Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts närmare pröfning; och har E. K. Majit, vid föredragning af detta ärende, funnit det af konsistorium afsedda ändamål värdt den största uppmärksamhet, men likväl ansett större vigt ligga på sjelfva bildandet af deh ifrågaställda konstsamlingen, än dess första omfång, samt af sådan anledning för ifrågavarande ändamål äskat ett anslag för en gång af 6,000 R:dr för bildande af ett konstmuseum vid Upsala universitet. Oaktadt, Expeditions(J tuko tlets Förslug till un der d. Skrifvelse, N:o 81. 33 Oaktadt Rikets Ständer ingalunda underkänna det verksamma gagn och den lifvande inverkan, som en konstsamling, i den af konsistorium angifna syftning, skulle på det vetenskapliga studiet utöfva, hafva Rikets Ständer dock ansett detta anslagsbehof icke vara af den angelägna vigt, att det bör af Rikets Ständer bifallas, helst genom de lättade kommunikationerna med hufvudstaden do personer, som särskildt sysselsätta sig med konsthistoriens studium, komma i tillfälle att i och för dessa sina studier begagna de samlingar i denna rigtuing, som blifva i Nationalmuseum uppställda. Dessutom befara Rikets Ständer att den föreslagna konstsamlingen, om den skulle utbildas till någon fullständighet, bomme att för framtiden kräfva ytterligare och betydligt ökade anslag. Rikets Ständer hafva derföre ej funnit skäl att till E. K. Maj:ts förevarande nådiga framställning lemna bifall. 74:o.
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för rikets stapelstäder att, utan föregången tullbehandling ä inloppsorten, få omlasta och liemföra sina med skeppslägenhet till annan stapelstad inkomna tullbara varor. Uti en från Vällofl. Borgare-ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets behandling remitterad motion, har herr Agrell, C. Th framställt, hurusom, uppå serskilda derom gjorda ansökningar, några stapelstäder tid efter annan erhållit rättighet att i annan stapelstad, utan föregången tullbehandling, få omlasta och med eget fartyg hemföra utländska med skeppslägenheter till den sednare staden inkomna tullbara varor; hvaremot ansökningar af andra stapelstäder om enahanda transitorätt blifvit afslagna, hufvudsakligen af det skäl, att beviljandet deraf skulle medföra ökade kontroller och tily åtföljande kostnader för en större lullbevakningspersonah Men då staten, i samma mån den genom friare (ull-lagar och andra lämpliga åtgärder underlättar handeln, genom ökade intrader blifver i tillfälle att bekosta ilen tullbevakning, som för ändamålet kan anses behöflig och någon gillig grund icke förefinnes hvarföre den ifrågavarande transitorätten, såsom varande en vigtig förmån för stapelstäderne i allmänhet, uteslutande skall vara förunnad blott åt några få af dem, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, i likhet med hvad redan blifvit beviljadt vissa af rikets stapelstäder, en sådan transitorätt jemväl malte förunnas de öfriga af dem, ”ätt lutlbara varor, hvilka, adresserade till en stapelstad, från utrikes ort inkomma med skeppslägenhet lill annan stad i riket, må, under iakttagande af nödiga kontroller, kunna, utan föregången tullbehandling å inloppsorten, derifrån med annat fartyg afsän las lill den stad, dit de äro destinerade och derstädes, i öfverensstämmelse med förfallningarne, lullbeliandlas ” Utskottet har tagit denna motion uti öfvervägande och dervid funnit, alt ifrågavarande rättighet, hvilken, genom serskilda Kongl, resolutioner, Allm.
Då motionären icke anfört något skäl, hvarken till stöd för påyrkadt uteslutande från nu gällande lag af föreskriften om dagsverkens utgörande efter matlag, eller till berättigande för backstugusittare alt erhålla befrielse frän den dem nu åliggande skyldighet att vid kyrkas byggande och reparerande med dagsverken biträda, helst efter hvad Utskottet har sig bekant, denna skyldighet vid inträffande kyrkobyggnader utgöres efter öfverenskommelse!-, hvarigenom den icke blir för de dertill förpligtade öfver höfvan betungande; då genom Kongl. Brefvet den 1 Mars 1765 frihet derifrån redan medgifvits soldater, vid hvilket förhållande skyldigheten icke eller lärer kunna anses åligga båtsmän; då den säterierna i Skåne, Halland och Blekinge genom privilegier tillförsäkrade frihet i nämnde hänseende icke skäligen kan annorledes, än i sammanhang med en mera omfattande reglering af de förmåner, som tillkomma den privilegierade jorden, borttagas, hvartill kommer att, på sätt 4 § i Kongl. Resolutionen den 13 December 1672 innehåller, kyrkorna i dea största och folkrikaste af dessa provinser, eller Skäne, byggas och underhållas af dertill anslagen kronotionde; då hvad motionären ordat om förment obillighet deri, alt jord af olika natur skulle bära olika onera, belt och hållet motsäges genom motionärens framställning, att frihet från kyrkobyggnad måtte fortfarande medgifvas skattlagde utjordar, af hvilka inom åtskilliga provinser, synnerligast Östergöthland, finnas flere, som både till areal och värde utgöra ganska betydliga possessionär { då den posthemman medgifna lindring, bestående i befrielse från forslande af materialier och timmer, svårligen lärer kunna dessa hemman fråntagas, så länge den deremot svarande skyldighet, eller postlöi slingen, qvarstår samt snarare ökas än minskas; och då, enligt Utskottets tanke, det icke heller är angeläget att i denna lag-paragraf inflicka föreskri lierne, hvarken i Kongl. Brefvet den 4 Maj 1759 om skyldighet för hemman att i kyrkobyggnad deltaga efter oförmedlade hemmantalet, eller i 40 § af Kongl. Resolutionen den 1 September 1741 derom, att särskildt skattlagde kronooch skalte-qvarnar böra i kyrkobyggnad deltaga i förhållande till deras qvarnränta, anser Utskottet sig böra hemställa: att hrad Anders Persson sålunda föreslagit mätte utan afseende lemnäs.
Antom den u junii »82!?. Utlåtande, i anledning af de hos Hoglofl. Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets, under den iz sistl. April, afgifne Betänkande N:o 110, angående Liquiden af Svenske Ministern Herr Johan Claes Lagersvärds andelar i Genuesiska StatsLånet. X anledning af de utaf Herr Lars Magnus Lagerheim, gjorde erinringar vid Stats - Utskottets, den 12 sistl. April afgifne Utlåtande, angående sökt ändring i de, vid 1815 års Urtima Riksdag, faststälde grunder för Liquiden af Svenske Ministern Herr Joli. Claes Lager sr är ds fordran, härrörande från Andelar uti Riksgälds-Contoirets fordna Lån i Genua, har nämnde Utlåtande blifvit från Högloft. Ridderskapet och Adeln till Utskot» tet återremitteradt; hvaremot detsamma i de öfrige 3:ne Respective Riks-Ståndeli , är vordet bifallet, nemi. den 5 Maij af Hög - i ig8 Stats-Utskottets Betänkanden. vördige Preste-Ståndet, samt den 25 April af Wällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet. •—• Och som således målet, enligt 69 § i Regeringsformen redan är afgjordt, skulle TJtskottets yttrande nu kunna inskränkas till en anmälan härom, så vida icke Anmärkningarne vore af den art, att de påkallade särskildt Besvarande. Anmärkningarne synas nemi. antyda, som skulle Utskottet icke hafva framstält det enkla förhållandet af saken, skiljd från alla omgifningar af Ziffer-Räkning, förmodanden och Advocatur-vändningar. •— Om Utskottet genom en så beskaffad framställning af ärendet, hade bortblandat dess rätta sammanhang, skulle ock deraf följa, att Rikets Höglofl. Ständer blifvit missledde till deras, på Utskottets uppgifter, grundade Beslut i saken.
Om jag icke oriktigt fattade, har Ståndet beslutil upskjula den ifrägavande punkten intilldess den 21 och den 59 blifvit föredragne. Frih. Tersmeden: Hr von Hartmansdorff misstager sig, tv del af honom åberopade upskof gällde den 5:le punkten. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att, pä sätt Frih. Tersmeden redan omnämnt, R. o. Ad. ansett pröfningeu af 21 och 59 punkterne, böra föregå behandlingen af 5:te punkten; men att pröfningen af 18:de punktens 2:dra mom. blifvit npskjulen endast till 21:sta punkten blifvit afgjord; hvarefter nämnde morn. nu företogs (ill afgörande och bifölls. 22:ilra punkten. Hr Hjerta: Denna punkt torde fordra en närmare förklaring af dem, hvilka bättre än jag förslå den uti densamma gjorda framställning, hvilken förekommer mig ganska benig. Först slår det: ”För de lån, hvilka mot berörde pant utestå oliqviderade, erlägges fortfarande 5 proc:s ränta ärligen; och så snart Banko-lånet med obetald ränta upgått lil! lika belopp med obligationen ocb dess uplupna råma, skall i allmänna lidningarne derom tre serskilda gånger tillkännagifvas, samt med uptagande af såväl obligationens, som lånets nummer, summa och namn, utsättas en preskriptionstid af eli år”, etc. Ehuru detta förslag förmodligen härleder sig från en serskild föreskrift, hvilken förut varit gällande, i afseende på belåning af obligationer, men sedermera blifvit afskaffad, så syfies det dock icke vara tydligt uttryckt. Efter stycket som börjar med ”del utestående beloppet” etc. förekommer sedan: ”då största delen af dessa låne-bauko-obligalioner äro oupsägbara från långifvarens sida, i så måtto, att lånet lemnats Banken under uttryckligt förbehåll, att medlen aldrig få derifrån uttagas”, det tyckes vilja säga, att den som gifvit lånet åt Banken, sjelf skulle gjort det förbehåll att han aldrig skulle få uttaga sina medel.
Särskildt med afseende på detta bibelställe, anser jag, att en lärare uti denna verldens yttersta tid har mycket att icke undandölja för församlingen. Der förekommer ett bestämdt Guds Ord om 2:iie särskildta upståndelser: först en martyrernas upstflndelse, hvilka skola med Christo regera i 1000 år, innan den andra stora allmänna upståndelsen skall inträffa. Uti den delen af det theologiska vetandet, som kallas Eschatologien, eller läran om de yttersta tingen, ingår detta ämne såsom en ganska vigtig beståndsdel, och det är ju tydligt, att ju närmare tiden nalkas för vår Herres Jesu Christi tillkommelse, då han, enligt vår trosartikel, skall igenkomma till att döma lefvande och döda, ju angelägnare böre vi vara, att väl öfverväga och betrakta bibelordets bestämda meddelanden derom i hela sin ostvrnpade utsträckning, på det vt må stå redo uti midnattsmörkret, som skall inbryta öfver den säkra verlden innan Herren kommer, och hafva våra länder omgjordade, våra ljus brinnande. De flesta utaf Profeterna afsluta sina profetior mod bestämda förutsägelser om en sådan allmän fredstid på jorden, då ali split och örlig skall uphöra. så att man får förvandla sina svärd till plogbillar, och rättfärdigheten skall öfvertäcka jorden såsom hafsens botten är af vatten betäckt. Serskildt för lärarena anser jag att denna utdömda texten borde vara af stort intresse, enär det myckna lveksökeriet ibland prester skulle deraf blifva betydligen stäfjadt, när de af Guds Ords tydliga utsago der finna, att deli Den 8 Februari f. m. kristelig», enligt gudomlig kallelse rätt utkorade martyren har en stor uådelön att hoppas när Christ o redan här i verida», och huru mycket mera dä i den saliga evigheten! Således anser jag att PresteSt:s anmärkning äfven i denna 7:de punkt helt och hållet saknar giltig grund. Sedan jag nu således visat, att. både komiterades förslag och PresteSt:ts dervid gjorda anmärkningar äro uti sjelfva principerna felaktiga, får jag vördsamt yrka afslag å Betan k :t i förev:de punkt.
Om man vill beträda den väg, som blifvit ilrågasatt, kan man gerna taga steget fullt ut och borttaga alla föreskrifter ang:de afståndet från städerna, ty det kan vara fullkomligt likgiltigt, om en handlande får bosätta sig en eller en half mil från stad, när den gamla författningen blifvit ändrad, enligt hvilken man var befriad från denna plåga, åtminstone inom de 3 närmaste milen från en stad. Om jag således icke har något hopp att få bibehålla författningen sådan den nu är, vill jag förena mig med dem, som vilja borttaga alla bestämmelser i afseende på afståndet, ty då toge man åtminstone icke några halfmesurer. På grund af hvad jag nu anfört, får jag anhålla att R. o. Ad. behagade afslå den ifrågav.de punkten. Gr. Hamilton: I fall mitt förslag vid den 6:te punkten, att en anmälan om handels idkande skulle vara tillfyllest, hade blifvit antaget, så skulle jag nu hafva velat föreslå att en anmälan hos kronofogden skulle vara tillräcklig för att få idka handel på landet; men då det nu skall erfordras tillståndsbevis, inser jag mycket väl att kronofogden icke kan meddela ett sådant, och vill derföre biträda Utsk:ts förslag. Gr. Liljencrants har, jemte det han yttrat sig mot frihandeln i allmänhet, äfven fört den gamla talan om Svenska folkets skyddande från utländska lyxartiklar. Jag tror att detta folk bäst sörjer för sig sjelft, och att den Svenska jorden blir vida 212 Den 13 Joni e. m. bättre odlad, om man för bonden bereder de största möjliga lättnader att erhålla hvad han behöfver. Jag kan icke tänka mig att han kan tvingas att konsumera; åtminstone har jag icke hört omtalas någon lag, som bjuder en person att köpa varor till ett visst pris, utan om han vill hafva några varor, så köper han dem och betalar hvad de kosta. Hvilka varor folket bäst behöfver, kan hvarken jag eller någon annan säga, utan derom är det troligen sjelf den bästa domaren. Gr. Liljencrants har äfven sagt, att husslöjden är i aftagande.
Stäfver, laggoch bolten-: af till och med .34 verktums längd å de förra och 22 verktums längd å de sednare: af ek 120 stycken 120 stycken 3 af hok, furu eller gran öfver 34 till och med 42 verktums längd å de 1 förra och 27 verktums längd å de sednare: af ek 120 stycken 120 stycken 8 af bok, furu eller gran derutöfver: 1 6 af ek 120 stycken 120 stycken 21 af bok, furu eller gran Ved: 12 Björk 1 famn 1 24 — Bok och Ek 1 famn 2 — Alla andra slag 1 famn 36 Anm. Famnen beräknas till 4 alnars längd, 3 alnars höjd och 6 qvarters bredd. Afträd eller ämnen till åror 1 par 1 Alla andra varor, än de i denna Tariff upptagna, äro vid utförsel tullfria. Hih. till R. St. Skrifvelse, N:o 197. III. Tariff för fcmMit-uppMaget o c/i iran&i to-afyif(ten. Minimi-qvantitet Tor Kreditupplaget. Qvantitet för Transito-afgiftens beräkning 1500 skalp. Anis , Aska, Pott-: 1 skålp. 700 lisp. vällad eller oraffinerad 1 lisp. Cacao 1 skålp. Caffe 1 skålp. 400 skålp. Canel och Cassia Lignea 1 skålp. Corin ler 1 skålp. Fenkol Fisk: 1 skålp. 40 tunnor saltad, Sill 1 tunna 300 lisp. torr, Gråsidor eller Sey Färger : 1 lisp. 1400 skålp. Blyhvitt 1 skålp. 50 skålp. Cochenille 1 skålp. Indigo 1 skålp. Skrifvelse, N:o 197. 595 Minimi-qvantitet för kreditupplaget. Garn, Bomullso fargo dt . Turkiskt rödt Gryn, utom af spannmål Hampa, häcklad . Humle .. Ingefära, torr . Kummin Lin, ohäckladt häckladt Ljus:
— För min del faller det sig ovädersägligen rättsenlig!, alt den, sorn är berättigad begagna skjuts, derför bör erlägga så hög ersättning, att den skjutsande derföre kan vara skäligen belåten; ty i annat fall tillskyndas honom en dubbel orättvisa, dels genom sjelfva förbindelsen alt skjutsa, hvarigenom han hindras tillbörligen sköta sitt jordbruk, och dels att sådant skall ske utan billig vedergällning. — Jag hade derföre trott, att Utskottet bordt antagit denna åsigt såsom grundprincip och derefter endast bestämt beloppet af ersättningen, såsom helt och hållet isolerad från ailä andra förhållanden, enär jag anser det mindre lämpligt göra slika bestämmelser efter den enes eller andres olika opinion öfver demoraliseringen af skjutsbestyret, alldenstund det må vara Statens pligt motverka denna demoralisering genom andra, än konstlade och förnuftsvidriga medel, dertill jag räknar tvångsåtgärder med föreslagna entreprenader vid stationerna, hvarmed säkerligen det åsyftade hufvudsakliga målet icke vinnes; ty är skjutsningsbestyret ett sedeförderf för allmogens folk, blifver det icke mindre för entrepreneurens, och desse senare äro lika berättigade till omvårdnad, som de förra. Jag vidhåller till följd deraf min åsigt, att Utskottet allenast bordt genom sitt förslag bereda jordbrukaren den lindring i det tryckande skjutsningsbesväret, att detsamma blifvit någorlunda ersatt; och då i öfvervägande lages underhållskostnaden för häst och kördräng, anser jag skjutslega n icke kan bestämmas till mindre än 24 sk. Banco milen för hvarje häst, utan afseende, om entreprenad kan till vägabringas eller ej.” Af Hans Hansson från Götheborgs och Bohus Län: ”Då Utskottet visat, alt de skjutsskyldige ovilkorligen äro berättigade att erhålla full ersättning för den skjutsning, de utgöra, och äfven med fullt skäl antagit, att den nu fastställda legan icke motsvarar, hvad skjutsen verkligen kostar, 32 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 26. måste jag yrka, alt legan lill det föreslagna högre beloppet, 24 sk.
Då det i 46 § Regerings formen omförmälda General-guvernörskap, hvars inrättande inom riket blifvit förbjudet, icke kan jemföras med den på Gottland organiserade Styrelse, ät hvilken handhafvandet af öns administrativa och militära angelägenheter blifvit uppdragen; och ett särskildt förhållande här företer sig med afseende på öns från fasta landet aflägsna belägenhet, tili följd hvaraf öns förbindelse med den öfriga delen af riket under en längre tid af året är afbruten eller i hög grad försvårad, torde anledning ej vara för handen att tillstyrka det Landshöfdingeoch Militär-befälhafvare-embetena måtte anförtros åt särskilde personer, hvilken förändring i organisationen, i händelse af ett fiendtligt öfverfall, icke torde befordra, utan snarare verka hinderligt för ett hastigt vidtagande af erforderliga försvarsåtgärder, samt dessutom föranleda en ökad ej obetydlig statsutgift; och enär för öfrigt ej vordet uppgifvet att någon olägenhet uppstått deraf att Landshöfdingeoch Miiilär-befäihafvare-embetena på Gottland varit hos samma person förenade under hela den förflutna tiden af nära femtio år, hvarunder detta förhållande egt rum, samt motionären jemväl tillkännagifvit att ej heller nu någon förändring af samma förhållande vore af behofvet påkallad; så hemställer Utskottet, att denna motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 26 Juli 1860. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Juli. 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion oni utgifvande frän trycket af sammandrag utaf alla de författningar, som röra bebyggande, värd och underhäll af civila och ecklesiastiska boställen. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har från Hedervärda Bonde-Ståndet fått emottaga remiss å en af Riksdags-fuilmägligen C. J.
Hennes fader var d. v. director musices vid Västerås gymnasiu m, sedermera organisten i Leksand D. M. Walin o c h hennes bror den utmärkte operasångaren Daniel Rudolf Wälin. Kvinna såsom klockare. K. m:t har tillåtit Hidda Maria Olivia Norrby att anmäla sig såsom sökande till de lediga förenade folkskolelärareo c h klockeretjänsterna i Gerums församling. SJ En kvinnoklubb, den första i Frankrike, har nyligen bildats i Paris. Den har det dubbla namnet » Association feminine » o c h » Ladies club ». Dess valspråk är » Enighet, solidaritet, välvilja, s k y d d ». Sin lokal har klubben i ett prydligt hus vid R u e Duperré, som inrymmer konversations-, läse-, arbetso c h korrespondenslokaler. På klubben kunna damerna intaga sina måltider, åhöra musik, föranstalta expositioner o c h teaterföreställningar. Herrar äga ej tillträde, undantag göres blott för redaktörer af utländska tidningar, hvilka kunna få göra ett b e s ö k på klubben. Politiska o c h religiösa diskussioner samt hasardspel äro förbjudna, klubbattnarne fördrifvas med musik, samtal o c h uppläsning af klassiska vers. Klubben, s o m redan har 200 medlemmar, styres af en direktion, sammansatt af sex personer. * Teater och musik. K. Dramatiska teatern förde i tisdags fram sitt första nya program för spelåret — ett program m e d ej mindre än tre svenska författarnamn. E n lofvande början således för den inhemska dramatiken! Bara nu också fortsättningen håller! Fredrik Nycanders versifierade » bagatell »: » Vindrufvor » — en täck .miniatyr i rococoram, ett blad ur kärlekens, den mycket unga kärlekens b o k — b j ö d fru Harlmann tillfälle att ge det sextonåriga pojksvärmeriet i silkesstrumpor o c h pudrad peruk en betagande illusion o c h framkallade lifligt bifall.
Jag är för min del icke angelägen att landshöfdingen alltid skall få sin vilja fram, utan anser jag mera angeläget att kommunen får göra sin vilja gällande, och derföre finner jag det fullkomligt i sin ordning, att de, som skicka representanter till en sammankomst sådan som denna, äfven må meddela dem nödiga föreskrifter. Jag har alldeles icke yrkat intagande i stadgan af några påbud för kommunerna, hvarigenom de skulle förpliktas att med instruktion förse representanterna, hvilket mina motståndare tyckes tro, utan har jag blott yrkat att det absolula förbudet mot föreskrifters meddelande skulle tagas bort. Då det kan blifva fråga om högst betydliga tillskott eller lån, synes det mig alldeles icke vara ur vägen, att en fullmäktig får veta, att utöfver en viss gräns får han icke gå, och att det icke är honom tillåtet att mera, än till viss grad, belasta länets innevånare med utgifter. En sådan föreskrift anser jag ganska ändamålsenlig, helst sjelfva författningen icke på något sätt begränsar landstingsmannen? beskattningsrätt. I 2:dra §:n stå visserligen upräkilade åtskilliga föremål för landstingets verksamhet, men som der jemväl förekommer det ganska elastiska uttrycket »med mera dylikt», som, efter hvad jag kan förstå, gör att landstingsmannen kunna utsträcka § n till hvad som helst, med undantag af de uttryckligen förbjudna spekulativa företagen, tror jag att. det är af allra största vigt att länets samtlige invånare icke mätte, så att säga, på nåd och onåd vara hemfallna under herravälde af de 20 personer, som möjligen kunna komma att utgöra ifrågav:de landsting, utan att, då dessa personer skola få makt att förfoga öfver samtlige medlemtnarnes inom kommunen egendom och framtida bestånd, de äfven böra vara underkastade bestämmelser i dessa hänseenden af kommunen. Jag fortfar i mitt yrkande, att tlen 10 Oktober f. m. stadgandet, det landstingsmannen icke' må vara bundna af föreskrifter, må utgå. Hr von Koch: Här har yrkats att §:ti måtte återremit teras i den syftning, att förslaget borde omarbetas till närmare likhet med hvad i detta afs:de i Norge är stadgadt. Jag får då förklara, att jag icke tror det de Norska förhåilanderne i detta af's:de alldeles passa in på våra.
Med hufvudsaklig ledning af dessa förslag, få Rikets Ständer alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att de nu gällande Författningarne emot lösdrifveri och försvarslöshet måtte varda öfversedde och, i enlighet med här nedan anförde grunder, omarbetade; samt de öfrige Förordningar, såsom Tjenstebjons-stadgan in. fl., hvilka med dem ega gemenskap, sedermera rättade till öfverensstämmelse med de sålunda omarbetade förslagen; att uti den nya stadga, som, i afseende på lösdrifveri och försvarslöshet, kan varda utfärdad, hufvudsaklig skillnad måtte göras emellan det slag af försvarslöshet, som uppkommer utan uppsåt och eget förvållande; det som uppkommer utan uppsåt, men genom eget förvållande, och det, som är en följd af personens både uppsåt och förvållande, och att härvid äfven fästes uppmärksamhet derå, huruvida den försvarslöse, genom en brottslig vandel, sjelf gifvit Staten anledning att af honom för framtiden fordra större garantier eller icke; samt att, i fråga om de nu omnämnde classer af försvarslöse, hvilka torde kunna betecknas; dentersta med benämningen tjenstlöse, den andra försvarslöseden tredje lösdrifv vare och den fjerde förbrytare och lösgifne fångar, följande närmare bestämmelser måtte iagtlagas: a) Angående tjenstlose personer. Med tjenstlös förstås sådan person, som icke ingått uti Kongl. Maj:ts och Kronans eller annan allmän tjenst, eller idkar, med behörigt tillstånd , fria konster eller studier eller handel, fabriksrörelse, handtverk, sjöfart eller annat lagligt näringsfång, jordeller bergsbruk, antingen såsom egare, arrendator eller brukare, eiler bevisligen af föräldrar, anhörige eller andre personer underhålles eller, enligt föisamlingens i sockenstämma yttrade omdöme, är känd såsom den der ärligen sig försörjer , antingen genom egna medel elBih. till R. St.