Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med den öfvertygelse om behofvet af rättelse och ändring i allmänna penningeställningen och creditväsendet, som folkets iullmägtige och dess representanter böra hafva medfört till denna riksdag; med den erfarenhet, som gemensamma öfverläggningar lemna, samt med de medel till befor - Den 5 Maj f. m. drande af ett bättre tillstånd, som närvar, tid för handen erbjuder, bör det, sorn pröfvas nyttigt och nödvändigt, ingalunda komma att uteblifva eller stå tillbaka derföre, att det kräfver ihärdigt och vidlyftigt arbete samt af Statsmagterna erfordrar en allvarlig och enig samverkan. Jag hoppas, att BancoUtsk:s betänk, blifver återremitterad t, och anhåller vördsamt hos Ed. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt H. R. o. Ad., att detta mitt anförande får åtfölja återreinissen till BancoUtskottet. Hr Lefre'n: Jag vill ej ingå i försvar eller försök till vederläggning af de manga frågor, den siste talaren nu på en gång framställt. Jag anmälde mig, då jag trodde, att talaren skulle hålla sig till den punkt, som nu är föremål för öfverläggningen; och då jag hoppas, att talaren skall vid hvarje särskild punkt få tillfälle att höra utredningen af de frågor, han vidrört, afstår jag från att derom nu yttra mig. Frih. Rantzou: Det ämne, som nu utgör föremål för H. B. o. Ad:s öfverläggning, är ostridigt det vigtigaste , som vid denna riksdag varit och blifver föremål för Representationens beslut, och dehär således icke utan en viss känsla af farhåga, som en hvar representant börjar forskningen derutinnan. För mig särskildt är det en desto mer oeftergiflig pligt att oförstäldt yppa de resultat, hvartill jag efter denna forskning kommit, som både allmänheten och BancoUtsk. synas åt mitt första anförande i ämnet hafva lemnat en för mig ej mindre smickrande än tillfredsställande uppmärksamhet. Med samma syftemål, med enahanda uppfattning af representantens vigtiga och ansvarsfulla kall sorn jag der angifvit, går jag äfven nu att, i anledn. af BancoUtskrs betänk.
Fröt. l83f. 4 8aml. 1 A/d. 3 i5:de Häftet. so Stats-VtskotCets Utlåtande N.o 6jf. för hvars uppkomst och befordran enskilde märt nedlagt betydliga capital, ulan att dervid hafva tillgodonjutit nå-: got biträde af allmänna medel, kan, medelst beviljande för stångjernsoch ämnes-smiden af vissa frihets-år, på det af Motionairen föreslagne sätt, utan något egentligt bidrag af J Stats-Yerket, understödjas. Och lära Rikets Ständer, i händelse bifall härtill lemnäs, derom till Kongl. Majit afgifva underdånig skrifvelse. Stockholm den a3 April i834. Ankom till Exp.-Utsk. den April kl. 8 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om skatteköp af hemmanet Norrgrytstorp, till Klockare-boställe för Carlskoga Församling. Cl. A.) Riksdagsfullmägtigen Anders Ericsson från Örebro Län har, uti ett till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet samt till Stats-Utskottet remitteradt memorial hemställt, att Carlskoga Församling måtte, med förmonsrätt efter vanlig skattläggnings-method, få till sig lösa det på Immetorps allmänning i nämnde Län belägne hemmanet Norrgrytstorp, |:dels mantal, för att till boställe åt Församlingens Klockare upplåtas; i hvilket afseende Motionairen anfört, ätt så väl Klockare som flere Kyrkobetjente i berörde Socken skola innehaft jord och kålgårdar å lägenheten Kyrkotorp, men derifrån blifvit skiljde sedan Boforss Säteriegare vid medlet af 1700-talet förvärfvat sig frälserätt å nämnde lägenhet; hvarefter Socknens Klockare icke bekommit annat bidrag af Kronans hemman eller egor, än rätt till höfångst eller slotter å ofvanberörde allmänning, hvilken dock numera blifvit, genom auction, försåld, utan att undanlag af samma höfångst eljer slotter egt rum.
Då de i riket anställde Landtmätare, ehuru deras mödosamma tjenstgöring har till följd, att de i allmänhet tidigare än andre tjenstemän blifva urståndsatte att behörigen verkställa de dem åliggande arbeten , likväl vanligen af behofvet tvingas att antingen sjelfve fortsätta en tjenstgöring, hvars fordringar de på ålderdomen icke förmå att nöjaktigt uppfylla, eller ock i åratal betjena sig af vikarier, hvilket i längden ofördelaktigt inverkar på tjenstgöringen, har Öfver-direktören vid General-landtmäteriet i underdånighet hemställt, det Kongl. Maj:t, för att sätta Förste och Andre Landtmätarne i tillfälle att vid högre ålder frän sina tjenster afgå och lemna rum åt efterträdare med mera verksamhet, måtte i nåder f>ereda desse landtmätare, i likhet roed hvad för åtskilliga andra tjenstemän vid lands-staten numera vore bevil jarit, rättighet att, efter omkring 40 år, tiilbragle i statens tjenst, vid uppnådde 65 lefnadsår samt då läkarebetyg öfver försvagad helsa af dem företes, vid afskedstagandet undfå högre pensioner å allmänna indragnings-staten, än som hittills varit för dem bestämda, till likhet med deras för nödtorftig bergning otillräckliga löner, och har öfver-direktören, vid jemförelse med hvad bemälde landsstats-tjenstemän bestodes och i betraktande af det rum, landtmätare, i hänseende till desse, uti civil-stateus pensions-iniättning intogo, samt de inkomster, de, utom lönen, kunde i tjenslen förvärfva, ansett pensions be - Kongl. Maj.ts Nåd. Propcsiion, N.o 49- 9 beloppen böra bestämmas till 900 r:dr för förste och 600 r:dr för andre landtmätarne.
Jag hade verkligen vågat hoppas, att StatsUtsk. skulle mera fäst sin uppmärksamhet vid ett ämne som detta, på hvars utgång större delen af en hel class medborgares väl eller ve beror; och jag har svårt att föreställa mig, att en årlig summa af ej större belopp än r:dr 12 sk. b:co med derunder inbegripna 340 t:r spannmål, hvilka dessutom, efter naturens ordning, småningom och kanske årligen amorteras, skulle för statsverket blifva synnerligen känbar; åtminstone blir den det säkerligen mindre för detsamma, än för de individer, som, enligt Utskrs tillstyrkan, derutaf skulle blifva i mistning och hvilkas hela framtid beror på utgången af denna fråga. Jag skulle våga tro, att delen sådan uppstår, statsverket som hjelpare bör mellankomma, — en princip, som, tills datum af R. St. hyllad, i närvarande casus skulle blifva, om jag ej misstager mig, det första beviset på motsatsen. Jag hade så mycket mera vågat smickra mig med hoppet om bifall till min begäran, som Utsk. tillstyrkt löneförhöjning för Gottlands Nationalbeväring. Der t. ex. äro alla capitainerna uppförda till 4oo r:dr btco lön, en summa, som blott 4 capitainer vid Lifbevär:s-reg:tet uppbära (de 5 andra hafva 'endast 34o r:dr), ehuru väl dessa för sina platser betalat ett accord, stort 2,066 r:dr 32 sk., då vid Gottlands Nationalbeväring inga aecorder deremot finnas. Jag anser visserligen ej den för Nationalbeväringen på Gottland för obillig eller för högt upptagen, snarare tvärtom, men vågar tro, att en förbättring i Lifbevärts-officerarens X) c ii 27 Maj. lönevilkor lika mycket, om ej ännu mera, af billighet och rättvisa är påkallad. Må man läsa min motion i ämnet och pröfva den contanta behållning, hvar och en af dem har, sedan alla afdrag blifvit gjorda!
Den värde Talaren, som sist yttrade sig, har sagt, att man fattat sitt beslut om Anslaget af de 60,000 R:dr åt Undervisningsverken, innan man tagit den lingasle kännedom om Statens behof. Jag får deremot erinra, att detta anslag icke beviljades förr än Statsregleringen här varit föredragen och återremitterad. Ytterligare har samma värda ledamot sagt, att beslutet derom var en följd af dessa små intriguer, som föranleda Ständerna att afgöra vissa delar af Statsutgifterna, innan sjelfva Statsregleringen förekommer. Deremot får jag påminna, alt då Kongl. Majrts Proposition i detta ämne här på Riddarhuset Den 8 Oetober e. in. förekom, behagade Herr Grefven och LandtMarskalken ganska riktigt föreslå, att den skulle remitteras till StatsUtskottet. Om detta hade skett, så hade förmodligen saken förekommit på samma gång som de HufvudTiteln; men just Herr Hjerta begärde då, att den Kongl. Propositionen äfven skulle hänvisas till Ekonomiutskottet. Om han derunder åsyftade någon intrigue, vet jag ej; men ganska väl minnes jag, att en sådan remiss af mig bestriddes, emedan jag då likasom alltid ansett obehörigt alt StatsUtskoltet sammanträder med Ekonomiutskottet, som är talrikare än StatsUtskoltet, och röstar öfver anslag hvilka det endast tillhörer StatsUtskottet att föreslå. Det förundrar mig verkligen, att finna en af dem, som gifvit oss den mot Statsregleringen riglade contraplan, att afslå alla begärda anslag, just vara den, som fört en anslagsfråga på sidovägar från det Utskott, hvartill hon rätteligen hort. Man har sagt, att Utskottet ej kände, huru det stod till med Läroverkens inkomster. Om så är, befarar jag, att felet ligger hos UlskottsLedamöterne sjelfva, ty redan innan 1820 års Skolordning ulgafs, hade man utarbetat fullständiga uppgifter på alla Läroverkens tillgångar och utgifter, hvilka jemte fullständiga tabeller deröfver bilades den sista Commiltens underdåniga Berättelse, och meddelades StatsUtskottet.
Men då jag måste befara, att denna mening lika litet skall förmå göra sig gällande inom Riks-Stånden, som i Utskottet, vågar jag, till vinnande af någon rättvisa i detta fall, vördsamligen föreslå, att 3;dje mom. af 3^ §. måtte erhålla följande förändrade ordalydelse: Den, som erhållit högre caracter, än som åtföljer innehafvande tjenstegrad, och vederbörligen styrker sig hafva, efter behörigt förordnande, minst ett år förrättat den tjenst, som motsvarar den högre caracteren, erlägger icke under samma tid eller derefter för densamma någon bevillning. 3:o Emot de förändrade föreskrifter, i afseende på mantalsoch skattskrifningen, som 3cj §. af Utskottets förslag innehåller. Utan att i stöd af egen erfarenhet kunna afgöra, huruvida dessa föreskrifter varit af behofvet påkallade, förenar jag mig blott i den reservation, som Grefve Hamilton, Jacob, vid Utskottets Betänkande N:o 12 afgifvit, och hvari åtskillige af Utskottets ledamöter instämt. 4:0 Emot Utskottets beslut att tillstyrka den förändring af §. 113, att Landshöfdingens rösträttighet i Pröfnings-Comite* måtte upphöra, hvilket jag anser så mycket mer obilligt, som, enligt Utskottets förslag, Kronans ombud icke eger rätt att öfver Pröfnings-Comitéens beslut anföra besvär. 5:o Emot den föreslagna ändringen af §. r4q, hvarigenom den staden Borås hittills medgifna lindring i bevillningen för bandel och rörelse skulle upphöra, och torde jag, såsom skäl för min reservation i denna punkt, endast behöfva anföra de dubbla olyckor, som Öfvergått nämnde stad, hvilken, dem oagtadt, alltid nödgats betala ränta å de af Staten beviljade lån, samt dessutom erlagt en, i förhållande till andra städer al samma storlek, ojemnförligt hög beyillnings-summa.” Bilaga till Bevillnings-Ulskoltets Utlåtande, N.O 27. 3 Herr Fiiherre Gyllenstjerm har reserverat sig emot beslutet om Mantals-skrifnings Comitéers införande.
Den sorn anser alt af hankens, enl. t83g års hufvudbok, utöfver grundfonden reserverade vinst-och capital-öfverskott skall först hildas en reservfond af 1,000,000 r:dr b:co, voterar >a» den det ej vill, voterar »ej; Vinner nej, anser R. o. Ad., att ingen del af ifrågavar. medel skall användas till bildande af någon reservfond för banken. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 34. Nej — 69. Hr Frih. o. Landtm, yltrade, att nu förekomme frågan 0111 dispositionen af den ifrågavar. ränlevinslen och capital-öfversko t te t. Hr Lagerhjelm: Sedan R. o. Ad. nu afgjort, att ingen del af bankens ifrågavar. räntevinst och capital-öfverskott kommer att användas till reservfond, så anhåller jag att fa yttra mig rör:de dessa medels användande. En värd talare har invändt, att det vore för tidigt att derom fatta beslut, innan vederb. Utsk. deröfver blifvit liördt. Det har icke Den 21 November e. m. 23g varit min mening att så förfara, ty jag har icke tillstyrkt annat, än att Ståndet, då det kommer att taga sitt beslut rörrde extra-slatsregler:n, hvaruti jemväl förekomma frågor om anslag lill inrikes cominunicationer, skulle hafva reserverat sig medel, på det att Ståndets beslut må kunna blifva åtföljdt af anslag. Jag tror icke, att SlatsUlskis förslag till ex Ii a-stalsreglering , sådant det finnes uti betänk. N.‘o 354, kommer alt bifallas utan återremiss. Om så sker, så kommer StatslJtsk. naturligtvis alt utarbeta de förslag, som vidare kunna komma i fråga, och har då vidsträcktare medel alt disponera än Utsk. hade, då det uppgjorde sitt nu afgifva förslag till extra-statsreglering.
Maj:ts nådiga lego stada af d. 5 maji 1805, icke alla till årstjenst skyldige skaffa sig sådan tjenst, äfven som att tjenstlöse personer obehörigen hyses m.m; följande § måtte uti by-ordningen införas till efterlefnad: Husbonde, som hos sig låter skrifva någon sådan tjenstskyldig person, hvilken i hans årstjenst ej verkeligen nyttjas, och hans underhåll och lön ej njuter, böte dubbelt emot hvad 2 §, 2:dra art. af Kongl. legostadgan i thy fall utsätter el. 6 r.d:r 32 sk. banco, och hafve förverkat all rätt till samma persons tjenst för det året. Hvarje behörig, att försvara tjenstehjon, äge magt att ett sålunda obehörigen uppgifvet i sin tjenst antaga. Vill ej någon det, gånge då på sätt om lösdrifvare stadgadt finnes. Ordningsmännen skola hafva en noga tillsyn deröfver att underslef i detta hänseende, utanlaga åtal, ej får aflöpa. År 1830 d. 6:te junii är ofvanstående sockenst. protocoll å allmän sockenstämma i Rödön, upläset, och til hela dess innehåll antaget och gilladt, intygas, Å församl. vägnar, Jon Olofsson i Undrom, Olof Ersson, i Kälen P Staaff Pehr Jonasson i Krogsgård Lars Hemmingsson i Häste. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 38–39, ÖLA. Protocoll hållet med Rödöns församling den 16:de maji 1830.
Ad. ej kunde taga dessa detailler i öfvervägande, men att jag ville framställa dem för att: visa mitt tänkesätt och på dem grunda den korta propos. tili gemensam tanke, som står i slutet af mitt anförande och inskränker sig dertill, att R. o. Ad. såsom dess gemensamma tanke måtte förklara, att R. o. Ad. önskar, att Constit.Utsk. måtte komma in med förslag till en representationsform, grundad på 2:ne kamrar af valda ledamöter från de särskilda ståndsclasser, som nu finnas. Jag har varit nödsakad att återupprepa denna mening, emedan några af Ståndets ledamöter gjort det »hisståg, att de trott mig yrka alla dessa detailler, som jag blott upplysningsvis i mitt anförande omnämnt. Frih. Rantzou, Joh. Alb.: På de grunder, jag i sista plenum hade äran anföra, förblifver jag i dag vid min föresats ått icke afstå från frågan om allm. valrätt, och tager mig således friheten fortfara att yrka den sliten genom votering. Jag upprepar, att jag önskar kunna med bestämd visshet beräkna plurahteten inom H. R. o. Ad., vare sig för eller emot principen. Oansedt hvad Hr v. Troil med sin vanliga skicklighet och omdömesförmåga anfört, torde det ursägtasmig, om jag förblifver vid mia iifliga önskan, att se denna princip uttryckt af detta Stånd. Jag anser mig dessutom pligtig att framträda som målsman för de många medborgare inom fäderneslandet, som med mig dela de åsigter, hvilka jag tagit mig friheten att framställa. Jag kan försäkra Hr Cederschjöld, att deras antal ar stort, ganska stort, och att de ingalunda äro förledda af tidningsskrifvares ingifvelse»’, utan ledda af den renaste öfvertygelse om nödvändigheten af en representationsförändring. Dessa medborgare åsyfta intet annat, än att äga ratt att välja till sina och folkets ombud sådana Svenska män som en Professor Cederschjöld; men de önska icke, att åt slumpen skall öfverlemnas, om en sådan träder upp i Nationens sak eller icke. (Jag vill derföre icke hafva sagt, att detta varit fallet i dag med den värde ledamoten).
Da, enligt min tanka, Utskottets Betänkande icke afhjelper de nied Lumpors samlande öfverklagade olägenheter, och icke heller på ett med ändamålet enligt sätt uppmuntrar Lumpsamlingen till gemensam fördel för Allmänheten och Pappersbruksegare, så får jag vördsamt föreslå den förändring, att, i stället för tillåtelsen, att genom kringstrykande Personer samla Lumpor, Pappersbruk lemnades rättighet, att, då de sig dertill anmälte, få öfver hela Riket kungjorda de priser, de erbjuda för Lumpor efter vigt och olika beskaffenhet, samt levererade på bestämda ställen: att samlingen, som, i Landsorterna, bäst Sockenvis bedrifves, bör, i afseende på sättet och tiden, genom öfvereuskornmelser inom socknarna bestämmas, och slutligen, att Allmänheten skulle erhålla den rättighet, att, genom Konungens Befallningshafvandes försorg, Pappersbruksegare eHer deras Commissionairer, i händelse sådane inom Länen finnas, blifva underrättade om gjord insamling af Lumpor, till så väl quantitet som qualitet. Genom denna enkla utväg synes mig så väl Lumpsamlingen till allmän nytta Besv. och Ekon. XJtsk. Betankanäen, 47 bättre befordras, som ock Pappersbrukens interesse befrämjas. Härutinnan instämde Grefve Rosen, Herr Rappe och Riksdagsfnllmägtigen från Malmöhus Län Nils Månsson, den sistnämnde med tillägg, att, om någon viss välkänd man, till hvilken Allmänheten hade förtroende, inom hvarje district utseddes att insamla Lumporna, skulle derigenom saken vida lättare besörjas, än genom de nu kringresande och fördärflige Lumpsamlare, hvarpå Riksdagsfullmägtigen anförde talande bevis. Uti detta utlåtande förenade sig Hederv. Bondeståndets samtliga Ledamöter.
Pri nsessan blifvit yttrat, likväl i sjelfva saken ej funnit någonting upplysande vara af Talarne anfördt, utom hvad Herr Bosenblad yttrat, och jag är glad att genom mine anmärkningar åtminstone hafva framkallat denna upplysning, som nog lärer af StatsUtskottet vidare pröfvas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att så väl Herr Ribbings ofvannämnde Memorial, som de af åtskillige Ledamöter i anledning deraf afgifne yttranden, måtte till StatsUtskottet remitteras. Bifölls. 2 Go Den 19 December f. ra. Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Fredagen den 19 December. Plenum klockan io förmiddagen. Justerades 4 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 17 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmälte, alt BancoUtskottets Ordförande tillkännagifvit, det samtlige RiksStånden godkänt Utskottets förslag till EdsFonnulaire för Utskottets Ledamöter, i anledning hvaraf Hans Excellence anmodade BancoUtskottets närvarande Herrar Ledamöter att träda inom skranket, för att, jemte Herr Grefven och LandtMarskalken, aflägga den faststälde Eden. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken jemte samtlige Ridderskapets och Adelns Ledamöter i BancoUtskottet aflade härefter ofvannämnde Ed, hvilken dem af RiddarhusSecreteraren förestafvades. Den 19 December f. m. Herr von BeckerCarl Johan, hade inlemnat ett så lydande anförande: Som jag icke var närvarande, då Herr af Billberghs Motion, angående Bränvinsbränningen discuterades och remitterades, anhåller jag vördsamt, att dervid få foga följande yttrande:
Det torde också hafva legat i grundlagssfiftarens mening, att detaillerna af budgetten endast inom StatsTJtsk. borde behandlas och alt efter den utredning, ämnena der undergått, RiksSltn i sina plena , med förtroende både till Regeringens förslag och Stats? TJtskts tillstyrkan, endast summariskt hade att pröfva, huruvida' beloppen, som en bloc erfordrades, voro skäligen öfverensstämmande med de begrepp, man ejoraé sig i allmänhet om behofven, hvarefter man hade att tillse, om medel funnos. Detta mera ändamålsenliga sätt att behandla sådana frågor har likväl ej kommit i bruk, oell orsakerna dertill skall jag be att fä undersöka. Hade man af erfarenheten inhepUat, att Regeringen hvarken misshushållat med lemnade medel, ej heller beräknat Kationens tillgångar alltför högt till utförande af välgrundade planer, så hade man otvifvelaktigt snart kommit derhän, att Regeringen fatt fri dispositionsrätt inom hufvudtitlarna, så att endast nya planers lämplighet eller nödiga ansedda reformer i det fordna ådragit sig R. St:s granskande uppmärksamhet, Den sig småningom efter regementsförändringen år 1809 bildande Oppositionen borde likväl då, när den framkom med anmärkningar root planerna och de stigande beloppen, icke hafva blifvit mött på ett sätt, sorn tvång densamma alt upplösa sig i individuella åsigler, för hvilka grundén, under en sådan ärendernas behandling i splittrad riktning, naturligtvis skulle uppletas snarare i detaijlerna, an i en uppfattning af det hela.
Börande i sammanhang med löneregleringen stadgas, antingen de, såsom lläradsskrifvarue hittils, må erhålla resepenningar till visst belopp för hvardera eller vid förefallande tjensteresor undfå ersättning enligt gällande RescReglemente. På sätt här förut blifvit omnämndt, äro Kronofogdarne och Iläradsskrifvarne för närvarande gemensamt ansvarige lör debiteringens rigtighet, och, ehuru BevillningsFörordningen stadgat, alt Häradsskrifvarne skola för der upptagne afgifters debitering ansvara, har genom beslut öfver yppade åtal förklarats, att sådant ej heller i afseende å dessa medel fritager Kronofogdarne från dylik ansvarighet. Det må hafva varit lämpligt eller åtminstone möjligt för Kronofogdarne att under de förhållanden med beskattningen, som egde rum, då dessa stadganden tillkommo och nämnde Tjenslemäns egna göromål voro betydligt inskränktare, än för närvarande, utöfva en så beskaffad controll, men deremot låter det numera icke för dem göra sig att hafva den tillsyn öfver rigtigheten af hvarje ulskylds debitering, som en dylik ansvarighet förutsätter. Följden måste således blifva, att Fogden i dessa fall nödgas förlita sig på Häradsskrilvaren, hvadan dermed icke vinnes någon verklig controll, utan endast alt, i händelse af felaktighet, Staten kan utkräfva ansvarighet äfven af Kronofogden, som då får plikta för ett förtroende, hvartill han, till och med mot sin vilja, varit tvungen. Att controller äro af nöden är visserligen obestridligt, men de böra likväl ordnas på ett sådant sätt, att de behörigen kunna utöfvas, ty annars förfelas ändamålet och de skada vanligen, i stället att gagna. Under nyssnämnde omständigheter är ock derföre förrberörde stadgande lika olämpligt, som med billighet och rättvisa oförenligt. Efter Comiterades åsigt bör således ansvaret för debiteringens rigtighet ensamt hvila på de Tjenstemän, af hvilka den besörjes, och Kronofogdarne blott ansvara för behörig redovisning af de utskylder, hvilkas uppbärande åt dem anförtros, samt controllen sedermera ligga uti räkenskapernes granskning.
Föredrogs Exped.Utskis d. 12 dennes e. m. bordlagda, under N:o 174, afgilna förslag till R. Si:s und. skrifvelse till K. M., dels i uppskjutna frågor, rör:de 1845 års statsrevision, dels ock ang:de den år 1847 verkställda enahanda revision. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Då R. o. Ad. nyligen återremitterat skrifvelse-förslaget ang:de 1845 års revisions-berättelse, torde det falla af sig sjelf att en återremiss är nödvändig af förslaget till skrifvelse, ang:de 1847 års revisions-berättelse, om hvilken återremiss jag derföre nu vördsamt anhåller. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att R. o. Ad. torde finna att ifrågavar:de skrifvelse-förslag, enär det hade omedelbart sammanhang med det redan återremitterade skrifvelse-förslaget N:o 173, jemväl borde återremitteras. Ropades ja. Föredrogos och lades till handlingarne Exped.Utsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagde mern.: N:o 14, i anledn. af Hederv. BondeSt:s återremiss af mera. N:o 11; och N:o 15, i anledn. af Högv. PresteShs återremiss af skrifvelseförslaget N:o 143, samt förslaget N:o 11 till § i riksdagsbeslutet. Föredrogs och lades till handlingarne Förstärkta Const.Utsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern. N:o 33, med berättelse ang:de förloppet af verkställda omröstningar inom Förstärkta Coust.Utsk. Föredrogs StatsUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 297, i anledn. af gjord framställning, ang:de förvaltningen och vården af K. lustslotten Drottningholm och Svartsjö. Gr. Lagerbjelke, Gust.: