Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Poignants 2:ne omyndiga söner; Nio 316. i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, angide presträttigheternas utgörande på Gottland och dermed sammanhang ägande frågor om en förändrad indelning af dervar. pastorat, m. m ; Nio 3iy. i anledn. af erhållen återremiss å Utskis förslag Nio igd, till liqviderande af Riksg.contls skuld vid j834 års slut för upptagna lån af allmänheten; Nio 318. i anledn. af RiksStlns olika beslut i frågan om beviljandet af extra anslag till försvarsverkets iståridsättande, allm. arbeten, m. m.; Nio 31 g. ronde tiden, från hvilken den nu verkställda statsregleringen skall taga sin början; Nio 320. i anledn. af erhållen återremiss å memor. Nio s83, angide gratilication åt Statscoinmissarien Tauvon; Nio 321. angide den innevar. riksdag verkställda granskning af statsverkets samt andra af allm. medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; Lagutskottet: Nio i55. öfver Hr Gr. G. Löwenhjclms motion örn revision af 5 cap. 3 och 8 §§ Straffbin; Nio i56. öfver väckt motion om förbud emot eller beskattning af offentlig försäljning utaf utländska lotterisedlar; Nio i5y. öfver llr Frih. Jac Cederströms motion, alt, i händelse efter realisationens verkställighet mynt någon tid skulle komma att i allm. rörelsen saknas, det måtte genom lag tillåtas a ti in natura afbörda såväl allm. utlagor soia ock enskild skuld; Den i5 November. N:o 158. i anledn, af Hr B. Rosenblads motion om en Jag för Rikets skuld väsende; N:o i5g. i anledn. af återremiss af Utsk:s betänk. N:o 107 öfver väckta motioner, angrde förändring af Högsta
Till förekommande häraf är det, enligt Utskottets mening, i hög grad angeläget ej mindre alt tillfälle till ständig religionsvård för detta arbetsmanskap beredes, äfvensom att tillsyn hålles derå, ali prestbetyg af vederbörlig fullständighet vid dylikt manskaps antagande aflemnas eller ock sedermera ofördröjligen anskaffas, utan ock måhända i främsta rummet, att arbetsbefälet, äfven emellan arbetstiderne, egnar omsorgsfull tillsyn åt manskapet och vakar öfver iakttagande af ordning och sedlighet samt jemväl i öfrigt, i afseende å samma manskap, iakttager de åligganden, som i fråga om militärtrupp tillkommer befälet, då truppen befinnes samlad, och hvartill bland annat hörer den för det religiösa sinnets väckande och underhållande hos manskapet gagne liga plägseden att detta dagligen, vid tjänstgöringens början och slut, samlas tili för rättande af morgonoch afton-andakt. För alt mera speciell kunna uppgifva alia de åtgärder, som uti ofvan om förmälda hänseenden må vara erforderlige och lämplige, saknar Utskottet emellertid nödig kännedom om förhållandena: och torde dessa åtgärder för öfrigt böra blifva olika för olika orter, för att lämpas efter de skärskilda förhållandena på hvarje ställe. Utskottet anser sig således ej heller böra förorda de spe ciella föreskrifter, som af den ene motionären, Herr Biskopen Fahlcrantz, blifvit i frågaställde, helst desamma i vissa delar torde mötas af åtskilliga betänkligheter. Under åberopande af de allmänna åsigter i frågan, hvilka sålunda blifvit af Utskottet uttalade, tillstyrker Utskottet vördsamligen. att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan, att lämpliga föreskrifter må meddelas för beredande af religionsoch sedlighets-vård åt den personal, som användes vid de arbeten af större omfång, hvilka utföras antingen af staten eller af enskilda bolag med bidrag af statsmedel. Stockholm den 29 Januari 1857. Reservation anmäld af Prosten P. J.
S'. i öfrigt, i afseende på detta ämne, yttra den grundsats: att, vid bestämmandet af Gymnasiioch Skol-lärares löner, böra i beräkning tagas alla serskilda löne-förmoner af Praebendepastorat, Piaebende-hemman, hemmansräntor, embetsgårdar, boställen eller vederlag, tomter och jordar, eller andra lägenheter, boningsrum, hushyror och enskilJa anslag, m. m., dock med undantag af Rectorernes embets - Ejcpeditions-TJtskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 326. i5r gårdar, fria boningsrum eller motsvarande byresmedel, hvilka icke heller hädanefter böra i beräkningen ingå; äfvensom med enskilda donationer, i händelse dSssa skulle vara så betydliga, att den donerade fondens afkastning vore större än lönen å Stat, och alltså donations-gifvarens vilja tydligen varit, alt åt en viss Lärare-befattning bereda en högre inkomst, bör sålunda förhållas, att innehafvaren af en dylik donation väl icke må uppbära den å Stal uppförda lön, men deremot icke vidkännas något afdrag för det belopp, hvarmed donationen öfverskjuter samma lön; i sammanhang hvarmed R. St. tillika ansett sig böra i underd. tillkännagifva, det R. St. jemväl för sin del gilla Skol-Revisionens antagna grundsats: att för lika befattningar inom Elementar-Läroverken öfver hela Riket bör vara lika löner, dock så, att Lärarne inom hvarje tjenstegrad få, i lika förhållande, de äldre större och de yngre mindre löner; med iakttagande likväl äfven härvid, af ofvanomnämnde undantag, i afseende på Rectorernes boslälls-rurn eller hushyror och enskilda donationer, hvilka gifva större afkastning än lönen å Stat.
Past för dem af weder börande wid skarpt answar icke ma meddelas i hwad afsigt som hälst att bewista Marknader, sa wida de icke kun, na uppwisa wederbörande Pastors under strängt answar meddelte Bewis öfwer en god ChristendomSkunskap och en flerårigt förd oklandrad wandel, samt att, ined skärpande af answaret för de Embetsoch Tjenstemän hwilka underlåta ett noga upp'yllande af Fvrfattningarne, rörande stike ej bosatte och kring, siry - 8Z2 Den 22 Junis. strykande personers gripande och ställande till answar, noga hand hålles deröswer, akt ett sadant kringstrykande Gärd fran Gärd och Orter frän Orter, ma upphöra, och den brottslige till laga answar befordras; ej mindre än att de, till försäljning af Glas, Stenkärl, Porcelain eller Manufactur-Smiden enligt serskilda tillätclser, utsände Karlar, hwilkaö kringfarande Utskottet äfwen tror wara menligt för leverne och allmänna säkerheten, icke mä sä länge detta tillständ får fortfara äga rum inom Länet der Bruket eller Fabriken är belägen, utan wederbörande Pastors och Bruks - eller Fabriks-Jdkares answarige betyger öfwer den kringwandrandes hemwist, Christcndoms - kunskap och förda hedrande wandel, samt att dä de färdas utom Länet i samma anda, mäl, Patzet bör wara grundat va dylike answarige Preste ° Bruks - och Fabriks - Jdkares till Konungens Befallningshaswande inglfwande och der förwarande samt i Patzet åberopande Betyger. Harwid wägar äfwen
Sådant har, så vidt jag vet, aldrig varit Svensk politik, och jag tror, att Rikets sanna värdighet i ett upplyst tidehvarf påkallar, att man nu bestämdt visar, det man aldrig erkänt eller vill erkänna den såsom sådan. Det var utan tvifvel just medvetandet af allmänna opinionen härom, som förhindrade utsktsledamöternes politiska samvete, att i fjol se igenom fingrarna med de successiva afbetalningarna, hvilka alltför länge fortfarit af det öfverflödigt stora anslaget. Och jag håller dess majoritet räkning för, att den nu icke visat sig glömsk af sin första riktiga uppfattning. När anslaget — hvilket man orätt kallar en cassa — varit alltsedan 1809 öfverlernnadt till Konungens nära nog omedelbara disposition, d. v. s. utan grundlagsenlig skyldighet att dervid höra Statsrådet på samma sätt som vid andra regeringsutgifter; när ingen redovisning eller controll varit föreskrifven, ulan alltsammans varit ansedt såsom en affär emellan H. M. och Utrikes Statsministern, hvilken affär specielt varit af grundlagen undandragen R. St:s och alla andras blickar; så var nu dervid ingenting annat att göra, än att i afseende på framtiden nedsätta anslagets belopp — och så skedde. — För min del var det också, i fråga om decharge för Utrikes Statsministern, icke egentligen det framfarna, utan fastmera bemödandet att göra detsamma fortfarande ännu längre, som, jag fann vara före - D e ii 27 Februari f. m. föremål för behandling enligt 107 §:n R.eg.F:n — oell jag lior erfarenheten har visat att jag hade rätt. Hittills har jag egentligen försökt utveckla, hvarföre jag ur synpunkten af Statens och dess Representations värdighet, i motsats med Gr. Horn, Biskop Hedren ni. fl. reservanter, anser just denna värdighet fordra ett fortfarande conseqveht handlingssätt af R.St., för att ådagalägga, det vi veta livad sorn angår denna värdighet och hvad som icke. Dernäst, emot Frih.
Förordningen den 19 Maj 1845, rörande brandstod, måtte meddelas, att den egare eller innehafvare af hemman deruti lemnade tillåtelse, alt fråntiäda i lag stadgad brandstodsförening inom häradet, för att ingå i sådant brandstodsbolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, icke må leda till den följd, att de egare eller innehafvare af hemman, som uti brandstodsförening qvarstå, betungas med brandstodsafgift efter annan grund, eller i större mån, än som förut enligt lag egt rum; b) att Kongl. Förordningen den 26 Oktober 1743 måtte, i fråga om stärnningssättet i brandstodsmål sålunda ändras, att, derest antalet af de egare eller innehafvare af hemman inom en socken, hvilka uti den i lag stadgade brandstodsföreningen qvarstå, skulle, när brandstod hos Häradsrätten sökes, enligt den uppgift, som af häradsskrifvaren meddelas och brandstodssökanden har att vid Häradsrätten förete, finnas vara så ringa, att de såsom menighet ej böra anses, det skall åligga domhafvanden att förständiga den brandstodssökande att, derest han frågan fullfölja vill, sjelf föranstalta om delegarnes lagliga inkallande till tinget, för att öfver den gjorda ansökningen sig yttra. Sedan Lag-Utskottet, för behaudling af dessa motioner, sammanträdt med Allmänna Hesvärsoch Ekonomi-Utskottet, få Utskotten härmed Utlåtande öfver desamma afgifva; och enär, genom Kongl. Eörordningarne den 15 Juni 1818 och den 19 Maj 1845, blifvit förklaradt, att hemmansinnehafvare, sorn ingått i allmänna brandförsäkringsinrättningen, eller för sin åbyggnad och hvad till gårdens bruk tarfvas, tagit försäkring i brandstodsbolag, som för orten är af Konungen stadfästadt, icke är pligtig att gälda brandstodsersättning, hvarom i lag eller derpå grundad förening stadgas, och serskilde brandstodsbolag i de fleste orter uppstått, torde det kunna med visshet antagas, afl lagens »stadgande i 2-U 4 Lagsamt Allin.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utlåt:t, hvartill svarades många ja och nej i blandning, sedermera propos. på afslag derå och bifall till Hr von Knorrings ofvan omförförmäldte förslag, då svaren utföllo med många nej, jemte ett eller annat ja, och slutligen propos. på återremiss af merberörde Utlåt., hvilken propos. besvarades med många både ja och nej; hvaruppå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit den sednast gjorda proposm vara med öfvervägande ja besvarad. Mare. Sedan votering blifvit begärd samt Hr von Knorring begärt ordet och förklarat sig afstå från sitt särskilda förslag och förena sig med dem, som påyrkat återremiss af Utlåtit, uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Riddarh.-Utsk:ts Utlåt. N:o 6, ang. väckt fråga om ordnande af Riddarhusets gårdsplan och deromkring liggande byggnader, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, återremitterar R. o. Ad. nämnde Utlåt.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 46. Nej — 40. Föredrogos och bordlädes nedannämnde, denne dag ankomna K. Propos:r, nemi.: l:o ang. antagande af en författning om nya strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall; 2:o ang. pension å Allm. Indragningsstaten för Direktören vid Landskrona straff-fängelse, Underlöjtnanten Carl Petter Westergren; 3:o ang. upplåtelse till Stockholms stad af kronan tillhörig mark, för anläggning af strandgata utefter Ladugårdslandsviken, från Nybron till Fredrikshof; 4:o ang. öfverlåtelse till staden Malmö af förra fästningsbastionen Nyköping; 5:o med förslag till ny Jagtstadga; 6:o ang. reseersättning och dagtraktamente till ordföranden och ständige ledamöterne i de nämnder, åt hvilka reglering af presterskapets aflöning i enlighet med Nåd.
Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve v. Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Departetnents-chefen, Statsrådet Lagerstråle föredrog i underdånighet: 2:o) Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 24 Oktober 1860, hvaruti, med framställning af de betänkligheter, som hos Rikets Ständer förekommit mot antagandet af Kongl. Maj:ts, uti nådig Proposition den 9 förutgångne Mars, gjorda förslag om Fahlu bergsskolas flyttning till Stockholm och förening med Teknologiska institutet, Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit, efter det ytterligare utredning af frågan i vissa uppgifna afsecnden egt rum, täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta den nådiga framställning i ämnet, hvartill Kongl Maj:t kunde finna omständigheterna föranleda; i anledning hvaraf Kommers-kollegium, som, genom nådig remiss den 29 December 1860, blifvit anbefaldt att, gemensamt. med de för Fahlu bergsskolas angelägenheter af Bruks-societeten utsedde Fullmägtige, efter det vederbörande blifvit i ämnet hörde, sig yttra, under den 29 Oktober 1862 inkommit med underdånigt utlåtande, åtföljdt af Bruks-societetens och föreståndarens för Fahlu bergsskola, Professoren m. m. V. Eggertz’s af Kollegium Kungl. Maj:ts Nåd.
Riderskapet och Adeln rent it - Den 8 Juni. mitterade Memorial, hvaruti yrkas, det ej Städerne hädanefter måtte få befatta sig med bränvinstillverkning, utan att rättigheten dertill måtte anses endast tillhöra Jordbruket; i hvilket afseende af Herr Majoren anföres, att Städernes jord icke blifvit dem letnnad, för att producera Spannmål, utan för att deruti odla Manufacturväxter; atr Jordbrukarne ensamme borde fa producera säd och bränvin, för att deremot kunna tillbyta sig Köprnannavaror från Städerna, och att de uti sednare åren stegrade vedpriserna jemväl borde föranleda till förbud för bran vinsbränning uti Städerna. 15:0 Ett fran Hedervärda Bonde-Standet den 1 Maj till både Bevillningsoch Oeconomie-Utskotterna remiueradt Memorial, ingifvet af Riksdags Fullrnägtigen Anders Sandsten från Jönköpings I,än, och innehållande förslag, att hvilka och huru manga, som uti Städerna sig dertill i behörig ordning anmälte, skulle berättigas att försälja bränvin i större eller mindre parti, emot en till Staten erläggande årlig Bevillningsafgift; hvilket förslag blifvit grundadt på de skäl, att många till Bränvinsförsäljning oberättigade personer nu skola en sadan handtering utöfva; att Stats-Cassan borde deraf erhålla inkomst; att förbud emot bränvinS-uttninutering af obehöriga personer icke skulle tjena till annat än deras riktande, sorn öfver förbudens efterlefnad borde hålla tillsyn; saint att Riksdagsmannen Sand. sten förmodade, att, i händelse hans ofvanberör de - 192 Dm 8 Jani. de förslag anioges, skulle de som erlade afgift,' hälla ControU deröfver att ingen obehörig försålde bränvin, och i sådant fall krogarnes antal blifva färre, än de nu äro. n m 3 6:0 Åldermannen för Bryggare - Embetet 1 Stockholm Herr Gustaf Lychous fran Vallöf!, Borgare-Ståndet den 5
Maji, aflåtit följande Nådiga Proposition, angående kostnaderne för Myntverkets iståndsättande: ”Då underdånig anmälan hos Kongl. Majit gjordes, om det förfallna tillstånd, hvaruti Machineriet vid Kongl. Myntet en längre tid Befunnits och som vid myntningen förorsakar icke allenast svårighet och ofullkomlighet, utan ock tillökt kostnad; så fann Kongl. Maj:t nödigt att förordna en särskild Committé, för att, efter fullständig undersökningom förhållandet, uppgöra planen till myntets iståndsättande och förslag öfver kostnaden dervid, samt tillika granska de rörande myntningen gällande äldre Författningar.
Höghet Hertigen af Sö* dermanland, må såsom étt oförryckt Capital ga. ras fruktbärande igenom Vår RiksgäldsDirec. tions försorg; Så är härmed till Eder Vår Nådige vilja och befallning, att I dessa medel, i den mon de inflyta, insätta i Banken för räkning af Vår Riksgälds-Direction, som nu tillika undfår Vår Nådiga befallning, huru dermed vidare kommer att förhållas. VI befalle Eder Gud Allsmäktig Nådeligen. Stockholms Slott dea 18 December 1780. GUSTAF. J. Liljencrantz, Till Ståts-Contoiret angående disposition af någre Hans Kongl. Höghet Hertigen af Söder-, Qtanland anslagne medel. t Stats* Utskottets Betänkandenl *299 Med Höga Originalet lika lydande, betygar C. Hejdenborg, Vidimeras C, Sylvan? Litt. C. GUSTAF med Guds Nåde9 Sveriges9 GÖ. t hes och Vendes Konung &c. &c. zVc. Arfvinge till Norrige samt Hertig till Schlesvig-Holstein & c. &c. v. V år synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet med Gud Allsmäktig, Troman, Herr Grefve, Vårt och Rikets Råd, Cantzlie - President j Academie - Cantzler, Riddare och Commendeur af Våre Orden; Så ock samtelige Ledamöter i Vår Direction öfver Riksgälds» Fonden; Som, likmätigt Riksens Ständers Bi-afsked af den 26 Januarii 1779 samt 13 §. i Riksdags-Beslutet af samma dato, Ett Hundrade Tusende Riksdaler Specie blitvit såsom ett stående oförryckt Hemgifts - Capital till Vår Nådiga disposition anslagne, hvaraf den årligen belöpande Räntan tillkommer Vår älskelige Herr Broder Hans Kongl, Höghet, Hertigen af Södermanland; Och VI i Nåder funnit att detta Capital säkrast och lämpligast hos Eder kah göras fruktbärande, till hvilken ända
Boktryckare. t - • V l ill Rikets Högloflige Ständer. Sedan undertecknade, till åtlydnad af såväl Grundlagens föreskrifter, suni Kongl. Maj:ts, under den 15 nästlidne Juli utfärdade, Nådiga Kungörelse, den 15 derpåföljde September i Banken sammanträdt, för att styrka vår behörighet, att, i egenskap af Rikets Ständers Revisorer, granska Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens räkenskaper, tillstånd, styrelse och förvaltning, samt dervid är vordet genom behörige handlingar styrkt, att undertecknade Carl Åkerhjelm och Johan Albert Kantzow blifvit, å Ridderskapet och Adelns vägnar, till Ledamöter i denna Revisions-förrättning utsedde, i stället för dertill af O ? bemälde Riksstånd vid sednaste Riksdag valde: Kabinetts-Kammarherren, Grefve Ballzar von Platen och Possessionaten, Friherre Carl Adam von Nolcken, hvilka afsagt sig ifrågavarande uppdrag; så, och efter det de förevisade Fullmagterne och Authorisationerne blifvit godkände, hafva vi lifligen aflagt och med väre namn undertecknat den i 1 § af Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-Verket intagna ed.
Jag fortfar i öfvertygelsen om anslagets nytta, och anhåller, att R. o. Ad. ville, med afslag å StatsUtsk:s yttrande i denna punkt, benäget bevilja det af motionären föreslagna belopp. Hr Cederschiöld, Gust.: Det är fåfängt att bygga lärohus och aflöna lärare, om icke desse ega tillräckliga kunskaper. Hvad de lefvande språken beträffar, så ega de dem icke och kunna ej heller förskaffa sig sådana annat än genom vistande i de länder, der dessa språk talas. Litet hvar torde af egen erfarenhet kunna vitsorda, huru svårt det är att prononcera ef t främmande språk, då man inhemtat det endast genom läsning. Har man deremot tillfälle att tala med en inföding, så blifva svårigheterna oändligt mycket ringare. Hr Lilljehöök gjorde en jemförelse mellan denna Hufvudtitel samt den 4:de och 5:te. Anledningen, hvarföre anslagen på denna Hufvudtitel blifvit så stora vid innev:de Riksdag, i jemförelse med hvad de förut varit, är, efter min tanke att dess talan icke förut varit nog kraftigt förd, under det de båda nyssnämnda titlarne alltid haft nitiske målsmän. Om besparingar upstå, så finnas nog utvägar för dem; men huruvida de komma att användas till detta ändamål, anser jag ganska tvifvelaktigt. Jag tror att den lilla summa som nu är i fråga, skulle blifva ganska fruktbärande, och vågar derföre anhålla om bifall till motionen. Gr. Sparre, Erik: Yi hafva i dag mine Hrr, afslagit icke obetydliga summor, som K. M. i Sin Nåd. Propos. begärt, och jag fruktar, att denna sparsamhet måste äfven nu göra sig gällande. Det kan visserligen blifva utnött att tala om Statsverkets hardt anlitade tillgångar, men detta uttryck innebär dock ett obestridligt faktum. Då man anslagit löner för en sådan mängd nya lärareplatser, hvartill skickliga sujetter väl icke hira växa som svampar ur jorden, torde derigenom upstå besparingar, som kunna bland annat till nu ifrågav:de ändamål användas. Jag anser lämpligare, att K.
Palmstjernas förslag med R. o. Ad. förbehållen rätt, att sedermera pröfva det af Gr. Ridderstolpe gjorda förslag lill tillägg, hvilket kunde bifallas oberoende af den i öfrigt föreslagna redaktionen. Den härefter till bifall å Utsk:s förslag till redaktion af 8:de § framställda propos. besvarades med blandade ja och nej; i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s förslag med den af Frih. Palmstjerna föreslagna förändring, samt då härvid ropades starka ja, blandade med nej, förklarade det han trott sig finna denna sednare propos. besvarad med öfvervägande ja. Då härefter Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle det af Gr. Ridderstolpe framställda förslag till tillägg uti ifrågavar:de §, ropades starka nej, jemte ett eller annat ja, hvarpå Hr Land tm. förklarade det han funnit nej hafva öfverröstat ja. Föredrogs ånyo SlatsUtsk:s d. 28 och 29 sisth Juni på bordet lagda mern. N:o 205, i anledn. af från R. o. Ad. samt Bonde St. erhällne återremisser å Utsk:s betänk. N:o 30, ang:de 1845 års revisorers berättelse. R. o. Ad. beslöt att nu, såsom Utsk. i detta mern. hemställt, till hufvudsaklig ompröfning företaga berörde betänk. N:o 30, hvar vid detsamma §:vis framställdes till afgörande. § 1. Bifölls. § 2- Lades till handlingarne. § 3. Sedan undert. Ridd.-Sekreterare, på förfrågan af Frih. Palmstjerna, Carl Otto, haft äran upplysa, att PresteSt. bifallit och BorgareSt. återremitterat ifrågavande §, yttrade Frih. Palmstjerna: Utsk. har föreslagit att ångfartyget Sverige skall försäljas. Jag är icke säker om huruvida icke Postverket redan gått i författning om en sådan åtgärd. Men jag anser i alla fall en erinran af R. St. i detta afseende vara öfverflödig dä sådant redan utan R.
Jag tror vidare, att i händelse verkliga förhållandet blefve sådant, alt statsmachineriet ej kunde gå med den drift som vederborde, så hade de nya skaparne eller Ministrarne sig öppet lemnadt att' sammankalla Ständerna, och i händelse minisleren då framlade sådana förslag till reformer och en sådan plan för hushållningen, som motsvarade nationens önskningar och behof, är jag öfvertygad, att Ständerne icke skulle vara obenägne att bifalla Styrelsens anspråk. Jag tror icke, alt vid denna riksdag ändamålet bör vara att återföra, om jag så får säga, den gamla sömnaktigheten hos Styrelsen, eller att bereda den ett tillfälle att under ytterligare 5 år lefva i fred och ro med de medel, som tagas ur folkets fickor; utan jag föreställer mig ändamålet böra vara att förmå den nya Styrelsen, att så snart som möjligt åter sammankalla folkets ombud och då framlägga förslag, hvilka visa i hvad mån minisleren representerar det gamla eller nya statsskicket. Hr Hjerta: Jag artill största delen förekommen af den siste värde talaren, men jag ber alt få fästa den nästföregåendes uppmärksamhet derpå, alt det finnes äfven ett annat sätt att förekomma ärenders efterliggande, än det han afsett, medelst beviljande af ständigt ökade anslag; och delta sätt beslår deruti, att Regeringen företager sig alt ställa organisationen inom embelsverken så, att göromålen kunna uträttas med det antal embetsman, som finnes. Hvarken bland detta Stånds ledamöter eller bland allmänheten, lärer vara någon, som icke hört klagan deröfver, att embetsverken hittills varit så ställda, att embelsmännen, synnerligen de lägre, äro alltför många och några bland dem deremot för knappt aflönade, så att både de sjelfve och Staten varit missbelåtne med det sätt, hvarpå organisationen varit gjord. Om denna nu ställdes så, alt hvarje tjensteman erhölle en någorlunda tillräcklig utkomst, i det han egnade sin tid till arbete på ett enda ställe, och icke nödgades springa bort sin tid i flera olika verk; så kunde krafterna concentreras lill besparing för Staten jemte vinst för embelsmännen sjelfva.