Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 sammanhang hvarmed dels Herr Silverstolpe, Axel Gabriel, jemte anmälan, att Riddarhus Secreteraren, i kraft af flera uråldriga beslut, uppbär en extra inkomst vid hvarje introduction under benämning af 10 R:d. och ett kalas [Parquet], har på anförda skäl yttrat den önskan, att RiddarhusUtskottet måtte få sig uppdraget att i sitt förslag om Secreterare lönens förhöjning låta ingå ett fullkomligt afskaffande af denna sportel, och dels har Herr Grefve Posse, Claes, väckt den motion, att då både billighet och rättvisa talade för den föreslagna lönetillökningen för Riddarhusets Betjening, men Riddarhus-Cassan, i anseende till dess ringa tillgångar, hvarken nu eller i en framtid, efter Grefvens tanka, skulle komma i tillfälle att uppfylla denna Ridderskapets och Adelns välgörande afsigt, derest icke Cassans tillgångar ökas genom förökade Capitationsafgifter eller andra utvägar; så trodde Herr Grefven, att en sådan annan utväg skulle kunna påräkJftas, i händelse Ridderskapet och Adeln Den 27 Juli e. m 1301 med honom delade den öfyertygelsen, att vid näst instundande Riksdag, då nya RiddarhusDirecteurer komma att väljas, de blilvande Directéurerne skulle kunna åtaga sig förtroendet att i RiddarhusDireclionen vara Ledamöter, utan att derföre åtnjuta något honorarium, eller om de ej helt och hållet skulle kunna indraga?, detsamma åttniudstone kunde mindskas till ungefärligen motsvarande värdet af dess primitiva belopp, eller en Am Rhenskt vin; och hafva dessa motioner, jemte de särskildta yttrandensom Herr Friherre Stjernstedt, Carl Gustaf, Herr Friherre Klingspor, Fredric, Herr Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig, Herr Friherre Hjerta, Lars, samt Herr Wejdenhjelm, Eric Wilhelm, i ämnet afgifvit, blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln under den 21 i denna månad till RiddarhusUtskottets utlåtande remitterade.
Maj:ts Befallningshafvandes i Calmare Län granskning och bepröfvande, samt den aflöning, som nu af Statens genom utmarkerues fördelning ökade inkomst till Embetsoch Tjenstemännen vid den särskildta Läns-Styrelsen utgår, utan att vara för dessas bergning tillräcklig, endast förorsakar en minskning i Statens inkomster, af behofvet icke påkallad, och hvilken framdeles kunde blifva än större, då Embetsmännen till äfventyr» med fog begärde löneförhöjning, funno Riksdags-Fullmägtige anledning föreslå, att Öens särskildta Styrelse mätte med första upphöra och endast någon viss tillräcklig tid bestämmas för de ärenders afslutande, som derstädes redan äro eller under loppet af innevarande år blifva anhängige, samt att Öland hädanefter likaledes som hittills ställas under Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Calmar inseende; dock med bibehållande af Borgholms Stad och de å landet inrättade Köpingar samt Magazinsoch Curhus; äfvensom att, då stundom inträffande menföre vintertiden hindrar Ölands innevånare att öfverkomma till fasta hindel, rättighet måtte dem lemnäs, att, till bibehållande af fata - iStats-Utskottets Betänkanden. ar lier, der sådane af nämnde orsak för rättsökande möjligen kunde gå förlorade, få med behöriga betyg styrka, att öfverfarten varit omöjlig; uti hvilket anförande åtskillige bland Ståndets Ledamöter instämdt. Vid öfvervägande af detta ämne, har Stats-Utskottet nogsamt funnit, huruledes inrättandet af den provisoriska Läns-Styrelsen på Öland verkat, att de derstädes genom utmarkernes delning tillkomne ny hemmans Enskiftning och odlande blifvit fortskyndad och hvilket i följd af Kongl. Maj:ts Landsfaderliga omsorg vidtagne verksamma sätt att befordra Piikets hufvudnäring satt Öland i oeconomiskt förhållande uti en betydlig tillvext samt tillskyndat
»Nej, tant lilla, jag svär inte – jag bara stryker under, som det heter på yrkesspråket.» »Yrkesspråket. Hvad betyder det? Jag menar, hvad har du för dig?» »Åh litet af hvarje. Jag är författare, litteratör och konstkritiker – ibland!» Det blef alldeles svart för ögonen på mig. Den där pojkvasken, som jag kom i håg så godt som ofödd – författare! Den där skolråttan, som kunde svänga i sig 40 plättar i gången – litteratör! »Ja, på det hela taget är författarskapet en öfvervunnen ståndpunkt», fortsatte han och lade benen bekvämt i kors. »Ser tant Lova, jag hade inte råd att svälta ihjäl, och så blef jag så förbannadt nedskälld!» »Villy!» sade jag alldeles förfärad. »Det var ett fasligt språk du för. Är det kanske modärnt?» tillade jag spetsigt, ty han hade nyss nämnt, att han hörde till de modärna. Villy såg litet förlägen ut. »Vi är en klick artister, som håller ihop, och då sållas inte orden så noga, ska tant veta», sa han slutligen. »Färg måste det finnas både i lifvet och i konsten.» »Använder du sådan’färg’ i din bok, så undrar jag visst inte på, att du blef »nedskälld», som du uttryckte dig», sa jag skämtande. »Hör du, är det värkligen sannt, att du skrifvit en bok?» »Jaha.» »Och fått den tryckt?» »Jaha.» »Och omtalad i tidningarna?» »Jaha – och det så det kändes.» Mitt mod steg hundra prosent. Hvad skulle inte jag vid mina 46 år kunna åstadkomma, när han, som var bara 26, kommit så långt! Jag tänkte delge honom mina planer – men så – nej – det gick inte – jag kände mig för förlägen ännu och beslöt att vänta. Villy satt och stirrade framför sig. De röda kinderna hade blifvit bleka, och de breda händerna ryckte omedvetet i soffransen. »Det var en förbannadt bra bok, ska jag säga tant», kom det slutligen tvärt och afhugget. – »En sådan, som man bara skrifver en gång i sitt lif.
Den numera äfven inom Sverige vunna erfarenheten, att jernvägar, fastän de mellan sina ändpunkter icke blifvit fullbordade, dock kunna tillskynda allmänna trafiken väsendtligt gagn, samt att landets rörelse kan i hög grad befordras genom särskilda bandelars öpnande för densamma, utgör dessutom ett tillräckligt skäl för Utsk. att icke biträda ofvan omförmälda åsigt, ang:de afvaktande af de efter sednaste Riksdag påbörjade 2:lie stambanornas fulländning, innan några vidare dylika arbeten för Statens räkning företagas.» Det synes mig som hade Utsk. här sökt att med en allmän sats, jag hade så när sagt, med en fras, affärda saken; åtminstone har det så upställt sina satser, att dess resonnemang icke håller stånd vid närmare betraktande. Dessutom har Utsk. antagit förutsättningar hos öfriga provinsers innevånare, som visserligen kunna äga grund, men som då äga den i en öfverdrifven föreställning om hvad som genom statsanslag skulle kunna utföras. Dessutom får jag hänvisa till det konkreta i Utsk:s förslag, då det säger i afseende å sitt projekt om jernvägens fullbordande till Kathrineholm, att under gynnsamma förhållanden denna bana kan blifva färdig 1860. Men det är en annan omständighet, som jag under de gemensamma öfverläggningarna hörde framdragas, nemi. att denna banas fullbordande kunde lägga hinder i vägen för R. St:r att vidblifva hvad jag anser vara en följd af föreg:de St:rs beslut, nemi. att öga färdigt så mycket som fordras för att sammanbinda Östersjön och Nordsjön samt vägen till Skåne. — Då Utsk. såsom ett kardinalskäl åberopat för sitt förslag »Östergöthlands rättmätiga anspråk», så finner man, vid efterseende huru Utsk. i sin plan sett dem till godo, att den östra banan icke skulle kunna begynnas förr än 1864 och icke blifva fullbordad förr än — om Gud vill—• 1869. Det är således 7 år qvar ännu, innan den ens kan komma att bära någon frukt. Jag hemställer om man icke då kunde inom dessa 7 år få de båda andra banorna färdiga, då åtminstone något helt vore gjordt.
Yid slikt förhållande har Bartco-Utskotskottet funnit sig böra i det förut vidtagna beslutet hos Rikets Ständer vördsamt föreslå så beskaffad jemkning: Ba/ico-U tsk:s Memorial, N;o i3i. J' att Auction ej kominer alt anställas nied ändra Gulioch Silfverpanter, an de, sorn lill Banken hemfallit eller i83o Ars ingång, saint Vidare förfalla; meri alt egarne tili de panter, sohl under loppet af nästföregångna året 1829 förfallit, så vidt de inom i83ö Ars utgång förete och aflemna silia pantsedlar, må, sig till godo. Contant undfå skillnaden emellan Låne-beloppet, med derå upplupen ränta för 18 månader, och det belånade Guldets eller Silfiéts Värde* efter det för Bänken bestämda invexlingspris; samt att härom rnå lill vederbörande pantegnres kännedom i allmänna Tidningarna kungöras* Dock öfverleitinas detta lill Fl i kels Ständers vidare upplasta bepröfvaiide. Ankom till Exp. Utsk. d. 3 Mars 1830* Memorial, med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så he.skafjädl för kl a - 4 £anto-tJtsk:s Memorial, N:o i3i. rande j idt, uti den summa af /fo,ooo Julr, för hvilken Rikets Ständer förklarat en persons namn al dr ahögst hama i UpplåningsDisconten blifva häftande , äfven nul i beräkning tagas de Skuldeller Löftes förbindels er samma person kunde hafva sig iklädt i BancoDis-conten, Låne-Contoiren eller deli serskilda Bonden för Län på Adier och Documenter.
Jag gjorde det icke lörsta gången jag yttrade mig, emedan jag då var en af de första, som liar uppträdde, samt då hörde anmärkntr mot betänk, göras, hvarföre jag icke trodde, alt del skulle få så mycket understöd som det sedermera vunnit; men då nu niånga érfarne talare och upplyste embetsman af dem, hvilka hafva nära kännedom af denna fråga , hafva yttrat sig till förmån för betänk-, och det äfven kommit till min kännedom, alt PresteSt., som lill följe af sitt kall har noga kännedom om hvad som hörer till detta ämne, beslutat all bifalla betänk.; så tager äfven jag mig friheten att anhålla osn bifall dertill, troende att det är så godt att göra det nu som sedan. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Flere talare före mig hafva yttrat, att de ämnade börja vid början. Jag skall söka följa deras exempel med blott ett villköl-, nemi. det, alt jag får bestämma hvar jag tror början vara. Om man halen fronllinie, så måste man till den punkt , sorn är värst attackerad, skicka de trupper, sorn man har till sin disposition. Det är angeläget att först hjelpa det, sorn är mest i behof af hjelp, och, mine herrar! en stof del af erler lian icke föreställa sig till hvad grad länshäktena äro i behof af den hjelp, som Utsk:n nu behjertat och sökt åstadkomma. Den största orsaken lill nationens demoralisation skola herrarne finna i dessa länshäkten, der man, i brist på utrymme, nödgas, såsom flere talare sagt, insätta den oskyldiga tillsammans med deri största bof. Jag har i den mån, sorn utrymmet inom Westerås häkte det tillåtit, sökt ätt åtskilja arrestanierne ungefär i dessa 4 classer, nemi. försvarslöse för sig, sedan ransakningsskyIdige, eller sådane som skola föras lill Den i5 Januari. domstolarna för att undergå ransakning, i särskildta runi, derefter tjufvar för sig oell slutligen mördare för sig.
Oss tillkänna Sin Nådiga afsigt att, i händelse densamma skulle på lika billiga vilkor så för Moderlandet som för Kolonien till en främmande Makt kunna afträdas , en Afhandling i detta ändamål genast ingå , håfve Vi, enligt Vår underdåniga Skrifvelse den Side i denne månad, med öfvertygelse att Kongl. Maj:t insett fördelarne vid en sadan åtgärd och besluter det som närmast länder till Rikets bästa , erkänt och samtyckt hvad Kongl. Majit sålunda funnit för godt, i synnerhet då Kongl. Majit såsom vilkor härvid antagit, att afkastningen af det Kapital, hvilket för ifrågavarande Ultra-Marinske Besittning må kunna erhållas , skall användas efter de i Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse den 15 Maj 1813 fastställde grunder, samt Kapitalet alltid, på det i samma Skrifvelse utstakade sätt, blifva att anse för en Sverige tillhörig Fond, som allena mot säkerhet kari användas till större eller mindre del i och för ändamål , dem Kongl, Maj:t finner instämmande med Rikets fördel och gagn, och Riksdags-BesluteU 765 hvarjemte Vi 1 underdånighet förnyat det i sistnämnde Skrifvelse gjorda förbehåll, att Svenska Stats-Verket icke må belastas med någre Utgifter i och för det serskilda Departementets eller Tjenstmännens underhåll , som tillhöra Koloniens Styrelse. §. 28. I öfverensstämmelse med 80 §:n RegeringsFormen håfve Vi förehaft åtskillige frågor om jemnkningar och rättelser i Roteringarne uti flera Län samt för sådana ändamål i underdånig, het öfverlemnat till Kongl. Maj:t att befordra nödige undersökningar och åtgärder, på sätt Våra härom aflåtne Skrifvelser för serskilda fall serskildt innehålla , och hvilka Skrifvelser Vi Oss till alla delar åberope , nemligen : 1. Den 17 sistlidne April om Roteringen vid Vesterbottens Regimente; 2. Den 18 April om JBätsmans-Roteringen i Halland; 3. Den 29 Maj om Båtsmans-Indelningen i Blekinge ; 4. Den 27 Maj om Roteringen i Jemtland; och 5.
Ståndet, som lemnade sitt bifall lill hvad Utskottet under denna §, sidan 52, hemställt och yttrat, godkände del bilogade förslaget lill förändrad lydelse af ifrågavarande §, med ett tillägg af innehåll, ali handlande samt fabrikör eller annan näringsidkare bör uppgifva jemte ständige arbetare anställda i hans rörelse eller näring, äfven antalet dagsverken, utförda af tillfälliga arbetare, samt jemväl, huruvida lill rörelsens bedrifvande användas egna eller hyrda lokaler och i sist nämnda fall, hvilket hyresbelopp, sorn derföre betalas. Med bifall till Utskottets hemställan, godkände Ståndet § 8, sådan den i Betänkandet N:o 20 förekommer. § 10. Med bifall till hvad Utskottet å sidan 53 föreslagit och yttrat, godkände Ståndet det bifogade förslaget till förändrad lydelse af ifrågavarande §. § 11. Utskottets förslag till förändrad lydelse af momentet 6 godkändes, och lades yttrandet i anledning af återremiss utaf momentet 9:o till handlingarna. Hvad Utskottet härefter vid slutet af förevarande Utlåtande å sidorna 54 och 55 hemställt och yttrat, blef af Preste-Ståndet bifallet. Frän Vällojl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos å nyo Konstitutions-Utskoltets Memorialer: N:o 57, med förslag till ändring i 14 § 5 mom. Riksdags-ordningen, angående Bruksegares represenlations-rätt. Såsom Ständets gemensamma tanka, hänvisades till Konslitutions-Utskoltet det förklarande, alt valrätt må tillkomma äfven andra fabriksegare å landel, och alt valdistriktens indelning må uti grundlags-paragrafen införas. N:o 58, med förslag lill ändring i 14 §. 4 och 5 momenten Riksdagsordningen. Såsom Ståndets gemensamma tanke, förklarades, all följande ord böra från 14 § 5 mom.
Nu skulle det väl kunna tyckas, att, då Staten eger ett embetsverk, hvilket bredvid de öfrige göromålen äfven fått sig updragen förvaltningen af en barmhertiglietsinrättning, denna förvaltning icke borde ske på samma barmhertighetsinrältnings bekostnad; ty med samma skäl skulle ju t. ex. indelta arméens Beklädnadsdircktioncr äfven få bidraga lill tillökningen i KrigsKoll:ii tjenstemäns aflöning, eftersom det är genom KrigsKolhm närande direktioner erhålla sina medelsbehof. Hvad serskildt det belopp angår, som blifvit stäldt till K. M:ts disposition är jag visserligen öfvertvgad om detsammas användande till allmosor ät verkligen behöfvande, men jag hyser icke destomindre den öfvertygelsen, alt dessa enskildta gäfvor, så att säga utom protokollet, icke kunna hänföras till krigsmanslmskassans afsedda ändamål. Under öfvervägande af hvad här ofvan, med hänseende till manskapets pensionering, förekommit och blifvit utredt, har jag trott mig finna giltig anledn. att föreslå: det krigsmanshusmedlen uteslutande mätte användas till manskapets pensionering och pensionernc med tillhjelp af såväl de härigenom ökade tillgångarne som af öfverskoltsmedlen allmänt ökas till ett skäligt belopp; samt att dessutom pensionerne för värfvadt manskap blifva, med tillhjelp af härtill serskildt anvisade medel, ökade till det helopp, som förslaget uptager. Sedan jag i de hufvudsakligasle delarne nu vidrört hvad som angår den slående hären, öfvergår jag med några ord till Gottländska Na tiona Ib c vä r ing e n. Enl. min upfallning, utgör den Gottländska försvarsorganisationen ett mönster för det öfriga Sveriges och vittnar om sällspord skicklighet samt statsmannavishet hos så väl inventorn som hos dem, hvilka efter honom vidmakthållit och fullkomnat dess skapelse.
Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade sin förut gjorda proposition, hvilken af Ridderskapet och Adeln bifölls. Friherre Boije, anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskap ets och Adelns be^ slut. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 20 Januarii 1820. S. D. Vid föredragning så väl af Herr Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 20 dennes på bordet lagde motion, angående tjenligaste sättet för tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid innevarande Riksdag, som ock af Borgareoch BondeStåndens Protocolls - Den 27 Januarii. 197 Utdrag af den 22 och 24 dennes, rörande tryckning af Bilianget af RiksStåndens Protocoll m. m., stadnade Ridderskupet och Adeln i följande beslut: 1:0 Att tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll borde tördelas på tvenne jemte hvarandra löpande nummerföljder, sålunda, att uti den ena intogos endast den egentliga Protocollsstommen och de munteliga anföranden, men deremot i den andra, under titel af Bilagor till Protocollet, alla motioner och skrifteliga anföranden, försedde med ordningsnummer för dagen. 2:0
I sammanhang med detta ärende har hos Eik sens Ständer förekommit ett af Riksdags-fullmägtigen från Malmöhuslän, Nils Mänsson, afgifvet samt af Riksdagsfullmäktige från samma Län Jöns Pehrsson och Anders Nilsson jemväl biträdt anförande, med begäran, att Riksens Ständer, i kraft af deras beslutande rätt uti allt, som angår Flyinge, och Dahlby Kungsgårdars jemte det dervid inrättade Stuteriets inkomster, samt med afseende derå, att de dagsverken, Allmogen uti ifrågavarande Härader till dessa Kungsgårdar, emot vedergällning af förtäring, hitintills utgjort , hvarken äro inberäknade i Hemmanens räntor eller genom ordentliga Contract tillkommit, ville förordna att en sådan Allmogens dagsverksskyldighet borde för framtiden upphöra: till stöd för hvilket anförande Nils Mänsson åberopat och dervid, uti bestyrkt af - 6o Underdåniga Skrifvelser. skrift , fogat Kammar-Collegli uti ämnet med~ deldta underd. utlåtande , hufvudsakligen innehållande, att dagsverksskyldigheten, efter ali sannolikhet, härleder sig från frivilligt åtagande af Allmogen , i en tid , då så kallade hjelpedagsverken nästan ofver hela Riket till Kungsgårdarne utgjordes 5 hvadan, och på för öfrigt upp. gifna grunder, Kammar-Collegium hemställt, dels om icke Allmogen kunde från dess åliggande att utgöra dagsverkspenningar i Nåder befrias, dels ock att, på sätt en af Rikets Herrar, RiksMarskalken etc. Herr Grefve von Essen, uti dess, å Stuteri-Öfver-Styrelsens vägnar, afgifna underdåniga yttrande, jemväl tillstyrkt, JS. K. M. täcktes till Stuteriets vidmagthållande nödiga medel, till ett mot Dagsverks-penningarne svarande belopp, i Nåder bevilja.
St. har framställning derom blifvit gjord, att, ehuru, enligt så väl i\ §. 2 Mom. i 1798 års ConcursStadga, som 6 Cap. 2 och följande §§. i nu gällande ConcursLag, förste Domstols beslut i Concursmål skall gå i verkställighet, ändå att det icke vunnit laga kraft, och Borgenär ega att mot borgen lyfta den fordran, sorn honom blifvit tilldömd; så skola dock åtskillige Domare, uti frågor, som emellan Borgenärer och Syssloman i afträdt bo uppstått, angående fördröjd redovisning för boets tillgångar eller origtig tillämpning af GoncursDomen, ické ansett första instantiens Dom i sådan senare tvist bö - 540 Exp. Utsk. förslag till und. Skrif v. N:o 222* i-a gå i verkställighet, i fall tvisten vidare fullföljes, äfven om sjelfva GoncursDomen redan yunnit laga kraft; hvaremot andra Domstolar förklarat Doms fullbordan, älven i sådan tvist, böra genast ega rum, hvilket oek syntes desto skäligare, som det eljest skulle bero af en tred-: §kande Syssloman att, genom misstydning af GoncursDomen, gäcka Lagens föreskrift om verkställighet af samma Dom; och vore derföre ett förändradt eller tydligare stadgande härutinnan så mycket nödvändigare, som omförmälde, af de fleste Domstolar antagne tolkning af så väl nu gällande som 1798 års CoiicursStadga föranleder den olikhet, att HäradsRätts Dom i redo,- visningstvist emellan Borgenärer och Sysslomän ej vinner verkställighet, men deremot RådstufvuRätts Dom i sådan tvist, lika med Råds tu fv uRätts beslut i andra mål, hvilka der i första instantien afdömas, gå i fullbordan, hvarigenom fordringsägare uti Concurs, sorn är anhängig vid Domstol å Landet, erhåller sämre rätt, än Borgenär i Concurs, sorn är anhängig vid Domstol i Stad. Vid öfvervägande af denna fråga hafva R.
Proposition, angående öfverlåtelse till Allmänna Barnhus-inrättningen i Stockholm af en utaf Stockholms Stads och Läns Kurhus å Kungsholmen begagnad tomt. 7. Dito angående upphörande af de inom Lappmarkerne i Norrbottens och Westerbottens län under namn af Domareoch Tingstolk-näster utgående afgifter. Bih. till R. St. Proposition, angående upplåtande till Norrbottens lans Hushållnings-sällskap af gamla länsfängelsebyggnaden i Piteå. 9. Skrifvelse, i anledning af åtskilige af Rikets Stander vid sistförflutna riksmöte beslutade lagförändringar. '10 Dito i anledning af vidtagna åtgärder för Arméens härvarande utrednings förråds skyddande mot eldfara '11. Dito angående befrielse från rotering för hemmanet Ansätt i Jemtlandslän. 12. Proposition, angående ett pensions-tillskott från Allmänna lndragnings-staten åt Majoren vid Götha Artilleri-regemente Johan Wilhelm Westerling, vid afskeds erhållande från innehafvande beställning på stat. 13. Dito angående Löjtnanten vid Svea Artilleri-regemente Nils Robert Themp tanders uppförande till pension å Allmänna lndragnings-staten vid erhållande afsked. J4 Dito angående pension på Allmänna lndragnings-staten för Löjtnanten vid Första Lifgrenadier-regementet P. J. C Loenbom. 15. Dito angående sinnessjuke Underlöjtnanten vid Jönköpings regemente Carl Arvid Forshalls uppförande till pension på Allmänna Indragnings-staten. 16. Dito angående t. f. Fältläkaren m. m Doktor U. Mullerns uppförande till pension å Allmänna lndragnings-staten efter erhållet entledigande. 17. Dito rörande anslag för fortsättning af de geologiska undersökningarne inom Riket samt utgifvande af derpå grundade kartor. 18. Dito om anslående af 1 mantal Låstad Jägaregården jemte A mantal Grönetomt lill boställe åt Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs län. 19.
I flera delar har Utskottet följt allmänna Lagens föreskrifter, i andra ater en temmeligen tydlig analogie med de samma; men nästan i de flesta fallen ej ägt någon annan norm än det enskilda omdömet om förseelsernes inflytande pä Samhället, jemte den större eller mindre lätthet att undwika dem. Emedlertid har Utskottet, sä midt kunnat ske, sökt att gifwa ät ifrägawarande Författning ett mindre strängt innehall, och uti ätskilliga 88 föreslagit de förändringar, hwartill gjorde påminnelser föranledt. Widare, och i sammanhang härmed, har man förment en behörig gradering af förbrytelser ej wara nog fullkomligt iakttagen och yrkat, att, dä dehe äro sä widt skiljde till deras beskaffenhet och werkningar, en derefter afpasad skillnad i straffen mätte stadgas. En sädan gradering af felsteg, hwarwid ingen förut gifwen Lag jcmförelsewis tjenar titt grund, beror i Utskottets tanka ganska mycket as Memorial N:o 26. 411 det fattade begreppet om sörbrytelsernes natur af ringare eller swärare, ef blott i hwad deras påföljder beträffar, utan ock med afseende pä helgden af den Lag som öfwerträdes. Öfwerträdelser af Allmänna Lagen beifras såsom ingrepp uti enskilde Medborgares rättigheter; Grundlagens manhelgd mäste dä anses såsom brott emot Staten. Utskottet har likmäl äfmen härutinnan sökt att sammanjemka meningarne och, i öfwercnsstämmelse med förekomne anmärkningar, gradera straffen i förhällande till förseelserne. I anledning af den erindran, att Stats-RädsLedamvt, som i de fall Ansmarighets-Lagen utstakar sig förbrutit, borde särskildt answara den waldförde för den olyckliga belägenhet, hmaruti han honom försatt, har Utskottet trott sig böra föreslå tillämpning af Nättegängs-Balkens l Cap. 12 §.