Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qvantileterna af till å årliga ullmarknaderna här i staden, synas väl vara något förminskade, men orsaken härtill vill man tillskrifva dels nedläggningen af schäfferierna vid Skillinge och Bollerup inom Christianstads Län, dels ock den omständighet, alt åtskillige schäfleri-ägaie på förhand bortsluta sitt ull-parti och afsändt det till annor ort. Hufvudsakliga orsaken lärer likväl varaden, att endast 2 å 3 köpare infinna sig i Malmö och hvilka förut öfverenskommit om ett, mot Possessionaternes beräkning, nedtryckt pris. Huruvida de vid sista Riksdag vidtagne åtgärder, alt tillhandahålla vederbörande uil-magazin och ull-sorterare, i framtiden bidraga till ullproduktionen och afsättningen är ännu för tidigt att bedöma, emedan de icke varit hittills nog kände alt tillitas. Ett Bolag, som förenat sig om en kardoch kamulls-machin, har väl här i staden varit bildadt, men nu mera blifvit upplöst, emedan handteringen icke ansågs lönande. Innan jag afslutar afhandlingen om ortens hufvudnäiingar, jordbruk och boskaps - 9 boskapsskötsel, anser jag mig icke böra lemna obemärkt den uppmuntran Kongl. Hushållnings-sällskapet, så vidt dess små tillgångar medgifva, lemnar åt desse näringar, medelst utdelningar af priser vid täflings-plöjningar, anställde å åtskiilige delar i Länet och för uppfödandet och framvisandet af bästa kreatur; hvilka priser i icke ringa mån bidraga till näringarnes upplijelpande. Såsom förtjent att jemväl anmärkas, är ett berömvärdt företag under benämning af Skabersjö gille tillkommit, och hvilket den 9 Juni hvarje år firas, under godsägarens styrelse med biträde af en del godsets åboer och hvarvid utdelas, på godsägarens bekostnad, särskilta belöningar till skolbarnen för läsning och skrifning, till äldre af godsets underhafvande för den bästa spånad och väfnad, för odlingar, produktion af den renaste och vigtigaste spannemålen, uppfödd god hästoch horn-boskap, fåroch svin-kreatur, förfärdigad åker-redskap och trädplanteringar.
Nilla, jag får ligga derinne!» Men hon, som stod och hörde honom, hon pressade samman sina läppar, och harmen jäste ännu värre i det bittra sinnet. På trots, på trots skulle hon visa dem... Ah! är det då inte den första af alla menskliga rättigheter: rättigheten att få dö! Så kom qvällsvardsbudet, och hon gick till bords. Det var endast hon och svägerskan; barnen hade ätit förut. Måltiden var tyst och man åt mest för syns skull. Svägerskan var så underligt blid, det hade lagt sig som en sordine öfver hennes eljest så hurtiga sätt. Då man reste sig för att säga god natt, gick hon fram till sin gäst. »Ottilia», sade hon lågt, »du är ond på mig. Jag vill inte tvinga dig. Om du inte kan hålla ut, så skall du vara fri. Du står inte under bevakning.» Hon – som kallats Ottilia – stod redan med handen på dörrlåset, hon hejdade sig och såg in i den talandes ansigte med förvåning och misstro. Det yttrades ingenting mer, de endast betraktade hvarandra, öga i öga; och dessa fasta två blickar, som möttes, hade mer att säga än frågor och svar och långa förklaringar. »Jag ville inte det skulle vara tvång med Ejnar. Jag menade väl.» – Det var åter den blonda, som talade. – »När man har sju, kan man ju alltid ha råd att afstå en.» Hon tillade det sista med ett fint litet leende, som gaf orden ett slags dubbelmening, stack af mot de hvardagliga dragen och gaf dem ett sken inifrån af godhet och intelligens. »Jag har gjort dig orätt», kom det inbundet och motvilligt från den mörka. »Jag vet det. I Ottilias ansigte kom det först en forskande fråga, så gled den öfver i ett öfverlägsenhetens tysta förakt. Hvad hon velat säga lönade ju icke ens mödan. »God natt», sade hon blott och sträckte fram sin hand. Svägerskan höll den fast och såg på henne stadigt. »Jag tror att lifvet kan kännas tungt nog för att man kan vilja dö, utan att vara sinnessjuk», sade hon. Det lyste till i de djupt liggande ögonen, fiendtligheten i uttrycket slappades, och det inbundna löste sig till tacksamhet.
Enligt beräkningar, grundade dels på meddelanden af vid Hedströmmen boende bruksegare och dels på kännedomen af den trafik, som från detta håll redan, om också endast tillfälligtvis, öfvergått till Statens jernvägar, kunde det antagas, att genom Örebro—Arboga-banans utsträckning till Köping och sammanbindning med Köping—Uttersbergs jernväg en transitotrafik från och till Göteborg af omkring 40,000 centner skulle uppstå redan första året efter banans öppnande. Mot en medelafgift af 30 öre per centner erhölles härför, utan afseende på ökad persontrafik, en bruttoinkomst af 12,000 Riksdaler, som, efter afdrag för godsvagnarnes smörjningsoch reparationskostnad, hvilken i Kongl. Trafikstyrelsens ofvan åberopade berättelse upptagits till 11 öre per vagnmil, gåfve en nettobehållning af nära 11,300 Riksdaler, en summa tillräcklig att lemna sju procent ränta på det hos Rikets Ständer äskade anslaget. Minskades frakten för transitogods på Statens jernvägar till ett belopp, som, med bibehållen vinst för jernbanan, möjliggjorde afsättning på den utländska marknaden i någon vidsträcktare mån af bergslagsprodukter, skulle den omnämnda godsqvantiteten inom en ganska kort tidrymd otvifvelaktigt mångdubblas. Slutligen har uppmärksamheten fästats derpå att, då den nu ifrågasatta jernvägen vore en fortsättning af Örebro—Arboga-bauan, till hvars byggande Staten ej lemnat något penuingeunderstöd, hela den jernbansträcka, som af anslaget skulle komma i åtnjutande, upptoge en längd af nära 7 mil och sålunda i det afseendet kunde ställas i jemnbredd med vårt lands mera framstående enskilda jernvägsföretag, till hvilkas utförande Staten genom förskjutande af medel bidragit. Sålunda hade GefleDala jernvägsbolag vid 1853 års riksdag erhållit ett lån af 2,400,000 Riksdaler mot årlig återbetalning af tre procent, hvarvid endast två procents ränta beräknas å det Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80.
Liljencrantz har ytterligare lagt mig till last att jag icke velat inträda i BankoUtsk., men jag har aldrig sagt alt jag icke velat det; skulle sä äfven hafva varit förhållandet, så frågar jag huruvida, i fall en person blifvit insatt uti ett Utsk. i föremålet för hvars öfverläggningar hans föregide verksamhet icke kunnat förskaffa honom några serdeles insigter, huruvida icke, säger jag, den personen rätt upfattat sin skyldighet då han afsäger sig en plats, som han icke kan fylla? Det är klart att om en person kommer in uti ett Utsk. och icke är hemmastadd i de ärender, som der förekomma, genom de göromål han förut handlagt, så skulle derigenom så väl hans egen verksamhet såsom representant, som äfven Utsk:s arbete uti mer eller mindre mån deraf lida. Derföre tror jag, att R. o. Ad:s Hrr Elektorer skulle göra klokast uti att alltid i Utsk:n invälja sådana personer, som genom sina lefnadsvrken borde passa dit, och icke sådane som hysa en viss åsigt. Detta är blott generellt tagit ocb något mera speciellt vill jag icke tillägga. Jag skulle icke hafva yttrat dessa åsigter hvarken till den utsträckning de nu fått eller till deras förra enkelhet, såvida jag icke blifvit dertill upkallad genom de sarkastiska anfall här blifvit framkastade. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framstälde Hr Gr. o. Landtm, att under densamma blifvit yrkadt dels bifall till Exped.Utsk:s ullål. och dels att R. o. Ad., med antagande af BondeSt:s inbjudning, målte besluta att dagen för R. Stms nästa lagtima sammanträde bestämmes till d. 15 Okt. 1856. Propos. lill bifall å Exped.Utsk:s förevar:de utlåt, blef härefter framstäld och besvarad med starka Nej, blandade med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. behagade med antagande af BondeSt:s inbjudning besluta att dagen för R.
— Denna beräkning ligger i öppen dag igenom den föreslagna Summans, R:dr 60,000 B:co, Calculerande som årlig behållen Inkomst, oaktadt Höglofl. Utskottet igenom särskild votering beslutat, att, i olikhet med InkomstAfdelningens afgifna Förslag till Betänkande, äfvensom i olikhet med hvad vid föregående Riksdag varit fallet, utesluta detta motiv såsom hufvudsakeligen inverkande på tillstyrkan hos R. H. St:r att bibehålla Inrättningen. — När åter pluraliteten af Höglofl. Utskottet, oaktadt K. M:ts Nådiga Proposition om Inrättningens upphäfvande, beslutat hos R. II. St:r tillstyrka dess än vidare bibehållande för Staten, så har jag för min del yrkat, att dervid måtte fogas det tillägg, såsom vilkor, eller åtminstone såsom en framställande önskan, att spelsättet måtte blifva i så måtto mera fullständigt, eller rent ut sagdt, mera ärligt, så att ingen inskränkning eller förbjudande af visse Numror efter godtycke, eller på grund af Calculer till ensamt Inrättningens, ej de spelandes, vinst, hädanefter måtte få äga rum; men när pluraliteten ej heller bifallit detta, och dermed ytterligare bevisat, att vinsten är egenteliga ögonmärket för saken; så får jag äfven i denna del reservera mig emot beslutet, och slutligen 218 S t a t s - U t s k o t t e t s anhålla, att liela detta mitt anförande får åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande till R. H. St:r.
„ „ 250: — kapellmästaren „ „ 100: — ritmästaren „ „ 550: — 900‘ eller tillhopa R:dr 2,350: ■—■ Sedan Utskottet inhemtat att, derest lönerna för dessa tjenstemän förhöjas i enligt med omförmälda nådiga förslag, samma löner komma att uppgå till enahanda belopp, som motsvarande tjenstemän vid universitetet i Upsala i aflöning åtnjuta, har Utskottet, då den ifrågaställda förhöjningen således synes vara af billigheten och behofvet påkallad, funnit sig böra hemställa, att, med bifall till den nådiga Propositionen i denna del, den för ändamålet erforderliga summan af tillhopa 2,350 R:dr måtte af Rikets Ständer anvisas. 30:o. Af den Kongl. Propositionen bilagda Stats-Råds-protokoll fpag. 33—-36) inhemtas i öfrigt, att Lunds Universitets-styrelse hos Kongl. Maj:t jemväl gjort underdånig framställning om följande anslagstillökningar för Akademien, nemligen : för botaniska institutionen Runt R:dr 578: — att användas dels till materielen, dels till lönförbättring åt trädgårdsmästare och trädgårdsdrängar; för anatomiska institutionen „ „ 767: — nemligen till materielen, löneförhöjning åt vaktmästaren m. m. Transport 1,345: — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. •29 Transport 1,345: — för zoologiska museum, löneförhöjning åt konservatorn Runt R:dr 100: — för fysiska institutionen, löneförbättring åt vaktmästaren . ii ii 125: — för astronomiska institutionen, äfven till förbättring af vaktmästarens aflöning 100: - för musikaliska kapellet, att utgå till matcrielen och för vaktmästaren yj 125: — för fäktoch gymnastiksalen, till materielens behof ii ii 255: — till arfvode för en amanuens vid historiska museum samt myntoch medalj-kabinettet a 350: — eller tillhopa R:dr 2,400:
Med afseende härå föreslås vördsamt, att ofvannämnde stadgande uti den åberopade §. måtte alldeles försvinna, och jordägarne blott tillförbindas att lemna nödigt arbetsbiträde, hvilket af dem efter delningsgrund skall utgöras, och till fullgörandet hvaraf ordningsmannen i byn, eller byfogden, skall lemna sitt biträde. 1 IJ. 17 i3o Den 24 Februari i. Att lemna jordägarne öppet att vägra sådant arbetsbiträde, dertill vore äfven mindre skäl, om Hr Ramsays motion föranledde till ett noggrannare iakttagande af deras fördel, innan laga skifte beslutas. Remitterades till LagUtsk. i sammanhang med Hr RamSäys d. ao dennes till samma Utsk. remitterade motion om ändring i nu gällande Skiftesstadga. Frih. Hjerta, Gust. Adolph, anförde skriftligen: Föranledd af den befattning, H. M. Konungen Nådigst behagat anförtro mig med styrelsen öfver Stuterierna i Riket samt öfriga för Svenska hästafvelns förkofran af Staten vidtagna anstalter, anhåller jag ödmjukast att inför H. R. 0. Ad. få görä hågra framställningar, rörande detta ämne.' Sverige ägde redan i äldre tider tillräckligt antal hästar för remontering af ett ansenligt Cavallen, hvars goda beskaffenhet vittnade om den inhemska hästens medfödda styrka samt den omsorg, man i allmänhet egnade åt dess uppfödande. Ehuru tid efter annan utgifna Nåd. Författningar visa, att hästväsendets bibehållande uti detta fördelaktiga skick varit af Regeringarna ansett såsom af största vigt för landet, inträffade åtskilliga omständigheter, hvilka på den Svenska hästafveln utöfvade en ofördelaktig verkan. Bland dessa vill jag anföra, såsom väsendtligast, den förändring landtbruket under sednare tider undergått derigenom, attén betydlig del af jordegendomen kommit i den mindre förmögna landtmannens händer, hvilken vanligen icke äger smak för ett praktfullt stall, samt för öfrigt saknar förmåga att underhålla ett sådant.
Pör öfrigt lärer hvar och en, som innehaft en AdvokatFiskalsbefattning, nogsamt hafva erfarit, att om desamma skola förvaltas med fullkomlig oväld och utan någon slags menniskofruktan, så äro de förenade med ett synnerligt obehag, och just detta med dessa befattningars utöfning förknippade obehag bör således, i mili tanka, ej lemnäs.å sido vid bestämmandet af Den 23 Mars e. m elen vedergällning, befattningarnes innehafvare böra åtnjuta. Om man nu måste medgifva, att sportlerne utgöra en lämplig vedergällning för detta särskildta obehag, så följer deraf, att desamma ieke böra tagas i beräkning vid sjelfva lönernas bestämmande. Ehuru det fordras lika mycken skicklighet och arbetsförmåga att utöfva ett AdvokatEiskals embete, som att bekläda en ledamotsplnts i ett Colhm, vill man dock ej tillerkänna AdvokatFiskalerne lika stora löneförmåner som Colhi-ledamöterne. Detta är, i mia tanka, ett väsendtligt misstag, och om man ej gjort sig dertill skyldig utan vid bestämmandet af desse tjenstemäus löner följt samma norm, som blifvit iakttagen i afseende å öfrige tjenstemäns löne-vilkor, så skulle man ovilkorligen hafva kommit till ett annat resultat än det, hvari så viii K. M. som StatsUtsk. härutinnan stannat. Ty det kan icke vara med rättvisa förenligt, att då den yngste Assessorn i en HofRätt erhåller en lön af 4000 Rdr, så får AdvokatEiskalen i samma JIofRätt, som måhända är mycket äldre tjensteman och besitter lika mycken duglighet, åtnöja sig med 500 Rdr mindre lön. Man bör jemväl besinna, att dessa tjenster äro af den beskaffenhet, att en kontinuitet i sättet att förvalta dem är ganska nödig, och att således allt för täta ombyten af tjensternas innehafvare böra undvikas.
Till följd af det i förenämnde grundlags-paragraf meddelade stadgande, att tvenne serskilda, tillräckliga summor böra för oförutsedda händelser anslås och till utbetalning från riksgälds-kontoret anvisas, får Stafs-ut.skottet härmedelst afgifva sitt yttrande och förslag angående dessa summors belopp och de för utbetalandet deraf erforderliga tillgångars anskaffande. Den ina af ifrågavarande tvenne summor, eller den, som Kongl. Majit eger lyfta vid inträffande krig och sedan Stats-rådet in Rikets Ständer sammankallade, och hvilken summa i allmänhet benämnes Stora kreditivet, har, a Itsedan 1812 års riksdag, då den ökades från en til! två millioner riksdaler banko, varit fastställd till sistnämnde belopp. Och sorn detta belopp vid de många riksmöten, då omförmäldte kreditiv bibehållits oförändradt, följaktligen måste anses hafva motsvarat det härmed af grundlagsstiflarne afsedda ändamål, så synes ej heller vid innevarande riksdag någon förändring, vare sig till ökning eller minskning, i samma kreditivs hittills fastställda belopp böra af Rikets Ständer beslutas, hvadan Utskottet hemställer, att det Stora kreditivet jemväl af Rikets nu församlade Ständer må bestämmas till två millioner riksdaler banko. Beträffande åter den andra kreditivsumman, eller det s. k.
Han glömmer inte Baggen, fast den mannen nu fem år legat i sin graf med en fullmakt från Bender under hufvudkudden. Han var vår lärare, och ännu ur mullen skall han lära oss. Det är därför vi i dag skola minnas honom. Han hör till oss, om ock hans gärning prydde gångna dagar. I våra hjärtan finns en fästning, som inga fiender kunna ifrån oss taga. Vrid ni händerna! Det är söndagsmorgon och gamle Martin har sina sysslor. Hans förtorkade gestalt blef hufvudet högre och han smånickade så innerligt förnöjdt, när han hade låst kyrkdörren bakom sig. Han satte svärdsliljor i stakarna och vecklade upp altartäckets knypplade Vadstenaspetsar. En hågkomst från hans ungdom fyllde så helt hans tankar, att han nästan tyckte sig höra röster och slammer af sporrar i den tomma kyrkan. Det var också en söndag, och Gyldenlöw, som med sina danskar nyss eröfrat ön, hade befallt kyrkoherden Fredrik Bagge att hålla Te Deum samt uppläsa den i Danmark brukliga bönen för konung Kristian och hans segrande här. Gyldenlöw satt själf i kommendantstolen med sina officerare, och på gången stodo främmande soldater ända ned till dörren, så att Bagges mässkrud föreföll urblekt och torftig bland alla de glittrande dräkterna. De svenska männen och kvinnorna i de nedersta stolarna stirrade stelt framför sig, och många bland dem hviskade bittert, när de vid altaret sågo hans trygga ansikte i solljuset från det öppna fönstret, där sparfvarna flögo in. Han sjöng med klarare stämma än någonsin förr, och då mässan var förrättad och han stod i predikstolen, föll honom Gyldenlöw sakta i talet. – Bagge, Bagge, du blir oss en god predikomästare! Han förkunnade om segerns storhet med sådan ljungande eld, att de stränga knektarnas ögon fuktades, men när han kom till kungsbönen, knäppte han händerna högt framför sin panna och bad sin gamla bön för svenskarnas konung. Då sprang Gyldenlöw ur stolen, och i den lilla kyrkan blef ett larm och svärjande och ett klirrande af sporrar och vapen som under ett handgemäng, men öfverröstande bullret hördes hela tiden Bagges lugna bön.
Väl för inköp sorn utgilvande af böcker. 7J Herr Bothliebs* Axel, den 98 sistlidne Februarii, på bordet lagde Memorial, angående dispositionen af Ådelforss Guldverk och de derunder lydande lågenheter. 8) Friherre Rehbinders, Johan Fredric, den 28 sistle^ne Februari på bordet lagde Memorial* angående Saltpetergården; jemte Friherre Wirséns, Gustaf Fredric, i anledning deraf afgifne yttrande. g) Herr Stjerncreutz^, Petter Niclas* den 28 sistlidne Februarii* på bordet lagde Memorial, angående indragning af VåxelControlleurs tjensterne, 10) Herr von Beckers, Carl Johan, den 28 sistlidne Februari på bordet lagde Memorial* angående inrättande af en gemensam klubb för alia RiksStåndenjemte de af Herr von Hartuinnsdorff, August, och Herr von Becker, rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden^ BanCoUtJkotteti Grefve De la Gardies, Jacob* den 26 sistl» Februarii förmiddagen på bordet lagde Motion, angående rättighet för Stockholms Sparbank* att emot 5 procents ränta få i BancoDisconten insätta en summa af 5o*ooo Riksdaler Banco$ 2i2 A‘;i 5 Martif, jemte de af åtskilliga Ledamöter, i anledning deraf, afgifne yttranden. Ut supra. ■* t S. D. Remitterades till StatsocJi BancoUtskotten: 1) Herr von Qvantens, Carl, den 26 sistlidne Februarii, förmiddagen, på bordet lögde Memorial, innefattande förslag till en fmanceplan. 2) Herr Estenbergs, Pehr, den 26 sist]:
Målet nåddes visserligen icke, men deremot öppnade den ifrågavarande resan sjöförbindelsen mellan England och Hvita hafvet och bildar derigenom en vändpunkt ej allenast i Englands och Rysslands sjöfart, utan äfven i verldshandeln. Den kräfde ock sina offer, i det sir Hugh Willoughby sjelf med hela besättningen på det fartyg, som stod under hans befäl, omkom under öfvervintring på Kola-halfön. I våra dagar färdas tusentals fartyg tryggt och säkert på denna stråt. Med den kännedom man numera eger om isförhållandet i det Murmanska hafvet – så kallas på äldre kartor hafvet mellan Kola och Novaja Semlja – kan man under senare delen af sommaren segla från Hvita hafvet till Matotschkin-sundet utan att behöfva befara det ringaste hinder af is. För några årtionden tillbaka var dock, till följd af bristande kunskap om den rätta tiden och rätta vägen, förhållandet helt annorlunda, såsom nogsamt synes af berättelsen om de svårigheter och faror den berömde ryske sjöfaranden grefve Lütke mötte under sina, fyra somrar å rad (1821–1824) upprepade resor längs med Novaja Semljas vestkust. En duglig fångstman kan numera med ett vanligt fångstfartyg på en enda sommar segla mer vidt omkring på dessa haf än förut, en med alla ett örlogsvarfs tillgångar utrustad expedition på fyra gånger så lång tid. Från Murmanska hafvet kan man komma in i det Kariska på fyra olika vägar, nämligen a) Jvgor-sundet, de gamle Holländarnes Fretum Nassovicum mellan Waigatsch-ön och fasta landet; b) Kariska porten mellan Novaja Semlja och Waigatsch-ön; c) Matotschkin-sundet, som mellan 73° och 74° n. br. tudelar Novaja Semlja, och slutligen d) vägen norr om denna dubbel-ö. Vägen förbi Novaja Semljas nordspets blir vanligen isfri först i början af september månad och torde derför ej böra väljas vid en expedition, som har till uppgift att framtränga långt öster ut i dessa haf.
Utskottet, som väl instämmer i nyss framställda asigter om nyttan och ändamålsenligheten af en reserv-stat för flottans befäl, kan dock icke biträda det i ämnet afgifna förslag i hela dess vidd, emedan Utskottet anser, att, om än nämnde stat till en början skulle komma att hardt anlitas, anslaget dock till hela det äskade beloppet sedermera icke erfordrades, utan tror Utskottet en mindre summa vara tillräcklig för uppnåendet af det åsyftade ändamålet och hvilken summa kunde, efter Utskottets tanke, bestämmas lill 16,666 R:dr 32 sk. Utskottet tillstyrker fördenskull, att, oberoende af omförmälde 9,393 R:dr, hvilka, jemlikt serskiite föreskrifter och vilkor, utgå från anslaget till flottans underhåll och nybyggnad, dit de, i mån af expektanters småningom skeende afgång, besparade medlen återfalla, Rikets Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 10,666 R:dr 32 sk., att, stäldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, användas till bildande af en reserv-stat för flottan; för öfverflyttning till hvilken reserv-stat de föreskrifter rörande ålder och tjenstetid, sorn för närvarande för rättighet till pension äro gällande, äfven böra tjena till rättesnöre. Bih. till R. St.-s Prot. 1850 & 1851. 4 Sami. 1 Afä. 28 Haft. 2 10 Stals-Utskottets Utlåtande, N.o 86. 9:o. \ id 1817 och 1818 arens riksdag beslöto Rikets dä församlade Stän der, alt den ärliga inkomst lill Amiralitets-krigsinans-kassan, som under namn af lastoch arni penningar frän Pomern influtit, men genom Pomerns afträdande kassan frängått, skulle af staten bestäs och af sådan orsak ett bclojii» af 3,000 R:dr, hvartill nämnde intrad uppgifvits, på riks-staten uppföras.
Ordförande meddela, att Borgare-Ståndets Ledamöter af Utskottet icke deltaga uti omröstning, på grund af de Voterings-proposiiioner, sorn äro af Bevillnings-Utskottet uppgjorda, i anledning af skiljaktiga beslut, i afseende pade varuartiklar, hvarå Utskottet tillstyrkt Tolags upphörande och hvilka Voterings-propositioner Ståndet, enligt till Bevillnings-Utskottet meddeladt Protocolis-Utdrag för den 17 December 182g, icke annorledes godkänt, än under åberopande af dess fattade beslut, att Ståndet, med ogillande af Bevillnings-Utskottets yttrande, att frågan om Tolags upphörande på de i sådant alseende uti Bevillningsutskottets Memorial, Njo 54, uppräknade va-; ruartiklar, kan, genom tre Stånds sammanstämmande beslut, afgöras, funnit denna ftå - 58 P/of. Utdrag (ten i5 Januarii i85o. ga icke af Siandet underkastas omröstning i förstärkt Stats-Utskott, utan, såsom varande af Privilegii-måls egenskap, böra, i öfverensstämmelse med ii4 §. Regerings - Formen , behandlas; varande de Voteringg-prnposilioner , uti omföstningen li varöfver Ståndets Ledamöter icke deltaga , af dem , som uti Be* viIlnings-Utskottets Memorial, N:o 54, förekomma , följande: den 1 2:te , angående färgträd, den l8:de, angående hudar och skinn, den 3j:te, angående silke, den 37, 58 och 39, angående socker, och den <*■ 3:die , angående ull ; och skulle vid detta ProtocollsUtdrag bifogas de tvänne förut meddelade Utdrag af Ståndets Protocoll i förevarande ämne. S. D. Föredrogs 9 nyo Stats-, Bancobch Lag-Utskottens Betänkande, N:0 28, till svar å de inom samtlige Riks-Stånden gjorda anmärkningar vid det af Utskotten, under N:o 16, afgifna Utlåtande, med förslag till