Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Studera mig — analysera mig — tag er kritiska sond till hjälp — uppdela allt i min prestation med edert förstånds tväeggade lancett, och I skolen se, att jag icke vet, att jag är på scenen, att jag förgäter den sceniska fiktionen, och att jag lefver » verkligheten », att jag icke är » j a g », utan allt efter omständigheterna Magda eller Caesarine — Marguerite eller Mirandolina — Cyprienne eller Fedora — att jag skrattar med dem — gråter svärmar — fråssar — hatar — älskar — kämpar och — förråder; att jag hängifver mig och sätter mig till motvärn — hämnas — förställer mig — rasar mot mig själf och andra — att jag lefver — älskar — dör! I Fedora är det verkligen giftet, som bränner i mina inälfvor. Det är lungsot — den tärande, smygande, förfärliga lungsoten, som verkligen kväfver mig i Armands armar. Där på scenen, där bakom rampens ljusrad försiggår det sällsamma — det underbara — det oförklarliga, där blir min natur fördubblad — öfvergår i en annan människa. Och — liksom genom en hypnotisk själfsuggestions trollkraft — som genom inflytelsen af en af dessa drycker, hvilkas hemlighet nedärfts från de gamla thessalierna ända till vår tid genom släktled efter * Erneste Zacconi är Italiens störste nu lefvande karaktärsskådespelare, släktled — som genom en mystisk gåfva från något högre väsen vibrera alla mina nerver i skälfvande smärta, af äkta, verklig smärta från de lidelser, som storma genom min själ — de vibrera så som eolsharpans strängar för vinden — under hatets andedräkt — under kärlekens smekning — svartsjukans stormilar — vällustens rasande hvirflar — hämndens — lidelsens — under dödens sakta utandade fläkt. Sådan är konsten — den sanna konsten, mina vänner, — konsten, som för oss betyder skratt och gråt, jublande lust och fruktansvärda kval — ursinne och martyrskap — vällust och förtviflan — sådan är konsten, som kräfver vårt hjärteblod.
I enlighet med de inom Borgareoch Bonde-Stånden temligen allmänt uttalade åsigter, har jag, för min del, ansett att denna § bör ändras i öfverensstämmelse med 19 Kap. 14 § af Lag-beredningens förslag till Straffbalk. Genom att antaga detta förslag skyddar man, i min tanke, tillräckligt den laglydige medborgaren emot ärekränkarens lömska anfall och lemnar derjemte ett tillräckligt fritt fält för det allmänna omdömet, hvilket — då det verkar utan förföljelselusta och utan skadeglädje — befordrar och ofta nog betvingar den offentliga mo ralen. Det förslag, jag sålunda vördsamt framställer till antagande, lyder sålunda: »Den, som för ärekränkning tilltalas, må ej med bevisning om sanningen af gjordt tillmäle sig från ansvar fria, utom i de fall, då han till vitat annan bestämdt brott eller visst slag af brott, eller ock viss gerning, som i 8 § sägs. Har den, mot hvilken tillmålet gjordes, varit för brottet tilltalad, men blifvit genom laga kraftegande dom från åtalet frikänd, eller är den, som tillmålet gjorde, ej målsegande och hörer brottet ej under allmänt åtal, eller är tid till åtal försuten efter ty i 5 Kap. 14 § skils; då vare ej heller, till befrielse från ansvar för tillmålet, bevisning tillåten.» Stockholm, t ryckt hos Sam. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Sept. 1863, kl. 1 e. rn. Vllåtande, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-S tandens skiljaktiga beslutvid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 56, öfver dels Rongl. Maj:ts nådiga Proposition angående antagande af en författning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed sammanhang egande ämnen. Enligt till Utskottet ankomna protokollsutdrag hafva i nedannämmla delar af det uti ifrågavarande Betänkande framställda författningsförslag skiljaktiga be slut blifvit af Riks-Stånden fattade: 6 §. Denna § har Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterat.
Dessa äktenskapshinder voro, enligt den ursprungliga lydelsen af omförmälda §§ ovilkorliga; men genom Kongl. Förordningen den 10 April 1810 modifierades denna princip derhän, att Konungen må gifva lof till giftermål i omförmälda svågerskapsled. Det är denna lagstiftning, som är den nu gällande; men Herr Kyrkoherden Ternström har funnit densamma irrationel, enär ifrågavarande äktenskap måste efter högre rättsgrund vara antingen lofliga eller olofliga samt de i förra fallet icke kunde förbjudas och i det sednare icke borde på något vilkor kunna tillåtas. Derför och då, enligt motionärens åsigt, ifrågavarande svågerskap icke borde hänföras till forbudna leder, har motionären föreslagit, »att Rikets Ständer måtte för sin del besluta, att till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med anhållan, det täcktes Kongl. Maj:t genom utfärdad nådig Kungörelse förklara, Lag-Utskottets Betänkande N:o i4. 5 att 5 oell 6 §§ i 2 kap. Giftermåls-Balken till all kraft och verkan upphört att vara gällande samt att, med tillkännagifvande, det svågerlag å sidone, äfvensom andra svågerlaget, icke mer äro äktenskapshinder, Konungens lof dertill ej vidare erfordras.» Lika med motionären, anser Utskottet ifrågavarande äktenskapshinder utan våda kunna ur lagstiftningen uteslutas. Då den i 1734 års lag uttalade princip om absolut förhud emot dessa äktenskap redan genom 1810 års ofvannämnda författning blifvit bruten, har lagstiftaren nu endast att tillse, huruvida några fullt giltiga skäl vidare förefinnas för bibehållande af det uppställda vilkoret af Konungens lof. Utskottet har dock ej kunnat inse detta. Det är nemligen kändt, att Konungens bifall till de ganska talrikt inkommande ansökningar af detta slag aldrig förvägras, och ifrågavarande vilkor qvarstår således nu mera i lagstiftningen blott såsom en ändamålslös formalitet, hinderlig för alla, känbart kostsam för den mindre bemedlade.
Idsns lilxeellenee l-Ierr 4u8titiX-8tst8-IVlini8tern ^o^zreö/crk/Zz. 8tsts-käden: Herr torill erie /a^ez-A/eZZs^ ^VzZzz^zz,^ a/ ZZ^zzzZ-zzzvZ^ /Zzns, 6z'zzZ>öe^ Oretve /l/o>zz6Z'^ oell l^iilierre ÄasZ -rzozr //oZ^rezzr. 8edsn Lon^I. iVIsj:t ät k ^ets 8tsnder8, uti slrritvelse den r nsstlidne Usrs, anmälde keslut om törändrsd beräkning st mgntsIs^enninAsrne Arr/ps/ss, ^V.'s liv. 7 lemnat l^ädig sanction, upplys tilllörordnade Lkefen kör ^inance-Oeparcemeutet. 8tuts-kädet a/ M^gckr-c/. Ull justering de, pä t>iädig befallning, författade korslag, sä vät Ull (lev Hädiga 8krifvelse, bvarigenom kikets länder borde om cleo meddelade sanetionea underrättas, som oek Ull kongl. Naj:ts lXädiga kungörelse i ämnet. kongl. IVlaj.t, som» enligt b vad 8tats-kädets ledamöter tillstvrkte» täckte» i ^ader gilla berörde förslag, sädane de linnas protokollet bilagde, bekallte, att, i öfverensstämmelse bärmed, en l^Ldig 8krifvelse till Rikets 8tänder, äfvensom allmän kungörelse om mantals-penningarnes förändrade beräkning skulle under denna dag expedieras.
De förenade Utskotten hafva, på grund häraf, tagit ärendet i öfvervägande, och få vördsamt anföra, att Utskotten, sorn ingalunda anse den om förmälde forslingens verkställande med Artillerie-hästar böra för sig gå, på bekostnad af Regementenas tjenstgöring, hvars oafbrutna och ändamålsenliga gång i främsta rummet måste afses, deremot hysa den öfvertygelse, alt antingen genom anskaffande och underhållande af ett ringa antal trosshästar, äfven om inköp af vagnar måste ske, eller snarare medelst forslingens upplåtande lill den minstbjudande, de ifrågavarande spanmålstransporterne kunna verkställas för lika godt pris, som med Kronoskjuts, om ej för bättre; äfvensom, i händelse en tillökning i utgift, genom den åsyftade förändringen, skulle inträffa, sådant, i Utskottens tanka, ej bör lägga hinder i vägen för ändamålets ernående, enär kostnaden hittills ej varit till något visst belopp inskränkt, ulan enligt rekvisitioner och räkningar utgått, samt dessutom önskligt är att från jordbruket kunna borttaga ifrågavarande skjutsnings-bestyr. I följd häraf och med frånträdande af hvad i afseende på kostnadsbeloppet förut varit af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskollet liemställdt, föreslås vördsamt, alt Rikets llöglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet an - Stalssamt Allm. Besa.- och Oeconomie-&lshottens Betänkande JV'.o tu. 5 hålla, att i de garnisonsorter, der Artillerie-Regementen äro förlagde, och spanmålsförråden, som för garnisonens och Kronans behof förmalas, lill och ifrån qvarnar, hittills blifvit med Kronoskjuts forlskaffade, denna forsling hädanefter mätte antingen med Kr-onans hästar, jemte Kronans vagnar och manskap, eller ock emot beting af enskilde personer verkställas, samt ersättningen derföre utgå af de till den hittills begagnade Kronoskjutsens godtgörelse anslagne medel. Hvilket dock till Rikets Höglofl. Ständers närmare pröfning öfverlemnas. Stockholm den 12 Julii 1834- N:o ra.
Utskottets function, att föreslå hvad som kunde leda till näringarnes uppkomst, i så måtto blifvit fullgjord af Bevillnings-Utskottet, som Tullen , t. ex. å salt blifvit höjd , förmodligen för att befrämja saltkokningen vid de inom landet befintlige saltkällor, emedan jag icke kan antaga, att ändamålet varit hvad som vunnits, att öka Bevillningen , hvilket strider emot hvad Kongl, Maj.t, i Dess Nådiga Proposition om Stats-Varket, önskat, unde® Allm. B«sv. ©. Qec, Utsk. Utl.Nioijj. 13 det alt detta Ramma Utskott ansett ladugårdsskötsel så litet lörtjent af uppmuntran, att t. ex. Tullen å smör blilvit förminskad, så att införseln deraf, som redan genom en, efter Tractaten med Ryssland, till hälften nedsatt Tull, var gynnad, ytterligare är uppmuntrad Men om detta förfarande, att gynna införsel af alla slags victualievaror och öfverflödsvaror, hvilket torde vara hvad sorn anses för en lycklig utveckling af ett friare handelssystem, med ett ord, att på allt sätt vidtaga hvad sorn för ögonblicket skaffar penningar , så 3tt blotta Tullen å det förtullade uppgår till »lillio ner; om detta, tillika med en flerårig lycklig jernförsaljning, säkrare än något annat . förklarar huru det är möjligt, hvad Kongl. Majit förklarar sig hafva funnit , att financerne blomstra, under det jordbruket är i en bekymmersam ställning , så bör ock deraf slutas, att dessa financer snart hafva blomstrat ut, emedan dess blommor för sina rötter sakna näringar, och således än mindre kunna gifva någon frugt eller kärna, hvaraf nian kunde hoppas de för oss framställda florerande sammansättningar af Finance-systeiner, hvilka troligen ännu icke pä länge och minst under dessa förhållanden skola trifvas i vårt land, hvarest allt måste hafva slagit djupa rötter i den Svenska jorden, för att icke förtorka under den långa sommardagen, eller förgå» af köld tjuder vintern. Under 14 Ailm. Besv. o. öec. Lisk, Uti.
Augusti, deruti anföres, hurusom landtmäteri-sekreterarens lön, sorn genom den med 1841 års ingång vidtagne statsreglering blifvit bestämd till 13 1,000 rdr bko, icke längre kunde anses motsvara kans tjenstgöring och deraf uppkommande utgifter, sedan bemälde tjensteman, hvilken under ansvarighet deltog i landtmäteriets styrelse och vore ensam expedilionshafvande vid verket, förutom den honom åliggande granskningen af alla inkommande handlingar, angående statsunderstöd för utflyttningar i följd af laga skiften, numera fått en ytterligare tillökning i sina, jemväl i öfrigt tilltagande, göromål, genom de åtgärder, till hvilka det i nåder anbefallda socken-chartse-verket ständigt föranledde, dertill äfven komme, att hans inkomst af lösen för expeditioner vore mindre betydlig och till en stor del åtginge till oundgängligt skrifvarebiträde; med anledning hvaraf, och då intet annat publikt verk, med den vidt utsträckta befattning och den mängd af göromål, som tillhöra General-landtmäteri-kontoret, saknade behöflig kanslibetjening, men inrättandet af en ny tjenst på stat med ringa lön syntes betänkligt, Öfvei-direktören underdånigst anhöll, det Kongl. Majrt måtte i nåder bereda ett årligt statsanslag af 400 rdr banko, antingen såsom förhöjning i landtmäteri-sekreterarens lön, eller att, såsom ersättning för nödigt tjenstebiträde, af honom disponeras. Uti häröfver införd rad t utlåtande af den 22 sistl. September, hade Statskontoret i underdånighet yttrat, att, derest Kongl. Majrt skulle i nåder finna godt att å Öfver-direktörens vid landtmateriet ofvanberörde underdåniga framställning lemna det afseende, att tillökning i landtmäteri-sekreterarens lönevilkor funnes böra hos Rikets Ständer föreslås, Stats-koutoret ansåg lämpligast, att det erforderligt befintliga beloppet äskades såsom arfvode åt bemälde sekreterare till kostnadernes bestridande för nödigt skrifvarebiträde.
Skolan, som Öfver-Slåthållarens Femårs-Deraltelse. 10 74 lika med Gjrmnasium och öfriga härvarande Skolor, äger de i Skol-ordningen bestämda Cassör, uppkommande genom Skol-Ungdomens bidrag, och hvarmedelst nödiga utgifter för året bestridas, bar erhållit en donation af 225 R:dr, deraf räntan användes såsom Stipendium till någon fattig och flitig Yngling. c) Maria; högre Lärdoms-Skola j med Rector och Dupplicant, 3:ne Colleger samt Cantor, hvilka i årlig aflöning åtnjuta 65 tunnor spanmål och 1,625 R:dr i contant. Lärjungarnes antal utgör g7. Af de föreskrifne Cassorne äro genom skedde besparingar 400 R*dr fruktbärande. Skolans Capital-tillgångar, räntegifvande, uppgå till 444 R:dr 21 sk. 4 rst., oberäknade 2000 R:dr, af hvilka någon ränta ännu icke Skolan tillkommit. d) Jacobi högre Apologist-Skola har Rector, 2:ne Colleger och en Dupplicant, för högre Apologist-Skolorne anställd, men här tjenstgörande, samt Cantor. Aflöningen utgör 65 tunnor spanmål och 956 R:dr. Lärjungarnes antal uppgår till 124* Af de till Skolan donerade Capital 866 R:dr 32 sk., är räntan anslagen dels till Skolans Bibliothek, dels till förhöjning af Lärarnes löner. e) Catharina; högre Apologist-Skola, med Rector, 2tne Colleger och Cantor, hvilka för året i lön erhålla 55 tunnor spanmål och 980 R:dr. Lärjungarnes antal är g^. Skolan äger 2:ne donerade Stipendii-fonder, den Ehrenpohlska, R:dr 200, och^den Gråbergska, R:dr 400- Q Stadens lägre Apologist-Skola. Lärare-personalen, som utgöres af Rector, Collega och Cantor, åtnjuter i aflöning 840 R:dr.
Han ställde individen med dess egen inre auktoritet mot alla yttre auktoriteter; hans sträfvan var att spränga gränser öfverallt. Och all hans kraft gick till detta. Gränser kunde han ej sätta, ej ens för sig själf. Att individen behöfver växelverkan med släktets rättsbegrepp och sin ansvarskänsla utvecklad genom solidaritetskänslan med det hela, detta kunde således icke han bli en målsman för. För honom äro »tingen ej goda, ej onda; de blott äro». Handlingar blefvo för honom såsom tingen, och småningom upplöstes både ting och handlingar till overkligheter, och fantasien blef verkligheten. Hans son yttrade, att han mångfaldiga gånger fann fadern tro sig ha utfört, hvad han blott tänkt, och tro sig endast ha tänkt, hvad han verkligen utfört. Här ligger fantasiens ständiga fara för moralen och tillika det fullgoda skälet, hvarför samma sedliga dom icke blir rättvisa, när den mäter fantasimänniskan med den fantasilöses mått. Almqvist definierar karakter sålunda: en lifvets inre friskhet, poetisk rörlighet, ofängslad fantasi. Vi finna, att han sätter likhetstecken mellan ett artistiskt temperament och en karakter, hvilka vanligen äro motsatser. En karakter bevarar genom alla utvecklingsskeden en kontinuitet; den är identisk med sig själf genom minnet af sina föregåenden, och genom detta minne kan den »läsa korrektur öfver själens poem», för att bruka ett Almqvists uttryck. För fantasimänniskan är lifvet däremot plastiskt, ett ler, hvilket hon i dag omdanar från den form, hon gaf det i går. Detta gör henne i stånd att ständigt idealisera sin egen ställning och sin egen stämning, att dikta om det förflutna, för att lämpas efter det närvarande. Ingen äger omdiktningens förmåga i så hög grad som den, hos hvilken fantasien och fåfängan, reflexionen och känsligheten, dialektiken och svagheten ingått de hemlighetsfulla föreningar, hvilka tillhöra Hamlet-naturens kännetecken. Almqvist var i hög grad en sådan natur. Men denne Hamlet var ytterligare sammansatt, genom att i honom fanns ett stycke af en don Quixote, som stundom dref till handling. Sedan fick Hamlet brådt att utplåna spåren efter don Quixote.
Då sade han: Jag kan icke blifva vid arfvet, att jag tilläfventyrs icke förderfvar min arfvedel. Lös du hvad jag lösa skulle, ty jag kan icke lösan. Och det var en gammal sedvänja i Israel, när en någon ting icke ärfva eller köpa ville, till att all ting skulle fast blifva, så drog han sin sko utaf, ock fick dem andra; det var då till ett vittnesbörd i Israel. Och arfvingen sade till Boas: Köp du det; och drog sin sko af. Och Boas sade till de äldsta, och till allt folket: I ären i denna dag vittne, att jag hafver köpt allt det EliMelech, och allt det Chilion och Mahlon tillhörde, utaf Naemis hand. Dertill tager jag ock Ruth, den Moabitiskon, Mahlons hustru, mig till hustru, att jag må uppväcka dem döda namn i hans arfvedel, och hans namn icke skall utrotadt varda ibland hans bröder, och utu hans rums portar; dess ären I vittne i denna dag. Och allt folket, som i portenom var, samt med de äldsta, sade: Vi äre vittne; Herren göre den qvinnona, som kommer i ditt hus, såsom Rachel och Lea, hvilka båda hafva uppbyggt Israels hus; och blif ärlig hållen i Ephrata, och var namnkunnig i BethLehem. Och ditt hus vare såsom Perez hus, hvilken Thamar födde Juda, utaf den säd, som Herren dig gifvandes varder af denna qvinnone. Så tog Boas Ruth, att hon vardt hans hustru; och när han låg när henne, gaf Herren henne, att hon vardt hafvandes, och födde en son. Då sade qvinnorna till Naemi: Lofvad vare Herren, som hafver låtit dig icke fattas arfvinga i denna tiden, att hans namn må blifva i Israel. Han varder dig kommandes till lif igen, och försörjandes dig i dinom ålder; ty din sonahustru, som dig älskat hafver, hafver födt den dig bättre är än sju söner. Och Naemi tog barnet, och lade det i sitt sköt, och vardt dess amma.
In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 8 Juli 1848. Plenum kl. j till 11 f. m. Justerades 2 prot.utdr. för d. 6 dennes. Företogs val af en Bänkman inom 7:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 330, Frih. Silfversparre, fullm. Frih. Stjernstedt, Angust Wilhelm ; och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd : !N:o 296, Frih. Ruuth, fullm. Hr Silfverstolpe Fredrik Otto. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Carleson Ed - 500 Den 8 Ju 1 i f. m. vard, som blifvit vald till ledamot af LagUlsk. under Hr Cederstråhle beviljad ledighet anmält att han i anseende till trägna tjenstegöromål nödgades afsäga sig detta förtroende; hvarjemte Hr Landtm, anmodade Hrr Electorer att i anledn. häraf utse en annan ledamot af LagUlsk. under Hr Cederstråhles frånvaro. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 5 och 6 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 214, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de åtgärder för behöfvandes undsättning i missväxtår. Detta utlåt, företogs punktvis till afgörande. l:sta 'punkten. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: Jag ser icke att någon annan utväg nu finnes än att med afseende på förevar:de omständigheter bifalla denna punkt. Jag kan dock icke undertrycka min öfvertygelse att det är rätt beklagligt att förhållandet sä är. Hr von Hartmansdorff, Aug: Jag får för min del förklara det jag ansett riktigast hafva varit om R. St. beviljat K. M. ett serskildt kreditiv till undsättning i missväxtår. Det är förgäfves att vilja genom theorier visa ifrån sig nöden dä hon står för dörren. Regeringen mäste i fall missväxt inträffar vara försedd med tillräckliga undsättningsraedel. Hr Gr. o.
Iniubikaffe kallas ett kaffesurrogat, hvilket nyligen på det varmaste rekommenderades mig i den kryddbod, der jag brukar verkställa mina kaffeuppköp. Jag beslöt att göra ett försök med de ta kaffeersättningsmedel, som består af hälften bäsla javakaffe och hälften intubipulver. Detta försök utföll vida öfver förväntan. Drycken smakar, som vore den kokad på uteslutande bönor och mycket bönor ändå, ehuru man ej behöfver använda så mycket af blandningen, som man eljes tager af rpna kaffet. Intubiväxten, hvars pulveriserade rot användes, har gifvit namn åt kaffet. Denna har förut hemtats från Belgien, men odlas nu med godt resultat i mellersta Sverge. Det är derför att hoppas, att vi snart nog kunna nästan allmänt använda en svensk kaffetillsats, som ej i likbet med bränd råg, cikoria o. d. förderfvar kaffesmaken. Husmor i Stockholm. Handarbeten. Resmössa för herrar. Man virkar fö t st en rundel i plissévirkning af svart cordinetsilke öfver svart snodd; detta arbete är särdeles lätt och går fort undan. Denna rundel utgör mössans öfverstycke. Sedan virkar man en 5 — 6 cm bred rand, hvars längd är lika med rundelns omkrets. Sedan randen sytts samman, fäster man den vid öfverstycket med fina öfverstygn .. Mössan kan fodras med svart siden. Ju högre randen är, desto elegantare ser mössan ut. Hon kan lätt vikas samman och stickas i fickan samt är lätt och ej för varm att bära. F. Toaletten. Enkelt och godt hudmedel. Om man strax på våren skaffar sig den ur en björk aftappade saften och tvättar ansigtet med denna vätska, skall man inom kort märka en förbättring i sin hy. En väninna skref nyligen från Paris, att man der i år lakar ut violblommor och använder denna saft för samma ändamål. Grefvinnan I. K. Ett välkändt medel i detta syfte är Orientalisk liljemjölk, som erhålles hos fru O. Stråle, Drottninggatan 6, härstädes. Köket. Att göra sur grädda söt. Till ' / » kanna grädda tages en jumfru vatten, en ägghvita och cn tesked lutdroppar, hvilket iröres, men icke vispas.
Inom Svea HofRätl haiman åtminstone vunnit den erfarenhet, att desse tjenstemän icke förvärfvat de insigter, som erfordras för vinnande af befordran inom verket; att man således velat ur staten borttaga tjenster hvars ut-, 5* 68 Den II April e. m. öfning dödar all håg och sträfvan att förvärfva sig insigler i det yrke, hvaråt man egnal sig, anser jag vara en förtjenst och icke ett fel. Denna åsigt har jemväl blifvit erkänd af alla de embetsverk, hvilka i sednare lider ingått till K. M. med förslag till reorganisation. Om således man icke bibehåller serskilde tjenstemän för renskrifning, måste detta bestyr öfverlåtas ål expeditions-hafvanden. Att han icke sjelf, utan emot betalning genom andra låter verkställa renskrifningen, kan ej förminska hans ansvar för expeditionernes riktighet; ty han är pligtig alt kollationera dem och förse dem med sitt intyg om deras riktighet. Jag har icke hört, att någon velat undanskylla sig för ett fel i expeditionen dermed, alt han icke sjelf kan verkställa renskrifningen. Ingen tjensteman har någonsin anselts pligtig att sjelf verkställa renskrift af sina expeditioner, om han kan åstadkomma det genom andra, och ehuru nu serskilda tjenstemän äro anstälde i och för renskrifning, hafva de högst sällan verkställt detta arbete ulan mot betalning genom andra. Om man skulle kunna förutse, alt det förhållande skulle inträffa, att renskrifuingsbiträde emot betalning svårligen kunde erhållas, vore sådant visserligen ledsamt; men expedilions-hafvanden måste i alla fall, på ett eller annat sätt, ombesörja renskrifningen. Man har äfven sagt, att Svea IIofRätt i sitt förslag oegentligen yttrat, att Registratorns befattning bestod i renskrifnings-göromål, enär han dessutom hade andra åligganden. Detta hör icke bil, och denna invändning är utan all vigt så vida dermed icke afsåges att bevisa att HofR:n icke i dess förslag nptagit dessa Registratorns ytterligare åligganden.