Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dä den stall grunda jordbrukets trefnad och upkomst, bör den ock lämpas efter nu ägande practista uplpsningar, och det torde wilja säga, erhälla en helt ny form, fä wäl i afseende pä byggnadsberäkningen och dest styldighet i följe deraf, som ock sjelfwa Syne-Rättens sammansättning. Den olikhet, som owedersägcligen finnes emellan provinser, socknar och sjelfwa ställenas belägenheter och behof, ädagalägger, at Byggnads-beräkningen bör upgöras pä andra grunder; den bör hafwa afseende pä den werkeligen stora omständigheten, at bygga med omsorg och kostnad, at husen kunna stä i mansäldrar, eller pä flurf och med hwad man kallar hushållning, för en korrt tid. Den bör genom ersättning för uti lid gjorde reparationer .leda til »varaktighet, som en winst för Riket och efterkommande. Den bör upfylla och stydda alla jordbrukets behof, alla inrättningar til landtbrukets och hushällningens formerande, med et ord, den bör med det nyttiga förena Landtmannens intercste, den store driffjädren til allt. Rikets aftagande stogar fordra witzerligen hushällning, den torde til en stor del winnås genom fastställde grunder, samt utsatt mindsta storlek af alla hus, och för de mindre jordbruken et bestämdt antal. Myckenheten af epempel, som kunde företes, 78 Den 8 Julik. retes, utwifar felaktigheten af nuwarandeSync-Rätts organisation. De fläste Ämbets - och Tjenstemän stafwa ej gjort jordbruket til sitt yrke, och den hcderwärda nämnden är witzerligcn at förlata, om de ej känna nägra akerbrukssätt och behof, de fleste följa ännu i sina utlätanden sina fördommar och wanor, sä wida de eljest yttra sig.
Och fram kommo vi, precist så dags att vi kunde kasta oss in i en kupé; och innan vi ens hunnit pusta ut och tala ett ordentligt ord, voro vi framme i S:t Cloud. Här gälde det att krafla sig genom steniga, hackiga småstadsgator. Hvar skulle vi träffa vår vän parisaren? Jo, han var tillsagd att fråga efter oss hos affärsmannens unga fru – men tillika varnad för dennes svärmor, som var tyska och följaktligen närde ett dödligt fransmannahat. Se der! Långt borta vid slutet af en gata varseblefvo vi en elegant herre i skinande cylinderhatt, sittande ödmjuk och trist på en trappsten. Ett vildt indiantjut: det är han! Frågorna haglade omkring honom. Han berättade, att han varit inne i huset, der en äldre dam svarat att frun gått ut. Det var den fruktade svärmodern. Men han hade afväpnat henne genom att ge sig ut för en landsflyktig polack, och till och med blifvit persvaderad att tillbringa sin väntetid inomhus. Han hade emellertid föredragit trappan och fria luften. Sedan vår S:t Cloud-värd, affärsmannen, fått reda på sin vackra fru och vi samtlige tagit den gamla slottsparken med de konstgjorda kaskaderna i betraktande, beslöts det att vi alla sex i den vackra vårqvällen skulle resa till Bas-Meudon för att äta middag. Och så hamnade vi, efter ännu en kort färd, i ett litet utvärdshus på Seinens strand. Alla rum voro öfverfylda, men vi anvisades en stor altan eller ett slags terrass, stödd af ett gammalt träd och nästan hängande ut öfver floden. Och all denna härlighet: denna halfmurknade plankyta, trädet som med sina grenar hängde alldeles ned öfver våra hufvuden, det klumpiga bröstvärnet – allt för oss ensamma! Och denna utsigt i den skymmande vårqvällen! En hvit, ren duk var det första som kom på bordet; maten lät deremot vänta på sig.
Det förra åter har utan att något fixera, hvilket vore för tidigt, berört det vigtigaste af frågan ; hvilket jag ock anser vara lämpligare. Frih. Raab: Jag skulle deremot vilja gifva företräde åt Gr. Gyldenslolpes förslag, emedan det rätt förstådt innebär, att R. o. Ad för sin del vill bibehålla summan 5,000,000, samt blott anmoda Utsk. att, i afseende på sättet huru det skall tillgå, ingifva ett förslag till ny redakt, med bibehållande öfverhufvud af den gamla. Jag biträder således Gr. Gyldenstolpes förslag. Hr von Hohenhausen: Då jag nu hör, att någon kan anse Gr. Gyldenstolpes förslag äga den tvetydighet som Frih. Raab omnämnt, så, för att ej komma i någon ovisshet, anser jag det bättre att frångå detsamma och återtaga Hr von Hartmansdorffs förslag, som ingenting sådant innehåller. Jag hade för min del uppfattat Gr. Gyldenstolpes förslag så, att det gaf BankoUtsk. fria händer att inkomma med sitt förslag äfven i afseende på penningebeloppet, emedan det såsom hufvudsak ej kunde undgå Utsk:s uppmärksamhet. Men då man nu kan vilja lägga denna tvetydighet i det af Gr. Gyldenstolpe gjorda förslag, så är det bättre att densamma undvika ; och derföre anser jag bäst, att stadna vid Hr von Hartmansdorffs förslag. Gr. Gyldenstolpe: När man skall uppgöra ett stadgande om alt ersätta privatbanker, så måste man väl bestämma någon summa. Jag har ej bestämt den, men det följer af sig sjelft, att BankoUtsk. ej kan ingå i pröfning af saken, med mindre än det ingår i pröfning af sjelfva beloppet; och då följer ju ock att detta helopp måste af Utsk. bestämmas. Hr von Hartmansdorff: På de af Hr von Hohenhausen anförda skälen återgår jag till mitt förslag. Gr. Gyldenstolpe: Då Hr von Hartmansdorff återgått till sitt första förslag, så vill jag ock återgå till mitt första förslag, nemi. tillägg af orden: ”metallisk valuta”. Frih.
Förkl. 16,) I anledning af Revisorernes uppgift, att, till följd af Kongl. Majlis Nådiga Bref den 17 Januarii 1827, lönen blifvit förhöjd ifrån 1,200 R:dr till 1,600 R:dr Hamburger Banco lör Post-Commissarien i Greifswald af Lundblad, har Öfver-Post-Direclionen upplyst, alt berörde lön icke blifvit sålunda förhöjd, utan från förstnämnde summa i Pommersk courant till 1,600 R:dr samma mynt, hvarigenom Post-Commissarierne i Greifswald och Hamburg kommit i åtnjutande af lika löneförmoner; I följd hvaraf Utskottet anser denna fråga nöjaktigt upplyst. §. 38. (Pag. 106.) Revisorernes anmälan, att Kongl. Majit, uppå underdånig hemställan af Öfver-Post-Direcleurs-Embelet, under den 27 Junii 1827, i Nåder beviljat ett ärligt anslag af 5oo Ridr Banco, att af samma Embete, emot redovisning, användas till gratificationer åt Extra-Ordinarier vid Postverket och Postiljoner, anser Utskottet icke föranleda till någon åtgärd. §• %• De i Revisorernes Berättelse upptagne 2ine frågor, den ena rörande Contract med Götha Canal-Bolag om förfärdigandet vid Motala verkstad Stats-Utskottels Utlåtande IV.-o 22. af ett nytt Ångfartyg för Postverkets räkning och de derföre i afräkning utbetalde medel samt den andra angående Norrska Postverkets aidie balanceiade skuld» och hvilka frågor» efter hvad Revisorernes för ålen 182c) och i83o afgifne Berättelse äfven innehåller, icke sistnämnde tid finnas till slutlig handläggning befordrade, skola af Utskottet behandlas vid revisionen af Postverkets räkenskaper för år i83i. Kongl. Numer-Lotteriet. §• 4°- (Pag. 113.
Till inköp af yngre talangfulle konstnärers tallor, att användas till prydnader i kyrkor m. m 200: — 8:o. Till artisters och litteratörers pensions-kassas kapitalfond 466: 32. eller tillsammans 6,000 R:dr. Som Utskottet icke kan bedöma vigten och värdet af de föremål för hvilka stats-anslag sålunda blifvit begärd!, föranlåles Utskottet i ärendets för närvarande outredda skick, hemställa, att de af molionärerne nu gjorde framställningar icke måtte lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 38:o. För vårdandet och bevarandet af fäderlandets forntida minnesmärken, har afven Prosten Melander hos Högvördiga Presteståndet väckt motion om ett årligt statsanslag af 666 R:dr 32 sk. tuko lill lön åt en Conservator, hvars åliggande i allmänhet skulle vara icke allenast att vårda Kongl. Maj:ls och Statens konstsamlingar, utan äfven alt vid förefallande behof med pröfvad konstskicklighet och erfarenhet gå till banda med råd och upplysningar i fråga om konstföremål, samt att mot ersättning restaurera skadade konstsaker. Af skäl som i föregående punkt blifvit anförde afstyrkes äfven härå Rikets Ständers bifall. 39:o. Till Stats-utskottet har Högl. Ridderskapet och Adeln remitterat en af Friherre Bennet, C. F., väckt motion, deruti föreslagits att lönen på stat för Kame reraren vid Kongl. Museum måtto hädanefter i stället för 400 R:dr blifva uppförd till 800 R:dr tuko. Enär Utskottet icke tinner skäl vara för handen att ifrågavarande löne-tillökning bevilja, får Utskottet afstyrka Rikets Ständers bifall till motionen. 40:o.
De flesta anmärkningar, som hos Justitie-Ombudsmannen förekomma, härleda sig från granskningen af fångförteckningarna. Några af dessa blifva nöjaktigt förklarade, såsom förorsakade endast deraf, att i nämnda förteckningar, som vid häktena upprättas, ofullständigt eller oriktigt införts domstolars eller embetsmyndigheters utslag och förordnanden m. m. rörande de i häktet fiirvarade personer. Gäller åter anmärkningen ett oriktigt domslut, hvarigenom likväl endast en eller två dagars fängelse blifvit utöf ver hvad vederbort ådömdt den, som eljest på lagliga skäl varit i häkte insatt, har jag, äfven om sådant inträffat med fängelsestraff vid vatten och bröd, så snart klagan af den förorättade icke varit anmäld och felet af ovarsamhet synbarligen tillkommit, trott mig kunna låta bero vid en sådan min erinran om förhållandet, hvarigenom den felande blifvit gjord uppmärksam på det begångna misstaget. Om äfven dagarnes antal, vid begånget misstag af ofvannämndc slag, någon gång stigit öfver det nämnda, dock icke med mångå dagar, och den som dertill varit vållande, sedan felet blifvit antydt, frivilligt godtgjort både kronans kostnad och den enskildes lidande, så har jag ansett saken dermed kunna afslutas. Så snart deremot den felande, efter erhållen del af anmärkningen. förfiiktat annan åsigt om lagens tolkning och tillämpning än den jag påyrkat, och frågan sålunda gällt icke allenast att bereda upprättelse och skadeersättning, utan ock att vinna nödig stadga och enhet i lagskipningen, bar jag alltid förordnat om åtal. I alla nu omnämnda lindrigare fall af embetsförseelser hade, enligt ifrågavarande §§ uti Instruktionen, anmärkningarna kunnat till Justitie-Kanslerens embetsåtgärd öfverlemnas; men af redan anförda skäl synes det mig, att någon fördel för det allmänna eller den enskilde dervid icke varit att påräkna. Såsom *) Sc Högvörd. Preste -ståndets Protokoll i ämnet vid 1809 urs riksdag.
Ständers ConstitutionsUtskott insände förslag till t:o Wal-act, i kraft af hwilken Riksens Ständer till Kongl. Swensk KronPrins ukkorat den Högborne Fursten Prins af Schleswig, Hollstein, Sondenburg, Augustenburg; 2:0 Högbemäldte Herres, KronPrins Lunisnä.n ^l7ov8-rs försäkran, att afgifwa i egenskap as Swensk Tronföljare, och g:o försäkran att gifwas af Swea Rikes tillkommande Konungar, och blefwo detze förslag af Ständet till alla delar godkände; hwarom de Resp. MedStänden skulle wördsamt och wänligen Underrättas. Ut supra. llkx krotocollo ^ jf. III. keterston. Utdrag af Prokocollet hällit uti Borgare, Ståndets plenum wid Riksdagen i Stock, holm d. 16 Oct. 1809. S. D. I likhet med hivad Högloft. Rjdderstapet och Adeln, enligt ProtocollsUidrag d. 12 dennes för sin de! beftntit, fann ock BorgareStändet, att det af'Högloft.
Maj:ts Kansli, Hofoch Öfverrätt?:', Kollegier samt vid andra Embetsverk och Domstolar, eller eljest, i stället för hufvudskrifter, förete besannade afskrifter deraf, bör tillika styrkas till hvad belopp de förra äro med stämpel försedda, såvida desamma, enligt denna författning, äro stämpelafgift underkastade; skulle dervid behörig stämpel till större eller mindre belopp saknas, ansvaras derför på sätt 16 § föreskrifver. När parteu eller den person, som handlingen förevisa låter, är aflägse boende, meddelas ofvannämnda intyg, i städerna helst af Magistratens ordförande eller dervid anställde tjenstemän, och på landet af domare, presterskap och kronobetjening; skolande andre gode män, som sannfärdigheten styrka, jemte namnet utsätta sin tjenst eller yrke 384 Expeditions-UtskoUets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o -127. och hemvist. Hvarje förut uppvisad originalhandling eller skrift, sorn är utgifven sedan denna författning börjat tillämpas, skall, då den vid domstol eller annan embetsmyndighet företes, vara försedd med vederbörlig stämpel. Påskrift å handlingar derom att stämpel, som saknas, varit åsatt, gälle vid intet tillfälle, sä framt icke lagligen styr kas kan, alt behörigen annulleradt stämpelpapper varit bilagdt, men förkommit. 7:o Å köpe-, bytesoch gåfvobref rörande fast egendom på landel och i städerna, som vid under-domstolarna i ändamål af lagfart företes, äfvensom å fastebref, hvilka derifrån utfärdas, skuldebref och andra handlingar, som i nämnde domstolars inteck nings-protokoller intagas, samt bouppteckningar, äktenskaps-förord, morgongåfvobref, och om lösören afslutade köpe-afhandlingar, hvilka till samma domstolar ingifvas, skola begagnas beläggnings-stämplar, så inrättade, att, då de midtöfver afklippas, så väl den ena som den andra delen innefattar fullständiga värdeoch årtals-stämplar. 8:o Då Kongl.
som de ändå voro ute på Hennes * far sköt upp glasögoneni pannan promenad, och han hade ett och tittade på henne. par ord i affärer att säga auditören. » Den, som inte kan följa med, blir hemma. Och så kommer flickan och gör det De som kan går med, har jag sagt, och därtill visit! med punkt. » » D u med dina visiter! Ni ska med allihop, Det han hade sagt,- det hade han sagt. både du och Karl och alla de andra. » Ja, hon kände tillräckligt sin fars fasta kaHon stirrade på honom alldeles häpen. raktär, och när hon kom ut, höll hon nästan » Nej men pappa, inte går det a n. på att gråta i kapp med Sven, som kastade » Går det inte an! Jag får säga dig, Hedsig öfver en soffkarm och stortjöt, när han vig, att jag anser mig ha lefvat länge nog fick höra sin fars dom. Men hvad tjänade för att veta, hvad som passar sig. Ni går det till, att han var hemma, när alla de anmed allihop, och därmed punkt. » dra skulle vara med! Det var j u bara synd Han gick tvärt in i sitt rum, och där fick om honom. Han hade nyss stått på hufvuHedvig stå vid sin buffet och fundera. det af glädje öfver bortbjndningen. Hon hade flere dagar gått och undrat, om Hon letade fram hans näst bästa kostym, de inte skulle blifva bjudna till Wennmarks, sydde i knappar, tvättade, borstade och gnugmen att bjudningen skulle komma på det gade under Svens stigande intresse, tills den här sättet, det hade hon inte tänkt sig. För blef någorlunda passabel, och gick därefter henne hade den hägrat som ett större aftonin till sin far igen med ett mycket lidande sällskap, helst med dans. Hon skulle haft utseende. Hon hade så ondt i hufvudet, att sin nya mattblå crépeklädning med de svarta hon inte kunde följa med. kokarderna, som hon nyss fått hem, som var » Prat », sade fadern och vände tidningen. så enkel och chic, " som klädde henne så väl, » Hvad ä ' det för konster? Nu vill jag, att och som han, Anton Wennmark, docenten, du ska gå med. » icke sett på de julbaler, där de träffats.
Directeurerne, — hvilka befattningar icke varit otillsatte, — att fullgöra alla de skyldigheter, som Plagemann efter särskildt förordnande fått sig ålagde hvad Salpeter-näringen angår, hvartill kommer, att Plagemann för åren 1836 och 1837 haft Kongl. Comiteens förordnande att, emot särskild Rese-kostnads-ersättning och Dag-tractamente samt gratification af 50 R:dr, verkställa Salpeter-uppbörden i Norrbottens Län; så tillstyrka Revisorerne, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det något arfvode för besagde ändamål icke må hädanefter påföras Salpeter-Fonden, hvilken numera icke utan olägenhet kan vidkännas några extra utgifter. Salpeter-Fondens ställning är icke tillfredsställande, vid jern rörelsen med fordna förhållanden, t. ex. år 1824, då Fonden hade i fordringar, efter skuldförbindelser, öfver 554,000 Ridr Bico. Samma tillgång har nu blifvit förminskad till 68,274 Ridr 38 sk. il rist. 181 — Om Fondens ekonomiska tillstånd inhämtas för öfrigt upplysning genom ofvan intagne summariska framställning, hvarvid må anmärkas, att förr omnämnde fordran hos Carl Gustafs Stads Gevärs-Faetori å 55,000 R:dr ingår uti den för utbetaldte men oliqviderade förskotler upptagne summa 58,315 R:dr 46 sk. 6 r:st. Orsaken till denna minskning i Gapital-förmögenhet, oaktadt Stats-Anslaget 194,000 R:dr alltjemt blifvit begagnadt, återfinnes lätt vid betraktande af dels de forhöjda summor, som, tid efter annan, åtgått till inlösen af Salpeter, och dels den betydliga kostnad, utöfver påräknade 41,000 R:dr årligen, som aflönings-, uppbördsoch transport-räkningen upptager.
Föreskrifterne om debitering och uppbörd af dessa medel synas likväl icke hafva blifvit i sednare tider iakttagna af vederbörande redogörare ino*» StoU-UtskolUts Utlåtande, It:t 834. aågra bland ofvan uppräknade län; hvadan ock det ursprungligen fastställda beloppet af denna ringa intrad ytterligare förminskats. Efter hvad 1844 ocb >845 årens riks-hufvudböcker samt krono-uppbörds-speciabräkenskaper utvisa, uppbäras och redovisas Gotha hofrättshus’ y.eparalionsmedcl, hvilka i riks-hufvudboken äro upptagne bland; bölesmedlen, , numera endast inom nedannämnde län nemligen: inom Jönköpings län med r:dr i: 24. ” Kronobergs dito .. .. 4: >6. M Götheborgs och Bohus dito — " 3: 24. ” Kalmare dito ... * 7: 16, " Hallands dilo .. . ... ” 3: —- ” Malmöhus dito ” 12: —- och inom Christianstads dito . ” 9: — Summa r:dr 4°: 32. Med undanlag af de bägge Skånska länen samt Kronobergs och Kalmarlän, . förekommer uppbörd häraf allenast i städernes räkenskaper.
Constitutions-Utskottet inlemna detta modifierade Förslag, och jag föreställer mig, att de derutinnan uttalade grundsattser skola erkännas såsom riktiga och ändamålsenliga, utan att sälta Fäderneslandets vigtiga intressen i våda, och under hopp att vinna allmännare förtroende, har jag icke tvekat att underställa detsamma Rikets Ständers bepröfvande; och innefattar detta Stadgandena så väl uti närvarande Regerings-Form, som Riksdags-Oi dning, jemte Förslag till Val-lag. Refferinjrs-Formcn. Sveriges Rike skall styras af en Konung och vara ett Arf-rike. Om arfföljden stadgas i Successiuns-Ordningen. §. 2. Konungen skall alltid vara af den rena Evangeliska läran * sådan sorn den uti den oförändrade Augsburgiska bekännelsen samt Upsala mötes beslut af år 1593 antagen och förklarad är. Hor till Constitutions-Utskottetf Memorial, Nio u6. 5 §• 3. Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad; Hans gerningar vare emot allt åtal fredade. §. 4. Konungen äger att allena styra Riket på det sätt, denna Regeringsform föreskrifver; Inhemte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse och råd af ett Stats-Råd, hvartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade infödde Svenske Män af den rena Evangeliska läran. §. 5. Stats-Rådet skall beslå af Tio Ledamöter, hvilka äge att alla der förekommande ärenden öfvervara; ej må fader och son eller bröder på en gång vara Ledamöter af Stats-Rådet. O D §• 6.
Jag nämner med flit detta ord, emedan Hr Stuart i en reservation framställt min motion, såsom åsyftande att få Konungens sanction på btc.oreglementet; ty om fanatism här icke tillkommit och verkat, likasom alltid, då man är rädd derhän, att man ej förmår se klart, tror jag, att Hr Stuart bort finna mellanmeningen vara tillkommen såsom en stereotyp för framtiden, i afseende på grunderna för brcoreglementets öfverlemnande till K. M. Hr Stuart säger sig icke tolka 7 § af banklagen såsom jag. Dertill svarar jag blott, att jag tolkar den på samma sätt, som den tolkades vid sista riksdagen; tyda erkände It. St, att de sjelfva bort öfverlemna reglementet. Det kan visserligen sägas, att bankbolaget bör kunna stämmas inför domstol, i fall bolaget sjelf eller dess fullmägtige begå någon olaglighet; men 2 § äf banklagen visar, att man funnit svårigheter dervid. Den innehåller blott, att derest ej sedelinnehafvaren får silfver för sin creditsedel, äger lian att derom göra anmälan hos Hofrätten, som skall utreda orsakerna och, då det finnes hafva härrört från oförmåga, anmäla förhållandet hos K. M. Detta är något helt annat, än alt stämma bankbolaget, för att dömas af med privilegium. Hr Dalman har såsom prof derpå, att ej min afsigt kunnat vara att förebygga en magtutvidgning hos Begeringen, åberopat, att jag icke utplockat, hvad som hade sam-' manhang med hufvudgrunderna, utan föreslagit hela reglementets öfverlemnande till K. M:s pröfning. Han synes således känna min afsigt bättre än jag sjelf; men det har redan vid ett'föregående tillfälle blifvit erin rädt af Hr Stuart, huru omöjligt det är att utplocka, dessa hufvudgrunder. Det är dessutom klart, att K. St. kunna ännu på sista dagen af riksdagen och i sista § af reglementet göra stadganden, sorn strida emot hufvudgrunderna, och följden skulle blifva, att öfverträdelse kunde ske, utan att K. M. derom fick kännedom, så framt ej alltsammans öfverlemnades.
Maj:t ansett Sig böra Rikets Ständer härigenom meddela; skolande de berörde fråga rörande handlingar tillhandahållas det Utskott, till hvars behandling densamma varder af Rikets Ständer öfverlemnad. Kongl. Majit förbi i Iver Rikets Ständer med all Konglig nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. S. A. Munthe. Bih. till Rik. St. Skrifvelse, N:o S3. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-rädet ä Stockholms Slott den J December 18 fy. Närvarande: Hans Excellens Justilie-Statsminislern Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena Herr Friherre Ihre, Stats-råden, Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Warn., * Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Munthe, uppläste till Justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:ts förut fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, i fråga om befrielse för förre Departements-cheferne i General Tullstyrelsen, Presidenten J. P. af Billbergh och Kansli-rådet J. D. Kalerius samt Kamereraren, Kammar-rätts-rådet Winroth och Kontrollören Middendorff från ådömdt ersättnings-ansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren Finer yppade balans. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt. samt befalla, att nådig skrifvelse, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afgå. Ex prolocollo C. A. Westerstrand. STOCKHOLM, tryckt hos Marcus & Comp. 1848. Kongl. Maj;ls Nåd. Ank. till Exp. Utsk. dc-n 3 Jan. i848, kl. 5 e. re.
Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Nov. 1862, kl. 11 f. m. Memorial. Genom remiss från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet fått emottaga en inom bemälda Riks-Stånd af Riksdagsfullmägtigen Olof Nilsson från Westerbottens län väckt motion, dels att underhållet af allmänna landsoch häradsvägarne måtte skiljas från jordbruket och öfvertagas af Staten samt bestridas genom allmänna skattebidrag, dels ock att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om tillsättande af en Kommitté för ordnande af denna angelägenhet; men som Utskottet anser denna fråga icke tillhöra dess handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-ordningen, förenämnda motion återlemna, för den åtgärd, Rikets Ständer finna med åberopade § öfverensstämmande, i hvilket afseende Utskottet får upplysningsvis anföra, att en likartad fråga blifvit vid 1859 och 1860 årens riksdag till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad och sedermera, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet behandlad. Stockholm den 24 November 1862. Bih. till R St. 2 Stockholm, tryckt hos Sam. Rumstedt, 1862. t‘* .<*.» Stats-Ut$koUetf Memorial N:ri* 12 och 13. 1 1:0 t%, Arilj. till Exp.-Utsk. den 11 Dec. 1862, kl. 2 e. m. Memorial. Vid riksdagen» början antog Stats-Utskottet, i likhet med hvad under föregående riksmöten egt rum, extra Kanslister, att vid förefallande behof biträda med kansli-göromålen. Af bemälde extra Kanslister har Utskottet redan funnit nödigt inkalla några till tjenstgöring och inom kort, erfordras för ärendenas skyndsamma handläggning, ytterligare tillökning af Kansli-personalen.