Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. gjort förslag i samma riktning, får jag anhålla att II. o. Ad. ville bifalla §:n, sällan den lyder, så mycket mera som ingen olägenhet gerna kan uppkomma af densamma. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af den fdrev:de §:n, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till densamma, och då dervid svarades mångå ja, jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 18. Bifölls. § 19- Gr. Sparre: Att säga att hulvudredaren är ansvarig för all den skada, som timat, så vida den kunnat förutses, är ett alldeles märkvärdigt stadgande. Hvilken skada som helst kan förutses, och då borde det väl stått »som med väldig omtänksamhet kunnat förutses.» Då man så ofta åheropat Tyska lagen, förvånar det mig alt man icke äfven iakttagit densamma här, ty den säger att hiifvudredaren »skall använda all omsorg ctc.», ty han är ansvarig för all skada, som timat och lätt kunnat lörutses. Jag tror således att detta stadgande är olämpligt. Och om man jeinför detsamma med hvad som säges i moliverna tili lagen, så står der att hiifvudredares förhållande till sina medredare bör vara detsamma, som ombudsmannens till sin hufvudman. Om man nu slår upp Lagboken och läser 15:de 324 Den 10 September e. m. kap:t Rältcgångs-balken samt 18:de kap:t Hamlpls-balken, så finner man att larens stadgande om ombudsmans ansvarighet är af helt annan beskaffenhet. Och som den bär löljda grundsatsen således icke öfverensstammer med allmänna lagens, får jag anhålla om återremisS af §:n, på det Utsk:t må kunna taga i öfvervägande hvad jag nu yttrat. IIr Rabenius: Jag tror att §:n med sin nuv:de lydelse icke medför den våda, Gr. Sparre lörespeglat
Men här uppstår äfven, mine Herrar! en annan fråga: emot hvem egentligen, emot hvilken fiende, som detta försvar skulle komma i fråga. Jag kan egentligen icke se emot hvem, örn icke emot England, och dä tror jag verkligen att det blefve temligen fruktlöst, vare sig att depöten ligger i Götheborg eller i Marstrand. Här har af sjöministern blifvit sagdt, att det vore ganska lätt alt hindra kanonslupars och jollars utlöpande ifrån Götheborg, men jag tror för min del att det vore ändå lättare att hindra deras utlöpande från Marstrand, hvilket jag icke ser vara någon möjlighet i händelse af stark sjö och isynnerhet om en flotta, vida öfverlägsen vår, ligger derutanföre. I afseende på en talares påstående, att ifrån Marstrand genom den depot af skärgårdsförsvar, som der kunde förläggas, kommunikationer med fasta landet skulle kunna underhållas, så får jag uppriktigt bekänna, att jag icke insett den, ty jag tror icke att detta är möjligt med den beskaffenhet, som landet pä den vestra kusten har. Jag tror således att i alla afseenden, äfven om, såsom sjöministern bevisat, de tider vore förbi då man med en Tordenskölds djerfhet kunde landsätta trupper och på detta sätt intaga etablissementet, så veta vi att det skett antingen på Koön genom landstigning der eller på någon holme på andra sidan om Marstrand. Jag kan icke föreställa mig att, i händelse af sjökrig, man kan protegera våra fartyg, som behöfva skydd under Marstrands kanoner eller våra kapare, som kunna dit införa priser. Här har af sjöministern blifvit sagdt, att om de sjöofficerare, som äro anställde vid nya varfvet i Götheborg, skulle frågas, om de ville utbyta sina bättre bostäder derstädes emot sämre på Marstrand, så skulle de dertill vara villige. Detta skäl tror jag icke bör kunna ingå i någon beräkning, men hvad som här torde blifva en hufvudsak är huruvida vi hafva tillgångar, huruvida Statsverkets tillgångar medgifva att alldeles förkasta hvad en föreg:de tid har nedlagt stora Den 12 Ja n uari. 95 penningesnmmor på.
Sedan Kongl. Majit under den 8 Februari 1847 beslutat, att Christianstad från och med samma dag skulle upphöra att räknas till rikets fästningar, och under den 19 i samma månad i följd deraf befallt, att förslag till fästningsverkens rasering och stadens förvandlande till öppen garnisons-ort skulle efter vederbörandes hörande uppgöras, har frågan om raseringen med alla dithörande omständigheter den 19 Februari 1850, efter hvad af protokollet öfver landtförsvarsärenden för samma dag inhemtas, uti Statsrådet till slutligt afgörande förevarit, och dervid förordnadt blifvit, så väl att raseringen skulle på statens bekostnad verkställas inom viss tid, som huruledes den derigenom uppkommande lediga mark skulle användas dels till exercisoch målskjutnings-fält för den i staden förlagda garnison, dels för stadens behof. Konstitutions-utskottet, som äfven emottagit en i ämnet af Hr Stjernsvärd, G. 31., anmäld anmärkning, har serskildt fästat sin uppmärksamhet vid detta faktum, såsom ett exempel på ett förhållande, som, ehuru det angår ett af rikets vigtigaste intressen, likväl icke är i afseende å sin administrativa behandlingsform i grundlag närmare bestämdt. Då på ena sidan alla kronans lägenheter, större eller mindre, som på ett eller annat sätt kunna medföra någon inkomst eller annan fiskalisk fördel för kronan, enligt 77 § R. F. skola förvaltas efter grunder, dem Rikets Ständer bestämt, och icke kunna utan deras samtycke kronan afhändas, saknas på den andra närmare bestämmelser om den dispositionsrätt, regeringen tillkommer öfver kronans fästningar.
Yid hvarje Riksdag förebär man missräkningar och misstag, och vid hvarje Riksdag begäras nya bidrag af Folket till denna grusbackes ordnande efter en bättre smak. Redan äro 120,000 R:dr Banco nedgräfde i Lejonbacken, och ändock fordras ytterligare 80,000 R:dr dertill. Hvem ryser icke för Lejonbacken, då han ser densamma, utan att på minsta sätt kunna upptäcka hvart de 120,000 R:dr B:co tagit vägen, ehuru likväl för en så considerable summa ett ypperligt Palats bort kunna höja sig utur gruset. Jag tillstyrker alltså, att ingen summa utöfver det årliga byggnadsanslaget för Stockholms Slott må beviljas. Herr Ribbing: Jag anhåller att få förena mig i allt hvad Grefve von Fersen i fråga om hästafvelns upphjelpande anfört. Det vore önskligt, att man för detta ändamål nu använde lika stora summor af Statens medel, som för i oo år sedan, då skulle snart hästculturen bringas till ett vida bättre skick än det, hvaruti den nu befinner sig. Lika med Grefve von Fersen, anser jag icke skjutsningsbesväret vara det svåraste hindret för hästafvelns förbättring, och tror att man icke deraf bör afskräckas från att vidtaga åtgärder till detta ändamåls vinnande. Säkraste sättet att skona Den 22 Maji. de unga* hästarne från en hård medfart, vare sig för skjutsvagnen eller plogen, är att, såsom Herr Grefven föreslagit, få insätta dem unga till Remontér, då man bör hoppas, att en skonsammare och klokare behandling vunnes. I andra länder brukar Kronan med förmon, att köpa sådane unga ämnen till remonter, för att under den lid, då de sätta sig i växten, lemna dem mera frihet och derefter insätta dem till tjenstgöring vid Regementerne. Friherre Ridderstolpej Fr edrik, anförde skriftligen:
samt upprätta förslag till den tertialtionde, såväl hvarje församling i det hela, jemförelsevis till andra församlingar på Gotland, som ock hvarje hemman, i mån af godhet och afkastning, ansåges billigen kunna till presterskapet utgöra; samt att förenänmda af församlingarne och presterskapet valda ombud, likaledes med Kongl. Majits Befallningshafvande till ordförande, skulle upprätta förslag till en billig uppskattning af alla på Gotland befintliga kyrkoherdeoch kapellans-boställen samt af den behållna inkomst, som deraf kunde påräknas; med berättelse hvarom samt eget underdånigt utlåtande Kongl. Majits Befallningshafvande hade alt till Kongl. Majit inkomma; hvarefter och sedan dessa förberedande åtgärder blifvit fullgjorda, Kongl. Majit ville ånyo taga ärendet i öfvervägande och, efter tillförlitligt utredda förhållanden, derutinnan fatta nådigt beslut. Till åtlydnad häraf, och sedan Kammar-kollegium afgifvit underdånigt förslag till kronotionde-sättning för alla skattlagd» hemman och lägenheter i Gotlands län, hvilket förslag, upptagande beloppet af kronotionden för hela länet till 3,740 tunnor 20 kappar spanmål, den 14 Juli 1854 af Kongl. Majit i nåder fastställts lill efterrättelse, hade Kongl. Majits Befallningshafvande, för upprättande af förslag till tertialtionden samt behållna inkomsten af kyrkoherdeoch kapellans-boställena, den 21 September 1859 samt den 12, 13, 18, 19 och 20 Mars 1861 hållit sammanträden med församlingarnes och presterskapets ombud; hvarjemte och då vid dessa sammanträden allmänt yttrats den önskan, att jemväl öfriga presträttigheter måtte till beloppet bestämmas och presterskapets samtliga aflöning på en gång regleras, alldenstund det vöre af föga gagn om spanmålstionden ensam blefve bestämd, under det Stats-Utskottets Utlåtande N:o 115.
VexelOperateuren allena är den, som tilläfventyrs torde vinna, genom kursens ebb och flod men jag tviflar på, att detta intresse har särdeles många försvarare bland Köpmännen, emedan det just är dessa sednare, som få betala denna vinst. Jag är således tillfredsställd af den uppoffring, jag, såsom sjelf Köpman, gjort åt mitt enskilda interesse, då jag, såsom medborgare, sökt att i närvarande tidpunkt motarbeta en myntbestämning. Jag upprepar det man finner det lätt att anskaffa den bristande qvantitelen i Bankens Silfverfond men förhållanden kunna inträffa, som göra det ganska svårt, måhända omöjligt, och man besinne, hvilken osäkerhet, och hvilket vingleri i älla penninge-lransactioner, som under denna mellantid skola komma att ega rum. Hvartill bar då en sådan, egentligen att säga till ett verkligt ändamål kraftlös, opinions-yttring tjenat, om ej till att förvilla och göra oreda? Genom det af mig önskade dröjsmål, intilldess man vore vuxen, att åt åtgärden gifva verkställighet, äfventvrade man allsintet i resultatet och den ali - 6 Den ig Octo ber f. m. männa Crediten skulle således då hafva vunnit allt hvad den nu, genom äfventyret, oundvikligen förlorar. Ty vill man målet, så tror jag man säkrast uppnår det, då man vandrar sin väg med säkra och fasta steg men vill man hinna det med inbillningens skenande hastighet; så torde man lätteligen antingen helt oell hållit gå miste derom, eller ock genom någon olycklig cullbutt fördröja ankomsten. Och skulle man icke i öfrigt till och med böra tvifla på, det man alfvarligt vilL målet . nemligen myntvärdets bestånd då man alltjemt på samma olyckliga väg fortfar att sammanblanda StatsVerket med Banken, och låter 72 §. RegeringsFormen qvarstå i dess närvarande skick med häfden af Riksens Ständers missbruk utaf deras deri öfver Banken tillerkände myndighet.
Herr Doctor Falk, att ett annat Protocoll öfver samma Ärender för den 24 Jan. 1811 ej i de närmast derefter följande blifvit antecknadt hafva undergått justering. Bilaga F till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 17 Junii 1812. Uppå af Herr Grefven och Ordföranden framstäld fråga, om vid de nu till slut läste Protocoll öfver JustitimÄrender någon anmärkning blifvit gjord, svarades dertill Nej. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden gjorde Proposition: Att sedan Utskottet fullgjort den pligt, detsamma af Regeringslagarne i afseende på de i StatsRådet förde Protocoll varit ålagd, Utskottet uti skrifvelse ' till Riksens Ständer, under öfverlemnande af sin vördsamma förklaring, att det ej finnes någon anledning till anmärkning emot Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande eller Konungens Rådgifvare i Commando-mål, anmäler, att det sålunda förrättat den granskning, som enligt 76 § Riksdags-Ordningen och 11 § i den af Riksens Stän• der stadfäste Ansvarighets-Lag för Stats-Rådets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commando-mål frikallar bemälte Höga Embetsmän från all ansvarighet för deras Embetes utöfning intill den dag, då närvarande Riksdag tagit sin början; hvilken enhälligt bifölls, och skulle expeditionen i enlighet dermed uppsättas. Memorial med förslag till ny redaction af Tryckfrihets-Lagen. Med anledning, så väl af de af förra Constitutions-Utskottet aflemnade förslag till förändringar uti Tryckfrihets-Lagen som af de, hvilka i Konungens vid denna Riksdag aflåtna Nådiga Proposition innehållas, samt de uti de respective Riks-Stånden gjorde anmärkningar, får Constitutions-Utskottet härmedelst sitt förnyade förslag till Riksens Högloflige Ständers pröfning vördsammeligen öfverlemna.
Riksdags-Ordningen uppräknar, ej måtte uti det i Riddarlius-Ordningens 18 §. omförmälda Bänkrnansval deltaga, och Landtmarskalken, i anledning deraf, förklarat, att då sistberörde §. föreskref, det samtlige Ridderskapet och Adelns närvarande hela antal skall delas i serskilda delar, hvarje Afdelning vid Bänkmansvalet för sig uppropas att förrätta sådant val, och hvar och en dervid inlemna en sluten sedel o. s. v., samt Riksdags-Ordningen ej innehöll något häremot stridande, enär dess 4i §. väl uteslöt vissa högre Embetsman från Utskott och val dertill, men ej från Bänkrnansval, kunde ej Landtmarskalken, sorn uti sin aflagda Landtmarskalks-ed svurit att ställa sig till ovilkorlig efterlefnad, ej blott Grundlagarne, utan ock den antagna Riddarhus-Ordningen, emot 18 §. i denna Ordning, jemförd med 28 och 4( §§. Riksdags-Ordningen, å den gjorda framställningen meddela proposition; så och då denna senare likväl af Ståndet yrkats, hade öfverläggningen, jemlikt 55 §. Riksdags-Ordningen, blifvit förklarad hvilande och frågan förvisad lill Constilulions-Ulskollet, med föreläggande att, inom fjorton dagar efter delfående!, öfver frågans stridighet elier enlighet med Grundlagen sig utlåta. Efter lagen kännedom jemväl af de Protocolls-uldraget medföljande yttranden och reservationer i ämnet, har Utskottet förehaft detta till pröfning; och som 55 §. Riksdags-Ordningen uttryckligen förmår, att Landtmarskalk eller Talman ej må kunna väga proposition, utom i det fall, då han finner en väckt fråga bokstafligen strida mot Grundlagarnes lydelse, men Riddarhus-Ordningen icke är Grundlag, anser Utskottet Landtmarskalken icke hafBihang lill R. Si. ^ Sami. 1 3:dje Häftet. 2 Constitutions-Utskotlets Memorial N.o 3. va bordt, på grund af 18 §.
I det anförande vi nyss hört uppläsas, är sagdt, att åsigterna icke komma att förändras, och efter finansministerns sätt att förklara ordet »allena» i 57:de §:n samt ordet »skola» i Blista §:n beslutet sålunda skulle bli vanmäktigt. (Jag hoppas att jag nu tagit ämnet från rätta sidan och icke bakfram, att jag, som man säger, tagit djuret vid hornen och icke vid svansen.) Hafva R. St:r rätt att besluta tull på fläsk, så kunna de äfven besluta tull på andra varor, och hafva icke R. St:r rätt dertill, så kunna de icke heller besluta utgående af skatt på bränvin och andra skatter af bevillning* natur. Den som icke är nöjd med grundlagens ordalydelse, må ingå till Konst.-Utsk:t med förslag till ändringar, men icke söka framkomma med förvridningar deraf, som bära osanningens stämpel. I 57:de §:n heter det: »Svenska folkets urgamla rält, att sig beskatta, utöfvas af R. St:r allena vid allmän riksdag». Och vid detta allena finnes icke något tillägg eller undantag, såsom i 4:de §:n, som säger: »Konungen eger att allena styra riket», men med tillägg: »på det sätt, denna Regeringsform föreskrifver». Det formliga och, som mig synes, oomkullkastliga beviset lör R. St:rs rätt att i dessa frågor allena besluta, innebäres i riksdagsbeslutet af 1812, då ännu de män, som skrifvit denna grundlag, lefdc, verkade och höllö sin hand öfver dess tillämpning. 15:de §:n i 1812 års riksdagsbeslut lyder: »Till fyllande af de anslag till Statens och riksgälds kontoret* behof, 'd, enligt !4:de §:n beviljat, bafve vi, dels på nya vid denna riksdag öfverenskomna grunder, stadgat Sveriges Allmänna Bevillning, dels beslutit förhöjningar å Kartaj-Sigillatai-, Sjötullsoch Husbehofs-bränvinsbrännings-afgifterna:
För få år sedan ägde häraderna i Riket ostridig rättighet att förena sig alla om en riksdagsfullmäktig. — R. St. säga ju lika ostridigt att vid hvarje riksdag öfvergå ifrån mest prohibitiva till mest lössläppande tulltaxa; och vice versa. Men begränsar icke förnuftet bruket af dessa och af alla dylika rättigheter? Ja, nu vore det ju min af Riksd.Ordn. helgade rätt alt tala bort en lång stund af Ståndets tid. Men — jag lyder min lära — begränsar bruket af min rätt — tystnar nu, och — uedsitter. Frih. Cederström, Jacob: Det är i anledn. af nyss justerade prot. och åtskilliga deruti upplästa yttranden i slutet af plenum, deruti mig blifvit tillagdt att hafva yrkat Ven 15 Juli f. ra. i3 Frih. Sljernelds entledigande, som jag begärt ordel. Jag reserverar mig deremot, såsom i alla afseenden orikligt, och hänvisar till mina yttranden, äfvensom till lista voter:s-proposm, hvaröfver R. o. Ad. voterade, innan ännu fråga Lief, huruvida R. o. Ad. skulle pröfva om Ståndet fann Rikets väl kräfva att begära det Frihine Stjerneld och Lagerbjelke saint Hr Ihre borde entledigas. Upplästes lill justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelser lill K. M., nemi.: Nio 37, ang:<le 2lne kronohemmans i Stockholms läu anslående lill boställen för landtstats-tjcnstcrnän; Nio 38, anglde dels anstånd för innevånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för uridsättningsspanmål; JV:o 3g, anglde förändring af författningarna om grunderna för befordran till civila embeten och tienster; J\;o anglde befordringsrätt för läkare, som liro antagne för sjukvården inom mindre samhällen på landet; Nio 41, anglde upphäfvande of K.
Föredr. den 20 Februarii 1817, sedan Krigskollegium underdånigt utlåtande afgifvit; och, som Rusthållarne emot åtnjutande af de förmåner, hvilka vid Indelda Cavalleriets inrättning dem beviljades , äro skyldige att. så väl i krig sorn i fre1, hålla Kongl. Maj.t och Kronan tillhanda häst och karl, fullt utredde och med mönstergilde persedlar försedde, så fann Kongl, Nlaj:t icke skäl, att Ståndets underdåniga anhållan i Nåder bifalla. 1710. Bonde Ståndets underdåniga anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes utfäida en alh män uppmaning, att hvarje Socken ville utbetala till dess Beväringskarlar en viss summa vid deras uppbrott i Fält, eller när de till Exer Bihang till Riks-St. Pr»t. l^l-jech ISlS. ZtdraSaml.Ntr 47,48» 370 JustitiaOmbudsm. EmbetsBerdtteUtr. citie-möten och andra mindre Commenderingar uppbådas. Föredr. den i2 Mars 1816; och, som ändamålet med allmänna Beväringsmanskapets inrättning är, att bereda Fädernesland det tillgång på nitiske och tappre försvarare, som för bevarandet af dess sjelfständighet och ära, samt af känsla för pligt, hafva lif och blod osparda, men icke att pålägga Bikels samtlige Innebyggare några nya utgifter ; så kunde Kongl. Maj:t till Ståndets anhållan icke i Nåder samtycka. 18:0, » Biksens Ständers underdåniga anhållan} att någon allmän författning måtte utfärdas , till rättelse, huru upphandlingar för Kronans räkning verkställas må.
Äfven jag delar med Utskottet samma önskan, och säkerligen skall en på rätta grunder byggd förändring i Tulltaxan kunna åstadkomma en förökad Statsinkomstj men om densamma icke skulle uppgå till hel» det belopp Utskottet påräknat, vågar jag tro, att ingen patriotiskt tänkande Nationens representant skulle vilja tillköpa sig en sådan högsta möjliga närvarande Tullinkomst, med en så oersättelig framtida förlust, sorn den att un' der en för tidig coneurreace med utläuningen, inom få år se alla våra Fabriksoch Manufactur-inrättningar förstörde, och coursen uppgå till 2 å 300 skil för 1 R:dr Hamburger Banco; och jag är öfvertygad att, om i England, der man ofta under försvårade conjuncturer, för att vinna afsättning på ofantelige varulager och frälsa sine Fabriker och handeln från total undergång, sökt påtruga andre nationer sine varor, med ända till 50 procents förlust å tillverknings eller inköpspriserne, man kände att ett sådant project för tillåten införsel af alla deras Fabriks, Manufactur och Handelsvaror mot de nu föreslagne Tuiiafgif - iVen 28 Juni i /. mX 271 ter, voro under öfverläggning hos Sverigeg Ständer, skulle sjelfve Engelske M'nistéren, för antagandet af detta så kallade liberala sy-, steme, eller rätteligen för utförandet af dett» slags krig mot all vår inhämska industri och alla våra Fabriks och Manufactur-inrättningar, icke befinnas obenägen, att bevilja oss en ansenlig subsidiesumma, hvilket äfven vore en utväg till en ny Statsinkomst, men hvars framtida följder jag öfverlemnar åt hvarje sakkunnog och sann patriot att bedöma.
Min tanka strä ker sig tj att undersöka huruvida förändring af Regem ntets löningsHat är ett hastverk byggdt pa t lska grunder, men att i densamma vinna en 1 ätt^ vis förbättring. Man skulle knappt tro att det till ock med fi; nes beställningar så väl i Öfversorn Under-Oflirersgradtrne vid Westgötha Regemente, hvilkas innehafvare vid hvarje 1 iqvidationsmöte af egen cassa återbetala till Staten ett visst öfverskott, olika efter arens mm kegångar och deraf beroende uträkning Min anhållan är således, ej att begära ett nytt anslag till förökande af Regementets löningsförruåner \ men att de som förefinnas matte få begagnas till en del eller belt och hållit till sitt primitiva ändamål, samt belälet vid Westgötha Regemente åtminstone ej blifva mera vanlottad? än öfrige indi Idre Oflbcersoch Under-OfftcertCorpser, hvilkas iöningsvilkoc i allmänhet öch med ganska få undantag ej äro afundsvärde» Kongl. Majits Nådiga bref vid detta Regementes afsittning bjuder dessutom, att Regementet bör försättas i anseende t>11 löninorsviikor, på samma fot eller i likhet med Östgötha (f. d. Cavallerie) Regemente; huruvida detta blifvit verkstäldt, kan biet upplysas vid jemförelsen af desse Regeraenters löningsstater. Jag vågar derföre yrka att en noggrann och nyravision af Westgötha Regementes 854 Den 26 Februarii, ningsstat blir Kongl. KrigsCollegium anbefald, samt att de Regementet förut tillhörande och efter afsittningen till' Staten indragne räntor $ måtte få begagnas till förbättring af befälets löningsvilkor, i den mån de härtill kunna vara tillräcklige. Ett
Före oktroj-tidens slut, skall försträckning i efterföljande fyra fall tili Riks-banken återbetalas, nemligen: l:o derest Filial-bank skulle derförinnan upphöra, i hvilken händelse Filial-banken skall de af Riks-banken försträckta medel återbetala sex månader efter den dag, då Filial-banken med sin utlåmngs-rörelse upphör; 2:o derest Fullmäktige, i öfverensstämmelse med (114) § af Ranko-reglementet, skulle pröfva Riks-bankens säkerhet sådant fordra, då Filial-bank skall, elter ett års förutgången uppsägning hos dess Direktion, forsträckningen återgälda med en femtedel årligen under hvartdera af de derpå följande 5 åren; Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 65 Filial-banken dock förbehållet alt, 0111 Direktionen sådant äskar, kunna dessa inbetalningar återbekomma, när Riks-bankens ställning det medgifver; 5:o derest Filial-banks direktion försummar att inom stadgad tid fullgöra föreskrifven ränte—liqvid till Riks-banken, då Fullmäktige ega att, 0111 de så för godt finna, försträckningen til! större eller mindre del uppsäga till återbetalning inom ett år, efter det Direktionen derom af Fullmäktige erhållit uppsägning; och 4:o af den anledning och i den ordning, momentet litt. Ij omförmäler. Den i nyssberörda moment litt.