Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Linköpings Stift finnes härtill någon utväg genom den så kallade Tertial-Cassan, örn densamma blir befriad frän årliga utgifter till SkolLärares bestämda ordinarie Löner, Samma tillgångar skulle troligen för andra Stift på lika sätt beredas, genom likstämmighet i Författningarne och i besparandet af dessa medel. Till Tertial-Cassan i Linkoping inflyta alla de tillfälliga medei, hvilka genom Kongl. Författningar äro till understöd för den svagt lönte SkolBetjeningen Nådigst anslagne. Dessa medel hafva enda t efter bestämda grunder och till bestämdt belopp blifvit årligen utdelte, öch af det somliga år uppkommande öfverskottet, har en Fond för samma behof blifvit formerad, hvilken, förvaltad '■inder vederbörlig Controfi, samt Stats-Utskottets Betiinkanden. 10oJ emot säkerhet och Ränta utlånt, nu lemnar en ärlig inkomst, som alltid, med visshet kan påräknas. Afven i Hernösands Stift finnes redan en icke obetydlig Fond, uppkommen genom Föne-besparingtTr, sorn för samma ändamål, E-r meritorum Fonér eller Pensioner, torde kunna användas. Het är omöjligt att bestämdt uppgöra beloppet, som härtill för alla Stiften erfordras. Sannolikt skulle ett årligt anslag af 600 Tunnor Spannemål, fördeladt emellan Stiften i mån af Gymnasiioch Skol - Färacnes antal, kunna bereda Fonder, som, tillökte med vanlige Tertialoch Caduc-medel, under Ordentlig hushållning borde blifva för ändamålet, åtminstone i framtiden, till racki ige. Byggnaden af nödiga Gymnasii-hus, samt af Skolhus i alla de Städer, som enligt nu gällande Fagar icke äro skyldige att sjelfve inom Staden Skolhus bygga, utgör äfven ett Färo veikens ofta bekymrande kraf. Oberäknelig är nyttan af sunda, rymliga och enkelt prydda Färohus och Salar.
Detta skäl att komma från saken kan jag ej anse för annat, än att vara ganska knapphändigt, och jag utber mig vördsamt att i detail få bevisa det. Det bör anmärkas, att då anslag för indelta armeens lönereglering vid förra riksdagen begärdes och beviljades, var ännu ingen lönereglering verkställd, och att, ehuru de personella staterna voro bestämda, kunde kostnaderna derför endast i öfverslag beräknas, emedan förhållandet vid tillgångarnas fördelning ej bestämdt kunde förutsättas, förr än verkställigheten af löneregleringen inträdt. Om således vid sjelfva löneregleringen vid samtliga reg:terna och fördelningen af nära 1 million r:dr, utgjord af boställen, indelta räntor, kronotionde, hemkall, jord-ersättningar, vacanceafgifter och bestämdt statsanslag, en brist af ig,3oo r:dr kunnat uppstå, är det då billigt, att ehuru lönerna i allmänhet icke kunde uppgå till det beräknade beloppet, armeen likväl skall gå i mistning af sin billiga och påräknade löneinkomst? Men då jag utsäger orden: Armcens billiga och 7 H, 34 Den 27 Maj. påräknade löneinkomst, får jag vördsamt anföra orsaken, hvarföre indelta ammen länge tåligt fördragit en mindre än tarflig bergning, och att en förbättring derutinnan högt af behofvet påkallades. Jag får derföre föra 11. o. Ad. till minhes, att K. M., i förening nied R. St., under riksdagen år 1812 fann Sveriges säkerhet och framtida sjelfbestånd fordra, att landets försvarare ökades till ett öfver fyrdubbelt antal. Allmänna beväringen decreterades, befälets antal måste äfven i följd deraf ökas, och kort derefter förordnades, att hvarje reg:te skulle organiseras på 3 batailloner och befälet således ökas med^:del, ehuru högst ringa anslogs till detsammas aflönande.
Frestelsen att hem« ligen inpraktisera förbudet gods, hvilket, äfven efter dess införsel fortfar att vara underkastadt confiscations anspråk, hvarigenom innehafvarens äfventyr ej upphör förr än varan blifvit använd till förbrukning , måste naturligtvis ej äga lika styrka, sorn frestelsen, under lockande utsigter till vinst, att undansnilla tullen på en vara, som, sedan den i oloflig väg inkommit, kan såsom tillåten inom Riket lofligen transporteras och till salu hållas, utan att dervid något annat säkerhets-; mått erfordrades, än att använda den tillförene ofta med framgång begagnade utväg, att med falska Tullstämplar förse sådane varor, som äro af den bekaffenhet, att de kunna stämplas. Under sådane omständigheter som desse skulle, vid en tillåten fri införsel af främmande slöjdevaror lurendrägeribrotten väl försvinna, men deremot Tullförsnillningarne i ännu större mängd tilltaga och Staten derigenom ej allenast sakna påräknade Tullinkomster för den hemligen införda varan, utan äfven förlora större delen af hvad som, under förbudssystemets bibehållande, kunnat inbringas genom Tullatgifter för utländske råämnen, hvilka, i brist på afnämare, skulle småningom uteslutas från Rikets importhandel, sedaD, med de inhemske slöjdernes förfall, behofvet deraf mer och mer aftagit och 6luteligen alldeles upphört. Huru lätt misstag kunna äga rum, då, för att bereda Statens tillökning i dess inkomster, införsel tillätes af sådane tillverkningar, Bni s8 Julli i f. m. hvilkas åstadkommande inom landet utgör föremål för ordenteliga med kostnad anlagde ManufacturVerk, der en mängd arbetare finna sysselsättning och nödig bergning, derom lemnar förre tidens erfarenhet upplysande vittnesbörd. År 17S2 blefvo de allmännaste brukliga Sidentyger tillåtne til! införsel emot Tull, under det att till inrikes Fabrikernes uppmuntran vissa premier meddeltes.
Majit funne samma förordnande äfven böra tjena till efterrättelse i afseende på lönerne för de Officerare, Under-officerare och civile betjente, hvilka under det för handen varande kriget folio i Rysk eller Dansk fångenskap, så att för de fångne, som stodo på indelt eller värfvad stat och hade hustrur eller oförsörjda barn, lönen till fullo borde utgå, hvaraf ena hälften skulle till de fångne utremitteras och den andra hälften komma deras hemmavarande hustrur och barn till understöd, helst de, som uti de fångnes ställe blifvit tillsatte, tjenade med deras förra löner, men till de ogifta endast halfva lönen under fångenskapstiden utremitteras och den andra hälften, uti Rikets dåvarande penninge-behof, komma staten till hjelp: dock att hvad som af lönen innehölles skulle, så snart möjligen ske kunde, efter fred och när Riket komme i bättre tillstånd, dem tillgodokomma; Stats-Utskottets Utlåtande M 75. att Kongl. Majit den 20 November 1810, vid pröfning af flere hos Kongl. Majit gjorda ansökningar och förfrågningar, rörande återbetalning af de halfva löner, hvilka under sist öfverslåndna krig blifvit från de i Fransk, Dansk eller Rysk fångenskap råkade ogifta Officerare och Under-officerare innehållne och till statsverkets understöd indragna, väl funnit ifrågavarande personers ratt till deras sålunda innehållna halfva löner icke kunna bestridas; men' då fångne ogifta Officerares halfva löner allt sedan år 1743 blifvit Statsverket besparade, och Statsverkets utblottade tillstånd icke mera för tillfället än förut tilläte någon utbetalning deraf, ansåg sig Kongl. Majit icke heller kunna bifalla, att desamma då finge utgå; i följd hvaraf det, som af indelta lönerne i förenämnde afseende blifvit innehållet, men tilläfventyrs då ännu icke var Stats-verket godtgjordt, borde af vederbörande uppbördsman till Statens kassa levereras: Dock ville Kongl.
Byggninga balken äfvensom Kongl. Resolutionen pä Presterskapets bestar den 10 Augusti 1762 samt Militie-boslalls-nrdningen den 23 Juni 1836 iöreskrifna ovilkorlig» åliggande lör innehafvare af kronohemman och boställen att derstädes bygga och underhålla badstufva eller mältehus mätte, såsom numera i allmänhet öfverflödigt, upphöra att vara gällande. Vid prölningen af denna fråga hafva ock Rikets Ständer val ansell, att berörde stadganden varit erforderliga under en tidpunkt, dä hushåll å landet, till följd af dä rådande förhållanden, voro nödsakade att sjelfva åstadkomma hvad lill deras medlemmars beklädnad och uppehälle erfordrades, men att genom näringarnes och industriens utveckling, arbetets fördelning och lättade kommunikationer, delta förhållande numera i väsendtlig mån förändrats. De produkter, för hvilkas åstadkommande ifrågavarande hus afsetls, såsom öl, dricka, jäst, kunna nu mångenstädes erhållas af bättre beskaffenhet och lör billigare pris vid närmaste bryggeri; torkning al lin, der sådant å ifrågavarande slags hemman odlas, anses numera kunna med lika fördel åvägabringas under bar himmel med tillhjelp af sol och luft, eller på annat sätt, ulan all dylika byggnader för det ändamålet äro af nöden o. s. v. Badslufvor eller mältehus finnas derföre nu för tiden icke på mångå orter å andra hemman, än sådana, der de, enligt lagens föreskrift, skola finnas; men då de emellertid somligstädes, med afseende å hemmanens afsides belägenhet och andra förhållanden, ännu kunna tarfvas, hafva Rikets Ständer funnit sig endast böra hos E. K. Maj:t i underdånighet anhålla, del E. K. Maj:t, med upphälvande af de i lag och särskilda författningar stadgade föreskrifter, att badstufva eller mältehus ovilkorligen skola å kronohemman och boställen finnas, i stället mätte förordna, att vederbörande Synerätt eger vid husesyn pröfva och afgöra, huruvida berörda hus å dessa slags hemman må anses erforderliga eller icke. Rikets Ständer framhärda etc.
Det behöfdes något särskildt, någon slags stöt, rörelse, eller något slags ljud för att kunna rycka oss ur vår förlamning. Den gamle kom oss till hjelp. Plötsligen bugade han sig djupt. Det gaf oss mod. — Huru understår du dig? Isprawniken tystnade. I vredesmod hade han begagnat sin stereotypa älsklingsfråga och visste nu icke hvad han skulle säga. Han insåg, att han hade börjat galet, — Du !. Ah ... Ah? — Hvarför gömmen I Er? sufflerade den uppfinningsrike Poklewskij. — J-j ja. hvarför, nå! Nu kände sig isprawniken i sitt rätta element Frågorna hvarför, hvartill och huru haglade på hvarandra. Men gubben mumlade allt jemt otydligt. — Hvem är du? Isprawniken darrade af begriplig rörelse. — En Guds träl ... En Guds träl — upprepade denne med dånande gubbröst. Det var hans första ord. — Erkänner du den sanne Guden? sade Arefin mildt. Den gamle svarade icke. Han stirrade oafvändt på honom och korsade sig allvarsamt med två fingrar. — Just så är det !. suckade Arefin undergifvet, men Poklewskij afbröt honom. — Och erkänner du öfverheten? — Ja, ja, inföll isprawniken raskt, — erkänner du den? I stället för att övara stampade den gamle hårdt i marken, som en björn, som reser sig, innan han störtar sig öf-ver jägaren. Det var klart, att han förde något i skölden. — Hör, började han mödosamt, i det han fixerade oss alla, liksom om han ville söka efter ord, — jag kommer i församlingens namn. Och ... för hela församlingen bönfaller jag. Pst, pst! vände han sig om mot kvinnorna och hotade med handen, då de, upprörda af hans tal, åter böljade tjuta ... Pst !. Kvinnorna tystnade och Prow tog åter till orda: Sedan hundra år, eller kanske ännu längre, bo vi här. Från far till son lefva vi här, lugnt, i en familj, enligt skriftens ord. J-ja! blott Guds sol kommertill oss från Er där borta.
Falstaff har säkert rätt mycket af en holsteinare äller mecklenburgare — “the lasses“ och “lads“ hos Burns äro kanske rätt lika Dahlgrens värmländska töser och pojkar och ha väl också någon likhet med Arne och Synnöve Solbakken hos Björnson. Det skotska landtjunkarlif, som skildras af Sir Walter Scott har säkert litet släktstycke med det värmländska, som skildras af Liljebjörnarne, far och son, samt med det norska hemlif, som skildras af Jonas Lie och Kielland — herrarne Garman och haugianerna hos Kielland förefalla mig kunna ha kusiner på långt håll i Skottland. Man kunde häraf draga slutsatser om ett skandinaviskt släktdrag hos Walter Scott, ehuru man också måste taga i betraktande den möjliga direkta invärkan han kan ha haft på Lie och Kielland. Jag vill icke ytterligare fortsätta med detta försök till utredning af spörsmålet om härstamningens inflytande på ett folks äller en persons karaktär, utseende m. m. Under skrifvandet har jag nämligen kommit till insikt om att mina ethnografiska, historiska och biografiska kunskaper äro otillräckliga att utreda frågan med någon saklig visshet. Spörsmålet om härstamningens och den utifrån kommande invärkningens kvalitativa och kvantitativa delaktighet i ett folks äller en människas kynne samt deras förhållande till hvarandra är säkert inveckladt nog. Där man tror sig spåra likhet af härstamningsgrund, måste man taga i betraktande äfven andra grunder för likheten, t. ex. den liknande boningsorten, de liknande lefnadsvilkoren, direkt invärkan af moderäller systerfolks litteratur på ett dotteräller systerfolk m. m. En fullt kompetent fackman kunde emällertid afskilja allt hvad som kan räknas till de öfriga faktorernas invärkan och subtrahera detta från helkaraktären af det folk äller den person, hvars härstamning han vill utleta — det som återstår äfter denna subtraktion är då kunskap om härstamningen.
En annan förde! af en så beskaffad öfverensstämmelse emellan Bankens fordringar och dess skulder blir den, att dess verkliga ställning med lätthet kan utrönas, hvilket deremot ej är händelsen, då de obligationer, Banken utfärdat, äro till ränta eller amorteringstid olika med de förbindelser, Banken emottager af sina delegare. Ett bevis härpå lemnar en af de nuvarande Hypotheks-föreningarne, som just till följd af denna sednare omständighet är söndrad i 2 partier rörande föreningens ekonomiska ställning. lil. Stadgandet i sista momentet af 7, ratt lån till föreningarne ej annorledes än i kontanta penningar böra utlemnas», bör, i min tanke, uteslutas och i stället föreskrifvas, att de enskilde delegarne ega, om de anse sådant för sig lördelaktigt, uppbära de af Banken erhållna lån i Bankens obligationer, hvaremot Banken endast bör hafva skyldighet att, om låntagaren så önskar, försälja obligationerna och till honom utlemna det härför erhållna beloppet. Anser sig nemligen den enskilde låntagaren eller den förening, hvarunder han hörer, kunna på fördelaktigare Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. 37 vilkor än Hypotheks-banken afyttra obligationerna, så bör hvarken den ene elier den andre förmenas rättigheten att sjelf försälja obligationerna, hvarigenom äfven all klagan öfver, att Banken under dess verkliga pris försäljer desamma, undanrödjes. 1 alla länders Hypotheks-förenings-reglemenlen, som jag haft tillfälle se, har den enskilde deiegaren denna rätt.
Q 1 l 3 —- — a JL 71,874 yj i 87 — 1 — 37,445 89 270,000 { 33,387 12 200 159 ! — 12,147 ■ 39,600 73 15 — 18,468 97 6 — 67,521 17 411 •— 1.640 i 12 — 9,314 23 v 2,894 32 — 79,160 98 294,029 30 3,568 71 Departements-chefen Departementets Kansli-expedition Dito Kommandodito Krigs-kollegium Generalitets-staten Topografiska kåren Artilleri-staben Öfverkommendants-expeditionen i Stockholm Kommendants-staten „ Krigs-akademien Allmänna Garnisons-sjukhuset Rese-stipendium för militärläkare Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena Löneförbättringar vid indelta Arméen Militieboställs-kassan Indelta Arméens vapenöfningar Trossens underhåll Möteskostnader Ersättning utöfver markegångspris för dagportioner under marcher Lifgardet till häst Kronprinsens Husar-regemente Svea Lifgarde Andra Lifgardet Wermlands Fältjägare-regemente Svea, Götha och Wendes Artilleri-regementen Ingeniör-kåren Kavallerioch Artilleri-hästars remontering och skoning % Lega för hästar till Artilleriets exercis Fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar Mathållning för manskapet vid garnisons-regementena Lifbevärings-regementet Gottlands Nationalbeväring Hallands Beväring Wester-n orrian ds Beväring Beväringsmanskapets vapenöfning Försvarsverket till lands i allmänhet Lifoch släpmunderingar för rothålls-regementena Inqvarteringskostnader i Stockholm Inqvarteriugens ordnande i Stockholm Inqvarteringskostnader i landsorten Salpeter-uppköp Ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter Skjutskolor . ’. Spanmälsupphandlingsoch bagerikostnader ••••
Utskottet kan af dessa skäl icke tillstyrka, att motionärens från Lagbered ningen hemtade förslag i oförändradt skick antages; och då den vid sisthållna riksdag af Lag-Utskottet tillstyrkta och af Rikets Ständer för deras del beslutade författningen, hufvudsakligen på den grund, att det af motionären nu föreslagna, me af Utskottet afstyrkta tillägget saknades, icke kunnat vinna Kongl. Maj:ts nådiga bifall, så, ehuru Utskottet fullkomligt erkänner behofvet af en lagföl bättring i denna del, måste Utskottet likväl hemställa, att motionen icke må till någon Bihets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 15 Februari 1866. Reservationer: af Doktor Säve; „ Herr Henschen; „ Riksdagsfullmägtigen Ber Tjernlund från Wester-Norrlands län; „ Riksdagsfullmägtigen Bälter Sven Ersson från Stora Kopparbergs län, och „ Riksdagsfullmägtigen Per Engman från Wester-Norrlands län; hvarjemte Herrar Lemchen och Bovin samt Riksdagsfullmägtige Sven Rosenberg från Christianstads län och Josef Smedberg från Elfsborgs län begärt att få antecknadt, att de icke öfvervarit ärendets handläggning i Utskottet. Bih. till B. St. Arik. till Exp.-Utefe. den 15 Febr. 1866, kl. 2 e ra. Betänkande, i anledning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans motion i afseende på kärande-parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskof sbeslut. I sin år 1864 utgifna och af samtliga Riks-Stånden till Lag-Utskottet remitterade berättelse, pag. 83, har Rikets Ständers Justitie-ombudsman förnyat en af honom redan i berättelsen till sisthållna riksdag gjord framställning angående den olika praxis, som i olika delar af riket och på olika tider vid samma domstolar gjort sig gällande i afseende på kärande-parts skyldighet att kommunicera vederparten uppskofsbeslut, och om behofvet att lagen erhölle något förtydligande i afseende på verkan af stämning.
Ständerne att skuldsätta det allmänna, för att befria enskildte från deras gäld eller, som det i Konungens Nådiga Skrifvelse uttryckes, ”använda Statens credit för att suc”cessive befria landtegendomarne för in"tecknade skulder,” Redan vid Riksdagens början meddelade Kongl. Majit Rikets Ständer ett förslag till skuldsättning, men ändamålet var då försvarsverkets iståndsättande. Inom RiksStånden har äfven ett project angående Ränte-coupons blifvit väckt, som haft den likhet med Kongl. Majits Nådiga Propositioner i allmänhet, att samtidigt inom alla fyra RiksStånden väckas, och med denna i synnerhet, att summan, som skulle upplånas, var obestämd. Inom sjelfva det Utskott, som under denna Riksdag varit sysslosatt med att bringa stadga och ordning i myntväsendet, hafva Den i5 December f, m. *35 väl äfven uppoch utlåningsförslag framställts, men dessa hafva varit till visst belopp inskränkte. Då Konungen i Dess Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof framställde för Rikets Ständer, att det vore billigt och rättvist, att på kommande slägten fördela de kostnader, som fordrades för iståndsättande af Rikets försvarsverk, och att derföre, med Rikets skuldsättande, utgifva Statsobligationer, sökte Rikets Ständer på allt sätt att afböja detta förslag; sjelfva de skattdragande, till hvilkas båtnad detsamma skulle lända, ville icke sig deraf begagna, utan, med eget iklädande af alla de utskylder, sorn ansetts erforderlige för att fylla de behof Kongl. Maj:t i Nåder framställt, hafva de med handling ådagalagt, att de åt sine efterkommande ville lemna fäderneslandet såsom ett ointecknadt arf. Då Slatslåneobligations-förslaget, under namn af räntebärande Coupons, för några veckor sedan här å nyo framträdde, ansåg man det visserligen icke af så mycken betydenhet, så olycksbådande, som man understundom benämnde det förra; man satte endast i fråga, huruvida det, såsom sent väckt och verkande tidsutdrägt, borde till vederbörliga Utskott remitteras eller icke.
Voterings-propositionerna i samtliga dessa Memorial godkändes. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Sammansatta Stats-, EevlUningssarnt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 20, i anledning af väckt motion om beviljande af pension åt Grefve Thorsten Rudenschöld, hlef samma Utlåtande af Ståndet afslaget. Frän Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets den 19 och 26 sistlidne September på bordet lagda Betänkande N:o 43, i anledning af väckt motion om förändring af 2 § i 12 kap. Rättegångs-balken. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets den 19 och 26 sistlidne September på bordet lagda Betänkande N:o 44, i anledning af väckt motion, angående kärande-parts skyldighet att kungöra svaranden Under-rätts uppskofs-beslut. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 19 och 26 sistlidne September på bordet lagda Betänkande N:o 111, i fråga om indragning eller förändring af Krigs-akademien på Carlberg, afslogs den punkt, hvari en underdånig skrifvelse till Kongl. Majit blifvit af Utskottet tillstyrkt, samt blef förevarande Betänkande i öfrigt bifallet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Bankosamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 25 och 26 sistlidne September på bordet lagda Betänkande N:o 3, i anledning af väckt motion derom, att anställande af tjenstemän vid jernvågarne i Rikets stapelstäder för utöfvande af särskilda konti'oller måtte upphöra samt att af derigenom uppkommande besparing, skäligt arfvode måtte lemnäs ål vågbetjening för ökade göromål, m. m. S. 1).
Del anses vanligt, äfven i orter, der animala födoämnen förtäras i vida högre grad än denna, alt kalkylera sädesbehofvet till 3 tunnor, hälften råg och hälften korn för hvarje person i ett hushåll; och då, efter afdrag af Städernes innevånare, de å Landet boende kunna anses utgöra i rundt tal 83,000 personer, erfordras således för fyllande af deras behof 249,000 tunnor, hälften råg och hälften korn, hvilket alltså under medelmåttiga år, eller sådana då spannemål från andra orter icke behöfver köpas, måste antagas utgöra sädesproduklionell, lifter hvad ofvan är nämndt, utgör den i tabellen upptagna produktion af råg och korn 122,122 tunnor, deraf blott ungefär ’ idel råg. Förvandlar man nu det uppgifna beloppet blandsäd och hafre till råg, för att något upphjelpa förhållandet emellan detta sädesslag och kornet, med den låga beräkningen att 1] tunna blandsäd och att 2 tunnor hafre svara emot 1 lunna råg, så uppkommer derigenom ett qvantum råg af 13,324] tunnor, eller tillsammans med förutnämnde 15,864 tunnor, 29,188] tunnor råg. Antager man vidare, alt 4 tunnor potatis lemna föda motsvarande 1 tunna säd, hälften råg och hälften korn, efter hvilken beräkning den i tabellen upptagne potalisafkaslningen, 13,294 tunnor, motsvarar 3,423] tunnor säd, och fördelar dessa på sädesslagen råg och korn, så erhåller man ändock tillsammans icke, med ledning af labelluppgifterne, högre spannemålsproduktion i råg och korn, än 30,900] tunnor af det förra och 107,969] tunnor af det sednare sädesslaget och således, såsom resultatet under goda år, 93,699] tunnor råg samt 16,531] tunnor korn mindre än det belopp, som under medelmåttiga år ansetts behöfligt till fyllande af Länets inne väna res sii clesbehof. Denna betydliga olikhet äskar en förklaring.