Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
att' endbst' första1 meningen:'”Har någon godkänt invisning, betule värdet till innehafvaren,” bordé’ qvarstå,> men1 det följande utgå1 såsom1 öfverflödigt;: vid 7 f; af Herr Domprosten' Doctor Heurlin', - samt: Herr Winberg, ochStrindlund: att’ detta sladdande möjligen kunde leda till’ förfång' för innehafvare af invisning, och bordé således icke i logen inflyta, helst' den anvisade utvägeir nog; ändå’ kunde’ begagnas' af en> vinglande assignant; vid 8 §. afHerr Friherre1 Boij?,' sorn’ åberopat’ och5 instämtuti’ Herr Bååths afgifna'reservation vid q, iö och’ ii: Jg. af Hferr Winberg:och Strindlund: att’ sladgåndenä här borde inskränkas dertill; att-inneha! varén'antingen directe'eller genom 3idje man skulle affordra utgifvaren betalningen för icke accepterad invisning, och detta med första post, sedan’bevis om vägrad’accept erhållits. Alf annan åtgärd, medelstkorrespondence och underrättelsers meddelande,-emellan utgifvare och innehafvare, vöre onödig samt' ledde-endast till invändningar och omvägar. Vidto-§. serskilt, är-af Herr Domprosten Doctor Heurlin anmärkt: 6 Lat-Utskottets Uilåtande A':o 180, att invisningen ensam ej torde böra anses innefatta tillräcklig grund alt lagsöka eller draga inför Domstol den, som vägrat acceptera. En härmed öfverensstämmande anmärkning är äfven framställd af Herr Winberg och Strindlund.
Maj.t funne godt alt samtlige klaganderne en sådan lindring förunna, på det sätt, att de skattskyldige, så vidt praescription emot dem vore öppen och de i följd deraf kunde tillförbindas att ifrågasatta afgift en för ett eller annat af de då förflutna åren betala, blefvo lillåtne att för 2:ne år i sender, nemligen för det löpande året och efterräkningsvis för ett rest-år afbörda sig berörde utskyld, med villkor likväl, att de restskyldiges under eSand eeller besittnings-rält innehafvande jord blefve för resterne i ansvar. Bih. till R. St. Bcsv. Ekon. och Etsk. Uti., N:o 128. Slutligen hafva Ulskotten inhemtaf, att i afseende å nyssnämnde prffiscription för utkräfvandet af de förflutne årens vacance-afgifter, hvarom serskild talan varit hos Konungens Befallningshafvande förd och till Kongl. Kammar-Rälten fullföljd, sistnämnde Embetsverk, genom Utslag den 19 December 1844, enär den för klagandernes hemman belöpande vacance-afgift, hvilken, jemnlikt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835, från och med samma år bordt utgöras, ej inom 3:ne år från uppbördsårets utgång blifvit för år 1835 klaganderne affordrad, pröfvat i förmågo af Kongl. Brefvet den 20 October 1741, skäligt ogilla den till utbekommande af samma års afgift af Konungens Befallningshafvande meddelade utmätningsåtgärd; och blef till följd häraf Konungens Befallningshafvandes öfverkla gade beslut på det sätt rättadt, att, derest vacance-afgiften för åren 1835 och 1836 skulle sammanlagdt öfverskjuta hvad för åren 1836 och 1837 rättligen borde utgöras, det öfverskott, som på sådant sätt kunde komma dc skattskyldige till godo, borde dem kostnadsfritt återställas.
Hvad dernäst vidkommer frågan om rotenumreu vid ^Jemtlands Fältjägare-korps, i sammanhang hvarmed Rikets Ständer till behandling förehaft en vid innevarande Riksdag gjord enskild framställning, alt rotehållarne vid såväl denna, som Jemtlands Hästjägarekorps, måtte befrias från deni åliggande skyldighet att"bidraga till beklädnadens och sadelmunderingens anskaffning och underhåll, hafva Rikets Ständer tagit kännedom oinjuppkomsten af rustningsoch roteringsverket i Jemtland samt delåtgärder, som af Kongl. Majit och Rikets Ständer till beredande af lättnad i detta besvär tid elter annan blifvit vidtagna, och väl funnit att lindring åstadkommits i den roteringsbörda, som af ålder varit Jemtland ålagd, men deraf dock icke följa, alt rotehållarne i Jemtland, hvarest endast §tdels mantal eller 5j tunnland skatt äro beräknade till hvarje rote, draga ett lindrigare rolerings-besvär än öfriga landskaps innevånare, och således ej heller, alt de 60 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 35. bordt uteslutas frän åtnjutande af den förmån, •sorn för rotehållare vid andra indelta regementen oell korpser nu blifvit af Eders Kongl. Majit i nåder föreslagen. De särskilda omständigheter, som förekommit vid uppgörande af förslag till den inom Jemtland verkställda rotering, bestyrka ock att rotehållarne derstädes ingalunda äro mindre betungade. Rikets Ständer halva nemligen genom särskilda beslut uttryckligen förklarat, att jordens värde och förmåga att draga rotcringsoch rustningsbördan ensamt borde tjena till måttstock för det antal indelt manskap, som i Jemtland skulle underhållas, samt alt roteringen i berörda provins borde jernnäs lill likhet med roteringen i det ötriga Sverige; och vid den för Jemtland sist föreslagna rotering behagade Eders Kongl. Majit, som hufvudsakligen gillade Rikets Ständers åsigt, äfven i Nåder förordna, att densamma skulle, om möjligt, uppgöras i enlighet med dessa allmänna grunder.
Justerades 9 prot.ntdr. för d. 26 dennes e. m. Justerades pleniprol:n för d. 10, 12 och 15 sisi]. Pehr. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att till R. o. Ad. blifvit öfverlemnade 50 biljetter till inträde vid K. WelenskapsAcademiens sammankomst d. 31 i denna månad, samt att dessa biljetter skulle emotlagas af Ridd.fiscalen, för ali tilldelas de ledamöter, som deraf ville sig begagna. Upplästes följande af Frih. De Geer, Gustaf, inlemnade mern.: I anseende till afresa från riksdagsorten får jag, jemte vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarätt fä varda bibehållen, ödmjukeligen afsäga mig min plats såsom ledamot i Höglo!!. Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Eleclorer, alt i deras nästa sammanträde utse en ledamot i Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. efter Frih. De Geer, äfvensom 2:ne suppleanter i samma Ulsk., emedan de förut valde suppleanterne blifvit utsedde lill ordinarie ledamöter af Ulsk. Med begäran om remiss lill Ranco.Utsk. uppläste Hr von Hartmansdorff, Au g. följande motion: Som endast 120,000 specier för närvar, fattas i den summa af 500,000 specier, hvilken R. H. St. tillåtit att, ehuru blott nedsatt för Bankens räkning hos säkra handelshus i Hamburg, likväl må inberäknas bland hans redbarheter, och då en månads lid förmodeligen ännumedgår innan sjöfarten på Lubeck varder öppen; så, och enär R.
Om så vore, är det äfven att befara, att de skrinr lägga en allt för stor del af våra sedlar» Likväl får jag erinra att, den tid då Finland var Svenskt, hade Finska Bonden predilection för silfvermyntet, och gömde det heldre än sedlar, äfven då dessa gingo alpari eller nästan al parl med det. Nu gömmer han, då han kan, på Svenska sedlar, emedan han har blott att välja emellan dem och de Byska och ej emellan dem och Vårt speciemynt. Vårt klingande mynt och Bankens silfver* utvandring för en stor del till Finland, samt Bankens deraf följande möjliga oförmåga, att fortfara med sina sedlars inlösen, kunde således blifva en följd af realisationen om den nu skulle företagas; innan tjenliga författningar blifvit vidtagna {77$ E*en 14 Ju/u e. ~rft. i afseende på vår handel med Finland. Realisationen hänger utomdess ihop med flere andra Statsosconomiska Författningar, isynnerhet till industriens och productionens samt derigenom exi portens befrämjande, sorn icke lära blifva vidtagne. Och Nationens tillgångar medgifva nu mera icke någon silfverskatts påläggande fö.r realisationens befrämjande. Jag anser visserligen med flere Talare och har alltid sjelf yrkat, att myntvärdets bestämmande bör vara det hufvudsakligaste föremålet för all finans ce-reglering; men jag tror, att detta kan i det närmaste vinnas genom den föreslagna inväxlingen af silfver mot sedlar efter en bestämd kurs eller myntfot. Till de skäl, söm blifvit anförde för bestämmandet af denna kurs till 138 skillningar , får jag tillägga, att om man antoge en lägre, finge Banken ej något silfver, hvilket vore i längden mera hinderligt för en framtida realisation, än om Banken gaf 144 skillingar, ja ännu mer för 1 Btdr Hamburger Banco i silfver. Man har invändt emot denna inväxling, att den ej hindrar kursen att stiga, men väl att falla. Härvid får jag anmärka, att nu blott fråga är om att bereda en realisation, och att utom-; dess kursen troligen ej skall stiga betydligen.
4-; så återstår, vid i833 års förlopp, på de dittills ingångne Stats-anslag, en oanvänd behållning af R:dr B:co 108,786: 36. 11., samt, å Bankens ofvan nämnde piasterfordran, en balance, att, genom derutöfver vidare fortfarande Stats-anslag, godtgöra, af R:dr Silfv. 122,355: 32. 9. Riksgälds-Contoret. Till hvad belopp Riksgälds-Contoret vid slutet af åren i83o och i83i begagnat dess, till högst En million R:dr, från den 1 September det ena året, till den sista Junii det påföljande, enligt Banco-Regl. (pag, 72) förbeliållne förskotts-rättighet, och de begagnade förskotten i stadgad ordning godtgjort, är i i832 års Revisions-berättelse (pag. 44) uppgifvet. Den 3i December i83a hade Riksgälds-Contoret i enahanda förskotts väg begagnat R:dr 792,905: 7. 6. och den 3i Berättelse af Banco-Fullmägtige. 47 Det förra förskottet är inom Junii månads slut 1833 till fullo godtgjordt; och det senare skall, enligt föreskrift, likaledes inom Junii i834, liqvideras. Beträffande Riksgälds-Contorets för åren 1829 och i83o erhållna andelar af Bankens räntevinst, åberopas i83a års Revisions-herättelse (pag. 45), och hvad derom här frammanföre blifvit utredt.
Och för att göra ännu. ovedersägligare huru mycket förmånligare, i afseende på kostnaden, det skulle vara att trycka bihanget i det format och med den stil, som StatsUtskottet nu nyttjat, vill jag göra en uträkning på formatens ömsesidiga innehåll af bokstäfver. Utskottets profblad innehåller 34 rader, hvilkas antal jag vill öka till 36. Och på hvarje rad innehålles 61 bokstäfver: eller 2196 bokstäfver på den \ 56 Den i3 BI ars e. ni. af Utskottet föreslagna qvartsidan. Men Stats-: Utskottets samling innehåller 3o, och jag vill blott beräkna 29 räder på livar sida, och 42 bokstäfver på hvarje rad, elier 1218 bokr stäfver på octavsidan, följaktligen uppkommer en vinst af 120 bokstäfver på hvarje sådan sida, eller 1920 på arket, hvilken vinst uppgår till något öfver 11 procent. För alt göra denna uträkning ännu tydligare, vill jag utföra den för belt ark. Om man sålunda multiplicerar qvartradens 61 bokstäfver med sidans 36 rader, (61 + 36 Och om man ytterligare multiplicerar dessa 2196 bokstäfver med arkets 8 sidor (2196 + 8 Om man sedan multiplicerar pctavradens 42 bokstäfver med sidans 29 räder (42 + 29—1218); så finnes att 1218 bokstäfver innehållas på en octavsida. Och om man derefter multiplicerar dessa 1218 bokstäfver med arkets 16 octa vsidor (1218+16 Och om man slutligen ifrån dessa octavformatets 19,488 bokstäfver subtraherar qvartformatets bokstafsantal nemligen 17,868; så befmnes , att (19,488—17,568 Och dessa 1,920 bokstäfver utgöra något mer än i;del af q vartarkets 17,5168 bokstäfver. Således skulle 8 ark af
Uti Den 8 December. srr Uti e" sa uplyst Samfund som Högloft. Rid» dersssaptt och Adeln. more der öfwerstödigt att erindra o,n ;e wa"e!lqa fölidcr, som förnekelsen eller aäckeriek «f roar ch. s hufwudarunder skulle medföra, ej allenast 'o> sederna, Utan ock för Samhälls Ordningen, och akk således straffet för nämnds brott, matte lampas ester rörhrykelttn a m uvchlla hufwudsakcliga ändamälek med ali r si ffamg, nämligen: att förekomma lagens cstwerkrädelse. Af sadan anledning och da förnrkelsen al cn God, ett lif ester detta och den rena Ev mgeliffa Lärans sanning, äswcnsom gäckeriet af deir allmänna Girdstjenslen, Gudö ord och Sacramenten kan yttras pä gröfre och finare sätt, men werkan bade i förra och senare foller blifwa lika smädelig, helst deri mindre uplyste delen af Samhällets Medlemmar icke äga eller kunna fä tillfälle, art läsa de skrifter, som till war Christna Läras försmak bliswit författade, är jag af den rankan, att 2:dra och z:dje Momenten af Z:dje § Tryckfrihets Förordningen, ej mmdre kill ordasätten hwarmed brotten bejkrifwas, än till de förestag, ne straffen, mätte undergå en sadan ändring, att den brottsligs icke mätte kunna genom advokatur undwika laga nävft, och straffet blifwa werksammare att afhälla ifrån förbrytelsen. 2:dra Momentet z:dje § af o'wannämnde Förordning, är till ordalydelsen följande: Alfwarlig och klart mtrycke förnekelse af en Gud och etc Uf efter detta, eller af den rena Evangeliska Lärans fanning. Brottet stall umgällas m d R:d. böter och Skriften confifcera». Wid 522 Den 8 December. Wid order alfwarlig gör jag den anmärkning, att förnekelse af Gud III.
Jag besinnade mig ett ögonblick och fann det då ganska naturligt, att mina bemödanden mötte hinder, om verkligen någonting fallit emot densamma, hvilket jag hade tyckt mig förnimma, men detta något – du skrattar kanske åt mig – men, inbillningen – denna allsmäktiga skapare som icke vet af några gränsor, någon inskränkning, som ofta icke eger ord för att beskrifva sina vidunderliga foster – gjorde i blinken de mest fantastiska utflygter och framtrollade på andra sidan om denna dörr de gräsligaste gestalter. Håret reste sig på mitt hufvud, och det fordrades hela styrkan af mitt förnuft, för att sansa mig och förmå mig att göra ännu ett försök för att öppna dörren, hvilken ändtligen gaf vika så mycket, att jag kunde tränga mig igenom densamma; men min häpnad och förfäran minskades ej, då jag lutade mig ned och vid det flämtande skenet ifrån ljuset, som jag höll i handen, i den sanslösa varelse hvilken låg utsträckt framför mig, igenkände Herbert. Hans hår och kläder voro i yttersta oordning, hans halft upplösta halsduk, sönderrifna väst, som på flera ställen var fläckad af blod, flera skråmor i ansigtet och på händerna, tycktes antyda att han nyss uthärdat en temligen häftig strid; och att hans motståndare – han må hafva varit ande eller menniska – åtminstone måtte varit försedd med klor, eller naglar af en längd, som obestridligen betog honom hvarje anspråk på att få gälla för en civiliserad varelse. Så snart jag hemtat mig från det första fasansfulla intrycket, ansträngde jag alla mina krafter för att släpa in honom i mitt rum och söka bringa honom till sans. Då jag tvättat blodet af honom, fann jag att skråmorna i ansigtet och på händerna voro obetydliga, och blodet hade till större delen kommit ifrån ett hål vid tinningen, som han tydligen i fallet erhållit mot dörrlåset. Snart öppnade han ögonen, men endast för att i full yrsel tala osammanhängande och orediga ord, hvaraf jag icke kunde draga någon slutsats, eller få någon upplysning om de omständigheter som försatt honom i denna ställning. Så snart det blef dager, ämnade jag skynda efter en läkare, men innan detta beslut hann verkställas, återfick Herbert fullkomlig redighet och sans.
Verkligen! – han skiljer de tunga draperierna framför ett af fönstren – Var god och stig på, min nådiga. Sidenet faller frasande igen bakom dem och bildar en skyddsvägg mot den promenerande nyfikenheten i galleriet. – Först och främst – börjar han lugnt – ber jag att få erinra er om, att kungen och drottningen önskat en reform af förvaltningen. Vidare ber jag att få upplysa er om, att något beslut om, grefve Moltkes afskedande aldrig fattats. Det är endast fråga om, att bringa reda i hofvets inre ekonomi. Därför erbjöds också grefve Moltke att behålla både sin titel och sin plats i spetsen för ceremonierna, om han endast ville öfverlämna affärerna åt öfverstelöjtnant Wegener, som är en på detta område synnerligen förfaren person; men grefven har i vredesmod och med stark förtrytelse afvisat förslaget. Hon står stilla och ser på honom, medan han talar, följer hvar skiftning af hans minspel med sina glänsande, gråa ögon. Hufvudet med den snöhvita chevelyren sitter stolt och fritt på hennes smidiga hals, och barmen böljar. – Allt detta vet jag – säger hon i en ton som om hon talat i sömnen, medan hennes blickar hänga fast vid hans. – Grefven är alltför ömtålig! Ni är klokare och ni är kallare – därför är ni så fruktansvärdt stark! – Nånå – anmärker han skämtande – grefve Fritz har många andra företräden, och jag kan icke annat än lyckönska Han hejdar sig, då han ser det förplågade uttryck, som långsamt lägrat sig öfver hennes drag; han känner instinktivt, att han på lek berört ett smärtande sår i hennes själ, och han skulle velat godtgöra, leda samtalet åt ett annat håll, men det är för sent. – Ni borde icke håna mig! infaller hon, skälfvande af sinnesrörelse. – Jag har glidit i utförsbacken minst lika fort, som ni stigit uppför – men ni borde icke håna mig, då vi mötas! – Det var visst icke min mening att håna – stammar han förlägen. – Jag har en gång älskat – fortsätter hon – och det blef min olycka. Det jag då kände för en man, har jag sedan alltid sökt förgäfves – på den väg han ledt mig in på.
Denne Stat innefattar alla aflöningar och utgifter för hela Rikets Postwerk och Postförsel, med hwad dermed gemenskap äger. igny ars Ordinarie Stat uptager . 28,614 16 — Extra Ordinarie d:o 8,398 21 7 Z7,oi2 Z7 7 1812 12 72 Den 22 November. i8ic> ärs projecterade Stat uptager zz,i82 z6 Skillnaden bestar deruti: i;o Att följande utgifter med detta är uphöra och förfwinna, näml.: Hushyra för Postmästaren pä Castelholm pä Äland 22 Samt delta är utbetalde ersättningar för redan werkstalde Utgifter . i,Zty Z 4 i,ZZ9 S 4 2:0 §ltt pä Allmänna Indragnings - Staten blifwit flyttade till indragning och besparing »vid Jnnehafwarenas afgäng. Diverse Extra Löner, Hnshyror., Gratifikationer och Pensioner tillhopa. Z,ooi ir z Stats-Werkers utgifter i och för denne Stat äro »väl således lör närwarande icke minskade med mera an zz8 Rdr 5 si> 4 r.st.; men som Ofwer-PostDirecteurs-Lönen, nu blifwit föreslagen till nedsättning ifrän l,2Q2 Rdr till 1,220 Rdr; sä winner Stars-Wcrket framdeles och tvid nästa vacance, en besparing härpå af 220 Rdr; hwarförutan Statens utgifter, i den mohn afgäng sker ä de nu pä Allmänna Jndragninqs-Skaken flyttade, komma att nedsättas till dek af Stacs-Ulskottet nu projecterade belopp af zz 182 Rdr z6 si. i ställe för 37,212 Rdr 37 si. 7 r:st., som de innewi,rande är utgjsrt. StatS - Den ss November1273 Slats - IWslM fäk härwld
med 4 lärlingar, jemföres, i hänseende till inkomsten af bandiverket, med ägare af hemman, 4 fyrk 1: N. N. backstugusittare, arbetar bos andra emot dagspenning, 1 fyrk — 12. — N. N. mjölnare och ägare af N. N. skatteqvarn, påföres lika med ägare ^ hemman, 4 fyrk 1: och så vidare, med iakttagande af alla de särskildta förhållanden, som böra på taxeringen inverka , hvarvid, om fyrktalet slutligen ej uppgår lill 2,000, det bristande kan med lätthet jemkas och påföras efler från början antagna jemförelse-grunder. Visserligen skall tillämpningen af detta rationella beskattningssätl molas af åtskilliga, svårigheter, innan begreppet derom binner utveckla och rotfästa sig, samt vana vid taxeringsarbetet förvärfvas; men detta torde, med god vilja och afsigt hos vederb. alt söka och finna det rätta, snart nog hjelpa sig sjelf. 1 flera af Rikets städer har metoden att mäta och påföra inbördes eller commuual-utskylder efter fyrktal länge varit känd, antagen och med fördel begagnad, hvarom mera här efteråt. Emedlertid tillåter jag mig att, följande tankegången och uppställningen i comiterades förslag, dervid göra nödiga ansedda erinringar, under förutsättning att detta förslag tages till ledning för öfverläggningarna i ämnet hos R. St.; nemi. vid 1 Art. Fattigvårds tis omfattning. § 1.
— Ja deri liksom i allt öfrigt af deras sällsamma sagor ligger sinnligheten så helt ensam och orubbad af all möjlig andlighet, att man kunde kalla deras mytologi: materiens apotheos och ingenting annat, de kunde aldrig höja sig öfver sin egen lilla verld och deras olymp kunde man räcka med fingerspetsarna. — Nå ja, jag undrar just, om himmelen för de flesta menniskor ännu i dag ligger högre. Möjligtvis inte, men vår gudalära har åtminstone upphöjt den till fullkomlighetens, idealets hemvist. Grekerna uppsökte och dyrkade jordens skönhet öfver allt, men om himmelens hade de intet begrepp, derför att de ingen himmel kände. — Och alldeles ingen behöfde. Man påstår ju, att himmelen icke ses annat än genom tårar, och de glada hellenernas ögon voro visst aldrig skymda eller skärpta deraf. — Det är sannt, men jag undrar, om det icke finnes en glädje, som gifver aning om himmelen. — Hvem vet? I fall himmelen ligger i våra önskningars uppnående, så bör den kunna ses i oändliga uppenbarelser. Ni sjelf till exempel skall kanske, innan solen har gått ned, få se en himmel framskymta mellan salig mr Mertons förmultnade ben. — Fi donc! Wehler, er cynism neddrager i mullen min egentliga mening! Vi äro imellertid i detta ögonblick alltför nära inpå både själens och kroppens förnedring, för att tala om den högsta skönhetens hemvist, denna irrande stjerna, som alltid flyttar sig efter vår egen ståndpunkt. Hvar hade väl denna Agnes Merton denna stjerna, då hon qväfde sin egen andes ljus, i samma ögonblick hon qväfde sin stackars man derinne? För den ena inföll själens mörka stadium, för den andra kroppens, ty både själ och kropp äro troligen underkastade samma sorgliga öfvergångsperiod, samma lagar, samma kretsgång, ehuru i olika cirklar: de förenas, men sammansmälta aldrig, och i bådas banor äro mörka och ljusa fläckar, natt och dag. Det är deras passage genom den mörka fläcken, som vi nu vilja observera. — Ja, det är denna observation, som är juristernas vetenskap. — En sorglig vetenskap i sanning. — Åh, hvarför det?
Ridderskapets och Adelns Plenum den 14 J eili 1815* S. D. Det SärskildtaUtskottets den 11 Juli på Bordet lagda Memorial, af föregående dag , i anledning af väckt fråga om antingen upphäfvande eller förnyande af det förbud emot bruk af öfverflödigt Silfver, som genom Kongl. Förordningen den 2 Augusti 1800stadgas, blef nuå nyolföredraget och af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. Uc Supra. S. D. Vid förnyad föredragning biföl" los följande Allmänna Besvärsoch Oeco" nomieUtskottets den 6 Juli afgifna och den 11 på Bordet lagda Betänkanden: 1:0 Angående vttckt fråga om befrielse för Skeppare och Forbönder, att vid Tullkam raine uttaga förpassningar å Landets Drn 14 Juli /. m, egra ”åror, som ifrån Uppstäderna till Sta* ptIstäderna förvändas. 2*."* I anh-dning af väckt fråga om en fri Tackjernshandel. Ut Supra. S. D. Biftjjl Högloft. Riddcrskapet och Allein det SarskildtaUl.-kottets den 15 Juli 1 f :i/na Memorial, innehållande hemställan, det Rikens Ständer, genom Skrifvelse till K ngl. Maj:t, ' ille hos Hans Majit i underdånighet anhålla om Nådig befallning lill Si 1 t?C< ntoiret, att om utbetalningarna så v 1 ar Utskottets Secreterares, Can7,lies och Yaktbetjenings Riksdags vedergällningar, sorn a( de medel, som i öfrigt erfordras, till bestridande af andra ourvdgängeliga utgifter för Utskottets räkning, föranstalta. Ut Supra. S. D. Efter uppläsning af Kongl. Majts denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer af den 28 Juni, angående deras vid 1812 års