Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedlar utan valuta ined det förhållande, att Banque» egde att för hvad den sålunda kunde utgifva, i sinom tid sjelf göra sig betald genom den del af Banco. vinsten, sorn annars skulle för årliga anslagen och ränta ä 3 procents Lanea utgifvas tili Riksgälds-Contoicet, men Rom näa Riksgälds-Gontoiret erbjpdes mera penningar till låns än som svarade mot der belopp hvilket, utom hvad af Banquens vinst blifvit afsatt* årligen erfordrades, af Banquen kunde få afskrifvas på hvad af .CJroditlvet utöfver Banco-vinst sunaman af Riksgälds-Gontoiret lyftats; och 'hvad angar sammanblandningen sned Statsverket, så då Utskotten ej ansett möjligt att de Band sorn fasthålla Banquen vid Statsverket nu genast kunna upplösas, utan endast vissheten af denna skillsmässa i framliden beredas på ett sätt sorn skulle göra minnet af denna olyckliga föreningen så litet bitter sorn möjligt, kan jag icke finna, att hvad jag föreslagit bör betraktas annorlunda, än såsom en åtgärd ledande till möjligheten af en sidan skillnad, ty mitt förslag går endast uc derpå, att Banquen skulle med sin Credit göra det för Staten möjligt, att etablera ett Statsobligations System, hvarigenom Statsverket småningom kunde umbära Banquens Länebiträde. Min tanka är alltså den, att i de fall då den af Utskotten föreslague länsrätt, sorn i Banta Utfltöilein SetHniänim. 387 stället bordt heta och varda Creditiv-rätt, a£ circa 500,000 kunde för tiil betalning presenterade , icke af Riksgälds.Contoiret uppsagde 3 procents Obligationer eller för lulla Creditivet, sedan dertill användis hvad soia influtit af Öfverskotten på Statens Ordinarie och Extra-Qrdinarie inkomster, vore fullt begagnade, Riksgälds-Contoiret ina ega, att lyfta så mycket som för betäckande af återstoden af Obligationer och lulla Creditivet kan erfordras, dock mot skyldighet för Riksgälds-Contoiret till återbetalning på sätt och i den ordning Utskotten föreslagit.
Med all billighet synes det instämma, att om Bevillning skall utgöras, den då endast påföres de arbetare, som ansvara eget arbete, och ej de lärlingar, de hafva i sitt bröd, äfvensom, att, enär det fulla antal Gevär, 2000 stycken, som Kongl. Maj t försäkrat der vilja låta årligen förfärdiga, ej reqvireras , den då af Factoriet utgående årliga Bevillning minskas i mån deraf. Som ytterligare skäl till vinnande häraf, får jag nämna, att snart sagdt ej en enda bokstaf nu mera är i behåll af de Factoriets erhållna privilegier , hvilka genom tid efter annan utkomna Förklaringar, utan ägarens för» vållande, gått förlorade. Detta Memorial anhåller jag ödmjukast , blir till BevillningsUtskottet remitteradt. Afskrift. Utdrag af de år 1715 Husqvarna Ge. värsFactori nådigst förlänte Privilegier. 7. Allt FactorieFolk skall vara fritt från Knekteoch Båtsmanshåll, Inqvartering samt Mantalsoch Bakugns-penningar och all an - Den 20 Man. nan borgerlig tunga, så vida de ingen borgerlig näring hafva, eller sådane hemman äga , som för desse onera icke kunna befrias ; men för den contribution, sorn i följe af 17 12 års ContributionsPlacat af all lös och fast Egendom bör erläggas, kan ingen befrias. Likheten med det företedda OriginalPrivilegium intyga Henr. Wilh. Ljungfeldt. jf. M. von Engeström. Krig sRåd. Remitterades till Bevillningsutskottet’ Herr Zelow, Christer, uppläste följandet Den allmänt öfverklagade Penningebristen medförer lör alla Näringar, och i synnerhet för den idoge Jordbrukaren, högst tryckande verkningar : och endast ockraren, sorn vet väl begagna sig af penningenöden , drager en oskälig vinst deraf på de arbetande medlemmarnas bekostnad och snara undergång* Detta är således ett ämne, som Rikets församlade Ständer icke lära underlåta att till pröfning företaga.
Det är denna omständighet, som StatsUtsk. haft i betraktande; och Utsk. har ansett sig icke kunna afvika från de af R St. vid sistl. riksdag i detta hänseende yttrade åsigter, och har derför icke funnit bättre utväg att förlika R. St:s föreskrift med rättvisa och billighet mot embetsoch tjenslemännen, än genom tillstyrkande att dessa löner måtte utgå af besparingarna; och alt de måste blifva mera tillräckliga än förut, är klart deraf, att de fleste embetsverk, hvilka hittills haft löner anvisade på besparingarna, fått desamma å stat uppförda. På dessa skäl anhåller jag om bifall till Utsk:s hemställan. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner riktigheten af Hr Piibbings yttrande derom, att den som icke kan göra sin tjenst skall taga afsked. Men huru skall det verkställas? Vid detta tillfälle är förhållandet, alt alla de tjenstemän, hvilka jag omtalat, hafva exped.secret.-fullmakt och halva redan i 10 år eller deröfver såsom sådane förrättat exped.- secret.tjenst. När jag hlef chef för Eclesiaslik-expedilionen, så var främste prot.secreteraren den lägste tjenstemannen inom verket, hvilken hade lön. Den yngre piot secreterare!! så väl som alla cancellister och copisler voro lönlöse. Det var för att komma ifrån detta missförhållande, som K. M. begärde lönereglering samt erhöll anslag dertill. Men emedan R. St. icke beviljade någon indragn.stat för öfvergången, så befinner man sig nu i den ställning, alt de verklige tjenstemännen mäste, genom sina löners förknappning, betala de öfriga, såvida desse icke erhålla ersättning af besparingarna. Detta användande af besparingarna har dock varit föremål för anmärkt!., oell jag tror nästan att Riksrätt, i anleda, deraf, förestår. Om då R.
"För fordran, sorn genom utslag är fastställd, 11 jute borgenär efter sledd utmätning, der lian det äskar, bysältning å gäldenär, efter thy derom i hvarje läll är stadgadt.” I 2:dra §:n önskade jag äfven den förändring, att der må stadgas: ”Emot löftesman, som åtagit sig annans gäld efter löpande förskrifning eller invisning såsom sin egen, må ej för samma skuld bysättningsutslag verkställas förr än i 4 dagar efter den dag, då lian bevisligen erhållit del af utslaget;” i stället för alt Utsk. utsatt 8 dagar efter erhållen del af lagsökningen. I 3:dje §:n står: "Är gäldenär i början af concurs i bysättningshäkte, varde, sedan han bouppteckningen besvurit, derutur lösgifven.” Härvid anser jag böra tilläggas, alt han inom 6 månader skall göra del. I 4;de §:n står: — "samt gäldenären i thy fall ej gitter hos Konungens Bef:h:de eller inför domstol med ed styrka, att han sådan tillgång ej äger.’’ Delta skulle efter min tanke böra helt och hållet uteslutas. Om utmätning i första hand medgifves och bysättning efteråt, så behöfves ingen edgång. Ju flera edgångar ske, desto mera missbrukar man dem, derpå har man sett en mängd exempel, och derföre finnes intet skäl att ytterligare öka edgångarnes antal. För öfrigt har jag intet annat att säga, än att jag förenar inig med Hr von Röök och anhåller om återremiss af betänkandet. Frih. Cederström, Anders: Jag får fästa Hr af Grubbens’ uppmärksamhet derpå, att han icke är ensam motionär i detta ämne, utan jemväl flera andra. Bland andra har K. M. afgifvit en nåd. propos. i ämnet. Således inser jag icke, att LagUtsk. kunnat sammanblanda de frågor Hr af Grubbens sammanfört, nemi. räntans frigifvotide och bysätlningen, hvilka visserligen icke hafva ett så omedelbart sammanhang, att de i ett och samma betänk, bort sammanföras.
Detta förhållande ådagalägges ytterligare af hvad i samma författning vidare stadgas derom, att de genom Kongl. Brefvet den 28 Oktober 1773 inställda skatteköpen åter tillät os; att, med undantag af hvad eke-, bolteoch masteträd angick, egare till kronoskattehemman till detsamma erhöll lika fri dispositionsrätt, som frälseman hade öfver frälsehemman, samt att, om egare till dylikt hemman ej mägtade betala tre års räntor, han likväl icke skulle, såsom förut varit händelsen, anses skatterättigheten förlustig; hvilka stadganden tydligen syfta derhän, att jordeganderätten i allmänhet må öfvergå till och stadgas hos de enskilde. Utskottet anser således lösningsrättigheten till frälsejord och frälseränta böra för ränte-egaren och jordegaren ömsesidigt fortfara och får alltså vördsamt hemställa, att Riksdagsfullmägtige C. J. Svenséns, Nils Janssons och Anders Perssons ifrågavarande motioner, den sistnämnda i hvad Lag - Utskottets Betänkande N:o 59. 3 den afser inskränkning i ränte-egares lösningsrätt, icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Den fråga, som härefter Utskottet har att behandla eller frågan om upphäfvande af gällande bördsrätt till jord å landet, är icke ny. Den har redan vid flera föregående riksdagar utgjort föremål för Rikets Ständers pröfning. Att den hittills icke rönt framgång, torde dock måhända lå tillskrifva® snarare en viss obenägenhet att rubba en uråldrig institution, än i någon bestämd öfvertygelse om nyttan deraf. Åtminstone synes det Utskottet, som skulle för dess vidare fortvaro giltiga skäl svårligen kunna numera anföras. Bördsrätten härleder sig, såsom allmänt kändt är, derifrån, att i fordna tider, då Staten utgjordes af ett förbund af de särskilda slägterna och hvarje slägts vigt och betydelse inom förbundet voro grundade uteslutande på besittning af jordegendom, arffallen jord eller så kallad odaljord ansågs icke såsom den enskildes, utan såsom slägtens tillhörighet.
Men den bör aldrig sträfva att idrota lidelsen själf, som är personlighetens innersta kraft, och som icke kan finnas, utan att det tillika finnes ett för mycket, d. v. s. faran af ett motsvarande fel. Att besegra det möjliga felet i hvarje själsanlag genom att framälska det motsvarande goda i samma anlag, detta ensamt är en verklig uppfostran. Detta är en ytterst långsam uppfostran, vid hvilken det omedelbart ingripande betyder föga; hemmets andliga atmosfär, dess vanor och uppgifter däremot nästan allt. Uppfostran må- ste framför allt kunna vänta, kunna beräkna alla verkningar för framtiden, icke för nuet. Uppfostraren tror sig ofta spara barnet framtida lidanden genom att » motverka dess ensidigheter », som det heter, och besinnar ej att, genom bemödandet att tvinga barnet i motsatt riktning mot den, dit dess personlighet visar, lyckas man blott förringa naturen; ja, ofta blott bibehålla svagheten i egenskaper, ej den motsvarande styrkan. En stark lifskänsla, känslan af fullhet, helhet, allsidig kraftutveckling, förmående — detta är lyckan. Barn hafva flere lyckomöjligheter ån de vuxne, ty de kunna mer odeladt och omedelbart förnimma denna lifskänsla. De borde få bruka dessa lyckomöjligheter under den tid, då de vuxna delvis ha makt öfver deras lif. Snart nog komma de unga att på egen hand försöka, förvärfva, förblöda, och därunder får intet enda af uppfostrans alla inflytanden ens tillnärmelsevis den betydelsen som att individen icke är öfveruppfostrad, att den h a r styrka kvar att lefva — det är att lida sina kval, njuta sina fröjder, verka sitt verk, tänka sina tankar, att helt och stort kunna hängifva sig, det enda villkoret att kunna arbeta, älska och dö. Julens ljus och barnens vän menade något djupare än en teologisk sats, när han sade, att barnen höra himmelriket till. Han menade, att ingen når det högsta, utan genom enfald, ovärldslighet, förmåga att, utan biafsikter, fullt ge sig åt sin viljas mål; att hänsynslöst kasta hela sin varelse i den riktning, åt hvilken den dragés, och att detta är barnasinnets heliga styrka.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk. Kungörelser, 25 Kungörelser, om förändrade bestämmelser i afseende på uppläsandet i kyrkorna af. Motion N:o 14. Sammans, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Kustvägeu i Norrland. Se Norrländska kustvägen. Kyrkobyggnad, angående förändring i grunderna för deltagande i. Motion N:o 150. Sammansatta Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 12 och Mein. N:o 36. Kyrkohemman, de s k. Halländska, angående deras försäljning till skatte, m. m. Motion N:o 266. Stats-Utsk. Utlåt, N:o 122. R. St. underdån. Skrifv. Kyrkolagen, angående upphäfvande af 12 kap. 3 § rörande klämtning om söckne dagar. Motion N:o 86. Samm ans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk. Betänk. N:o 9 och Mern. Köping och Uttersberg, om anläggande af jernväg mellan. Se Jernväg. L. Laga-åll, om anslag af medel som bidrag till anläggning af en hamn vid utloppetaf. Motion N:o 57. Stats-Utsk. Utlåt. Lagfart af fastighet i stad. Se Jorda-Balken. Lagskipning, om bestämmelser till åstadkommande å landsbygden af en skyndsammare. Motion N:o 12. Laholm, om förändring af dervarande pedagogi till ett lägre elementar-läroverk. Motion N:o 56. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 25 Lallerstedt, SG-, Motion N:o 114, angående en nationalbelöning för Herr Öfversten m. m. Friherre Nils Ericson. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 41. R, St. underdån. Skrifv.
LagUtskottets Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 93. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, angående antagande af dels ny strafflag, dels ock lag om verkställighet af fängelsestraff. — N:o 94. i anledning af vackt motion om förändring af sältet för utmätt fastighets försäljning. — N:o 95. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 60, öfver väckt motion angående upphäfvande af 3 och 4 §§ i Kongl. Förordningen ilen 10 Juni 1841 rörande bysätluing. — N:o 96, i anledning af vackt motion om tillägg till Kongl. Förordningen den 9 November 1844, angående inteckning af ej mindre lifslidsstädja och undantagsaftal, än ock all annan afhandling om nyttjanderätt till läst egendom å landet. IX. B. 451. A. 679. X. E. 355. — N:o 97. i anledning af väckt motion, ali mannen må tillerkännas en rätt i bo, motsvarande den, sorn medelst raorgongåfvan är förunnad hustru. IX. B. 452. A. 679. — N:o 98. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets memorial N:o 70, med förslag till sammanjemkning af de inora HiksStånden fattade skiljaktiga beslut, rörande den i betänkan* det N:o 52 behandlade frågan om indragning af Lagmans* Kämnersoch lliddaresynerätter. — N:o 99. i anledning af väckta motioner angående stiftande af lag för actiebolag. — N:o 100. i anledning af skedd återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 84, öfver väckL motion om förändring af 12 Capitlet 4 § IJandelsBalken. IX. B. 532. A. 681.
Vid förra riksdagen beviljades ett anslag till 3 fältbatterier refflade kanoner, men dessa lära icke ännu hafva kommit till utförande, emedan man ännu ej blifvit ense om modellen. Kanske går det nu också på samma sätt, så att icke ens dessa 12 kanoner, som nu äro i fråga, binna anskaffas till nästa riksdag. Jag anhåller alltså om bifall till denna punkt. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats, dels bifall till Utsk:ts hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle bevilja det af K. M. för anskaffande af 20 refflade grofva kanoner m. m. äskade anslag, 110,000 rdr; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan, hvartill svarades mångå nej och några ja, samt sedermera propos. på afslag å samma hemställan och beviljande af det utaf K. M. äskade anslaget, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 28:de och 29:de punkterne. Utsk:ts tillstyrkanden biföllos. 30:de Den 26 Mare e. m. 321 30:de punkten. Lades till handlingarne: 31:sta punkten. Utsk:ts hemställan bifölls. 32:dra punkten. Gr. Lagerberg, Sven: Jag bar ingenting att invända emot Utsk:ts förslag till beslut, men deremot kan jag ej gilla motiveringen, emedan den synes antyda ett Ständernas ingripande i en detalj, som väl bör vara K. M. ensam förbehållen. Jag hemställer derföre att R. o. Ad., med ogillande af motiverna, måtte bifalla punkten. Frih. Leijonhufvud, Broder Abraham: Då denna fråga förevar i Stats-Utsk:t, var jag af samma tanka som Gr.
Lån förföll o efter den 3i December 1818, saint således, med den minst ”ordentliga omsättning, ej till den 3i December 1822, hafva kunnat göra flere än ”8 omsättningar, nu, vid förfallande af den ”senast förnyade Reversen, icke ens få gö”ra deli gide omsättningen, utan nödgas inbetala de 2 sista en tiondedelar på en gång ”ända till 8 å 9 månader före den tid tili ”hvilken de enligt Reglementets har citera”de 1 §:s uttryckelig!! lydelse, tryggat sig ”få göra den sista liqviden; att för denna gång ”helt förtiga deras öde, hvilka varit olyck”lige nog, att ej alltid kunnat fullgöra sina ”omsättningar accurat, utan nödgats begagna ”den dyrköpta rättighet af derföre prasscri”berade högst 2:ne Respit-månader, och ”hvilka derigenom hafva ännu större andemar eller 3o, 4°> ja kanske 5o proCent ”återstående obetalte af sine primitiva ”skulder.” Emedlertid hafva Herrar Fullmägtige till exempel härföre framstält som sagt 5 st. till numer, belopp och omsättningstider uppgifne Lån, men förmodligen att visa deficatesse ej utsatt namnen, men nämnt, om de 3:ne första, att ehuru ingen enda gång lagsökning för deln varit utfärdad (likasom detta underlåtande Varit en grace, iaG Stats-Ut skottets Betänkanden. och ej en följd af gjord omsättning inom praescriptionstiden) dock ännu tre tiondedelar af desse Lån återstå (sorn vid närmare efterseende likväl ej eller är fallet ined ett bland dem), och att på de å samma Bilaga sist upptagne arne Lån ännu återstå omkring 5o proCent. Jag lemnar derhän hvad egentliga afsigten för desse meddelanden kunnat vara, men då de skett, och någon viss persons beställsamhet sträckt sig till att under hand låta en och annan äfven troligen inom Höglofl. Utskotten förstå, det de 3 förstnämnde
Sedan i frägan om inffränkning i friheten at göra k iclei Lommisser redan mycket blifwit tall och ffrifwit, skulle det synas som derwid ej wore någor widare ar tillägga; men som Lag-Utskottet i sitt sednare afgifne uilätande öfwer de fleste emot dest Betänkande gjorde anmärkningar härtil föranleder, torde der tillätas mig, at såsom swar derpä, uti detta för wärl Samhälle wigtiga amne, ytterligare uptaga Högwälborne Herr GrefwenS och Landt» 984 Den sz Mars. Landtmarffalkens, samt Högloft. Ridderffapets och Adelns upmärksamhet.. Ar en inskränkt frihet i utöfningen af Lagliga rättigheter, icke kan wara ändamalet af wär nya Stars-Författning, tror jag med fullkomlig witzher, och VIN än stadgadt blef, at pnvilegierscl jord fin» ge innehafwas af hwem som halst, foller deraf aldeles icke,'ak ju ej Lagar ocff Afhandlingar komma at lagga hinder i wägen för ätkomsten deraf; en motsatt lystnad at, utom ägande rattens heliga fordran, wilja occupsra Rikets jord, medförde wadli» ga påföljder för Slaten. Jag kan icke frångå den redan gjorda anmärkning, at da Borgmästaren Imicl-Möm i sitt lvleinorial motiverat inskränkning i stiftandet af IHIej Oommi85.er, hans mening icke warit den, som Lag-Utskottet p>oj(.6 rar, at för framtiden wagra eller förbjuda flika Stiftelser, hwilket pacagligt bewises af hans egna ord: och sa forhecftiga Lörfattningac som endel knclcjLommi88> Stiftelser ej ma kunna göras; det synes mig säledes, at Lag-Utffottet bordt bestämma beskaffenheten af berörde skadliga Författningar, icke ar utan undantag förkasta de nyliige, hälst som Herr I-mä' ström ti! ock med synes itppl ob^! Lt den del af dem som wörö gagnande, och ehuru wäl
Dessutom behagade Eders Kongl. Maj:t på Läns-styrelsens underdåniga hemställan, i Nåder bevilja ett räntefritl förskott 20,000 R:dr att af spannemåls-kreditivmedlen utgå till direkta låne-understöd åt de församlingar i Länet som iklädde sig gemensam ansvarighet för återbetalningen vid 1839 års uppbördsstämma för Krono-utskylderna och åtogo sig att använda medlen till beredande af arbetsförtjenst åt sådane församlingarnes innevånare, hvilka saknade andra utvägar till bergning; och denna förskottssumma utlåntes underså beskaffade villkor till 35 församlingar i mindre belopp, af högst 2,000 och och minst 200 R:dr, efter församlingarnes behof eller begäran och den förhand varande penninge-tiilgången. Dylika menighetslån hade under 1837 likväl endast lill ett sammanräknadt belopp af 7,166 R:dr blifvit lill 9 församlingar ullemnade samt med fördel begagnade, och exempel gafs, att i en församling, der personer funnos, som egnade omsorg och möda åt der - 3 med förenade bestyr, kunde hela dess dåvarande fattig-personal, med klokt användande af 300 R:drs lån, förses med arbete under året och såmedelst i väsendtlig mån till sin försörjning bidraga. Att sådant skulle lyckas någorstädes 1838 kunde man väl icke hoppas, enär de fattiges antal i alla församlingar var vida större och lifsmedlen dyrare detta år än det föregående; och måhända hafva icke heller föreskrifterna blifvit af alla de låntagande menigheterne så noga följda, i afseende å lånens användande men ©tvifvelaktigt är dock att det egentliga ändamålet, understöd åt de behöfvande mot arbete eller medelst arbetsförtjenst, derigenom blifvit befrämjadt och denna undsättnings-method i en allmännare tillämpning satt, jemte det alt Faltigförsörjnings-styrelserna erhöllo medel till en verksamhet, som eljest icke hade kunnat åstadkommas. Så snart underrättelse om den här i Wermland herrskande nöd spridt sig öfver Riket, skyndade menniskovärner i många orter att frikostigt gifva medel till nödens lindrande.
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Pegron, Silfverstolpe, Wcern, Friherre Gyllengranat, Faxe Fåhreeus. Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern anmälde i underdånighet: att sedan den Lagberedning, som i början af år 1845 sammanträdde i och för sådana förberedande åtgärder, som för slutlig pröfning af de uppgjorda förslagen till förbättrad Civil-lag och rättegångs-ordning erfordrades, sedermera utarbetat och fått till trycket befordra reviderade förslag till en stor del af nämnda lag eller Giftermåls-, Ärfda-, Jordaoch Byggninga-Balkarna; men för Lagberedningens ytterligare handläggning ännu återstodo de öfriga, eller Handels-, Utsökningsoch Rättegångs-Balkarna, af hvilka den sistnämnda', såsom egande genom den härunder innefattade rättegången i brottmål, närmaste samband med den nya strafflagen och dertill hörande frågor, nu hufvudsakligen vore under arbete; blefve följaktligen anslag af medel lill bestridande af utgifterna för Lagberedningen under fortsättningen af dess arbeten erforderligt. I sådant ändamål hade Rikets Ständer, enligt underdånig skrifvelse den 20 Januari 1845, dels till arfvoden åt Lagberedningens fem arbetande ledamöter och sekreterare från och med samma års början samt, till slutet af det år, då nästa Riksdag infölle, å Riksgälds-kontoret anvisat 12,000 R:dr årligen, dels ock beviljat ett förslagsanslag af 3,000 R:dr,att till tryckningsmed flera Bih. till R. St. Af förstnämnda ansiagsbelopp skulle väl, efter beräkning, vid innevarande års slut, omkring .3,000 11:dr vara besparade hufvudsakligen derigenom, att, sedan en af Lagberedningens ständige arbetande ledamöter, Advokatfiskal oell Riddaren af Kongl. Majrts Nordstjerne-orden Per Staaf med döden afgått, dessa ledamöters antal varit inskränkt till fyra, hvadan utbetalningen af ett arfvode under tiden upphört.
Den sednaste delen deraf, der man kommer in på specialiteter om hvem som skall bekosta fattigförsörjningen, tror jag vi utan någon skada kunna här låta utgå, ty det kominer att genom fattiglagen bestämmas; men den andra delen, som stadgar att fattiga föräldrar, som hafva behof af sina barn, må, sedan barnen inhemtat färdighet i innanläsning, fa låta deni en eller tvänne gånger i veckan bevista skolan, kan hafva sin nytta med sig, och jag har intet emot att den får stå qvar, utan tvertom. Men i afseende på början instämmer jag i hvad Hr Lefren sagt, och den sednaste delen anser jag kunna utgå, emedan det i alla fall kommer att framdeles bestämmas. Frih. Gederström: Det är just från sammanbland ningen af olika lagstiftningsämnen, som confusion i lagarna uppkomma samt villervalla och missbruk vid lagarnes tillämpning föranledas. Det är delta, som vid denna riksdag isynnerhet gifvit sig luft, och som är högst angeläget att förekomma. Det tillhör icke frågan om skolundervisningen, hvem som skall bekosta födan, hvilket helt oell hållet tillhör en annan del af ekonomiska lagstiftningen och polisordningen i socknen. Jag skulle derföre för min del tro, att Hr Lefren gerna kunde afstå från första delen af förevar. i mom. och låta hela mom. såsom ett odugligt tyg förfalla och uteslutas. Hvad angår Hr von Hohenhausens yttrande örn sista radernas bibehållande, nemi. att tjenstehjons och stattorpares barn ej må blifva i saknad af det underhåll, som utgör villkoret för möjligheten att af skolöfningarna sig begagna, så är ju äfven detta tillhörande samma föremål och af samma beskaffenhet.