Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty om Gud själv ger någon en plåga, som inte kan undflys, hon är då att tåligt utstå och är ett prov. Men människor kan låta bli usla tillställningar: sådana är undvikliga och bör undvikas, och är inte att kalla prov, helst som de oftast för till helvetet, dit väl ingen vänlig inrättning borde vilja dra sina underlydande. Men tänker du inte som jag, Albert, så har du din fulla frihet med dig, och ... I alla fall, avbröt sergeanten, har du orätt i det, Sara, att fördärv och olycka finns i alla hus. I alla? frågade hon. Nej, jag har sett ett eller par hus, där de lever bra, rätt bra. Men det kommer visst inte därav, att de blivit hoplästa, vilket inte annorstädes hjälpt, utan därav, att de i själ och hjärta drar överens, åtminstone så pass mycket som behövs, vilket alltid hjälper där det finns. Hoplästa? vad menar du med det? Att man läst över dem, vet jag. Kära Albert, signerier tjänar till intet. Man måste en gång komma därhän, att i denna sak, som i alla andra, söka vad som verkligen tjänar, och inte bygga på det odugliga. Därav blir inte blott olycka, utan, vad värre är, riktiga laster. Ty, så fort man inte älskar varann, så är det en riktig ful last att ... Signerier? Men jag tycker rätt mycket om en vacker bön ... sådan par exemple, som brukas när två ... Sara såg upp med ett underbart uttryck. Gud är mitt vittne, yttrade hon, knappt hörbart, men med den renaste stämma, Gud känner att jag älskar böner. Och jag gör dem, Albert, och jag tänker göra dem. Men ack, inte nyttjar jag böner till sådant, som de inte tjänar till; ty det är signeri och tomma ljud, om inte ännu värre, nämligen hädelse. Böner? O min store Gud? Ej den vackraste bön förvandlar vitt till svart, eller svart till vitt. Om två står bredvid varann och ljuger redan då ett tycke för varandra, som de inte har, inte gör bönen lögnen därvid till sanning. Eller om de inte då står och ljuger, men likväl lovar sådant, som det händer att det sedan alls inte står i deras makt att hålla, inte avböjs det genom någon läsning över dem?
Menigheters eller Enskildes, dem han, i eller för Ämbete eller Tjenst, till förvarande, förvaltning eller redovisning mortagit och dem förskingrar, miste Ämbete eller Tjenst; förklares ovärdig att i Rikets tjenst vidare nyttjas och arbete å fästning i ett till tio år, allt efter som gerningen och värdet af det tillgripna äro; gallde ock det med ränta åter.” Öfver hvilket underdåniga Lag-förslag Kongl. Majrt, genom Nådig Remiss af den 12 likaledes i denne månad, infordrat Högsta Domstolens underdåniga utlåtande. Vid granskning af Lag-Committéns sålunda afgifne förslag undföll icke Högsta Domstolens uppmärksamhet, att en vidsträckt piöfningsrätt i afseende på straff-bestämmelsen blifvit uti förslaget åt Domaren öfverlemnad} men, utom det Högsta Domstolen i allmänhet ansåg en Brottmåls-Lag, i många fall, böra lemna Domaren tillfälle, att, vid tillämpning af straff, fästa afseende å de olika förhållanden, under hvilka brottet kan hafva blifvit begånget, och således innefatta flere alternativer eller gradationer i bestraffningen, med bestämmande endast af det lindrigaste och det svåraste ansvaret, fann Högsta Domstolen denna grundsats i synnerhet ega tillämplighet å frågan om ansvar för förskingring af medel, som i och för Ämbete eller Tjenst åro emottagne , heldst de mångfaldiga olikheter i brottets beskaffenhet, tom kunna uppkomma dels af olikartade tjern Äng. upphäfvande af 8 §. i I Cap. Uts. B. Tn. m. 87 befattningar, dels af olika sätt, för brottets utöfvande, samt dels af det förskingrades större eller mindre belopp, icke borde sakna motsvarande gradationer i straffet; och som Högsta Domstolen lör öfrigt ansåg Lag-Committéens förslag vara väl grundadt, tillstyrkte Högsta Domstolen, att detsamma måtte af Kongl. Maj:t till Rikets Ständers antagande i Nåder föreslås. Anmäles i underdånighet. Ex Protocollo Carl Sutthoff'.
Raabs afgifna svar, med hänseende lill exemplet om Marks härad och den dervarande befolkningen, och underställande Hr af Dalström hvar han vill göra af de menniskor, som inom nämnda härad, genom husfliten inom sina små kojor, ärligt oell hederligt försörja sig, om han med dessa menniskor ytterligare vill befolka correct.husen, ifall de skulle utdrifvas ifrån de der mycket omtalade och omskrikna backstugorna, inskränker jag mig nu till att endast begära afslag å §:n, utan alla modificationer. Frih. Sprengtporten: Jag finner mig hufvudsakligen förekommen af Frih. Raab. Om de i fråga var. backstugusittarne äro att betrakta eller kunna ställas i jemförlig! förhållande med jordägarens arbetsfolk, så är 10 §:n redan tillämplig; skulle åter förhållandet icke vara sådant, bör man cj i denna författning vara för sträng, och af sådan orsak kan jag ej biträda den mening, att 12 §:n, hvarken sådan den blifvit af Utsktn föreslagen eller sedermera modifierad, må qvarstå. Hr Ribbing, Arvid: Jag har begärt ordet i anledn. deraf att man ur §:n vill borttaga tillägget ”under Iifs — tidsbesittning,” men låta orden ”än som för jordafsöndring” qvarstå. Jag har nyss sökt i författningen det lagrum, som har afseende härpå , men har ej kunnat få reda på hvad jag önskade. Enär likväl olika jordrymd är föreskrifven, då fråga är om jordafsöndring på lifstid, emot hvad som finnes stadgadt då frågan är om en sådan afsöndring för vissa år eller för alltid, så och om man ur §:n borttager orden ”under lifstidsbesittning,” fruktar jag att vi , i stället för ett bestämdt stadgande, fått ett obestämdt, och detta vore ej val betänkt. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Att stadgandet itr §:n är af en annan natur än i den i2:te, det lärer ej vara tvifvel underkastadt.
Hon är förtjusande, klädd som en prinsessa, fastän hennes far kanske endast är en fattig kapten, och medan musiken ljuder, och de sväfva omkring i hvarandras armar, känna de det alldeles säkert, som om det skulle vara lifvets högsta lycka att för evigt sväfva omkring så där i valstakt, hon i en sky af tyll och rosor, han i sina bästa frackkläder och utan minsta bekymmer för studier och penningelån. Och allt efter som natten skrider fram, blir värmen större, både utom oeh inom dem, och hon glömmer både tiden och sina andra kavaljerer för alt allt jämt dansa med denne ende, sympatiske, oemotståndlige. Hvad ' honom angår har han glömt både himmel och jord för sin ängel i tyll och rosor. (Forts.) 1894 I D U N Xenia-institutet. Ruske tsaren och kvinnofrågan. £ o r a Iduns läsarinnor af de dagliga tidningarna förnummit, har nyligen, under stora festa s ligheter, kejsar Alexander af Ryssland förmält sin äldsta djtter, storfurstinnan Xenia, med storfurst Alexauder Mikhailovitsch. Det olycksfall, som drabbade de unga nygifta på själfva bröllopsresan, då den vagn, i hvilken de körde från vigseln, stjälpte och de därvid skadades, har än vidare fäst uppmärksamheten vid denna tilldragelse. Hvarför Idun i dag meddelar den unga brudeus bild är emellertid närmast af en en annan och fägnesammare anledning — kejsaren har till en åminnelse af dotterns bröllop donerat rikliga medel till upprättandet af ett kvinnligt institut, som skall bära heune3 namn och torde få betydelse för kvinnosaken i Ryssland. I det kejserliga brefvet heter det, att de unga flickor, 3 5 0 till antalet, hvilka komma att upptagas i det nya institutet, därstädes alla uppfostras de, såsom det synes, endast med det målet för ögat att kunna briljera i den förnäma världens salonger; de lära sig sålunda att föra en kvick konversation på flere olika språk, att uppträda såsom » tjusarinnor », med en förtjusande blandning af grandezza, koketteri och blygsamhet, att göra sina kroppsliga behag gällande Bå mycket som möjligt; men det göres intet eller föga för att hos dem utveckla själens och hjärtats vackra egenskaper.
Vid den granskning berörde Lagförslag hos Rikets Consistorier undergått, synes någon anmärkning emot ofvananförda stadgande icke hafva förekommit, utom att Consistorium i Upsala erinrat >104 alt »Domkapitlet borde bibehållas vid sin nu ägande rättighet att icke blott honom »(den för irrläror antastade prestmannen) undervisa och varna, utan äfven, om han befinnes vara ett skadeligt verktyg,honom under ransaknmgen förbjuda tjenst»göring. » — Således här icke ens något anspråk på »nu ägande» domsrätt i dylika mål af något Domkapitel framstäldf. Och härmed afslutas anmärkningarne öfver Domkapitlets försvar för den domsrätt sagde mål i förevarande myndighet ulöfvat. Beträffande till sist frågan om den af Domkapitlet i detta mål meddelade besvärshänvisning, bör, efter hvad redan är vordet utredt,; densammas formvidrighet numera lätteligen inses. Domkapitlet åberopar, till stöd för nämnda åtgärd, 21 § uti 1687 års meråberopade Förordning, der det heter: »men skulle eljest saken, hvaruti någon fin»ner sig besvärad, röra och angå vår rätta lära och religion, en prestmans embete »uti lärande, predikande och gudstjenstens förrättande, så vill Kongl. Maj:t straxt »låta saken komma under Dess egen revision och deröfver sedan förordna, sorn »Kongl. Majit finner rättvist och sakens beskaffenhet fordrar. — —» Detta stadgande sammanhänger med det ur samma Förordnings 14 § härofvan anförda, att om något vigligt ärende i Domkapitlet kommer före, som angår Religionen och Gudsljensten, det skulle Kongl. Majit tillkännagifva.?, och i förening hafva dessa lagbud föranledt det i Rikets Ständers .Skrifvelse år 1731 omförmälda refererande af religionsmål från Consistorierna immediate till Kongl.
Jag följer gerna det föredöme, den siste talaren gifvit mig, och dröjer med besvarande af Hr von Hartmansdorflfs sista yttrande om 2 morn., tills propos. blifvit oss gifven på det första, hvarefter jag torde få ordet. Uppå derefter framställd propos. blef 1 mom. af g §:n af R. o. Ad. bifallet. Frih. Cederström, Jacob: Frih. Boye har velat, att orden ronde den civila myndigheten i det andra mom. malte borttagas; men för min del kan jag ej instämma der - Den 14 A p ri 1 f. ra. lili. Det är, efter min öfvertygelse, tydligt och alldeles bestämdt nödvändigt, att, der civil myndighet finnes tillstädes, den militära myndigheten ej bör handla förr, än på anmodan af den civila, hvarföre mom. borde komma att lyda: ”Lag samma vare, om, vid sådant tillfälle, der civil myndighet tillstädes är, militärbefälhafvare, genom vapens brukande, antingen innan han af civila myndigheten derom anlitad lilifvit eller eljest i oträngdt mål sig förgår;” ty eljest skulle, ehvad den civila myndigheten än tillstädes eller icke och äfven emot dess bud, den militära myndigheten kunna använda vapen. Frih. P>oye: Den siste värde talarens anmärka, har sannerligen förefallit mig besynnerlig. När i 7 §:n uttryckligen är sagdt, att militärbefälhafvaren icke får förr bruka vapen, än den civila myndigheten dertill gifvit tillstånd eller begärt hans biträde, så är det ju de facto ett afvikatide fran denna föreskrift, om han handlar annorlunda. Han har ju då i oträngdt mål förgått sig. Den anmärkn. som herrarne Lefre'n och von Hartmansdorff framställt, bevisar blott att för dem är främmande vårt gamla Svenska lagspråk ; ännu har man aldrig fallit på den ide'en, att uttrycket "att man ej må förgå sig i oträngdt mål” innefattar att man får förgå sig i trängdt mål. Delta är ett missförstånd. Sveriges lag af år 1734 brukar alldeles samma ordalag, oell det har ännu aldrig blifvit missförstådt.
Redogörelserna, i Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1844 med och för år 1845 utan anmärkning, gifva vid handen, att af de anslagna medlen, jemte den från år 1843 innestående behållning 2,706 . R:dr 2 sk. 10 rst, blifvit utbetalda 267 R:dr 20 sk. under år 1844, samt 677 R:dr 16 sk. under år 1845, vid hvars slut behållningen utgjorde 2,361 R:dr 14 sk. 10 rst, » Revisorerne hafva ansett sig böra härvid anmärka, att bland nyssnämnde utbetalningar äfven ingått gratifikationer år 1844, till ett belopp af 83 R:dr 16 sk. och, det påföljande året, till 566 R:dr 32 sk., hvilken utgift synes vara alldeles främmande för detta anslag, såsom, enligt hvad ofvan är anfördt, endast afsedt för läroböckers inköp, jemte anläggandet af ett tryckeri. Tyg staternas lläkningar. Genom Kongl. Brefvet den 24 April 1830, bar till arfvoden för Tygstats personalen blifvit anslagen en summa af 1,500 R:dr årligen, att af General-Fält-Tygmästaren fördelas. Utaf de öfver dessa medel upprättade redogörelser, hvilka uti Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för båda revisionsåren utan anmärkning, och ej heller föranledt till någon erinran af Revisorerne, inhemtas, alt för nu ifrågavarande år hela anslaget blifvit till vederbörande utbetaldt. — 157 — Medel till keMifärdspeiiningai' åt afskedade oell sjukliga Militärpersoiier af Arméen. Enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 2 Februari 1844 och den 31 Juli 1845, hafva, af de på Riksstatens 4:de hufvudtitel lill durchra arch kostn ader anslagna medel, till Öfver-Kommendants-Expeditionen i Stockholm blifvit öfverlemnade 300
En sådan liten arsenal för hemmets behof kan en husmoder ganska lätt uppbygga åt sig, då hon samlar ihop all materiel, som Idun redan i sina » Råd och rön » tillhandahållit. Nytt byggnadsmaterial kommer allt framgent att bjudas på, och grundstenen kunna vi ju kalla Husmoderlig almanack. för hvarje månad. April. Inom hus: Den stora vårstädningen med grundligt piskande af alla stoppade möbler, hvarigenom målens inrotande bäst förebygges, gör sig påmind, så snart väderleken så tillåter. Vintermattor borttagas och upphängas på luftigt ställe eller sys in i linne och nedläggas i koffertar med skyddsmedel mot mal. Tidpunkten för innanfönstrens uttagning kan anses sammanträffa med isens fullkomliga försvinnande från de i trakten befintliga sjöarna. Husmodern gör klokt att låta nu genast rengöra karmarna från papper, vadd o. d. samt tvätta rutorna. Om hösten, då dagarna ju redan börja blifva korta, är mycken tid vunnen, om man således då endast behöfver torka och polera glaset. Före stora vårbyken med torkning ute har husmodern att granska kläderna och ställa med att alla rost-, mögel-, bläckoch andra fläckar förut borttagas. Klädstrecken underkastas en radikal rengö- ring, såframt detta ej skett på hösten. Den som ej har särskilda bräden för klädstrecks uppnystande må beställa sig praktiska sådana efter följande probata mönster: En brädlapp, 3 cm. tjock, 30 cm. lång och 18 cm. bred urhålkas på båda bredsidorna i halfcirkel (6 cm. djupt i midten) och så, att 3 cm. tjocka spetsar finnas kvar i alla 4 hörnen. Ett aflångt hål utskäres dessutom på midten af hvardera långsidan, nära kanten till streckändarnas genomträdning. Vid uppnystning må man taga för regel att vinda till sig, ej ifrån sig — därigenom undviker man den tråkiga öglebildningen och strecket håller längre. De färdiga nystanen förvaras i snygg linnepåse. För trädgården: Gräfning och sådd komma i år kanske i allm. icke i fråga i april — men drifbänkars anläggning infaller säkert i denna månad. Sättpotatis upptages och utbredes att gro.
Januarii månadsjslut för föregående året insändas lill Stats-Contoret, för att i Iiufvudboken öfver ChartaeSigillatae-uppbördea under serskild rubrik ingå samt, tillika med denna Hufvudbok , till Kammar-Rätien öfverlemnas för att behörig granskning undergå ; hvarjemte Nådig föreskrift torde meddelas derom, att å alia utgående expeditioner bör antecknas, huru mycket af del bilagda stämplade papperet utgör egentlig Charta Sigillata och huru mycket deraf svarar emot förra Cancelli-Gebiihren och Sigilipenningarne. Slutligen hafva Rikets Ständer, som ansett en Chartas-Sigillate Försäljningsman, för E. K. M:s Cancellie-Fördelningar, böra antagas, för honom i sådan egenskap bestämt en försäljuings-provision af 2 högst 3 procent af försäljningsbeloppet, hvilken han eger att uti afgifvande räkning afföra. Hvilket allt Rikets Ständer skolat hos E. K. M. i underd. anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 Februarii 1835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 2 Febr. 1835. Preste-Ståndet den 2 Borgare-Ståndet den a — —■ Bonde-Ståndet den a Rikets Ständers underd. Skrifvelse } angående Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Discont-Verket, jemte f. d. Riks-Discontens utredning, samt Province-LåneContoren i Götheborg och Malmö. (Banco-Utsk. N:o 78.) S. A. K. Då Rikets Ständer ansett en Instruction för Discontverkens Revisorer vara af behofvet påkallad, hafva Rikets Ständer antagit följande af deras Banco-Utskolt författade Förslag till Instruction för Rikets Ständers Revisorer Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.-o 284.
Skulle någon tredskas at sätta sina brolottee och wägstycken i det stick, som wederbör, sone och upstatte dä Kronobetjente med Nämnd eller Goda Man, hwad felaktigt är, och kundgöre det den, som wäg eller bro hälla bör, samt förelägge wist tio, at den bättra; gör han det ej, eller förfallolöst uteblifver, dä han om brooch wägsyn tilsagd warder, pllkte hwarje gäng En Riksdaler ; haswe ock Kronobetjente magt, Z2 4lS ! r» IL at läka bättra för lego och taga den utaf honom, som tredstar. Wid Hemmanet bindes alltid ansvarigheten för »väghållningen, sä at den, som deraf är ägare eller äbo, tilhör skyldigheten utaf hwad, som ofwanföre stadgadt är. Allmän winterwäg öfwer sjöar eller mosar, stall hwarje by för sina Hemman utstaka, der isen starkast och mindsta fara är; hwarest större sjöar äro, göre det Socknarna som deromkring ligga; andre ock wäg, sä ofta det för strömstärningar eller andra anledningar tarfwas och tede den förbi, »vid Sex Riksdaler gr stillrs bot. De som stora makar göra, antingen pä längre eller närmare afständ frän wägen, »närke dem ut; öfwer» sorn wräkar böra utmärkas och bro deröfwer byggas, der det sig göra läter, af dem sädana skyldigheter tilhöra, wid Tretton Riksd. Z2 still, wite; skolande det äligga Kronobetjeningen derä hafwa inseende, at sädant allt i rätter tid ster. Spilles lif genom försummelse i förestrefna delar, plikte destutom den eller de, som bertil wallande warit efter Rättens bepröfwande hel eller hals mansbot. Alle, sorn ä Landet Hemman äga eller bruka, stola wägar rödja och broar hälla, warandes ej heller Konungens Gärdar eller Ladugärdar derisrän fria, utan bör hwar och en sit skifte sa efter den del, han i by äger.
Dock, sådane tankar vinna ej gehör hos det njutningslystna hufVudstadsfolket, — och dit hörer mången inflytelserik, som dock i de vackraste tal, vid stora tillfällen, till fören e pratat skandinavism ända till en olidelig ytterlighet och under vilda hurrarop. Jag har en gång efter en middag på Slottet haft tillfklle att helt korteligan och uppriktigt säga mina tankar i detta ämne till H. Konungen, och det gjorde mig ondt, när han helt ve * modigt yttrade: » Ja, nog vet du att jag vill »! Tiden skall visa, hvem det är som icke vill, och hvilka de sannskyldige bevekelsegrunderna äro. Måtte det nu ej vara för sent, äfven om ångern skulle, under norrmännens inflytande, begynna att verka. » Vi hade förra året en anledning att sysselsätta oss med riksdagens herr justitieombudsman, Eskilander Thomasson. Vi ftratsade äfven då, att herr Thomasson hädanefter vore omöjlig såsom justitieombudsman. Äfven Kongl. Maj: t insåg detta och med en tacksamhet för gjorda tjenster, hvilken påstås icke alltid utmärka jordens mäktige och derför är dess mera erkännansvärd, belönades herr Thomasson med ett lefvebröd såsom — justitieråd. Kom så den dag, då riksdagen skulle granska justitieombudsmannens berättelse, s hvaraf en del gälde herr Thomassons åtgöranden. Denne hade försigtigt rymt fältet äfven såsom riksdagsman. Andra kammaren betänkte sin egen » lagliga » samman-sittning och fick en känsla af, att den ej är vidare lämplig att döma öfver andras begrepp om laglighet, och slutligen — Kongl. Maj: t hade visat den heroismen att sätta herr Thomasson såsom en typ för, huru man i Sverge blir värdig att döma konungens dom: det hade varit en alltför sårande örfil att syssla med herr Thomassons verksamhet och någon annan betydelse än att vara en eådan örfil kunde ett beslut icke få. Man lade derför licrr Thomasson i stillhet till handlingarne. Men allting hämnar sig.
Mell StatS-Utskottet anser det dock blifwa nödigt all i likstämmighet dermed Staterne warda af Stats»Contoiret ärligen uprätkade och till Kongl. Majns nådiga stadfästelse i underdånighet öfwerlamnadc, hwarwid StarsContoirel bör åligga att noga tillse det alla besparin» gar, som undertiden inträffande omständigheter kunna medgifwa warda -vederbörligen iakttaqne och att Staten i öfrigt warder sa tidigt uprättad, att den i de sörsta mänaderne af äret kan komma Wederbörande till handa, för att wid de skeende utbetalningar tjena till efterrättelse. Uti den utredning som Stars.Utskottel öfwer hwarje Stat författat har Utskottet först upkagit hwad innewarande eller 1809 ars Stat uptager och består, och sedermera det belopp, som Stats-Utskottet för nästa ar projecterat. Utskottet tror att denna methobe är den mäst nplysande som kunnat widlagas, dä man med ett ögonkast genast kan urskilja huruwida den projecrerade Staren blifwit ökad eller minskad. Den särskilda omständigheter föranledt till förändringar hafwa altid skälen dertill blifwit anförde. Till ordning och redighetS winnande, har Utskottet indelt Staterne i wista Closter och för hwarje Clast författat en särskild Utredning, hwilka härhos under följande I-ittereu och Tiltlar bifogas! nämligen. Litt. Den -2 November. 1215 Litt. C. Kongl. Hof« och Slotts - Staterne. Litt. DCivile Staterne. Litt. E. Militaire Staterne till Lands. Litt. F. Militaire Staterne till Sjö-. Litt. G. Clerensoch Scholä-Scakerne med flere de dit hörande. Litt. H. Staten för Witterhelen och de Fria konsterna. Litt. I. Pensions Staterne.
Emedlertid och sorn, enligt hvad Utskottet jemväl har sig kunnigt, Cömmerce-Gollegium, uti underdånig skrifvelse den i3 Januari della år, hos Kongl; Maja anmält, alt af de infordrade ofvaiiherördé upplysningarue Collegiiim ännu då saknade sådane från Öfver-Ståtliålläre-Embet.et härstädes, hvad anginge Stockholms stad, och att Colh-gium föl jagt ligen icke kunnat inom den föreduilna tiden eller den r näsllrdne Januari fullgöra, hvari Kongl. Majit sålunda i Nåder befallt, samt någon Proposition i ämnet, vid slikt förhållande icke eller blifvit af Kongl. Maja lill Rikets Ständer i Nåder aflåten ; så och enär Utskottet i följd häraf, saknar kännedom orm de' förberedande, åtgärder, .sam är O oundgängligen nödige: för något förslag till förändrad yegletung ;rf TöUgen j JslikétS, stapelstäder ocha de så kallade sladsandölarue i apstäderna-, seu.-Utskottet-.sig a-f-sAd-an* an ledning höra för närvarande-inskränka sitt yttrande i ämnet dertill,i att till styrka Rikets Ständer: alt 27 §. i Tulltdxe-undérrällelserna må’, med afvikande från Committéradés förslag, tills vidare bibehållas vid den lydelse, gällande Tull-taxa innehåller, nemligen: ”Städernas 'Tolag och andra dem på vissa varor beviljade afgifter uppbäras genom deras egen försorg och erläggas efter de före ”hvarje stad gällande föreskiifter och fastställd procent, be'räknad å det i denna Taxa på de fleste inkommande och ”utgående varor bestämda värde, eller det, enligt rj" å de ”öfriga utrönta värde; och iagtlåges dervid, att alla varor, ”sorn enligt Taxanäro i allmänhet fria från införselseller ”utförsels-tull, befrias finn Tolag vid inkommande eller ut”gående, . äfVeusom de varor, hvilka i Taxan serskildt ifråna ’’Tolag befrias.” Stockholm den ny Juni 1S401' tiih. tiit ti.