Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag lemnat sin garanti och sanktion; så är der med full tillförsigt till Ständernas och vederbönde Utskotts varma behjertande som jag tager mig friheten inför Högl. Ståndet vördsamt afge följande motion. Den utstakade och under arbete varande jernvägsstamlinien mellan Köping och Hult passerar, såsom bekant är, i dess nordligaste bugt egendomen Fröwi norr om sjön Wäringen inom Orebro län. Nämnde egendom är belägen circa 1 j mil frän Lindesbergs stad, utan att dock deremellan någon direkt landsväg finnes. Hela Lindes och Nya Kopparbergs samt en del af Ramsbergs Bergslager nedföra öfver Lindesberg de produkter, som uphemtas ur dessa Bergslagers rika malmfält, äfvensom de på samma väg upföra de betydliga qvanliteter spanmål och viktualie-varor, hvarutaf de, såsom till större delen icke jordbrukande orter äro i behof. Redan sedan längre tid tillbaka och innan några Svenska jernvägar voro i fråga, har behofvet af en lättare och hastigare kommunikation mellan Lindesberg och städerna Örebro och Arboga varit erkändt, särdeles med afseende pä den dyra och 4 mil långa landvägsforslingen frän Lindesberg till Arboga, hvarest Bergslagsproduktionen först träffar Mälarens vatten. Med anledn. deraf upstod, sedan circa 10 år tillbaka, fråga om alt medelst en kanal förena sjöarne Rossvalen och Väringen, för hvilket ändamål undersökning hölls och kostnadsförslag uprättades; äfvensom Styrelsen för Vägoch Vattenbyggnader i Nov. 1847 uti und. tillstyrkande utlåtande hemställde, att K. M. täcktes till R. St. afgifva nåd. propos. -om beviljande af ett direkt anslag för detta ändamål till ett belopp af 102,000 R:dr Inko.
Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska icke allenast den förhöjning i anslaget till läroverken oafkortad, som af lärarnes i meranämnde beräkning iakttagna rätt till förhöjda löner efter vissa års tjenstetid kan blifva en följd, utan ock derjemte ett ytterligare anslag af 10,000 Rdr till bestridande af opåräknade utgifter för läroverkens behof, bland hvilka behof särskildt torde böra nämnas det för läroverkens förbättring och tidsenliga utveckling särdeles vigtiga, att personer med framstående anlag för lärarekallet medelst anslag till resor i främmande länder sättas i tillfälle att utvidga sina pedagogiska insigter. Hos Bil. M 7 d) lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. M 1, om Statsverket ^1862. 55 Hos Eders Kongl. Majit hafva framställningar under det sednaste årets lopp blifAndag til1 vit gjorda om beholvet af dels ökade arfvoden för gymnastiklärare vid högre fullstänvoden fgj diga elementarläroverk och dels anställande af biträdande gymnastiklärare, der i följd gymnastik af lärjungarnes antal det icke skulle blifva möjligt för den ordinarie att ensam sköta denna undervisning. Billigheten af den ifrågaställa arfvodes-förhöjningen torde så mycket mindre kunna bestridas, som det allmänt anses vara af nöden att åt de gymnastiska öfningarna vid läroverken gifva en betydligt större utsträckning än hittills, samt, hvad särskildt de högre läroverken angår, undervisning i vapenöfning derstädes kommer att allt mera allmänt införas; hvadan och då redan icke sällan inträffat, att till lediga gvmnastikiärare-tjenster ingen kompetent sökande anmält sig, det kan tagas för afgjordt, att, om aflöningsförmånerna förblefve oförändrade under det tjenstgöringsskyldigheten i ganska väsendtlig mån ökades, lämpliga lärare i detta vigtiga öfningsämne endast undantagsvis skulle stå att erhålla.
Då började Sophie och jag att tala på en gång med en sådan ifver, att gubben blef alldeles rådlös och började skrika att vi skulle skona hans öron och tala en i sender. Sophie, som fruntimmer skulle då naturligtvis tala först; hon klagade att jag varit försmädlig emot henne, emedan hon som värdinna i huset konverserat med ÖfverstLöjtnanten som kommit dit på visit. Jag tog då ordet och bad hennes far sjelf dömma om icke hvar och en fästman kunnat bli ond då han fann sin fästmö så betagen af konversationen med hans rival att hon icke en gång låtsade veta af den som hade största anspråk på hennes välvilja. Gubben rynkade pannan och teg; efter en stund yrkade han på förlikning oss emellan, men då vi ingendera syntes böjda derför, lät han mig ändtligen gå, sedan jag gifvit ett heligt löfte att besöka honom någon dag på kontoret. Nå väl! bror – hvad säger du om en sådan komedi? Jag tycker mig se huru du slår dig än för pannan än på knät och gapskrattar. Ja, du må väl skratta – jag hade lust att göra det sjelf om jag ännu icke vore i den olyckliga belägenhet då man sväfvar mellan fruktan och hopp. Du kan väl föreställa dig att jag nu vill begära Mathildas hand och i den afsigten har jag sökt B ... på hans kontor flera dagar å rad, men alltid fått det svaret att han var borta eller uppe i sina rum. I afton skall jag dock åter gå dit, emedan det då är dagen då han afskickar bref till utrikes orter och han vid sådana tillfällen alltid är på kontoret. Jag skall nu framföra min anhållan och kan det så mycket mer som jag i dag fått veta att Sophie i går förlofvades med den resande Öfverst-Löjtnanten. Emellertid fruktar jag ett afslag – det skulle döda mig. Farväl min goda Herrman! du skall snart få flera underrättelser från Din Trogne vän och broder Ludvig R. Mathilda blir min! min, min för evigt! o fröjd! o sällhet för stor för en dödlig! Hennes far har lemnat sitt samtycke och jag tviflar icke om hennes eget, ty jag vet att hon älskar mig.
Af d» i j Mars 1816, uppå Jacob Ja~ tobssons ifrån Gottland underdåniga ansökning , att Befälet vid NationalBeväringen på Gottland Änge tagas af Landets infödingar, 8j:0. Af deri 36 Mars 1816, uppå Riksdagsmannen jöhahnes Israelsson* från Jönköpings Län underdåniga besvär öfver inqVarteringen i Vestra Härid. 8^ to, Af d. 3 ö Julli 1810, Uppå Sten Sy ens - Justitia Ombudm. ämbets B eråtttlstr. 343 *oris ifrån Elfsborgs Län urtderdåniga ansökning att götha Canal Bolag matte förpligtas att med Utredning förse de till Canal-arbetet commenderade Båtsmän, 84:0. Af den 20 Augusti 1816, uppå RiksdagsFullmägtiges ifrån Vesteroch Norrbottens Län underdåniga ansökning att Sol» daternes beklädnad matte af Kronans medel verk* (Ställas, Följande Kongl. Majtts Nådiga LagFörkla* fingar hafva, under loppet af detta år, ifrån Kongl. Majus Nedre JustitisRevisionsExpeditian hlifvit mig tiUställdte: Itp, Af den 8 Maji 1817, öfver 7 §. 3 Afdelningen, 3 Art. i Försak-ungs* och Hafveri* Stadgan den % Q.ctober 1750, att, när Skepp blifvit af våda läck eller stött på grund eller mat klippor, så att resan icke kan fortsättas, in* nan det blifvit åter iståndsalt, böra de omkostning gar, sorn användas till Skeppets hringande af grund och till SkeppsVarf, samt lastens loa* sande och, åter intagande, jemte de så kalla* de
När han väl var ute, vågade han ° m O Cl ur bildade samhällsklasser, hvilka äga erfarenhet händer hade detta naturligtvis ej kunnat lämnas. ' och skicklighet i utförandet af handarbeten af Alla de förträffliga egenskaper, hr S. äger som sig icke in igen, utan stod stilla i farstun, praktisk och lönande art, och sålunda bidraga oratoriesångare, trädde här i dagen och senteraröd och andfådd, tafatt och förlägen. till att i någon rnån minska mångens bekymmer. des nog ock till fullo af åhörarne. Pilatus ' och Han visste aldrig, hur han kom in i sitt g *? « Arbetsbyrån hålles öppen hvardagar mellan 10 Petrus ' korta partier utfördes likaledes särdeles eget rum, men när han väl var där, satt a &gt; — 3 Östermalmsgatan 40 n. b. Tel. Fru förtjänstfullt af hr O. Lejdström. S. Segerström mottager därstädes för byrån beKörerna hade denna gång en särdeles makthan till långt in på natten upprätt på sin a u o ställningar m. m. samt anmälningar från dem, påliggande uppgift att fylla. En och annan sängkant, utan tanke på det skrifarbete, ro-o • • » SQ som önska utföra arbeten för byråns räkning. mindre slitning förekom väl, men på det hela som väntade honom, alltjämt rodnande och taget förtjäna de erkännande för det sätt, hvarpå de skötte sig. Äfven till hofkapellet och hr bleknande om hvart annat, konvulsuviskt ro za O Svenska kvinnan och fredssaken,. SveriAlb. Lindström, som skötte orgelpartiet, må utvridande sina händer. En stor del af hedern för det Hvad hade hon sagt och hvad hade han sagt besökt sammanträde härstädes i måndags afton lyckade utförandet tillkommer väl dock i första program för sin verksamhet. Däri heter det bland rummet dirigenten, hr Vilhelm Stenhammar, hviloch hvad — du milde Gud — hvad hade o annat: Sveriges kvinnliga fredsförening anser det ken ock efter konsertens slut fick emottaga de han gjort? Hon hade bedt honom om en •o — • stridande mot humanitetens kraf att tillerkänna närvarandes hyllning.
Herr2jberb,(I!k>riAvx>Iier Lsxislgu;» Allt, hwad jag i detta ämne har ak anföra, finnes redan uti nnt första anförande til krowcollst. Jag utbeder mig endast fa anmärka, at sä länge ingen fraga of denna beskaffenhet upkommit i Se andra Stånden, kan något deras utlakande ej äga rum, och det i alla fall more Riyderjkapet och Adrin märdigare föregå de öfriga Ständen med sit efterdöme, än afmagta deras Beslut. snis. > -; I07A Ankom och emottogs en Deputation frän dek Högwördiqa Preste - Stander, anförd af Biropen Herr DoKor I^inäblom, hwilken, jämte Preste Stan. detö wänliga hälöning, kilfännagaf, ar Preste^Siändet saktat ek lika bestut med Ridderskapet och Aoeln i frägan om Bränwins-Brannjngen pa Landet och i Städerna, ftmir om Bonde-Ständers deltagande i Vanjura. Depulstion beslvarades och afträdde, beledsagad efter wanligheten. HanS Lxeellence Herr Grefwen och Landt . Marskalken anmälte, at som Kongl. Mast önskar snart sa emottaga Riksens Skänder-S n iderdaniga swar pä de i Nader proponMsäo Lagfrågor, äro awänne Ledamöter as hwarje Srand utsedd tor at )äm!e RidderskavetS och AdelnS Lx^rsäit^ins-UtEokt vesta underdäniga swar enligt Riksens Ständers Beslut författa, och at de denna eftermiddag klockan syra böra sammanträda.
Han är det fullkomliga organet, emedan han är syndfri och i allt underordnar sin vilja under fadrens; han är syndfri emedan han är idealmenniskan, skapelsens förstfödde, den i Guds verldsplan, „Guds faststälda råd“ till sina bröders frälsning förutbestämde. Det är fördenskull som domen är genom en menniska och genom en menniska de dödas uppståndelse (1 Kor. 15, 21, 22); det är fördenskull menniskans son kan förlåta synder (Matth. 9), och säga äfven till dem, som följa honom: „Hvilka J förlåten synderna, dem förlåtas de“. – Matth. 9, som vi här anfört, företer, jemte parallelställena Mark. 2 och Luk. 5, åter ett af de märkvärdiga tillfällen, der den naturligaste anledning förefanns för Jesus att förkunna sin gudom, ifall han varit Gud; men der hans svar ånyo tillbakavisar ett så oförnuftigt antagande. Jesus har till en värkbruten yttrat: „Dina synder förlåtas dig“. Häröfver harmas de skriftlärde och tänka för sig sjelfve: „Hvi talar denne sålunda hädelse? Hvem kan förlåta synder, utan allena Gud?“ Om Kristus är Gud och om det är Gud ensam förbehållet att förlåta synder, så kunde Jesu svar endast hafva blifvit ett: han måste hafva åberopat sin gudom som grunden för sin rätt att utdela syndernas förlåtelse; hvarje annat svar skulle blifvit uppsåtligt vilseledande. Men emedan han icke är Gud, utan Guds sändebud och organ Messias kan han svara: „På det J skolen veta, att menniskans son hafver magt på jorden att förlåta synder, säger han till den verkbrutne: dig säger jag, stå upp, tag din säng och gå i ditt hus“.
Skrifvelse, N:o 58. omförmälde Direktörsoch Kommendants-beställning, tä på allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande utaf ett emot lönen svarande årligt pensionsbelopp af Ett Tusen (TOOO) Riksdaler Banko; blifvande den underdåniga ansökningen och dertill hörande handlingar Stats-utskottet tillställde, för att vid frågans behandling vara att tillgå. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-utskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Stockholms Slott den 27 Januari 1851. OSCAR. O. A. SPARRE. Utdrag af protokollet öfver Jiislitie-departcmenls-örenden, hållet inför Hahn Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stochholms Slott den 27 Januari' 1851. Närvarande: .luslilie-Stats-.Ministern, Hans Esc. Hr Grefve Sparre, Stals-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt. Grefve von Platen. Hans Excellens, Hr Grefven oell Juslitie-stats-ministern anmälde i underdånighet: Den af Direktören vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen, Majoren Nils Johan Gjertz i underdånighet gjorda ansökning, att, då sökanden, i anseende till iråkadt långvarigt sjukdomstillstånd, hvari föga förbättring vore att hoppas, icke tilltrodde sig, att med erforderlig drift och verksamhet sköta de honom åliggande göromål såsom Kommendant och fängelse-föreståndare, men sökanden, ehuru han från April månad år 1839 bestridt samma befattning, såsom född den 3 November 1791 och således icke 65 år gammal, ej vore berättigad till afsked, med åtnjutande af pension, Kongl. Majit matte, med afseende å sökan - Kongl. Mujtts Nåd. Skrifvelse N:o 58. 3 dens sjuklighet och obemedlade ställning, täckas i nåder hos Rikets
Förut behöfde man för majoritet om en skarp resolution mot ansvarighetssystemet icke andraga något skäl utom ämnet, och den fåtaliga minoriteten vågade endast häfda, att detta system varit och möjligen ånyo kunde blifva berättigadt Endast Kristianstadsmötet var något blidare till sinnes, under det farska intrycket att sådana män som hr W. Walldén och Carl Her&amp;low varit nära deran, att f5r&lt;en på god tro återgifven notis fa inom kronans väl uppförda, men något trånga murar grundligt betänka livad till svensk tidningsmans frioch rättigheter hörer. I år måste man, fastän uttryckliga garantier mot missbruk fordrades, indraga kompromisshänsyn för att få majoritet, och minoriteten, större än någonsin, icke blott ursäktade ansvarighetssystemet under vissa förhållande, utan fordrade öppet dess bibehållande, d. v. s. bibehållande af rätten att begagna det mot politiska förföljelser. Detta är, såsom man ser, en till förmån för ansvarighets-system et bland tidningsmännen växande opinion. Och orsaken härtill är icke, att pressens män nu mera än förut gilla ansvarighets-systemet i och för sjelft; tvärtom är förkastelsedomen bland publicisterna öfver detta system, då det användes till enskild vinning och skan-daliseririg, nu lika skarp om icke skarpare än fordom. Men - de politiska förhållandena hafva utvecklat sig så hos oss, att en sannings uttalande ovägerligen orsakar långvarigt fängelsestraff, då den uttalas af en, men opåtaldt får passera, då den uttalas af en annan. Det är denna partiska förföljelse, som inverkat på pressmännens uppfattning af ansvarighetssystemet och som gjort att de nu icke utan nödtvång vilja bortkasta ett vapen, som, om ock tveeggadt, under t. ex. Aftonbladets mest ärofulla tid möjliggjorde för Lars Hierta att ur grundlagens då döda bokstaf framtvinga till verklighet och åt oss bevara en tryckfrihet, som, nu ånyo hotad att förqväfvas, synes till sitt försvar behöfva samma vapen som fordom åt dem, hvilka i handling fortsätta Lars Hiertas strid för tankens frihet. Och denna uppfattning hos pressens män har behandlingen vid det tionde allmänna publicistmötet utaf ansvarighetsfrågan klart och tydligt angifvit, och är ur denna synpunkt väl värd att beaktas.
Odelska Appreteringsverket i Stockholm, med förnyande af en förut gjord framställning, i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit måtte, emot det att sökanderne erlade en löseskilling af 6,666 Ridr 32 sk. Hanko, medgifva dem befrielse från den dem åliggande skyldigheten att nämnde verk underhålla samt tillerkänna dem, deras arfvingar och rättsinnehafvare, full och oinskränkt eganderätt till den för samma verk inköpta fasta egendom med dertill hörande inventarier. I afseende å denna fråga hade hufvudsakligen förekommit, att Rikets Ständers Manulaktur-kontor, för de under Kontorets förvaltning ställda manufakturmedel, år 1752 inköpt den med Nio 43 enligt gammal och 7 eldigt 1810 års nummer ordning betecknade tomt i qvarteret Blåman inom Clara församling i Stockholm (nuvarande adress Nio 51 vid Drottninggatan) och låtit derå uppföra åbyggnad, passande för siden-appreteringsverk, hvilket ställdes under tillsyn af Direktören Anders Odel, som på Manufakturfondens bekostnad fått göra en utländsk resa samt af allmänna medel åtnjutit lön såsom siden-appretör och premier för lärlingars undervisning i appreteringskonsten; — att Rikets Ständers Sekreta Utskott, som erfarit »den skicklighet bemälde
M:s nåd. propos. om Caltnay läns fördelning i 2:ne län; N:o 44) angtde regleringen af utgifterna under riksstatens tredje hufvudtitel; N:o 52, i fråga 0111 mötes-passevolance-afgiftens framtida utgörande, eller särskildta medels anvisande till bestridande af de kostnader, hvartill densamma är afsedd; N:o 53, angtde regleringen af utgifterna under riksstatens fjerde hufvudtitel; N:o 54, angtde regleringen af anslagen å riksstalent femte hufvudtitel; N:o 55, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse om anslag till ett af Yettenskaps-och Vitterhets-samhället i Götheborg inrättadt naturhistoriskt museum; N:o 56, angjde väckt fråga om understöd för lifgifvande af Tunelds geographi; N:o 57, angule regleringen af utgifterna å riksstatens sjette hufvudtitel: N:o 58, ang:de riksstatens sjunde hufvudtitel; N:o 5g, i fråga om utgifternas reglering under riksstatens åttonde hufvudtitel; ]V:o 60, i anledn. af Prosten Sylvans motion, om anslag Den j5 A [j r i I. 3^3 af statsmedlen till en vid stora Raby i Skane inrättad räddningsanstalt för vilseförda och moraliskt vårdslösade barn; N:o 6r, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens nionde Ii u fv lid titel; N:o 61 , ang:de regleringen af utgifterna under riksslalens tionde liufvudlitel; K:o 63, ang:de reglering af allm. indragningsstaten; BevillningsU tskoltel: N:o io, i anledn. af Conti actsproslarne Sandbergs oell Örnbergs motioner, om bestämmande af en brannvins-consumtions-afgift; Allm. Besvärsoell Ekon. Utskottet:
Ängående skyldigheten för Preste-, Borgareoch Bonde-Ståndens Ledamöter bland Fullmägfige i Banken och Riksgälds-Contoiret, ati, vid Riksdags början, till upplysningars afgifvande, öfvervara granskningen af de Fullrnagter, hvarmed dessa Stånds Riksdagsmän sig inför Justitiae-Stats-Ministern legitimera. 0g §. Angående hvad som i allmänhet är att iakttaga vid fråga om återbesättande af de genom dödsfall eller Banco-Utsknlte.ts Memorial N:0 135. 9 eller andra tillfälligheter uppkommande ledigheter bland Banco-Fullmägtige. Uti Instructionen får Rikets Ständers Justitice-Ombudsman : 26 §. Angående Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-Contoiret gemensamma åliggande, i fall Justitiae - Ombudsmannen dör, eller af vigtiga skäl sitt Embete nedlägger. Lagen angående Myntbestärnningen, af Kongl. Maj:t sanctionerad den 1 Martii 1830. Lagen får Rikets Ständers Bank, af Kongl. Maj:t sanctionerad den 1 Martii i83o. Banco - Fullmägtige kunna ej, i och för sin befattning vid detta Verk, emottaga befallningar och föreskrifter utom af Rikets Ständer, deras Banco-Utskott samt deras Revisorer, uti de fall Rikets Ständer åt dessa lemnat en afgörande rätt.
M. ånyo behöfver besväras med underd. framställning i samma ämne. Jag har ansett mig böra meddela dessa uplysningar för den händelse de kunna hafva något inflytande på Utsk:s blifvande utlåt. Frih. Hermelin: Då efter 5 eller 6 års förlopp målet ännu icke blifvit af K. M. afgjordt, hemställer jag, om man icke kan föreställa sig, att deltagandet för komministrarne af en eller annan orsak varit nog ringa. Således torde det ursägtas mig, att jag ånyo väckt fråga derom. Dessutom tror jag, att en lön af 52 T:r säd är nog ringa och att, om en del komministrar, kunna få något derutöfver, sådant vore högst beliöfligt, hvilket bör kunna verkställas utan rubbning af det bestående lönesättet och utan serdeles afsaknad för bättre lottade pastorer uti större pastorater. Frih. Raab, Adam Christian: Jag erkänner fullkomligt sanningen af motionärens upgift, att komministrarne äro för ringa aflönade och j^g inser behofvet för dem af löneförbättring, men jag måste äfven bekänna, att jag sannerligen icke vet någon embetsman i hela landet, som har så litet att göra som komministrarne, och i de flesta församlingar, hvilka hafva kyrkoherde, komminister och adjunkt, inskränkes komministerns göromål dertill, att predika hvar 3:e söndag, hvarigenom han snart sagdt förlorar all vana vid arbete. Detta har tillförene föranledt motioner om indragning af komminister-beställningarna, och som en löneförhöjning åt dessa embetsman skulle verka derhän, att de sannolikt komma att längre bibehållas, får jag endast af detta skäl, anhålla, alt Utsk. icke måtte tillstyrka R. St. bifall till motionen. Gr. Wrangel: 1 anledn. af de 2:ne sista talarnes yttranden anhåller jag, att fä tillägga, att frågan, huruvida en komministerlön af 45 T:r spanmål vore för ringa, icke blifvit förbisedd af vederbönde i deras underd. utlåtin i ämnet, då de hördes öfver R. St:s förra förslag; men då R.
Jag lofvar dig att ej tala mer därom. » Nära två år hade förgått. Elsa och Rikard hade under denna tid varit mycket tillsammans, och ett förtroligt, syskonlikt förhållande hade utvecklat sig mellan dem, men ju mer Rikard lärde känna henne, dess vissare blef det för honom, att hon aldrig skulle kunna fylla den plats, Marguerite intagit i hans hjärta. Tvänne gånger under denna tid hade han fått underrättelser från Paris. Först, några månader efter hans hemkomst, att bankiren fått inställa sina betalningar i följd af den stora kraschen i London, sedan (endast några veckor efter de förutnämnda underrättelserna) kom underrättelsen, att bankiren efter en tids sjukdom aflidit. Rikard tillskref då Marguerite några deltagande rader, och sedan hade han intet hört. Mången natt låg han vaken och tänkte på, hur Marguerite hade det. Och mer än en gång ämnade han resa ut och söka upp henne för att bjuda henne hem och stöd. Men modern höll honom alltid tillbaka. Nu måste han likväl för affärerna göra en resa till Paris, och han påskyndade resan så mycket som möjligt. Hans moder hade beslutat att resa med. Många af deras anförvanter och vänner hade infunnit sig vid stationen för att taga afsked af dem. Bland dem var också Elsa. Hon såg mycket glad och liflig ut. / Moster skall få höra en nyhet, » sade hon gladt. » Äfven jag skall ut och resa. Min bror och jag hafva i dag fått bref från Norrland med bjudning till major L ' s öfver sommaren, och resan är beslutad. » » Det gläder mig, Elsa. Kanske är du redan borta, då vi återkomma? » » Tiden är ej bestämd, men vi gifva oss nog af, så snart vi hinna blifva färdiga. » Tåget ilade snabbt framåt. Rikard och hans moder voro ensamma i kupén. » Det är nu tid att upptaga det ämne, mamma berörde för ett år sedan — Elsas och min förening, » sade Rikard. » Är det ännu mammas tanke, att denna bör realiseras? » Fru Drake teg en stund. » Vi få nog lämna saken att ledas af bättre händer än våra, Rikard. Och det förefaller mig, som vore Elsa ej häller djupare fästad vid dig? » » Gud vare tack, jag är viss att hon ej är det.