Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemföres åter Utskottets förslag med Kongl. Maj:ts vid detta riksmöte afgifna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, så visar sig: att, då Kongl. Maj:t äskat en förhöjning af de ordinarie anslagen med 106,591: 98, utgörande för 3 år 319,775: 94, samt extra anslag, hvilka med 69,427: 44. 68 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. öfverstiga hvad under denna statsregieringsperiod varit an visadt eller tillsammans cn förhöjd utgiftssumma af 389,203: 38, men Utskottet deremot föreslagit cn minskning i hela utgifts beloppet af 7,870: 4. så uppgå följaktligen de af Utskottet föreslagna ordinarie och extra anslag å Fjerde hufvud titeln för nästa statsrcglerings-period till . 397,073: 42. mindre än hvad Kongl. Majit äskat, Stockholm den 15 Mars 1860. Reservationer. Emot lat punkten inom. litt, a) och b) (angående aflöningen för Expeditionschefen och Expeditions-sekreterarne) af Friherre Åkerhjelm, Herrar Tornerhjelm, Bildt, MontgommerieCederhjelm, Lilliehöök, Stjerngranat, Skogman, Fåhreeus, Thulstrup samt Biskop Annerstedt, Prosten Schram, Doktor Nordström, Prosten Wåhlander och Prosten Arrhenius; emot 2:a puukte» (angående Departementets Kommando-expedition) af Herr Fåhreeus. emot 3:c punkten inom. litt. a) (angående General-intendentens lön) af Herr Bildt, som anförde följande: ”Af Krigs-kollegii 3:ne militäre ledamöter, General-fälttygmästaren, Fortifikationsgeneralen och General-intendenten, uppbär endast den sistnämnde lön på Kollegii stat.
Den, sorn förrättar granskningen af öfverräntor samt förer den såkallade Conlrollboken emot Depositions-Afdelningen, lön 700. Arfvode för trägnare tjenslgöiing För böckernes afslutande i5o. p5o. Den, som besörjer bokföringen af Handels-och Närings-Discon tens samt Publika Pappersfondens lånerörelse, lön 700. De 3:ne, som tjenslgöra vid dagliga expeditionen inom Kame rerare-Contoiret, hvardera lön å 700: 2,100. Arfvode för trägnare tjenstgöring, 100 .. 3oo. 2,400. Och får Utskottet, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till ofvanupptagne förslag, hemställa, att det från och med innevarande års början i sin helhet tillämpas samt de Bokhållare, hvilka, enligt samma förslag, äro uppförde till lägre löneinkomster, än de hittills åtnjutit, få uppbära skillnaden emellan hittills uppburne aflöningsbelopp och de nu föreslagi»e med tillsammans i8oR:dr, allt B:co, årligen, intilldess de varda 4 Banco-Utskoltets Ut lat ande, N:o 168. befordrade eller på annat sätt afgå, då sistnämnde belopp genast för Verket besparas. I sammanhang härmed, har Utskottet jemväl ansett sig böra tillstyrka den af Discont-Directionen hos Utskottet gjorde hemställan, alf, enär BancoDiscontens Vaktmästare för närvarande åtnjuta lön 270 R:dr och så kallade skopenningar 3o R:dr„ lönen för nämnde Vaktmästare må, till likhet med hvad för Bankens Vaktbetjening faslstäldt är, bestämmas att utgå med 3oo R:dr, allt Banco årligen Stockholm den 23 April e8/[e.
Väl har man yttrat, att örn Fullmtge korame alt välja, skulle ansvaret drabba personer, som man känner; men om Fullm:ge befinna sig, på sätt jag sökt visa, i den ställning, att de icke kunna på annat sätt förrätta valen, än genom förlitande på andras utsago, hunt skola då R. St. kunna utkräfva något ansvar? Följden blifver förmodligen den, att man klandrar deras åtgärd, utan att kunna med skäl draga dem till ansvar. Hvarföre skall man då yrka en sak, som i och för sig sjelf icke medför någon säkerhet? Man har påstått, att när låne-rörelsen blifver betydligen utsträckt, och sammanträdena ske oftare, vore det så mycket nödvändigare, att Fullmtge förrättade valen. Om Direktms sammanträden hädanefter blifva tätare, så hafva ju Fullmige och Ulsk. föreslagit att arfvodena skulle blifva större, hvarigenom vedergällningen blefve svarande mot det ökade besväret. Härefter måste de, soga åtaga sig Direktörs-befattniugen vid låne-kout:n, rätta sig. Finna de aflöningen för ringa och ansvaret för stort, så afsäga de sig befattningen. Det Den 28 Oktober e. m. 97 Det har blifvit anmärkt, att Direktörerna i Låne-kont:n behandla sina befattningar såsom en bisak. Kan man begära annat, när R. St. för besväret beviljat 250 R:dr. Ingen lärer väl kunna göra det till en hufvudsak, för hvilket han så obetydligt aflönas. Ja, äfven om R. St. gåfve 666 R:dr 32 sk. lärer väl ingen vilja uteslutande egna sig åt detta bestyr, ty han måste hafva något mer alt lefva af. Det år således, enl. min tanka, öfverdrift i de anspråk man gör, då man icke rättar aflöningen derefter. Jag fortfar således i mitt yrkande, att R. o. Ad. måtte, med ogillande af Utsk:s förslag, antaga Hr VVallenbergs reservation, som för Ståndet blifvit upläsen. Hr Bildh Man har under diskussionen yttrat, att decharge blifvit vägrad Direktm i Wisby.
uppvisningar och på en af Iduns sammankomster (det manliga Iduns, förstås, trots att de, med afseende på sina kjolar, lika garna kunde gjort fiirore i det kvinliga.) Hvad de sade p&amp; simuppvisningen ' eller om de sade något, vet jag icke. Xen på Iclun hö110 de tal till s5illskapet pk sitt obegripligt sköna, himmelska sprik. nTsing, tsuiig? piv - (allt ä r förbi!, och " Phi hung chemn (måst fara hem!) ] Hr varit det egelitliga innehallet, hvillcet djupt grep de firsamlacle. Dessas tröst ar dock att lrineserna lofvat komma igen - om icke f6rr: sa när det nya luftskeppet kommer till a t h d, det der son1 skall kila åstad med en hastighet af 40 sv. iiyinil i timmen. Da kunna de f&amp; taga i betraktande vår alira nyaste stkt i Östermalms saluh.al1. Den som vid en roiide inom dess brokiga och lockande värld icke kiiiiner sig liiisligt stiimd, blir det aldrig. Alla högsta klassernas elever i vara flickskolor borde minst två ganger i veckan tillhållas att gi dit., för att under lämplig ledning studera konsten att göra hiisli&amp;llsii~&gt;pköp på angenämaste satt och ort. Lefvande, spritkande fiskar, artistiskt ordnade frukter och grönsaker, kött, som iiistan kan försona en med slagt~aryrliet, smör i p y r a i d e r som de grannaste ängsbollar - ja allt 111-acl till kölisc1epartem~i~- tet hör finnes har samladt p&amp; ett ställe och SX i.otan (le UTstaldt, att man frkgar sig sjalf om man verkligen i i u i Stodiholm eller ' i någon af de stora världsstäderna. Butikraderna bild3 hela gator, mellan hvilka man skrider fram i stiindigt ökad undran och beundran, och der man liitt kan gå miste en första g h g, så många och s&amp; olika iiro de.
Skulle Utskottet finna denna anmärkning grundad och rättelse i följd deraf nödig, så torde också Utskottet vara betänkt uppå, att från ett förnyadt Betänkande antingen utesluta, de, i det nu afgifne, uppställda premisser, ellei också af dem draga en annan slutsats, än Utskottet gjort. Jag är icke böjd för stränga räfster. Besluta Rikets Ständer att Spannemåls Magazinslnrättningen skall upphöra, hvartill mer än mångå bevekelseskäl finnas, så blir det icke mig emot om dst förflutna glömme*. Men skall Inrättningen fortfara, så tror jag det ic - 170 lien 25 Junit f. nti ke vara ratt gjort, att på en gång tadla och ursägta. Jag ser ingen annan garanti för en framtida bättre Styrelse, än att så beskaffade åtgärder, dem Utskottet, såsom orden lyda, anser kunna kräfva en strängare beifran och dermed förknippade ansvarighets påståenden, också verkligen varda beifrade. Vid den mängd af mål, som StatsUtskottet har att handlägga, har det lätteligen kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, stt den form som detta mål erhållit, mer än sjelfva beslutet skulle kunna tillvägabringa för Nationen icke mindre dryga utgifter, än Utskottet ansett E!dqvarnsköpet kunna tillvägabringa dryga förlufter för Magazinslnrättningen; och det är /not formen egenteligen, som min anmärkning för denna gång är riktad. Bilagor till PleniProtocollet för den 25 Ju ni i, eftermiddagen. N:o i* Herr Rofenblad, Bernhard: Hvarje grundligt och rättvist tänkande Riksdagsman lärer icke behöfva mycken öf - Den 2 ‘j Junii e, m. verläggningstid för stt finna den nu förevarande frågan angående inlösning och uppgifvande af S.äteriers och Frälsejords hittills åtXiiutne rättigheter vara lika litet angelägen, sora nyttig och väl passande vid en Riksdag, der d.t aldrabetydhgast och Svenska Folkets heder och välgång både inom och utom
Väl syntes gamle baronen stundom något generad af den fria ton, som herr grosshandlaren tog sig med honom och hans familj, (han till och med slog sig litet ut för fröken Alexandra sjelf); men man hade ju så många exempel på, att affärsmän, som tillbringat sin mesta tid på sina kontor, derigenom kommit något på efterkälken med belefvenhetsreglorna, och man borde derföre hafva öfverseende. Det torde knappt behöfva nämnas, att herr grosshandlaren var en jude från Stockholm, som gjort sig en resa ned till Sätraholm, för att inkassera några tusen riksdaler, för hvilka han hade säkerhet i löpande reverser, uthändigade af baron Stellan, och då nu herr grosshandlaren en gång hade fått den barocka idéen, att hvarken vilja vänta med betalningen, ej en gång resa från Tunanäs, innan summan med ränta och allt var till fullo liqviderad, hvilket för tillfället ej lät sig göra, så måste man finna, att baronen ej hade något val. Emedlertid var herr grosshandlaren helt förtjust öfver den utsökta artighet, som öfverallt mötte honom, och hade blifvit något mera foglig i sina anspråk, sedan han nu såg att det var allvar med Stellans förlofning, som betryggade honom för en eljest fruktad förlust. Judar äro i allmänhet af en aristokratisk natur, och finna sig serdeles smickrade af att få vara tillsammans med förnämt folk, och vår grosshandlare utgjorde visserligen icke något undantag härifrån. För att gifva sig sjelf anseende, hade han satt på sig en mängd dyrbara ringar och berlocker, och den kolossala briljantskråsnål, som fått sin plats midt på det så kallade bröstet, var af ett ofantligt värde. Öfversten frågade honom i sin oskuld hvad den kunde hafva kostat. Grosshandlaren högg till en ansenlig summa, och var genast färdig att bjuda ut den till salu. «Vore händelsevis inte så mycket penningar inne, så ginge det an att ge revers på tre månader, och öfversten skulle ändå inte behöfva bli generad, i händelse det med liqviden kom att draga ett par veckor öfver tiden.» Herr grosshandlaren hade en säker blick i affärer, och visste hvem han inlät sig med.
Utskottet liar sig emedlertid icke bekant, att några serskilda föreskrifter blifvit i berörde hänseende meddelade för nämnde domstolar, utom hvad beträffar Stockholms Stads Rådhus-Rätt, derom samma Stads Styrelse af den 12 December 1672 uti 7 § innehåller: ”Hela åhret omkring, skola the tree vahnlige och i lagen besk ref ne Rådstufvudagarnoga lagas i ack t, som äro måndagar, odensdagar och lögerdagar, undantagande the tijder som stadsens Magistrat, efter gammal frijhet och plägsed, är valin att feriera och uppehålla, nemligen juli], påsk, pingesdagh och rötlimånaden, såsom och, när några helgedagar infalla;” och då begagnandet af dessa Stockholms Rådhus-Rätt medgifne ferier icke kan medföra något hinder i ärendernas jemna gång, hvadan inskränkning deri följaktligen icke skäligen kan komma ifråga, och då, vid ofvanberörrle förhållande, något stadgande i nu ifrågaställa syftning för öfrige Rådhusoch Kämners-Rätter ej erfordras, enär det tillhör vederbörande Myndigheter, att tillse det domstolarne icke, genom sjelftagna friheter, låta rätten ligga neder å de tider domstolarne böra vara i verksamhet, finner Utskottet sig böra vördsamt tillstyrka: att Herr Dalmans motion i denna del äfven måtte lemnm utan afseende. I ordningen förekommer den af Herr Petre väckta fråga, om upphörande af rättegångs-handlingars offentliga läsning i Hof-Rätt samt antaganda af ett mera ändamålsenligt arbetssätt. Motionären anser denna offentliga läsning vara alldeles onyttig, blott förspillande Hof-Rättens arbetstid. Härutinnan kan dock Utskottet icke instämma. Det måste visserligen antagas att hvarje Referent inhemtat noggrann och fullständig kännedom om de mål lian föredrager, äfvensom att han redogör för alla omständigheter, som kunna hafva inflytande på målens bedömande; men då
Lag. Ur skottet har detta alt noga och behö. rigen öiwerwägat. Och som denna i ofwanbe» rörde mätto sökte förklaring öfwer 5. §. i 6. Cap. Mitzgernings. Balken fullkomligen öfwer, ensstämmer med de grunder, samma Allmänna Lagens rum innefattar; finner altsä Lag.Utstot, tet sig hafwa all anledning, att, uppä de i detta Memorial andragna wigtiga stäl, tillstyr, ka ofwananförda förklarings antagande. Hwilket dock Riksens Höglofl. Ständers widare pröfning wördsamt underställes. Orebro den 25 Sept. 1810. k! Nkgloil. kiääerikLper ock kZ NZ^vZräigc preLe-5rZ»- -cäelni I.cäimSler; v^nsr: NcäLmäkerr vägnrr: Jod. sk dloräm. ki. -4!mgvill. kt VMoilize 8orASce-5kZnäet5 Usäervtrclz Son«!e-Stäii t. e«lLmälerr v^Ansr: kerz I-söLinZrerr vägnar: Hnä. Kentea. Jonss ^näerstoo. Jok. klolmbrrLkov. 42 Den 2Z September. sck xo<tkLn<l kor rNr Skänäen 6en r; 8spkembsr. Stormägtrgste Allernädigste Konung.
Så mycket lättare har det deremot varit att se frukterna deraf, i thy att städerna, direkt intresserade för stegrandet utaf afgifterna till högsta möjliga belopp, sökt begagna alla uptänkbara utvägar för att, till fyllande af sin fattigkassa, aflönande af sina tjenstemän m. m., upmuntra superiet och öka krogarnes antal, till stor skada och förderf för de landssocknar, som äro i den ledsamma ställning, att de lia en småstad i sin närhet. Med anledn. häraf, och enar stadgandet utan tvifvel endast härrörer från ett förbiseende, får jag härmed vördsamt föreslå: det It. St:r måtte för sin del besluta, att, med ändring af denna §:s nuvar:de lydelse, de 4/5:delarne af minuthandels osh utskänkningsafgifterna måtte, äfven för städerne, aflemnas i Landtränteriet för att, tillsammans med dem från landtsocknarne, fördelas på länets samtliga såväl stadssom landsförsamlingar, i förhållande till hvarderas folkmängd; äfvensom jag får föreslå, att uti samma § den bestämmelse må intagas, att dessa medel användas till församlingens fattigvård, enär bränvinskonsumtionen obestridligen är den rot, hvaruppå fattigvården växer. Denna motion begärdes på bordet. Uplästes en af H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel, inlemnad så lydande motion: Då ibland de stora föremål, hvilka fästat Konungens upmärksamhet vid aflåtande af Sina Nåd. Propos:r, de Kongl. Lustslott, hvars Ståthållare jag är hedrad att vara, nemi. Drottningholm och Svartsjö, blifvit undanskymde, anser jag det vara min pligt att härå fästa Ståndets upmärksamhet. H. I. 26 402 Den 26 November e. m. Drottningholm, det förnämsta af våra Lustslott, har, genom K. M:s oaflåtliga upmärksamhet och frikostiga understöd, närmat sig den punkt, då det skall stå fulländadt och förskönadt.
Versailles ’ historia är civilisationens historia under de två förra seklen. Om man ställer sig på balkongen i Versailles, kan man betrakta verlden från höjden af Ludvig XIV: s tron. Men revolutionen har börjat en ny era och öppnat nya perspektiv. Det är icke längre fiån Versailles, utan från Paris, man bör betrakta verlden. Låt reaktionärerna håna begreppen liberté, égalité, fraternité — såsom skedde senast den 14 sistl. juli i deras parisiska organ och med en svag efterklang äfven här och der i norden — dessa begrepp äro likväl odödliga och skola småningom eröfra verlden. Den stora revolutionens verkningar gå långsamt, men de gå säkert. Just med fasthållande af dessa synpunkter är det sär-skildt intressant att blicka tillbaka en smula på Versailles ’ historia i en eller annan enskildhet. Två frågor framställa sig härvid osökt: Huru uppkom detta slott med all sin fabelaktiga glans? Och huru gick det i sitt nedan? Sent en afton, efter en ståtlig hoffest, promenerade Ludvig XIV med sin förste stallmästare i parken vid Fontainebleau. Han hade sett fyra hoffröknar styra kosan till en bosquet; han följde dem och gömde sig bakom ett träd, hvarifrån han icke kunde se de unga damerna, men väl höra deras konversation. De samspråkade om den präktiga ballett, de nyss åskådat, och uttalade sin beundran för de her-. rar som dansat. En föredrog markis d ’ Alincourt, en annan hr Armagnac, en tredje hr de Guiche; man talade om alla med undantag af konungen. Af de fyra damerna fans det en, som ingenting sagt; de andra envisades att ocksåfå höra hennes omdöme. “ Ack “ — sade hon och lät en suck undfalla sig — “ är det väl möjligt att se dessa män, när de äro i närheten af konungen? “ — “ Man måste alltså • vara kung, för att behaga dig, “ utbrusto de andra?
Att således ifrån och med ofvannämnde tid inga Släpkläder mera existerade, måste vara klart som dagen, och att i följe deraf ingen slags afgift för Släpkläder, under hvad förhållande som helst, borde kunna beräknas eller åläggas, synes kunna af blotta sunda förnuftet redas. Imellertid har det dock i min ort handt, att vederbörande Regements Uppbördsman äfven sedermera påfört de vacante Rotarne samma vacanGeafgift för Släpkläder, som före år 1819, enligt då derom gällande stadgar, borde utgöras, tillika med det ofvan omförmäldte Beklädnadsbidraget, och utan att af detta sednare ens afräkna de 3:ne frimåuaderne, som vacante rotar uti allt ega att 323 Besv. och Ekari. Utsk. Betänkanden tillgodonjuta. De rotar, som häröfver klagat hos Landshöfdinge-Ämbetet, hafva val derstädes blifvit från betalandet af meranämnde vacanceafgift frikände; men Kongl. Krig8Collegium har, och det utan att. någon -öfver Landshöfdingens Utslag sig besvärat, icke desto mindre funnit för godt, att upphäfva detsamma samt förklara do vacante rotarne skyldige, att samma vacanceafgift, sorn förut för Släpkläderne varit stadgad, jemte det sednare i dessa Släpkläders ställe tillkomne Beklädnadsbidraget, betala, på den grund, att en Gassa finnes, hvaruti ofta bemälde vacanceafgift varit anslagen; hvilket så val tvärt emot Kongl. Majrts och Rikets Ständers afsigt, som till sin verkan, vill helt enkelt säga detsamma som, att en vacante rote, hvilken har ingen karl, som nöter kläder, måste hålla 2:ne beklädningar, i stället för att; när kari finnes, som behöfver kläder, en klädnad pä rotens bekostnad är tillräcklig, likasom det alltid förr varit.
— Med anledning deraf, att kommendantsbefattningen å Carlshamns kastell blifvit indragen, samt tvenne arvoden, för kapellanen vid f. d. Dalarö skans F. E. Hofberg och vaktmästaren C. J. Spegel, numera upphört att utgå, kan Kommendantsstatens anslag minskas med 709 R:dr 50 öre; hvaremot och sedan för vestra jernvägsstambanan blifvit exproprierad en del af den skansen Lejonet vid Göteborg tillhörande och af kommendanten derstädes disponerade jord, hvarför lösen erhållits med 943 R:dr 44 öre, Kongl. Maj:t tillerkänt bemälde kommendant en årlig ersättning af 50 R:dr för förlorad inkomst af jordrymden: Och föreslår Kongl. Maj:t, att, mot öfverlemnande till Riksgäldskontoret af förenämnde lösen 943 R:dr 44 öre, kommendantens i Göteborg nu på stat varande arvode 900 R:dr förhöjes med 50 R:dr, samt att för öfrigt Kommendantsstatens anslag minskas med skillnaden häremellan och ofvanberörda till indragning föreslagna belopp, 709 R:dr 50 öre, eller med 659 R:dr 50 öre, i följd hvaraf ifrågavarande anslag kan nedsättas från 15,006 R:dr 50 öre till 14,347 R:dr. Krigs-Akademien. — Vid de i Statsråds-protokollet anförda förhållanden och ehuru tiden, då organisationen af den nya krigsskolan kan vara genomförd, beräknas kunna inträffa mot slutet af år 1866, men någon stat för krigs-skolan för det närvarande icke kan föreslås, vill Kongl. Maj:t nu, likasom vid förra Riksdagen, förbehålla Sig, att anslaget för KrigsAkademien må, såsom tillgång för organisationen, förblifva i detta afseende orubbadt, men derjemte föreslå, att, för krigsskolans praktiska öfningar, måtte beviljas dels ett årligt anslag af 6,224: 52. dels, till anskaffning af materiel och hästar, ett extra anslag af 5,573 R:dr. Allmänna Garnisonssjukhuset. — Kongl.
Denna ordning har ock alltid blifvit i sammanjemkningar och voterings-proposilioner iagttagen, fleifaldiga gånger äfven vid denna Riksdag, hvarom nästan hvarlenda sammanjemknings-betänkande vittnar, samt utan all anmärkning af samtlige Riks-Stånden gillad och godkänd. Att nu frånskilja det tillägg, som ett eller flera Stånd gjort vid ett Statsanslag, lill summans belopp, måste väl vara den lättaste af alla 1% Stals-Utsliottets Utlåtande, N:0 522» operationer; och sedan man sålunda frånskiljt detta högre belopp, så är ju återstoden antingen trenne Stånds anslag och biifver då Rikets Ständers beslut, eller tvänne Stånds oell kommer då till votering, eller blott ett Stånds och är då förfallet. Tillämpningen är lika enkel och klar, om något eller flera Stånd bevilja intet anslag. Dernäst invändes, att, enligt merberörde 6g §., votering skall anställas öfver hvad Stats-Utskottet tillstyrkt, sålunda öfver intet annat. Ja visserligen. Men öfver hvilket tillstyrkande? Det först afgifna? Men detta lan lätt, med anledning af återremisser, förändras. Måhända sålunda hvad i andra Betänkandet ti listyrkes? Men äfven detta kan i alla fyra Stånden förändras. Exempel af allt delta äro icke sällsynla. Då måste ju Utskottet meddela ett nytt tillstyrkande, på grund af Ständernas olika beslut. Detta tillstyrkande är ingenting annat än just samman] emkningsoch voterings-propositioner. Men denna mäste ock enligt bokslafven så uppställas, att den i börstärkta Utskottet kan ovilkorligen antagas eller förkastas. Hvilka Orimliga följder det skulle medföra, om denna proposition skulle blifva så uppgjord, att genom ett afslag 3;ne Riks-Slånds beslut skulle helt och hållet tillintetgöras, är tydligt. Deremot bör, enligt Grundlagen, af Ståndens skiljagtiga beslut afskiljas hvad, som är 3:ne Stånds, hvarom såsom afgjordt icke kan röstas, samt hvad som är arne Stånds emot arne; hvarom votering bör ske.
Skeppsbj ggeri-inrättningar, i sex klasser Första klassen Andra d:o Tredje Fjerde Femte Sjette d:o d:o d:0 d:0 B.ko r:dr 100 66: 32. 50: —r33: 16. 16: 32. 10: — ier, som icke ega 200 r:drs inkomst, äro fria från be - Skeppsbyggeri villning. Stensamt lerkärls-fabriker, i tre klasser: Första klassen banko r:dr 10: •— Andra d:o „ 5: —• Tredje d:o „ 3: —- Då något verk, inrättning eller rörelse, för hvilka permille-afgift icke är stadgad, befiunes afkasta större inkomst, än som motsvarar bär otvan stadgade högsta klasser, bör afgiften för hela inkomsten bes'ämmas till fem för hundradel. § 26. 1:0 För rättigheten till skogsfång pä kronans , emot rekognition , till bruk, hyttor eller grufvor upplåtna allmänningar erläggas för hvarje stafrum vid eller motsvarande 18 tunnor kol b:ko ■— 6 sk. 2:0 Afgiften beräknas efter det belopp ved eller kol, för hvilket rekognitions afgiften, enligt privilegier eller taxerings resolutioner utgår, antingen skogs/änget årligen begagnas eller icke. 3;o För kolniugsfrihele.i på häradseller sockenallmänningar, när till häradet eller socknen icke erlägges en betalning, svarande emot den, somför rekognitionsskogars eller kronoallmänningars begagnande, eller Rikets Sländers författning år 1752, jemte bevillningen, utgöres, skall afgiften så höjas, 94 Bevillnings-Utskotlels Betänkande, N:o g. $ 27. att beloppet blifver enahanda med hvad för nyttjanderätt af kronoskogarne erlägges. § 27. I öfrigt betala på landet efter denna artikel: Advokater och sakförare} lika med dem i städernay § 14. Arbetsfolk från och med fyllda 18 år, som icke innehafva årstjenst: Mankön: