Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den r8 November. tet, jemte inhämtad kännedom af Fnllmägtiges widragne åtgärder till BanconiyntS erhållande äreu 1802 vä) i8oz, dels gcn-m dck i Leipzig upkagne län, dels genom inköp af Silfwer och tels medelst inwexling mot Credirfedlar och 52 proeeius agio, tillika sästcik npmärkfamhel wid de fersklldte beflut, hwarigenom dels innehafware af Conioirets Obligationer falk sig godkgiord ränka dera Utöswer förfallodagen, med willor akt Eapitalet ffulle omsättas, dels Obligationer, som icke warit till betalning förfallne, blifwik inlöste, antrc deremot utfärdade a nya län. för emottagande h maras Contoir et en annan tid äter warit tillsiutet, samt förstrackningac lämnade till Disconlcrnc i Götheborg, Malmö och Äbo emot z procents ränka; hwilke serskildte bcflue föranledt till anmärkningar, deröfmer Högloft. SkatSNlskottet behagar infordra Fnllmägriges urlakande; och anse Fnllmägtige, som pä de skäl Protocsller och Handlingar innefatta, äro förwissads, art Rikets Högloft. Ständer skclr, lika med hwad Högloft.
Production utan behållning iör Producenten är att anses såsom en frugtlös omsättning af arbetskrafter; en Product, som kostat mera eller dragit mera arbetskraft än med beviset deröfver elier derföre erhållne Penningar kan betalas, är icke allenast förlust för Producenten, utan ock förlust för det hela eller Samhället; ty förspilld arbets-kraft tillskyndar lika säkert en förlust åt den Stat, innom hvilken mansa, lunda med krafterna misshushållar, sorn derigenom beredes en oförtjent vinst ät den främmande Stat, som til I by ter sig dylika Producter. Gustaf Wasa bannades på sina Underså. tare för det de icke förstodo att sarta värde uppå sina Producter, utan lato bediaga sig af Utlänningar. Carl den X!I:te, som efter sin återkomst från Turkiet tycktes endast vara lifvad af begäret att godtgöra Fäderneslandet sina lidna förluster, inrättade särskildta Upphandlings-commissioner, såsom i då varande omständigheter enda medlet, att uppehålla Produeterna vid deras skäliga värde, och den Skattskyldige vid förmågan att till Statens under^ 548 Den 15 April. håll bidraga. Det tillhörde en sednare tid, som trifdes mellan ruinerne af en krossad storhet, att med titlar af Patriot och andra utmärkningar, vid godt lynne; underhalla de dårar, hvilka utan gagn för sig eller för Staten , och till vinst blott för Enskildta, ville förspilla sina krafter. Att så många industriela företag slagit illa ut för den första arbetaren, ligger således icke i sakens natur, ock ej eller kunna de alltid föras under benämning af missräkningar. Det är ej svårt att beräkna en gifven krafts effect, men det blir svårt att räkna rätt, när de mötande hinder, som utgöra frictionen och måste afräknas, beständigt variera. Det största fel en Styrelse kan begå, äc att niana till en Production, som icke lönar sig, eller att underlåta de åtgärder, hvilka påkallade af förhållanderne till andra Stater, ellet? af locala och tids-omständigheter, måste vidtagas, om Producenten skall få sitt arbete betalt, hvad det verkeligen är värdt.
Vid föreställningen fästad å en till sin natur så dyrbar materiel som 2:ne särskildta sjövapens af flera hundra större och mindre fartyg med så kostsamma inventarier som segel, tågvirke och bestyckning; å de mångfalldiga förvaringshus, som härvid aro af nöden, med deras undei håll; å vapnets hela befäl, med detsammas aflöning och praktiska instruetion, de (allika timmertnansoeh öfriga handlverks-staterna, lotsväsendet och fyringen, en D C 11 12 Augusti f. II). 363 extra och expeetance-slat, m. m., allt detta för ett anslag af omkring t,?.4o,ooo r:dr; med verklig kännedom om livad hos oss med denna summa åstadkommes, oell tillika, örn oek den'ytligaste kunskap om hvad sjöförsvaret i andra lander, som hafva någon flotta, medtager, jemte hvad hos dem uträttas med ett anslag af omkiiig 100,000 p. steel.: torde icke, utan obillignet, anspiåken hos oss höra kunna sträckas längre, lin hvad redan i sjelfva verket motsvaras. Det är måhända icke utom möjlighetens grans, att kunna indraga en eller annan kammarskrifvuretjeust eller något dylikt; men något stort tillvägahringas ej med de indragningar och besparingar, som å sådan vag kunna verkställas, om de också i alla fall ej böra uraktlåtas, der de med båtnad äga runi. Om, vid detta förhållande, ej lemnäs ur sigte den betydliga kostnad, som är oskiljaktig från utrustningen och hållandet i sjön, under (lera månaders tid, af de olika slag af fartyg, som erfordras för ait bibringa de skiljaktiga slag af praktisk öfning, hvilka å t
Jag får sålunda fästa uppmärksamheten derpå, att genom förändringar i vattenståndet i våra sjöar och strömmar kunna segelleder göras obrukbara, slussar och hamnar, hvilka kunna vara anlagda både af enskilde och af staten, obegagneliga, broar och byggnader, som kunna vara uppförda på pålverk, förstöras, derigenom att de förlora sin grund, trakter blifva lidande af vattenbrist, samt, ifrån att vara sunda, lörvandlas till osunda o. s. v. Det finnes således en mängd ämnen, som böra tagas i betraktande, och hvilka 1824 års författning helt och hållet förbisett. Såvida emellertid meningen är att erhålla en lag, som bättre och fullständigare skyddar egande-rätten, än den nu gällande, anser jag det vara nödvändigt att genom tillägg af några ord förtydliga den föreslagna und. skrifvelsen. Den redaktions-förändring, som jag föreslår, för att icke föranleda en återremiss, är ganska enkel; den består nemligen blott deruti, att R. St:r måtte i und. skrifvelse till K. M. anhålla, det K. M. täcktes åt sakkunniga män uppdraga att utarbeta förslag till en ny lag, såväl för afledande som tilledande af vatten, och hvaruti bestämmes jordoch strand-egares rättigheter och skyldigheter i förhållande så väl till hvarandra som till innehafvare af vattenverk eller annan egendom, hvars rätt af en eller annan anledning må häraf vara beroende. För den händelse att R. o. Ad. behagade gilla detta förslag, anhåller jag vördsamt, att de öfriga Riks-Stånden måtte nbjudas att deruti instämma. Frih. von Schulzenheim, David: Då jag är motionär i frågan och Utsk:t utan förändring tillstyrkt mitt förslag, anser jag det vara min skyldighet att uppträda för att besvara de anmärkningar, som i afseende på formuleringen blifvit gjorda. Jag får i sådant afseende upplysa, att de ordalag, jag valt, äro desamma, som senaste lanritbruksmöfen i Götheborg och Carlstad antogo för att uttrycka sin åsigt i ämnet.
Ett andringsförslag 01-11 att endast röstberättigade qvinnor skola göras valbara till fnttigv5rdsstyrelseli blef förkastadt. Somskolan. Utom flere mindre samskolor tinnas ensanit i IIttlsingfors tre större läroverk för gossar och flickor. Tv; af deiii äro svenska och det tredje finskt. Tilloppet till dessa skolor ökas arligen, och den svenska samskolan har vid innevarande hösttermin niht tillbakavisa flere inträdessökande på grund af bristande utrymme. Ett resezlnde~stöd p3 r, 500 mark har finska konstföreningens direktion tilldelat inalarinnan H. Schjerfbeck. Sanida summa var af skiilptören V. Runeberg frikostigt anslagen till reseunderstöd Bt nigon lofvande yngre konstnär eller konstnärinna och utgjorde det pris, hvnriiied konstföreningen inlöst hans grupp ~Silenius och satyrerna&gt;. Qvilzl+a naturforsKare. Tvanne unga damer, H. Hult och H. Silén, hafva under den förflutna sommaren före tagit en forskniiigsf9nl 309 till trakterna bortom Avasaksa. Andaniålet med farden att loda och dragga i sjöarna, mata bergens höjd med aneroidbarometrar och sainla växter. De färdades uppför Tengeli elf till sjöarna Lohijsrvi och Miekojarvi och bestego bland annat den tusen fot höga Kurhujupukka, som troligen icke förut blifvit bestigen af nigon dam. Fimka liderahwsc2 ' llsKapets först0 pris i r, 000 inark har tilldelats fröken J,. Hagman, förestindarinna för finska samskolan i Helsingfors, för hennes arbete: » Fredrika Bremer, kuvaus v~iosisatamme alkupuoletta)). Detta pris utdelas hvartannat år för det basta under denna period l$. finska språket utkonina originalarbete. Tyskland. Ett hem för f77&amp;$11a pz~hr~or öppi~ades i Scheibeiihardt, Baden, 1886 i januari.
Della Borgare-Ståndets beslut lärer icke kunna lill någon åtgärd föranleda, sedan, genom 3:ne Riks-Stånds bifall till Utskottets förslag, detsamma blifvit ett Rikets Ständers beslut. 55 §., angående de utvägar, som böra begagnas för att afböja Metalliska Cassans nedsjunkande till omförmälta minimum, är afslagen af B or gare-Ståndet; men som de öfrige 3:ne Riks-Stånden bifallit Utskottets framställning, föranleder berörde afslag icke lill någon åtgärd. 56 §, deruti Utskottet tillstrykl, att Rikets Ständer hos Kongl Maj:t i underdånighet anhålla, dels om förlängning af nuvarande Privat-Bankers octroyer och dels om bildande af en Comité' till undersökning och utredande af den allmänna penninge-stälklingen och Credit-förhållandena inom Riket m. m., är bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med endast den förändring af förstnämnde Stånd, att början af mom. till b) borde lyda sålunda: ”att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder utse en Comité, som får sjg uppdraget, att undersöka och utreda den allmänna penninge-stäIlningen och Credit-förhållandena inom Riket, samt huru de nu befintliga Credit-lagar derpå verka; börande Comitéen, etc.
Hvad bevisa nu dylika, i handelsväg nästan löjliga, tilldragelser? intet annat, enl. min åsigt, än att Sveriges innebyggare äro föga fallna för handel och att en medfödd oförmåga i denna ländernas vigtigaste industrigren, tyvärr, inom våra landamären uppenbaras. Man får således ej ,vara för hastig i sina bedömmandcn af våra handelsföreleelser och deraf föranledas till förordandet af 138 Den 16 Februari. återgång till gamla förhållanden ifrån den friare väg man nu inslagit och som redan tydligen fört Rikets handel ej litet framåt; ty derigenom att man för ett afsteg, ehuru aldrig så obetydligt, ifrån den rätta principen i denna väg skadar man den förståndigare opinion, som, pä sednare tider, åt detta häll sökt göra sig gällande. Man har vid denna fråga sagt vidare, att om än under 50 år saltbrist i vårt land icke varit för handen, sådan, det oaktadt, kan inträffa och hör förekommas genom salluplag. Om minst 260,000 T:r salt årl. behöfvas kunna då 80,000 T:r förekomma brist eller kanske rättare sagdt (emedan jag aldrig tror någon verklig brist på denna vara under vanliga förhållanden kunna upstå) kan man derigenom hindra priserna alt stiga? Nej, otvifvelaktig!, nej! Om äfven 80,000 T:r alltid finnas alt tillgå skall dock de öfverklagade omständigheterna kunna inträffa. Det är ju .tydligt?! Hvad vinner man då genom en dylik orimlig förordnings förnyande? endast en ytterligare tryckande pålaga, en indirect beskattning, hvaraf vi hafva Gudi nog förut. Hvarföre intet då, så gerna, äfven söka tillvägabringa en lag sora bestämmer, alt landtmännen skola förena sig om spanmålsuplag till förekommande af hungersnöd eller att uplag på sill, fläsk och andra för lifvel nödiga artiklar äfven skola hållas? Har man mera rätt, att, i denna väg, trycka en del af landets innevånare än en annan? Nej!
Allt hvad häruti nu befinnes anfördt, har verkat min öfvertygelse om ofelbar nytta för det allmänna, äfven derest det skedde med synbara uppoffringar, då man likvist, för att vilja se snarare nytta af hästafvels-förbättringen, icke borde underlåta att söka häfva dessa svåra hinder, som arbeta mot hufvudsaken, och ingalunda påslå, att Sverige, förrän häri märkes ändringar, kan njuta frugterne som sig bör, af de inrättningar, hvilka dels för närvarande befinnas, dels ock möjligen kunna föreslås. Jag ber äfven vördsamt få bestämt förklara vådan af sådana meningars inblandning uti denna vigtiga detalj-angelägenhet, hvilka blott efter theorier kunna framställa vackra ideer om förädling af race &c. och med. ordrikhet framställda satser uti en flygtig inbillning bevisade; ty hvad hästar angår, anser sig mängden kunnig, ingen medgifver grunden för sin yttrade mening vara falsk, och mot en sådan kapplöpare-luist_, finnas inga att jemföra. Min rena öfvertygelse är, att Sverige kan äga en egen constant hästrace af yppersta värde, och som, då den återfö - *66 Den io September e. m. res till sina primitiva egenskaper, bör med Österländskt blod förädlas. Härmed fördröjer man villigt tiden, så länge alla hinder till häslafvelns förbättring icke undanrödjas, och den allmänna kraften härtill på riktigt sätt användes. Då ett nytt Stamstuteri å den dertill varande fördelaktigaste local, sorn någonstädes finnes (jag menar Ottenby på Öland), skulle uppsättas, ville jag tro det Svenska hästracens constanta egenskap så väl som en ädel formförbättring lättast, måhända äfven på en gång, kunde ernås, om stammen utgjordes af hingstar från något utmärkt Stuteri af Orientaliskt blod Refter 2 å 3 generationer constant der den uppdragits), och inhemska väl valda Ston, Öm
Då sålunda blifvit visadt att den talrika befolkningen i det idoga Marks härad genom omständigheter, som hvarken kunnat förutses eller förekommas, redan lider svär nöd genom bristande arbetsförtjenst och hotas af en ännu mera tryckande nöd, derest icke utsigt öppnas till arbete på annat håll, och den ifrågavarande vägomläggningen, hvilken skulle företagas just inom den delen af häradet, der den saknade arbetsförtjensten är för den utarmade befolkningen mest tryckande, samt arbetet är af den art, att vederbörande myndighet ansett den böra med statsmedel understödjas, hvilket säkerligen redan hade skett till fulla beloppet, derest tillgångarne medgifvit, samt lika säkert kommer att ske i den mån Rikets Ständer anvisa medel för dylika arbeten, och då beviljandet af detta anslag nu i sjelfva verket icke innebär annat än ett förskott af hvad Statsverket framdeles och efter all sannolikhet inom kort skulle komma att utbetala, men nu blefve till synnerligt gagn för den arbetslösa fattigare delen af befolkningen, som derigenom bereddes arbetsförtjenst, och tillika till stor lättnad i fattigvårdsbördan för jordegarne, hvilka i alla fall måste ikläda sig tillskottet af 32,686 R:dr till 246 Motioner i Preste-Ståndet 1862.
Likaledes hafva Pievisorerne, utan anmärkning, granskat de öfver Götha Canal Bolags och Malmö f. d. Discont-Verk, åren 1835 och 1836, för hvartdera Verket serskildt förde och afslutade Hufvudböcker. Af dessa Räkenskaper inhemtas: 1:0 att af Götha Canal Bolags f. d. Discont-Verks återstående Fordringar åren i835 och i836 influtit 5,396. 3. 5. hvaraf, sedan indrifnings-arfvode och andra omkostnader afgått med 2,847. 44- 8. återstått en behållning af R:dr 2,548. 6. 9. och 2:0 att af Malmö f. d. Discont-Verks återstående Fordringar under nyssnämnde år ingått 5oo. så att, efter afdrag af arfvode till Ombud m. m. till ett belopp af 374. 27. 5. uppkommit en Tillgång af R:dr ia5. 20. 7. hvilka belopp lill Banken ingått och alltså förminskat f. d. DiscontVerkens dervarande Skulder. Utaf de Berättelser, som det för f. d. Filial-Discont-Verkens utredning antagna Ombud till Revisorerne afgifvit, inhemtas dessutom, att hos Götha Canal Bolags f. d. Discont-Verks Gäldenärer ännu ute står ett Capital-belopp af 354,597. 19. 8. hvaraf anses kunna indrifvas 15,619. 10. 2. hvadan det Capital, derå vidare inbetalning icke är att förvänta, anses uppgå till 338,978. 9. 6. 35^ 5 g — i5 — äfvensom att hos Malmö f. d. Discont-Verks Gäldenärer utestår ett Capital-belopp af 390,176. 3o. 9. hvaraf kunde påräknas inflyta 674. 32. — då således den brist, till hvars betäckande någon tillgång icke fanns, skulle utgöra 389,5oi. /j6. 9-3qo 1?6 3o. g
Den 32 Augnsti e. m. skulle (inna sig vid att bifalla detta betänk., anhåller jag om återremiss af detsamma, på den grund, att, i händelse Utsk. skulle vilja frångå sitt förslag, det då åtminstone måtte tillstyrkas, att dessa afgifter icke fortfarande må erläggas af andra, än dem, som lägga till vid stadens hamnar, så att de ej må uttagas för sådana farkoster, som endast passera slussarna, då de fara till eller från Mälaren, eller endast vilja lägga till vid sådana platser, som tillhöra enskilda personer. Frih. von Kraemer: Jag har begärt ordet endast för att vederlägga Hr von Hartmansdorff* yttrade åsigt, att detta ärende hort behandlas af Ekon.Utsk. i förening med StatsUtsk. Motionerna innehålla endast fråga örn befrielse från brooch quai-afgifterna, men icke ett enda ord om att Staten skulle ersätta Stockholms stad de utgifter, staden får vidkännas för åtskilliga allmänna inrättntr. Jag tror alt man med skäl kunnat förebrå Ekon.Utsk. alt hafva väckt en ny motion, om Utsk. så behandlat ärendet, som Hr von Hartmansdorff önskat. På de skäl jag förut anfört yrkar äfven jag återremiss af detta betänk., men endast till Ekon.- Utskottet. Frih. Sprengtporten: Jag har verkligen icke Ivckats att i betänk, få reda på den punkt Hr Rosenblad vidrört; men hvad jag kan bestämdt nämna, är, att just.borgmästarens lön är bestämd till 1,600 r:dr, med ett arfvode af 3oo r:dr, således t,goo r:dr, och alt magistrals-secret:n har samma lön som en rådman, nemi. 1,200 r:dr. Attsport ]ar kunna vara förenade med dessa tjenster, det vill jag icke förneka, men till hvad belopp de utgå, kan jag icke upplysa, och kan jag således icke heller hvarken fullkomligen bestrida eller medgifva den sats Hr Rosenblad framställt, att dessa embeten skulle tillhöra de bäst aflönade embetsman i Sveriges Rike.
Du kom, blef sedd, gaf lif, och vintern flydde dig: En outsläcklig dag för Norden tände sig. Det spår af eld du tryckt i banan den du fyllde, När du en stund försvann, ännu dess rymd förgyllde; Förjagad öfverallt, en skugga, svag och rädd, Knappt dröjde sväfvande kring midnatts-stundens bädd, Förföljd af qvällens ljus och mött af dagnings-randen. På himlen, åt hvarann de liksom räcka handen. Och, släckande den krans af stjernor, i hvars prakt En hälft af dygnet förr beskådat nattens makt, Man nu på Nordens fjäll, dem bägges purpur målar, I morgonrodnans guld ser blandas qvällens strålar. Som hjelten, hastande i sina segrars lopp, Knappt väntas, när han syns och fyller ryktet opp: Så Solen, knappt ännu af Morgonrodnan bådad, Sig kastar i dess spår och är af verlden skådad. På östans vingar höjd, hon lyftes i sin gång Uppå en eldig vagn, hvars fålars djerfva språng, Vid gyllne manars flägt och fräsande af lågor, Förtrampar nattens moln och dimmans ljusblå vågor, Som strömma kring hans hjul och hvälfvas i en bädd Af strålars brytning fylld och Iris’ färgor klädd Då, präktigt öppnande sin segerrika bana Att glädjen, mödans lön och fruktbarheten dana, - Från mindre stjernor skild, som vid dess intåg flytt, Allena med sig sjelf och jorden den hon prydt, Hon nalkas som en Gud, att i besittning taga Den verld, hon skapt att der sin rikdom sammandraga. Så fick dig jorden se, du Ljusets ädle Kung! Då, nyss af chaos född och känslolös och tung, Ur vattnens djup ännu sig vecklande med möda, Hon qväfde i sin famn de frön hon skulle föda. Hur ljufligt, af din eld för första gången tänd, Blef värmans alstringskraft i hennes sköte känd! Hur lifligt, kring dess rymd ur dvalans kyla frälsad, Af ljud och rörlighet din första uppgång helsad! Du födde färgorna: och vid din lågas makt Naturen klädde sig i deras skilda prakt.
Jtmför 2, Bankrörelse, med rättighet att utfärda tryckta eller graff förra firverade Creditsedlar, må, utaf enskilde personer, endast i förelaget, ning till Bolag bedrifvas, efter derå af Kongl. Maj:t meddeladt privilegium; börande, vid ansökningen härom, till granskning och stadfästelse bifogas ej mindre de för Bank-Bolaget uppgjorde grundreglor och utlånings-reglemente, än äfven profblanquetter till creditsedlar; och ankomme på Kongl. Maj:t att, efter pröfning, huruvida Bankinrältningen kan vara för landet fördelaktig eller menlig, det sökta privilegium bevilja eller förvägra. Ej må privilegium för sådan enskild Låneoch Sedel-Bank förunnas på längre tid än högst 20 år; Bolaget likväl obetaget, att, minst 18 månader före privilegiitidens utgång, söka hos Kongl. Maj:t förlängande deraf. I hvarje Bank-privilegiura kommer att intagas det uttryckliga förklarande, att Banken ingalunda, mera än andra enskilda företag, må kunna påräkna understöd af allmänna medel, eller att Staten, på något sätt, skall bidraga till Bankens upprätthållande eller utredning. 2. v5*- Jemför 1 Bank-inrättningen må grundas antingen å delegarnes anocl»2, 7 svårighet, endast för beloppet af deras tecknade actiesurama, Mom. förra och kallas då Actiebank, eller på delegarnes ansvarighet, en {•'urslaget. p~r aj|a aj|a p»r en^ p^r fu11a beloppet af Bankens förbindelser, i hvilket fall den kallas solidarisk Bank. Är Banken af det senare slaget, vare densamma obetaget Banco och Lag—Utskottens Utlåtande IV,-o 4- att med sig förena serskilde, endast i mon af gjord teckning, ansvarige acliedelegare. 3. $. r Jcm^r 1 Banken slår under control af offentlig myndighet på sätt i ^rra Förde11»*1 Lag stadgas, samt förvaltas af en Direction, hvilken delsiagti. egarne bland dem sjelfve utvälja, med instruetion förse, och kunna efter godtfinnande afsätta. 4- $■ .
Då kommer husmamsellen och frågar, om han vill gå med syskonen till mammas graf. Nej, han hade inte tid. Om nu det onda samvetet slog honom och störde hans arbete, eller han var nervös ändå, nog af: försöket misslyckades. Då tog han, utan att vilja afhjelpa felet, hela den konstiga apparaten och slog den i kakelugnsstenarne. Der låg verket, som kostat så många nyttiga saker lifvet, och långa tider efter upptäcktes spåren af hans vilda framfärd i vindskontoret. Han fick snubbor, men det bet inte numer. För att skaffa sig revanche i huset, der han ådragit sig hån för sina misslyckade experiment, anstälde han några knallgasexplosioner samt tillverkade en Leydnerflaska. Kattskinnet drog han af en död, svart katt han hittat i Observatoriibacken, och hvilken han bar hem i sin näsduk. En natt när äldsta bror och han kommo hem från en konsert, funnos inga tändstickor, och de ville ej väcka huset. Johan letade fram svafvelsyra och zink, framstälde vätgas vid gatlyktans sken, slog eld med elektroforen och tände lampan. Dermed var hans rykte som »kemist» stadgadt. Han framstälde äfven Jönköpings tändstickor efter recept ur Teknologien. Hvarför han mycket förvånades öfver det långt senare beviljade Jönköpingspatentet på stickor, hvilka för öfrigt förefunnits i handeln såsom Björneborgs vaxstickor. Och så lade han ner kemien på en tid. Faderns bokskåp inneslöt en liten boksamling, som numera stod till Johans förfogande. Der fans, utom de ofvan omnämda kemiska och fysiska arbetena: trädgårdsböcker, en illustrerad naturalhistoria, Meijers Universum, Handbok för mödrar med Förlossningskonst, en tysk anatomi med figurer, Napoleons historia på tyska med stålstick, Wallins, Franzéns och Tegnérs dikter, Wallins predikningar, Blumauers Oeneis, Don Quixote, fru Carléns och Fredrika Bremers romaner, Deutsche Klassiker m. m. Utom indianböcker och Tusen och en natt hade Johan ännu icke läst någon skönlitteratur. Han hade tittat i romaner, men funnit dem långa och tråkiga, i synnerhet derför att de saknade illustrationer.