Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den sedan sista Riksdag förflutna tidrymd, har bergshandteringen, denna Rikets hufvudsakliga exportkälla, genom en jemn afsättning på Jern-effecter, mot ett medelmåttigt pris, varit för sina idkare förmonlig och äfven i allmänhet vunnit icke obetydlig tillväxt och förkofran. De calculerade tackjerns-tillgångarna i Riket hafva ansetts kunna lemna ett ytterligare odisponeradt öfverskott af 3ooo Skeppund, att till nya Stångjerns-smiden användas, och de senare årens sänkta Tackjerns-pris tyckas visa, att denna beräkning egt god grund. Omkring 12,800 Skeppund nytt Stångjernssmide, saint 4>ooo Skeppund Ämnessmide, hafva dels på eget, dels på köpe-tackjern blifvit beviljade, samt 8 st. nya Masugnar anlagda. Inom Norrbottens Län, der Jernhandteringens uppkomst är af så mycken vigt för framtiden, har densamma nu börjat att af sig sjelf utveckla sig, och flere nya J;ernverks-anläggningar äro der nyligen dels verkställda, dels under arbete. En undersökning om utvägarna att understödja enskildes företag i denna del har af utsedde 5 a Kongl. Maf.ts^JVädiga B eraft. Comiterade blifvit verkstiilltl, och deras Betänkande och Förslag, å tföljd t afBergs-Collegii underdåniga Utlåtande, kommer att till Rikets Ständers åtgärd öfverlemnas. Kongl, Majit har emedlertid, såsom ofvan anfördt är, i nion af tillgångarna, vidtagit nödiga åtgärder för landets fortgående afvittring och bebyggande, hvilket står i nära och ovilkorligt sammanhang med Bergshandteringens fortkomst; äfvensom Kongl. Maj:t dels varit betänkt på sådana föreskrifters meddelande, hvarigenom Kronans skogar dei’städes, under lämpliga vilkor, må till kol-fång för nya Bruks-anläggningar upplåtas, dels inställt alla vidare skogs-förläningar åt Sågverken, för att bibehålla nödiga skogs-tillgångar åt Bruks-rörelsen.
Den som vill skilja ~~jutiiingen från arbetet, får endast skalet. Saken kan lian kanske skaffa sig, men sjelf är han icke i stånd att njuta den. Midt i njutningens öfvermått kan man derför ledas vid liela !ifvet - något som ar ganska patagligt hos bohemen. Förf. visar slutligen att boli&amp;men ar fritänkare, visst icke i följd af vetenskaplig forskning utan af simpla praktiska skal. Grundfelet i detta liksom i allt nutida fritänkeri ar, att det icke medtager moralen och religionen i sitt begrepp om verkligheten. Men dermed har det bedragit menniskan på det som i alla tider utgjort hennes högsta kraft. Gör Gnd till 6 7 2 inbdhzing, och n1e7zlzisknn sjz~nker m r tid? blott ett djur. ' F - Det vore frestande att anföra mera ur det ypperliga föredraget; men det sagda må vara nog för att göra det välkommet afven i Sverige att der inom vida k r ~ t s a r öfva sitt stärkande, förädlande inflytande. Vid sidan af ledare sådana som de tre förte för h i l k a s skrifter vi har i korthet redogjort, skola afven qvinliga läsare, vi tänka har närmast p2 mödrarna, utan svårighet och ita an att sjelfva röna iiågon skada, kunna taga kännedom oni den moderna lifsåskådningen i dess urartade form. Med deras hjelp kunna de få klart för sig den innersta meningen af vissa s. k. skönliterära alster, hvilka de icke skulle uthärda att läsa, och livilkas blotta närhet de skulle kanna såsom besudlande för sina hem, sasom en moder en gång yttrade on1 Zolas romaner. Här sl&lt;ulle mödrarna ledas till att finna svar och genmälen p2 spörsmål eller påståenden, somderas söner uppfångat bland kamrater eller af dåliga böcker, och inför hvillza de nu blott alltför ofta st5 svarslösa.
Om ^/rrs/aA kr'// I! r/rs ^r o/rrve/. I 8krikvol86 sk äen 8:äo Lovemker nästliäno sr, bsr (lbokon kör Liks-tkrebivot, moä äkoropsnäoak 8itt, äon 20 Ootobor 1837, till Longi. Nspt skgikno Letänksväo, sngäonäs nöäigs ätgäräor kör 8smms ikrekivs bringsnäo i ott skiok, 8om motsvsrsäe äo88 bestämmelse, unäoräänigst förmält, bnrn80m, för Att bobörigen väräs ovb änäsmälsonligt oräns äon mängä sk oliksrtaäo 8kriktor, Liks-^rcbivot inneböll, kör äetssmms orkorärsäo8 ott tillräckligt sntsl sk tjenstemän 8smt en rimlig oeb i öfrigt tjenlig Lii. N:o 3, 4 ritt L§i. Longi. Knär 8jukvärden i Kiket, elter ar 1809, undergått vä8endtliga körllättringar, livarigonom bakare till ett
Men, mine Hrr, der äro skenbarligen 2:ne fel i hans argumentation. Den ena var, att han icke ihågkommit, att menniskoslägtes historia hade en tid bakom den, då vår äldsta historia började, och att om också våra Götiska förfäder antagit såsom en allmän lag, att mannen ärfde all fastighet, och qvinnan ingen; så följer dock icke deraf, att sådant har varit eller bort vara det naturliga förhållandet alltsedan Adam, ifall han var vår stamfader. Det bevisar ingenting annat, än att vid den epok, hvarmed Gr. Lagerbjelke började, hade mannen makt att stifta en sådan lag emot qvinnan, lill sin egen fördel. Att denna lag gulde under flere århundraden, bevisar ingenting; ty på en tid af 5000 år, som man antager verlden hafva stått, betyda några århundraden ingenting, helst man vet, att under samtliga svärdets rätt gjorde sig endast gällande, då nemi. makt var rätt, och dä följaktligen den svagare qvinnan icke kunde hafva någon rättighet vid sidan af den starkare mannen. Om nu någon vill fästa sig vid den tidpunkt, från hvilken Gr. Lagerbjelke utgått, så ser jag icke hvad som skulla hindra en annan att gå ännu längre tillbaka och uppsöka tiden före den, då en sådan lag stiftades, och när det naturliga förhållande existerade, att alla barn tilldelades lika rätt efter sina föräldrar. Detta är den ena orsaken, hvarföre de, som vilja gå historiskt tillväga, äro utsatte för att?misslaga sig, derföre att de vilja börja på en viss punkt, som passar dem bäst. Det andra misstaget var det, att den värde talaren icke observerat, att all lagstiftning går ut på alt nivellera och småningom undanrödja sådana ojemnheter, som hafva uppkommit under samhällets barndom och outbildade tillstånd, då hvar och en gjorde sig sin Den 8 Februari e. m. 113 egen lag. Mina Hrr, om man vill erkänna någon skillnad emellan allmän och enskild lag, så måste den bestå deruti, alt de lagar, som den starkare gjort för sig gällande emot den svagare, blifva omöjliga att bibehålla i ett mera bildadt samhälle. De mäste upphöra alt vara privilegier för något visst stånd eller kast, och måste blifva allmänna lagar.
Kan inte det sättet att ordna det blifvande hemmet vara lika bra som ett förmak ä Louis X I V och ett kabinett ä la Pompadour. Så kommer linneutstyrseln! Ja, är det något bevändt med fästmön, så vill hon gärna sy de största, vackraste monogram på allt, märk, på allt sitt linne. Den stackaren syr de sista veckorna före bröllopet, så att hon knappast hänger ihop. Hon har föga eller ingen tid för att promenera, tala och sällskapa med sin fästman; hon skulle vara en alldeles pliktförgäten varelse, om hon ginge ifrån monogrammen, de stora, vackra monogrammen i klumpsöm, som bleka hennes kinder och dem fästmannen önskar dit pepparn växer. Kanhända ser hon en gång, då de äro gifta, med missmod på de där vackra lyxarbetena, som togo så mycket af hennes tid och tankar under den tid, då fästmannen städse var redo att uppsöka hennes sällskap och inviga henne i alla sina tankar, planer och förhoppningar. Hvad som en gång försummas, kan ofta icke fås tillbaka, och fästmöns varmaste bemödande borde vara att få blick och intresse för det, som upptar fästmannens tid och tankar. Hon bör göra hans intressen till sina, de tu böra blifva ett. Den unga fästmön har ju i de flesta fall förvärfvat föräldrarnes åsikter och tänkesätt. Hvad fadren yttrat som sin åsikt i de sociala frågorna och frågorna för dagen, det har oftast utan vidare reflexion äfven blifvit hennes uppfattning. Den unga flickan är ju framför allt sina föräldrars barn och blir, hvad hemmet danat henne till. Men nu, i och med att hon förlofvar sig, kommer ett nytt element in i hennes lif, en man, som måhända icke har en enda tanke, en enda åsikt lik dem, hennes föräldrar hysa, och hvilka hon lärt sig anse för det rätta. Strax står hon inför en konflikt. Fästmös-tiden är särdeles rik på konflikter. Föräldrarne fordra ofta samma uppmärksamhet, samma ömhet af dottern som förut, och fästmannen fordrar henne helt för sig. Mycket, 189S mycket ofta glömma herrar fästmän de djupa rötter, som hvarje god dotter slagit i hemmets mark, och vilja stundom ganska hänsynslöst med ens upprycka den älskade ur hemmets jordmån.
Enligt den utredning af frågan, sorn innehålles uti etl af E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Westmanlands län den 22 September nästlidet år algifvet underdånigt utlåtande i anledning af ett utaf enskild man IVamsläldt köpeanbud å silfvergrufvan, skulle berörda arrende tillskynda Statsverket en årlig förlust af omkring 20,000 R;dr Ruut, hvarförutan detsamma innefattade ett betryck för icke mindre än tolf socknar inom nämnde län samt utgjorde ett hinder för odlingens framsteg på den grund, att genom den rätt lill vattenuppdämning, sorn är Silfververkel medgifven, en stor areal af jord fördränktes och hölles otjenlig för odling. I betraktande häraf och med åberopande i öfrigt af innehållet utaf E. K. Majlis Befallningshafvandes berörda utlåtande, bar hos Rikets Ständer dels blifvit föreslaget, all Rikets Ständer mätte besluta, det Sala silfververk med allt hvad dertill hörer skall återgå till Kronan, emot tillerkännande af billig ersättning till bergslags-inlressenterne, dels ock hemstäldt: alt, såvidt Sala bergslag icke ansåges kunna i laga ordning från sitt arrende af silfververkel vid Sala grufva uppsägas, skyndsam åtgärd mätte vidtagas för träffande af öfverenskommelse med bergslaget om upphörande af nämnda dess arrende; att, för den händelse bergslaget skulle vägra alt härpå ingå eller för sitt bifall uppställa lör hårda och oantagliga vilkor, E. K. Majit mätte läckas låta genom vederbörande embetsverk meddela bergslaget nödiga föreskrifter i afseende å anskaffande af tidsenliga machinerier och begagnande af de bästa nyare methoder för silfvertillverkningen vid Sala grufva, äfvensom rörande dess bedrifvande tned betydligt ökad arbetskraft på det alt Statens för grufvedriften hittills gjorda högst betydliga uppoffringar måtte för framtiden i någon mån minskas; samt att, om bergslaget underläte att ställa sig de erhållna föreskrifterna lill efterrättelse eller dervid visade försummelse, E. K.
Mig synes det derföre wara mindre wäl beräknadt, at dä man fordrar ökade skyldigheter och förbindelser af dem, och da man tror sig kunna med rättighet pakalla etr utwidgadt och ömmare Läkare-biträde, de ensamme skulle lemnäs utan all upmuntran och understöd, och det i en tid, dä under upjagade warupriser Penninge Löntagares tryckande belägenhet wunnit ett billigt afseende, och der blifwit allmänt erkändt, ar sä ringa Penninge-Löner aro högst otilräckelige, äfwen för den nödtorftigaste bärgning. Den Tide - kunÄ inträffar säkerligen aldrig, at en sa obetydlig tilökning, som den jag här ofwan förestagit, ffulle lemna utwäg, at tilbringa sin rid i maklighet och »vällefnad, äfwen om det wore för en ensam Person, och ännu mindre dä han med sin egen utkomst mäste förena omsorgen för Maka och Barns bergning. För mig hafwa desse skäl warit sä talande, at jag ej kunnat förbigä denna omständighet, såsom efter min tanka ägande ett ojkiljagtigt sammanhang med sjelfwa Förslaget. Af enahanda egenskap bär jag funnit den af Herr pmlessoren förcstagne Löneförbättring för Z0 krovincial. kckLäicorum medhjelpare. För Den 29 Mars. e. mrZ7Z bör hwarje brovincial-kckecHcus har til aflöning ät en Medhjelpare hittils warit a ^leclicinalSrätcn bestarc zz4 R:d. Der tarfwar säkerligen icke något bewis, at för en sä ringa aflöning aldeles icke warit at påräkna, der någon ffickelig Pngling welat eller kunnat upoffra sin tid, da han i hwad ^rke som hälft icke kunnat lofwa sig mindre fördelar och urkomft.
Ständer måtte uppdraga åt Bevillnings-Utskottet att utarbeta förslag till en särskild tarif för tolagen, efter hvilken denna afgift kunde uppbäras lika i alla stapelstäder. Uti denna reservation, i hvad densamma rörer Utskottets beslut om den så kallade tolagens upphörande och stapelstädernas rätt att af Stats-verket bekomma ersättning för samma tolag, instämde: G, Hultman från Nerikes Län och Anders Jansson från Westmanland; af Riksdagsfullmäktigen Anders Gudmundsson från Hallands Län: »Mot Utskottets utlåtande och förslag till tull-taxa anser jag mig böra anmäla min reservation i följande punkter: l:o. Mot den föreslagna regleringen af städernas tolag: Jag fruktar detta beslut icke medförer det dermed åsyftade ändamålet. Utskottet har till grund för sina beräkningar antagit medeltal af allt för få års afgifter. Den stora olikheten som är rådande städerna emellan för dessa deras in komster, torde fordra en närmare undersökning, än som Utskottet kunnat åt den egna; och dessutom kan, genom antagandet af Utskottets förslag, Statsverket komma Bevillning*-Utskottets Betänkande M 10. 117 att inledas uti en ingalunda obetydlig skattskyldighet till rikets städer, hvilka, å deras sida, jemförelsevis i ganska ringa män bidraga till Statens stora utgifter. Jag kan således icke tillstyrka Rikets Ständer att uti frågans nuvarande skick antaga ett beslut, som skulle kunna för det öfriga landet medföra nu och för framtiden vådliga följder. 2:o. Mot Utskottets tullbestämmelser i allmänhet: Hufvudsumman af Utskottets förslag och dess häftiga tullnedsätlningar, måste ovilkorligen leda lill en stor förminskning af tullinkomster, i stället för att öka densamma, hvilket torde varit det rätta i en tidpunkt, då Staten bär så ytterst betydliga behof af intrader. I öfrigt kan jag ej heller nu inse nödvändigheten af tull-taxans totala omstöpning, när vid sednaste Riksdagen antogs ett i många fall liberalt tullsystem och Rikets Ständer borttagit förbuden, samt i deras ställe satt någorlunda lämpliga tullsatser, som då ansågos med näringarnes trefnad förenliga.
De större företagen och just derföre af största gagnet för det allmänna, som skulle medtaga allt för stor del af det till Kongl. Maj.t anvisade belopp, hafva derföre måst undanskjutas, på det att, så vidt möjligt varit, spridda delar af landet måtte komma i åtnjutande af någon andel deraf till mindre företag. Emellertid hafva Motioner i Bonde Ståndet 1862. 521 hafva Ständerne tid efter annan, utom det här ofvan nämnda anslaget, på grund dels af Kongl. Propositioner, dels på enskilde riksdagsmäns motioner, beviljat större och mindre understöd för arbetsföretag i denna rigtning, då behöriga handlingar blifvit presterade; och det är på grund häraf och på anmodan af flera utaf mina kommiltenter, som jag sett mig föranlåten att väcka denna motion. Inom Floby, Grolanda och Göja socknar i Skaraborgs län samt Hällesta, Mjelltrunga, Eriksbergs, Broddarp och Öra socknar af Elfsborgs län, finnes en mark af icke mindre än 4,000 tunnlands areal, bestående af sanka och vattendränkta mader, hvarå för närvarande skördas endast magert starrhö, som i allmänhet är svårt att berga; dessa skulle, på grund af verkställd undersökning och upprättadt kostnadsförslag kunna göras torra och odlingsbara genom upprensning af ån Lidan, för en summa af 252,828 R:dr R:mt, hvarigenom förbättringen af hvarje tunnland är uppskattat till 150 R:dr R:mt, som gör på hela arealen 600,000 R:dr R:mt. — Om härifrån afdrages kostnadssumman för markens torrläggning, så återstår en nettovinst af icke mindre än 547,172 R:dr R.mt; men då jordegarne sjelfve, hvilka bekostat undersökningen, som uppgår til! 5,119 R:dr 75 öre, icke mägta att bestrida arbetets utförande utan Statens mellankomst, så får jag härmed vördsamt hemställa och föreslå: att Rikets
Den, som bifaller att, på sätt Utskottet hemställt, Hår: alla andra slag, ej specificerade, beläggas med 10 sk. utförsels-afgift per LW, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, komma Här: alla andra slag, ej specificerade att utan afgift kunna utföras. Det af Utskottet å Häcktor, Hakar och Hy sk jor till 3 R:dr % bestämda tullvärde har af 3:ne Stånd blifvit godkändt; hvaremot Borgare-Ståndet ansett samma välde böra rättas till 4 R:dr per “fö; och får ULskottet af sådan anledning och i händelse detta beslut icke af Borgare-Ståndet frånträdes, öfverlemna frågan till votering, sålunda: 124:o Den, som anser tull värdet å Häcktor, Hakar och Hy skjör böra, på sätt Utskottet föreslagit, antagas tili 3 R:dr per %, voterar Ja; den, det ej vill, vinerar Nej; vinner Nej, kommer tullvärdet å Häcktor, Hakar och Hy skjör att utsättas till 4 R:dr %. Utskottets förslag, att Hängslen böra införlullas efter värde med 33 R:dr 16 sk. för hvarje 100 R:dr har af Tre Stånd blifvit gilladt; hvaremot Ridderskapet och Adeln beslutat, att förtuilningen skall ske efter vigt med 4 R:dr värde och 1 ,R:dr 16 sk. införselstull per men som, vid det förhållande alt det införselsbelopp, Ridderskapet och Adeln åsatt %, innefattar samma procent å det derå antagne värdet, som de 3:ne andra Stånden bestämt, förändringen icke skäligen kan belragtas såsom på tull-intraden inverkande, har Utskottet trott Ridderskapets och Adelns berörda beslut Ingefära: torr. Instrumenter: Musikaliska: Violer. Inventarier, Skepps Nya, för byggnad $LC. Bevillnings-Utskotlets MemorialN\o 41. 61 icke böra till någon åtgärd föranleda, utan frågan, genom hvad de tre öfrige Stånden stadgat, anses afgjord.
Ireräkning klef natmligen minskning i lönekeloppen, kvilken kännkarast dralrkade de ifrägavaraude löntagarne. Kill en nödig oelr rättvis rättelse Iiäruti, tordeMders Kongl. I>l,j:t nn vilja tornva 8in Midiga ti ainställning till Rikets 8tänder, vin denna tillöknings lreviljande med ,^,300: — —" "8edan Kders Kongl. l>laj:t, under den i5 danuari i 83r , i ljäder fastställt n^a Interim8-8tater för Oardes-Regementerne, lmfvudsakligen grundade ^rA en för deras tjenstlaai diet nödig ansedd förändrad organisation, lramställde lyders Kongl. IVlapt, uti lVädig Kioposition till Rikets 8tänder vid förra Riksdagen, det kelmf af n^a anslag tor dessa lllegewenten, som till följd deraf utkommit, nemligen, Kör Idf-6ardet till Häst: tillökning i contant 7,^62: H5- 6. samt 2c>o tunnor 8panmäl under lönerne; men dä 8taten var minskad med (25^ tunnor 8panmäl in natura, a 5 R:dr . 62^:2^. Kor 8vea Idf-Oardet: tillölining i contant 6,^36: 27. — irvaremot 8panmälen under lönerne minskades med 5i tunnor, saint 8panmälen in natura med tunnor, ä 5 R:dr 8^0: — —- återstod tillökning 5,866: 27. — Kör .-^ndra Kif-Oardet: enali.inda förlrällande 5,866: 27. — sä att i det liela föreslogs en tillökning af 18,568-. 2^. 6. seli >88 tuunor 8panmäl under lönerne, lrvartill n^tt anslag erfordrades.
Densammes motion, angående rättighet till vilkorliga utmätnings-resolutioners utfärdande. Densammes motion i fråga örn så kallade undanlags-contracts intecknande. Densammes motion, angående rättighet för parteratt med vissa inskränkningar ifrån Rådstufvuoch Öfver-Rätlen kostnadsfritt återfå handlingar. Densammes motion, att de i 14 Cap. 3 §. Missgernings-Balken omnämnda förbrytelser emot föräldrar, stjufoch svärföräldrar icke måtte varda underkastade åtal af annan person, än målseganden. Densammes motion, angående spö- och risstraffets i vissa fall förvandlande till fängelse vid vatten och bröd, jemte de i anledning deraf denna dag afgå Ine yttranden. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Densammes motion om Landsfiscals-tjensternes indragning, tillika med de i anledning deraf denna dag afgifne yttranden. Densammes motion i fråga om utgifvande af trycket utaf gällande författningar och stadgaiulen, rörande rustoch rotehållares rättigheter och skyldigheter i afseende å knektehållet, tillika med ett, i anledning deraf, denna dag afgifvet yttrande. 4o Trot. Xlldr. cl. 1Q Februari 1840. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expedilions-Utskottets memorial N:o 1, angående ökad t Canzli-bi träde hos Utskottet m. m. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Herr von Knorrings, Carl Henric _, motion angående Kämners-Rätternes afskaffånde i småstäder. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Ett anförande af hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm > Gustaf, i anledning af Herr Hammarskjölds_, Carl Wilhelm s denna dag f. m. till Utskottet remitterade motion om förhöjning i gästgifveri-skjutslegan. Från H ö g v ö r d. Preste-StÅndet.
Jag kan icke instämma i Herr Hjertås tanka, utan tror, att Ridderskapet och Adelil bär full frihet att afgöra detta mål, såsom Ståndet anser det mest vara med Rikets väl förenligt. 1810 och1812 årens Ständers beslut voro rena önskningsmål. De innehöllo väl, att, om Kongl. Maj:t skulle finna tjenligt, att i fiendteliga förhållanden lägga embargo på fiendtelig egendom, borde inkomsten deraf hållas tillhanda såsom ersättning för sådane förluster, hvilka yid utbrott af ett krig drabbade Svenska undersåtare; men jag får likväl fästa uppmärksamheten deruppå, att anspråken sedan så vuxit, att man till ersättning sökt göra gällande förluster från 1778 till och med 1812. Det var likväl blott förluster som vid utbrottet af ett krig drabbat Svenska Undersåtare, som bordt komma i fråga; detta krigs utbrotts tillstånd är utsträckt till hela 4 åren, och synnerligast i8ir och 1812, då likväl Sverige redan var i fullt krig med England. Under 4enna tid var handeln verkligen så ytterst 47? Den s 5 November f. m* osäker, att den ej kunde gå fri ulan alla upptänkliga fqrsigtighetsmedel. Man nödgades då atl nyttja alla slags papper; man kunde ej tro en Qrlogsmans flagg, utan måste oroligt efterforska, om det var Fransoser eller Engelsmän, med hvilka man hade att göra, för att derefter framtaga lämpehge papper, hvilka yoro falska, fahricerade efter behafvet, och sorn man kunde i England få köpa på alla språk. Således var ej handeln gå säker, som man velat anse, för att ge helgd åt den sats, att raan seglat linder tractaters helgd. Dessutom har ingen Stat kunnat göra det, hvarom nu här är fråga, Efter freden i Amiens utsände de franske handlande en mängd fartyg pä Eevanten, och innan kriget å nyq förklarades och utbröt togo Engelsmännen största delen af dessa fartyg.
PresteStåndet samt den 3o i samma Betänkande n, N:o 108. 141 månad af Vällofl. BorgareStåndet, har deremot blifvit återremitteradt från H. 11. o. A. samt från Hederv. BondeStåndet, med anledning af de hos sistnämnde 2lne RiksStånd gjorda anmärkningar. Hos Högl. R. o. A. hade Hr Lagerheim, Olof Johan, anfört, huruledes, genom ifrågavarande Betänkande, för aflevereringen af RiksStåndens tryckta Protocoll vid innevarande Riksdag till R:g:sContoret, blifvit tillstyrkt den, vid 1817 och 1818 årens Riksdag, af R. Sl:r fastställde ordning, eller att berörde afleverering icke finge komma i fråga förrän tryckningen af Protocöllen blifvit fulländad och completta, häftade exemplar kunde till R:g:sContoret aflemnas: och vidare, att icke allenast Hederv. BondeStåndet, såsom uti Betänkandet omförmäles, beslutat, alt Ståndets Secreterare skulle anses hafva fullgjort sitt åliggande, i afseende på befattningen med tryckta upplagan af Ståndets Protocoll, då han, i den mohn tryckningen fortgått, låtit aflemna hela upplagan till den Tjensteman i R:g:sContoret, som hitintills ombesörjt utdelning och försäljning af de vid Riksdagens slut öfverblifne exemplar af upplagan, utan hade äfven H. R. o. A., i afseende på aflevereringen af R:s o. A:s Protocoll vid denna Riksdag, den 1 sisth December, fattat enahanda Beslut; äfvensom Högv. PresteStåndet hade, hvad anginge aflevereringen af nämnde Stånds Protocoll, stadgat detsamma. —• Enär betalningen för tryckningen af RiksStåndens