Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
December 1843 fastställdes för den till staden Wexiös återuppbyggande efter samma års eldsvåda beviljade länesumma å 240,000 r:dr,. hafva ifrågavarande 2:ne häraf utgifna lån fått innehafvas räntefritt och utan Kapital-afbetalning till den 1 Januari 1850, hvarefter i tre är, eller till den 1 Januari 1853, endast bchöft erläggas fyra procent årlig ränta; varande efter sistnämnde tidepunkt låntagarne skyldiga att ärligen inbetala sex för hundra 4 primitiva lånesumman, dervid räntan skulle liqvideras efter nyssberördc. beräkningsgrund och återstoden utgöra kapital-afbetalning. Med hänsigt till de. mångfalldiga särskilda byggnadslån, sorn till nedbrunna städers återuppbyggande blifvit från Eiksgälds-kontoret utgifna, och det betydliga, belopp, hvartill detta verks fordringar för sådana lån uppgå, finner Utskottet ganska betänkligt, för Rikets Ständer att, med afseende å de särskilda förhållanden, som möjligen för vissa läns innehafvare kunna förekomma, medgifva dem befrielse från skyldigheten att återbetala de erhållna låne-understöden; och hvad. de, lån. hvilkas afskrifning nu blifvit föreslagen,. särskildt beträffar, så synas de af mationärorne anförda omständigheter icke innefatta tillfvllcstgörande skäl för en sådan åtgärds vidtagande till förmån för meranämnde pastoraters hemmansegare och öfriga byggnads-skyfdiga innevånare, helst det kostsamma byggnadssätt, sorn boställenas belägenhet inom en stad' föranledt, torné kunna anses motsvaras af desärskilda förmånliga läne-imdérstöd, föråamlingarne för dessa boställens bebyggande erhållit, och" af hvilka understöd de sannolikt'icke kommit i åtnjutande-, derest de* nedbrunna boställena legat -å landsbygden.
Inteckning till säkerhet för beståndet af afhandling om besittningseller nyttjanderätt tiil hus eller jord å landet eller för undantagsförmåner, som vid försäljning af fast egendom å landet blifvit betingade, må ej beviljas, derest icke afhandlingen är af två personer bevittnad och upplåtarens lagliga åtkomst till egendomen blifvit styrkt.» Herr Grefve Spaire, Herr Friherre Armfelt, Herr Henschen och Herr Carlén hafva anmält, att de icke deltagit i detta ärendes afgörande. Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, 1803. Lag-Utskottets Betänkande M 69. i N:o 69. Ank. till Exp.-Utsk, den 6 Okt. 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af motioner om arfsrätt för oäkta barn. Berörda motioner äro framställda inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln af Herr Dalman (Jfö 25) saint inom Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdagsfullinägtige August Carlberg från Hallands län (JVS 193) och P. Östman från Wester-Norrlands län (JV2 212). Af desse motionärer hafva Herr Dalman och Riksdagsfullmägtigen August Carlberg yrkat, att, med ändring af 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken, oäkta barn utom det, som vore afladt i hordom, måtte få taga arf efter sin moder, så ock efter sin fader, derest barnet blifvit af honom inför Rälta eller i vittnens närvaro inför vederbörande prest erkändi; dock endast såvida föräldrarne icke sjelfve egde äkta barn och bröslarfvingar. Riksdagsfullmägtigen Östman åter har föreslagit, att 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken måtte erhålla följande lydelse: »Aflar man barn i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, de barn må ock arf taga efter fader och moder, der de efter eget medgifvande eller laga kraftvunnen dom kände äro, i hvad de i lösöre ega.
Dertill kommer, alt då 3:ne al de församlingar, inom hvilka inrättandet al dessa nya läroverk skulle ifrågakomma, nyligen på sin bekostnad upplört nya väl inrättade och för de förut befintliga läroverken fullt lämpliga skolhus, församlingarne svårligen torde kunna tillförbindas att uppföra 3:ue nya iäroverks-byggnader i större skala, hvilken betydliga kostnad sålunda korinne att ytterligare betunga statskassan. Pä dessa förenade skäl anser Utskottet, som, i likhet med skol-direktionen, betraktar Stockholms särskilda eiementar-läroverk såsom utgörande, i hänseende lill lärjungarne, ett erida högre eiementar-läroverk, fullständigare uIrustadl med klasser i den lägre afdelningen, för' Stockholm böra på stat uppföras 1 högre afdelning med fullständigt antal lärare, 4 femklassiga skolor samt 4 skolor med (vänne klasser. Rörande dessa sednare torde Utskottet få afgifva förslag, sedan det redogjort för de grunder, på hvilka det anselstaten för de lägre elementar-laroverken böra uppgöras och hemställer nu endast, att för del högre läroverket i Stockholm måtte på stat uppföras l Rektor och 7 Lektorer. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 148. Och anser Utskottet sig härmed hafva besvarat den af Herr Gråå väckta och till Utskottet remitterade motion, alt Stockholms stad måtte erhålla ett elementar-läroverk af första klassen med fullt antal lärare, samt att dessa malte undfå de löneförmåner, som för lärare vid första klassens läroverk komma att bestämmas. Af de äldre fullständiga elemenlar-läroverken återstår alt behandla tvänne, hvilka, på grund af sitt afskilda läge, både för närvarande hafva ett inskränktare antal lärjungar och knappast kunna påräkna alt i en nära förestående framtid mottaga betydligt liera. Dessa äro läroverken i Hernösand och Wisby, af hvilka under sistförliutna läseår det förra hade 128 och det sednare 146 lärjungar. I afseende på dessa läroanstalter anser Utskottet det af Kongl.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Alar skalken föreslog, att pröfningen af förevarande fråga, angående anvisande af ett Creditif på RiksgäldsContoiret, för att tillitas, i den händelse StalsVerkets inkomster ej skulle ingå till påräknadt belopp, mätte uppskjutas, intilldess StatsReglerin-? gen blifvit slutligen afgjord. Bifölls. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets den 28 sistlidne Mars under N:o 84 afgifne, samt den 6 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, rörande Forväsendet, samt Gästgifveriskjuts-aiistalterna, Herr Anckarssyärdj August j uppläste följande: För att kunna afhandla skjutsen i sin helhet, bade det utan tvifvel varit ganska väl, om, jemte det Betänkande Ekonomi-! Utskottet nu aflemnat, äfven utlåtande om Forvagnars inrättande och Postförningen i ett sammanhang hade fått följas åt, men då Den 3o April e. ra. det säkerligen af välgrundade orsaker ej skedt och Utskottet låfvadt ett särskildt Betänkande i denna del, så förbigår äfven jag, så vidt möjeligt är, detta ämne, för att blott fästa mig vid de åtgärder Utskottet föreslagit. Beträffande således först KronoSkjutsen, så erkännes villigt, att Utskottet mycket rigtigt uppfattat densamma, och dervid föreslagit betydliga förbättringar, vid hvilka jag dock hemställer, om af något gilltigt behof kan vara påkallad den bibehållna väntningstiden af 12 timmar vid skjutsningsstället, och som visserligen ej ersättes af de betalta väntuingspenningarna.
Domstol i laga ordning föregå hvarje sig yppande fråga om skatteköp å sådane hemman, numera skulle, jemlikt den sednare underdåniga framställningen, företagas i allmänhet och på en gäng utan annan anledning, än blotta förmodan, att Kronan hade till flere af dessa hemman egandeoch disposilions-rätt, så, enär hvarken några 6 Siats-Utskottets Utlåtande N:o 206. nya omständigheter eller skäl blifvit anförda till ändring af Kongl. Maj:ts i ämnet redan fattade beslut, fann Kongl. Maj:t, på de i Dess Nådiga Resolution af den 9 Juli 1830 anförda grunder, densauuna böra förblifva gällande, äfvensom Kongl. Maj:t icke fann lämpligt all låta uppgöra något särskildt förslag till lindring i onera för de Halländska kyrkohemmans-åboerua, enär dessa åboers vilkor, liksom andia arrendatorer, bero pä frivilliga öfverenskommelse!- med jordegaren, hvilka ej aunorlunda än med kontrahenternes ömsesidiga begifvande kunna förändras. Vid 1840—1841 års riksmöte förekom denna fråga ånyo hos Rikets Ständer och företeddes dervid åtskilliga handlingar till bestyrkande af ifrågavarande hemmans krononatur, af hvilka Rikets Ständer ansågo det vara ådagalagdt att de ifrågavarande hemmanen varit ansedda och behandlade i fullkomlig öfverensstämmelse med hvad Lunds Landabok om dem innehåller, nemligen sä, att doniinium oinskränkt tillhört Kronan, men en viss ränta deraf tillkommit kyrkorna eller presterskapet och vid hvarje disposition om hemmanen blifvit åt deni förbehållen; i betraktande hvaraf och efter ytterligare förebragt bevisning om äktheten af den handling, hvarpå den så kallade
Till följd häraf hafva bemälde Kollegier, jemte eget utlåtande af den 29 April 1857, öfverlemnat nuvarande bruksinnehafvaren Friherre Wilhelm Åkerhjelms underdåniga yttrande, deruti bland annat af honom ifrågasältes, huruvida utan hans begifvande någon förändring uti den eganderält, hvarmed bruket nu af honom efter hans förfäder innehafves, och uti de af Kongl. Majit och Kronan detsamma mot vissa skyldigheter beviljade förmåner och rättigheter, lagligen kan på administrativ väg tillvägabringas; hvaremot han af anförda skäl, anser, alt det endast är genom ömsesidig fri öfverenskommelse, som den reglering lagligen kan komma till stånd, hvarom nu är fråga. Beträffande åter den kapital-ersättning, som Dylta bruksegare borde tillkomma för de tjenstbarhet^- och öfriga förmåner, hvilka i följd af regleringen skulle komma ali bruket frångå, så yrkas af honom nu följande: för Kongl. Maj.ls Nåd. Skrifvelse N:o 4-0. 17 för grufvedagsverkena från 101 | mantal, efter 32 dagsverken på hvarje af 82 1 och 16 dagsverken på hvarje af 19 f mantal, tillhopa 2,946 dagsverken ä 32 sk.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att nästa Lördag val af Ridd.direction och dess suppleanter skulle förrättas, hvarvid, enligt förut fattadt beslut, skulle så tillgå, att genom sedlar, innehållande 3 namn, först valdes ordföranden och dess suppleant, samt derefter med sedlar, innehållande 9 namn, Directionens öfriga ledamöter och deras suppleanter. t8 H. a* i6» D en 22 Januari e. m. Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna handlingar från Constitu tion sUtskottet: N:o 75. till R. o. Ad. samt BorgareSt., ang:de återremisserna på memor. N:o 54, innehållande svar å anmärkn:r vid memor. JV:o 38; N:o 76. ang:de 3:ne Stånds återremisser på memor. N:o 66, med förslag till ändring i Riksd.OrdiUs föreskrifter om bergsbrukens representation; StatsUtskottet: N:o 399. i anledn. af erhållen återremiss å StatsUtskrs betänk. N:o 368; N:o 400. i anledn. af en inom PresteSt. väckt fråga om tillåtelse för Ståndets archivarie att emellan riksdagarna få bebo de rum i Riksg.cont:s förra hus, hvilka af PresteSt. tinder riksdagarna begagnas; N:o 4°'- angrde gratilication åt den eller de tjenstemän inom Riksg.cont., som fått sig uppdragen befattning med utdelningen till prenumeranter af RiksSt:ns tryckta prot. vid innevar. riksdag samt emottagningen och redovisningen för Öfverblifvande exemplar af bihanget till samma prot.; Statssamt Allm. Besvärsoch Oecon.Utskm: N:o 49* i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utsk:ns betänk. N:o 34 i fråga om folkskolors inrättande i Riket; BancoUts kottet: N:o 8r. ang:de revisionerna öfver Bancodiscontverkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riksdiscontens utredning; Allm.
D, Då nu å nyo föredrogs BancoUtskottets den 35 sistlidne April, under N:o 36 , afgifna , samt den 4 dennes e. m. på bordet lagda Betänkande , i anledning af såväl 1827 års Bevisions-Berättelse, som BancoStyrelsens anmälanden jemte serskilda Motior ner, i fråga om bibehållande af defrånBan, ken meddelade Lån på hus, brandförsäkrade i den upplösta för detta Stads-Fonden af Allmänna Brandförsäkrings-Verket, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Banco-Utskottet återremitteradt. S. D. Då nu å nyo föredrogs Constitutions-Utskottets den 25 sistlidne April, under N:o 32, aflåtne, och den 4 dennes e. m. på bordet lagda Memorial , innefattande Förslag till ändrad redaction af 15 §. RiksdagsOrdningen, i afseende på högsta antalet af Härader, som kunna förena sig om en Fullmägtig; fann Ridderskapet och Adeln för godt förklara Herr von Hartsmandorffs , Angust, dervid gjorda anmärkning, innehål; ilo Prot. Utdrag den a5 Maji 182g. lande eli så lydande redactions-förslag: Vilja flere Härader, hörande till samma Domsaga , f örena sig om en, inom dess område boende Fullmägtig, vare sädant dem obetaget , utgöra Ridderskapet och Adelns gemensamma tanka , samt på sådan grund , jemlikt 56 §. Regerings-Formen, böra till Constitutions-Utskottet hänvisas. S. I). Föredrogs å nyo och bifölls Stats - Utskottets den ig sistlidne Januarii , under N-o 37, afgifna, samt den 3 sistlidne Februarii e. m. på bordet lagda Utlåtande, angående fortfarande af det understöd af Statsmedlen , Carlscrona Stads Fattigvårds-Inrättning hittills åtnjutit, samt om tillökning deri. S. D.
?, så ock under den öfriga tid af året, för hvilken Kongl. Majit kan finna nödigt bränvins-tillverkning förbjuda, skall bränvinstillverknings-redsknp städse vara förseglad. Försegling verkställes af den, på hvilken sådan ankommer, utan alt redskaps-egaren är pligtig att anmälan derom göra. Alven linder lid, då bränvins-tillverkning lofgifven är. må den, som sig dertill ej anmält, icke halva sin redskap olörseglad, ulan galle härvid hvad i förestående moment i afseende å redskaps försegling stadgadt är. Lag samma vare arn. sådan dis tiHerings-r edskap, sam i § 20 omföritiäles, då densamma icke dr lill begagnande, angifven. § 3G. Redskap, sorn finnes å dens verkstad, hvilken sådan förfärdigar, i hans. vård, etter under hans arbete viii bränneri eller (I is I iller ing s-slatte, behäfrer ej vara förseglad. Innan egaren lager vård arn redskapen, skall han, derest densamma icke redan blifvit förseglad, eller inom 8 dagar derefter får begagnas, redskapen till försegling anmäla hos d<-n person i redskaps-egurens hemort, hvilken har sig uppdraget att försegling verkställa. Detsamma iaktlage den, sorn sig lill bränvins-tillverkning eller distillering anmält, men innehar liera brukbar» redskap eller delar deraf, än han lill begagnande uppgifvit. Bih. till 11. St. Prut. ISOG & 1851. 5 Sami. 2 AJd. 5 Hälft. 2 10 Bil. till Sevillu. m. fl. Utsk. Bet. Genom förseglingen skola panna, halt och afkylnings-redskap, af hvad beskaffenhet denna vara må, sällas ur stånd att för bränvins-tillverkning eller distillering nyttjas. Är panna inrättad med löst bröst, förseglas endast bröstet, så att pannan må kunna till husbehof begagnas.
Om icke alla tecken svika, har dock å båda hållen besinningen återvändt, och om hr L: s fel och förtjenster torde nu kunna resonneras med det största lugn i verlden. Såvidt man hittills kunnat döma, tenderar hufvudintrycket af hr L: s nu återupptagna direktörsverksamhet att på det stora bela bli öfverensstämmande med den karakteristik, som göteborgskritikern hr Warburg för några år sedan $jorde af hans föregående teaterdirektörsskap i landsorten. Karakteristiken gick ungefär ut derpå, att han höjt landsortsteatern och genom en väl vald repertoar hos dess teaterpublik väckt intresse för gedignare arbeten, han hade visat hvad en förträfflig instruktion kan åstadkomma; han hade insett vigten af en literär teater, insett nödvändigheten af att skådebanan uppfattar sin gligt att vara organ för den nyare dramatiska literaturen. Vitsordet om literärt intresse och mod är sannerligen hvar-ken det minsta eller det vanligaste loford, som kan tilldelas en teaterledare. Säkerligen skulle ock teatrarne i vårt land stå sig mycket bättre och ha fastare rot i allmänhetens aktning och intresse, om det mod, som hvarjehanda teaterdirektörer och regissörer visa när det gäller att kosta på dekorationer och kostymer, fått något maka åt sig för literärt mod och literär smak. När dylika egenskaper förefinnas, kunna„ de derför icke nog uppskattas eller framhållas. Hvad instruktionsförmågan åter vidkommer, tycktes den vid den korta hufvudstadssejouren ej kunna briljera med några särskildt häpnadsväckande prof, utan röjde sig väl mest i samspelets jämnhet och inöfningens ordentlighet. Utan att rvmma några ovanligare förmågor tycktes truppen som en helhet vara ganska respektabel, dock tycktes den manliga afdel-ningen stå öfver den kvinliga, ty den senares prestationer voro uppriktigt sagdt icke alltid lyckade. Så t. ex smakade fröken Erikssons återgifvande af Loyses och Ofelias roller alldeles for mycket af elevarbete, för att uppvisas inför en hufvudstads * publik, och hennes fräscha ungdomliga yttre och fördelaktiga organ dolde icke bristen på verklig känsla och poetisk stämning.
Se så, nu ha vi fått pappa riktigt på det hala. Han förstår sig inte på oss det minsta. Han vet inte att det nu är bruket här hemma att tala som vore man minst hundra år gammal. Han vet inte att man ska vara trött och likgiltig, – det är modet nu. Och så ska man vara styf på sig. På sina bekanta ska man aldrig hälsa först, för då är man underdånig, då kryper man. Nej, man ska vinka sina bekanta till sig. Och om de då kommer, får man skratta åt dem som åt hypnotiserade. Men man ska aldrig gå till dem, – det är modet nu. Man ska vara riktigt bonddryg bara, – och byråkratisk! GENERALEN. (skrattar) Jo, det är en skön beskrifning! Ja ja, – Finland har gått framåt på alla områden, ser jag. (afbrytande samtalet). Men visa nu om det gått framåt också på musikens, – ni flickor! ELISE. Ja, vi ska spela. Men först ska jag berätta en stor nyhet. Kusin Fredrik lär inte komma ensam ut till Sätra i kväll ...! GENERALEN. Nå, – hvem skulle komma med honom då? ELISE. Det var för resten rysligt dumt af Karl att berätta det för fru Segerstedt. Det ska naturligtvis bli en öfverraskning för henne! Jo, det är ingen annan än doktor Segerstedt själf! GENERALEN. (häftigt) Hvem har sett honom? ELISE. (förundrad, saktare) Det har Karl Vahrman – GENERALEN. (med en sträng blick på Karl) Är det sant? KARL. Ja, – jag tyckte det var han, som åkte upp till oss. Jag mötte två herrar i allén, men det var skymt, så jag kanske inte såg riktigt. (Fru Segerstedt kommer in). GENERALEN. Tyck inte härnäst någonting som inte är sant, min gunstig herre! ELISE. Hvarför vill pappa inte tro på att han kommer då? GENERALEN. (kort) För att han inte gör det. – Seså, låt nu mig höra något af mina gamla stycken, – Trubaduren eller Friskytten ...! ALMA. Om jag bara kan dem ... GENERALEN.
Arbets-direktionen, som låtit genom Löjtnanten A. Liwijn upprätta och i underdånighet öfverlemna! ett förslag öfver kostnaden för upptagande af de å en bilagd kopia af upprättade generalkartan angifna afioppsgrafvar, som erfordrades för torrläggning af nyssomförmälda vattendränkta trakter, hvilket förslag upptager sammanlagdt 15,420 Riksdaler, har derföre, med anledning af sålunda förekomna förhållanden och, enligt uppdrag af intressenterne i sjösänkningsföretaget, i underdånighet anhållit, att, då genom de af taxeringsmännen ifrågasatta arbeten en jordvinst af omkring 520 tunnland skulle ernås, utgörande mer än tio gånger den vinst, som genom kanalarbetet mellan Qvarnarp och Hafraviks-sjön för ungefärligen samma kostnad kunde erhållas, samt de båda strandegarne omkring vattendraget mellan Qvarnarp och Hafraviks-sjön numera uti en ansökningen bilagd skrift förklarat, att de icke önskade sänkning af detsamma, den ursprungliga af Kongl. Majit äfven gillade planen för ifrågavarande sjösänkningar måtte så ändras, att de föreslagna arbetena mellan Hafraviks-sjön och Qvarnarps qvarn finge derifrån utgå, och med användande af de medel, som derigenom besparades, i stället upptagas afioppsgrafvar från Mellby göl till Solgen, från Norrby och Mosskulls mader till nämnda göl, och från Björnåsa, Weka och Kräpplehults mader till Solgen, samt från Ingarps och Räffla gölar till Ingarps sjö, i enlighet med upprättade kostnadsförslaget. Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader har för egen del anfört, att orsaken, hvarföre afdikning föreslogs ofvanom Hafraviks-sjön, fastän resultatet af detta arbete måste blifva ringa i jemförelse med den kostnad, som detsamma erfordrade, vore att tillskrifva den vid undersökningen af en jordegare yttrade önskan, att sjösänkningarne och rensningarne skulle sträckas ända till
Härigenom har lagstiftaren å ena sidan sökt förekomma, det lagsökniugsärenden ej uppehållas utan fullt giltiga anledningar, och. å den andra, att skydda gäldenärens rätt. Genom 1798 års förordning, sorn hade till föremål att befordra skyndsamhet i utmätningsväsendet, har omsider enahanda makt blifvit öfverlemnad åt Konungens befallningshafvande:: men vid bestämmande af tiden för anställande af den återvinningstalan, hvartill Konungens befallningshafvande således nu kunde lemna rätt, togs till grund icke 208 Expedilions-Utskottets Förslag till und. SkrifvelsCj A’.*> ti6. den bestämmelse, som 8 kapitlet rättegångsbalkeu i denna del innefattar, utan stadgandet i utsökningsbalkens 2 kapitel oell 5 §. Då detta stadgande borttages, är emedlertid grunden för den tidsbestämmelse, 1798 års författning härutinnan angifver, äfven undanröjd, och fråga uppstår således, huruvida en annan grund uti berörde hänseende bör uppsökas. Rikets Ständer anse härvid nödigt, att preskriptionstiden för återvinningstalan är kort, på det att den part, sorn hos Konungens befallningshafvande vunnit, ej må, efter längre lids förlopp, blottställas för rättegång iden sålunda redan afgjorda saken; och då den tid af sex månader, som utstakas i 8 kapitlet 2 § rättegångsbalken, för den händelse, att Hofrätt, i utmätnings^ inål, lemnar gäldenär öppet att söka återvinning, efter Rikets Ständers omdöme är för ändamålet fullt tillräcklig, samt, utom det att lagen ej på något ställe utsätter längre tid för återvinning, berörde tidsbestämmelse alser samma förhållande, som det ifrågavarande, anse Rikets Ständer föreskriften i 1798 års författning äfven böra bringas till öfverensstämmelse med berörde lagbud.
Redan för ett tiotal år sedan fäste hon den lärda världens uppmärksamhet vid sig, då hon under den lätt genomskinliga signaturen » Therese von Bayer » utgaf ett band » Reseintryck och skisser från Ryssland », hvilka enligt framstående geografiska fackmäns dom på ett värdefullt vis riktade literaturen öfver det stora slaviska väldet. För att kunna se med friare ögon än de flesta andra höga turister och ostördt ägna sig åt sina forskningar hade prinsessan företagit resan till Warschau, Moskwa, Petersburg, NischnijNovgorod, Rostow, Krim o. s. v. under omsorgsfullt Vestos. fördöljande af sitt furstliga namn och därvid 1 ' örvärfvat, cn skarp och djup inblick i förhållandena i den östra delen af vår världsdel. Isynnerhet ådagalade hon en ovanlig individualiseringsförmåga vid sina studier öfver de slaviska folktyperna, så att hennes bok erbjuder vida mycket mer sant och träffande angående ryssarne än flertalet beryktade reseverk. Äfven till andra, delvis ännu aflägsnare länder, såsom till exempel Brasilien, har denna begåfvade dotter af det wittelsbachska huset företagit längre resor, därtill drifven af sin outtröttliga forskningsifver. Ar 1 8 8 0 gjorde prinsessan en resa i Norge, hvilken utsträcktes ända till Nordkap, och från hvilken hon hemförde ett rikt utbyte af iakttagelser. Dessa studier öfver Skandinaviens land och folk, natur och kultur och öfver det norra ishafvet nedlade hon i ett, nytt arbete, » Öfver polkretsen », försedt med talrika illustrationer och kartor. Den lärda kritiken och pressen tillmätte denna hennes nya bok fullt ut samma förtjänster som de tidigare. Våra nordiska förhållanden äro så- lunda icke alldeles främmande för prinsessan Therese, då hon nu — visserligen för första gången, som vi tro — besöker Stockholm. Utom genom sin vetenskapliga och literära begåfning utmärker sig prinsessan genom synnerligen vackra egenskaper. I fromhet och hjärtegodhet liknar hon sin tidigt bortgångna moder, den dyrkade prinsessan Augusta, född ärkehertiginna af Österrike, efter hvilkens död dottern utöfvar ett intagande värdinneskap i faderns hem och flitigt deltager i dennes umgänge med konstens och vetenskapens män.