Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon torkade först ögonen, när söta far i glädjen öfver förlofningen, som han smickrade sig m e d att ha » framtvingat », lät kusken draga upp den gamla maderan och den unge grefven, som var så vacker, så rik och så god, ännu en gång galant och broderligt kysste sin svägerska på den svullna kinden. (Illustratör: Ottilia Adelborg.) IDUN Som snigeln, i skalet sluten, han ensam i stugan satt och skydde den ljusa dagen, men älskade storm och natt. När hafvet vräkte mot skären och skummet stänkte mot skyn, då lyste den gamles ögon så styggt under gråa bryn. Och snart på klippan här ute en rishög knastrande brann — med roflysten blick på hafvet sin lusteld vaktade han. När morgonen gulblek grydde, längs kusten simmade vrak, men oskuldens sömn sof gubben under sitt hägnande tak. Nog folket pekade finger — det visste, hvem elden tändt — men vrakgods tystade munnen: med fisket var klent bevändt. Så kom en natt i december — jag årtalet nu förglömt — då hafvet vräkte, som ville det gifva ig§n, hvad det gömt. Och kölden var svår den natten — hvar klippa en isstod blef, till is förvandlades stänket, som stormen mot kusten dref. Men ifrån skäret det lyste — nidingen svek ej sitt kall — tills brinnande bränder släcktes af skummande sjöars fall. Se, hafvet steg som i vrede — af klippan blott lämnande kvar en plats så stor, att den gamle som lifdömd hölls i förvar. Till blods han slet sina naglar — han höll sig vid utsprang fast — förbi såg han spillror drifva — ett roder, en kapad mast. O, kunde han blott dem hinna. men genast vid mast och tåg han drunknades svällda fingrar krampaktigt bundna såg. I böljornas gröna skimmer där lyste det kropp vid kropp, och bleka hufvuden döko ur fräsande bränning opp. t g-st ut, där skärgården slutar och öppna hafvet tar vid, du finner en väldig klippa, polerad af böljornas strid.
SiindhetsCollegium har väl, i sammanhang härmed, tillika väckt fråga, huruvida icke hädanefter hela detta anslag skulle kunna indragas och betalningsskyldigheten af de dervid fästade utgifter öfverflyttas på medel, som i detta ändamål borde inom Länen utgå, enär möjligtvis en strängare hushållning i afseende på deras användande skulle uppkomma, örn sådane medel af LandshöfdingeEmbetena inför Länets Deputerade fingo redovisas och hufvudändamålet, alt hastigt förekomma smittosamma sjukdomars spridande, dymedelst icke tycktes kunna förfelas, utan snarare borde befordras, emedan vidtagandet af åtgärderne dertill genast vid Farsoternes uppkomst äfven i economiskt afseende skulle medföra fördelar; hvarjemte R. St:r redan, genom fastställande af Curhus-afgiflen , godkänt, alt medel, till förekommande af en af dylike smittors spridande, inom Länen höra utgå, och, i händelse de 92 Stats-Utskottets skulle lemna behållning, densamma äfven i annot afseende till hälsovårdens befrämjande borde kunna användas. Men som härmed åsyftats en taxering på Länens innevånare i förhållande till den Bevillning de i öfrigt erlägga, och ändock bibehållande på MedicinalStaten af 5oo Rtdr årligen af ofvannämnde Anslag, till ersättning för resekostnader åt Läkare, då likväl, efter hvad StatsGontoiret upplyst, SuhdhetsCollegium icke allenast bör, enligt både äldre och senare föreskrifter, allena befatta sig med anstallterne till allmänna Farsoters och smittosamma sjukdomars botande i Landsorterne, utan ock öfver ett tillbörligt användande af dertill nödige Medel vara K. M:t ansvarigt, samt i sådant afseende gifva de föreskrifter, vidtaga Controllör och hålla den tillsyn på vederbörande som Collegiuin pröfvar-nyttigast; altså har Utskottet funnit sig icke böra tillstyrka antagandet af förenämnde förslag.
Lefrén, samt att om också icke de trupper, hvilka på grund af Militärbefälets förfoganden senare på natten blifvit använde till förhindrande af de fensterinslagniugar, som då börjat företagas på Norrmalm, kunnat förekomma detta ofog, sådant icke härrört deraf, att trupperne icke varit nog talrika, utan från vanskligheten att genom användandet af trupp kunna nog tidigt förekomma fensters inslående; förnyande Herr Öfverståthållaren sin hemställlan i afseende å Hofrättens behörighet att målet till pröfning upptaga — och b~) Herr Polismästaren Bergman, att i afseende å det af mig omnämnda bekanta hot, hvilket med angifvande af den persons namn och bostad, som blifvit första föremålet för de föröfvade våldsamheterna, redan under föregående dagarna förutsagt rigtningen af det tillämnade anfallet, Herr Polismästaren först af mig hört sådant omtalas; att efter det underrättelser ankommit om de år 1848 i Paris och öfriga europeiska länder inträffade oroligheter och folkrörelser, ett lilligare deltagande uti dessa händelser bland åtskilliga af hufvudstadens befolkning försports, utan att deraf kunnat dragas någon sådan slutsats, som jag antydt; att visserligen några dagar före den 18 Mars förefunnits en inskrift med krita på ett hus å Norrmalm med uppmaning till folksamling å Garl XIIFs torg, äfvensom ett anslag af incendiär syftning å nedra Börsplanen, men att omedelbart derefter inträffat R. St. Just. Ombudsm. Emb -Berättelse för år 'ISJO.
» — d:o Herrhandskar, 2 tryck-knäppen (nyhet!) l:ma vara, med breda silkessömmar Fodrade glacé-d:o, 1 agraff, l:ma vara Kul. Dam, O-knapps Mousquetaires kr. &gt; » » » » i 50 * * " * 3 w H Ett nytt, osvikligt, smärtfritt likg tornsraedel (bättre än Collodin och alla g » andra liktornsmedel) borttager full$ komligt liktornar med roten inom korg taste tid. Inlagdt i eleganta karton* ger har Deletor den stora fördelen fram" g för alla dylika medel, att man stäng digt bär det på sig. Hvar och en, _ som har liktornar, skall skatta sig B lycklig efter att hafva användt Deletor. 5 * Hvarje kartong kostar 1 kr., som in9 sändes som postanvisning eller i sparv * &gt; märken. Posto. telegrafadress » De" letor », XJpsala, Vaksalatorg 27 och Gö- teborg, Magasinskvarteret 1 &amp; 2. [2424] 50 Dessutom billigaste priser å alla slag af Vinter handskar och Balhandskar. samt Handskar från de mest eleganta till de enklaste. Order från landsorten mot efterkraf. " " ^ H Hvita händer, - W Min mångåriga erfarenhet i handskfabrikatiouen samt min kännedom om de utmärkta egenskaper, som » Lanolinen » besitter, dä den användes vid händernas värd, har föranledt mig att lata bereda hunskinn pä sådant sätt, att så mycket som möjligt af detta välgörande fettämne kvarstannar i skinnets yta och därigenom bibehåller detsamma smidigt och behagligt. Säljes i Stockholm hos C. JF. Dtrfva, Drottninggatan 4 Gustaf Ad. Torg, Södra Tidningskontoret Kontor oeh lager: Telefon Vesterlånggatan. CARL jjjALMBERG Fabrikant. Allm. telef. 724 o. 722 i m. fl., i landsorten å en del Apotek samt i välförsedda Parfymeri-, Ekipcringsoch Cigarraffärer ä 1 krona pr st. [1720] Sändes franko mot kr. 1,10 i frim.
Norrmännen ville få bort införseltullen derå i Frankrike, och Fransmännen gingo in derpå, men då Norrmännen i sammanhang härmed fordrade att få bibehålla sin exporttull å trävaror, så bifölls detta icke allenast med vilkor att samma tull icke skulle förhöjas, utan Sverige, som redan borttagit alla export-tullar, måste genom traktaten förbinda sig att icke åter införa någon sådan. I afseende på artikeln bränvin är så mycket taladt, att jag derom endast vill tillåta mig en .anmärkning. Man har sagt, att tullen för införsel deraf till Norge är ett öre lägre, än för införsel till Sverige. I en särskild traktaten bifogad deklaration är dock bestämdt, att vid införsel af bränvin och vin till Norge skall jemte tullen erläggas de afgifter, som i Norge af kommunerna uppbäras för minuthandeln. Till hvad belopp dessa afgifter uppgå, känner jag icke; men nog måtte det fullt motsvara det förutnämnda öret. Jag vill icke ingå i vidare detaljer. Det nu sagda torde vara tillräckligt, för att den opartiske må kunna bedöma, om denna traktat, sedd ur Svensk synpunkt, är något att tacka för. Jag har redan sagt, att jag icke kan ifrågasätta K. M:ts rätt att ingå traktaten, men att jag deremot tror, att R. St:r Den 8 februari e. m. 469 icke hafva ratt att för en obegränsad tid dertill lemna sitt godkännande. Jag anhåller derföre om propos. å följande förslag: Att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts förslag, måtte besluta, att R. St:r till svar å K. M:ts Nåd. Propos. af den 17 November 1865, angående med Frankrike afslutade handelsoch sjöfarts traktater, i underdånighet anmäla, det R. St:r fastställt de i den med Frankrike den 14 Februari 1865 afslutade handelstraktat bifogade tariff B upptagna införseltullar, att vid införsel från Frankrike och andra genom nu gällande handels traktater likberättigade länder, tjena till efterrättelse intill slutet af det år, hvarunder näst härefter sammanträdande riksdag i afseende å bevillningen beslutat. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Vid afhörandet af det af Hr Frih.
Och har ”Kammar-kollegium, på grund af hvad sålunda anmäldt och upplyst blifvit, i underdånighet tillstyrkt, att tiden för dammluckas öppnande måtte för Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län bestämmas till den 1 Juni, der vatten kan åker eller äng skada.” ”Efter Stats-rådets och Högsta domstolens hörande, har Kongl. Majit tagit ”detta ämne i öfvervägande; och vill, på grund af hvad i ofvanberörde måtto före”kommit, härmed föreslå Rikets Ständer: ”att hvad i 20 kapitlet 6 § Byggninga-balken, jemförd med Kongl, förordningen den 3 September 1755, stadgas derom att dammlucka skall ”öppnas den 10 Maj, der vatten kan åker eller äng skada, måtte, beträffande Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands län, så ändras, att ti”den förjdammluckas öppnande i omförmälda fall utsträckes till den 1 Juni. ”De i Stats-rådet och Högste domstolen i målet förda protokoll bifogas; och Lag-Utskottets Betänkande, l\':o 24. 3 ”Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse väl bevågen. Stockholms slott den 31 Januari 1851. OSCAR. G. A. /Sparre". Utskottet, som derjemte erhållit del af Stats-rådets och Högste domstolens i ämnet förda protokoll, har tagit frågan i öfvervägande; och får, med afseende å de af Kongl. Majit i nåder anförda skäl, vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer måtte bifalla Kongl. Maj:ts ifrågavarande Nådiga proposition. Stockholm den 9 Maj 1851. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Lag-Utskottets Betänkande, Nto 25. 1 N:o 25. Ank. lill Exp.-Utsk. den 14 Maj 1851, kl. II f. in.
Till besvarande häraf, får ConstitutionsUtskottet vördsamligen anföra, ali, då gransk - Constiiutions-Utskottets Memorial N:0. 75. 7 nings-föremålen obestridligen blifvit ökade , och utredningen af ofvannämnda allmänna Inrättningar ännu ej hunnit bringas till slut, Utskottet föranlåtes att vidhålla det framgifna Förslaget, som följaktligen ej lärer kunna vid samma Riksdag förkastas; hemställande Utskottet, om icke Välloflige Borgare-Ståndet desto hellre behagade fogade sig efter respective Med-Stånden, hvilka detta förslag till Grundlagsenlig behandling godkänt, sorn en innan nästa Riksdag samlad större erfarenhet, utan tvifvel, skall tillförlitligare ådagalägga öfverflödigheten eller behofvet af förlängd revisionstid. Stockholm den 27 Februarii i83o. Ankom lill Expeditions-Utskottet <len 5 Mars 1830. Memorial till Borgare-Ståndet, i i anledning af dess återremiss på Utlåtandet, i Memorial N:o 66, öfver Konungens Proposition om ändring i 63 §. Regerings-Formen. Från Borgare-Ståndet har, under den 10 dennes, Constitutions - Utskottets Memorial N:o 66, med Utlåtande öfver Konungens Nådiga Proposition, angående förändrad reda-t 8 Constitutions.UtsAolters Memorial N:o 7J). ction af 65 §. Regerings-Formen, blifvit återreinitieradt, i grund af den för Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, att, ehuru i resultatet något ej vore att erinra , Utskottet dock bordt undanrödja den i §;n befintliga otydlighet, som anses uppkomma genom föreskrifterna, att Konungen, i ena fallet, skall inhemta liela Siats-Rådets tankar, och, i det andra, höra Siats-Rådet in pleno. Som likväl denna anmärkning, utan att vara rigtad emot Constitutions-Utskottets yttrande öfver Konungens Nådiga Proposition, hvilken ej heller må i termerna modifieras, egentligen innefattar en alldeles ny, med den Kongl.
Ehrenborgh icke föreslagit, att vid filialcontoren silfver skulle utvexlas, utan endast att det må få der insättas, på det att den, som åstundade sedlar, måtte få tillgång derå, kan jag ej finna annat, än att förslaget innebär den fördelen för Banken att oftare än eljest få silfver för sedlar. Jag skulle till och med tro, att i öfvervägande borde tagas, om icke en sådan åtgärd borde i alD mänhet vidtagas vid landtränterierna; ty det är säkert, att Den 5 Maj p, ra. *79 mångå, som i orterna skola afsända penningar, mäste göra sig af med silfret och skaffa sig sedlar. Hr von Troil: Jag beklagar, att jag, oaktadt all spänd uppmärksamhet, ej kunde höra, hvad Frih. Cederström yttrade. Om jag således misstager mig, är det ursägtligt. Hvad angår det råd, han gifvit Utsk., att inhemta upplysningar af personer, som äga kännedom af affärer, så är det ganska godt. Utsk. har dock ej varit i behof att i detta afseende gå utom sig sjelf. Det har inom sig en aktad ledamot af Stockholms börs. Han har yttrat den öfvertygelse, att 0111 Banken skulle befatta sig med köp af vexlar, skulle det väcka missnöje hos de handlande, och de komma i ett verkligt krigstillstånd mot Banken; och för att då väl leda Bankens angelägenheter skulle veiki, fordras den största skicklighet och affärsvana. I anledning af Hr Stråles sista yttrande får jag fästa hans uppmärksamhet derpå, alt han ej måtte riktigt hafva Jäst 4:de punkten, efter han sagt, att Banken ej fick betala mer, än så mycket sorn transporten öfverstiger coursen; der står likväl: vexlingsgrunden. Den kan öfverstiga coursen till oell med 8 sk. Frih. Ehrenhorghs förslag tror jag vara godt; men jag tager mig friheten fästa hans uppmärksamhet derpå, att, efter hvad jag kan finna, innehålles det redan i 4;de punkten, der det står, att Banken får uppoffra transportkostnaden.
Allt hvad jag önskade var alt inför R. o. Ad. tillkännagifva den Den i5 Maj e. m. 9 <len känsla, med hvilken jag upptog den tvekan, som inom detta ruin förspordes om behörigheten af den hyllning folden store, om veltenskapen så högt förtjent* mannen, som StatsUlsk. så förträffligt framställt, jag för min del är fullkomligt tillfredsställd och skulle skatta mig lycklig, om den idee jag vågat framställa för R. och Ad. skulle så gillas, att, när omsider beslut öfver hela delta utlåt, kommer i fråga, och åter remiss, som jag förmodar, derå beviljas, äfven min framställning eller s. k. motion dervid finge åtfölja. Frih. Cederström, Anders: Jemte del jag i allo förenar mig i Hr Hjertås åsigter, får jag anhålla om propos. till bifall å betänk., emedan det skulle kunna hända, att hvad man nu åsyftar, nemi. en förhöjning i anslaget till Frih. Berzelius, icke blott förfelades, utan ufven att majoriteten inom StatsUtsk., vid afgörandet af den väckta frågan om ett högre anslag, gick ifrån sitt förra beslut. Jag tror således det varn bäst att bifalla denna punkt, sådan som den är. Gr. Hamilton Henning Ludv. Hugo: För att öka hindren för framställning af propos. till bifall, hvilket jag tror icke skulle medgifvas af många anledn:r, och synnerligen sedan så många ledamöter yttrat sin önskan att pensionen för Frih Betzelius måtte förhöjas, och för alt tillika uttrycka min önskan i detta fall, får jag helt och hållet föi-ena mig med Hr Lagerhjelm. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Med afsky för alla förföljelser för samvetssaker, har känslan hos mig blifvit väckt genom Hr Munck af Rosenschöids begäran om uppläsning af de reservationer, hvilka åtfölja detta betänk, i punkten rörtde Frih. Berzelius. Jag förenar mig med Hr Lagerhjelm, begär återremiss af betänk., och hoppas alt StatsUlsk. skall lemna R. o.
Förordningen den 22 Juli 1803 och uti Kongl. Kammar-kollegii Cirkulär den 3 Maj 1810 måtte göras de förändringar, att ränteoch tiondetagares rättighet, att till leverering in natura uppsäga den indelda eller förlänta afradsoch tiondespanmåien samt öfrige räntepersedlar, må upphöra; och att ränteoch tiondegifvarne Stats-Utskollels Utlåtande, M 167.
Jag år ej den sorn i tid och olid misstänker Domare; tvärtom, jag är sannerligen öfvertygad att den oroande misstänksamhet sorn ej sällan uttryckes, mindre har gin grund i verkligheten, ån uti Frondeurens eget medvetande att sjelf ej kunna emotstå en åkornmen frestelse: Af 10 misstänkte Domare, vill jag ej medgifva en skyldig; men då Herr Gyllenhaal uti närvarande fall bestridt tillfället, ”ej alle/tast möjligheten att hafva existeraclt, utan afven möjligheten att kunna existeraf* så anser jag mig skyldig att framställa ett exempel: En Lagman äger att till sitt biträde kalla en kunnig person; denne sitter med honom i Rätten, ordnar detaillerne lör Domsluten, och inväfver sina enskildta idéer uti Domen, i samma trion som Lagmannen har behof af andras åsigter. Om ån Lagmannen år aldrig så redlig, endast han år svag, så underskrifver han slutligen en Dom, uppsatt af en person, som i målets handläggning lagligen, men utan allt ansvar, deltagit. Denne samma person kan vara ingen ting mindre än den ena partens hemliga ombud. Når målet sedermera hinner till HofRått, kan densamma personen äfven hafva hunnit att vinna inträde der såsom adjungerad Ledamotoch då sparar han säkert ej någon möda för att under form af händelse, såsom referent, utom lottning, få emottaga saken till föredragning och afgörande. Det år sannt, att partens inflytande blir ej synbart, men möjlig - Den 5 Martil. 189 heten år så mycket farligare. En sådan planmässig intrig vill jag medgifva sällan torde förekomma och ofta skulle misslyckas, åtminstone upptäckas; men den skulle ännu oftare misslyc. kas, om den i Lagen föreskrifne lottning ovilkorligen klef iakttagen. Den skillnad Herr GylJ lenhaal söker uppställa emellan utbyte af mål och utbyte af personer, år till sin verkan ingen; den sednare händelsen är måst anmärkningsvärd, och innefattar egentligen den förra, och jag anser dessutom att ett noggrant handhafvande af den lottningsprincip som Lagen bestämmer, skall vara säkraste sättet ett fria Domare från en sådan orättvis misstanka, som genom ett motsatt förhållande kan uppstå; hvarföre min motion synes mig böra för dem vara välkommen i stället för vidrig.
Det är således gifvet , att Pröfn:s-comite'ens ledamöter äro förut kände. Ledainntei nes $air> fuan träden rätta sig efter almanachan; men besvärstideu rättar sig icke efter ledamöternes sammanträde, utan efter dagarnes antal, på sätt författningarne förmå. Jag ser således icke något hinder, hvarföre icke besvären, kunna i detta, liksom i alla andra fall, oberoende af comiterades sammanträde, inlemnas antingen en eller flera dagar förut ; och jag vidblifver derföre min mening att besvären böra inlemnas sednast kl. 12 dagen före sammanträdet. Jag vet icke hunf det tillgår i andra län ; men der jag haft tillfälle alt deltaga uti förrälln:n, har man sålunda förfarit, alt sedan cornite'ens ledamöter sammanträdt, här prolius och handlingarnes läsning genast företagits häradsvis, och beslut blifvit fnitadt i sammanhang med läsningen. Deraf täcktes R. o. Ad. inse nödvändigheten att på förhand hafva inhemlat besvär ren; fy huru är det möjligt att kunna fatta beslut, innan den timmen är passerad, inom hvilken ytterligare besvär kunna lagligen ingifvas? De komma ofta så på sisla slonden, att det är minuten, som afgör huruvida fatalietiden ar försutten eller icke. Jag hemställer då, om man med conversation eller på annat sätt skall fördrifva tiden från sammanträdet till kl. 12 på dagen, derest detta klockslag såsom fatalietid bör afvaktas, sedan klaganden haft två månader Den io 0 c t o b e r e. m. på sig att författa sina besvär, och ehuru det måste ligga uti hans intresse att dem så tidigt inlemna, att de å landscontoret i förväg hinna granskas, och sådana upplysningar derom antecknas, som sedermera för sakens rätta och säkra bedömmande af Pröfn;s-comitden kunna erfordras. Hvaremot, om ord för. icke förr än i sista stunden eller kl. 12 på dagen, under det comite'en är tillsammans, erhåller besvären, så kan det hända, att han icke är i tillfälle att genast meddela de upplysningar, hvilka dock för ärendets pröfning finnas oundgängliga.
Jemte det Utskottet åberopar hvad, i sammanhang med frågan om tull—lindringarne, blifvit här ofvan anfördt, anser Utskottet sig, med afseende å Herr Bergmans ifrågavarande1- förslag, böra erinia, att om ock tullsatserna å den råa tobaken, i för hållande till varuvärdet, må vara högre än i allmänhet är för råvaror stadgadt, detta likväl icke torde utgöra giltigt skäl för nedsättning, då den beskattade artikeln är helt och hållet öfverflödsvara och, såsom sådan samt ingalunda smuggelbar, häldre än någon annan bör vidkännas hög beskattning. Utskottet tillstyrker, på grund häraf, 50 Bevillnings-Ulskottets Betänkande, 3. Tryffel. Tråd. att införselsafgifterne å tobaksblad och stjelk, äfven vid tull—lindringarnes upphörande, bibehållas oförändrade. 1 stället för nuvarande klassifikation af karfvad tobak i »karduser eller iös i fastager» nied 14 sk. och »knaster» med 36 sk. införselstull per skålpund, har Herr Rosenblad alternativt föreslagit att upptaga karfvad tobak, alla slag, under en rubrik med 16 sk. införselstull per skålpund. Utskottet anser denna taxeförenkling ganska lämplig, men befarar deremot att den föreslagna gemensamma tullsatsen biel ve nog låg, serdeles med den förhöjning i tullen å råvaran, som, vid tull-lindringarnes upphörande, skulle, enligt Utskottets förslag, uppkomma; hvadan Utskottet föreslår, att karfvad tobak, alla slag, må åsättas gemensam tull af 24 sk. skålpundet. 1 öfrigt tillstyrker Utskottet, i enlighet med Herr Rosenblads förslag att den mera systematiska uppställning bilagde taxeförslag för artikeln tobak innehåller mätte godkännas. Enär taxan upptager en allmän rubrik för ätbara svampar och nu serskildt specificerade artikeln tryffel innefattas i den allmänna rubriken samt med denna drager lika tull, lärer tryffel böra ur täxten uteslutas och i noten hänvisas till svampar, ätbara.
Medelpriset å den utländska salpetern har under året uppgått till 5 R:dr 7 sk. 9 rst., hvaremot inlösnings-priset för den inom landet tillverkade saL petern fortfarande varit bestämdt till 6 R:dr per L®. 8 4. Det vanliga sammandraget öfver de inom hvarje län meddelade sockenstämmobevis, angående tillverkad salpeter, saknas vid räkningen öfver salpeter-uppbörden inom Jemtlands län. § 5. Vid anställd inventering hafva fondens säkerhets-haudlingar befunnits i behörig ordning. Topografiska korpsen. Jemte anmälan, att den öfver extra stats-anslaget till Topografiska korpsens arbeten för revisions-året upprättade räkenskap ännu icke blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten, få Revisorerne meddela, att, vid den granskning berörda räkenskap hos Revisorerne undergått, någon anmärkning mot densamma ej förekommit. Nedanstående tabell lemnar redogörelse för förhållandet med inkomster och utgifter : De bet. Salans från år 1856: Uppbörd: Stats-anslag till topografiska arbeten 12,000: D:o å indragnings-stat 12: 44. — Krigs-arkivets ränte-medel 82: 24. Credit. Utgifter: Balans till är 1858: Elektriska Telegraf-verket. Dess räkenskap, granskad i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar, har äfven för år 1857 blifvit förd i Riksgälds-mynt, samt redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: För anläggningen: Af Kongl. Af underhålls-medlen till betäckande af bristen i 1856 års anläggnings-kostnad 33,516: 15. 1. Ersättning från köpingen Trelleborg 1,900: 34. För underhållet: Förskott från Kongl. Stats-kontoret 162.575: Vinst å kabeln emellan Sverige och Danmark 31,718: 30. Solaris från år 1856: Utgifter: För anläggningen: Aflöning till elever Dagsverken och arbets-löner Materialier, frakt m.