Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man betrakte för ro skull följande parallell. Det står i Snoilskys sonett »Kometvinet» följande rader: Jag oljan är, som ger i kampens stunder åt mannen, lifvets sviktande atlet, föryngrad segerkraft och spänstighet. Nästan ordagrant lika heter det hos Baudelaire om vinet: Je serai pour ce frêle atlèthe de la vie L’huile qui raffermit les muscles des lutteurs. Det är klart, att en sådan motsvarighet absolut måste vara ett slumpens verk, men den visar ett besläktadt sätt att tänka och konstnärligt gestalta: sedan bilden af en tillfällighet skänkts båda diktarna, är det formgifningens skärpa och logik, som låta uttryckssätten blifva lika. Det är intet tvifvel om att Snoilskys form också i sitt slag vid sidan af Tegnérs är den kanske mest beundransvärda, vår poesi äger. Näppeligen har någon annan svensk skald visat en sådan säkerhetens styrka. Denna teknik har dock en fara. Den kan leda till att en dikt verkar som ett löst problem, och hur mycket man måste beundra den knappa pregnans, med hvilken idén utförts, kan poemet beröra med något af ett preparats torrhet. Det finns i den sista samlingen af Snoilskys dikter exempel härpå – strofer, fullkomliga som koncis språkkonst, och i hvilka man ändock kunde önska mindre strama tyglar, en nyckfullare rytmik, något af improviserade ackordföljders tjusning. Så ungefär formulera sig minnena och intrycken, medan man läser Snoilskys nya verser, när man nämligen verkligt klargör dem och ej nöjer sig med de tanklösa loford, för hvilka en mästare, som han, dock står för högt. Om han aldrig gripit de starkaste greppen i strängarna, om han aldrig rört de djupaste och hemlighetsfullaste af våra känslor, om det saknas hos honom något af den stora törsten efter världssammanhanget, aldrig har han kommit med fras i stället för kärna, aldrig med godtköpsuppblåst och tomt djupsinne, för förnäm att nedlåta sig till att spela öfverstepräst och gifva gamla enkla sanningar orakelsordens falska glans.
Kunniga personer i konsten att ändamålsenligt sortera ull inkallades, så väl som en i praktisk skicklighet bepröfvad person, åt hvilken det uppdrogs att gå Schäferiägare tillhanda med råd och upplysningar, synnerligen vid valet af afvelsdjur, och alt för sådant ändamål årligen besöka så väl Kronans som enskiltes schäferier, då hans biträde påkallades. Reglementen och ordningsstadgar utfärdades till efterrättelse i hvarje särskildt fall, m. m. Sålunda bragtes, inom en en kort tid, i fullt stånd ett helt för sig, bestående af flera delar i det sammanhang till hvarandra, att någon af dem ej kunde frånskiljas, utan menlig inflytelse på hela organismen. Det blefve för vidlyftigt att här ingå i närmare utveckling af de följder, som, tid efter annan, sig visade utaf de vidtagna, bär omnämnde åtgärderna. Det vore oek öfverflödigt, emedan för dem blifvit omständligare redovisadt i de Berättelser, hvilka årligen bordt i underdånighet afgifvas till Kongl; Majit, rörande allt hvad sig tilldragit angående ullkulturen i Riket, — 66 och hvilka Berättelser blifvit genom officiella Tidningarne meddelta till allmän kännedom, så att tillfälle ej saknats att derom vinna underrättelse för den eller dem, som det behagat att åt dessa ämnen egna uppmärksamhet. Endast må här omnämnas, att kontrakterna med den person, ät hvilken varit uppdraget att, genom besök vid schäfeiiema, meddela råd och upplysningar åt ägarne eller vårdarne af dessa, blifvit ställda på 3 år i sender, icke derför, sorn biträde af dylik person skulle hafva ansetts derefter blifva öfverflödigt, emedan sådant ej ens inträffar i andra länder, der ullkulturen under fortsatta bemödanden, under loppet af mer än femtio år, redan uppnått den högsta grad af utveckling, utan af den orsak, att, i fall skäliga anledningar sig företedde till önskningar att ombyte af så beskaffad person kunde äga rum, hinder då ej skulle uppstå af ingångna förbindelser på en för långt utsträckt tid.
Hans Excellence Herr Grefwe ku ur k hcmsiälde om dct ginge an, att Riksens Ständer reniirterade ert ruai kill en Kongl. Comikck. Detta anninge uprätkandct af en Landt-Melice pa Gottland. Man kunde ej ylwa sig öfwer en del innan man wrinnit kännedom om dck hela. Till uplnsning nplästeö a nys siutmcningen af Urffottelö Belänkande. Hans Excellence Herr Grefwe kuurb frägade om meningen were atr saken isrän Comitäelr skulle ärcrkomma till Riksens Ständer, eller om Cowileen skulle auclöriseraS all afgöra denna sräga med Ständers räll. Herr Grefwe» och Landt.-Marskal ken yrrrade alt det ej wore till någon Comilerö utan till Konungens pröfning, som sWottet söresiagit att Lenna sräga ffulle öfwerlämnas. Hwarefter Herr Greswen ock) Landt Marskaleen gjorde proposition pa Betänkandet hwilken med Ja och s77cj beswaradeö. Hans Excellens Herr Grefwe kuurk» önskade för sin del att detta' Betänkande matte till Allmänna Peswärsoch Occonomiae - Utffsrlet aterremitcraö. Herr, Greswen och Landt«Marskalken. Sa wida denna fräga har gemenskap med den om ökning af Armeen, trodde Herr L-mSt-Marviken, att den i anledning af Konungrms nådiga Förklaring i Let Prococoll hwilket i dag blifwit upläft borde hwilr. Herr 224 Den I December. Herr von klans volff, dgrl, Ousr. Keink; Hurn och pä hwad sätt Hans Kongl. Maj:t och Riksens Ständer öswerenskomma, elier genom någon nedsatt Comits bestämma att LandctS sörswar skall skötas, mä det dock wara mig killätit, att såsom'
Skulle på en gång tvenne eller flere sig anmäla, erhålla den eller de företräde, som minsta summan äska. Äro sumtnorne lika, blifve då den först hulpen, 6om bäste panten bjuder. Inträffar den händelse, att Adelsman och ofrälse person på simma gång söka lån, äge Adelsman företräde. Den 3 Octoler e, m, 4? 9 §• Om inbetalning af ränta eller hufvudstod eller af betalningar ä hufvudstoden skola gälla, måste de, enligt hvad ofvan är föreskrifvit, ske genom insättning i Banken för Cassans räkning och Attesten lemnäs till Kamereraren emot undfående af ett utaf honom undertecknadt, samt af RiddarhusSecreteraren annoteradt, tryckt och nummereradt qvittence. 10 §. Allt hvad Cassan till Capitalets eller Interressets infordrande äfvensom till inteckningars förnyande 6amt lånens bevakande i hvad måtto det vara må, nödgas förskjuta, kommer Låntagaren till last, och skall af honom, jemte årliga räntan , eller på derom skeende tjll^ sagelse, Ovägerligen återbetalas. it §• Så länge Låntagaren i rätt tid erlägger räntan, och i öfrigt fullgör sina skyldigheter, samt någon anledning till osäkerhet för Cassan ej förekommer, må lånet, om Cassan icke är i behof af sine penningar, hos honom innestå. RiddarhusFiscalen bör göra sig underrättad i Brandförsäkringsverket, om något af RiddarhusDireciionen belänt hus skulle försämras, så att Brandförsäkringssumman nedsättas, på det Directionen då må kunna länet uppsäga. 48 Ben 3 October e, m. 12 §. Underlåter Låntagare att, då han sig dertill förbundit, vid årets slut inbetala den då upplupne ränta, bör han genom RiddarhusFiscalen genast anmanas att sådant fullgöra, och; om det oaktadt med räntana inbetalande tvenne månader skulle fördröjas, bör Lagsökning för Capital och ränta genast varda afFiscalen anstäld. 13 §•
Rosenberg säger, att Krabbe icke ville att » unionen komme till stånd utan att svenskarne stridt för den *. » Så bestialisk », tillägger Rosenberg, » var hans och mångas sätt att se saken. » Krabbe vanstälde således afsigtligt förslaget, och han gjorde detta för att motverka dess genomförande. Han ansåg följaktligen att planen i och för sig var sådan att den kunde lyckas äfven utan strid. Han antog att, om en svensk-norsk stridsstyrka genast uppträdde i Danmark, och danska och svensk-norska regeringarna gemensamt pä kongressen i London förklarade, att Danmark vore villigt att helt och hållet till Tyskland afstå allt sitt tyska land, Lauenburg, Holstein och den förtyskade delen af Slesvig, men att samtliga de skandinaviska rikena, hvilka ämnade ingå ett innerligt förbund, vore färdiga att med all makt kämpa för det danskt nationella norra Slesvigs bibehållande åt Danmark, Tyskland då skulle ha ingått på en sådan uppgörelse, hellre än att fortsätta ett i Europas ögon i många afseenden redan förhatligt krig, samt att, om Ryss-land bjudit till att hindra danska nationens, regeringens och konungens frivilliga anslutning till Sverige-Norge, de båda stora Vestmakterna, åter förenade, skulle ha afvisande trädt emellan för att ännu en gång gemensamt värna det fridsamma Skandinaviens sjelfständighet och det bildade Europas trygghet, hvarvid Ryssland, varnadt genom minnena från Krimkriget och det ännu knapt dämpade polska upproret, troligen ryggat tillbaka. Men att detta var Krabbes och jemte honom » mångas sätt » att bedöma förslagets innebörd bevisar att det fans i Monrads närhet en talrik krets, som alls icke ansåg, att förslaget medförde åt Danmark en sådan fara som den, hvilken Monrad förebar i sitt första bref till kung Karl. Tvärtom. Men ändock voro de fiendtliga mot förslaget! Och hvarför? Jo, säger Rosenberg, emedan de icke unnade Sverige att stifta en skandinavisk union, utan att först ha stridt för den. Det var icke nog med att Sverige nu erbjöd sig att, om så kräfdes, kämpa för den gemensamma saken, det måste också ha blödt för den.
För der att 4 Apotheque af de i Stockholm warande samt l pä Drottningholm och 16 i Landsvrterne wid nu warande, Apothequares afgång ifrän deras innehafwande Apotheque, stulle mista en frihet, som intet af de öfrige i Riket, till ett amal af stycken, warande Apotheque åtnjuter, kan Stars-Utstotlet icke infe, alt nägon anledning stulle kunna hämtas till Apothekare-Taxans förhöjande om ej audre - Z4o Den 72 Abruartt. dre gällande och för alla Apo beque i Riket lika talan e stal tillkomma. Stockholm den 7 Februani ,8to. Pä Hög-ofl Ridd. ock Adelns Pä Höaw. Preste-Tländ. L.can.ölcre wägnar Ledamöters wägnar Llae-s kleming. 1!r. Weistman. Pä Wallofl. Bcrgare-Ständ. Pä Hederw. Bonde-Stand, Led-unöters magnar Led mönrs wägnar Larl kr. I^snäberZ. gullers Istilslon. kröäelius. Dä ifrän Högloft. Ridderffapet och Adeln blifvit till Stats-Urffortek remitteradt det af f. d. Ministern wid Kongl. Danska Hofwet Friherre Luttak ä'^1be6^ktt afgifne Memorial, icke blott rörande det oförtsenta lidande honom esler en redlig och mödosam tjenstförrättning öfwergäkt, u an och i allmänhet dea obehagliga ställning, hwaruli rappelerade Ministrar, Llrar^es liss ajksires och Commisiions s Secreterare för det nälwarande äro försatte uti en dem genom Ministle-Reglementer af d. 2r Ocrober 1765 tilldekd sä ringa Penfton, att den icke allenast intet swarar emot födan, utan ock än mindre ili de öfrige behof man k.-.liar nödwancige; sä finner jag mig föranläten, air wid S^ats-1! Ert e'o
Mynt-verket Banken godtgöres, hvilken förlust, beräknad från och med 1842, då denna ommyntning tog sin början, vid 1857 års slut uppgick till R:dr 19,675: — har under år 1858 ökats med „ 901: 41. och belöpte sig således vid sistnämnde års slut till R:dr 20,576: 41. I Kopparmynt af nyare prägel (4, 2, 1, J-, j och | skillingar) innehade Banken den 30 Juni 1858 - Till samma dag detta år äro från allmänheten invexlade w 23, 775: - hvadan, med inberäknande af ofvan upptagne 4 ,650: - behållningen af sådant kopparskiljemynt, som numera endast invexlas, den 30 Juni 1859 utgjorde R:dr 53 ,325: - Af Koppar-öre,smyrd utgjorde behållningen den 30 Juni 1858 R-dr 88, 350: - Sedermera har till och med den 30 sistlidne Juni blifvit från Kongl. Myntet levererade . 87 300: - Säger » 175 650: - samt under samma tid till allmänheten utvexlats 57 150: - i följd hvaraf behållningen den 30 Juni detta år uppgiek till R:dr 118,500: — § 29. nya Nästföregående årens Revisionsberättelser innefatta upplysning om de vidlyftiga och kostsamma åtgärder, Fullmägtige vidtagit för anskaffande af sedlar med valörer i Riksmynt. Äfven de under Revisorernes granskningstid i berörde ändamål fortsatta förberedande åtgärder hafva, såsom Fullmägtiges protokoll nogsamt bevittna, varit förenade med stora omgångar, hvaraf ytterligare kostnader och tidsutdrägt uppstått. Att här meddela en fullständig redogörelse för allt hvad i sådant afseende förekommit innan de nya sedlarnes utm fuine; från Banken kunde vidtae-a, torde väl icke ö # O > 7 vara behöflig!, men ibland anmärkningsvärda förhållanden, som serskilt fästat Revisorernes uppmärksamhet, anse de sig böra omnämna, dels att, sedan vattenmärkena i en del af det vid Tumba
Utsk. har nu föreslagit 5o r:drs böter i det fall, att skriften ej blefve åtalad eller befunnen brottslig, men i det fall, att den blefve förklarad brottslig, bibehållandet af de förut bestämda böterna, nemi. första gången 3oo och 2:dra gången 600 r:dr samt tryckeriets förlust för 3:dje gången upprepad förbrytelse. Jag befarar, att Utsk. dervid gjort en icke så alldeles riktig sammanblandning af 2!ne olika ämnen. Boktryckaren synes mig böra straffas endast för sin egen uraktlåtenhet, nemi. den att icke utsätta namn, tryckningsort och årtal, emedan hans förbrytelse ej blir större derföre, att skriften befinnes brottslig. Om man genom det föreslagna stadgandet velat förekomma en möjligen befarad öfverenskommelse emellan en författare, som vore sinnad att utgifva en skrift, den han på förhand kunde anse förfallen under lagen, och en boktryckare, som skulle densamma utgifva, utan att utsätta tryckningsort, namn och årtal, för att derigenom undandraga skriften lagens controll, så tror jag man gjort bättre, om man, i analogi med hvad Tryckfr.Iagen i 1 § 5 mom. stadgar, hade för sådana fall, att en skrift, som icke blifvit försedd med boktryckarens namn, tryckningsort och årtal, 2| H. 11 Den q, Å p r i i e. ra. bléfve förklarad brottslig, föreslagit, att boktryckaren, jemte erläggandet af de i allmänhet stadgade böterna skulle stå författareansvar. Det nyss omnämnda mom. angår en ternlig, en likartad förbrytelse, nemi. boktryckeris anläggning utan föregående anmälan, hvilket fall närmar sig till det ifrågavar. att utgifva skrifter, utan utsättande af boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet, och der är stadgadt böter samt, om skriften är brottslig, att boktryckaren skall stå författareansvar.
Skulle emellertid en oriktighet i omförmälde hänseende uti tabellen förefinnas, inverkar den icke i afseende å beloppet i det hela af vederbörande Biskoparnes nuvarande löneinkomster, hvaremot i händelse af det ena eller andra prfebcndc-pastoratcts framtida skiljande från biskops-stolen, en fullständig utredning af förhållandet, efter församlingames och öfriga vedcrbörandes hörande, lärer blifva nödig. Hvad i tabellen finnes anfördt rörande Biskoparnes inkomster af präbendepastorat grundar sig på löntagarnes egna uppgifter, hvilka, åtminstone i de flesta fall, blifvit af dem underkasttd granskning vid sockenstämma. 12 Kongl. Majlis Nåd. Proposition N:o 63. Värdet af den bostad inom stifts-staden, hvilken de fleste bland Biskoparne ega att begagna, har icke blifvit i tabellen upptaget, emedan fördelen af sådan bostad icke står i ett jemförligt förhållande till dess vid Bevillnings-taxcringen åsätta värde, och uppgifterna, sammanförda i en kolumn skulle blifvit missledande, då t. ex. Biskopen i Wisby åtnjuter fri bostad endast i egenskap af Pastor i Wisby stadsförsamling, Biskopen i Carlstad har bostad, som visserligen underhålles af domkyrkan, men är belägen på stadens pastorsboställes mark o. s. v. Slutligen torde böra anmärkas, att 1858 års markegång för det län, hvari stifts-staden är belägen, blifvit antagen till den grund, hvarefter spannmål, persedlar och natura-prestationer borde till penningevärde förvandlas, hvarigenom dels arbetet vid tabellens uppgörande blifvit underlättadt, dels ock siffrorna torde säkrare än efter de medelpris, som möjligen kunnat såsom grund för evalvationen väljas, angifva do inkomster,^Biskoparne under den närmaste framtiden hafva att af sina löner påräkna. Efter denna redogörelse för det förberedande arbete, som blifvit inom Departementet verkställda torde jag i underdånighet få öfvergå till framställningen af de grunder för en reglering af Biskoparnes löneinkomster, hvilka synas mig billiga, och med hänseende till befintliga tillgångar, möjliga att antaga.
§ 39 Lotsarna skall tillse och vårda prickarna i farleden och ersätta om någon blivit sönderseglad, mot varje pricks i statens bestämda ersättning. Rubbade prickar bör lotsarna hjälpa till att rätta även om de inte tillhör deras distrikt. § 40 Alla märkliga händelser som inträffa i skärgården och berör lotsväsendet skall rapporteras till distriktschefen. T ex då fartyg tar otillåtna segelleder, då is gör farvattnen oframkomliga och då de åter blir brukbara, då främmande fartyg kommer in i någon hamn. § 41 Ingen som inte är försedd med lotskonstitutorial, lärlingsbrev eller flyttningssedel får lotsa på eget ansvar. § 42 Den som lotsar ett fartyg, som kommer från utländsk plats eller som vid segling inrikes orter emellan passerat Öresund, får inte lämna fartyget innan annan lots kommit ombord. § 43 Lots som är kommenderad till ett fartyg får inte byta till annat utan åldermans tillstånd. § 44 Vi de tillfällen då stark vind blåst åt samma håll länge, så att ovanligt många lotsar blir uppehållna på samma plats, skall de skyndsamt försöka återkomma till sin station. De skall ha bevis från den äldsta lotsen på platsen om förhållandena, då de kan drabbas av bötesstraff om deras uteblivande orsakat skada. § 45 Ingen person vid lotsverket får ha tjänst vid dykeriverket. § 46 Efterrättelse gäller denna Kongl Lotsoch Båtförordning så väl i anseende till domstolar, åklagare, fördelning och förvandling av ådömda penningböter. § 47 Lotsarna skall själva på varje lotsplats komma överens om, vad som skall iakttagas om någon lots, som står i tur att lotsa blir sjuk eller av andra skäl inte kan förrätta lotsningen. Antingen skall han skaffa annan person i stället eller också uppskjuts lotsturen. Dock får inget hinder för de sjöfarande orsakas. Distriktschefen skall avgiva yttrande om denna överenskommelse och även om de överenskommelser som finns angående förmåner för änkor och oförsörjda barn eller för avskedade lotsar som inte längre kan livnära sig. Artikel VI Om lotsåldermän. § 48 Till ålderman väljs tjänliga personer bland mästerlotsarna vid den lotsplats där vakansen uppstått. De bör vara sjövana och raska, kunna hålla ordning bland lotsarna, och kunna göra reda för penninguppbörden och därför kunna räkna och skriva.
Hrr LandtMarskalkens wärdighet lika litet af Baron Lestorttröms yttrande kan anfrs förnärmad som Veu rättmätiga aktning wl för He>r Landr-Marskalken allmänt hysa, derutaf bliftva minskad; och om någre af Ridderskapet och Ade ns Ledamöter wid öfwerlaggningen, under en strängare synpunkt trott sig böra anse Baron Oclsrliröms yttrande, hoppas jag alt de nu mera benägee täckas icke derwid uppehätla sig uran tillåta att hela denna obehagliga fräga mätte förfalla. Med hwad Hans Epcellcnce Herr Grefve kumla i den sednare delen af sitt yttrande anfört, rörande Riddarhus-Fiscalen, kan jag för min del icke förena mig. Om det skulle blifva Riddarhus Fiscalen tillåtit, akt warna Rioderskapet och Adelns ledamöter, skulle pä sadant sätt uti en enda persons hand blifva lagd en makt som det hittils endast iMommit Lrndt Marskalken atr efter inhämtad! Ridderskapet och Adelns beflut u öfwa. Jag önskar derföre att icke någon tilläggning i velt» afseende mätte i ordnings-stadgan göras. Grefwe 12 Den 3 Julli. Grefwe Dö la 6ar6io, sacob: Pligt, hederskänsla, jvrgfaiiiqhet om arlningen för Herr LandkMarskr!'ens embete och iagttagande af Ridderftape och Adelns wärdiqhet, föranleda mig att yttra, aik om friherre Lostorströms Uttryck, säsom jag hört dem, fallet såsom ett förolämpande emot Hcrr Linds-Marskalken, de icke borde kunna undgä att af Ridderskapet och Adeln beifras. Nu sedan jag hört akt de arv förändrade i protocollet, sa atl Friherre Letterström yttrat det han ej trodde sig träffa Advocamr inom ett Riks-Stand, och de säledes ej kunde anses rigtade emot Herr Landt.
Det är alltjemt, enligt min tanke, samma oriktiga npfattning af ändamålet med den Utsk. åliggande granskning af Regeringens handlingar. Ty hvad kan detta förnuftigtvis vara annat, än att R. St-.r skola af Utsk. få veta, huru det, efter granskning af de för allmänheten förhemligade StatsRåds-protm, anse Konungens Rådgifvare hafva motsvarat sitt förtroendekall, om de i allmänhet eller en eller flere af dem genom sina rådslag befordrat eller åsidosatt Rikets sannskyldiga nytta, eller om de föredragande med nit, skicklighet och drift utöfvat sitt embete. Med den metod Const.Utsk. nu antagit, får man dock härom veta stort ingenting. Den bästa Styrelse, den, som upfyller landets önskningar, som verksamt går framåt och derför förtjenar sina medborgares tacksamhet, får af Const.Utsk. ungefär samma vitsord, som den sämsta, hvilken styr i strid med det allmänna tänkesättet, är overksam och stationär — ja, hinderlig mot alla förbättringar. Konsten är endast att kunna akta sig för ett och annat formfel af mer eller mindre väsendtlig beskaffenhet, och då misstag äro menskliga, kunna dessa likaväl begås af den bästa som den sämsta Styrelsen. Men icke kan detta vara meningen med Const.Utsk:s granskningsrätt ? Månne den ensamt skall afse klandret af misstagen och icke tillika uttrycket af tillfredsställelse öfver förfjensten hos Regeringen, eller bör icke för ett rättvist omdöme det ena vägas emot det andra? Och är det icke möjligt — hvilket äfven mer än en gång inträffat — att en dåsig och reaktionär Styrelse, fastän den strängt hållit sig vid formerna; kan göra samhället långt mera ondt, än en lefvande och Den 18 Juli. 497 verksam Styrelse, ehuru lion kan beträdas med ett och annat förbiseende i partiella frågor?
Nej, det är ju alldeles otänkbart. Men så slog den tanken mig som en blixt: såvida ej ... Och så tog min tanke allt klarare form. Skall jag våga säga ut? Nå, ja, hvarför icke. Det är ju en af vår tids skönaste rättigheter att få säga hvad som helst, blott man ej begagnar smädligt skrifsätt. Derför. fortsätter jag, ty min gissning är ingalunda smädlig — tvärtom: så vida icke den ärade ledamöten af andra kammaren på Hel-singborgsbänken, herr Borg, här varit framme med en liten “ vinkus “. Han har ju så godt som tagit “ svenska qvinnan “ på entreprenad — for att begagna én modern författares uttryckssätt. Tänk blott på qvinnorösträttsfrågan. Hvem är det väl som har äran af att ha fört denna fråga under debatt; hvem har varmt, eldigt talat för qvinnans rösträtt, om icke just herr Borg? Vill någon svenska qvinnans väl, så är det visst han. Med fetstil torde nog en dag hans namn tryckas på första bladet af Svenska qvinnofrigörelsens historia. Derom är jag lifligt öfvertyged. Men jag hör er fråga: hvad skäl kan ni hafva att misstänka herr Borgr * Visserligen är det sant, att han ... Men i alla fall ... Jag förstår ej, hvad intresse han skulle kunna hafva af att en sådan förening komme till stånd. Jo, ni skall få höra. Vi skola söka utreda saken för oss. Vi äro ense om, att qvinnan ligger herr Borg om hjertat. Eller hur? Men äfven om den svenska qvinnan skulle blifva innerligt ledsen, så nödgar oss vår sanningskärlek att tillstå, att hon för herr Borg torde komma endast i andra rummet. Fosterlandet intager naturligtvis det första .. Man vet ju, att herr Borg, såsom det en nitisk fosterlandsvän egnar och anstår, städse varit på språng efter en tillfredsställande lösning af de s. k. stora frågorna. Nu har han å ena sidan