Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
OindeldDio 1,407 5r eller tillsammans 2,702 Ridr 21 sk. ”Vid allt detta, liar det icke elier undgått uppmärksamhet, att alle sådane afskiljde Skogsdelar, som, under namn af Jagbackar, Parker eller Allmänningar, antingen tillhöra Kronan eller stå under dess vård, men äro af mindre rymd, icke kunna antingen med samma lätthet bevakas eller med samma fördel bibehållas, som de, hvilka äro af Stats-Ut,skottets Betänkanden. 499 Större rymd, och tror derföre, att Staten till den enskildes förmån, eller åtminstone utan skada för det allmänna, kan sig en sådan disposition undandraga. — Vilkoren vid ett sådant abalienerande skulle så mycket heldre kunna helt och hållet bestämmas genom bifall till Konungens Nådiga Proposition, som Kongl. Maj:t ej kan blifva i saknad af de noggranna underrättelser om alla de speciela och locala omständigheter, som dervid förekomma, och hvilka blifva R. Ständer omöjlige att fullständigt förese eller bestämma , titan fara att ingripa i de enskildes rättigheter. Hvad likväl tvifvelsutan skulle vara vigtigt att härvid fästa såsom förbehåll, vore att de Skogstrakter, sorn sålunda åt enskilda försäljas eller öfverlemnas, icke få öfverstiga 200 Tunnlands rymd, så vida de icke sammanhänga eller äro nära belägna vid någon större Krono-Park eller Allmänning, så att bevakningen derigenom lättas; och borde detta sistnämnde äfven gälla i afseende på sådanc trakter, der Skog icke för närvarande linnes, ty många af de Allmänningar, som nu tili en stor del endast framvisa nakna Hedar, böra genom ett nytt lmshållningssätt kunna återbringas m i&s» 5oo Stats-Utskottets Betänkunden. till skogväxt, och sättas i förening med circuiationen af dea öfriga mera skogbeyäxta delen deraf. ”Efter denna utveckling af ämnet, tillstyrkas R. H. Ständer, att, i underd. Svar på den Köngl. Propositionen, anhålla : 1:0
- Och detta förfinade, detta milda och eleganta var det, soiii bedårade Börje Olsson redan första gången han sag henne. Han var hennes raka kontrast. Var hon en ästetisk njutiiingsmänniska, s2 var han deremot en praktisk arbetets nian. Han var bondson, hade blott folkskolebildiiing, men hade genom energi och företagsamhet arbetat sig upp och var nu den burgne egaren till ett stort gods. Han var tvar, nästan litet simpel i sitt sätt; men äfven i,. det yttre gjorde han intrycket af en karl, och af en man ined hjärtat p % rätta stället och med deii inre själsadelns sanna finhet. Utan all föreg5ende kurtis frågade han ärligt och allvarligt om Marianne trodde, att hon kunde komma att tycka om honom och sedan ville bli hans hustru. Hans rattfranihet, allvaret i hans kärlek slog henne. Och så var han så frisk och så stark. Hon besvarade genast p2 sitt sätt hans kärlek; och så blefvo de inom ett par manader man och hustru. Ja, de blefvo gifta, och han blef hennes man - men hon på sin höjd hans iilskariiina. Hon förstod ingenting af hans tankar och strafvanden. Hela hans arbete var henne motbjudande prosaiskt. Hon älskade icke Börjes person, utan blott hans smekningar. Umgänget ined de onikringboende adelsfamiljerna hade han förbjudit henne, och blott det att taga gårdens folk i hand - att vidröra deras harda, valkiga, smutsiga händer - rar henne en pl8ga. Hiishillct befattade hon sig icke med, utan föredrog att lefvn liksom en inackordering i sitt eget hus, eller riittare sagdt, i sin mans. Så drog hon sig tillbaka till den lilla eleganta boudoir, som hon fitt inreda åt sig bredvid det stora, stela, ganin~aldags förmaket. Har var det mjuka mattor, mörka draperier, svallande stoppningar, miittade fiirger. Hiir tog hon fram sina miss-romaner och flydde med deras hjeltinnor undan lifvets krassa prosa.
Af ett motionen bilagdt transsumt af boupptecknings-instrumentet, har Utskottet inhemtat, att, i Gosselmans bo, summa inventaiii utgjort 8344 R:dr i rist., osäkra fordringar 36it: 4- 5- samt skulderne 368g R:dr 3 sk. 8 rist. Med afseende å förenämnde förhållande, äfvensom å Capitaine-Lieutenanten Gosselmans förtjenster och nyttan af hans litteraira verksamhet, har Utskottet trott sig böra i den mon tillstyrka bifall till motionen,. att Rikets Ständer måtte, såsom ersättning för Gosselmans enskilda uppoffringar vid ifrågavarande resa, å Riksgälds-Contoret anvisa åt hans i mindre lyckliga omständigheter efterlemnade famille en summa af 3333 Ridr 16 sk. Bico. Slockholm den 19 December 1844* Reservation af David Andersson, sorn åberopade Utgifts-Afdelningens förslag till utlåtande, så lydande 1 "Lika med motionären, erkänner Utskottet Capitaine-Lieutenanlen Gosselmans förtjenster och nyttan af hans litterära verksamhet, samt tror, det Rikets Ständer gerna skulle vid detta tillfälle hafva velat med något understöd kunna bispringa hans i mindre lyckliga omständigheter efterlemnade famille; men då ansökning örn godtgörelse för Gosselmans enskilda uppoffringar vid ifrågavarande resa blifvit under hans lifstid gjord och Kongl. Majit dervid ej funnit skäl att denna anhållan bifalla, anser Utskottet. någon pröfning af ett sådant redan afgjordt fordringsanspråk icke 14 Siats-Utskottets Utlåtande , A:o it g. lämpligen kunna lios Rikets Ständer ega rum, utan afstyrker bifall å motionen. ” Häruti instämde Petter Pehrsson, Jonas Johansson, Anders Nilsson, Sandstedt, Johan Johansson och Anders Andersson.
Lag och ordning, allmän öfwcrsigt af det helas wäl och af dest bcständ, om, fäger jag, dcha äro de fordringar Swensta Folket wäntar att af oh se uppfylda, om ingen utaf oh lär wilja undandraga stg att efter förmäga uppfylla denna dest wäntan, mä w! dä högtidcllgen förklara att wär rätt att utgöra ett del af Swensta Folkets Representanter alldrlg stall af oh mihkännas, att med samma nit som Ridderstapet och Adeln icke undandragit fig att för en ädel och tapper Nation wäga lif och blod, med samma nit erkänne wi ocksä hedren och wärdct utaf att utgöra en del af benna Nations Representanter och stola weka att wärdigt uppfylla betta wigtiga kall, att alltid ädagalägga att wära inkerchcn och wära rättigheter äro äftven som wära öden Ostiljagtiga ifrän Nationens. Grefwe ^.ovenkgelm, Larl: När jag gjorde min anmärkning, war bet pä intet sätt min afsigt att infirmera Ridderstapet och Adelns rätt att deltaga l Lagstiftningen. Örn är bcwisad genom seklers helgd. För öfrigt äro mina gäfwor otillräcklige att motarbeta pluralitctens mening. Men jag gratulerar mig sjelf, och tror att Ridderstapet och Adela bör wara nöjd med min anmärkning, när ben gifwit anledning till de twä wackra tal wi nu afhördt; hwav fjclfwa anmärkningen angär, afstär jag derifrän gansta gerna. Uppä derom gjord proposition, bifölls ben första paragrapherr. 2. §» Is 6 arst ie, jacob: Af sam» ma grund som jag förra gängen föreslog att tiden tils Riksdags sammankallande skulle utsättaS till dörja» af Januarii mänad, sär jag äfwcn nu ä npo yrka denna förändring i ben föreflagna emedan jag anser denna tid för LandtmanncN bäst pahanbe.
Min afsigt har aldrig varit, att söka hindra Hr Frih:n, att gifva sina tankar tillkänna hvarken här, eller i Utsk. eller hvar som helst, jag har blott sagt, alt jag är ledsen öfver att i honom finna en motståndare lill de åsigter, som Utsk. ansett vara de vigtigaste för det afgifna förslagets framgång. Hr von Hartmansdorff har äfven fäst sig vid ett yttrande af mig, att nemi. fosterländska intressen legat till grund för Ulsk:s åtgörande, och trott, att minoriteten inom detsamma äfven är varm för fosterlandets fördelar. Jag har aldrig bestridt detta, och så mycket mindre kunnat göra del, som jag anser mig sjelf vara fosterländskt sinnad, men stundom hört till denna minoritet; och för att vara rätt upriktig, får jag erinra Hr von Hartmansdorff, att jag i afseende på ett maximibelopps bestämmande för tillverkning af bränvin vid större brännerier, till Utskts prot. reserverat mig emot ett sådant beslut, men att jag, då Utsk:s ledamöter, isynnerhet af PresteSt., ausågo ett sådant bestämmande nödvändigt för att tillfredsställa en allmän opinion, jag, för att ej åstadkomma en splittring, öfvergått på denna åsigt. Jag yrkar fortfarande bifall på §:n. Många ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Raab: Lika sorgfälligt som jag sökt att undvika att med något ord visa misstroende emot andras upgifler, lika fredad hoppades jag Tara från misstroende till mina. Det är emedlertid för mig angeläget både för min egen skull och för värdet af de rådslag jag kan gifva uti denna och andra frågor, att nu meddela ett 502 Den 27 April f. m. beriktigande i anledn. af det tvifvel, som blifvit yltradt i fråga derom, att en bränvins-redskaps afverkningsförmåga beror hufvudsakligen af ängkitteln och till vida mindre grad af den stämplade pannerymden. lag ber då att få åberopa, hvad som år 1848 fanns anfördt uti Bevilln.Ulsk:s Utlåt.
Jag tror att det finnes något, som ligger midt emellan ytterligheterna i hvarje tid oell i hvarje sak, hvilket utgör det rätta; och det är till det rätta, liil menniskoslägtets sanna förstånd i hvarje lid, som jag sluter mig, öfvertygad att de conservativa ele meuter - D e n 31 Octobcrf. m. inenter, som i alla tider funnits, äfven i alla lider skola finnas, skola göra sig gällande och vara de makligaste; men de ligga icke alllid på samma ställen inom folkens område; de ligga stundom i hierarkien, stundom i aristocratien, stundom hos despotismen och stundom hos de lärda i landena; någon gång hos de lagkunniga, hos domaremakten , som äfven tillvällat sig ett stort politiskt inflytande, jemte sitt lagskipande. Det förslag, som nu är å bane, åsyftar att inrymma represen tatiqnsrätt åt en femte class, med rättighet att inträda uti så väl ena som andra kammaren. Mine herrar! Hvad består detta element utaf? Det är visserligen i visst fall democratiskt, såvida man nemi. nödvändigt enl. dogmerna skall kalla allt democratiskt, som icke är adligt; men det är falskt; ty hos de ofrälse ståndspersonerna ligger lika mycken conservaliv anda som democratisk tendens. Hos det elementet ligger ganska mycket förstånd och erfarenhet af verlden och således garantier på den conservativa sidan, sora stundom saknas inom detta Hus, der det deinocraliska elementet periodiskt flödar ganska starkt. Jag troisåledes, att vi gifva ett stöd åt den conservativa andan , sådan den hör vara och sådan den alltid skall Di laelia 11 a sig och motsvara sitt ändamål , då den nemi. äger sin rot uti förstånd jemte upplysning och erfarenhet, om vi nämna de classer, sorn skulle bilda det femte Ståndets inträde uti representationen; ty den förståndiga delen deraf skall sluta sig till de förståndiga i de öfriga Stånden och antaga den bestämda conservativa karakter, som andra sidans demagogiska ytterlighet någon gång kan påkalla. Sådan är min lära.
Ständers Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utstott uti afgifmit Betänkande den Zo fistlidne Ianuarii föreftagit, angående Sillfistet i Bohus-Läns Skärgärd blef af Bonde-Ständet gilladt, med den rättelse att tiden hwarförinnan Sillgrumset bör u:ur Sjöhamnarne warda afhämtadt, mä i stället för dcn i Juni» bestämmas till Medlet af Mrji mänad hwarje är. Hwarom de öfrige Nespectivs StänLen wordsamt och »vänligen stulle underrättas. Vt suxr-,. Vr<itc>collo L. D. IrsZsrllli. Utdrag af ^rotocoftet, häftet hos Bondc.StändeL., den 22 Februarii. igro. , SD. Wid ytterligare föredragning as^ Stats-Utstettets den 20 dennes pä border lagda utlätande,. öfwer de anmäikningar, hnftlka »vid bilagan Litt. L. af Stats -Utflottets Betänkande angående Stats-Regleringen, innefattande - Den i? April. ZZZ tande Militairs Staterne, blifwit gjorde, blef detsamma ival af Bonde-Ständet gilladt; dock skulle, i anledning af Malmöhus och Christianstad Läns Riksdags-FullmägtigcS därom nu gjorde anhällan, en underdänig ansökning till Kongl. Maru pä deras wägnar expedieras, att de indelta Skänffa Regnnenterncs Wargering, hwilken pä grund af äberopade Författningar blifwit af Stats-Utstottet till bibchästande förcflagen, mätte i händelse nägot stärstilt förllällande för Släne sädant icke hindrar, pä enahanda satt som wid de andra Negementerne i Riket warda indragen; Härom stullc de öfrige Nespcctive Ständen wördsawt och wanligen underrättas. Vtsupi». S. D. Sedan Dondc-Ständet redan bifallit
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskot* tets den 38 Juli afgifne, sista Plenidag på bordet lagde, sednare Utlåtande, angående indelta Jtegeuienternas beklädnadssätt, föredrogs nu åter; jrvarvid Hedervärda Bonde Ståndet, efter öfver-» läggning, stannade 5 det beslut, att Utskottets i ' arn. 12 I)en l Augusti ämnet förut afgifna Betänkande jemte förberörde sednare Utlåtande, afslogos, med förbehåll tilllika, att de Rustande bibehållas xdd sina gamla contracter, Ut Supra, S. D. ötatS-Utskottets, uti afgifvet Memorial under denna dag gjorda hemställan om underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t angående tryckning af allmänna Indragnings Staten, blef, efter uppläsandet af Hedervärda BondeStåndet bifallen. Ut Supra, colls-Utdrag för den 2g sistlidne Juli, hade Högloft. Ridderskapet och Adeln bifallit Statsoch Banco - Utskottens gemensamma Eetankanden af den 15. och 25, samt Banco-Utskottets enskildt» Utlåtande af den 13 i samma månad, angående Gotha Ganalarhetets fortgång och ytterligare befrämjande, med fastställande af årliga bidraget till 300,000 R;d, att utgå från och med innevarande år, till och med år 1820; hvarjemte Högloft.
Nanna blott på sin soffa, med ansigtet mot kudden, och märkte ej en gång Celestine, då denna ändtligen kom in. Celestine satte sig bredvid Nanna på soffan, lindade sin arm om hennes lif, och då först vaknade Nanna till besinning. Men Nanna var icke mera den ömma, hulda engel, hvars famn när som helst stod öppen för hennes förtrognaste vän – det hade gått henne, som det går alla nybörjare i konsten att vara olycklig – hon kände bitterhet i sitt hjerta, och äfven Celestine, som hon väl eljest ej nändes säga ett ondt ord, fick röna ett litet prof deraf. Hon sköt blott Celestine sakta ifrån sig, och bad att få vara i fred. Men Celestine fann allt för väl, att fred just var hvad som för ögonblicket minst bodde inom Nanna, och hade så mycket mindre hjerta att lemna Nanna, som hon sjelf kände sig så obeskrifligt lycklig. Albert hade just på morgonen för henne nedlagt en öppen, ärlig och varm bekännelse om sin kärlek, och hon hade å sin sida ej gjort någon hemlighet af hvad hon kände för honom. Jag måste be om förlåtelse att jag berättar detta så kort och så torrt, ty det hade visserligen varit mera i sin ordning, att jag sparat med den högtidliga akten till aftonen, heldst det ögonblick då solen kastade sina sista strålar på Sätraholms skorstenar, och att jag då placerat Albert och Celestine ute i en blomsterrik äng, der jag låtit honom ordentligen falla på knä för henne, hvarefter hon till belöning för hans möda skulle sjunka i hans armar, men jag skulle då säga en osanning, och det går inte an i en roman. Ett hjertligt och trofast handtag är allt hvad jag kan bestå dem – så länge. Hur deras själar slöto hvarandra tätt i famnen, derom talar jag ej, utan öfverlemnar föreställningen derom åt läsarens egen, förmodligen rika fantasi. Nå, mamsell Celestine, var nu så god och pjollra lite med Nanna, att hon kan bli glad igen. Det lider ju till middagen, hon måste gå till bordet, och det fins väl ingen menniska, som ej vet att i brudens öga tårar passa föga.
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, fästade uppmärksamheten derpå, att äfven sista meningen af denna punkt, innehållande: ”äfvensom att bemälde tjenstemän och vaktbetjent må berättigas att, derest colonien skulle på ofvanberörde sätt upphöra att vara en Svensk besittning, sina innehafvande löner äfven derefter tillgodonjuta; dock att desamma” etc. ej syntes vara förenlig med R. o. Ad:s nyss fattade beslut. Frih. Cederström: Den af H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, upprepade delen af slutet på mom. torde äfven, i öfverensstämmelse med det beslut, som nyss blifvit fattadt, böra uteslutas. Den 19 April e. m. 651 Fril). Palmstjerna: Ehuruväl R. o. Ad. nu afslagit den 2 punkten i Utslcs förevarande utlåt., så qvarstår likväl R. Sl:s beslut af år 1818, i följd hvaraf K. M. kan afträda ön, och således äfven de förhållanden, sorn i 3 punkten omnämnas, likväl kunna komma att äga rum. Jag anser derföre, alt en förändring af denna punkt icke är af nöden, utan alt punkten kan bifallas, sådan den befinnes. Frih. Sprengtporten: Med Frih. Palmstjerna kan jag icke instämma deruti, att R. St:s beslut af 181S numera skulle kunna göras gällande, sedan R. St. vid denna riksdag fattat ett annat beslut i afseende på coloniens återställande under moderlandets administration och drätsel; och då de orden, som H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anfört, slå i strid med det beslut, som af R. o. Ad. i afseende på den 2 punkten blifvit fattadt, så lår jag jag förena mig uti den anhållan, som Frih. Cederström gjort. Frih. Cederström: Orden i början af morn.:.”eller genom dess afträdande”, tror jag det är nödvändigt alt utesluta; af den sista meningen åter anser jag det vore tillräckligt, om orden ”på, ofvanberörde sätt” ur mom. utginge. Gr. Lagerbjelke, Gustaf:
— Så hvarken kan eller bör en slik egande rättens, obegränsade frihet i något fall utestänga, Statens rätt till skyddsafgift af den i Staten befintliga enskilda förmögenhet, emedan den, under hvad benämning som hälst, njuter i egarens hand helgd och vård af Statens Lagar. Och för att få en rättvis grund för beskattningen, lärer ingen fullkomligare finnas, än den jag föreslagit, att uppskatta all enskild — fast och lös egendom i Capital värde, och dervid proportionerligen fördela Bevillningen, sedan hvar och en från dess Capitalvärde afdragit dess gäld, så att endast den verkliga eller behållna förmögenheten blir föremålet för beskattningen; — emedan verklig förmögenhet är ej alltid synbar, och synbar förmögenhet är ej alltid verklig. — Höglofl. Utskottet har vidare förklarat, att mitt förslag är obilligt, emedan endast den slags egendom, hvaraf afkomst följer, kan rättvisligen åläggas att bidraga till Statens understöd. — Afven detta yttrande står i uppenbar strid med Utskottets fattade beslut, att all synbar förmögenhet skall beskattas, emedan hvad som är synbart ej alltid lemnar någon afkomst; och derföre efter Utskottets åsigt borde vara skattfri, för öfrigt åberopas hvad jag näst förut anfört, hvilket äfven vederlägger denna anmärkning. —- Bevillningsutskottets Betänkandtn. Såsom hinder emot mitt förslag är anmärkt, att de skattskyldige skulle blifva nödsakade göra Boförteckning, och derjemte mötas af omöjlighet teti, att bestämma, värdet. Någon Boförtecknings åtgärd är hildrig af mig föreslagen, jag liar nämnt, att de skattskyldig?, summariter under benämning lösegendom, skola till visst varde belopp uppgifva deras rörliga förmögenhet, och för en slikuppgift kan så mycket mindre erfordras någon Boförteckning, som hvar och en lärer ungefärligen veta hvad han eger, och frågan aldrig kan bli, att på Biksdalern noga uppgifva beloppet deraf, i synnerhet som Bevillningsafgiften å slik. förmögenhet troligen ej kunde öfverstiga 8 4 sk» för hvarje 1000 R:dr värde. Deremot anser jag Hög lufi.
Nto 12, i anledning af väclct fråga om granskning af alla de Författningar, sorn angå Seglationen så val i Rikets större insjöar, som längs kusterne mm, S. D. Vid förnyad föredragning af Sfatssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens den 15 sistlidne April, under No 3 afgifna, samt den 21 i samma månad e. m. på bordet lagda Utlåtande, i fråga om sattet och vilkoret för Kruts transporterande genom landet för Bergslagernes behof, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Utskotten återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats^ Utskottets den 28 sistlidne Mars, under N:o 96, afgifna, samt den 21 sistlidne April e. m. på bordet lagda Betänkande, i afseende på åtskilliga uti Riksgälds Contoirets Räkenskaper balancerade fordringar och tillgångar, blef samma Betänkande, på grund af dervid gjorda anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt S, D. Remitterades till ConstitutionsUts kottet: En i den form 2g §. Riksdagsordningen föreskrifver, anmäld anledning till an« Fröt. Utdrag den 7 Maji 1829. lS märkning mot en del af de Stats-Rådets Ledamöter, hvilka år 1825 voro Konungens Rådgifvare. S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorda anmärkningar, följande Lag-Utskottets den a8 sist!.
Rörande frågan, huruvida det må vara lämpligare att bergsskolan förenas med Teknologiska Institutet eller att, den finge sitt läge i en bergslagsort, såsom för StatsUtskottets Utlåtande N;o 60. 57 för närvarande i Falun, hade Kommers-kollegium, under åberopande af sin i föregående utlåtanden derom uttalade mening, nu ytterligare anfört, att med inrättandet af bergsskolan i Falun visserligen, såsom till stöd för dess qvarblifvande derstädes åberopats, åsyftades praktisk undervisning, och enligt Kongl. Brefvet derom den 31 December 1819 var ändamålet mod skolan endast “att lemna dem, hvilka vid universiteten redan inhemtat fullständig underbyggnad i de tbeoretiska de larne af bergsvetenskapen, tillfälle att tillämpa dessa deras redan vunna theoretiska kunskaper under en praktisk undervisning af de vid bergsskolan tillsatte lärare11, hvilka skulle blifva tre bland bergsstatens tjenstemän i Falun, der nödiga byggnader för ändamålet redan då funnos och kunde af Staten inköpas. De, sorn vid universiteten undergått bergsexamen och för hvilka bergsskolan egentligen var ämnad att utgöra en tillämpningsskola, bade likväl allt ifrån skolans tillkomst utgjort ett ringa antal, sällan öfver två eller tre årligen, men ofta derunder; och den ursprungliga planen för bergsskolan blef snart på mer än ett sätt rubbad. Bergstjenstemånnen i Falun förklarade, det de icke kunde åtaga sig att bestrida några lärarebefattningar vid skolan och i stället att blott vara en tillämpningsskola, såsom nyss nämndt är, blef den i följd af tidens kraf och, i Kommerskollegii tanke, till ej ringa båtnad för bergshandteringen, lika mycket, om ej mera, en skola, der personer, ofta nog med ganska ringa förstudier, fingo tillfälle att i de tbeoretiska delarne af bergsvetenskapen förvärfva någon kännedom till ledning i det praktiska.
St. figer att utöfva en så betydande och vigtig rätt, som den alt, ulan uppgifna skäl, kunna entlediga en fjerdedel af ledamöterna i Rikets Högsta Domstol; sä är det åtminstone behöfligt, att alla de upplysningar, som grundlagen fordrar till ledning för omdömet, skola vara för den samma tillgänglige, och således icke eller det utlåt. LagUtsk. kommer alt afgifva deribland saknas. Af-dctla vigtiga skäl anser jag, att R. o. Ad. hvarken kan antaga BorgareSl:s inbjudning alt bestämma d. 24 i denna månad lill dag för nämndens väljande, eller godkänna Hr Iljärucs förslag att dertill utse cn annan viss dag. Hr Cederschiöld, Robert Theophron: Vid sista riksdagen sökte jag, såsom ledamot af LagUtsk., göra den åsigt gällande, att Just.Ombudsmams embetsberättelse borde vara sä uppställd, att den kunde tjena till ledning för den s. k. opinionsnämuden vid dess vigliga besluts fallande. Denna min då framställda åsigt rönte myckel motstånd, särdeles inom detta Ständ. Det är derföre med den största tillfredsställelse jag hört, alt man nu här förändrat åsigt och att llere aktade ledamöter Den 17 Augusti f. m. ?67 aF delta Hus, som i allmänhet vinna mycket gehör, nu understödja min mening. Jag kan derföre icke annat än pä det högst a förena mig i den af Ilr Frih. Palmstjerna framställda begäran, att val till opinionsnämnd icke ina ske förr än Just.Ombudsmannens berättelser af LagUlsk. blifvit granskade och dess utlät, till Stånden inkommit. Jag kan icke (inna, alt deu ringaste olägenhet uppstår deraf, att delta val uppskjules en eller annan dag, och tillstyrker att R. o. Ad. måtte, utan något vidare tillägg, endast förklara sig icke kunna instämma i BorgareSt:s inbjudning.