Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då hade hon redan gar, och anmälde kursen pågått men det fjorton davälvilliga uppmuntrande tagande sig, visserligen mothon rönte af då- Hvad rätt du tänkt, hvad du i kärlek vill, hvad skönt du drömt kan ej af tiden härjas, det är en skörd, som undan honom bergås, ty den hör evighetens rike till. VIKTOR RYDBERG, varande öfverläkaren för den pedagogiska afdelningen, professor Hjalmar Ling, kom henne att det oaktadt våga försöket. Hon inskrefs som elev och hade inom kort hunnit fatt de andra. Detta års kurs räknade åtta elever — första året hade ej haft mera än fyra. Den 8 maj 1866 aflade hon examen med utmärkta betyg, och följande dag erbjöd prof. Ling henne anställning som biträdande lärarinna vid Centralinstitutet, en utmärkelse, som icke kom någon af institutets öfriga elever till del. Under ledning af den dåvarande ordinarie lärarinnan, fröken Hildur Ling, utvecklades hon till en skicklig och för sitt kall varmt intresserad gymnast. Också har hon alltid i tacksamt och troget minne bevarat prof. LiDg och hans syster. Efter denna senares död 1884 tillträdde hon ordinarie befattningen som lärarinna för den pedagogiska afdelningen, hvilken plats hon än i dag innehar; dessutom deltar hon i skötandet af institutets klinik. Hennes verksamhet har ej endast varit inskränkt till institutets egna elever, hvilkas antal, under de snart tjugusex år hon där varit anställd, uppgått till 216; hon har dessutom ägnat sin tid åt skolor, privatelever och patienter till en numerär, vida öfverstigande tusentalet. Under prof. Bergs ledning förestod bon den dåtida elektricitetskliniken på Centralinstitutet samt under tre månaders tid undervisningen i sjukgymnastik under ordinäre lärarinnans sjukdom. Dessutom var hon ensam lärarinna för de kvinnliga eleverna i Stockholms Gymnastikoch Fäktklubb under tre års tid. Utom de betalande privatpatienter, hvilka begagna sig af hennes erfarna och skickliga behandling, finns det ett stort antal medellösa, åt hvars vård hon utan ersättning och med en aldrig tröttnande människokärlek ägnar sina lediga stunder. Hennes uppfattning af sin ställning som lärarinna är värd allt erkännande. Skämtsam och kamratlik utanför lektionstimmarne, utöfvar hon under dessa en sträng disciplin.
Med hemtad anledning af den vid 1858 års stats-revision gjorda, utaf nästlidne års lievisorer förnyade hemställan angående dispositionen af f. d. Kansli-styrelsens handkassa samt fonden för Lappmarks ecklesiastik-verk, anhöllo, uti underdånig skrifvelse den 18 sistlidne Januari, Rikets Ständer, af anförde skäl, det Kongl Majit måtte i nåder täckas tillåta, att ej mindre nämnde kassa, som enligt nådigt förordnande blifvit ställd under Kongl. Stats-kontorets förvaltning, i ändamål att användas till understöd vid vetenskapliga arbetens utgifvande och utgjorde 13,500 R:dr R:mt, än äfven Lappmarks ecklesiastik-fond, hvilken, uppkommen genom reservationer å de tillförene till ecklesiastik-verket i Lappland anvisade inkomster, jemväl blifvit till Kongl. Stats-kontoret öfverlemnad och uppginge till 34,500 ILdr samma mynt, matte till Rikets Ständers tiksgälds-kontor öfverlemnas, med vilkor att de till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande äfvensom till Lappmarks ecklesiastik-verk å 8:de hufvudtiteln uppförda anslag af Rikets Ständer höjdes med belopp, motsvarande årliga räntan af den uti nämnda kassa och å besagde fond befintliga behållning. Vid underdånig föredragning af detta ärende den 13 påföljde April har, enär dylika framställningar rörande f. d. Kansli-styrelsens handkassa redan vid 2:ne föregående tillfällen blifvit under i allmänhet enahanda omständigheter i nåder afslagen och det, särdeles hvad anginge fonden för Lappmarks ecklesiastik-verk, framdeles kunde, för ordnandet af de kyrkliga förhållandena i Lappland, blifva nödigt att anlita dessa besparingar, samt då de af Revisorerne antydda ändamål, såväl att minska Kongl. Stats - — 22 — kontorets besvär med förvaltningen af ifrågavarande medel, som att göra dem för Riksgälds-kontorets behof tillgängliga, kunde vinnas, utan att Kongl. Majit afsade
Landtm, framställde, att nu blifvit föreslaget af Hr Hjärne, att Hr von Hartmansdorffs anförande, ronde det nu pröfvade skrifvelse-förslaget måtte delgifvas de öfrige RiksShn, samt af Hr Printzensköld, att hela discussionen i ämnet måtte dera meddelas; hvarpå propos. till bifall å Hr Printzenskölds förslag, först framställdes och besvarades med Ja och Nej, samt, efter sedermera till bifall å llr Hjärnes förslag framställd propos., som besvarades med Nej jemte några Ja, Hr Gr. o. Landtm, förklarade att härvid Nej varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Hr Gr. o. Landtm, behagade uplysa huruledes han upfattat Ståndets första svar på Hr Printzenskölds förslag. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att proposm blifvit besvarad af så få ledamöter, att han ej kunnat bedöma huru svaret borde upfattas, samt hemställde derföre ånyo om R. o. Ad. bifölle Hr Printzenskölds ifrågavande förslag, hvilken propos. nu besvarades med starka Nej, jemte ett eller annat Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Nej öfverröstat Ja. Fortsattes pröfningen af Bevilln.UlsIcs Betänk. N:o 4, ang:de grunderne för den blifvande Allmänna Bevillmn, samt föreskrifterne för deras tillämpning; hvarvid nu förekom 25:te punkten, ang:de § 43. Utskottets förslag bifölls. 26:te punkten, ang:de § 44. Frih. Cederström, Rudolf: Mot ifrågavande 44:de §:n af Bevilln:s-Förordn. har en aktad akademisk lärare tillställdt mig åtskilliga aumärkn:r, hvilka jag anhåller att få delgifva det Högloft. Ståndet: ”Universiteterna i Upsala och Lund hade, sedan längre tider tillbaka, egen jurisdiktion.
Beflude att genom delgifvande af ansökningshandlingarne lemna sockne-nämnden i den församling, der handeln skulle komma att idkas, tillfälle att öfver ansökningen sig yttra inom en månads lid.” Delta har Utsk. för sin del ansett vara lillfylleslgörande för bevarandet af församlingarnes rätt i detta hänseende. Men härutinnan tror jag alt Utsk. begått eli misstag. Sockne-nämnden utöfvar visst eli slags chefsskap öfver församlingen, men dels består den ju endast af några få församlingsledamöter, och dels bör anmärkas hurusom på många orter, anses det alldeles icke såsom något önskvärdt förtroende, att till ledamot af socken-nämnden blifva vald, utan motsträfvar man fastmera med alla krafter detsamma; hvadan följaktligen händer, att sedan några redbara personer en gång påtagit sig denna befattning, så finna de snart huru föga stöd de hafva, huru föga det är dem tillfälle öppet till nyttiga företags genomdrifvande, alltså skynda de alt vid tillfälle afvältra denna börda från sig, Den 29 Mars e. ni. 205 hvarefter den stundom faller i händerna på personer, som icke alltid äro de insigtsrikaste. Att antaga för princip, att i dessa få personers händer öfverlemna de rättigheter, som egentligen från början man åsyftat, höra af församlin garf le åtnjutas, finnér jag således icke tillfyllestgörande. Det kan väl hända att på sockenstämma ett och annat ärende kan halka förbi menighetens upmärksamhet, men jag är öfvertygad derom, att hvarje fråga, sådan som den förevarande, för ingen del skall undfalla församlingen. Då man icke åsyftar komma längre än blott dertill, att menigheterna på laglig sockenstämma, men ej endast deras delegerade i socken-nämnden må blifva hörde, enär man icke med hopp om framgång tror sig kunna bringa det vidare, så synes man visserligen desto mindre hafva gått längre än hvad billigheten medgifver. Till följd häraf hemställer jag att R. St. äfven denna gången malte förena sig om ett sådant resultat, som det Ekon.Utskrs vid förb riksdag under n:o 118 aflålna betänk, innehåller, och som äfven blef Ständernas beslut.
Uti delta mern. anmäles att 3 Stånd redan fattat sammanstämmande beslut i ämnet. Någon på Den 24 Maj. 121 utgången verkande åtgärd är Således icke att vidtaga. Jag hemställer derföre till de ledamöter, som begärt ärendet på bordet om det är skäl att derigenom fördröja sakens läggande till handlingarne. Denna hemställan lemnades obesvarad i anledn. hvaraf H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade alt ifrågavar:de morn., enl. derom gjord begäran, komme att ytterligare hvila på bordel. Vid föredragning af SiatsUisk:s d. 21 på bordet lagda mern. N:o 144, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 126, anhöll Frih. Stjernstedt A u g. Willi., alt äfven detta mern. måtte få ytterligare hvila på bordet. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Delta betänk, innehåller blott att 3 Stånd redan afgjort frågan. H. Ex. Hr Frih. o. Landlm. yttrade att då endast en ledamot begärt förnyad bordläggning, hinder för ärendets pröfning icke förekom; men härvid tillkännagaf Gr. Lagerbjelke Gust. att han förenade sig med Frih. Stjernstedt, hvarefter H. Ex. förklarade att ifrågavande mera., till följd af 2:ne ledamöters derom gjorde begäran, borde ytterligare hvila på bordet. Vidare föredrogos oell bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke Gust. och Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh. Statsötsk:s d. 21 dennes första gången på bordel lagda utlåt:n: N:o 145, i anledn. af erhåll ne återremisser å betäDk. N:o 68, ang:de ifrågaställd befrielse för aflidne Presidenten J. P. af Billberghs sterbhusdelägare, från den honom ådömda ersättningsskyldighet för den efter Tullförvaltaren Fine'r yppade balans; och N:o 146, i anledn. af väckt motion om rättighet-för Lysings häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark.
Räkenskaperna, hvilka för båda åren blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade med anmärkningar, utvisa: 0 ar 1846. år 1847. Debet. Balans från föregående året: Spanmål. Penningar. Spanmål. Penningar. Uppbörd: Spanmåls försäljningsinedel . 1,502: 4. Credit. Balans från föregående året: Afskrifningen: Redovisade i proviant-räkningen 240. 262. Utgifter: Intresse å donationer 1,060:32. — 964: Af föregående Revisorer är anmäldt, alt Hospitalet, sedan flera år tillbaka, ägde oafslutade liqvider med dels sina egna tjenstemän och dels Länsstyrelserna i Upsala, Stockholms, Södermanlands och Westmanlands län för utestående fordringar uti hemmansräutor och arrenden, sandkörningsmedel m. m. — 163 — Enligt hvad räkenskaperna utvisa, har någon förändring i detta förhållande under revisions-åren ej ägt rum vidare, än att en mindre del af berörde fordringar blifvit godtgjord. Då för öfrigt någon balans-relation icke finnes räkenskaperna bifogad, äro Revisorerne ej i tillfälle att upplysa om erforderliga åtgärder för indrifningen af de vid 1847 års slut ännu oliqviderade fordringarne blifvit vidtagna. § 2. Uti 1847 års hufvudbok utbalanseras, under rubrik: anticip allon, ett belopp af 10,620 Rdr 47 sk. 5 rst. Ehuru denna post fått benämning anticipation, utgör densamma i sjelfva verket totalsumman af de belopp, hvarmed Hospitalets utgifter under en följd af år, hufvudsakligen åren 1845, 1846 och 1847 öfverstigit inkomsterna; hvilket Revisorerne trott sig böra omförmäla. § 3. Någon berättelse om Hospitalets förvaltning under ifrågavarande år har icke blifvit Revisorerne meddelad. Säkerhetshandlingarne befunnos vid anställd inventering i god ordning. Drottninghuset. Räkenskaperna äro granskade i Kongl. Kammar-rätten för båda åren utan anmärkning, och hafva icke heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida.
Vi erinra oss, att äfven i ”Filius Prodigus” kommer religionsspörsmålet på tal (IV. 1, 2), och att der läran om påfvens ståthållarskap på jorden blir föremål för hån (II. 7); en kyrklig tendens uttalar sig äfven i Brasks sista drama. Några skildringar ur folklifvet har man i böndernas och handtverkarnas uppträdande i 4:de aktens 8 scen, och den lysande beskrifningen på Schyternas urgamla dygder (IV. 1.) är ett af dessa offer på patriotismens altare, hvilka från den Messeniska skolan äro oss så bekanta. — Sångerna, och än mera upptåget eller, som det då kallades, ”presentationen” i sista akten visar, att Brask lärt af utlandets dramatik att icke underskatta hvad som kunde slå an på massan; hvilket ytterligare bestyrkes af hans ”Mars Germanicus Victus,” till hvilken vi nu öfvergå. Trettioårakrigets slut firades på flera ställen i Sverige med mycken högtidlighet. Vi hafva omnämnt hofvets fester vid detta tillfälle, och vi hafva hört Stjernhjelm slå sin lyra till stegrande af festfröjden. Brask stämde äfven sin och lät sina gymnasister i Linköping uppföra en komedi till fredens firande d. 29 Juli 1649. Det har äfven här icke aflupit utan en efter omständigheterna stor högtidlighet. Man ville visa, som det heter i prologen, att ”Alla sigh nu glädje aff Hiertans grundh At the hafwa få lefwat then stundh, Tå krijget hafwer fått een ända, At hwar kan sigh til roligheet vända.” Mars Germanicus Victus. Thet är Comaedia Om thet wälendade Tydske Kriget. Stält aff Samuele P. Brasck. Gymn. Lincop. Eloq. et Poës. Lectore et P. in Egby et Rinna. Och hållen i Linköping d. 29 Julij 1649. Stycket har 5 akter, prolog och epilog. Ej mindre än 103 ynglingar utgjorde skådespelarepersonalen.
Grannen Curiatius utnämnes till deras förmyndare och uppmanas att låta dem ännu en tid vistas vid akademien. Sönerna afresa, fadren dör, och englar föra själen till himmelrike. — Sc. 2. Acolastus afråder Apollonius från äktenskap, uppräknande dess vedervärdigheter, han anser bättre att resa från gård till gård, fria till jungfrnrna, taga emot skänker af dem, förföra och öfvergifva dem. Apollonius förebrår honom detta. — Sc. 3. Prudentius styrker Apollonius i hans goda föresatser. Tredje akten. Acolastus, som efter egen uppgift nyss bedragit en dam, möter Venerea, gör henne sin cour med en massa klassiskt-mytologiska citater, liksom Circejus i ”Surge,” får till hjelp Venus, Cupido och Delia och besegrar Venerea, som tillstår sin kärlek och dansar med honom. Derpå säger han sig skola resa bort och lofvar återkomma om 14 dagar, aflockar henne guldkedja och armband som kärlekstecken samt beger sig till krogen. — Sc. 2. Veterii söner komma från akademien och välja yrken. Divius blir prest, Politius jurist och Martius militär. De vilja genast söka sig hustrur, men förmyndaren ber dem först skaffa sig embete. — Sc. 3. Acolastus hånar på ryggen en jungfru, som han lurat, önskande henne ”så mång tusen god natt, Som himlen är med tegelsten besatt. Hon skall hafva så många dagar god, Som gråstenen hafver droppar blod. Hon skall bekomma så många god år, Som tolf tolfter bräder har hufvudhår.” Apollonius, som inkommer och ber Gud välsigna hans friareresa, hånas af Acolastus. Fjerde akten. Apollonius och Delitius, hvilka fria till samma flicka, råka i gräl. Delitius skryter med sina penningar och sköna kläder, gäckar A., som vågar täfla med honom, och säger honom bäst passa till att blifva hans uppassare, ljussnoppare, lysa honom till säng och draga skorna af frun.
Man har nemligen i Södra Skottland Forth and Clyde-Canalen, för att komma från Nordsjön lill Vesterhafvet. Den Lief färdig år 1777; och 1780 gaf den ej mera än 1 procent, men från 1780 till 1827, har inkomsten uppstigit ända till 12 procent på denna Canals actier, hvilka till en början voro på 100 pund, och nu säljas för 200 å 25o pund. Der hafva vi en sann målning af hvad som kan äga rum med en Transito-canal, som kan i någon mån, ehuru ej helt och hållet, jemföras med Götha Canal; ty ingalunda kunna hindren förden, som vill segla norr om Skottland, vara jemförlige med hindren för den, som ifrån Nordsjön rund Sveriges södra udde vill segla in i Östersjön. Således långt ifrån att tro, att hvad Herr af Uhr anfört, bevisat hans mening, lärer det hafva bevisat just motsatsen. Jag kommer nu till det mycket omtalta broarbetet. Jag gör det så mycket häldre, sorn jag derigenom får tillfälle att rätta de misstagne uppgifter, som äro lemnade. Från Canalens början har man ansett nödvändigt, hvilket ej eller af någon kunnig lärer kunna förnekas, att der man kan använda de mest oförgängliga materialier borde ej andra begagnas. Det angelägnaste föremål för denna sats, var broarne öfver Canalen, hvilka borde vara rörlige, och voro 36 till antalet. De flere försök man gjorde med jernbryggor, svarade ej emot ändamålet. Den ,44 Den a4 April f. m. första vid Forssvik var af jern, men uppfyllde icke hvad man önskat. Man hade ritningar på Svängbroar af jern från England. Man företog arbetet dermed; men bär mölle först den svårigheten, att de innehöllo pjecer, som man ej tilltrodde sig, enligt Bergmästare Odelstjernas uppgift, förfärdiga vid Finspång, och deribland hufvudsakligast den stora ringen, hvilken jag uppgifvit böra vara af i5 fots diameter, vid hvilken uppgift jag äfven står fast, men hvilken man af bristande förmåga måste göra af mindre dimensioner.
Directionens ansökning att erhålla ersättning för lidna förluster, hvilka, enligt Compagniets räkenskaper, uppgå till ett belopp af 29,398 R:dr 3 sk. 5 r. B:co. Utskotten säga sig äga grundade skäl till ett sådant afstyrkande, och såsom, bevis på dessa så kallade grundade skäl, anföra Utskotten, att en sådan serskild tractat med Ryssland förut varit beslutad , nemligen af den 11 April 1801, och att således ett dylikt förhållande, som nu finnes med Engelska fartyg, redan ägt rum med Ryska fartyg, innan Dykeriet erhöll sitt Reglemente. Jag anhåller, att få uppläsa a3:dje Artikeln afTractaten med Ryssland, hvaraf mankan inhämta, om Ryska fartyg ägt en sådan rätt, som de Engelska nu äga; der står: Art. XXIII ”1 fall fartyg, tillhöriga de höga Contra”herande delars undersåter stranda eller lina skeppsbrott vid kusterne af ömse sidors ”stater, så skall man skynda sig att lemna ”dem all möjelig hjelp och biträde, så väl ”i anseende till skepp och gods, som personer, hvilka utgöra besättningen.
Den siste talaren kastade en beundrande blick mot den mörka fönsterraden. Ljuset, hvarom han talat, hade stannat vid ett af fönstren. — Ser du, der står halte hofmästaren med ljusstaken — återtog han. — Han har nog sett det, om han inte fått smaka't. Mannen i fråga kunde vara omkring sextio år. Hans ansigte var pussigt och rödfnasigt, med utstående kindknotor och tjocka läppar och omgifvet af gråstripigt hår. Ett hugg, som gått snedt öfver pannan, hade lemnat ett bredt ärr efter sig och tryckt ut venstra ögat, hvarigenom ansigtsuttrycket blifvit skelande och osäkert. Hans korta puffjacka af mörkviolett sammet var urblekt och saknade icke heller ljusare stoppningar här och der. Den hvita spetskragen kring halsen var skrynklig och något för träng. Tofssnörena hade synbarligen icke räckt till, utan hängde vårdslöst på sidorna. Han släckte ljuset, för att bättre kunna urskilja folkhopen nedanför, och lutade sig mot fönsterkarmen. Men ett sakta prasslande in i rummet kom honom att häftigt vända sig om. Det långa rummet upplystes af det flammande skenet från maréchallerna, som nu började tändas. Hans blick föll på den höga sängen med hennes tunga, guldfransade sparlakan och derefter på sandstensspiseln, hvars förgylda listverk och blankskurade eldskärm skimrade i eldskenet. — Det var nog råttorna igen — mumlade han efter att hafva lyssnat en stund. — Fast, Gud bättre, hvarje gång jag är ensam här käns det något kallt efter ryggen. — Men dö är dö, och alla skola dö — och för resten var det hans nåd, som tog den saken på sig. — Derför kunna de inte göra mig något, om de än då och då låta höra af sig. En smal ljusstrimma gled långsamt fram öfver gyllenläderstapeterna. Låset vreds om, och ett högväxt fruntimmer trädde öfver tröskeln. Hon höll i handen en dubbelarmad ljusstake af silfver med tvänne halfbrunna, drypande vaxljus, hvilkas röda lågor flämtade i luftdraget.
Att nu Utsk. i första kategorien, eller bland dem, som kunna belånas till fulla capitalbeloppet, jemte Bankens egna obligationer uppfört Riksg.cont:s före sisth riksdag mot 5 proc:s ränta utfärdade obligationer samt de s. k. lottsedlarna för Trollhätte slussverk, har sin grund deri, att dessa pappe/ redan förut 10 II. •'> > Den 3i Juli £, m. haft en sådan belåningsrätt sig tillagd. Trollhätte slussverks lottsedlar slä också öfver 100; och hvad Riksg.cont:s obligationer beträffar, fanns, åtminstone då betänk, skrefs, någon del ännu utelöpande af dem, som blifvit utfärdade före sisth riksdag. Jag skulle derföre tro, att man icke bär uti mom. lit. a bör intaga alla Riksg.contts obligationer, eller tillägga dem framför andra lika säkra papper belåning till fulla beloppet; det vore endast ett konstladt medel att uppehålla dem i värde, hvilket skulle hafva till följd, att om de tolle, måste antingen Banken vidkännas förlusten eller Riksg.conf. särskildt ersätta dem, och långt ifrån att härmed gagna obligationernas credit, skulle den mera skadas. Om man således anser, att orden: före sisth riksdag, höra utgå, tror jag, att man åtminstone icke till detta mom. hör hänföra alla Riksg.cont:s obligationer, utan till mom. lit. c, til! öfverläggning hvarom vi innan kort komma. Hr af Robsahm, Carl Reinh.: Jag instämmer till alla delar med Hr Lefre'n, men anhåller, att i detta mom. äfven måtte intagas Armeens Pensionscassas obligationer, hvilka jag anser såsom de säkraste af alla. För öfrigt tillstyrker jag, att mom. förblifver oförändradt. Frih. Palmstjerna:
S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts den 9 dennes å Rikssalen till Rikets Ständer meddelade Nådiga Svar, i anledning af Rikets Ständers i åtskilliga Lag-frågor anmälda beslut: öfverlemnades till Fxpedilions-Ulskottet, till iakttagande vid Riksdags-Beslutets uppsättande S. D. Föredrogs och lades till handlingarna: Förstärkta Stais * Utskottets Memorial: N:o 464> 1 anledning af verkstäld omröstning i frågan örn det sätt, på hvilket upplåning för Riksgälds-Contorets behof skall verkställas; N:o 465, i anledning af verkställd omröstning i frågan om en Nådegåfva till förre t, f. ÖfverCommissarien P. J. Åhman; N:o 466, i anledning af verksläld omröstning öfver frågan om medels anvisande å 8: de Hufvud-Titeln, så väl för underhållet af Arbets-Compagnien på Kungsholmen, som dessas syselsättande med fästningsbyggnads-arbelet vid Carlskrona; N:o 467, i frågan om förändringar i 1 ;Sta och a:dra Artiklarne af BevillningsFörordningen; Stats-Utskottets Memorial; N:o 468, i anledning af erhållen åteiremiss å Utskottets Utlåtande N:o 55o; N:o 46g, med öfverlemnande af ilen upprättade Riks-Staten. S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets Betänkande N:o 143. i anledning af Herr Rosenblads motion, om underdånig skrifvelse ifrån Rikets Ständer, med anhållan om Kongl, Maj:ts Nådiga biträde, för upptagande af utlänskt ereditiv för Banken: lades till handlingarne. Den 12 Maji Från Högloft. Rii»deiiskai,et och Ai»eliv. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Stats Utskottets, den g dennes, på bordet lagde Memorial N:o 4^9» nied öfverlemnande af den upprättade Riks-Staten. S, D. Till handlingarne lades Stats-Utskottets, den 9 dennes, på Prot.
Såsom tillägg lill nu meddelade, på afslutade och af Revisorerne granskade räkenskaper sig grundande, uppgifter angående Riksgälds-kontorets skulder och tillgångar, hafva Revisorerne äfven ansett sig böra här intaga några, ur Fullmäktiges lill Revisorerne afgifna berättelse hemtade, upplysningar om dessa skulders och tillgångars ungefärliga belopp vid slutet al innevarande års första hälft. Enligt åberopade berättelse, utgjorde Riksgälds-kontorets räntebärande skulder den 30:</e sistlidne Juni ett sammanräknadt kapital-belopp af R:dr 4,848,209: 1. 6. nemligen: skuld mot 5 procents årlig ränta R:dr 132,618: mot 41 procents dito ... „ 856,600: mot 4 procents dito ... „ 3,677,241: 1. 6. mot 3 procents dito ... „ 181,750: S:ma R:dr 4,848,209: 1. 6. Med tillägg af upplupna, fastän outtagna räntor, beräk nade till samma belopp, som de vid årets början utgjorde, uppgingo dt: räntefriu skulderna vid nämnde månads utgång till 3,689,594: 42. 10. Skuldernas och tillgå ngarncs belopp ilen 30 Juni 1840. Riksgälds-kontorets icke invexlade kopparpoletter, lydande å tillsammans 110,722 R:dr 47 sk. 3 rst. riksgälds och motsvarande således i bankomynt 73,708: 31. 0. Summa skulder Hulr 8,611,512: 27. 10. Uti nu uppgifna räntefria skulder innefattas följande å Riksgälds-kontoret an visade och vid sagde tidepunkt innestående anslagssummor, nemligen: under 1840 och 1841 års Riksdag beviljade anslag Kalr 346,679: 47. 8. under 1844 och 1845 års Riksdag dito dito 53,402: 36.