Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Leträlbanbe äter sättet för benna Orunb-tonbs inrättanbe, kafva bitskotten ej kunnat unbgä kinna riktigbeten alben anmsrknivg, att ifrägavaranbe Kapital, lili sitt 2»4 8 t riksoell baneo-I7lskottcns jemna belopp ^00,000 btilr pä r,r sedel reverseradt, ej skulle motsvara 8,xki,»",let, Iivarföie oek Iftskotten numera kinsell ifiaägavarands 8um,na böra utställas I flere sedlar, ställde ^ill banken eller Ordres »eli bärande kj procents ränts, likväl med vilkor, kitt minimi-beloppet » de utställde suminorna ej mä ökveistiga 10,000 bidr. Utskotten tro jemväl att en amortissementsfond i framtiden bör till inlösen af clesse sedlar anslä.s, men dä lör närvarande viri jemförelse .-,5 8tatsVerketz bebof af öfverskotterne till andra för fäderneslandet vigtiga ändamål, någre medel dertill ej annorlunda än genom bevillning s^nas kunna anskallas, samt någon vada, efter Utskottens, öfvert vgelse ej
Frågan är således den: hvilken är den bästa? — och då tror jag, att Utsk:n bort gifva tillkänna, huruvida de anse den nu stadgade vara den bästa, ty delarne måste väl stryka för det hela, d. v. s. att om den October är bästa tiden, skulle de öfriga tiderna ej komma i fråga. Detta är likväl obevist. Jag får fästa den värde talarens uppmärksamhet derpå, att här också icke är fråga om olika tider, utan om en enda bestämd tid, nemi. midsommartiden, som både i dessa motioner och vid förra riksdagen - Den 16 Januari e. m. a4g dagen blifvit föreslagen, likasom jag ur skyldig att för R. o. Ad. anföra, att jag i Ridd.cancelliet tagit reda på ifråga va r. motioner och funnit den ena nästan ordagrannt lika med ett betänk, från BorgareShs ledamöter vid förra riksdagen. De äro nästan veibotim af samma lydelse och innehålla många upplysningar, hvaremot jag finner attUtsktns betänk, upplyser ingenting. Jag anhåller om afslag å detta betänkande. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos:r, först till bifall och derefter till afslag å betänk., hvilka båda propositioner blefvo med ja och nej besvarade. Hr Landtm, förnyade derefter sin propos. till bifalla betänkandet. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna att ja öfverröslat nej. Hr Aminoff, Frih. Cederström samt Gr. Taube, Gustaf Joli., begärde votering. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg 1 att ja-propos:n borde innehålla bifall och nej-propos:n af! slag å betänkandet. Hr Aminoff: Jag skulle önska att contra-propos:n finge blifva återremiss. Frih. Cederström:
Enligt skol-direktionens i Stock holm underdåniga skrifvelse tili Kongl. Majit rörande regleringen af skol-undervisningen i hufvudstaden, är den yngste läraren vid Clara skola äldre i tjernsten, än den ödsle vid Jakobs, och den äldste vid Catharina yngre, än den yngste vid Maria o. s. v. Sådana missförhållanden skulle försvinna och en större trygghet för framtiden beredas läraren, om i allmänhet tjenstgöringstiden, då den är för nit och skicklighet vitsordad, lades till grund för uppflyttningen, utan afseende pä äldre lärares afgång. 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14-8. Den olikhet, sorn inom elen fåtaliga lärare-personalen vid en enda skola framträder så bjert och så tryckande, jemnar sig inom den talrika mängden af rikets alla lärare och staten uppträder här hufvudsakligen såsom medlare mellan de alltför stora ytterligheterna af en oväntadt hastig fortkomst och ett stillastående, hvars gräns man icke känner. Läraren kunde på detta sätt med visshet veta när han hade att påräkna en större löneinkomst ; han kunde med större trygghet ordna sina ekonomiska förhållanden och ega i den säkra utkomsten någon ersättning för löne-förmånernas ringa belopp. Hvad beträffar förhållandet till andra kretsar af embetsmanna-verksamhet befinner sig läraren, i afseende på det olikartade i tjenstgöringén på olika platser, i en alldeles egen ställning, hvilken gör det här omförmäida systemet inom läroverket användbart på ett sätt, som icke inom någon annan förvaltningsgren eger rum. Inom öfriga grenar af förvaltningen ärö embetena inom olika grader till sin art olika och fordra olika egenskaper, hvilka alltid skola göra bibehållandet af bestämda platser och särskild befordran till hvar och en af dem erforderlig. Bien undervisningens uppgift förblifver, inom samma afdelning af det offentliga uppfostrings-verket, sig hufvudsakligen lik; hvarföre lärarnes fortskridande till högre lön redan nu sker efter ålder, och endast den förändring skulle genom den föreslagDa ordningen inträda, att fortskridandet finge beräknas efter en gemensam regel för hela riket, i stället att den för närvarande eger rum inom hvart läroverk för sig.
Svaranderne försäkra sig äfven, att då en längre tids erfarenhet visat, dels att gevären vid Eskilstuna Faktori uppgått till en allt för dryg tillverkningskostnad i anseende till Faktoriets dåliga beskaffenhet, dels att de öfriga gevärsfaktorierna icke heller varit i stånd att årligen tillverka ett erforderligt qvantum gevär; och då härigenom uppkommit ett, om ock blott temporärt, öfverskott på föregående års anslag till gevärs fabrikation; har en förnuftig omtanka fordrat detta öfverskotts användande till anstalters vidtagande, hvarigenom Kronans Faktori så kunde utvidgas och förbättras, att ett större antal gevär med betydligt nedsatt kostnad der kunde tillverkas, hvadan i sjelfva verket det föremålet, hvartill anslaget varit gifvet, eller gevärstillverkning, blifvit befrämjadt, enär Staten, genom det minskade tillverkningspriset, i tidens längd mångfalldigt återfår de gevär, som med den till byggnaden använde summan kunnat erhållas, om möjlighet varit att, under tiden emellan 1834 års och sednaste Riksdag, densamma till gevärstillverkningen använda. Svaranderne kunna icke heller dela JustitieOmbudsmannens tanka, att det skulle vara Konungen förmenadt att emellan Riksdagarne använda någon del af de till ett visst ändamål af Rikets Ständer anslagne medel, för sådana inrättningars tillvägabringande, utan hvilka det under tiden visat sig, att ändamålet alldeles icke, eller blott ofullständigt under en lång framtid, skulle kunna vinnas. Sålunda hafva till exempel medel, afsedde till förråders förstärkande, hittills ofta blifvit använde till byggnader, hvaruti förråder skulle förvaras. Den nu anmärkte Regeringsåtgärden har i jemförelse härmed det företrädet, att den befordrat sjelfva åstadkommandet af den materiel, för hvilken anslaget egt rum. Svarandernes försvar vid fråga om medlens disposition ligger för Öfrigt i deras i svaromålet i denna sak förut framställde frågor, hvilka Justitieombudsmannen, i deras tanka, långt ifrån nöjaktigt besvarat:
Hr Grin o. Ordf:n hemstälde att del nu sednast bordlagda af Bevilln.Utsk. afgifna mern. N:o 28, såsom innefattande svar å en Kongl, propos. i ett ämne, hvarom det syntes angeläget att beslut snart blefve fattadt, måtte få upföras främst å föredragmslistan för nästa plenum, hvilket bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. Tliorsdagen den 14 Augusti 1851. Plenum kl. 1 e. m. Justerades 6 prot.utdr. för gårdagens plenum samt pleniprot. för d. 28 sistl. Juni. Föredrogs men bordlädes ånyo, på begäran af Frill. Palmstjerna, Carl Otto, och Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh., Bevilln.Ulskis i gårdagens plenum första gången på bordet lagda mern. N:o 28, i ani. af K. M:s nåd. propos., angrde ifrågasatte förändrade tullbestämmelser för raffineradt socker och sockersirap. Föredrogos ånyo och biföllos Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 12 och 13 dennes på bordet lagde ullåtm. N:o 37, i ani. af K. M:s nåd. propos. om förhöjning i post 14* - 212 Den 14 Augusti. skjulslegan samt ätskillige inom RiksSt:n väckte frågor om för* ändringar i sältet för utgörande af postskjutsen, om anslag till beredande af lindring deruti samt om dess öfverflyttande å gästgifveriskjutsen m. m.; och N:o 38, i ani. af väckt fråga om stipendier för Folkskolelärare, som å Institutet för döfstumma och blinda genomgå en kurs i melhoden att undervisa döfstumma. Ånyo föredrogs Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 12 och 13 dennes på bordet lagda utlåt.
För min del tror jag, att om Konung och Ständer besluta att en sådan undersökning skall äga rum, blir det en lag, som icke den enskilde kan undandraga sig att åtlyda. Vidare har Hr von Hartmansdorff frågat, huru en sådan undersökning skulle utfallit, om den företagits innan D:r Stenhammars reservation afgafs. Jag skulle föreställa mig, alt i sådant fall hade D:r Stenhammar icke behöft nedlägga en sådan möda på denna förtjenslfulla reservation. Vidare har Hr von Hartmansdorff jemfört denna fråga med den händelse, att en enskild man blefve besvärad med en rättegång, hvarvid Rivon Hartmansdorff yttrat, att om detta också icke blefve farligt för hans äganderätt, kunde han likväl blifva utarmad genom de kostnader rättegången åbragte honom. Jag tillåter mig i detta afseende föra till minnes, att R. St. vid sista riksdagen beslöto, alt äganderätten till en kungsgård på Öland skulle blifva föremål för en laga undersökning, ehuru icke särdeles tvifvelaktiga documenter om äganderätten voro förhanden. Ägaren fick likväl,behålla sin egendom, ehuru han visserligen fick vidkännas några kostnader, och i Ihy fall tror jag, att kyrkorna i Halland äga så goda tillgångar, att de lättare kunna betala en sådan kostnad än 432 Den i Murs f. m. cn enskild man. En annan talare liar nemi. förut upplyst, alt de äga två tredjedelar af lionden och dertill äga de inkomsten af dessa kyrkohemman. Slutligen har man velat jemföra denna attack mot äganderätten, såsom man säger, med tidningarnes anfall. Jag tror icke, att dennna jemförelse är fullt riktig, ty här gäller beskrifven lag, hvilket icke är fallet med de sednare. Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Frih. Raab yrkat ovillkorligt bifall till Utsk:s utlåt., men Grefvarne Cronhjelm och Wrangel föreslagit, att detsamma mätte bifallas med af dem tillstyrkta särskilda tillägg. Härvid anmälde sig och yttrade Gr. Cronhjelm:
Gouvernanter och informations-frunlimmer i privata hus . » » 1: — Fruntimmer, som hemma hos sig hälla Pensions-inrättningar eller Skolor, betala i sådan egenskap ingen afgift efter denna artikel. Hampvräkare, R:dr Runt 1: 30. Hofmästare, hos private » » 7: 30. Hushållerskor och Husmamseller, » » 1: — Huspredikanter, som i vederbörlig ordning dertill blifvit kallade » » 23: — Hyrlakejer, » » 3: •— Hårfrisörer, som icke äro borgare » » 1: 30. Hästhandlare, eller sådane, hvilka, såsom yrke, sälja och byta hästar, erlägga, utan åtskillnad på hufvudman eller följeslagare på resor, hvarje person, som sig med sådan handtering befattar » » 18: 73. Och skall med vederbörande Uppbördsmans qvittens styrkas, att Bevillniags afgiflen för löpande året blifvit riktigt erlagd eller säkerhet derför ställd, innan Konungens Befallningshafvande eller vederbörande magistrat meddelar dem pass, hvilket pass bör ultryckeligen innehålla, att de lill en sådan handel äro berättigade. Jernbärare, vid Stångoch Tackjerns-vågar . R:dr R:mt — 7 5. Kammarjungfrur, lika med betjenter. Kammartjenare, » » 3: 75. Kockar hos private » » 7: 50. Skeppskockar, se Sjömän.
Bor* gare-Ståndets utlåtande i detta ämne, har ansett sig förbundet att icke fördröja med den befattning som genom åberopade Remisser blifvit det samma ålaggd, samt vid granskning af de häri förekomna omständigheter, med fästad uppmärksamhet tillika å det hufvudsakligen åsyftade ändamålet, ansett sig genom förberorde uppdrag vara entledigadt fran all förbindelse att följa den grund, som vid 1812 års. Riksdag af Riksens Höglofl. Ständer blifvit antagen, då för ^Sjötullens förhöjande ett maximum blifvit Satt af loo proCent, eller dubbelt af den å hvarje perse» dt 1 varande Tull-afgift, utan finner Bevillningsutskottet lämpligt , det Riksens Hoglpfl. Ständer öfverlemna till Kongl. Maj:t att med hänsigt till landets väl och båsta, efter de omständigheter som kunna sig förete,Sjötullen i lämpelig mårt förhöja, hvarmed den underdåniga anhållan tillika torde böra förenäs, att ofver de inflytande medlen och deras användande till anslagna behof, vederbörande Verk förpligta*, alt vid en blifvande Riksdag behörigen redovisa. Hvilket dock Riksens Hoglofl. Ständers egen upplysta pröfning vördsamt underställes. Stockholm den 18 .luli 1815. På Den 30 Juli. 1717 På HÖgl. Riddersk. På Hogv. Prest Stån och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Carl Stellan Mörner, Olof Bjurbäck. På VäUofl Borgare' På Hederv. Bonde Ståndets Ledamoters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Nils Limnelius.. Joli. Magn. Wessing. Henr Christ, Zaar» Utdrag af Protocollet, håhet hos Högloft. Ridder skalet och Adeln den 20 Juli 1815- S. T). Föredrogos. till afgörande Särskildta Utskottets Betänkanden och Utlåtanden rörande förlägenheten i allmänna rörelsen m. m., och hlefvo de deruti gjorda tillstyrkanden af Ridderskapet och A lein antagna, blott med följande undantag:
För egen del har jag ingen ting e'niot huru hög inqvartering Riddcrskapet och Adeln sig ätager. Efter nägon kort öfverläggning fann Riddrrskapet och Adeln tjcnligast och med sin mening wid Beslutets fattande bestämdt öfwercnsstämmande, att i Protocolls - Utdraget blott den hittills wanliga method skulle säsom fördelningsgrund för inqvartcringm nämnas. Under det denna rättelse werkstäldeS, upläste Herr bloräenstoipe, AmZars, följande kill Protokollet: Ehuru det är en berömwärd Regel, att hwar och en bör pä hederligt och lofligt sätt förnämligast iakttaga alt hwad som befordrar ens närvarande eller tillkommande wälfärd eller, som man säger, icke försumma egne angelägenheter, anser jag dock i tvifla fal Vefla bgnamärken brlligtwis böra uraktlätas: Ibland befle spncs mig med skäl kunna räknas, dä nägon af egen fri wilja eller genom ett wunnlt förtroende ätagit sig ett eller annat Fullmägtigskap. OcnneS ovillkorliga pligt är säkerligen dä, att till dm xttersta point 104 Den 6 September. point redeligen fullgöra det samma, samt ätminstone icke uraktläta, än mindre uphöra med hwad ett Ombud manligen tillhörer, utan att gifwa sin principal tillkänna hindren eller omöjelighetcn, akt med Fullmägtigstapct fortfara. Att samma principe äfwcn bör följas, samt äfwcn genom Lagarna är tilläten, kan ej bestridas. Men att som stedt ivid denna Riksdag, flere personer, i mänga wcckor, ja mänader hafira abscnterat sig, som förut blifwit walde till Ledamöter uti de mäst angelägna Utstött; detta har bäde förundrat mig och troligen wäcker flere af Riddcrstapets och AdelnS missnöje, halst som genom deras fränwaro säkerligen Riksdagsärcnderna blifwa uppehällna. Jag fär derföre hos Högloft.
Hospitalen och barnhusen, hade, meri bibehållande af den närmare styrelsen i landsorterna, på samma fot som kyrkolagen utstakat, år 1763 ställts under öfverinseende af en Rikets Ständers förordnade deputation, som dock vid 1765 års riksdag upphört, hvarefter år 1766 förordnats att hospitalen och barnhusen i riket samt förmyndare-kammaren och husfattigkassan i Stockholm skulle ställas under en Kongl. Ofver-direktion, hvilken borde inför Ständernas ombud vid hvarje riksdag redogöra; men efter statshvälfningen år 1772 hade öfverstyrelsen af hospitalen och barnhusen i allmänhet uppdragits åt två Seratimer-riddare för hvilka instruktion utfärdats den 29 Mars 1773. Sådan förblef styrelsen intill år 1787, då Konungen stiftade ett Serafimer-ordensgille hvilket, enligt dess ännu gällande instruktion, skulle hafva öfverinseende öfver alla hospital och barnhus, Stockholms stads barnhus likväl undantaget. Serafimer-gillets befattning, vid fattigvården kunde dock numera anses obetydlig, emedan blott 3:ne barnhus, nemligen Malmö, Lidköpings och Gustafsbergs vid Uddevalla, för närvarande stöde under dess inseende. I landsorterna lät visserligen Gillet genom landshöfdingarne utdela uppfostringshjelp åt fattiga barn, men för öfrigt vore dess befattning inskränkt egentligen till sjukvården, förnämligast den som rörer sinnessvaga. De egentliga fattigvårdsärendena från församlingarne hade sedan gamla tider i l:sta instansen algjort* af Konungens befallningshafvande, hvarifrån de, i fråga om landet, fullföljts hos Kammar-kollegium och, i fråga om städerna, omedelbart hos Konungen.
Sålunda hade hon en gång förut, innan kyrkoherden afhörde henne, bland annat, talat om byns majstång, hvilken sedan urminnes tider haft sitt rum vid byns mest öppna plats, var försedd med en vindflöjel, och gjorde således ett visst gagn såsom vindvisare hela året om, tills midsommaraftonen åter var för handen, då den af byns och närgränsande ungdom bekläddes med löf och blomster och urblåsta ägg, samt då äfven utgjorde ett stort och rätt oskyldigt nöje, för både de gamla och ändå mera, de unga. Men denna stackars oskyldiga och verkligen nyttiga majstång fördömde predikopigan i ringande rot och in uti djupaste blåkulla, försäkrade att flöjeln blott pekade på djeflar, och att de förmenta tomma äggen vid nogare betraktande voro alldeles smäckfulla med smådjeflar, samt att dylika sutto öfver allt i det torra löfvet och de af blåsten afslitna blomsterkransarne, samt «regnade ned såsom ett åskregn» på alla dem som gingo under stången. Äfven hade hon – allt förr än kyrkoherden afhörde henne – med stor ovilja apostroferat en gammal afskedad husar, som nästan icke vetat göra sig annan förtjenst, än att på en äfvenledes gammal och sprucken fiol, då och då spela upp en glad och muntrande dans för ungdomen i trakten, och derigenom förtjenat litet till sitt och barnens uppehälle. Honom, alla tänkbara lekstugor och den arma oskyldiga fiolen, fördömde hon öfver en bank, såsom djefvulens påfund och fröjd, samt försäkrade att högstdensamme (djefvulen) skulle taga både spelande och dansande, samt att inuti fiolen fanns «en hel lekestufva af bara idel smådjeflar, som der förlustade sig, och kröpo ut och in genom ljudhåla», ganska synliga för predikanten sjelf, fast osynliga för alla hennes «syndiga åhörare», hvilka alla voro «syndaträlar, som både lefde och dogo, gingo, stodo, lågo och hoppade i idel synd öfver öronen.»
Kommerse-kollegium, med bifogande af transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 14 Oktober innevarande år afgifna underdåniga berättelse öfver verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860, enligt hvilken det blifvit anmärkt, att uti den vid räkenskaperna för härvarande Navigationsskola fogade inventarieförteckning funnos, såsom förslitne och oduglige, afförde åtskilliga förtecknade effekter, utan att något värde å dem blifvit utsatt, anmodat Direktionen för skolan att öfver berörde anmärkning till Kongl. Kollegium med utlåtande inkomma ; och får Direktionen alltså, med anledning häraf, vördsamt meddela, att afföring i inventarieförteckningen öfver skolans effekter till något värdebelopp af sådane persedlar, som befunnits förslitne och oduglige samt sålunda åtminstone för skolans bruk och behof utan allt värde, grundar sig på det allt hittills följda samt jemväl af vederbörande Revisorer godkända eller åtminstone utan anmärkning lemnade sätt för inventarieförteckningens uppgörande och värdebeloppets bestämmande, hvilket sätt ej heller torde medföra någon förlust för skolan, enär förteckningen likväl upptager ifrågavarande persedlar (ehuru utan åsatt värde) och sålunda utvisar, att de i allt fall finnas i behåll samt fortfarande vårdas i afvaktan på föreskrift rörande deras disposition eller realiseriug. Direktionen, som, för sin del, anser det sålunda hittills härutinnan följda systemet det rätta, torde få utbedja sig Kongl. Kollegii benägna föreskrift, huruvida samma — 304 — system vid uppgörandet af innevarande års inventarieförteckning får följas eller om sådan ändring, som Herrar Revisorers anmärkning synes antyda, hädanefter bör iakttagas. Götheborg den 29 November 1862. JAMES DICKSON. CARL O. KJELLBERG. TH. W. TRANCHELL. CARL WESTERBERG. Carl Fr. Jacobsson. H3JJL0M OAASi AOflATé T A (Gefle Navigations-skola.) Till Kongl. Maj:ts och Rikets Kommerse-kollegium.
1: o I tvetydiga fall skall man hellre fria än fälla och se mer på ämnet och tanken än uttryckets lagstridighet. Som missbruk av tryckfriheten anses: 2: o Förnekelse av en Gud och ett liv efter detta eller den rena evangeliska läran. Skriften konfiskeras. 3: o Gäckeri med Gud, gudstjänsten och sakramenten. Böter. 4: o Allt lastligt yttrande om konungen eller hans gärningar och kungahuset. Skriften konfiskeras. 5: o Smädliga uttryck om någon av kungahuset. 6: o Smädliga uttryck om ständerna. 7: o Uppmaning till myteri och uppror 8: o Smädliga uttryck om rikets ämbetsmän och tjänstemän, vad gäller deras ämbete. 9: o Förargliga eller till osämja ledande omdömen och yttrande om främmande makt, deras överhet, regering, regeringssätt, sändebud och höga ämbetsmän. 10: o Kungörande i tryck vad som avser statens underhandlingar med främmande makt. 11: o Angrepp mot enskild man, vilka gå ära för när och förklenar någons rykte. 12: o Lögnaktiga uppgifter och vrånga framställningar till allmänhetens förvillande. 13: o Sedernas vanhelgd, vare sig genom offentliga läror till någon last, som sårar ärbarheten eller framställningar av någon lasts utövning. Konfiskering betyder oftast att inga nya skrifter får ges ut. § 4 1: o Hovkansler skall vaka över all utgivning. 2: o I varje stund, som en skrift lämnas till försäljning eller sprids skall ett exemplar lämnas till hovkanslern eller i orterna till hans ombud. 3: o Kvarstad skall meddelas efter 8 dagar i huvudstaden och 1 månad i orterna, annars gäller den inte. 4: o Den som inte sätter ut namn, tryckort och årtal eller undandrar sig att lämna ett exemplar till hovkanslern skall dömas till ordningsmål. Den som döms kan besvära sig hos konungen. 5: o Så snart hovkanslern får vetskap om någon förbrytelse skall han åtala vid domstol. 8: o Anser hovkanslern att ett dagblad är vådligt för allmän säkerhet eller förnärmar någons personliga rätt må han verkställa omedelbar indragning. Sedan ankommer det på Kongl Maj: ts förordnande om utgivare får utgiva något annat dagblad.
Sedan började sfinxen förfölja mig, alltiiirnt grymmare och grymmare: lös min gåta, eller jag uppslukar dig: 1 % min ständiga fråga: hvarför ar jag till? svarar retenskapen med sidaut, som icke angår mig. Liksoni vetenskapen hade jag intet annat val, an att förena mig med den sekelgamla kören:: lifvet ar c n odraglig börda!, Jag ville döda mig. Di fick jag idén att betrakta, hur den ofantliga massa menniskor lefva, hvilka icke skom vi, de s. k. högre klasserna, öfverlemna sig åt tankens spekulationer, men arbeta och lida, och som äro lugna och på det klara med lifvet. Jag begrep, att man måste lefva sasom de, atergg till den enkla, enfaldiga troii:. Meddelanden fran förbundet. en 25: te maj höll förbundet, under riksantiqvarien Hildebrands ordförandeskap, sitt årsmöte. Dervid upplästes förbundets arsberättelse för 1886, hvilken medföljer detta häfte till alla prenumeranter å Dagny. Man finner af densamma dels att förbundet vunnit en allt större anslutning, i det medlemmarnes antal stigit från 886 till 1,185; dels att förbundets verksamhet och arbetet på dess byrå haft nara dubbelt större omfång, jamfördt med föregående år. Så har beloppet af fasta löner för befattningar, anskaffade genom byriin, vuxit från ~ o, o o o till nara 2 2, 0 0 0 kr. m. m.; dels att förbundet, mot en kostnad af endast 246 kr. 91 öre haft, fördelen att i Dagny ega ett eget organ inom pressen för sina intressen, m. m.; dels att en $&amp;al af Fredrika-Bremer-Förbundet blifvit upprättad i Malmö, under fröken M. Silows ledning; dels slutligen att valen icke föranledde någon annan ändring i styrelsens sarrimansattning, an att i stallet för fru G. Weidenhjelni, som undanbedt sig aterval, ingick fröken Lotten Dahlgren. För öfriga hänvisas till den rikhaltiga årsberattelsen.