Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven med erkännande af den unge lärarens skicklighet, anser Utskottet likväl de förtjenster, han under sin korta lefnad hunnit ådagalägga, icke hafva varit af den beskaffenhet, att desamma skäligen kunna påkalla någon serskild erkänsla från Statens sida; hvadan Utskottet hemställer att det för Adjunkten llyltén-Cavallii enka nu föreslagna pensirins-understöd icke må af Rikets Ständer beviljas. 38:o. Från Preste-Ståndet har till Utskottet blifvit remitterad en af Prosten C. D. Arosenius väckt motion, om ett anslag af 400 R:dr, att, såsom pension, å allmänna Indragnings-Staten uppföras för framlidne Medicin® Doctor Johan Erik Åkermans enka, som, sjelf sjuklig och sedan hon nödgats afstå boets tillgångar till borgenärers förnöjande, med 2:ne oförsörjda, äfven sjukliga, döttrar vore stadd i djupt betryck; och emedan Utskottet inhemtat, att Doctor Åkerman, under försakande af egen lönande praktik, med ovanligt nit städse sträfvat att gagna företrädesvis de fattigare samhällsklasserna, särdeles genom vården om sinnessjuka och användandet af den så kallade Schreiberska fyllerikuren, samt då de dryga kostnader, han, för beredande af erforderliga lokaler för dessa ändamål, sig ådrog, i väsendtlig män torde hafva bidragit till det armod och den ytterliga fattigdom, hvari han efterlemnat enka och barn, anser Utskottet sig ega giltig anledning på det sätt understödja motionärens framställning, att Utskottet hemställer, det berntilda enka, Marie Louise Akerman, måtte för sin återstående lifstid å Allmänna Indragnings-staten tilldelas en pension af 250 R:dr årligen. 39:o.
af båbe jju$ och förb njuta befrielfe. 5. 40. åöårfdrutan hafroe 28i, uti anbre meb Q3eroiIIningen gemenfap eganbe (frågor, unber loppet af inneroaranbe SRifébag,' till d\ongl. tylajit afgifroit ne» . bannåmnbe, hårmeb till beraS innehåll åberopabe unberbåniga f rifroelfer, nemligen: 1:0. af ben 3 i benna månab, angåenbe afgifroet fdrflag till bejlåm# mante af tull å fpannmål; 2jo. af famina bag , om tull å h^ete; 310. af ben 12 uti inneroaranbe månab, angåenbe @fåberneé @alu#2lccté; 4:0. af ben 17 i benna månab, i anlebning af &ongl. ^Dlaj:té 3Jåbiga fjdropofition, angåenbe fdrånbrabe grunber fdr £ego» och ©alufågarS famt SIBalE# och etamproerfS befattning; och 5:0. af ben 18 i benna månab, angåenbe beroillning&mfgi.ft å be <Så» gar, $GalE» och ©tamproerE, om lmuIEa6 anläggning håbanefter Ean. blifroa fråga, eller forn, ehuru reban anlagbe, annu icfe blifroit fattlagbe. §. 41. $roub (jerf ilbt ..angår tullen>på h^ete, hafroe 3Bi, uti fFrifroelfe af ben .3 i bernia månab, i.mnberbånighét hållit, att. nåmnbe tull må befåmma&
— Skulle det åter någon gång inträffa, att dröjsmålet vore att tillskrifva en myndighet, så är ett tjenstefel begånget, som både kan och bör beifras i den derför i lag stadgade ordning. — Men att, såsom motionären, vilja försöka förmå någon att i det allmännas tjenst arbeta, utan att derföre erhålla en någorlunda motsvarande godtgörelse, endast för att derigenom tvinga honom att påskynda sitt arbete, är af flere skal i allmänhet hvarken rädligt eller Staten värdigt samt, uti nu förevarande fall. opraktiskt vid alla de embetsverk och kollegier, der expeditions-hafvanden icke tillika är domare; men äfven der dömandet och expedierandet tillhör en och samma person skulle uppenbar orättvisa uppkomma hvarje gång ett vidlyftigt mål under flere rättegångs-tillfällen handlagts af en domare, men, sedan en besvärlig handläggning blifvit slutad, afdömts af en annan En sportel-taxa, bygd på den af motionären angifna grund, måste nödvändigt äfven blifva så inrättad, att det arbete, som emot ringa ersättning användes på eli ärende, skulle komma att ersättas af ett annat. Orättvisan komme då att drabba de rättsökande med den påföljd, att de, som vid första rättegång-tillfället betala handläggningen af en enklare sak, derjemte finge hjelpa till att draga kostnaden för andra personers vidlyftiga rättegångar. Ehuru Utskottet således icke ansett sig kunna med sitt förord beledsaga det af Herr Grefve Taube framställda yrkande om nedsättningi eller förändring i allmänhet af den bestämda lösen för protokoll och utslag vid Under-domstolar, har likväl Utskottet vid pröfningen af motionen i denna del funnit lösen i ett visst fall, nemligen i fråga om utfärdande af protokoll rörande förordnande eller entledigande af för - Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ehon.-L(skottets Betänkande Jtl 30. 11 myndare vara högst betungande för ett fattigt eller mindre bemedladt sterbhus och att beloppet af denna lösen derföre torde böra något nedsättas
Jag instämmer visser, ligen i Frih. von Krtemers åsigt om angelägenheten af detta måls skyndsamma behandling, men det torde vara svårt att bestämma, om fattigvårdsfrägan just är den angelägnaste af våra reformfrågor; ty hvart man .vänder sig, finner man behofvet af reform, och det lärer endast för Regeringen vara möjligt alt bestämma , hvilka reformer äro de mest angelägna. Jag anhåller om propos. på afsläg å Hr von Rosens motion, och anhåller, att frågan måtte remitteras till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk., under den förutsättning, att härigenom något hufvudsakligt resultat i denna fråga nu icke lärer kunna erhållas, Frih. Cederström, Anders: Jag anser denna fråga vara af för stor vigt, att vi kunna lägga den helt och hållet å sido, helst nationen har mycket att vänta af hvad vid denna riksdag i frågan kommer att åtgöras, och den följer våra åtgärder härutinnan med spänd uppmärksamhet. Lika med Hr Anckarsvärd, August, anser jag stor svårighet uti granskningen af fatligyårdsfrågan möta R. St. derigenom, att Styrelsen icke lemnat någon ledning för bedömmandet af De ii 13 Februari f. m. dess åsigler uti ämnet. Men skulle ej ett godt ändamål vinnas, om R. St. i önskningsväg anhölio hos K. M. att få veta dess åsigter om saken? Jag vågar, af sådan anledn., föreslå, att, innan R. St. fatta något beslut ang:de tillsättandet af ett särskildt Utsk., R. St, må i underd. hos K. M. göra sig underrättade om och till hvad del K. M. delar comité-' rades åsigter i ämnet, eller, i annat fall, hvad K. M. i nåder skulle vilja föreslå. Frih. Boye:
Ständer insändes. Stockholm den 13 Juli 1815* På Högh Biddersk. och Ad. Bedamöters vägnar Carl de Geer. På Vallöf!. BorgareStåndets Bedamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest-Ståndets Bedamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Bedamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius. Stormägtigste Allernådigste Konung! Kongl. Maj:t vill härmedelst i Nåder hafva öfverlemnat detta mål till Biksens Ständers Statsutskott, för att, lika med de öfriga af enahanda beskaffenhet, vinna den åtgärd, hvartill omständigheterna föranleda. På Nådigste Befallning H. Wolter Gahn. Genom Skrifvelse, af den 7 sisth April, har Eders Kongl. Maj:ts och Pikets Stats Contoir - Den 14 Juli. toir på den grund Vägrat utbetala 1812 års Mintals-SkrifriingsproVision för detta I/än, utgörande 58 R:dr lg sk. 4? r, att reqvisition derå inom den i EdersKongl. Maj ts Nådiga Kungörelse den g December 1812 bestämda tid icke blifvit insänd Ehuru sådant händelsevis inträffat, dristat dock Landshöfdinge-Enribetet, med anledning äf högstberörde Nådiga Författning, hos Eders Kgh Majit Underdånigst anhålla, att Eders Kongl, Majit täckes tillåta det berörde 58 JR:dr lg sk4 r. inåtte få godtgöras vederbörande, för hvilka, i anseende till deras ringa Lönings vilkor, Saknaden af detta arfvode föf deras arbete skulo le falla sig kännbar. Med djupaste Undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärda till dödsstundért Storrnägtigste Allérnådigste Konung!
Under landshöfdingens sedan följande ledamotskap af konungens råd tillbragtes några år i hufvudstaden, men sedan han nu återgått till landshöfdingestolen i bemälda län, har Falun åter blifvit herrskapet Wersälls hemvist sedan h ö s ten 1897. A r 1895 utbyttes underståthållarsätet mot landshöfdingstolen i Upsala län; flyttningen från hufvudstaden till Upsala skedde i september samma år. Det lyckliga äktenskapet har välsignats med trenne barn, två söner och en dotter. Den äldste sonen, Karl Richard, är e. o. notarie i Svea hofrätt; den yngre, Per Arthur, som ägnat sig åt ingeniörsyrket, afled för ett par år sedan i Worcester i Amerika. Dottern, Gertrude, vistas i hemmet. Under den tid fru Wersäll vistats i Dalarnes bygd, har hon som god maka och moder samt duglig och verksam husmoder vunnit odelad aktning, och genom sitt vänliga och vinnande sätt allas tillgifvenhet. Verksam i de fruntimmersföreningar, i hvilkas styrelse hon invalts, har hon äfven genom sitt nobla, okonstlade och tilldragande väsen och sin musikaliska begåfning ingjutit ett angenämt samlif och behaglig ton i sällskapskretsarne. född Piper. född von Essen. Grefvinnan Nordenfalk, född Piper, är maka till landshöfdingen i Hallands län Carl Olof Christian Nordenfalk och föddes den 6 september 1856 på den ännu lefvande faderns, grefve Charles Emil Pipers egendom Löfstad i Östergötland — det gamla, familjerna Lilja och Fersen förr tillhöriga stamgodset. Där erhöll hon ock sin uppfostran och som dess fullbordan företog hon — efter moderns, grefvinnan Sophie Piper, född Piper, år 1873 timade död — i sin faders sällskap under tvänne år längre utländska resor. Respekterande grefvinnan Wachtmeisters bestämdt uttalade önskan, att ingen mera fullständig teckning af hennes lif måtte här förekomma, inskränka vi oss till ett kort omnämnande af fakta.
Utskottens beslut att tillstyrka det Riksens Ständer måtte bevilja det äskade förskottet af 100,000 R:d. för att detta år fortsätta arbetet vid Götha Canal, liar jag derjemte äskat, att de Höglofl. Utskotten vid detta anslags tillstyrkande, hade för Riksens Ständer framsläldt •203 Stat s-Viskuttets till anmärkningar emot Canal-Directionen, de an ledningar som förekomma i afseende derå , att de företagit innevarande års arbete med beräknande af högre anslag än dem Riksens Ständer bade beviljat. Till Canal-arbetet för detta år är mera än 3oo,ooo R:d. icke af Riksens Ständer anslaget. Det oaktadt bar Directionen uppgjort en arbetsplan, beräknad efter 400>ooo R;danslag, och öfverlemnat den till Kongl. *Maj:ts pröfning. Kongl. Maj:t meddelade derå sin stadfästelse, med vilkor att den supponerade högre summan blefve att tillgå. Detta bifall lemnades i början af året, och det är ganska sannt, hvad sorn anföres derom , att man då borde förmoda , att det begärdte högre anslaget blefve af Riksens Stunder beviljadt innan arbetstiden inträffade. Men när Directionen, hvars liesta Ledamöter varit medlemmar af Riksens Ständer, icke gjort någon framställning derom, att det vöre nödvändigt att särskildt yttra sig om detta anslag, innan arbetstiden inträffade ; buen bar då Directionen' kunnat sätta i verkställighet den af Kongl. Maj:t blott vilkorligt gillade arbetsplanen? Efter mia tanka var detta gillande återkallad!, i dea stund arbetet skulle begynna, . och något högre anslag ieke var af Riksens Ständer bes* viljadt, och det hade då varit Direclionens skyldighet att uppgöra oeii för Kongl.
Ståndet yttrat, Den ; Maj. lii anser jag mig skyldig att erinra följande: De auctorer, som först framställt den, lika origtiga, som, utan upplyst granskning, lätt förvillande, sats, att ädla metalleine vore olämplige till mynt, och endast PappersSedlar dertill fullkomligen tjénlige, hafva sjelfve medgifvit det oumbärliga villkoret för deras lära, att Sedelstocken, en gång efter rigtig beräkningsgrund stadgad, älläng finge ökas; helst, för klarsynte, all» drig kunnat döljas, att förändrandet deraf ofelbart medlörer de efterränkligaste skakningar och vådligaste kränkning af ägande, rätten. Desse författare hafva väl icke lika öppet medgifvit, att, om än nyssberörde villkor i verkställigheten vore tänkbart, kunde deras systeme ändock icke införas annorstädes, än i helt och hållet isolerade Stater, intill dess att alla handlande nationer på en gång antoge öfvertygelsen om Pappersmyntets företräde; men de hafva aldrig kunnat rimligen vederlägga denna oemotsägliga sanning. Tvänne mägtiga hinder finnas såledés att undanrödja, innan det egentliga PappersSystemet kan antagas, nemligen: l:o Att så ombyta menniskolynnet, att den maktägande icke skulle, vid stora oförsedda behof, genom bläck och papper skapa representanter af icke befintliga varor; och 2:0 Att bevisa alla handlande nationer, det de äga en säkrare och dyrbarare egendom i ett fjerdedels ark pap - Den 5 Maj. per med påskrift: Säger 2 R:dr, än i 4* lod silfver, som, i kraft af sin natur och beskaffenhet, med eller utan prägel, allestädes ägt en föga differerande begärlighet, enligt den nu rådande fördom, sorn kallas allmänna opinionen. Oin det fördrar bevisning, att dessa hinder aldrig kunnat häfvas, torde utan alla bevis medgifvas, att detta stQrverk icke kan verkställas under loppet af denna Riksdag, och det är nog fö t att inse det Riksens Ständers anstalter till beredande af ett stadgadt myntväsende icke deruppå kunna grundas.
"För fortfarande föryttrande af en skrift "skola inga andra hinder gälla än de som i "4 § 10 mom. föreskrifwas; men detta moment "handlar endast om skrifter pä Swensta spräket, "tryckte utom Riket, och Hof-Cantzleren kan ju inställa och Domaren förbjuda fortfarande föryttrande "af Swensta skrifter i allmänhet. Detta stadgande "synes säledes böra göras mera bestämdt och enligt "med det öfriga i förordningen." Dä allt hittills för handel med böcker ej fordrats nägon särskild Legitimation, anser Utskottet Memorial N:o 41. 66S den ännu mindre behöfwas hädanefter; men Utskottet finner lika med anmärkare» uttrycket fri Bokhandel wara mindre lämpligt, och att i detz ställe kunde sättas: för Bokhandels idkande, hwilket, äfwensom att i slutet af detta mom. hela 4:de 8:» i stället för blott 10 mom. af densamma mätte citeras, till Riksens Höglofl. Ständers ompröfwande tvördsamt hemställes. 2 H 2 moni. Uti Memorialet yttrar härwid anmärkare»: "Kan en skändlig skrifart bero af nägons "wal? Nu är den blott antagen fran författarens "eget. Manne man ej kunde utesluta mellansrasen "och helt enkelt säga, att skrifarten beror af författarens wal eller, om något mera stall sägas, "tillägga: under det answar derföre som nedanföre bestämmes i fall den såsom skändlig "eller smädlig sig tydligen utmärker." Hwilkcn af anmärkaren föreslagne tilläggning, som giswer ät detta moment en mera bestämd mening, Constitutions-Utskottet fär till Riksens Höglofl. Ständers bifall wördsamligen hemställa. 2 H 3 moni. Wid detta morn. har anmärkaren gjort följande erindran: "Är ej hela detta "moment öfwerflödigt, särdeles om den föreslagne "redactionen af I Z 3 mom. autages?
I 4:de punkten hade Utskottet hemställt om uteslutning från Reglementet af dess 175 §, innefattande att Banken skall vara innehafvare af 7,500,000 R:dr i lätt realisabla obligationer. Mot Utskottets hemställan i nämnde punkt, hvilken är vorden bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, har anmärkning ej blifvit gjord inom öfriga Riks-Stånd, hvilkas återremisser synas vara föranledda af här ofvan 6 Banko-Utskottets Memorial N:o 64. omformälda beslut, angående bankovinstens aflemnande från Banken till Riksgälds-kontoret. Vid sådant förhållande förnyar Utskottet den tillstyrkan, 2:o. att 175 § må från Reglementet, uteslutas. Under punkt 5:o i Betänkandet N:o 36 hade Utskottet framlagt förslag till uppställning af föreskrifter angående reservfonden. Denna uppställning är beroende, bland annat, af besluten om innehållningen af allmänna diskont-fonden och i fråga om bankovinsten. I följd af dessa beslut har Utskottet förändrat en del af föreskriften, till hvilken Utskottet nu anser sig böra tillstyrka ett tillägg, erforderligt på det att reservfonden må redovisa för hela skilnaden emellan sedelstocken och maximibeloppet af densamma, hvilket nu ej är händelsen. För motsvarighet af 173 § i Reglementet hemställer Utskottet alltså följande lydelse: 3:o. Skilnaden emellan beloppet af högsta tillåtna sedelutgifning och beloppet af beräknad sedelstock, utgör Bankens Reservfond. Till denna fond skola öfverföras: l:o. inbetalningarne å det vid 1856—1858 årens riksdag Kongl. Myntverket beviljade räntefria lån, stort 50,000 R;dr; 2:o. inbetalningarne å utestående lån: mot inteckning i fast egendom på landet samt hus och jord i städerna, till skiften och odlingar samt på äldre låne-banko-obligationer; 3:o. återbetalda filialbanks-försträckningar; 4:o. inbetalningar å obligationer, samt 5:o. inflytande vinstmedel.
S. D. Riksdagsmannen Pehr Oxelberg hade till Utskottet inkommit med ett Memorial, innehållande utom anförande af åtskilliga inom Bonde-Ståndet förefallna Ofverläggningar äfven några tvifvelsmål rörande rätta förståndet af 110 § Regerings-Formen; och beslöt Höglofl. Utskottet efter noga öfvervägande af detta Memorial, att Riksdagsmannen Oxelberg det enskilda svar skulle lemnäs, att då Utskottet af den berättelse, han anfört, trott sig finna, det han ansåge den 110 § Regerings-Formen i något afseende tvetydig, hade Constitutions-Utskottet på sådan anledning densamma å nyo pröfvat, men icke funnit något förtydligande deraf vara af nöden. Ut supra. Till Prosten Joh. Wijkman. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers Constitutions-Utskott den 5 Oct. 1810. S. D. Herr Prosten Johan Wijkmans förslag, att Riksens Ständers Justitias-Ombudsman måtte uppdragas att på Riksens Ständers vägnar tillse, att de af trycket utkommande exemplaren af Riksdags-Besluten till alla delar och på det nogaste, utan all slags förändring, måtte instämma med Resp. Ståndens Original-Beslut, kunde Constitutions-Utskottet icke bifalla, då det fann ett sådant stadgande, såsom endast en controll på Hof-Canzlerens skicklighet att läsa correctur, för ingen del tillständig!; hvilket Herr Prosten enskildt till svar skulle meddelas. Ut supra. Expedition N:o 7. 211 N:o 7. Till Prosten Joh. Wijkman. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 5 Oct. 1810.
Hvad angår den af Grefven öfverklagade mannamån, som skall äga rum Den 4 Jan nav ii f. tn. vid Afmönstringarne, så har jag svårt vid att inse, huru detta af Ständerne skall kunna förekommas, men medgifver gerna, att della måhända kommer af bristande erfarenhet hos mig. Någon fråga om bestämmandet af den beklädnad, hvarmed Rusthållaren är skyldig förse karlen, har likväl icke förr varit väckt, och den nu framställde måste således, om den skall erhålla någon åtgärd, behandlas såsom en ny motion. Slitningstiden för beklädnaden hafva Utskotten endast förslagsvis uppgjort för den första uppsättningen, men i öfrigt ansett den vara lämpligast, som kunde uppgöras emellan de Rustande sjelfva å ena sidan och Styrelsen å den andra, samt att den således kunde få bero på de Rustandes egen erfarenhet om huru lång den bör vära. Efter min öfvertygelse borde alla detaillefrågor uppgöras emellan Regeringen och Ruslhållarne; men om sådana finnas, hvilka tillhöra Sländernes pröfning, som Herr Grefve Brahe troligen afsett, då han yrkat återremiss, lärer annan utväg ej gifvas; men eljest torde det förslag, som Utskottens Utlåtande innefattar, vara så godt, som skäligen kan väntas. Grefve Horn: Jag hade icke väntat, att af en MilitaireLedamot i ett af de Utskott, som handlagt ärendet, höra, att frågan om Uniformspersedlars förändring och förvarande vore ett främmande föremål för frågan - Den 4 J a n u a r i i t. m. ■7 gan om Passevolancens inrättande emellan Staten och de Rustande. Jag skulle deremot trott, att Utskotten varit pligLige i ngå i yttrande deröfver, fastän motionen i sä måtto var ofullständig, att den icke innehöll något derom. Jag vet icke, huru det är tänkbart att bestämma en fortfarande skyldighet, utan att veta dess primitiva förhållande.
Ständers Bcwillnings-Utftotts förleden gärdag upplasta Protocolls Utdrag af den 7 dennes, rörande arfwode af Tullmedlen fört Rädhus-Rättornessi anseende till deras ökade göromål, derigenom att de frägor, hwilka förut tillhört Sjö- och EraNse-Tulls samt Accis - Rätterne, nu mera stall komma under dessas befattning, biföll Ståndet Utskottets häruti afgifne yttrande, v^ S. D. Föredrogs änyo och bifölls Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstotts förleden gäroag pä bordet lagde utlätande, angäende Lindö Hemman i Lenna Sockn, Äkers Harad och Södermanland, vt suprs. S. D. Prestc-Ständct godkände Stats - Utffottets förledne Gårdag upplästa utlätande i Frägan om Lönetillökningar för Postbetjeningen i Riket, och särdeles för de wid Kongl. Pvst-Contoiret i Stockholm tjenstgörande» vt Lupra. Ux Urvtvcoll» I. Utdrag af Protocollet, hällit hos HLgwördige Preste-Ständet den iz Mars 1310- S. D. Z anledning af Riksens Högloft. StanderS Stats-Utflotts tillkannagifwande, att i frägan, huru wk» 666 Den 17 Apci!. da Kongsoch Kongsladugardarne, dä de blifwa ledige, antingen böra styck-is och ritl ffatte försäljas, eller ock utarrenderas, 2 Ständ stadnat enrot 2, bcstöt Prestc-Ständet alt detta mäl till dct förstärkta Stats-Utstottets afgörande genom omröstning öfwerlcmna. vt supra. S. D. Wid förnyad föredragning af Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utstotts den nästl.
§ I Utaf den, afgående Mynt-verkets förvaltning under revisiousåret, af Öfverdirektö ren till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse inhemtas, bland annat, att under detta år derstädes blifvit tillverkade och utlemnade 30,705 enkla dukater, 101,082 fyrariksdalers-stycken, 1,183,124 tjugofem-öre-stycken och 1,683,790 tio-öre-stycken samt 251,550 stycken kopparmynt, i prägelvärde uppgående till 5,130 Riksdaler, eller tillsammans 3,250,251 myntstycken; hvarförutan vid arets slut i Mynt-verket fanns prägladt kopparmynt till värde af 2,695 Riksdaler, i vigt uppgående till 1,695 skålpund. _ TiI1 ofvannämnde utmyntning hafva blifvit använde 245,6261 skålpund fint guld, 12,985,6914 skålpund fint silfver och 27,55 centner kopparmynt-metall, utom 20,32 centner koppar, som begagnats till lojering af guldoch silfvermynten. Medaljer och jettoner hafva blifvit präglade: af guld till värde af 415 dukater. M Slltver » » 15,100 R:dr 80 öre. till värde af 50 » 65 » Hela beloppet af under aret fran Mynt-verket utlemnade, myntade samt till medaljer och jettoner präglade metaller uppgick i värde till: » koppar, 62 skålpund, » tenn, 6 skålpund, — 29 - Guld, 31,120 dukater, ä 8 R:dr 40 öre 261,408: — Silfver 883,588: 80. Koppar och tenn 5,180: 65. Summa R:mt R:dr 1,150,177: 45.
När detta föreställningssätt är utplånadt, då, men ieke förr, är traditionens makt bruten, och en lagförändring är då endast ett uptecknande af nya idéer, som hunnit mogna i folkets bröst». Men jag anser att Utsk:t här lagt för mycken vigt på hvad det kallar tradition, och för liten vid de »nya idéerna.» Utsk:t, har gjort detta till sådan grad, att det ens ej ingått i undersökning, huruvida giftomannarätten står i öfverensstämmelse med vår tids allmänna rättsbegrepp. Eli sådan undersökning skulle likväl snart nog hafva visat, att detta icke är fallet med giftnmannriitten, sådan den ännu qvarstår i Svenska lagen. Det i vår tid så skarpt utpräglade persoulighetsbegreppet fordrar nemligen ovilkorligt, att alla sedliga behof, som omedelbart hänföra sig till individen såsom sådan, böra af samhället respekteras. Huru kraftigt utvecklingen af detta begrepp inverkat, kunna vi se af de skedda reformerna i näringslagstiftuingen, af fordran på religionsfrihet 111. in. Till denna kategori af absolut personliga rättigheter hör äfven qvinnans rätt att bestämma öfver sin hand. Ty qvinnan, likasom mannen, älskar helt enkelt endast i sin egenskap af menniska, och att i detta afseende lägga något band på henne, strider fullkomligt mot nutidens infattning af personlighetsbegreppets helgd. Utskit har yttrat om giftomannarätteu: »Denna rätt, lika gammal som familjen, ingår ännu hos oss såsom ett af de vigtigaste raomenterna i familjens idé.» Men beviset för detta påstående? För min del är jag af deri åsigt, att det icke kail bevisas. Jag kan för det första icke inse att familjens idé hos oss kari vara annorlunda beskaffad än den i allmänhet måste vara enl. sitt begrepp; för det andra, om familjen, såsom det torde medgifvas, grundar sig på kärleken, och kärleken enligt sitt begrepp framför allt är någonting frivilligt, då måste ett stadgande, som gör inskränkning i den sistnämndas rätt, i sjelfva verket, om också endast medelbart, innebära en uplösning af familjen.