Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Lefve Warm-Blasius!» skallade det åter. »Han väljes bestämdt till riksdagsman,» sades det i hopen. »Majornas valmän äro nästan mangrant här.» När täflingen slutats genom ett oöfverträffligt kast af Oxygen, tyckte tant Vera sig märka en glädjeblixt i Aromasias ögon, men strax därefter skyndade konstnärinnan sig fram till Apollonides, fattade hans hand och sade några vänliga ord. Skalden kände sig lycklig, smålog i sina trasor, böjde sig ned och kyste Aromasias hand. Denna artighetsbetygelse väckte ytterligare munterhet i folkhopen. »Har ni sett? den token kysser ett fruntimmer på hand! Så löjligt!» »Han måste ej vara riktigt slug.» Aromasia drog rodnande undan sin hand, fattade tant Veras arm och lemnade torget. Oxygen kastade efter henne en blick som på gammalt romanspråk skulle hafva kallats glödande. Men glöden slocknade, och Oxygen utropade med vemod: »Hvarför skall hon vara en sådan forntidskvinna?» Nya aktiebolag. »Detta kommer att göra fullständig omstörtning i allmän och enskild hushållning,» sade en af gästerne vid den festliga måltid som bankdirektören Giro, tvärt emot bruket då för tiden, gaf i sin bostad, ett af Majornas många palats. »Det är vår bank som lemnat förskott åt alla dessa lifsmedelsfabriker,» yttrade direktören, »och jag är öfvertygad, att vi därmed gjort mänskligheten en stor tjänst.» »Å, en mycket stor,» hördes det allmänna utropet från gästerna, af hvilka de flästa voro delägare i banken. »Hädanefter kan man utan att ruinera sig hålla sig åt minstone frukost hemma hos sig själf och behöfver icke taga sin tillflygt till några kraft-extrakt-piller.» »Hvilken omhvälfning i familjelifvet!» Gästerne sutto i bankdirektörens nya, för uppfinningens pröfvande särskildt uppbygda matsal i palatsets källarvåning, utrustad med all den prakt som en bankman alt sedan flere århundraden kunnat bestå sig, men som en af styresmännen för kanske den förnämsta af de göteborgska Majornas många bankinrättningar mer än alla andra ägde förmågan att utveckla.
Då jag, med kännedom om de flera mer angelägna behof, som vid förestående riksdag böra afhjelpas, icke kan i underdånighet tillstyrka nådigt afseende å den väckta frågan om beredande af anslag till bebyggande af de bostads-boställen, hvilka hittills ej kunnat med karaktershus förses, finner jag mig deremot, i betraktande af militiee-boställs-kassans iråkade betänkliga ställning, böra understödja Krigskollegii alternatift gjorda anhållan om öfverflytt ande på al 1- Ti ansport 6,760: 40. 8. 6,760: 40. 8. Bil. IV.o 1 till Kongl. Maj.ts Trop. l84lj Haft1- 7 50 Transport 6,760: 40. 8. manna indragnings-staten af ofvan uppgifna, i pensioner och på indragning ställde löner från kassan utgående belopp, hvarom jag alltså i underdånighet anhåller, att nådig framställning må till Rikets Ständer aflåtas, med begäran tillika af Rikets Ständers medgifvande, att, när framdeles em* betseller tjenstemän, som njuta lön af militise-boställs-kassan, antingen vid den ålder, då enligt författningarne lönen lår såsom pension bibehållas, söka och undfå afsked, eller ock vid blifvande regleringar af Krigs-kollegium ställas på indragning, de må med innehafda löner få på allmänna indragnings-staten uppföras. Lika med hvad vid förra Riksdagen ägde rum, torde äfven nu Rikets Ständers uppmärksamhet böra fästas på angelägenbeten deraf, att, till betäckande af de för statsverket uppkomna kostnader genom Södra bataljonens vid Bohus Läns regemente förändring tillsvidare till likhet med roteradt infanteri, öfverskottet af de indelningsräntor, som förut ingått ensamt till rusthållarne vid nämnde bataljon, fortfarande ställes till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition.
Förhållandet är, att särskild räkning för riksdagskostnaderna föres, och att dessa utgifter, på det ständiga assignationer å Banken må undvikas, bestridas af en särskild cassör, så att de icke blott medföra ökadt besvär, utan äfven ökadt ansvar. Jag anser, att R. o. Ad. bör bifalla, hvad fullmägtige föreslagit. Utsk:s nedsättning deraf synes endast härleda sig från gammal vana att afpruta. Hr Hjärne: Jag uppsteg för att vederlägga den siste talaren; men då det måhända kunde r.ises småaktigt att icke unna de ifrågavar. tjenstemännen, hvad andra anse dem hafva förtjent, skall jag blott i korthet tillkännagifva, att jag utgått från den princip, att det icke är lämpligt att gifva gratificationer för det man fullgör sin tjenst; utan då Ökade göromål tillkomma, bör man i stället bevilja tillökning i ordinarie lönerna. Det är altså för principens skull, som jag yrkar afslag å betänk. Den 5 liars f. m. Si Hr Rosenblad, Bernh.: Jag känner icke det speciella förhållandet eller RiksgtsconCs inre organisation och om göromålen äro öfver höfven ökade; men i allmänhet instämmer jag med Hr Hjärne, att beviljandet af gratifieationer för det ena tillfället inleder anspråk derå för elt annat, och hvad beträffar Riksgiscontts stat, så är den, relativt till göromålen och lönevilkoren i andra verk, ganska hög. Hvad den omständigheten vidkommer, att Riksg:scont:s fullmägtige tillstyrkt arfvodet, så har jag just i dag hört, att en tillstyrkan af ett annat verks fullmägtige i dylikt hänseende blifvit af vederbörande Utsk. afstyrkt, Jag tror altså, att någon obillighet icke beginges genom afslag å betänk. Gr. Gyldenstolpe: Jag kan icke i denna fråga hemta något stöd från hvad BancoUtsk. vidgjort i afseende på något tillstyrkande af Bancofullmägtige. J\’är jag får kännedom om betänk, och det förekommer, skall jag yttra mig deröfver.
Midt emot, på andra sidan fjorden, störtar en annan stor fors ned, oeh rundt omkring oss höres nu sorlet af otaliga, små bergbäckar, som rinna ned mellan klipporna. Hunna halfvägs in i fjorden, lägga vi i land, ta fram matsäcken och sätta oss rundt omkring en stor, flat, sten, hvilken får göra tjenst som bord för vår enkla anrättning, bestående af smörgåsar och öl. Men snart är det tid på, att åter bege sig af; klockan är 1 och hemvägen lång. Då vi vaknade följande morgon, skeno några Luften är tryckande het, allt är stilla, solen svaga solstrålar in i rummet, och fjorden utanstrålar ännu från den molnfria himmelen — • för låg blank och stilla. Det var en glad allt tyder på att hemfärden skall gå lyckligt öfverraskning för oss, som hela tiden förut och väl. Vår förståndige och erfarne båtförare haft regn och blåst, och i bästa humör begåfvo påskyndar likväl affärden, oeh snart äro vi vi oss af. åter ute på vattnet, denna gång följande andra Vårt sällskap bestod af fyra personer, tre stranden, som ej ger den första efter i vildhet fruntimmer och I en herre, och vi hade derför och otillgänglighet. Två af sällskapet taga upp måst taga en stor båt med tre dugtiga roddare, sina färglådor och börja små skisser, vi andra hvilkas kraftiga årtag snart förde oss långt ut placera oss så bekvämt som möjligt och bereda oss, att i all sköns lugn njuta hemfärdens bepå Storfjord. Naturen här är storartad. Höga, sönderhag. Då yttrar hastigt vår båtförare: » nu få Troende att det sedvanliga splittrade fjell stupa brant ned i vattnet; små vi stygt Veir. » forsar sila ned mellan remnorna och upplösa regnet infunnit sig, ämna vi just spänna upp sig i ett fint stänk, som glittrar i solen; ingen paraplyerna då — hastigare än det kan bebåt syns på den vida vattenytan, roddarnes skrifvas — ovädret bryter löst. Regnet störjämna årtag föra oss allt närmare inloppet till tar ned i strömmar öfver oss, häftiga vindstö- tar kännas, en mörkgrön rand syns derute på den trånga bifjorden. '
Domhafvandens omförmälte hinder upphört; att ärendena varit af sådan beskaffenhet, att de påkallade undersökning på stället för utrönande deraf, huruvida den ena eller andra byn, i afseende på afstånd och läge, vore mer eller mindre lämplig för reserveskjutsens utgörande; att om Häradshöfdingen åter, med antagande deraf, att sådan undersökning icke vore behöllig, låtit ärendenas behandling anstå till nästa lagtima ting, det formvidriga förhållande inträffat, att fastän ordinarie Domhafvande!! varit på stället, annan domare uppträdt för att handlägga ärenden, dermed den förre, i anseende till hinder af andra embetsgöromål, icke kunde taga befattning; att antingen undersökningen för sig gatt vid särskilda sammanträden eller å lagtima ting, Häradshöfdingen Ärling i sin egenskap al tillförordnad domhafvande varit berättigad att åtnjuta arfvode enligt expeditionstaxan, samt att Häradsrättens utlåtande så väl i sjelfva saken, som i fråga om godtgörelse för sammanträdeskostnaderne, ej kunde anses sträcka sig utöfver egenskapen af betänkande, hvilket vore underkastadt vidare pröfning af Konungens Befallningshafvande, på grund hvaraf Häradshöfdingen Ärling påstått, att det emot honom anställde åtal måtte lemnäs utan afseende och Häradshöfdingen tilläggas ersättning lör dess utgifter i målet. Kongl. Hofrättens utslag i målet är gifvet den 20
Dictamen, yttrade sig Friherre Mannerheim, Lars Angnst: Med Eders Excellences Högvälborne Herr Grefvens och E.andtMarskalkens samt Höglofl. Ridderskapets och Adelns bevågna tillstånd , torde mig beviljas, att med några anmärkningar till vederbörligt Utskott beledsaga ifrågavarande Memorial. Sedan den värde Författaren anfort de skäl i allmänhet, på hvilka han grundar sina önsk» ningar, så väl för en jemnare indelning af den oroterade jorden, som ock att dess skyldighet att under krigstid uppsätta Manskap måtte förvandlas i en årlig afgift i Spannmål, så länge krig varar, sammanfattar han dessa sina önskningar i j.-ne hufvudmoment. 198 Den 13 April. Det Usta innehåller: Att all til! Extra Rotering skyldig jord måtte jemnare indelas till utgörande af detta besvär. Uti denna delen är jag med den värde Ledamoten alldeles ense. Det är rättvist, att denna jords skyldighet att bidraga till Fäderneslandets försvar med personer, ehvad den verkligen utgöres i personer, eller, enligt hvad sedermera bldvii påfunnet, i hästar, eller i tunnor spannmål, jemnt fördelas. Den oundvikliga hast, hvarmed Roteringen verkställdes, den olikhet i fördelning, som derigenom förorsakades, påkallar jemnkning, och då Riksens Ständer vid 18°y ars Riksdag förbehållit sig att, enligt So. §. af Rege/ ingrFonten, vid nasta Riksdag rörande detta ämne öfverlägga och besluta , torde det ej kunna anses för tidigt, att nu, på den 3.'dje, saken företaga. Det s:dra momentet upptager i sammanhang med det na grunderna för Extra RoteTingens indelning. Uti allt hvad med billighet kan förenas, är jag äfven i denna del med författaren af enahanda tanke , men jag tror dock, att, till vinnande af ändamålet, skalf finnas användbart, hvad Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag beslutit, att Extra Roteringen skulle indelas efter de grunder och den method som med den förut i hvarje provins verkställda ordentliga regleringen och dm oroteracls Sordens kända förhållande emot den roterade närmast står att förena.
För denne väre framfarne Konungars gamle tjenare vågar, i mensklighetens namn, jag vördsamt alltså anhålla, det värdes "R. St. af medlidsamhet, icke mindre än af rättvisa, förunna honom, förre K. hofmästaren Meunier, den rättighet, som han aldrig förverkat, och sorn icke heller i laga ordning blifvit honom fråndömd, att under hans återstående, troligen icke långvariga, lifstid få af statsverket, på vederb. stat, uppbära den i allt fall mindre betydliga lön, han som ekonomi-hofmästare innehade år 180g, och hvars uteblifvande i nära 26 år, som den rätteligen bort utgå, varit en lika mångårig vinst för statsverket. Jag anhåller vördsamt, att detta memorial får remitteras till R. St:s Statsutskott. 7. Då i835 års Ständer förändrade 5 cap. f §:n Missg.brn till dess nuvar. redaction, kunde samme Ständer visst aldrig ana, mindre förmoda sådana resultater, som deraf uppstått. Ingen som har aktning för sanningen kan frångå, att tillämpningen af den nu gällande 1 §:n i 5 cap. Missg.brn, i förening med sinnesstämningen och allmänna missnöjet deröfver, vållat de olyckliga händelser, som år 1838 om sommaren tilldragit sig i hufvudstaden; — Stockholms gator fuktade och rykande af menniskoblod, som den beväpnade medborgaren utgöt från den obeväpnades hjerta; fredlige och stilla vandrande menniskor blefvo misshandlade, gripne och släpade i de ohyggligaste fängelser, och flera lyckliga familjer blefvo försatta i den bittraste sorg och lidelse öfver förlusten af sina anhöriga, hvars lif blefvo förspillda vid dessa ohyggliga tragediers uppförande. Hvad som handt, kan ännu hända, och en förföljelse mot tryckfriheten skulle åter en gång kunna förorsaka dylika uppträden, så länge den omförmälda lagparagrafen oförändrad qvarstår, och tjenstfärdige tolkare äro att tillgå; men fosterlandsvän - Dcu 7 Mars e. ui.
Borgare - Ståndet af g;o Riksdags - Fullmägtigert för Sfäderna Borås och Ulricehamn, Herr Carduansmakaren Malmberg, sorn, med företeende af Borås Stads-Privilegier af ål* 1622, Kongl» Resolutionerna den 29 April 1624, den 27 oell 31 Maj 1639, denria Maj 1641 , den 2 December 1643, den 7 Januari 1647, den 27 och 31 October 1650, den 3 Mars 1678, den 3 Januari 1683 och den II November 1686 , hvilka till Utskottet blifvit öfverlemtiade , samt med liilkännagifvande att, enligt Kongl. Brefven af den 25 Augusti T743 och ^en *5 Februari 1803, Ulricasharnn innehar lika rättighet med Borås, yrkat, att någon inskränkning icke må äga rum , i hvad dessa Städers Privilegier stad-, ga, af hvilka ofvannämnde 1622 års Privilegiet uti 15 punkten innehålla, att Bolås Stad , som. blifvit funderad 1620, undfått desamma i afsigt och ändamål att hindra och afskaffa , genom Stadens fundation de Utlöpare, som härtill af Allmogen på Landet med deras varor, uti ylle«(ch linne-väfnader, smide och trädkäril derå crediterade blefvo, och således hafva varit Städerna till förfång, och vidare i samma §• att inga af Allmogen efter dessa Privilegiers dato, må eller skola hafva lof, att utlöpa kring Landet, vid varans förlust, sorn då bör hemfalla Staden; den af Utskottet föreslagna inskränkta pass-termir., sorn, enligt Herr Malmbergs tänka, icke vore förenlig med de förmåner, hvilka blifvit de öfriga Städerna i nåder förunnade, skull©
I kraft af det begrepp om Grundlagarnes föreskrifter, som Silverstolpe nu yttrat sig äga, förenade han sig med Herr Grefve Mörner i dess reservation mot formligheten af en votering öfver den frågan huruvida resultatet af den sista voteringen borde Riks: Ständers Plena underställas, hälst en sådan votering skulle, i lians tanke, vara en votering om Grundlagens föreskrift; och begåfve han sig till en sådan votering blott af det utaf Herr Grefve Mörner anförde skäl, att han ej insåge huru ett slut på de yppade skiljaktigheterne på annat sätt kunde erhållas. Den 4 Augusti 181'2 351 hvarmed Herrar Doctorerne Wijkman, Falk och Wåhlin instämde.1 Herr Borgmästaren Ullberg: Jemte det jag förenar mig med hvad Herr Grefven och Ordföranden yttrat, får jag hemställa om icke ifrågavarande votering till och med är inconstitutionel. Då beredningens förslag är förkastat och endast återstår Herr Regerings Rådet Hall enst jernäs och Herr Protocolls Secreteraren Rothliebs memorialer, som hvarken till alla delar med hvarandra öfverensstämma, eller i enlighet hvarmed Beredningen utarbetat något förslag, synes voteringen blifva en nullite då något betänkande deröfver icke finnes att Ständerne förelägga.2 Herr Borgmästaren Norström: Min tanka är så väl och omständeligen utförd af Herr Grefven och Ordföranden och Herr Kammarherren Silverstolpe, med hvilka jag mig till alla delai förenar, att jag icke borde något tillägga, men då jag förmärkt några discourser utgå derifrån att detta Utskott icke skulle hafva beslutande rätt, och att
För min del finner jag de af Utsk:t framställda motiver i detta Betänk, vara ganska riktiga, och har ej blifvit af de utaf den siste värde talaren framställda anmärkningarne öfvertygad, att man bör afslå detsamma. Gr. Sparre bar, så vidt jag riktigt uppfattat hans yttrande, ej haft något emot detta Betänk., i hvad det rörer brottmål, men likväl yrkat afslag derå, derföre att man icke kunnat på samma gång få en analog ändring i afseende på civila satser. Jag anser dock det, att man icke på en gång kan få allt hvad man önskar, icke vara skäl att afslå detta förslag, utan får jag anhålla om bifall dertill. Frih. Leijonhufvud, Carl: För min del är jag i afse ende på detta Betänk, af alldeles samma tanke som Gr. Sparre, och anhåller att få till alla delar förena mig med honom. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Lag-Utsk:ts förev:de Betänk., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Koch begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som bifaller Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 89, i ani. af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i underrätts eller hofrätts utslag i brottmål, dels ock Den 1 December. 365 verkställighet af sådant utslag i fråga om ådömd ersättning, röstar Vinner nej, afslår R. o. Ad. detta Betänk.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja8. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 28 och 30 dennes bordlagde Betänk.
Det är onekligen sannt, att en föreskrift bör lemnäs Fullmägtige, då de skola börja sina operationer till reella fondens förstärkande, emedan man icke kan låta fonden utvexlas så nära, att en allmän farhåga kunde uppstå för vexlingens oafbrutna fortgång; men jag tror, att det sätt, som nu blifvit föreslaget, blefve ganska svårt i verkställigheten och kunde leda till förhållanden, som man icke väntar. Alla calculer måste grunda sig på bestämda förhållanden samt dem man förmodar skola in - Den 5 Maj f. m. träffa; men omdömet om dessa sednare han icke härledas från andra utsigter än dem, som finnas, då calculen uppgöres. Att nu på förhand bestämma grunderna för en calcul, som skall gälla för kommande år, utan afseende derå, att förhållandena och utsigterna förändra sig, är derföre oriktigt; ty proportionen emellan reella fonden och sedelstocken måste framdeles beräknas efter de förhållanden, som då existera, och icke efter det, som nu finnes. Då andra banker hafva ett förhållande emellan reel fond och sedlar, som är sämre än det nu föreslagna, vet jag ej, hvarföre vår Bank äfven framdeles skulle kunna hafva det, om icke några särskilda anledningar till farhågor förekomma. Jag tror också, att det skulle blifva svårt för Bancofullmägtige att hålla en sådan controll, att de på dagen kunna säga, när ett sådant missförhållande eller lägre proportion än 2 till 5 inträffar; ty då silfverfonden genom vexling dagligen ökar eller minskar sig, samt sedelstocken äfven dagligen på mångfaldigt sätt undergår förändring, måste det vara svårt att, utom vid ett bokslut, rätt bedöma förhållandet, och det kunde då hända, att missförhållandet uppstått förut, ulan att man vetat deraf. För min del tror jag, alt det deremot vore mycket lättare att lemna Fullmägtige en föreskrift i afseende på sjelfva silfverfondens belopp, och alt man sade till Fullmägtige, att om fonden understiger t. ex. 3 millioner r:dr specie, så böra de genast börja sina operationer lill dess förstärkande.
Det vore icke lätt att säga det, ty han visste det icke sjelf. Männens hjertan ega förmågan af en oändlig variation af kärlek, och hvad Astley nu kände för den sköna enkan, med sin plastiska figur, sina smäktande ögon och sitt orakellika språk, som kunde tydas, huru man ville, det liknade hvarken den glada oskyldiga kärleken till farbror Jöns’ vackra brorsdotter der hemma i Sverige eller den häftiga och glödande passionen för den koketta Desirée. Poeter och sentimentala författare hafva alltid haft den föreställningen, att den första kärleken är den enda gudomliga och sanna, men erfarenheten talar verkligen ett annat språk. Ingenting här i verlden skaptes fullfärdigt med ens; den första blomman, som slår ut, är vanligen missbildad och dvärglik emot sina kommande syskon, och den första känsla inom oss, som vi kalla kärlek, är ännu oftare en liten grönkart, jemförd med den mogna glödande frukten, hvarmed den tänkande och kraftfulla mannens djupa och ömma passion bär likhet. Tyvärr måste vi lemna den poetiska illusionen om kärlekens enda heliga odelbarhet liksom alla andra illusioner, och hoppas på att återfinna idealet derför, då kärleken icke mera är i fara att förblandas med sinligheten, då själen skakat det sista stoftkornet af sina glänsande vingar. Då man är ung, så föregår så ofantligt mycket inom oss, som vi hvarken hafva tid eller håg att hålla reda på, och det är derför mer än troligt, att Astley, der han helt långsamt och tankfullt vandrade framåt Londons dammiga gator, icke alltför noggrannt sökte definiera den känsla, som förde honom till den tjusande Arabella. Hvem vet, om icke Lessleys ord denna qväll, sagda i den välmenande afsigten att hejda hans känsla, i stället stegrade den långt mer än alla den sköna qvinnans magnetiska blickar, ty kärleken är stundom ingenting annat än en korsar på lifvets haf, som sällan har sina papper i ordning och seglar med alla möjliga flaggor; och den hederliga kaptenens tvifvel om hans framgång hade i detta ögonblick kommit den lättretliga unga mannen att hissa fåfängans och den sårade stolthetens vimpel i topp, och det var svårt att säga, om icke denna var den sannskyldiga.
Meddelade officiella uppgifter utvisa antalet af de å Götheborgs område anlagde Fabriker, antalet af de dervid anställde arbetare samt värdet af dervid åstadkomne tillverkningar för åren 1850 och 1855 sålunda 40 1850. 1855. Fabriker. Arbetare. Tillverkningsvärde. Fabriker. Arbetare. Tillverkningsvärde. Men, för att fä fullständigt begrepp om vidden af Götheborgs fabriksrörelse, måste jemväl alla de fabriker inbegripas, som, ehuru icke på stadens grund, 41 grund, dock i slädens närhet inom Götheborgs fögderi äro anlagde, helst de fleste af deras idkare tillhöra Götheborgs samhälle, och fabrikernas anläggande utom staden allenast afsett antingen ett beqvämligare läge i afseende å vattenfall eller sjötransport eller, med eller utan sådan förmån, lindring i kommunal-utskylder och allmänna besvär. Om desse fabriker äro uppgifter bär ofvan meddelade vid redogörandet för näringarne å landet. Värdet af samtlige under Götheborgs Hallrätt förut lydande, såväl i Götheborgs stad som i Götheborgs fögderi anlagde fabrikers tillverkningar, som vid början af detta århundrade, enligt officiella anteckningar, inskränkte sig lill omkring 150,000 R:dr Banko, utgjorde: åren 1832—36 i medeltal 1,406,297. år 1846 3,337,258. » 1850 * 5,720,614. Fabrikernas antal inom samma område var: år 1832: 89 stycken med 1,069 arbetare. De egentliga handtverksyrkena i Götheborg synas, hvad utsträckningen af deras verksamhet angår, icke hafva förkofrat sig i samma mån som handel och fabriker, ehuru en stor del af dessa yrken ovedersägligen tillegnat sig fullt så mycken konstskicklighet, som man i andra Rikets städer finnér. Enligt af vederbörande meddelade uppgifter, bar antalet af stadens handtverkare jemte deras arbetsbiträden utgjort Mästare. Gesäller.