Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och sedan blef allt delta öfverlemnadt till » honom », och han tog fars och mors arbete och utförde det kärleksfullt och gladt: det var j u för henne, som han älskade. Tror hon då ej på Gud? Jo, hon tror på honom såsom den milde, kärleksfulle Guden, som skapar ljus och gläder och gifver henne allt, hon beder honom o m, men som aldrig skickar sorg och smärta. Och hvarför skulle han väl det? Ar hon då icke god? Och det är j u blott som ett straff, som sorgen och smärtan k o m m a? — Nej, hon kan inte förstå det. Blott ett, det svåraste, det tyngsta, står klart för henne: hon skall dö. Finns det då ingen utväg? Kan ingenting frälsa henne? Och hon beder vildt, bönfallande, pockande, Gud måste hjälpa. Han har icke rätt att att taga bort henne ännu. Hvarför har hon just nu fått så mycket att lefva för? Hvarför gaf väl Gud henne barnet, om hon ej skulle få leda det igenom lifvet? Det bör ledas så försiktigt, och det kan ju blott en mor. Så komma tårarna och med dem mera ljus. Om hon blott icke vore så ensam, om hon blott hade någon, som följde henne för att visa vägen, men det har hon j u icke. Alla, som hon älskar, stanna här nere, ingen kommer och möter henne där uppe. Och så barnet, hennes egen, söta lilla gosse och hans fader. Hvad de skola bli ensamma! Tårarne falla långsamt ned för hennes bleka kinder, och hon ber, än för sina kära, än för sig själf, att hon måtte få lefva, och än åter Gud om förlåtelse, för att hon ej vill underkasta sig hans vilja. Hon påminner sig därvid den bön, som hennes moder lärde henne, då hon låg i sin lilla säng med sina barnahänder sammanknäppta öfver täcket. Huru lätt föll det sig icke då för henne att säga: » Ske din vilja ». Hon känner sig lugnare efter bönen, och frid och förtröstan lysa uti hennes stora, milda ögon. Och hon inslumrar lugnt och tryggt såsom ett barn, hvilket ej kan tänka sig annat, än att det skall uppvakna till en härlig m o r g o n d a g. Timmarne gå långsamt, den ena efter den andra.
Jag måsle öppet bekänna, alt jag tviflar på, alt den aldra liberalaste af R. o. Ad. skulle kunna vara sä liberal, att han lemnade med sin röst så helt och hållet Sveriges R. o. Ad. lill pris åt en så högst obestämd valförrältande myndighet. Men det var min afsigt att egenteligen fästa mig vid sjelfva den idé, som ligger till grund för Grundlagsförslaget, nemi. den uteslutande valrättens idé, för att bevisa, att den är excentrisk i sin karakter af att vara uteslutande afsedd vid nalional-representationens bildande. För att komma till klarhet derom, nödgas jag försl analytisera de begge ifrågavartde idéer, bördsrällens idce och valrättens ide. Regge dessa idéer spela en vigtig roll i menniskoslägtets historia. Då den förra har sin grund i den Gudomliga uppenbarelsens eviga och oföränderliga löftes-ord, ja i sjelfva sanningens Herres Ed, så finne vi deremot den sednare nemi. valrättens ide realisera sig — i mon som mensklighelen utvecklar sig till den myndighetsålder, hon genom kultur och civilisation upnår. Deducere vi nu följdriktigt de begrepp, som utur dessa begge idéer utgå, och gifva vi akt uppå Historiens vittnesbörd, hur dessa begge idéer karakteriserat samhällsorganismen, så komme vi snart till insigt derom, att det är dessa begge idéers harmoniska samverkan, hvaraf samhällena hämtat näring, kraft och välstånd, under det deremot den enas eller andras uteslutande praedominerande tendens altid stört den harmoniska utvecklingen i samhälls-organismen, åstadkommit excentriska förhållanden och skadeliga revolutionära utbrott af den råa massan i statskroppen, hvilken massa bör bildas och vårdas, men icke tillfredsställas i sitt råa skick genom sådana medel, hvarigenom den exploderar och förstör sig sjelf jemte hela statskroppen.
Odlingar och förbättringar äro nemligen nu målet för nästan hvarje jordbrukares bemödanden. De större företagen, som skulle medföra största gagnet för det allmänna, skulle medtaga alltför stor del af det till Kongl. Maj:t anvisade belopp och hafva derföre måst åsidosättas och förbigås. Bland dessa är ett af särdeles vidt omfattande egenskap, hvilket skulle till odlingsbar mark uppbringa emellan 2 å 5,000 tunnland jord, som nu utgöres, dels af sanka mossar, dels af sjöar, som genom förelaget blefve till största delen torra och till odling brukbara. Detta företag är utdikning och aftappning af sjöarna Tjurken, Nävelssjösjön, Furuoch Stensjön i Östra härad af Jönköpings län, hvarför kostnaden, enligt deröfver för omkring 10 år sedan upprältadt kostnadsförslag, uppgår till 03,750 R:dr R:mt, hvilket företag, såsom synnerligen fördelaktigt, är i första rummet tillstyrkt af Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader, hvarest alla handlingar och kostnadsförslag, som röra denna fråga, äro alt tillgå. Det är på grund af hvad jag här i största korthet anfört, som jag går alt vördsamt hemställa: det Rikets nu församlade Ständer täcktes till delta företag såsom lån bevilja på vanliga vilkor 30,000 R;dr, samt såsom statsbidrag utan återbetalnings-skyldighet 12,000 R;dr, allt R:mt, samt att Rikets Ständer till 68 Motioner i Bonde*Ståndet 1862. N:o 50. fond för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af odlingsföretag ville, utöfver de i Kongl. Majlis nådiga Proposition litt. B. föreslagna 50,000 R:dr, ytterligare anslå 50,000 R:dr årligen, eller under nästa statsregleringsperiod tillsammans 500,000 R:dr R:mt. Om remiss häraf till Stats—Utskottet anhålles. Stockholm den 12 November 1862. Daniel Danielsson, från Jönköpings län. Af Johannes Andersson från Jönköpings län, angående ändring i 18 Kap. 20 § skif tesstadgan. Kongl.
För. öfrigt funno de förvaltande Verken, alt af hvad här ofvan blifvit, antydt följde, alt köpingar, hvilka; lyda under städerne,. borde för borgerlig rörelse deltaga < i den stads Båtsmanshåll, hvarunder hvarje köping lyder; hvaremot, de af stad oberoende köpingar, äfvensom Borgholms stad, syntes böra för sådan rörelse serskildt i Båtsmanshållet deltaga, så framt icke'Kongl.. Maj:t, med afseende å denna rörelses obetydlighet, i Nåder skulle finna, skäl att dem. ifrån nämnde onus tills vidare befria..
Stan, hers Stats - Utskott uti dess Memorial af den 19 d unés ytterligare anfört rörande Strömsholms och Kongsöhrs Stuteri-inrättning , klef berörde ^'den 22 dennes upläste utlätande till alla delar gilladt. bl t supr-r. S. D. 653 Den 17 April. S. D. Föredrogos a nyo och biföllos Riksens Hög, lofl. Ständers Stats-Utstotts uti särskildta Memorial afgifrre utlätanden om följande ämnen, nemligen: 1:0 I anledning af de Anmärkningar, hwilka blifvit gjorde wid Utstottets Betänkande, angäende Mililaire-Staternc till Lands. 2:0 öfwer de inom Riks-Ständen gjorde Anmärkningar wid Utstottets Memorial om Militaire - Staterne till Sjöss. z:o Angående Allmänna Brandförsäkrings - Fondenriti Riksgälds-Contoiret nedsatte Medel. 4:0 I anseende till Wällofl. Borgare - Ständcts Anmärkning, det Ulfsbäck uti Smålånd icke ibland Kongseller Kongs-Ladugärdarne blifwit af Utstottet omnämnd 5:0 Rörande Hederwärda Bonde - Ständets Anmärkning, att Humble-Gärden här i Stockholm stall innehafwas af Herr Under-Stäthällaren utan be hörig afgift. 6:0 Om Lön - och Rese-penningar för Riksens Ständers Justitiä-Ombudsman, samt aflöning för dessblifwande Cantzlioch Waktbetjcning. 7.0 Angäende understöd för Demoiselle U.icbsrll^'s nära Halmstad anlagde Fabriks-Inrättningar. Lw Rörande Haga Lust - Slotts öfverlemnande till Wär nu Regerande AllcrNädigste Konungs Disposition. 9:0 I anledning af Riksdasmannen Memo rial, om de under Johannisbergs Kungsgärd i Westmanland lydande Hemman, Kurön, Ridön och Westeräng. io:o Om Den 17 April. 639 I0!0
Vidkommande det antal ökade tjenster, som, vid nu antydde förhållanden, oundgängligen erfordrades inom Riksgäldskontorets Bokslutsoch Revisions-kontor, hafva Fullmägtige, under förutsättning att, på sätt i nu gällande reglementes 229 § vore medgifvet, nödige biträden äfven hädanefter finge antagas och med lämpliga arlvoden godtgöras för de snart öfvergående arbetena vid det sednast afslutade jernvägslånets indragning, äfvensom vid obligationernas och räntekuponernas utfärdande samt bokförande, ansett den nuvarande personalen inom meranämnde Kontor endast behöfva tillökas med en Bokhållare och en Kontorsskrifvare; och då de göromål och åligganden, som hufvudsakligen borde af dessa tvänne tjenstemän bestridas, komme att fortfara under hela den för lånens amortering bestämda tid af mer än 38 år, så ansåge Fullmägtige att bemälde tjenste - Stals-UtsKoltets Memorial AT:o 207. 7 män och de för dem anslagna löner jemväl borde å ordinarie stat uppföras, helst det ingalunda kunde vara med det allmännas säkerhet förenligt att så beskaffade göromål som de, hvarom nu vore fråga, besörjdes af tills vidare förordnade och blott tillfälligtvis tjenstgörande personer.
Desse Deputerade, hvilkas antal af Fullmäktige bestämmes, böra väljas vid slutet af hvarje qvartal; och verkställes berörde val, dervid förut varande Deputerade kunna omväljas, på sätt sista punkten af § 257 innehåller. Med hänsigt till erforderliga namnteckningar ä v ex lär jemte öfriga expeditioner, böra läugiivarne och andra vederbö rande underrättas om inträffade förändringar bland Deputerade. Deputerade skola, ä Fullmäktiges vägnar, utföra de uppdrag, som i sagde hänseende deni meddela»; egande Deputerade att sig emellan, såsom lämpligast synes, fördela dem tillhörande göromål, och skola de inför Fullmäktige vid hvarje sammankomst redogöra för sina åtgärder under den. efter Fullmäktiges nästföregående sammankomst, förflutna tid. Deputerade äro i afseende på utöfningeu af sina erhållna uppdrag ansvarige enligt allmänna Lagen och särskildt gällande författningar. I förhållande till beskaffenheten och om långel al de göromål, som varda åt Deputerade uppdragna, må Fullmäktige bestämma de arfvoden, hvaraf Deputerade kunna anses hafva gjort sig förtjentc. På Deputerade ankommer att, derest göromälens behöriga gäng sådan! fordrar, antaga nödiga biträden, för hvil - Hör till Sialsi-'iskottets Memorial N:o 293. 7 kas godtgörande lämpliga arfvoden må af Fullmäktige, efter hvarje års förlopp, beviljas. § 230.
Hatten kastade han af för att riktigt känna luften mot sin fuktiga panna, och så lutade han sig tillbaka mot en af dessa höga stenar och såg ut öfver landskapet der nedanför, som sträckte sig kulle vid kulle, skiftande i enens och ljungens mörka sammetsfärg, till venster skogen och långt bort vid horisonten – tittande fram mellan ett par backar – Romeliklint, tunn och blå som en dimma. Att någonting sådant kunde finnas i vårt fattiga gamla Sverige! Och som maten smakade! Och som han åt! Och hvad allting var olikt det han var van vid! Der ute snokade hunden fortfarande omkring; ibland skymtade han fram mellan enbuskarne, ibland skymdes han bort, manövrerande i luften med sin styfva, spetsiga stöfvarsvans. Plötsligt fick han upp. Det var långt ute på fäladen; man hörde hans gälla skall. Hej, då blef det brådt! Maten i väskorna, en sista klunk konjak och så åstad. Tage kände sig till mods som skulle han kunna nedlägga allt skogens vildt, tomhändt som han var. Han följde de andra som en skugga. Och han teg. Uppe i en skogsbacke gjorde de halt bland hassel och småbjörk. Framför dem låg en liten öppen plan, der gräset var jemnt och friskt, endast här och der fans en mossig sten eller frodig ormbunke. »Stå nu stilla här», sade Andreas till Tage. Och så gingo jägarne till sina platser. Det hade kommit ett helt annat uttryck i den tjockes ansigte. Han var icke flegmatisk längre, endast lugn och säker på sin sak. Tage såg bort åt Andreas. Han stod der färdig, beslutsam, med sammanknipna läppar och vaksamma ögon. Det var vackert att se på honom, tyckte Tage: han beundrade allt som var manligt och stort och starkt. Hundens skall vred sig fram och tillbaka der ute, gält och ihärdigt, – i vida kretsar, i bågar, i zig-zag; långt bort och närmare igen. Jägarne lade sina gevär till kinden, samtidigt liksom på befallning; stodo sedan stilla igen. Tage såg efter haren. Nej, det fans ingen hare.
Samma förhållande äger ock rum mellan Husbönder och Tjenare. Huru yill en Husbonde i Con - 5oo Den 12 November f. m. tract ålägga Tjenare, att med yttersta varsamhet umgås med elden, att med våda för lif och lemmar bjuda till att släcka den, med mera dylikt, som icke kan utfästas? Så kan man icke eller lofva att inom en viss tid bringa en person ur en gifven intellectuel ställning i en annan. Om Contracter bifallas , borttaga de belt och hållet ideen och ändamålet af lärandet, Herr Hammarskölds Lorenzo: Då den na fråga förra gången förevar, tog jag mig den friheten att anföra, såsom en upplysning mot hvad Herr von Hartmansdorff erinrade, att sådane Contracter inom Boktryckeri-Societeten varit öflige i många år, och hvad jag, såsom Embetsman vid denna Societet, kan intyga, är, att vid de bäst organiserade Boktryckerierne inga Lärlingar antagas utan Contract, hvadan man finnér, att detta förslag går an att verkställa. Vid deras upprättande har aldrig någon förlägenhet uppstått, ty har ej gossen föräldrar; så har han alltid någon bekant, som å dess vägnar kan underskrifva. Hvad den siste värde Talaren anfört, att ingen kan tillförbindas att förändra ett visst intellectuelt tillstånd, så kan en sådan förändring icke komma i fråga vid Handtverken, der icke inre, utan yttre, lärdom åsyftas; och åtminstone i vissa Skrå-embeten finnas ganska goda medel att frambringa denna lärdom, som merendels endast motas af håglöshet och lättja. Dertill är spannremmen ett förträffligt recept. Den 12 November f m. 5or Friherre Cederström: Jag har svårt för att inse faran af Contracter. Man anför sorn exempel, att mellan Husbönder och Tjenstehjon dylika Contracter skulle åstadkomma oreda. Munteligen sker likväl alltid sådana vid antagandet. Då helingas de ömsesidiga vilkoren, och Tjenaren får veta hvad lian har att göra , och luiru stor lön han derföre erhåller. Samma förhållande är ock här föreslagit, utom att de skola ske skriftligen, till vinnande af en fullkomligare säkerhet.
Drdförandes' bilder innom besia murar. Jag anhäller derföre, att Niddarhus-Directionsn mätte anmodas, att genom den mäst fliMga hand besörja j medelst sina ägande titlgänZar om werkställigheten af ett. sädant tagit bcflut /i Herr Grefiven och Lan dt-M arska lk enJag LlygeS werkeligm, att nödgas gjöra proposition i afseende pä en heder, som skulle wara niig ärngd; men dä motion härom blifwik gjord, torde det tillätas mig fräga om desi werkfiällighet är öfwerensstämmande med Högloft. Ridderffapets och Adelns wilja. Ropades enstämmigt Ja. Uplästcs och godkändes följande Riksens Ständers unherdäniga ffrifwelser till Kongl. Majit: Stormägtigste ANerNädigsie Konung! Till följe af Eders Kongl. Majtts Räd'ga ffrifwelse den Zi fistledne Martis i anledning af Riksens Ständers underdäniga , hemställan om den under sistförflutne Krig anffaffade , Wargeringens Uphörande, hafwa Riksens Stän. der under noggran öfwerläggning förehaft det sammanhang härmed af Sder Kongl. Maitt Nätagst framstäldte wigtiga ämne huru Riket skall förswaras, pä händelse det med krig blefme anfallet, och om ren nu warnrde Krigsmagtcn kunde anses tillräckiig att ett sädant förswar ästadkomma. Den Nädiga omsorgs hwarmed Eder Kongs. Masit ouphörl-gt fortrar att mkatta det af Eder Kongl Msi-t Sjelf räddade Fäderneslandet utgör ^t npversta föremäl för Riksens Ständers odelade underdäniga tacksamhet, likasom Riksens Stander med patriotismens hela wärma finn» roo4 Den 28 April. janna wigten af de sanningar, hwilka i Eders Kongl.
Fyra, Skara Tre, Strengnäs Tre, westerås Fyra, wexiö Twä, Lunds Tre, Göteborg Twä, Ralmar En, Carlstad En, -Hernösand Twä, Gottlands En. Orden "den de sjelfwe aflöna'' utgå. I första Mom. förändras orden "ä g e q t t sända" till: wälje. 2 Momentet erhåller följande ordalydelse: De öfrige Rikets Städer äge att sända Fullmäktige af Stadens rätta Borgare eller ock sädana Stadens Magistrats - personer, som Borgerlig näring idka, och för den samma Borgerlig tunga draga, och Falu Bergslag af 4:de, paris ägare, som tillika äro brukande Bergsmän. Walen skola ike inför Magistraten, pä sätt ä hwarje ort hittills öfligt warit, och beräkncs rösterna efter hwad hwar och en af de kväljande till Staden skattar, jamt för Falu Bergslag efter fjerdepart grufwedclarne. Annorlunda än genom ordentlig omröstning af Borgcrskapet eller af detsamma utsedde Elcctorer, mä Riksdags Fullmäktig icke kallas. Göteborg äge rätt att sända Tre, Städerne af Första Klassen: Norrköping, Carlskrona, Gefle, och af andra Klassen: Upsala, Malmö, Calmar, Westerwik, Westeräs, Uddewalla och Wisby, hwardera Twä, samt alla öfriga Städer jemte Falu Bergslag hwardera en Fullmäktig. Blifwer nägon stid i andra eller Första Klassen uppflyttad, njnte ock rätt att sända Twenne Fullmäktige. Alla Städer af de twenne högsta Klasserne ware förbundne att sända minst en Fullmäktig; mm af de öfrige kunna Twä, 4yzh Dm 10 Octoher. högst Tre, ber dem sä godt synes, förena sig om en person, hwilken dock mäste wara till Riksdagsman wald för den Stad der han sjelf Borgare är. Ingen mä för Städerna till Riksdagsman ulses, som ej minst Tre är warit Borgare i Staden, ej heller nägon för Falu Bergslag, som cj lika tid warit derstädes brukande Bergsman. '§.15.
!U6äerlkLpek5 ock ?re0e. Zlänäer» I.e<!sn>^lerL 1.e6,mAlsr5 väAnrr ^ok. sl dlorcljn. lL. /V. /Arngvist. Joli. Uolmbsrgs^oa. Utdrag Den 2 Octobek. Utdrag af Högloft. RidderskapetS och Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagrn i Orebro den r Octob. 1810. S. S. 3)iföft Högloft. Ridderffapet och Ädeln Stats Utffottets den 29 sistledne Septemb. pä Bordet lagde Memorial, rörande Kongl. Masts Nädiga Proposilion, angäende betalning af Hamburgska Banquiererna Awerhoffs Arfwingars, E. A. von Hålles sSons, och Luis §4 Jencquels fordringar. Ur snprs. kx ?kotooollo /^. 6. 8ilfvsrstolpe. Utdrag af Högloft. RidderstapetS och AdelnS Protokoll ivid Urtima Riksdagen i Arebro den 2 Ocrob. 1810. S D. 23id förnyad föredragning af Bewill nmgs. Utffottets den 25 Septemb. första gän. gen upläste Memorial med bifogade Utlätanden öfwer ve af Ädwocat Fiffalen Falkman. Borgmästaren Lindström, nied fteke, framställde anmärkningar wid Bewi'lnrngs - Förordningen, blefwo de ttll deras innehåll blfallne och gillade; amliwdes endast Ridderffapet och Adeln, wid den framdeles ffeende redactionen af de gjorde förändringar, tiiläggMgar eller bestämningar, twänne ord, säsim Mindre riktige, böra utgä, Nemligen; 180 Den s Octo b er. 1:0 Ordet alltid utur den af Utskottet för, reflagne redaction af 2:dra Punkten, L:dra Momentet af 2:dra Artikeln; 2.0
Från Höglofliga Ridderskapet och Adeln har lill Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitteradt ett af Herr Palmcrantz väckt förslag, att, enär vid sistlidne riksdag nästan alla Statens embetsoch tjenstemän erhållit betydliga löneförhöjningar, utan att, då bostads-boställen af dem innehades, dessa boställens uppskattningsvärde undergått någon förändring, äfven då dessa värden funnits vara uppenbart missledande, samt någon återgång till förut gällande aflönings-stater icke torde vara att förvänta, Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det mätte alla boställen, som innehafvas af civila eller militära embetsoch tjenstemän, undergå en förnyad, med nuvararande tidsförhållanden mera öfverensstämmande uppskattning och värdering af dertill tjenlige, ojäfvige värderingsman, dertill företrädesvis borde användas ledamöter af länens hushällnings-säilskaper, på det att sålunda visshet måtte erhållas derom att hvarje tjensteman ätnjöte hvarken högre eller lägre löneförmåner än sora i staten upptoges, samt att Kongl. Maj:t sedermera täcktes om detta ärendes slutliga utredning meddela Rikets Ständer erforderlig kännedom. De embetsoch tjenstemanna-korpse% hvilka hufvudsakligen hafva boställen af Kronan sig anvisade, äro landtstaterna och indelta arméen. Beträffande landtstaterna, hafva, sedan Rikets sednast församlade Ständer tillkännagifvit sig anse någon definitiv reglering af, Kronofogdarnes, Häradsskrifvarnes och Länsmännens löner icke böra verkställas innan en förnyad värdering al bemälde tjenstemäns boställen egt rum och derföre 12 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskotlets Betänkande N:o 192. i underdånighet anhållit alt Kong[. Majit täcktes anbefalla en dylik uppskattning, Kongl.
Maj:ts och Rikets Krigskollegium, att de afskrifningar, hvilka af E. K. M. i Nåder bifallas, varda i räkenskaperne upptagna för det år, då de blifva beviljade. Rikets Ständer framhärda etc. N:o 2//. Uppl. o. eodk. hos Ridd. och Adelfi d. 2 t)ec. 1824- Preste-Ståndet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 7 — —* Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående förrättad revision af Vadstena KrigsrndnshusCassäs räkenskaper för år 1825. S. A. K. Rikets Ständer, sorn, vid verkställd revision öfver Wadstena KrigsntanshusCassas räkenskaper för år tÖaS, funnit någon anmärkning hvarken emot desamma eller emot förvaltningen, såsom med ordning och noggrannhet förda och handlaggda, icke böra ega rum, endast ansett sig harvid böra åberopa deras, uti Skrifvelse af denna dag, angående verkställd granskning af MilitiäsBoställsCassans räkenskaper för år 1826* Bihang t. R. S:s Erot. iOule Sami. i: dr a Band. 10 74 Exp. Utsi. Förslag till uhd. Siri fa. N:o 27f,27'2< framställda underdåniga anhållan 0111 Nådig föreskrift till KrigsCollegium, att de afsluifningar, hvilka af E. K. M. bifallas, måtte i rakenskaperne upptagas för det är, då E K. M, derom meddelar Sitt Nådiga Beslut. Rikets Ständer framhärda etc, N:o 272. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 2 Dec. 182!!)» Preste-Standet d. 4 Borgare-Ståndet d. 7 —1 —* Bonde-Ståndet d. 7 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Kronans hus och byggnader. S. A. K. Vid senast förflutna Riksdag hafva R.
Der, såsom här, äro dessa förvaringsanstalter grundade på den vigtiga omständigheten, att genom jemn och ändamålsenlig sysselsättning, i förening med ordning i lefnadssätt och sannare begrepp, bereda den moraliska förbättring, som naturförhållanden medgifva. Hvarföre då utesluta dessa philantropiska försök från Sveriges största stad? Det låter icke tänka sig att utan sysselsättning åstadkomma något godt med dessa olyckliga och förvillade varelser, äfvensom jemn sysselsättning för en mängd menniskor icke låter utföra sig på en enda local utan större förlagscapital och befarande af förluster, om ej den enskilda förmögenheten och industrien dervid blifva förläggaren och försäljaren. Utom å sådana orter, der dessa understöd kunde erhållas'’ och de enskilda speculanterna genom afsättning återfå sitt förlag och någon fördel för risk och möda, holde väl således icke större, mera befolkade arbetsoch corrections - a6S Dan 3 Mars e, m. inrättningar anläggas; och månne någon ort dertill då linnde vara lämpligare i detta Iand, än hufvudstaden ? Genom det system för correctionislernas sysselsättning, som styrelsen, efter noggrannl bepröfvande antagit, hafva emedlertid några tusen armar förflyttats från overksamhet till sysselsättning, och frukten af denna sysselsättning delar sig emellan Staten och en lämplig uppmuntran åt den flitige och skicklige arbetaren, och öfverskottet mellan inköpet af arbetsämnet jemte arbetslönen och försäljningssumman för den afyttrade varan tillfaller arbetslefverantörerna. Genom denna uppmuntran till arbetaren, som, i form af premier, i utmärkt ringa belopp utgå, har mången skicklig arbetare i hvarjehanda slags behöfliga slöjder bildats, och productionen af tillverkade persedlar har hunnit till beräkningen, i vissa slag, af nära och öfver en million. K. M. har i Sin Nåd. Propos. till R, St. i afseende på 8:de hufvudtitelns reglering gjordt en framställning, lika med den, sorn vid sist!. Riksdag utgjorde föremål för Ständernas uppmärksamhet och öfverläggningar. R. St. beviljade då betydliga medel till correctionsinrättningarnas byggnader.