Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid tjensteårsberäkning får skolläraren räkna sig tillgodo den tid utöfver fem år, som han, vederbörligen examinerad, varit i egenskap af extra lärare anställd eller som han tjenstgjort, i händelse han före tillämpningen af 1842 års folkskolestadga blifvit antagen och sedermera, efter godkännande vid folkskolelärare-seminarium, vid tjensten bibehållen. 2. Lärare, som genom obotlig sjukdom blifvit ur.ståndsatt att sin tjenst bestrida, derest hans lefnadsoch tjensteår sammanräknade utgöra 90, och han minst 10 år varit i ordinarie skoltjenst, med samma rättighet i afseende på extra ordinarie tjenstgöring, som ofvan är sagdt. B. A/kortad pension utgår till: 1. Lärare, som fyllt 55 år och tjenstgjort minst 25 år, deraf minst 20 år såsom ordinarie. Beloppet af sådan afkortad pension kan efter olika förhållanden utgöra från och med 62 till och med 90 procent af hel pension i enlighet med en i det föreslagna reglementet intagen tabell. 2. Lärare, som är obotligt sjuk och hvars lefnadsoch tjensteår sammanräknade icke uppgå till 90; dock böra i hvarje fall de ordinäre tjensteåren hafva varit minst 10. Pensionsbeloppet bestämmes på det sätt, att för hvarje år, som fattas i 90, afkortas en procent af hela pensionen. Vid tjensteårsberäkningen gäller för bestämmandet af afkortad pension samma rättighet i följd af extra ordinarie tjenstgöring, som är sagdt i afseende å hel pension. 6:o. Blir pension tillagd folkskolelärare innan skoldistriktet eller skolområdet för den lön, efter hvilken pensionsbeloppet beräknas, erlagt afgifter för så många är, som motsvara det stadgade minsta erforderliga antalet ordinarie tjensteår, så skall skoldistriktet eller skolområdet gälda beloppet af de bristande årsafgifterna, dock efter afdrag af hvad för en lägre lön under högst lika många år möjligen kan vara erlagdt. Detta belopp inbetalas på det sätt, att ärligen, ifrån det pensionen begynner utgå, extra pensionsafgift, till lika belopp med den ordinarie, erlägges till dess pensionsinrättningen blifvit för bristen till fullo godtgjord.
Dess nådiga bifall lill Piikets Ständers i 32:dra och 35:te punkterna gjorda anhållanden, för verkställighet hvaraf nådiga Bref blifvit till vederbörande Embetsverk aflålna; hvarjemte Kongl. Maj:t, angående 33:dje och 34:de punkterna, anbefallt dels Fångvårdsstyrelsen alt tillse, det de arbeten, sorn vid Korreklionsinrältningarne åstadkommas, hädanefter icke må till enskilde utlemnas, förr än full liqvid blifvit erlagd, eller nöjaktig säkerhet för betalningen är vorden ställd, dels ock Justilie-kanslers-embetet, alt, ej mindre beträffande den gjorda anmärkningen, att uppgifven fordran hos Klädesfabriksidkaren Dihlström ej skall blifvit bevakad i hans konkursmål, vidtaga den åtgärd, hvartill omständigheterna kunde föranleda, än äfven tillse, alt utredning sker af öfriga i sammanhang härmed anmärkta, hos Fångvårdsstyrelsen balanserade poster; Vidkommande 36:te punkten, har Kongl. Majit beslutat, att, sedan Justilie-kanslers-embelet den 8 April 1843 fått sig anbefalldt att tillse, om och hvilken åtgärd borde vidtagas i anledning af det dröjsmål, som inträffat med afgifvande och granskning af Wallbergs redogörelse, samt att med uppmärksamhet följa och, så vidt på Juslitie-kanslers-embetet ankommer, söka lill skyndsamt slut befordra de mål, som äro gjorda anhängig» hos vederbörande embelsmyndigheter, till följd af yppade anmärkningar emot Wallberg, såsom föreståndare och kamererare vid Norra korrektionsinrätlningen, skulle Juslitiekanslers-embetet nu jemväl erhålla del af hvad Rikets Ständers ifrågavarande skrifvelse i ämnet innefattar, för behörig handläggning i sammanhang med förra remissen.
Ank. till -Ejp.-Utsk. den 14 Jani 1866. kl. 6 e. m. Memorial, angående verkställda omröstningar i Förstärkt Lagutskottet, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut angående åtskilliga lagfrågor. Sedan Rikets Ständer godkänt nedanomförmälda i Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer N:ris 21 och 21 för Ständerna framlagda förslag till voteringspropositioner; så har, i enlighet dermed, Förstärkta Lag-Utskottet denna dag verkställt följande omröstningar, nemligen: Y lista voteringen. (Enligt Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottéts Memorial JV3 21, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om Utskottets Betänkande Jfé 5 öfver Kongl. Majis nådiga Proposition angående förändring i grunderna för beväringsinrättningen, samt om bildande af en landstorm.) Den, som vill att Rikets Ständer skola, i öfverenstämmelse med Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, antaga en underdånig skrifvelse, så lydande: »Då de uti Kongl. Majis nådiga Proposition föreslagna förändrade grunder för beväringsinrättningen och för bildande af en landstorm ännu inom landet äro föga kända; då de derjemte icke väl torde kunna pröfvas och bedömas förr, än förslag till arméens och beväringens organisation i helhet och sammanhang blifvit framstäldt; då slutligen med skäl kan ifrågasättas, om den afgående representationen bör, genom yttrande i en fråga af så genomgripande art som denna, i mer eller mindre mån binda en blifvande Riksdags beslut, få Rikets Ständer, till svar å Eders Kongl, Bi ti. till B. St. Maj:ts nådiga Proposition, i underdånighet anhålla, att Kongl, Majit behagade till ' en kommande Riksdags pröfning i sin helhet framlägga denna fråga;» röstar Ja; Den det ej vill, röstar
Men Den 27 Maj f. ra. 1S3 Slaten innebär derjemte en mycket högre betydelse, framkallas af det enskilda intresset, hvaremot Statens ändamaF är ej allenast alt skydda alla dessa enskilda intressen, utan ock att upfostra oell förädla sjelfva menniskan. Om man fäster sin upmärksamliet blott på skyddandet af bolagen och af all enskild verksamhet, så finner man lätt, att det förutsätter upoffring af lif och blod när det gäller. Dä frågar man ej huru många mantal äger den, som går i första ledet eller den som leder alla led; ty man upläcker genast en personlighet, vida uphöjd öfver alla yrken, alla intressen, och dock likväl deras målsman deras försvarare. Skulle ej denna högsinta, denna ädla personlighet, sorn svurit på att offra allt för andras väl, för Fosterlandet, skulle han ej äfven kunna tänkas vara så qvalilicerad, att han äfven försvarade andras rätt, ja sjelfva Fosterlandets sanna väl från talarebänken? — Denna fråga, Mine Hrr, vidrör Adelns idé och svaret på densamma måste hämtas utur personlighets-principens verkliga innehåll; ty frågan är med andra ord: finnes ingen så qvalificerad personlighet, att den, oberoende af jordegendom, äger anspråk på en plats inom representationen? — Man kunde äfven fråga.- gifves ingen så qvalilicerad personlighet, att den ej blott äger valrätten utan lill och med behöfves inom National-representationen? Vår nu varande författning hvilar på en lugn och noggrann beräkning af de särskilda Statskrafternas naturliga verksamhet. Lagstiftaren har i dem velat nedlägga en sådan dessa krafters inbördes inskränkning; som hindrar någondera alt öfvergå från kraft till våld. Han har sökt att bilda en siyrande makt, verksam inom bestämda former, med enhet i beslut och full kraft i medlen att dem utföra; en lagstiftande makt, visligt trög till verkning, men fast och stark till motstånd; en domare-makt, sjelfständig under lagarne, men ej sjelfherrskande öfver dem; alt rigta dessa makter lill inbördes bevakning, lill inbördes återhåll, utan alt dem sammanblanda, ulan all lemna den återhållande något af den återhållnas verkningsförmåga.
M:ts disposition å 9:de Hufvud-iileln uppföras. I enlighet med hvad Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorer anmärkt, har detta anslag, sannolikt genom misskrifning, blifvit i Riks-stalen oriktigt benämndt ersättning för minskade löne-innehållningar, i stället för ersättning för mistade löne-innehållningar, hvilken miss-skrifning nu blifvit rättad. e) Beträffande den i E. K. M:ls nådiga Proposition angående stats-verkets tillstånd och behof, till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemnade fråga, att fyllnaden i vederlaget för de upphörda Vakansoch liggetids-besparingarne, uppgående för Arméens pensionskassa till 9,587 R:dr och för Civilstatens lill 215 R:dr, eller tillhopa 9,802 R:dr B:ko, hvilken utgift nu drabbar Fjerde Hufvud-lilefns besparingar, skulle särskildt anvisas medelst tillökningar i de för kassorna å 9:de Hufvud-iileln uppförda ersältnings-anslag, få Rikets Ständer underdånigst anföra, alt vid 1850—1851 årens riksdag beviljades såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf omförmälde pensions-kassor, genom vakansoch förslagsliggetids-besparingarnes upphörande gingo i mistning, ett årligt anslag af 7,500 R:dr R:mt, ’’så vida E. K. M:t funne för godt ali. af de på Hufvud-litlarne härigenom uppkommande ökade besparingar anvisa de summor, hvilka utöfver nämnde belopp till kassornas godlgörelse erfordrades,” hvadan ock fyllnaden i sagde vederlag efter stadgad fördelning utgått af de särskilda Hufvud-titlarnes besparings-medel och till den del, som belöpt på Fjerde Hufvud-litelns besparingar utgjort sammanlagdt 9,802 R.dr B:ko eller i R:mt 14,703 R:dr.
Med fåstadt afseende å dessa förhållanden, och då fråga är om befrämjande af ett allmänt nyttigt ändamål, finner Utskottet, äfven om staten skulle vid detta egobyte göra någon uppoffring, binder deraf icke böra möta för den föreslagna upplåtelsen och anser sig alltså ega all anledning tillstyrka s Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o -105. Rikets Ständers bifall till ifrågavarande byte, på de af Kongl. Majit nådigst föreslagna vilkor. Stockholm den 31 Mars 1851. Reservation: Af Friherre Stjernstedt, Aug. Wilh.: Emot Utskottets, i utlåtandet N:o 103 lättade, beslut får jag på följande grunder mig reservera, nemi.: l:o Emedan det icke synes vara med säkerhet utredt huru stor den areal verkligen är, som Utskottet tillstyrkt böra af kronan till staden Götheborg afträdas emot vederlag af lilla Otterhälleberget. Härvid företer sig nemligen det besynnerliga förhållandet, att arealinnehållet af en del af ifrågavarande kronan tillhöriga upplandning 3:ne gånger uppgifvits med emot hvarandra stridande summor, nemligen: a) Uti Kon. Befallningshafvandes i Götheborg den 20 Juni 1848 till Kongl. Majit afgifne und. utlåtande uppgifvas den del af ofta berörde upplandning, sorn sträcker sig emellan stora hamnkanalen och en linea utdragen i vester långs Masthamnens norra kant, innehålla omkring 39,200 qvadratalnar; b) Uti ett genom protokolls-utdrag från välloll. Borgare-Ståndet Utskottet tillhandakommet intyg a! t. f.
Om de ännu äro bland de lefvandes antal, skola de således få veta, att deras son lefver, att han ifrigt längtar att träffa dem, och att Vanloo, medlem af den holländska beskickningen i Stockholm, med nöje vill upplysa, hvar de skola finna honom. Men hvad som skall ske måste ske snart. Jag skall ännu i dag träffa de för detta ändamål nödiga åtgärderna ... och för att förvissa mig derom, att efterlysningen skall spridas så snabbt och fullständigt som möjligt, vill jag utverka den ett rum bland regerings-kungörelserna. – Men nu till något annat! Hafva många papper från de sammansvurnes läger under min frånvaro kommit i dina händer? – Ja, en hel hop, kapten. Med guld kan man göra underverk, det är visst och säkert. Jag har nedlagt dem i den ordning, de inkommit, i kaptens skrifbord. Vanloo tillbragte en god timma med att genomläsa dessa handlingar. Detta studium intresserade honom synbart. Han läste uppmärksamt, försjönk i tysta betraktelser och steg ibland upp, för att med raska steg mäta golfvet. Då han slutat läsningen och nedlagt papperen, var uttrycket i hans ansigte serdeles gladt. Sedan Vanloo badat, frukosterat och gjort sin toalett, begaf han sig, åtföljd af Sigurd, ut till sin brigg, som ännu låg för ankar på sitt förra ställe utanför Kastellholmen. Bland de talrika örlogsmän, som, dels öfverbyggda, dels i segelfärdigt tillstånd, lågo förtöjda i en lång linie från Skeppsholmen till Kastellholmen, funnos visserligen många, som i storhet öfverträffade, men ingen, som kunde täfla med Algernon Sidney i byggnadssättets skönhet och ändamålsenlighet. Den var lika mycket föremål för sjömäns som „landkrabbors“ förtjusning. De förre beundrade dess redbara egenskaper såsom bevarad „sjöbåt“, de sednares ögon bestuckos af dess prakt. Algernon Sidney var nu, afvaktande ett besök af sin kapten, smyckad i sin högtidsskrud.
Föräldrar, som endast ega ett barn, borde äfven för någon timme hemta upp ett eller par fattiga små till välfägnad. Deras eget barn fröjdar sig riktigt först vid åsynen af de andras glädje. Äfven vaknar hos det tacksamhetens känsla genom föredömet. Det förekommer tyvärr alldeles för ofta, att ett bortskämdt barn inte ens tänker på att om julaftonen visa tacksamhet mot sina föräldrar. Det tar för alldeles sjelfklart, att det skall ha sina gåfvor. Föräldrar borde uppmana sina barn, att med sina aflagda leksaker göra andra glädje. Modern må sjelf på julaftonsmorgonen gå in i barnkammaren och utbedja sig en liten gåfva af hvarje barn. Mången af de små skall med glädje offra något af sitt lekverk, andra kostar det tårar. Låt dem lugnt gråta en droppe! Det mjukar upp de små hjertana! De fröjda sig sedan dubbelt, då de se de fattiga barnen leka med de saker, de sjelfva ej längre värderade. Men säger mamma: » Barn, ni få sjelfva dela ut edra gåfvor », då har det för dem än större behag. Det är en härlig julfröjd, när modern med sina barn, före sin egen fest, går till den fattige grannen och der också styr om en smula fägnad! Tar hon till pa köpet en liten julgran med, då blir jublet så mycket större. Men sin fulla festlighet får först då julfirandet, när ni samlar edra egna och de fattiga barnen att gemensamt inför det gröna jnlträdet sjunga någon helgens sång. Maria. Skiss af Georg Nordensran. (Forts, från sid. Både gossen och flickan hade ärft moderns stora, vemodiga ögon — men de hade också tagit arf af sin far. Rose hade ingen hand med dem. Svag och eftergifvande. Mot gossen kunde hon inte vara sträng, derför att han var sjuklig och klen. Han hade faderns häftighet och hans nyckfulla lynne, visade ingen respekt för modern och gjorde allt, hvad han sjelf ville. Och flickan — ja, jag får väl inte säga, hvad jag tänker om er väninna. Men nog gör hon rätt, som tar emot sin baron, om han bar pengar till. Gud tröste den man, som behöfde lefva af sitt arbete, om han fick en sådan lyxartikel i sitt hus.
Derefter uplästeS ben författade propositionen , hwilkcn efter nägra smärre jämkningar siuteli, gen af Herr Grefwe» och Landt - Marskalken förr, flogs sädan, som följer: Bifaller Ridderskapet och Adeln Borgare, Ständets Protocolls - Utdrag , rörande åtagande af inqwartcring för hus i Städerna i fredstider, med wilkor, att all Inqwartcring, som ia naimo eller med penningar skall utgä, till ^:del beräknas pä borgerliga rörelsen och Adelar pä husen, fördelad dem emellan efter hittils wänlig method; att i händelse nägon Cassern - byggnad eller andra inrättningar till Jnqwartcringens lättande finnas upförde, de af Frälse husägare utan deltagande i de kostnader, som till sädana inrättningar redan kunna wara gjorde, mä gemensamt med de öfrige till samma ändamäl bcgag, nas; att alla till Inqwartcring berättigade Tjenste, män, som ärv husägare, sedan de betala Ingwar, tering för sina hus, äfwen efter sin grad mä fä upbära Inqwartcring; att alla förut undantagna huS, ägare äfwen mä i denna Inqwartcring deltaga; att alla publica hus frän inqwartcring undantagas; bwar» jemte Ridderffapet och Adeln skulle yttra den önskan, att idkande af all borgerlig näring emot ätagandc af deremot swarande borgerlig tunga, mätte blifwa m rättighet för alla Medborgare - ClaSser. Härtill ropades Ja och Ne). Friherre kossa, Lori ksenric, önskade, att ordet förbehäll mätte sättas i stället för ordet bnsk an. Herr Lergfimsn, Ambrosius Mognus, tillstyrkte, att det sista wilkoret rörande idkande af borgerlig näring mätte aldeles utgä, säsom mindre beb .gligt, om Riddcrskapet och Adelm skulle göra den föreslagna upoffringrn. Den Z September. xlx Herr Landt-Marskalken frägade, om Ridcrskapet och Adelén önskade att förbchäll sattes l stallet för önskan. Ropades
Sedan Kongl. Maj:t år 1858 i nåder fastställt plan för den så kallade Jemtlandskommunikationsleden, har med de anslag 244,500 R:dr utan återbetalningsskyldighet och det särskilda lån 70,000 R:dr Rikets Ständer beviljat och det vida större bidrag, sammanlagdt utgörande 575,560 R:dr, Norges Storting anslagit, kunnat ordnas en kommunikationsled emellan Levanger i Norge till Bräcke i Jemtland vid Medelpads gräns, 29 mil lång, deraf \1\ mil öfver fem sjöar, emellan hvilka trafiken bestrides å vanliga landsvägar. Den delen af denna led, som sträcker sig inom Jemtlands område, 22 mil i längd, blef enligt planen färdig år 1863 och har ett särskildt bolag derefter underhållit trafiken efter taxa å denna del, men först i sistlidne Oktober månad fullbordades den sex mil långa väganläggningen inom Norge. Såsom fortsättning af denna led har Kongl Majit fastställt plan för dess utsträckning ända till Hemgrafven under benämning Sundsvall—Bräckeleden enligt samma system, som gällt för Jemtlandsleden och för arbetena å den delen, hvilka nu fortgå, hafva statsmagterna vid sistlidna riksdag beviljat 253,000 R:dr och ett särskildt bolag bildat sig för trafikens underhållande derå, när denna del af leden blir färdig. Hela leden från Levanger till Hemgrafven kommer att utgöras af: båtled med tolf omlastningar 22,00. och landväg emellan sjöarne 46,38 3 8,38. och skall, om jemväl kommer till stånd den jernväg för lokomotiv af fyra fots spårvidd, af 2,41. som enligt ursprungliga planen varit föreslagen emellan Hemgrafven och Sundsvall, få en sammanlagd längd af 40,79 mil. Man har velat förutsäga, att en så egendomligt ordnad led icke skulle kunna blifva till någon egentlig nytta för orten, då transporten derå borde blifva dyr och rimligtvis icke kunna bära omkostnaderna dervid. Men af den tablå, som den 10 236 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
• från den ansvarsoch ersättningsskyldighet, hvilken genom KammarRättens nyssnämnde Utslag blifvit honom uti merberörde balansmål ådömd. Stockholm den 22 October 1844.' Stall-Utskottet/ Utlåtande, N-.o 49. Aak. till Exp.-Utsk. d. 24 Oct., kl. t e. tn. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om öfverlåtelse till Staden Falkenberg af den Kronan tillhöriga Tullbro öfver Ethra strömmen., (/. A) Uti ett till Borgare-Ståndet afgifvet memorial, har Herr G. Akerberg anfört, att den Kongl. Majrt och Kronan tillhörige, år 1756 af sten uppförda, Tullbro öfver Ethra strömmen eller Falkenbergs å alltsedan nämnde tid, med! undantag af några år, varit, jemte rättighet att uppbära för brons begagnande bestämde umgälder, åt Falkenbergs stad på arrende upplåten emot en afgift, före år 1826 utgörande 120 R:dr, men sedermera, efter skedd förhöjning af bropenningarne, omkring 330 fi:dr årligen, hvilket arrende likväl icke skall på långt när kunnat tillgång för nämnde bros underhåll och reparation. Med anledning häraf och till beredande af minskad utgift för Kronan samt närmare tillsyn; å bron och deraf uppkommande nedsättning i underhålis-kostnaden för densamma, har motionären, enligt uppdrag af nämnde stad, framställt den begäran, att, efter utgången af de å nuvarande arrende återstående 5 år, ifrågavarande Tullbro, måtte^ sedan den blifvit fullständigt iståndsatt och genom laga syn såsom sådan godkänd, för ali framtid öfverlåtas åt Falkenbergs stad, med' rättighet för staden att uppbära de för öfverfarten fastställde bropenningar och emot skyldighet att vidmagthålla bron, så att Kronan dädanefter icke komme att i afseende derpå vidkännas någon vidare utgift, till. säkerhet hvarför behörig borgen: af stadens Äldste och Borgerskap; borde aflemuas.
Denna scen är på vers och ej i dialektspråket. Femte och sjette scenerna i samma akt upptagas af Gustafs underhandlingar med dalallmogen, och här uppträda dalkarlarna Kiätis Jugås Gunnar, Spiote Säbbens Nisse och länsmannen Kiätilogs Lasse, alla talande en tillvriden daldialekt på prosa; i femte scenen talar äfven Gustaf Eriksson på prosa, men i sjette tala både han och Lasse Oluffson i knittelvers, men bönderna prosa. I andra aktens andra scen införas två dalkarlar såsom representanter för det i Westerås efter danskarnas fördrifvande drickande krigsfolket. Som prof anföra vi hela denna scen. Spote Mait Michiol. ”Hy, hy du skabbys, nu tyckie migh ädh ihr godt wårhä landzknichte, mässe wihr fåm dricka, rauta, och smella, etter wåro sinne mälde oss härdas i iådas, dåsse blykoppår frundäderm skolla å oss. Drick yh och helle i atte, dåsse woro glådier så ländge ädh stande å.” Kars Ulffson Matz. ”Siå nu iänej kräldet, ahr icke igh frekli gluspadh brott ijhr issan kappan. Nu wil igh hella iadh digh saup nu dä atte iär ihr.” Michiol. ”Dätt beide, här å huad so smelde.” Matz. ”Igh hagsas ädh ihr Las Olson ahn spännes min fiunduma, ondom ey ädh.” Michiol. ”Kappom i oss so länge wijhr bellom nodhi du, siå nu kumbe Lasse Olson atte, wiljom gärna bort oss taste ahn gohr iädå. I fjerde aktens andra scen kommer Rolle hem från herredagen i Strengnäs och berättar för Hägge, att Gustaf Eriksson blifvit korad till konung Hägge. ”Gudh gee han wille blij en godh wälluger och fraker Kunung.” Rolle.
Rik, till R. '■ti Proh 1847 & 1848, 4 Sami. 1 J/d. 32 Höft. 2. 6 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 118. minskas elier försvinna; men Utskottet anser sig emedlertid ega grundad anledning att befara, det stadgandet om en från meniglieternes sida till pensionsfonden ingående viss årlig afgift icke skulle af församlingarne i allmänhet med belåtenhet einottagas, och bär Utskottet för denna åsigt lie nita t ytterligare stöd af den inom Bondeståndet förefallne diskussion, hvarunder, på sätt nämndt är, de Heste ledamöter, hvilka i saken sig utlåtit, uttryckligen bestridt församlingarnes åläggande att bidraga till den fond, som för skollärarnes pensionerande må erfordias. Det torde i detta hänseende ej heller böra lemnäs oanmärkt, att af nu anställde eller framdeles blifvande folkskolelärare en stor del sannolikt kommer att genom sjukdom eller andra förhållanden försättas i nödvändighet att från tjernsten afgå innan de, i följd af uppnådde lefnadseller tjensteår, vore, enligt de i Kongl. Mapts nådiga proposition föreslagne grunder, till pensions uppbärande utur ifrågavarande fond berättigade, i hvilka fall församlingarne alltså, oaktadt sina till pensionsfonden erlagde afgifter, skulle nödgas att, medelst fattigvårdens anlitande, draga försorg om de afgångne lärarnes framtida uppehälle. På dessa skäl och enär, ined hänsigt till folkskolelärare-befattningens egenskap af kommunalbestyr, omsorgen om dessa lärares pensionerande, äfvensom bildandet af serskilda för sådant ändamål afsedda fonder, torde lämpligast böra öfverlemnas åt församlingarne sjelfva, från hvilka, i sådant fall, sannolikt kunna påräknas frivilliga bidrag, till beloppet öfverstigande, hvad sorn genom den föreslagna bestämda årsafgiften skulle erhållas, har Utskottet funnit sig föranlåtet att afstyrka Rikets Ständer bifall till hvad utiKongl. Maj:ts förevarande nådiga proposition.blifvit föreslaget. o Stockholm den 3i Mars lS/fS. STOCKHOLMSL undh e r g &