, som genom införandet af s. k. tjensteböcker, hvilkas närmare beskaffenhet icke heller angifvits; och då slutligen Utskottet hyser tvifvelsmål om lämpligheten af införandet af särskilda skiljomän för slitandet af tvister emellan husbönder och tjenare; saknar Utskottet al! anledning att företaga den omarbetning af Lego-stadgan, hvarom Herr Hjerta i sin motion anhållit, och hemställer Utskottet för den skull : att frågan om en dylik omarbetning af Lego-stadgan måtte föi'- fal/a. 6 Samm ans. Lat/- samt Allm, Besvärsoch Ekon.-Utskottets Bet. Reservation: af Herr Friherre Posse, J. A.:”Y id frågans behandling inora Utskottet barjag gifvit min röst åt det förslag,att husaga borde tillåtas endast i fall, der tjenare af mankönet vore under 18 och af qvinnokönet under 16 år. Enär det icke torde vara nödigt att vidlyftigt upprepa hvad till försvar för en dylik lagförändring anförts, vill jag till besvarande upptaga endast de förnämsta skäl, som för husagans bibehållande blifvit framställde.
— Återbetalningar å kreditiv-räkningen i Rikets Ständers Bank 1,500,000: - Summa R:dr 20,077,219: 82. — 52 — Ofvannämnde å Riksgäl ds-kontorets Banko-räkning JV2 1 under innevarande års förra hälft influtne medel öfverstego med 420,733 R:dr 78 öre de genom utassigneringar bestridda utgifter, hvadan behållningen å samma räkning, som vid årets början utgjorde R:dr 365,984: 71. uppgick den 30 sistlidne Juni till » 786,718: 49. Riksgälds-kontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank. Sedan Rikets sednast församlade Ständer meddelat förändrade bestämmelser rörande det sedan längre tid tillbaka till bestridande af Riksgälds-kontoret åliggande utbetalningar anvisade kreditiv å Rikets Ständers Hank af högst 1,500,000 R:dr, enligt hvilka 4 procents årlig ränta skall erläggas för de belopp, som å kreditivet. lyftats, hafva, angående kreditivets användande under sistlidne och detta år, kontrakter blifvit upprättade, enligt hvilka kreditiv-året beräknats från den 1 Februari. Under det sålunda bestämda första kreditiv-året, eller tiden från den 1 Februari 1864 till Januari månads slut 1865, hafva tillsammans derå blifvit lyftade och åter betalde R;dr 3,700,000: — hvarjemte Riksgälds-kontoret erlagt belöpande kreditiv-ränta med » 13,738: 89. Under nu ingångna kreditiv-år hafva följande belopp från kreditiv-räkningen till Riksgälds-kontorets Banko-räkning J\ls. 1 blifvit öfverförda, nemligen: den 11 Augusti 1865, i afräkning » 25 » >5 i ytterligare dito » 21 September » återstoden, ...
Nio 87, fattade beslut i fråga om medels anvisande till den s. k. sammanbindningsbanan genom Stockholm. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Hr Reutersvärds, Patrik, den 13 dennes bordlagde förslag Den 20 Maj. 431 om aflåtande af inbjudning till Högv. Preste-St. att biträda R. o. Ad:s beslut i afseende å 7:de punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 88, ang:de lånebidrag för anläggning af en jernväg mellan Köping och Uttersberg, med grenbana tili sjön Lillsvan. Föredrogs Hr Tornerhjelms, Rudolf, d. 16 dennes pä bordet lagde anhållan att, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, få afsäga sig befattningen att vara ledamot i Bevilln.-Utsk:t och Elektor. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Då jag vid sednaste plenum begärde Hr Tornerhjelms ansökan på bordet, visste jag ej de vigtiga skäl, som föranledde denna afsägelse. Jag får nu tillstyrka bifall. Frih. Cederström, Rudolf: Med mycken tillfredsställelse öfver en förut nog sträng ledamots beredvillighet, instämmer jag i Hr von Franckens hemställan om bifall till Hr Tornerhjelms ansökan; och är jag äfven utan några specielt andragna anledningar, för egen del öfvertygad om, att, när någon af R. o. Ad:s ledamöter begär att få afsäga sig en plats, detta alltid sker till följe af högst vigtiga skäl. Hr von Knorring, Oscar: Jag får deremot för min del förklara, att det ser ut, som om R. o. Ad:s ledamöter, vid afsägelse af deras platser, icke alltid hade så vigtiga skäl; och anser jag det af Frih. Cederström gjorda tillägget vara alldeles öfverflödigt, ty hvarje ledamot af Utsk. kan ju erhålla 3 veckors permission, och, om detta ej förslår, ytterligare 14 dagars förlängning, hvilket således tillsammans gör 5 veckor, som han kan få vara frånvarande. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos.
Den iZ H7aji. tiden, torde med säkerhet kunna päräknas lättare tillgäng lill friwillige, eller fsr lindrig betalning legde, och förmodligen skulle äfwen fl re emellan 20 och 2Z ärs ä!der häldre wilja friwilligt upfylla den dem alagde militairifVe förbindelse för Z är för att sedin wara frie, än att för framtiden alltid wara i osäkerhet att wid förefallande behof genom lottning kunna pakallas i den emellan 2a och 4A ar förut fbreM-cfne alder. Ifrån förmögenheten ater runde legde stridsman om sa tarfwades med lika anledning och lika rättwisa fordraS, som wid 1829 ärs Riksdag, med undantag af all jord, som genom den ordin lira och extra roteringen redan häfta för den upfyllte fVyldigheten att anskaffa stridsman. Da jorden icke mera i detta land, än andre, åligger att »restera krigsfolk, men hwilket i senare rider, utan sammanhang med skattläggning blifwlt willkorligt blott al hemmanen be? wiljadt har den oroterade jorden ar 18 >o alagde förbindelse, endast grundad i qodtycko, icke warit anna»' än en partiel bcwillning, älagd en witz medborgaceclatz, men sedan den nn ar werkftälld, synes detta bewiltningösysteme för att bereda en jämn fördelning i bördorne kunna fortsättas pa det sätt alt den öfriga förmögenheten i Riket i jemnförelse till den sist roterade, inträder i förbindelse att lega krigsfolk, eller art gifwa en deremot swarande a gift uran beräkning och kunde ungefärliga »värdet af 2:ne mantal säterie som merendels blifwik älazde upsätta en soldat, blifwa grunden för beräknit.geu af annan förmögenhet till upsSttande af en förmögenhetesoldat. Egenuyttan fom ofra leder Den i5 Maji !
Det är som om starka ramar skulle fatta i huset och rycka det omkull. Jag känner mig så underligt ensam, liksom om jag bodde midt ute på en vid hed, långt från alla menniskor. Det är stormen som gör det. Den går så obehindrat omkring och flåsar ända in på rutorna, och det närmar sig natten, den långa svarta natten, då alla menniskor sofva. Då man får draga täcket öfver öronen och ändå ligga och höra på det der. Och så kommer stormen rytande, tjuter till och trycker sig alldeles flat emot rutorna. Man darrar för att de skola brista. Det käns så underligt omkring hjertat. (Utdrag af bref till K. af G. d. 7 Mars 86.)282 Hvad är det ni säger: ”det är bland menniskans mest förhatliga egenskaper, att saker och personer så småningom upphöra att göra intryck på en, hvaraf blir en följd att man behöfver omvexling t.o.m. i vänskap.” – Vet ni hvad! jag kan icke se något förhatligt i det, det är ju en så naturlig följd af menniskans förmåga af utveckling och af utveckling genom umgänge med andra. Och i det som är naturligt kan jag aldrig se något förhatligt; det är endast det missbildade, förvridna, missriktade som blir det. Men man proppar i oss ända från barndomen en hop idéer och åsigter; andras villfarelser, hvilka vi genom vanan komma att anse som fullgiltiga. Så är det med detta. Vi ha fått för oss, att detta behof af ny tillförsel utifrån, skulle vara liktydigt med trolöshet. Jag kan icke gå in på det. Men saken är den, att detta behof finnes i så högst olika grad hos olika individer. Kälkborgarsjälar, hvilka redan tidigt nå den utveckling, som ligger inom deras räckvidd, kunna år efter år stå qvar i samma förhållanden, utan att det käns som någon skada för dem. Ty de ha icke möjligheter för ett rikare utbyte; äfven der det fans att taga, skulle de icke ha förmåga att tillegna sig. Annat blir förhållandet med individer som gå ut i lifvet med en rik fond af utvecklingsmöjligheter.
Då Utskottet anser sig icke behöfva vidare redogöra för motiverna till de förändrade bestämmelser och föreskrifter, hvilka förekomma i nedanstående §, får Utskottet alltså hemställa, att Rikets Ständer, med gillande af deruti föreslagna stadganden, måtte godkänna och till införande i det nya reglementet för Riksgälds-kontoret, i stället för nu gällande 195, 196 och 197 §§, antaga följande De till Riksgälds kontoret influtna uppbördsmedel eller aflemnade behållningar samt detta verks öfriga kontanta tillgångar skola, såvidt och så länge de icke behöfva an - Stats-Vtskottets Memorial JK 278. 11 vändas för samma verk åliggande utbetalningar, hållas allmänna rörelsen tillhanda och göras räntebärande genom desammas utlåning emot skuldförbindelser, som Fullmäktige anse innefatta full säkerhet och hvilka antingen äro afgifna af städer och menigheter eller inom riket befintliga, af Kongl. Maj:t oktrojerade, penninge-förvaltande verk och inrättningar, eller ock försedda med hypothek af räntebärande obligationer eller förbindelser, utfärdade af sådana verk och inrättningar samt andra större bolag och föreningar, som, efter erhållna, af Kongl. Maj:t meddelade, oktrojer eller fastställda reglementen, trädt i verksamhet. Utlåningstiden må af Fullmäktige bestämmas, dock får densamma icke öfverskrida Sex månader efter nästa Riksdags början. Lånesummans förhållande till derför hypothiserade obligationers kapital-belopp, äfvensom den ränta, hvilken för ifrågavarande lån skall till Riksgälds-kontoret erläggas, må likaledes, med afseende å dessa obligationers afsättlighet och den vanliga penninge-räntans belopp, af Fullmäktige bestämmas. Derjemte får Utskottet äfven förnya sin i Utlåtandet JVS 169 gjorda hemställan, att Utskottet, på det Rikets Ständers beslut och stadganden rörande nu ifrågavarande ämne skola så snart som möjligt kunna tillämpas, måtte få sig uppdraget att, för dessa besluts och stadgandens behöriga iakttagande under tiden intill dess det nya reglementet för Riksgälds-kontoret varder utfärdadt, derom meddela Fullmäktige i meranämnde verk särskild underrättelse.
Riksgälds-kontorets enkeoch pupillkassa, understöd åt . 123. Riksgälds-kontorets utgifter, upptagande af lån för • 137. Riksgälds-kontorets pensionsstat Riksgälds-kontorets reglemente, angående öfverlemnande till Kongl. 140. Majit af . 145. Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning, berättelse angående 3: 29. Riksgäldssedlar, inlösen af . 91. Riksmarkegång sprisets bestämmande \ :0ö « 'iivJjöti-nu/: i • 74: 80. Riks17 Utlåtandets Nummer och Moment. Riks-registraturet, lifgifvande af . 66: 138. Riks-Ståndens och Utskottens betjening, aflöningsförskott åt . 6. Riks-staten, angående den upprättade nya . '144. Ringbom. L. J., Seminarii-föreståndare, pension åt 74: 55. Roknäs—Arvidsjaur, väg emellan . 78; 11. Ronneby läroverks utvidgande 66: 44. Rotering, åsatt hemmanet Fångåmon J\° 1 i Jemtland, befrielse från 1 7. Rotevakans-afgift för lägenheten Myrbacken, befrielse från . 36. » för hemmanet JYs 3 Weda, befrielse från . 37. Rudbecks enka, pension åt 74: 21. Rundeberg, C. 0., {fektor, pension åt . 74: 49. Runstenar, aftecknande af 66: 130. Ränteersättningsfond, Sala silfververks, berättelse angående . 35. Rönö kungsgård, afsöndring af jord från . 49. Rörbäckskihl—Eslevik, kanal-anläggning mellan . 78: 30. s. Sala silfververks ränteersättningsfond, redogörelse för 35. Sala silfververks återgång till Staten . 63. Salpeter-fondens öfverlemnade till Riksgälds-kontoret 51: 21. Sammanbmdningsbanans genom Stockholm ledning öfver Riksgäldskontorets tomt 132 .
Den Man, som fört Sveriges trupper på Tysklands fäll, hvars skarpa blick inträngde i framtiden, han förstod nog hvad inverkan en inrättning af denna beskaffenhet skulle medföra på den Svenska soldatens lynne, och han hade rätt beräknat sin calcul. Jag tror icke, att tiden är inne att vilja omkullslörta hvad med goda afsigter blifvit uppbygdt; alt rifva ned är lätt, men icke sä alt uppbygga. Jag anhåller, att delta anslag måtte flyttas tillbaka lili 4:de hulVudtiteln, dit det egentligen hörer, oell skiljas ifrån den 9:de. Hr Mannerskantz, Carl Axel: I motsats lill de båda siste laiarne, får jag förklara, att jag fullkomligen instämmer i SlatsClslcs förslag, just på den grund, som Gr. Björnstjerna framställt för Invalidinrätlniugens bibehållande, nemi. alt bereda en fördel åt den i öfrigt så vanlottade gemenskapen af värfvare armeen, och åstadkomma den moraliska inverkan, sorn 11 r Grefven omnämnt. Om denna inrättning vore af det omfång, d. v. s. hade sä stora capitaler, att hon kunde i sitt sköte emottaga all den gemenskap, som frän värfvade arméen förafskedas, dä skulle det vackra ändamål, som af Hr Gr. Björnstjerna åsyftas, kunna uppnås; men dä detta alldeles icke är händelsen, då endast eli ringare antal vid denna inrättning kan Den 7 Nos ernber. 123 inrymmas, i anseende till anslagets otillräcklighet, så mäste följden blifva den, alt, tinder det 1'a af det manskap som afskedas, kan å inrättningen inlagas och der mår ganska bra, komma de öfrige T9rt af detta manskap att stryka trasiga omkring, tiggande på vägar och stigar.
Ridderstapet och Adeln har den z:dje dennes till Lag-Utstottet remitterat ett af Herr Friherre EF. Saltza ingifwit Memorial, deruti Herr Friherren, till förekommande af Skvgarnes utödande, as siere anförde stal yrkat, alt Skogsäwerkan matte straffas lika med stöld, och att den Jägeri-Betient, som bewisligen deltager uti tjufnad a Krono,Skogar, utan skonsmål matte warda hängdI fragan om straffets stärpande för Skogsawerkan får Utstottet wördsamt åberopa desi, den 2z:d>e sist!. Junii gifne Betänkande öfwer Herr Lagmannen Grefwe Gyllenborgs i samma amne wäckte lika Motion; och hwad särskildt angar" ett vkadt answar för Jägeri-Betjeningen, dä de uti stn tjenste-utöfning begå brott; sä har Lag-Utstottet icke funnit stäk, att tillstyrka någon förändring uti de härom gällande Författningar; hwilket dock Riksens Höglofl. Stander wördsamt understalies. örebro den n Julli 1812. PäHögloff. Ridd. och Adelns Pä Hvgwörd Prcst-TällLcdamöters magnar, dets Ledam. magnar, Ist. b. Strömfelt. fl. ch Hedren. Pä Wallofl. Borgarc-StänPä Hederw. Bonde Ständets Ledam. magnar, dets Ledam. magnar, ^1. kdöutvist. dstils Svensson. /r. 'lkullgren. Upp - ' Dcn IZ Julik. i6iz Uppläst hos Ridd. och Adeln den r; Juli,'. Prest-Ständer den i; - » Borgarc-Ständet den rz Bonde-Ständet den iz - « wördsamt Memorial! I^ti ett till Hederwarda Bonde-Ständet lngifwit, derifrån till Lag, saint Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utstotten den 22:dre ststl.
Jag vili söka utreda, huruvida garanti kan gifvas tor ös orubbliga förhållanden, sorn vilja fastställas, huruvida realisation, som anses för förnämsta medlet till myntbestämningen kan verkställas utan våda, och sluteligen huruvida icke ett varaktigt förhållande emellan Banco-. Den x7 April /. m. sedlar och Silfver kan etableras utan användande af Realisation. Garantiera för ett orubbligt förhållandeskulie vinnas^dsrigenom, att privata actieägare skulle bli delägare i Banken för ftdelar och Nationen för f:delar. Skulle pluraliteten bestämma åtgärderna för Bankens styrelse, hade Nationen lagligen samma magt, sorn förut och kunde, när som hälst förändra Styrelsegrunderne. Skulle åter de private rösterne gälla iika med nationens* uppkommevoverksamhét , i stället för verksamhet, och Rikets magtägande Ständer skulle lika så väl kunna bryta coritractet med Bankens privata delägarei som de förr kunnat göra det /med dem, som i Banken på god tro insatt silfver. Den verkliga garantifen för contractets och i följd deraf, myntförhållandet® orubblighet, ligger då uti det moraliska band, som nu, mera än förr, skulle anses afhålla Nationen eller Ständerne från eri orättvisa. Om än jag* ville antaga denna garanti för tillräcklig, skulle ändå de fleste icke anse den så. Bankens Styrelse kunde alltså komma att sakna förtroende. Man anser Bankens fond i Silfver tillräcklig för utväxlingen, men man anser den böra ökas, för att stärka förtroendet. Jag tror också att Bankens närvarande Siifverfond vore mer än tillräcklig för utvexlingen, om den aldrig varit inställd och således förtroendet alarig rubbadt, meri olika är förhållandet nij; Det Den 17 April f. tit, 321 Det är lått stt bibehålla ett förvärfvadt förtroende, man det är svart att återvinna ett ea gång förloradt» Man må antaga, att fonden är 5 millioner och att den på ett eller annat sätt ökades med 3 millioner och såmedelst gjordes vederhäftig efter 120 sk. cours för feddar utaf den utelöpande Sedelstocken. Jag tror icke att någon Bank äger i förhållande så stor reel valuta.
Hvad var orsaken att 1850 års Ständer antogo en ny, förut icke känd, bränvinslagstiffning? Jo den vackra grundprincipen, att dermed tillintetgöra den så högt öfverklagade oreda, som härflyter från det omåttliga förtärandet af bränvin så i stad, som på landet. För vinnande af delta stora mål, insågo Rikets Ständer, att fördelar borde till någon del tilldelas dem, som måste afstå från husbehofsbränningen, hvilken för landtmannen hitintills utgjort en icke obetvglig inkomstkälla; och derföre beslutades, att $: delar af ulminuteringsoch utskänknings-afgifterna, som inflyta i stad, skulle tillfalla densamma, och den, som inflyter från landet i hvarje län, utdelas lika efter folkmängden; men i detta, så väl som i andra fall af så genomgripande förändring, år knappast för menniskor möjligt att stifta lagar, som ej med tidens lopp behöfva ändras. Om Rikets Ständer då kunnat förutse, att den ädla principen i en så hög grad skulle fortgå till åsyftadt mål, som nu är händelsen, då en mängd landsförsamlingar afskaffat både minuteringsoch utskänkningsslällen, så hade ock den bestämmelsen influtit, att afgiften derför inom hela länet skolat fördelas på samtliga städer och socknar i förhållande till hvarderas folkmängd. Så länge en sådan lagbestämmelse saknas, är och blir det rental' omöjligt, att i någon mån kunna utrota de många utskänkningsslällen, som i städerna existera; ty, om staden än är bland de minsta, har den ändock 5 5 6 sådana, och man kan icke undgå att se, huru en del af såväl stadssom landtbefolkningen der besöker det ena stället elter det andra, och regeln är icke: ”patrull förbi”, utan ”bär in för att se och smaka”, och der häfdas då en för mången prisvärd sed: ”Törn ditt glas i botten, kosta hvad det kosta vill.” Eftersatsen blir ock dyrköpt, emedan de glömma sig ända derhän, att de, så länge en skilling eges, döfva alla sinnen; först då penningar och kredit taga slut, vaknar, fastän långsamt, medvetandet och tanken på hvad de gjort.
Då 3:ne Stånd uppskjutit afgörande! af Maximi-beloppet, inliii dess .Reglementet skulle komma under pröfning , år oi.ekeiigen formen iakltägen , och 1111 rälla liden inne lili denna Irågas afgörande. T vanne Ledamöter af Banco-Utrkoitet hafva i (rågan sig yttratJ den ena anser risenen af desse län för låntagaren sä sier, all hirn derföre viii, all de skola bestämmas endast lii! 2000 Rrdr; den andre värde Ledamoten anser dem deremot för en ren skänk lil! Låntagaren , och att de derföre icke höra öfverskrida beloppet äf 2000 ILdr. Jag hemställer, om desse yttranden icke äro så contradicloriska, att de påkalla ett närmare bestämmande, huru Utskottet anser desse ifrågavarande Lån , och endast af denna anledning skulle en ålerremiss vara nödig. Här liar afven blifvit jj-ttrat, att, genom desse Lån, vanan af Silfver-rtinta enskilde emellan kunde blifva en följd. Jag skulle anse det för en lycka , om det blefve vanligt, att man med 5 prC.'t i Silfver finge, hos enskild Person, afliquidera capital och ränta , emedan detta förhållande skulle förutsätta stora disponibla eapitaler , och ått de icke kunde göras fruktbare på förmonlfgare sätt, men beklagligen inträffar troligen aldrig detta förhållande i rår tid. No ve rn b et’ f. r», 4*7 Herr Ton Hohenhausen a åser hl c af ung uppgå file summor , som hitintills varit och hädanefter blifva till utlåning disponible, icke rigtigä ; det är val möjeligl, men jag tror det dock icke, emedan de äro utdragne ur Bankens bocker , och jag ilar sdi t af Banco-Utskottets egne Ledamöter visshet derom, att jag icke misstagit mig. — Jag förnyar min anhållan om återremiss. Herr Munck af Rosenskjöld: Med förundran har jag hört Herr von Hohenhausen påstå, alt de ifrågavarande
Då jag nyss begär de ordet, skedde det för att framlägga resultatet af mitt studium af Utskottets Betänkande, Det är af den omfattning, att det fordrar en sträng uppmärksamhet, på det man ej genom motiverne för åsigterna, må förvillas i åsigterne. Men då jag hört att man verkligen tror på möjligheten att Riksens Ständer skulle kunna anse sig böra afslå publiciteten, så finner jag m>g skyldig att^ingå uti pröfning af de premis. ser till ett blifvande beslut, som det Högloflig^ Utskottet uppställt. Det såges att Bankens ställning redan är känd. Örn Pden verkligen^vorejjkänd, hvad lönar det då mödan f.tt^strida mot publiciteten. Bankhus ställning år känd, och icke känd. Den år känd af dem, hvilkas speculationer äro af den natur att de af denna kännedom kunna äga nytta. Den är icke känd af dem som speculera åt ett annat håll, som vilja fästa penningen, som köpa egendom, som contrahera skulder. Det såges att Bankens publicitet kammer att veik» menligt pä opinionen. Utrikes betyder opinionen om vår Bank föga, så långe exputten öfvers!iger importen. Hvad opinionen Ben 7 Maji f m, 9* jnom oss beträffar, så anser jag det vara samvelspligt att så ställa till, att opinionen må bli sådan som den bör vara, det vill såga, instäm^- mande med sanna förhållandet, Många tara” hafva i i5o år flutit, för det ptt man förvillat opinionen och undangömt sanningen. Man har sagt den ena gången Ban-> ken år rilc, den gör stor gevinst; deri skall lifva och befordra nåringarne. Andra byggde hårpå sina nåringsföretag, I salu och köp beräknades egendomarnes vården derefter. Man säde en tid derefter; vi gjorde ifla sorn handlade så j gevinsten var gjord. Man drog åter in. Egendomarne måste säljas till halfva värdet af hvad de förut gällde. Enkors och barns tårar voro följderna af en sådan ombytlighet. Man säger; vi skola vänta med publiciteten till dess att realisationen blir besluten.
Vid Näsby 20 Engelska får, 7 springoch gällgumsar ; vid Tomtsättra 5 Engelska får, 3 springoch gällgumsar; vid Kamsö 18 st. Eiderstedtska får , 19 springoch gällgumsar; vid Stensättra 21 Spanska får, 23 spring-och gällgumsar; summa 116. Näsby den 24 September 1811. Anders Engström , Eric Ersson i Skäggetorp, K. Hof-Predik. och Comminist. i Taxinge. Nämndeman. Sigill. Såsom icke kännare af får-racet, får jag blott intyga ofvanstående antals rigtighet och fårens ullrikhet och feta utseende. S. P. Nordstedt, Enskiftes Landtmätare. Sigill. Att vid nedanskrifne Herr Bruks - Patron v. Wahrendorfis Egendom finnes 2 Spanska spring-gumsar, 13 tackor, 2 hamlar och 15 års* lamm, tillhopa 34 st. Spanska får, intyga undertecknade och som med liflig, ed bestyrkas kan, om så påfordras. Berga Säteri den 30 Sept. i8n<. Ears Hellgren, A. Enberg, Fogde vid Berga. Krono-Länsman, Sigill. T> Anders Jansson i Sörby, Akers Socken, Bonde. Bomärke. Vid Ekvalls gård underhålles Eiderstedtska får, ig st.; vid Byringe dito, dito Spanska dito 13; vid Sörlänna dito dito Holländska dito 30; intygas på begäran af Länna den 30 Sept. 181I. Anders Olsson i Granboda, Nämndeman. Bomärke. Den 7 Juli, s Att vid Ånhammar med Härökna underhålles och nu finnes 64 st. Spanska får, intygar på begäran undertecknad. Ånhammar den 29 Sept. 1811. J. Julin. Såsom vittnen: Eric Olofsson. Eric Ersson. Att en spring-gumse, 15 tackor, 2 harn lar och 14 års-lamm, tillhopa 32 st.