Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men filosofernas krets är tongifvande i Paris, de höra dessutom till sevärdheterna och få icke försummas, ty med sina pennor styra de den allmänna meningen, och af dem beror det, hvad man i hela den civiliserade världen skall tänka om konungen af Danmark. Det utomordentliga sändebudet, friherre Gleichen, inbjuder dem således till middag i det danska ministerhotellet, men då konungen af en tillfällig opasslighet är förhindrad att komma, improviseras en ny fest, och de lärde herrarna sitta dagen därpå vid den främmande monarkens egen taffel i den aflidne hertigens af York palats. Ljusen gnistra i stakar och kronor, luften dallrar af klangen i de berömda namnen, samtalet rör sig i sirlig menuett-takt, med spirituella krumsprång, och Kristian VII nämnes, när vinet skummar som ymnigast i pokalerna, »den nordiske Trajanus». – Jag skulle hellre vilja säga: den nordiske Amfitryon! hviskar Diderot sakta till d’Alembert. Den nordiske Trajanus har samma dag, i franska akademien, hyllats med plattfotade smickerrim af kuplett-diktaren Poinsinet. H. M. underhåller sig nu med sina gäster om deras verk, som han förväxlar. Till friherre Holbach adresserar han ett utsökt smickrande omdöme om »Traité des sensations», som förskaffat honom så mycken sann njutning; och för den elegante abbé Condillac uttrycker han i varma ord sin hänförelse öfver de blixtrande tankarna i »De l’esprit». Båda ha svårt att behärska de stridiga känslor af misshumör och vördnad, som brottas inom dem. De äro djupt kränkta af den främmande monarkens egendomliga smak och dåliga omdöme, men buga sig lika djupt för den krönta okunnigheten. – Aldrig förr har jag vetat, att det fanns ett land, som hette Danmark! säger friherre Grimm småleende till Struensee. – Till drottningen af Sverige har jag den äran att sända min litterära korrespondens, och jag har hittills alltid trott, att Norden betydde Sverige. Hvar ligger Danmark? – Danmark! – svarar teaterdiktaren Saurin öfverlägset.
Proposition om uphörande af dess två röster i Högsta Domstolen, och i sammanhang dermed föreslagit de ifrågavarande förändrade redactionerne af åtskillige §§. i RegeringsFormen ; samt dessa befinnas stå i så nära förening med liufvudfrågan, att beslutet derom må - Den 23 Februari i f. m. 27 ste inverka på redactions-förslagens antagande eller förkastande, alltså och ehuru Hans Excellence ej trodde det vara att befara, att Ridderskapet och Adeln, sorn alltid med så odelad upmärksamhet och urskiljning pröfvade hvarje ämne, icke nu skulle, om desse Förslag lill redactionsförändringar, hvar efter annan, serskildt afgjordes, dervid iakttaga fullkomlig concequence, att ej någon stridighet i besluten upkom; ansåg dock Hans Excellence det rättaste och lämpligaste vara, att framställa proposition å alla desse redactions-förslag i ett sammanhang; hvadan Hans Excellence frågade, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla de föreslagne redactionsförändringarne i 5 §. irsta punkten, 17, 19, 21 och 23 §§. samt 88 §. srdra punkten i RegeringsFormen. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till afslag å alla desse redactions-förslag; hvilken proposition med Ja besvarades. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition af den 16 Octoher i8o.3, örn icphäfvande af Opinion sNänmden öfver Högsta Domstolens Ledamöter. 28 Den 23 Februarii f. m. Regerings Formen. 103 §. (Enligt Kongl. Majrts Nådiga Proposition, bör denna §. till hela dess innehåll, kraft och verkan, uphäfvas.) 104 §. (Enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, bör denna §., i afseende på hvad deruti förekommer om öfverläggning i Nämnden, undergå en lämplig omarbetning.) Riksdagsordningen. 64 §. (Enl igt Kongl.
föremål för den fulltaliga publikens entusiastiska bifall o c h inropades nere gånger. Intressant skall Men Evner har vi Kvinder, emellertid bli att få se o c h höra den främmande Og Fremskridt tror v i paa! Aug. gästen i någon mera betydande uppgift. — Hrr Söderman, Lundmark o c h Johanson, hvilken senare för första gången utförde Silviasjparti, v o r o bra i sina resp. roller. — Operan gafs ånyo i tisdags med samma framgång. Denna föreställning bevistades af konungen samt prinsarne Carl och Eugen. V i d konungens inträde uppspelades folkKronprinsessans hälsotillstånd. A f det sången, som publiken stående åhörde. senaste meddelandet därom har man dragit den slutsatsen, att d e senaste dagarne medfört förVasateaiern inledde i lördags sin nya säsong sämring i kronprinsessans hälsotillstånd. Detta under d e n m e d stora förväntningar motsedda lär dock e j vara fallet, utan kronprinsessans beEanftska regien m e d ett program, s o m på sätt finnande bar under sommaren o c h hösten varit och vis väl får anses typiskt för hvad teatern i hufvudsak oförändradt. Den katarr, hvaraf hon under d e n n y a ledningen ämnar bjuda. Först fortfarande besväras, torde emellertid äfven till alltså det moderna högre skådespelet — repreden n u stundande vintern nödvändiggöra vistelse senteradt visserligen denna gång af endast en i sydligare klimat. liten enakts smakbit, d e n unge norske författaren Gabriel Finnes » Ugglan ». O m o c k denna smakbit ej gärna kan inrangeras bland d e n sceKristina Nilssons fiol, på hvilken hon speniska diktningens gedignare rätter, var den liklade i sin barndom o c h då hon v i d 14 års ålder väl efter kända symbolistiska recept rätt skickligt upptogs å Ljungby marknad, har i dessa dagar uppstufvad å la Ibsen o c h Maäterlinck. H r Finnes af Kristina Nilsson blifvit skänkt till Nordiska bekantskap kunde man både göra o c h försaka, museet.
Hvad nu mer af Jojakim sägandes är, och allt det han gjort hafver, si, det är skrifvet uti Juda Konungars Chrönico. Och Jojakim afsomnade med sina fäder, och hans son Jojachin vardt Konung i hans stad. Och Konungen i Egypten drog icke mer utu sitt land; förty Konungen i Babel hade honom borttagit allt det som Konungens i Egypten var, ifrån Egypti bäck allt intill den älfven Phrath. Aderton åra gammal var Jojachin, då han Konung vardt, och regerade tre månader i Jerusalem; hans moder het Nehustha, Elnathans dotter af Jerusalem. Och han gjorde det ondt var för Herranom, såsom hans fader gjort hade. På den tiden drogo NebucadNezars Konungens tjenare i Babel upp till Jerusalem, och kringlade staden med bålverk. Och då NebucadNezar kom till staden med sina tjenare, belade han honom. Men Jojachin, Juda Konung, gick ut till Konungen af Babel med sine moder, med sina tjenare, med sina öfverstar och kamererare. Och Konungen af Babel anammade honom i lians rikes åttonde åre; Och tog ut dädan alla håfvor uti Herrans hus, och i Konungshuset; och slog sönder all gyldene kärile, som Salomo, Israels Konung, gjort hade uti Herrans tempel, såsom Herren sagt hade; Och förde bort hela Jerusalem, alla öfverstar, alla väldiga, tiotusend fångar, och alla timbermän, och alla smeder, och lät intet qvart blifva, utan det ringesta folket i landena; Och förde bort Jojachin till Babel, Konungens moder, Konungens hustrur, och hans kamererare; desslikes de myndiga i landena förde han ock fångna bort ifrå Jerusalem till Babel; Och hvad bästa folket var, sjutusend, och de timbermän och smeder, tusende, alle starke krigsmän. Och Konungen af Babel förde dem till Babel. Och Konungen af Babel gjorde Matthania, hans faderbroder, till Konung i hans stad, och förvände hans namn Zedekia.
Be sv.- och Ekon-riskullen» Betänkande, M 1. lie iörsälja bränvin, utan att mat derjemte för den, det begär, finnes att tillgå, vara förfallne lill enahanda ansvar, som för ololiig bränvinsförsäljning bär ofvan finnes stadgadt. § 43. Under sönoch beigedagar må bränvin ej försäljas annorlunda än i minut vid måltider å gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen, hvilka sistnämnde böra under gudstjensten vara tillstängde. Bryter någon häremot, plikte första gången 20 R:dr Banco. Sker sådan förbrytelse andra gången eller oftare, bote förbrytaren 40 R:dr Banco hvarje gång; och vare, med undantag af gästgifvare, livar och en, som" tredje gången återkommer, näringsrättigheten för alltid förlustig. § 44. Försäljer någon, som icke innehafver rättighet Lill bränvinsminutering eller den, som dertill berättigad är, annorlunda än vid måltider åt spisande gäster, bränvin tili en elier liera personer af den menighet, som är församlad vid ting, uppbördsslämmor, mantalsskrifningar, mönstringar, auetioner, kronoskjutsningar, skallgångar och andra sådane till större foiksammankomster ledande förrättningar och anstalter, böle han första gången 20 RallBanco, och sedan dubbelt. Vid enahanda ansvar må ej elier under marknad bränvin i minut försäljas hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället utminutera bränvin, elier dertill hädanefter erhålla Konungens Befallningshafvandes i Länet, serskildt för hvarje marknad, meddeldte tillståndsbref, och hvilkas antal alltid bör blifva så inskränkt, som behof vet möjligen medgifver. § 45. Beträdes någon, under den tid, han är under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning, med fortsättning af samma förbrytelse, skall han för hvarje gång plikta det belopp, som för den olofliga bränvinsförsäljningen, efter dess serskilde art och beskaffenhet, blifvit bestämdt. Be v.-, Lag-, samt Allm.
Skulle hon stå ut därmed samt att vara vittne till allt det lidande, som tog sig uttryck i kväfda suckar eller högljudd klagan — men hon hade ju själf valt denna lifsgärning, den modiga, lilla flickan. Vore det orätt af honom att söka locka fågeln ur buren? Han längtade efter att än en gång få känna det ljuslockiga lilla hufvudet förtroendefullt luta sig intill hans bröst, men — han var ju nästan en gammal man och en dåre var han, som ens ett ögonblick kunde tänka på någonting sådant. När han kom hem till Löfsätra, skulle han finna hemmet tomt. Hans svärmor, hvilken tröttnat på det besvärliga landthushållet, hade för ett år tillbaka flyttat in till residensstaden, och som hon var ekonomiskt oberoende där inrättat sig på det bekvämaste. Hos henne bodde också Gertrud under terminerna, ty hon fick nu sin skolbildning i stadens förnämsta pension, och Ellen, hans kära lilla flicka, hvilade under en af de gröna kullarne på landtkyrkogården därhemma. Hans tillgifna gamla Lovisa, hvilken, sedan majorskan lämnat honom, tagit tillbaka sitt ämbete som hushållerska, skulle ge honom en hjärtligt menad välkomsthälsning, det visste han, och likaså allt folket på gården, men han skulle i alla fall komma att gå där som en gammal enstöring. Ja, det var just felet, att han var för gammal. (Forts.) Timmarne blefvo till dagar, dagarne till veckor, och kapten Carl ing var nu så återställd, att han hade läkarens löfte att återvända till hemmet. Under den sista tiden hade han haft ganska liten beröring med Eva, hvars hjälp ej längre var nödvändig, men träffade henne dock en och annan GÅDG. Men ju mindre han såg henne, ju mera längtade han efter henne, och tanken på att nu skiljas vid henne för alltid, blef allt mera motbjudande. Han gick fram och åter i korridoren, där några solstrålar i dag lekte mellan krukväxterna i fönstren. Där var ljust och glad t, men från de allmänna salarne innanför hördes emellanåt en sakta kvidan, och luften var mättad med doften af karHYLIN &amp; C M FABRIKSAKTIEBOLAG HOFLEVERANTÖR T. A. T.
N:o 47, öfver väckt motion om stiftande af lag, ang:de allmänt kyrkomöte; N:o 63, i anledn. af väckte motioner, angide dels införandet af en allmän Notariats-institution, dels inrättandet af ett Notariatsembete vid HäradsRälten, dels ,ock stiftande af lag i afseende på Notar i i-pub! ici-befattningen ; N:o 64, i anledn. af väckt motion, angide förklaring af 15 Kap. 2 § HandelsBalken; SlatsUlskollet: Nio 241, i fråga om användande af en del utaf bränvinsbränningsafgiften till de lägre undervisningsverkens och folkskolornes behof; Nio 242, angide ansvarigheten för de af Ilypotheksföreningarne uptagne lån; samt Nio 243, angide fortfarande understöd för Riksgäldskontorets Enkeoch pupillkassa. Föredrogs och bifölls StatsUtsk. den 4 dennes, på bordet lagda Mern. Nio 244, angide inlösen af ytterligare anmälde, först efter preskriptionstidens slut hos Riksgäldskontoret företedde Iliksgäldssedlar. Vid föredragning af StatsUtskis den 4 dennes på bordet lagda Utlåt. Nio 245, i anledn. af väckt motion om inlösen för Statens räkning af Kamereraren Carl Sandbergs anteckningar i Kameralväsendet, blef detta Utlåt, ånyo bordlagdt, uppå derom af flere ledamöter framställd begäran. Föredrogs och bifölls StatsUtskis den 4 dennes på bordet lagda Utlåt. Nio 246, angide afskrifning utaf återstoden af lånet för ett utdiknmgsarbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohult socken af Kronobergs län. Föredrogs VäHofi. BorgareStis den 4 dennes på bordet lagda Prot.Utdrag Nio 546, innehållande inbjudning till de öfrige RiksStin, att förena sig i BorgareStis, med afslag å 10:de punkten af StatsUtskis Utlåt.
Decharge, på samma sätt, som om jag öfverenskomma ined någon att lemna min Sedel, som Hypothek till PenningeLån af 3:dje Man, och i tysthet toge Contra - förbindelse för att göra Hypotheket till intet, och dymedelst vore i Complott med Låntagaren och bedraga Långifvaren. Sådant har hittills ansetts som ganska oriktigt emellan privata Personer. Frågas: •hvad stämpel skall då gifvas på Banquens förhållande, som med offentlig kungjord Decharge för DiscontDirection , derigenom förmår Alh Ridd. o, Ad» Proi. II, B. 25, 3 6* 194 Den 5 annani. mänheten att hafva fullkomlig Credit för densamma och insätta deras Penningar , just då den, genom en hemlig contra - förbindelse, beröfvar Långifvaren all säkerhet? Af hvad jag i korthet nu haft äran anföra, anser jag: 1:0 Banquen som ActieÄgare, och som den der delat rofvet af DiscontProsenteriet, skyldig inlösa DiscontAssignationerne och Re* verserne. 2:0 Att vederbörande BancoFullmägtige , sorn för Nationen döljt Disconternas ställning vid sista Revisionen, sedan de korsat sig sjelfva , och derigenom vållat att så många godtrogna människor sedan insatt deras penningar i Disconten, måtte derföre ställas till laga ansvar, och begär jag om Remiss häraf till BancoUtskottet , hvad 1. Puncten beträffar, och till Lagutskottet att yttra sig öfver hvad 2. Pun* cten innefattar; samt att detta mitt Anförande äfvenledes blifver de öfriga Respective MedStånden communiceradt. Lades på Bordet. Upplästes till Justering ett af Expeditionstjtskouet irslemnadt Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till kongl.
Alltså 1 :o åkerbruk, skogshushållning, fiske, bergverk, med deras kända productvärden, sä vidt som man kan beräkna dem (och hvilket skulle mera approximativt låta sig göra, om statistiken vore i bättre skick, än den nu är). Dernäst 2:o den dass af näringar, som sysselsätta sig med förädling af råproducterne, såsom fabriker, husslöjd, manufacturer, handtverkerier; samt 3:o vehiklerne för utbyte af productionens särskilda alster, nemi. inoch utrikes handel, sjöfart och penningeväsendet. Det är endast efter en sådan förberedelse, jag för min egen öfvertygelse kunnat hemta begrepp om verkliga tillståndet i landet, och det är derigenom jag kommit till det slutresultat, att man förstör flere 2 H. 20 154 Den 4 September f. in. capitaler i landet än man i allmänhet bildar några, emedan man synes sakna riktiga begrepp om de absoluta villkoren för capitalbildningen. Sammanställer man tableauen öfver capitalerne med den af våra arbelsclasser, hvilka, i parenthes sagdt, äro sådane, att knappt ^ af nationen kan anses vara direct productiv, då deremot mera än | är blott consumerande, då blir resultatet ännu mer frapperande och otillfredsställande. Dessa resultater tillsammans hafva öfvertygat mig, att så framt icke dels lagstiftaren och dels nationen sjelf blir öfvertygad om hvilka förberedande åtgärder borde vidtagas och hvilka allmänna grundsatser borde följas, så skulle det icke lyckas, mine Hrr, edia Utsk:s majoriteter etc. att tillfredsställa folkets fordringar. Långt ifrån således att vilja störa någons lugn med att tala om det förfärliga, som kan ligga i en förändring af skatteväsendet, har jag blott velat förbereda en sådan bana för dessa ärendens behandling, att man icke oupphörligen skall hopa misstag på hvarandra. Efter denna förklaring har jag en ökad anledn. att med resignation vänta ett afslag; ty jag hoppas, att förslaget skall lyckas bättre om detsamma af en annan person upptages, och då är min önskan vunnen. Frih. Cederström:
M 87 och 8:de punkten af Förstärkta Stats-Utskottets Memorial M 257. 89 §, angående anslaget till skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona, grundar sig på den af Rikets Ständer bifallna 22:dra punkten af nyssnämnde Utlåtande. 90 '<§, angående anslagen till hamnbyggnads-arbetena vid Wisby, Cimbritshamn, En gelholm, Landskrona, Calmar, Hjo, Westerås och Öregrund, innefattar Rikets Ständers beslut genom bifallandet af lista, 2:dra, 4:de och 17:de punkterna af Utskottets Utlåtande M 163, samt 7:de punkten af Utlåtandet M 226, tillika med hvad Rikets Ständer genom voteringar i Förstärkt Stats-Utskott, enligt 9:de, 10:de och ll:te punkterna af dess Memorial 289, beslutat. »1 §. angående fortfarande anslag till amortering af det för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptagna lån, öfverensstämmer med 77 § af 1848 års reglemente och grundar sig på Utskottets, af Rikets Ständer godkända, tillstyrkan i 9:de punkten af Utlåtandet JVs 165. 92 <§, angående anslagen till anläggning af kanaler mellan Philipstad och Sjöändan, samt Storsjön i Södermanland och .Mälaren, äfvensom en kanal genom Tjufholmssundet i Norrbottens län, innehåller Rikets Ständers beslut medelst bifallandet af 6:te, 13:de och 21:sta punkterna af samma Utlåtande. Slals-Ulskollcls Memorial, JVs 524. 3 93 §, angående anslaget för upprensningen af Ljusneelf mellan sjöarne Or och Var pen, grundar sig på Utskottets härom afgifna och af Rikets Ständer bifallna Utlåtande JYS 177. 94 g, angående den till anläggning och förbättring af vägar samt mindre ström rensningar m. m. anslagna summa, innehåller Rikets Ständers beslut genom bifallandet af 23:dje och 37:de punkterna af Utlåtandet JVJ 163. 93 §. angående statsbidraget för anläggningen af en jernväg mellan Örebro och Nora, innefattar de beslut, Rikets
Om man befinner sig i fält, kan man icke skicka till generalerna för att consultera dem; de kunna icke gifva sina ordres skriftligen, ty deras tjenstbarhet ankommer icke blott på geni och omdöme, utan på personlig närvaro och kroppslig förmåga. Man måste vara på stället närvarande, då man skall commendera en trupp; man kan ej sitta i sin kammare göra och det. Jag hemställer till Utsk. att uppgifva orsaken, hvarföre en hel dass embetsoch tjenstemän skall ställas uti ett så ojemnförligt styfmoderligt förhållande i jemnförelse med civila embetsmannacorpser. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja återremissen. Frih. Roye: I anledning af hvad en värd ledamot, Frih. Ehrenborgh, erinrat derom, att anslaget för lagcommitteen ännu qvarstår, uther jag mig att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att detta anslag ännu icke kan till staten ingå; ty, såsom jag förmodar, återstå ännu utgifter för lagverket, innan lagen kan komma uti skick att kunna promulgeras. Det är denna consideration , som gjort, att jag ansett de tvenne ledamöter, som med minsta egen uppoffring arbetat på lagverket, böra tilldelas iooo r:dr, elter ett mindre belopp än den 3:dje, för hvilken jag föreslagit pensionen till lika belopp med det arfvode, som hvarje ledamot under arbetstiden uppburit; men att sträcka derutöfver pensionsanslaget vore, som jag tror, att för mycket inskränka det qvarstående öfverskott, som kan för lagverkets fullbordan blifva behöfligt. Gr. Cronhjelm: Sedan jag afhört Friherrarna Ehrenborghs och Boyes yttranden i afseende på I-,agcommitteens ledamöters pensioner, anhåller jag att få alldeles instämma uti deras yttranden, emedan jag finner dem mera grundade än mitt eget. Jag instämmer uti Frih. Ehrenborghs yttrande, emedan jag, lika med Hr Frih., finner nödvändigheten deraf, att dessa Hrr ledamöter uti Lagcommittcen mä vara för R.
Det andra hindret var, att Lördagen d. 24 är den sista dagen för motioners afgifvande. Detta tror jag vore afhjelpt, om man anhölle hos Hr Gr. o. Landtm, alt R. o. Ad. finge ett plenum emellan Onsdagen och Lördagen i nästa vecka, och dä kunde R. o. Ad. utan olägenhet gå BorgareSt:s önskan till mötes. Frih. Palmstjerna: Jag kan för min del icke finna, alt olägenheterna vid antagandet af BorgareSt:s inbjudning blifvit undanröjda på det sätt, som Hr Ramsay yttrat. Om äfven Just.Ombudsman^ berättelse icke innehåller något, sorn icke redan är kändt, så är det dock möjligt, alt LagUisk:s utlät, deröfver kan komma att innehålla något, som icke är för alla bekant; ty det är ännu icke inkommet; och jag tror, att då alla de upplysningar, som behöfvas i det ärende, som skall behandlas vid nämndens sammanträde, icke äro erhällne, så böra de fiirst inväntas. Om vidare plenum också af Landtm, anslås emellan Onsdagen och Lördagen i nästa vecka, så återstår i alla fall den omständighet, alt Lördagen är den sisla helgfria dag, då motioner fa väckas, och jag har af föreg:de riksdagar vunnit den erfarenhet, som af alla lärer delas, att den sista dagen gerna lages helt och hållet i anspråk af dem, som vilja väcka motioner. När man derjemte tager i betraktande, att detta ärende är ett af dem, som i alla Ständ samtidigt böra förekomma, och således, enligt 47 § Riksd.Ordn., hörer till dem, som höra förekomma till öfverläggning vid de tillfällen, då Talmansconctaven sammanträder, vinnes derigenom ny styrka åt mitt påslående, att inbjudningen icke, ulan betydliga olägenheter, kan antagas, och att detta ärende egentligast hör öfverlcmnas till Landtnäs och Talmännens afgörande. Hr Rosenblad, Bernhard: Då en nämnd af R.
I öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t denna dag beslutat i afseende å staten för Finans-Departementets Expedition, hemställde Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Majit täcktes hos Mikels Ständer föreslå, att de tre Kanslist-befattningarne inom Civil-Departementets Expedition måtte definitivt varda å stat uppförda till löner af 1,800 R:dr hvardera, och alt två af de tre kopist-tjensterna derstädes måtte likaledes uppföras på definitiv stat till löner af 1,000 R:dr hvardera; men att deremot den tredje kopist-lönen måtte indragas och beloppet deraf, 1,000 R:dr, ställas till Departe Bih. till 11. St. N:o 4 lill Kongl. Maf:ts Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4859. ments-Chefens disposition, för alt användas till befrämjande af ärendenas gång inom expeditionen. Då erfarenheten visat att den till uppassning hos Siats-Rådet anställde, å CivilDeparternentets Expeditions stat uppförde Vaktmästaren icke kunde ensam medhinna förrättandet af de lill hans tjenst hörande åligganden, hemställde Stats-Rådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska uppförandet på bemälde Expeditions stat af lön för en ytterligare Vaktmästare hos Stats-Rådet till belopp af 500 R:dr årligen, motsvarande den lägre lönegraden för Vaktmästarne vid Expeditionerne af Kongl. Maj:ts Kansli. S/alis/iska Tabell-Kommissionen. A) Ett af t. f. Chefen för Statistiska Central-Byrån, Medicinal-Rådet m. m. Fr. Th.