Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äboe-afgift) kommer at sammanlagdt taxeras, och derigenom upflyttgs ril en Maximi-afgift af högre procent, och dä tillika alla förmögnare personer komma at i en wida större proportion an förut bidraga, kan det ej flä felt, at ju icke den nytz anförde Gumman stall ännu, och utan at någon orätrwifa eller afwikelfe ifrån princip behöfwer anwänhas, inflyta, Hwad wil man annars wanka och begära af en 2OO famnars djup Grufwa, som redan nödgats för sin utkomst börja sin stöfling, och angripa sina pelare och bergfästen med en endast 2 procent halkig koppar-malm, med en i följe deraf längsam, widlyftig och kostsam smält-process, belägen pä den sterilaste och derigenom dyraste ort i Riket, med upstegrade arbetslöner, materialoch waru-priser, länga och kostsamma transporter m. M-, och som snart ej stall mera kunna arbetas, utan nya eftergifter af Kronan. I anseende til Loppar-^amrarne fär jag hen äran erindra, ar Högloft. Bewillnings-tttstortet hade uti sit först afgifne förftag, (pa§. 2g) under det ar en ringare afgift war älagd Koppar-smidet, (säfom en förädling) an Gahrkopparen, äfwen i följe deraf stadgadt, ar smider icke stulle jemte Smides-bewillningen tillika betala Gahrkoppar-afgiften, eller förädlingen mera belastas än den gröfre tilwerkningen. Bewillnings-Förordningen af är 1789 hade ock af samma princip, at lätta och befrämja all grad af förädling, aldeles fritagit Awesta Kopparhammare frän all Bewillningsmfgift, W et EmoriAl, som jag srstledne Julii mänad batze - Den 9 Mars. e. m. 50Z de den äran at hos der Högtärade Stander insinuera, har jag äfwen genom utdrag af Krono-Lontoirets i Awestads Räkenskaper wisat, at sedan Kongl.
Blifver detta sednare fallet, sa skulle det kunna hända, att en person, som bodde i norra ändan af socknen, inropade krogrörelsen, ehuru någon sådan i den trakten ej bchöfdes, under det att den södra delen, der ett näringsställe vore af verkligt behof påkalladt, ginge derom miste. Vid sådant förhållande och då auklions-systemet, på sätt flere Den 5 Augusti e. m. 87 föreg:de talare fullständigt ådagalagt, medför många andra _ olägenheter, nödgas jag att begära återremiss af denna §. Äfven jag inser vådan af att frågan uppehälles, men då jag har mig bekant, att flera §§:r i denna författning blifvit af BorgareSt. återremitterade, anser jag skadan redan vara skedd, och då en återremiss onekligen är lämpligare, än att nu genast antaga ett nytt förslag, hoppas jag att R. o. Ad:n beslutar sig för den förstnämnda åtgärden. Hr von Troil: Jag ber att få tillkännagifva, att jag för min del är en varm anhängare af auktions-systemet, för så vidt det rörer städerna. Der är det ganska lämpligt, men förhållandet emellan siad och land är helt olika. Jag ber att få belysa saken med ett exempel. Sedan vederbörrde förordnat, alt ett näringsställe skall inrättas i södra delen af en stad, så kan det gerna tillåtas alla innevånarne i denna stadsdel att ingå i täflan Om krogrättigheten, ty det är fullkomligt likgiltigt, om krogen ligger i Qvarteret A eller Qvarteret B. De som önska besöka krogen, kunna lika gerna infinna sig på det ena stället, sorn på det andra. Men på landet förhåller det sig helt annorlunda. Der finnas vissa ställen, der allmogen plägar rasta, vattna sina hästar, taga nattqvarter o. s. v. Med ett ord der finnes vissa, af lokala omständigheter utstakade platser, hvarest utskänkningsställen verkligen behöfvas.
Jag vill icke ingå i svaromål på de båda siste värde talarnes anföranden, utan inskränker mig till att säga, att om »en resande från ett annat civiliseradt Iand» fått se ett sådant eqvipage, som det af Hr Mannerskantz omtalade, hade han säkerligen tyckt, att han för detsamma fick betala allt för mycket. Jag har begärt ordet, då Hr Gr:n o. Landtmm lärer anse, att det af Hr von Koch föreslagna mom:t c bör i sammanhang med det nu föredragna moiriit företagas till afgörande. 1 afseende å nämnde mom. c vill jag blott erinra, att ehuru K. M:t godkänrit R. Stms beslut att, till förekommande af de gamla skjutslagens ytterligare betungande, skjutslegan vid de nya stationer, som inrättades vid jernvägsoch kanalstationer, finge bestämmas till högre belopp än det vanliga; har skjutslegan vid den nya stationen icke beliöft höjas utöfver det vanliga maximibeloppet, emedan till följd af minskning i hästantalet vid de ganda skjutslagen, dessa kunnat bestrida skjutsen äfven vid de nya stationerna, utan att derföre drabbas af förökad tunga. Nu torde det vara fördelaktigt att skjutslegan så mycket som möjligt är densamma öfver allt i landet, så att icke den resande vid ena stationen får betala 20 rdr och vid den angränsande endast 1 rdr 20 öre. Mom:t a är redan af 2 Stånd godkändt; jag hoppas således att R. o. Ad. äfven bifaller detsamma utan tillägg af något mom. c. Frih. Alströmer, Oscar: Fråga har blifvit vackt derom, att skjutslegan skulle blifva lika på landet och i stad. Som jag icke kan finna något skäl hvarföre den skulle vara olika, måste jag understödja nämnda förslag, och jag får upplysa, att i det län jag tillhör är det en stad, som utan något kontan tillskott af innevånarne bestrider skjutsen och en annan, hvar 35C Den 19 April. est tillskottet utgör endast några oell 20 rdr, under det att på landet vid de 8 å 9 stationer, der entreprenad är inrättad, större belopp måste tillskjutas.
Maj:t, enär nämnde stad vore hufvudstalionen för Kronprinsens Husar-Regemente och, i följd deraf, alltid tillförene tillhandahållit inqvartering åt Regemenls-Chefen, genom Nådigt Bref den 27 Mars 1843 förklarat, att, sedan städerna utom Stockholm, genom Kongl. Inqvarterings-Ordningen den 22 Februari iSzji» blifvit befriade från all annan inqvarterings-tunga till de ständiga garnisonerna, än den så kallade servicen, staden Malmö icke egde något i samma Inqvarterings-Ordning grundadt anspråk å befrielse från denna qvarstående skyldighet, hvadan Kongl. Majit funne Chefen för Kronprinsens Husar-Regemente berättigad att de honom enligt Inqvarlerings-Ordningen tillkommande service-medel af staden Malmö uppbära. Efter hvad sålunda förekommit och då i öfrigt något, enligt Utskottens tanka, giltigt skäl för de af Herr Kock yrkade förändringarne i Kongl. Inqvarterings-Ordningen för städerna utom Stockholm icke blifvit anfördt samt Utskotten i allmänhet anse det vara olämpligt, att en så nyligen utfärdad och på Konungens och Rikets Ständers gemensamma beslut grundad författning skulle undergå förändring eller rättelse, innan behofvet deraf blifvit tillförlitligen ådagalagdt, få Utskotten tillstyrka, att motionen i förevarande hänseende icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 4 April i845. Bih. till R. St. Bes v. o. Ekon.-Utskottens Utlåtande, N. o 103. Ank. till Exp. Utsk. den 5 April, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga, att från Saltsjön inkommande och inrikes orter emellan gående fartyg må i visst fall befrias från erläggandet af båkafgift. Högloft.
Sedan Utskotten nu upptagit de ändringar och tillägg, Utskotten ansett nödige uti den i nåder föreslagne och i företa delen af Bihanget till RiksStåndens Protocol/, för innevarande Riksdag pag. 225 till och ined 233 särskildt tryckte Författningen, få Utskotten vördsaialigen tillstyrka, att, med 512 LagUtskottts Betänkande)n. iakttagande af berörde ändringar och tillägg, och sedan den alternativa frågan blifvit af Riksens Höglofl. Ssänder afgjord, samma Författning må af Riksens Högloft. Ständer, såsom hädanefter gällande Lag, gillas och antagas, hvarom Riksens Höglofl. Ständers beslut lärer böra, i den ordning Regerings» Formens 87 § föreskrifver, till Kougl. Maj:t i underdånighet framföras. Sluteligen och ehurn Utskotten, vid granskning af Lagförslaget, äfven förebaft till skärskådande de deraf inom tväone RiksStånd föranledde anmärkningar och yttranden; samt jemväl i den mån desamma ansetts förtjena uppmärksamhet, deråt lemna! behörigt afseende, hafva Utskotten, för att dels fullborda redovisningen st sina asigteriåmnet, dels råtta en förelupen irrirg, funnit sig pligtige att meddela särskildt utlåtande i nedannämnde omständigheter. Härvid framställer sig först den af en vård Ledamot inom Vällofl. BorgareStåndet yttrade förmodan, att helgden af sådaneingångne och lagligen fastställde Contracter, hvarigenom Jordegare, emot betingad er. sättning, förbundit sig att af Vattenverk tåla uppdämning å sin jord, icke skulle komma att genom den föreslagne Författningen rubbas eller uppbäfvas, i anledning hvaraf Utskotten böra förklara: att då samma Författning, såsom grundad på förut i den allmänna Lagstiftningen ej antagne principer, kommer att införa ett nytt rättsförhållande, Lagutskottet!
Hvad nu angår det af motionären i sådant hänseende begärda anslag från Handelsoch Sjöfarts-fonden, förekommer härvid, att Rikets Ständer, jemlikt underdånig skrifvelse af den 23 Februari 1835, medgifvit, att öfverskottet af Sveriges bidrag till samma fond finge afsättas och, efter Kommerse-kollegii samt Handels-Societeternas i de större sjöoch handels-städerna hörande, användas för Svenska handclus och sjöfartens befrämjande så inom som utom Riket. Vid sådant förhållande eger följaktligen Kongl. Majit att, der så lämpligt pröfvas, af dessa fondens medel bevilja anslag för ifrågakomna föremål, i enlighet med den underdåniga ansökning, som ock, efter hvad motionen innehåller, blifvit af Stockholms Grosshandels-Socielet och Skeppsrederier hos Kongl. Majit i ämnet gjord. Att åter af Statsverkets allmänna tillgångar anvisa det äskade bidraget, kan Utskottet icke tillstyrka, enär dessa vid innevarande Riksdag redan blifvit för mångfaldiga andra magtpåliggande behof hårdt anlitade. För öfrigt finner Utskottet betänkligt, alt under nuvarande politiska förhållanden ifrågavarande företag sättes i verket, hvarigenom ett nytt inlopp till hufvudstaden öppnas, hvilket, i händelse af utbrytande krig, Bih. till II. St. 4 Iltl/t. 3 14 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 30 4. skulle, innan detsamma hunne alt befästas, medföra våda för hufvudstadens och Rikets säkerhet; och enär Utskottet af denna anledning icke heller kan tillstyrka Rikets Ständer, att, på sätt motionären alternativt föreslagit, hos Kongl. Maj:l förorda ofvanomförmälda underdåninga ansökning, får Utskottet, på grund af hvad sålunda är anförd t, hemställa, att motionärens förevarande framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 September 1854.
Konungens Befallningshafvande voro då fria för ansvar, emedan de ej voro skyldige att misstänka underslef, förrän det bevisligen blifvit yppadt, och kunde således ej ansvara för brister ne. Jag instämmer med Herr von Hartmansdorff i den af honom gjorde anmärkning. Herr von Hartmansdorff': Jag är till det mesta förekommen af Friherre Cederström. Om den så kallade redogörelsen skulle beslå blott i en lös uppgift, utan att bekräftas af inventering, så är den utan tillförlitlighet. Om Konungens Befallningshafvande hos några anställde inventering, när så lämpligt pröfvas, skulle dessa anse det såsom en chican, om ej dylik inventering skedde hos alla, och Konungens Befallningshafvande således nödgas att aldrig eller alltid göra sådana. Kanske hände det förra, snarare än det sednare. Jag tror således bäst vara, om det gamla får stå qvar. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll den af Herr von Hartmansdorff vid [6 §. angående horgens ställande för Chartce-Sigillatce-uppbörd tillstyrkte förändring, eller att det i Utskottets sednare Utlåtande föreslagne tillägg må erhålla följande lydelse: Ordinarie Domare Den 3 Julii. 53 skola, ehvad de för de dem lemnade Chartor ställa borgen eller icke, afgifva redogörelse för uppbörden, tillika med de influtne medlen, tvenne gånger om året, eller inom den i5 Januarii och 15 Julii; vid hvilka tillfällen Vår Befallningshafvande äfven åligger att låta hålla inventering. Ropades Ja. Herr Lefren, Johan Pehr: Emot det af Bevillningsutskottet vid 3 §. 5 Mom. i afseende på controll vid handlingars chartering föreslagne tillägg, har Herr af Billbergh afgifvit en Reservation rörande chartering af fastebref, hvaruti jag instämmer, och hvilken innehåller ett så lydande förslag: "Efter slutet af hvarje
Jag anhåller alt få uppläsa hvad jag derom yttrade vid sista riksda5 H. 34 2 00 Den 9 December. gen, emedan det nästan fullständigt upptager svar pä de yttranden, som vid delta tillfälle blifvit ur den motsatta åsigten anförda. Hr von II ar t mansdor ff-uppläste härefter sitt i R. o. Ad:s protocoll vid sista riksdagen å 80 och följande sidor af 13 häftet förekommande yttrande i ämnet, och tilläde sedermera: Af hvad som vid detta tillfälle blifvit af andra talare sagdt, skall jag anhålla alt få besvara något. Det bar blifvit sagdt, att man skulle hafva en stor svårighet att skifta arf, när arf skall skiftas olika; men jag är öfverlygad om, alt der arf finnes alt skifta, lära arfvingarne gerna åtaga sig besväret att uträkna hvar sin andel. Dessutom tror jag, att de tvister och svårigheter, som genom den föreslagna förändringen skulle uppkomma inom slägterna, blefvo ganska stora. Det har blifvit sagdt, att man borde bringa ett offer på fäderneslandets altare, derigenom alt man bortloge den olika arfsrätten. Min tanka om sådana offer är den, att man bör åtminstone icke offra fäderneslandet sjelft, och det är hvad jag tror skulle lill en betydande del inträffa, om en så olycksbringande lag antoges, som den föreslagna. Man har sagt, att den lika arfsrätten icke medför democratiska tänkesätt, och att derpå bland annat PresleSl. i vårt land vore ett bevis. Detta kommer sig likväl utan tvifvel deraf, att PresteSt. i vårt land har en grundlig bildning och ali dennas verkan på själsförmögenhelerna och pä omdömet alltid är starkare än egennyttan, såvida icke sjelfva hjertat är förderfvadt. Det är således PresleSt:s bildning och förstånd, som gör att denna arfsrätt icke på dem verkar så menligt, som den eljest skulle göra. Man säger, att i Frankrike har gjorts mycket för att sprida upplysningen; men de beklagliga förhållanden, som Gr. Björnstjerna bär uppgifvit, äro nogsamt kända.
Hus ännu versart För Mkddelte acccptcr ä Kongl. Krit gar, förfallne efter den )i Mars Förfluten kostnad till Chartors hwitji son» allt päsörcs Kongl. Stats-Co Köpestilling för R ksgalds-Contoirets Köpestilling och Npbyggnads-kostnad Zörstjuten Fond till Assistance-Contoiret Äicrstäenende Köpestilling för f. d. Sodcmanfla Huset, Capital med 6 procents ärlig Ranta Hos Hans Crcellencc m m. Herr Grefwe Ruth, LänafWismarsta Pant,killingen, jemte I ars Ränta ä 5 procent - Dito erhällit Län af Conroiret ä 5 procent Götheborgs Stad dito dikf rest Stadsmäklaren Sedeman dito - Äbo Discont, resterande dispurcrlig Ränta )27,922.- »L, 8 - 770,760: 20, 1,750: 22, )5,)0): 24, 205,000: — 5000: — - »2),000.' 9),600: — - 20,9)4: i), 2 Z/Z46: 2), 5,569: 29, 9 Contoirsskrifwarcn Sommelius för inkomne, honom fränstulne Smäsedlar , Utcstäende medel af allmänna Hingst-Casian mot Ränta . 25,0)9: )6, io Dito dito af Skansa Hingfl-Prenni - Capan dito . 17,212: 16, Dito dito af Armeens Organisations-Capan dito , 22,899: 24, Dito dito af Artilleri-Cxercilie-Capan dito . 21,052: 14, Förstjutne medel till omkostnaders bestridande, men hwarföre ingen ersättning icke ar att män ta « hwilka blott inom Lineen antecknas. D. Lk. (Bihang.
Sedan införseln af en vara, en gång blifvit tillåten, skall man förgäfves igenom hög Tull söka begränsa qvantiteten af dess inkommande i landet eller förekomma Tullförsnillning, med en så vidsträckt öppen kust som vår och under omöjligheten af en tillräcklig kustbevakning, eller uppsättning af en Tullbetjening fri från ali frestelse af egen vinning, och fruktlöst skall man sedan söka inskränka allmän förbrukning af sådant, till införsel och bruk tillåtit modkram; ty modets välde är stort och mas6an af Nationen lockad af det omvexlande och utvändigt lysande, skall lätt förledas att bortlägga sin, i de sednare åren, öfver hela landet tilltagande konstflit och smak för egne tillverkningar, upphofvet till inhemsk luxe, hvilken i alla länder bör uppmuntras, såsom befrämjande varuväxling och penningens rätta circulation, samt ledande till allmänt välstånd. Skadiigheten af ofta förändrade Författningar bestyrkes af aila tiders erfarenhet. Må jordbrukaren blott erinra sig-den tid, man snart sagdt vid hvarje Riksdag, jemte en hög brdnvinspanneafgift, förändrade panoerymden och tillverkningsrättighsten; eller dess billiga knot, då för fullkomnade inrättningar till besparing af ved och tid, som bordt belösas med pre - 264 Den 28 Junii f, m, mier, han blifvit ålagd högre afgifter eller confiscation', må, vid hög afsättning, till nedfallne priser, på landtmannaproducter och Städernes ingrepp i jordbrukarens yrken och förädlingsrätt af sine producter, man derjemte icke förglömma, att Städerne och i synnerhet Fabriksoch HandtverksClasserne äro de säkraste afnämare af hvad jordbrukaren har att afyttra, och att, om efter vidtagande af sådane åtgärder, som bereda deras undergång, alla dessa armar äfven hänvisas till jordbruket, man sluteligen torde sakna köpare af landtmanna producter. Vid närmare betänkande häraf torde man finna, att dessa medborgareclasfers forkojran och förökande Jlår i famband med landtmannens egen förmohn.
Jag hyser således den öfvertygelse, att ordalydelsens tillämpning af 106 §. i Regerings-Formen, angående öfverträdelser af Rikets gällande Lagar, icke kan, utan missbruk af ord, utsträckas till. upphäfvande eller förändring af sådane Oeconomiska Stadgar, hvarom här är fråga.” ”Dernäst kan jag icke eller anse, att i närvarande fall något upphäfvande, någon verkelig förändring af gällande Oecouomiska Revisorers Berättelse. i oo g Författningar egt rum, emedan den nu åtalade Instructionen föga skiljer sig ifrån den i Stats-Rådet utfärdade, af Föredraganden för Finance-ärenderne contrasignerade Instruction af den 8 Maji 1816, genom hvilken redan vissa omständigheter af 1724 års Reglemente och 1774 års Seglations-Ordning blifvit förändrade, och hvilken således Herr Friherre Cederström egde rätt att anse som gällande. Den liufvudsakliga skillnaden emellan dessa tvänne Instructioner är den, att då löiöårs Instruction föreskrifter, att anträifadt förbjudet gods skall till närmaste Sjötullskamrnare insändas, eger Befälhafvaren, enligt den sednare, rättighet att i sådant fall dit afsända Fartyget, och ställa det under behörig Domstol. Som denna omständighet förnämligast lagt grunden till det anstälda åtalet, återstår nu att pröfva dels dess yrkade Lågstridighet, dels dess uppgifne skaddige följder.” ”Den Författning, att, då någon olaglighet finnes begången, införa ett Fartyg till närmaste Sjötullskammare, är icke ny, ejler uti den åtalade Instructionen första gången föreskrifven.” ”Redan uti 1774 års Reglemente Art. 1 och 3 Mom. stadgas, att om Jagt-Lieutenanten finner något Fartyg utom rätta kosan, utan att vara af nöd tvunget, eller uti en misstänkt hamn, uppbringar han det till nästa inlopp eller Tullkammare, der Skeppare, eller Lots ställas för Sjötulls-Rätt.
Utlåtande N.o 174. derefter de skadliga följder, som deraf förorsakas, att en Tjensteman, sedan Iian, i hopp om befordran till en förmonligare tjenst, användt sin hela tid uti den befattning han innehafver, likväl blifver förbigången af en yngre person utan förtjenst, som råkat ställa sig in bos någon hög gynnare; och hemställer slutligen, att Rikets Ständers ypperliga och från det största rättsbegrepp utgångna Tjenste-betänkanden af den 20 och 21 October iy56hvilka syntes Motionairen vara alldeles förgätna, ehuru ännu ej undanröjde, utan tvärtom genom Kongl. Förordningen af den 23 Nov. s. å. till noga iakttagande anbefallde, måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas , med underdånig anhållan, det Kongl. Majit täcktes låta berörde Tjenste-betänkanden i alla befordringsmål blifva ordagrannt gällande och efterlefvade; samt 2:0 af Hr Reuterswärd * P. A., hvilken anför, alt, ehuru hvarje Medborgare, som anser sig befogad att öfver förment lidande anföra underdåniga besvär, syntes ega obestridlig rättighet att deri undfå Nådig Resolution, innefattande skälen till bifall eller afslag, det ej sällan skall hända, att, å de besvär som i underdånighet anföras öfver upprättade förslag till sådana tjensLer, hvilka af Kongl. JYlajit, enligt Allm. Besv. och Oec.-Utsk. Utlåtande N.o 1J4- 7 28 §. RegeringsFormen, tillsältas, något afslag icke i Nåder utfärdas, utan yttrar sig Kongl. Majrt dervid merendels uti Nådig Skrifvelse till det Embets-Verk, hvarunder tjensten hörer, att, som Kongl. Majrt utnämnt eller förordnat N. N. till den lediga tjensten> de underdåniga besvären komma att förfalla.
Det andra i ordningen af dessa stycken fick förf. icke se, emedan det som bäst kopierades för en målning på postlin, men de båda öfriga tilldraga sig i hög grad åskådarens beundran, ännu mera genom uttryckets skönhet än konstnärskapet i målningen. Härtill kommer ännu en «madonna» (256, «Rafaël di Casa Colonna») i Berlin, som anses vara målad i Florens 1508, samma år Rafaël begaf sig till Rom. Från den tredje perioden, tiden af Rafaëls vistande i Rom, der Mich. Angelos karakterfulla och storartade enkelhet anses hafva haft inflytande på hans utbildning, härleder man «della Tenda» i München, och från tiden af hans största fulländning Dresdner-madonnan. Till en sednare period måste väl äfven föras «d. H. Margareta» och den så kallade «hvilan i Egypten» uti Wien, hvilka arbeten förf. icke sett recenserade, men som i manéret närmast likna «della Tenda». Isynnerhet den förra af dem utmärker sig genom en färgprakt, som uti intet annat af här nämnda arbeten återfinnes, och båda hafva, ehuru effektfulla, ett något, som helt och hållet skiljer dem från dessa. «Della Tenda», synbarligen en mästerlig målning, blott till en del ovanligt starkt modellerad, har åter intet af det öfverjordiska uttryck, som finnes hos madonna Sixtina och den för henne knäböjande Barbara, ehuru kanske en icke-kännare med förf. skulle kunna vilja sätta Christus-barnet på den förra taflan lika högt, som det på den sednare. Men hvem vågar här bedöma, der man stöter emot kännares förtjusning, hvilka i det sednare barnet vilja se det mästerligaste af alltsammans. Uti samma rum finnes Correggios verldsbekanta mästarverk, ibland dem «Natten». Bland arbeten af Rafaëls lärjungar utmärka vi Giulio Romanos «madonna med tvättbäckenet», det förnämsta af denna målare i Tyskland, och en skön «madonna med barnet och flera helgon», af Bartol. Ramenghi (Bagnacavallo).