Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf har Krigs-kollegium. uti sin underdåniga förklaring, dels alltväl, alt det af Revisorerne, pä grund af Carlsborgs fäslnings-byggnads räkenskaper, anmärkta förhållande icke skulle utgöra eli undantag frän allmänt anlagen praxis, utan tvärtom öfverensstämma med hvad hittills gemenligen iakttagits ej blott vid landtoch sjö-försvarets, ulan jemväl vid öfriga publika magasin och förråder och dels. till stöd för sin, Irån Revisorernas åsigt skiljaktiga tolkning af berörde § och mom. uti 1812 års afskrifnings-reglemenle, anfört, bland annat, alt 1812 års ännu gällande afskrifningsreglemente uti 1 § 8 moni. bestämdt tillerkände magasins-uppbördsmän ersättning för de vid räkenskaps-siu el å proviantoch fourage-arliklar befintliga öfverskott, som af vederbörande ekonomi-administration godkännas och fastställas, ulan afseende derå, alt samma öfverskott å en eller annan artikel öfverstiger den uppbördsmamien liiikommnnde afskrifirngs-procenl; alt. ett dylikt förhållande med öfverskott lätteligen kunde inträffa derigenom, att leverantörer, för att undvika risken af undermål eller brist vid leveransens tullgörande, lemnade större eller mindre öfverskott å den levererade varan, ehuru uppbördsmannen, della oaktadt, endast hade att redovisa den bestämda betalda qvanlilelen; alt eli sådant förhållande med öfverskott deremot icke kunde cga rum vid proviantering under sjö-expeditioner, emedan proviant-ariiklarne då till bestämda qvantileter aflemnades till fartyget frän Ktönans magasin och jemväl lill bestämda belopp under de strängaste kontroller dagligen utminuterades; alt vederbörande proviant-uppbördsmän vid sjöexpeditioner komma i åtnjutande af en vida större afskrifnings-förmån, än uppbördsman vid Kronans magasin och sjukhus, dels derigenom, alt de äro berättigade icke allenast lill lull afskrilnings-procent å utminuterade proviant-artiklar, utan jemväl lill hälften al belöpande dylik procent A proviant, som allemnas lill annat fartyg eiler vid sjö-expeditionens slut öfverblifvit och återlcvereras till Kronans magasin, dels ock derigenom, att 1812 års reglemente tillerkänner uppbördsmamien till sjös en större afskrifningseller utminuterings-proeent å vissa proviant-artiklar, än som till iands bestås; att den vederbörande uppbördsmän och redogörare vid Kronans magasin och sjukhus, genom 1 § 8 mom. i 1812 års afskrifnings-reglemente, utan annat vilkor, än ekonomi-administrationens godkännande, tillförsäkrade rättighet lill ersättning för alla å uppbörden enligt redogörelsen befintliga öfverskott destomindre syntes med skäl kunna eller böra inskränkas, som desse tjenstemän, jemlikt samma Nådiga författning, voro förpligtade att ovilkorligen ansvara för all å uppbörden uppkommande brist; samt ali, derest den ifrågaställa förändringen i nu gällande föreskrifter skulle hafva till följd allmän tillämpning af 1841 års åberopade reglemente för sjö-expeditioner i afseende ä uppbördsmäns rätt lill ersättning för öfverskott å proviantoell fourage-persedlar. detta sannolikt skulle medföra förlust för Slaten,
— I följd af de, i hänseende till förhållandena med Barbaresk-Slaterne, ander sednare tider och serdeles efter Algiers eröfring af Fransmännen, inträffade förändringar, hafva de åligganden, hvilkas bestridande egentligen påkallat Convoy-Commissariatets inrättande, numera i högst betydlig nion förminskats och torde, i händelse en tillförlitlig fredstractat med Marocco kan till vägabringas, i det närmaste helt och hållet upphöra. Och då de ärenden, hvilka för närvarande tillhöra Convoy-Commissariatets befattning, hufvudsakligen bestående i frågor angående Svenske och Norrske Consulers tillsättande å Barbaresk kusterne, besörjandet af aflöningen för desse och åtskillige andre Consuler och Handelsagenter, jemte öfriga med Handelsoch Sjöfarts-fondens förvaltning gemenskap egande ämnen, efter Utskottets tanke, icke äro af den vigt eller omfattning, att deras handläggning skäligen kan anses erfordra tillvaron af ett serskildt Embetsverk, an ser Utskottet, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers så väl vid sistförflutne som vid 1834 — f B35 årens Riksdag uttryckte åsigt, detta förvaltningsbestyr lämpeligen kunna åt Kongl. Commerce-Collegium uppdragas, helst sistnämnde Embetsverk, i följd af sin instruction, har sig ålagdt att följa och iagttaga Sveriges handels-förhållanden, så utom som inom Riket, samt i öfrigt eger öfverinseendet öfver och således står i ständig beröring med Svenske och Norrske Consulerne. Genom indragning af Convoy-Commissariatet torde ock, åtminstone i framtiden, en hufvudsaklig besparing kunna beredas i afseende på de för detta Verk nu erforderliga förvaltnings-kostaader, uppgående till följande belopp: Arfvoden till tre Svenske Ledamöter å 3oo R:dr poo. D:o till en Norrsk Ledamot 3oo. Aflöning till Secreteraren - 1000. Kamereraren 800. Canzlisten - ___ ^oo. Kammarskrifvaren - 25o.
Huru förskämmas icke teckning, färg, helsa, åtbörder, ögonkast, genom elak uppfostran, oartad luft, oöfvade kroppar och vrång klädedrägt, ostädadt eller tvunget sinnelag, veklig lefnads sjelfsvåldiga utbrott, med mera? Eller är allt detta Vackert? – Man finner således, att den konst, som vi mena, eller konsten att välja, är för Målaren och Poeten, för Bildhuggaren och Architekten, något annat och mer, än konsten att härma. Hvad fordras då till det fria urval, som här äskas, eller till konsten att välja, och välja väl? Smak. Och hvad är Smak? Känslan af Naturens allrahemligaste sanningar. Konstsmak är förmågan, att af sak, och ur sak, alltid välja det vackraste. Den är en ursprunglig – och (när allting är som det bör) genom behörig uppfostran tryggad – sympathi med det i Naturen evigt Unga, Friska och Harmoniska. Utan smak, är man Barbar; med smak, är man (så mycket man i våra dagar kan vara det) hvad Greker och Romare voro. Se vi oss om, så finna vi, att den, som är barbar, väljer det Fula; och att endast den, som har smak, väljer det Sköna. Derföre målade Greker och Romare alltid den sköna och stora naturen; Italienarne ärfde från dem samma syftning, ehuru icke samma fullkomlighet af konstsmak. Fransosen åter, Flamändarn och Tysken måla den fula och låga naturen, eller ock den småtäcka; allt detta måla de till och med bra; men gripa de sig an med den stora naturen, så misslyckas de. Sannt är, att om det fria urvalet skall yttra sig i någon skapande följd, eller i ett eget alster, så är Smaken ensam icke tillräcklig; utan med den måste då vara förenad den makt, som vi kalla Genie, eller Snille: ett öfversvämmande – eller, bättre38, ett öfverstigande – af själsegenskaper, till någon höjd öfver allmänheten. Men lika sannt är, att om skapandet skall bli ett skönt, eller frambringa skönhet, måste alla dessa egenskaper, som öfverflöda, stå med hvarandra i rätta förhållanden, mått och öfverensstämmelser.
Man kön , ogifte samt gifte, och enklingar utan minderåriga barn Gifte samt enklingar med minderåriga eller genom sjuklighet till arbete oförmögna barn Qvinnkön, ogifta eller enkor utan minderåriga eller genom sjuklighet till arbete oförmögna barn Betjent, lakej, jägare, taffeltäckare och kusk i lagstadd tjenst, samt alla andra manspersoner, som till uppassning nyttjas, med undantag af minderåriga tjenstgossar Boktrycker i-ko n stför vandt Directeur för utländsk theatertrupp se § 9, Art. lil. Den i Februari. Drifvare vid bruk; lika med arbetsfolk Färjekarlar; lika med arbetsfolk Gesäller. Verkgesäll, förste gesäll på verkstad, gesäll på enkas verkstad, eller, om iler finnas flere gesäller, den förste af dem Alla öfrige handtverks-g es ä 11 er icke särskildt upptagne Gou ve manter och informations-fruntim mer uti privata hus Gayarder vid vallonsmiden; lika med arbetsfolk II o f m ä stare hos private Huspredikanter Hushållerskor Husmamseller och qvinnspersoner, som förestå andras hus eller hushåll, i lagstadd tjenst Hårfrisörer Hyr lakejer Hyttearbetare, lika med arbetsfolk II andsåga re, dito . • Jägare, hos private, som icke begagnas till uppassning Informatorer hos private Judar; se resande Jernbärare, lika med arbetsfolk Information, utom tjensten, i språk, fäktning, gymnastik, musik, dans, m. m. och i de vackra konsterna Kam mar mamseller Kammarjungfrur Kammartjenare Kock Kypare... Ladu fogdar vid egendomar Lumpsamlare Resande u t lä nd n i n ga r, som gifva representationer se Art. lil, § 9. Resande ut länd n ingar och Judar, som fara i landet att försälja medhafvande utländska varor eller ock endast prof derpå se 5 10, Art. lil.
ÖstersjöCompagniet torde kunna tjena till mönster. 8:0 Att, sedan alla både afhandlingar man och man imellan och alla Sedelpengar kafva satt sig till 96 Sk. och blifvit derefter fixerade i sjelfva verkligheten, Staten förklarar att den hädanefter icke erkänner någonsin annan Skuldsbetalning än efter Silf - Den 16 Maj. vervärde, eller ock annat Ting svär de, jemngod med det som Gäldenär har emottagit; och att Staten således uppenbart i förväg påbjuder Agio, och då måtte den väl akta sig för att framdeles tillställa något Agio mera. 9:o Alla Penninglöntagares JLönefördubb' ling följer till en början ovilkorligt af dessa åtgärder, mea uteslutes här, emedan deras Lönereglering, sedan Medlen först äro utredde, -bör totalt omskapas på rigtiga grun. der, utan afseende på de summor som de nu händelsevis äga i inkomst. Härmed öfverlemnar jag mina Yrkanden och Propositioner till Ridderskapet och Adelns samt MedStänders snara och godhetsfulia, ^ock nagelfarande, granskning, uti denna till en snar stiftning af Svea folks glada och fria, på fast och mild Styrka, på jemn och god Sundhet uppbyggda Trefnad, — för Svea Konungs Lefnadsaftons ännu ljufvare förskönande, —för Jarl,. Carl Johan Norgevinnares lättande i dess Anglarena syften och drifvande framfärdsarbeten till Mannahems väl, så vigtiga, så brådskande förrättning och sak. Begärdes på Bordet. Herr von Schultzenheim, David. Jag vet icke om det är tillständigt, att med några Den 16 Maj, anmärkningar å ett uppgifvet förslag, göra uppehåll på en dag, som vid detta Riksmöte är den sista då något nytt ämne, likmätigt RiksdagsOrdningens 66 §., genom Memorial väckas må.
Reservationer : af Herr Petre’, T.: ”Om det är med hänsigt till den öfver Statslån förslaget afgifne och vid Riks-Rätt nyligen pröfvade anmärkning emot Kgl. Majlis Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 447' *7 Maj:ls Rådgifvare, som i Stats-Utskottet, i ren motsägelse med sitt öfver samma förslag aine gånger meddelade och af Rikets Ständer gillade Utlåtande, ansett sig höra, utan något slags uppdrag från Riks-Stånden, uppå en af Friherre af Nordin enskildt gjord, från Riddarhuset remitterad men med aldeles intet yttrande eller förord beledsagad framställning, vidtaga de åtgärder, som innehållas i dess under N:o 424 aflåtné, nu i vissa delar ändrade Betänkande, så kan visserligen välmening derföre möjligen ligga till grund, men välmening i Statssaker är. ofta svaghet, och denna egenskap är i allmänhet serdeles fruktansvärd, ej mindre fördera, som enligt traditionen, representera äran och upplysningen, än äfven för Ombuden från de underordnade folkclasser, hvilka otvifvelaktigt utgöra Statens egentliga styrka. Då den Kongl. Statslåne-Propositionen redan är på Stats-Utskottets tillstyrkande af alla Riks-Stånden de facto afslagen, är det svårt att fatta, huru någon upprättelse förjdet af Rikets Stäuders Justitias-Ombudsman inför RiksRätt mot Konungens Rådgifvare utförda åtal skall kunna hemtas af den framgång, som Herr af Billberghs fameusa reservation — himlen vete med hvilka medel — vunnit. Var denna händelse en lek af ödet, så hade likväl Stats-Utskottet icke behöft att göra*, hvad ibland samtlige Rikets Sländer ursprungligen ingen annan än Friherre af Nordin fordrat och hvilket Utskottet, af aktning för besvuren Grundlag, för sig sjelf, och sina förut uttalade, af Rikets Ständer godkända grundsatser, i intet fall bort underkasta sig, helst det icke är någon Utskottets Ledamot förmenadt, att från sin i Utskottet innehafvande plats när som helst resignera.
Det sista man såg af honom var, att han stod lugn som förut på ångarens kommandobrygga med händerna sträckta mot himmelen. IDUN TORTS. I. GRUNDSTÖTNINGEN PÅ III. ROCHE DE NOlRiä. RÄDDADES II. KUSTVAKTEN LANDSTIGNING. Hugos » Ruy Blas&gt; och » Marion Delorme », hvilka tre vunnit hedersomnämnande i Svenska akademien. I april 1881 förordnades Westin till chef för de k. teatrarne, en befattning som han innehade till juli 1883, då han återgick till sin landssekreteraretjänst i Göteborg. Westin var en välvillig chef och en utmärkt teaterledare, som ägnade mycken kraft i synnerhet åt operan, för hvilken under hans korta chefstid uppsattes flere nya stycken, som länge hållit sig på repertoaren, såsom » Konung för en dag », » Nordens stjärna » och » Mefistofeles ». Han var dessutom känd som en mycket kvick karl och tillhörde på sin tid de bekanta » Juvenalerna ». Hans maka Maggie Gibson jämte flere vuxna barn stå sörjande vid hans bår. AF VAR TIDS E N ÄDLASTE KVINBARONESSAN HIRSCH. NOR, baronessan Olara Hirsch, änka efter den bekante filantropen baron Moritz Hirsch, har aflidit i Paris efter en längre tids sjukdom. Hennes bortgång skall säkerligen väcka sorg i hela den civiliserade världen, som af den i IV. TARDEHEU EN BLICK UPPTÄCKER DE SKEPPSBRUTNE. TILLBAKA. aflidna mottagit så många upphöjda bevis på ädelmod och nära nog gränslös välgörenhet. Förenad med en exempellöst frikostig människovän, fick baronessan Hirsch på rätta stället lära sig välgörenhetens stora konst. Af hela sitt hjärta tog hon under sin makes lifstid del i de otaliga humana företag, dem baron Hirsch till lindring af mänskligt elände dels tog initiativet till, dels fullständigt genomförde, och i den aflidne makens anda fortsatte den högsinnade frun hans humanitetsverk. Så skänkte hon 2 millioner francs till Institut Pasteur.
D8 tanker jag .ibland att det vore rigtigt skönt att bli sjuk, för .d&amp; fick jag and8 i t t a skronor i veckan i tio veckor, och d i kunde jag f8 ligga mig rigtigt - matt. Men det ä r alltihop di der unga fröknarnes skull. Jag rigtigt hatar dAm, när jag möter d8m pA gatan. " " Ja, det gör jag med, det kan jag dA Brligt bekanna. Nej - nu fAr jag lof att springa, jag f i r nog hundsnus and&amp;, det &amp; r .sakert det. " De skiljdes och gingo &amp; t olika hi11. Olga halfsprang för att hinna till ateliern; hennes hjarta var fullt af gliidje och förvantan. Det var nästan omöjligt att htilla inne med det. Hon hade fyra kamrater, tre flickor suto vid fönstret litet afsides och sh var det Fredrika, " rödlufsvan " som de kallade henne, som ngstan aldrig t.alade. Hennes göra var att drapera kjolar p8 dockan; hon fick alltid sy sthende, utom nar hon - 1Bg p8 knä, och d&amp; hade hon s i sv8rt att komma upp igen. Hon hade, gikt i eua sidan; hon hade i 14 i r sytt vid ett dragigt fönster, derför aföredrog hon nu att sy sthende langre in i rummet. Gammal började hon ocksa att bli, s i det var inte s i underligt att hon var vresig och .tvär. Det tankte Olga itminstone denna förmiddag i sin milnniskoviin-: liga stämning. " Fredrika var inte bjuden p&amp; soaré hon - stackare. " Ja, hon miste tala om det, och Fredrika var narmast. " Vet Fredrika, att jag ä r bortbjuden i morgon Iivall ", hvi skade hon. Men Fredrika rörde sig inte. " Jag &amp; r s&amp; fasligt tingslig hur jag skall kunna hinna min svarta iklädning ", fortsatte Olga halfhögt., medan hon satte rullen i spolen. Ännu intet svar.
Förordnande af den 3o Augusti 15^6, passpenningars erläggande blifvit påbjudet, utan äfven, genom 1782 års Sjötulls-Taxa, stadgats, att 2 R:dr borde betalas i passpenningar för hvarje större eller mindre främmande fartyg, som aftullades i Stockholm, Dalarö, Norrköping, Nyköping och Åbo; men som dessa Författningar icke lemna någon upplysning, att de afgifter, sorn. deruti omförmälas, skulle tillfalla Commendanterne, ulan tverlom desamma omnämnas, såsom ingående till Kongl. Maj:t och Kronan, samt dessutom den åberopade Författningen af den 16 Juli 1761 hvarken blifvit Utskottet delgifven eller kunnat uti Riks-Archivets Registratur igenfinnas, är det ännu icke ådagalagdt, att de ifrågavarande sportlerne, för hvilkas mistning ersättning blifvit sökt, varit grundade på laglig rätt, helst Kongl. Majit, vid utfärdandet af Förordningen den 3 Juli 1840, icke fästat afseende vid den förlust i inkomst, som genom dess tillämpning skulle komma att tillskyndas Commendanterne, i följd hvaraf och då frågan sålunda ännu är så outredd, att ersättningsanspråket icke lämpligen kan blifva föremål för Rikets Ständers pröfning, Utskottet icke anser sig kunna tillstyrka Rikets Ständer att anvisa något anslag i detta afseende.
Vid samma tid kan man äfven vara färdig att blifva dimitterad från Universiteten till inträde i Konungens Canzli a HofRätterna och Rikets Collegier, hvilket bevisas deraf, att Kongl. Kungörelsen at den 9 Qctober 18 1 2 förbjuder någon att blifva det Jerr än vid 18 års ålder. Kan man då taga, Canzlieller HofRättsexamen, så bör man äfven, om Mil taireLärare funnes vid Universiteten , kunna taga den MiUtaire-examen, sorn nu, vid, utgåendet från KrigsAcademien erfordras för att blifva Officer. I ålder hade ynglingen intet förlorat; men han hade vunnit den offentliga uppfostrans grundlighet, den vana vid sjelfverksamhet, och sjelfbildning, sorn är en följd af den Academiska friheten, jn. fl. fördelar. Uti exereice borde Militairestuderande, äfven före Bevärings-ålderns uppnående få deltaga vid de årliga Beväringsöfningarne. Till att rida, fäckta, simma, gymnasticera m. fl. kroppsöfningar hafva de åtminstone i Upsala, lika så godt tillfälle, som vid Carlberg. På förra stället undvikes äfven grannskapet med hufvijdstaden, hvilket ej skall vara Cadetterna nyttigt. Hvad kostnaden serskildt beträffar, så användes till KrigsAcademien ett slott och omkring 75,000 R dr årligen , hvaraf Staten gifver inemot hälften, eiler för år 1820, f, ex,' 33,380 R:dr 36 sk. 3 rst. samt Konungen och enskildt! återstoden, För denna Summa upp - Örn 25 Martti* fostras |25 Cadetter, hvaraf omkring 25 arli» gen utexamineras. Hvarje Cadett kostar således ungefär 600 R:dr om året eller något derunder, när tillfälliga utgifter afdraga®. Så dyr bör ingen Student, långt mindre en Gymnasist eller Skolgosse vara.
Domare aldeles icke vill begära borgen af någon, då han dermed, så - 8o Den i April f. m. som jag förut anmärkt, skulle sälta sig uti ett skadeligt beroende, hvilket Lagstiftaren, såsom mig synes, icke bör grundlägga genom ett sådant påbud, som det Utskottet i denna del föreslagit. Märkvärdigt är äfven, att sällan andra än dåliga hushållare eller Bankeruttspelare hafva mod, att begära eller lemna borgen. Så har åtminstone jag erfarit. Herr Lefrén_, Johan Pehr: Jag har begärt ordet endast för att fästa Ridderskapets och Adelns samt BevillningsUtskottets uppmärksamhet på Herr af Rolens reservation emot stadgandet, att afsked från Tjenst skall beläggas med Charta i förhållande till lönen. Jag vill ej nu upptaga tiden med att visa det olämpliga häri, utan åberopar endast hvad nämnde reservation derom innehåller, med begäran att denna min erindran måtte få åtfölja den återremiss, som förmodeligen kommer att äga rum af ifrågavarande Betänkande. Herr Printzensköld: Instämmande med Grefve Posse i den mening, att Domare böra vara skyldige att ställa borgen för det stämplade papper dem anförtros, finner jag ej de skäl öfvertygande, som Herr .af Malmborg, Herr Ribbing och Herr Friherre Ridderstolpe anfört för motsatsen. Såsom exempel på nödvändigheten af en sådan Den i April f. tn. 81 sådan borgen får jag härjemte nämna, alt hos en Domare nyligen yppats en ChartseSigillatas-balance af icke mindre än 3ooo R:dr B:co, utan synnerligt hopp för Kongl. Maj:t och Kronan, att derföre erhålla någon ersättning. Dock anser jag, lika med Friherre Ridderstolpe, det höra få på Domarens eget val bero, att ställa antingen borgen eller annan säkerhet för det stämplade papper han emottager, enär det åsyftade ändamålet, nemligen, Kronans fredande från förlust, i båda fallen kan vinnas. Herr von Hartmansdorff’ åugust:
Nä stan alla brott begås af fattigt och okunnigt folk, och finner jag det då helt naturligt, att socialisterna söka afhjälpa det onda genom att gifva alla lika rätt till del lekamliga, såväl som det andliga goda, som kau erhållas här på jorden. Ni har alldeles misstagit er på socialisternas åsikter om bildning, ly så här lyder deras fordran i det fallet: Allmän o c h lika uppfostran af alla genom staK JHivelerare A N D E R S O N Jjtkot » «torg 1 1893 tens försorg. Obligitorisk undervisning. Kostnadsfri undervisning vid alla bildningsanstalter. Ni borde göra Eder bättre underrättad om socialismen, innan Ni ger Eder lill att förkättra den, och till Eder o c h till alla dem, som önska sann upplysning om dess läror o c h ideal, kan jag rekommendera Bellamys lättlästa, snillrika bok » En återblick », däri författaren skildrar en socialistisk framtidsstat. I en sak bar Ni dock rätt, herr Lönnegren, att om alla människor lefde i enlighet med Kristi sanna lära i sann frihet, jämnlikhet o c h broderskap mot » Kristi ringiste bröder », så skulle världen räddas undan kiasshat o c h brodermord. Men hvad kallas en sådan lära? — Jo, socialism '. — Och Ni, » bekymrade moder&gt;, som i Idun sökt klarhet i edra funderingar, tro ej, alt det spöke, som hotar alt bringa mänskligheten till undergång, heter socialism, ty det heter hänsynslöshet o c h ofördragsamhet. Hvar o c h en, s o m beskyller en medmänniskas ärliga, sanna öfoertygelse för att vara en » skenfager skylt » för falskhet o c h bedrä- geri, han bidrager till att söndra mänskligheten och framkalla brodermord och klasshat! Ve h o - nom! Men socialisterna kasta bort kristendomen, emedan de vilja hafva frihet i religiösa ting så väl som i världsliga. De nel,a ingen alt slula sig lill Kristi lära, men de teinga heller ingen dit. Det är kristendomen såsom statskyrka, de vilja hafva bort, ty de önska religionen förklarad såsom en privatsak.
Cette Iraude huereusement se decéle d’elle méme au palais le moins delicat». Uti en annan upplaga af samma arbete säger Dubrunfaut, Professeur de Chimie indus!rielle, att esprit de marc säljes för francs mindre än »le bon gout» par Velle. Detta gör un gefär 36 öre mindre pr Svensk kanna. Han tillägger: »La Lorraine en tire beaucoup parceque ses consommateurs sont familiarisés avec ce godt. Partout aillieurs les esprits de marc servent å frelater les bons | ou sont vendus pour les opera tions de farts» (p. 894). Hvad här af några ledamöter yttrats, att de i Frankrike noterade priser äro stadspriser med erlagd kommunal-skatt eller s. k. »octroi» är säkerligen ett misstag. Octroi erlägges endast å hvad i staden skall konsumeras, icke på varor som föras till »entrepot» för att åter från staden utföras. Jag liar af hvad jag läst och hört icke kunnat öfvertyga mig, att Svenska bränvinsfabrikanter löpa fara för någon svår konkurrens, till och med genom de oerhördt låga priser, som Den 7 Februari e. m. 395 elter traktatens afslutande inträffat å franskt bränvin af drufvor, och hvilka priser under dess uppförande icke perna kunnat förutses. Annu mindre tror jag att en dylik fara förefinnes under vanliga prisförhållanden. Frih. Klinckowström har anmärkt att i vår traktat saknas definition eller bestämmelse huru tull »ad valorern» skall beräknas. Men just lör det denna bestämmelse finnes i föregående traktater, behöfves den icke i vår, då vi enl. 10 Art. skola behandlas lika med de mest gynnade nationer. Jag röstar lör obetingadt bifall å traktaten. Frih. Hermelin, David: Jag ber att med några ord få antyda de skal, som förmå mig att rösta emot Franska traktaten, och jag måste vidhålla denna min åsigt, vare sig att man betraktar frågan ur politisk eller ekonomisk synpunkt. Om vi nu godkänna traktaten, skola väl då kommande