Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes måste jag anmäla min skiljaktiga mening i afseende på införselstullen å bomullsstrumpor, hvilken, vid förra riksdagen nedsatt från 2 R:dr 10 sk. 8 rst till i R:dr 16 sk., Utskottets majoritet nu ytterligare föreslagit att nedsättas med 16 sk. eller till 1 R:dr per skålpund. För att icke gä allt för brådstörtadt till väga, synes mig att nedsällningen kunnat stanna vid 1 R:dr 8 sk. per skålpund. Då jag i det föregående afslyrkt all hufvudsaklig ändring af tullsystemet, såsom ytterst vådlig under så vidtutseende förhållanden, som de närvarande, så ligger väl häruti äfven ett afslyrkande i allmänhet af borttagandet i närvarande tidpunkt utaf de återstående inoch utförsels-förbuden. Men serskildt tror jag mig dessutom böra fästa uppmärksamheten på vådorna af införsels-förbudens afskaffande å färdiggjorda kläder, kläden och bomullsväfnader, samt de enkla sidenväfnader, för hvilka förbudsskyddet ännu bibehålies, äfvensom af upphäfvandet af förbudet mot utförsel af tackjern. Tillåtelse till införsel af färdiggjorda kläder skulle säkert föranleda etablerandet icke blott af stora försäljningsmagasiner för denna artikel, ulan äfven af verkstäder, hvarest beställningar efter laget mått kunde göras och sedermera effektueras med nästa ångbålslagenhet. Tillverkningen af kläden och heiyllelyger har i Norrköping under de sista 10 åren stigit så betydligt, att då den år 1840 uppgick till 474,486 alnar, den år 1880 deremot derstädes utgjorde 1,082,280 alnar, och folkmängden har under denna kraftiga utveckling af fabrikationen äfven vunnit en förvånande tillväxt. År 1822 utgjorde Norrköpings befolkning blott 9,180 personer, år 1840 hade den stigit till 12,992, och sistlidne år uppgick den ända till 17,000.
Visserligen hafva nutidens snabba kommunikationsmedel underlättat möjligheten att komma till utrikes ort, i fall man har för afsigt att på detta sätt bereda utväg till äktenskapsskillnad, genom tillämpning af den ifrågavar:de lagparagrafen, men i fordna tider var likväl en utrikes resa ej förenad med sådana lil H. 22 338 Den 7 F ebr uari. svårigheter, att dessa få antagas hafva i någon väsendtlig mån af* skräckt från ett sådant steg, när man haft för afsigt att dermed vinna nyssnämnde ändamål. Enligt min tanka, böra ej lagarne förändras i andra fall, än då tidsandan gilver vid handen, att de blifvit olämpliga, föråldrade och med upkomna nya förhållanden oförenliga. Här är likväl detta icke händelsen. Hvad i denna § blifvit förutsatt är ingenting annat än hvad som ännu i dag kan inträffa, och det strider då emot en god lagstiftnings principer att §:n förändra. På denna grund förblifver jag vid den af mig förut yttrade åsigt, att det af LagUtsk. här framställda förslag till lagens ändring är hvarken nödigt eller nyttigt, hvarföre jag ock förnyar min anhållan, att Betänk, måtte af R. o. Ad. afslås. Ilr von Ehrenheim, Pehr Jacob: Lika med Hr Printzensköld anser jag, att den praxis, som, enligt hvad hr Tham omförmält, skall hafva gjort sig gällande hos Stockholms RådstufvuRält, att nemi. i äktenskapsskillnads mål med parternes begifvande förkorta stämningstiden, är oriklig och stridande emot lag. Uti 4 § af 11 kap. Rättegångs-B:n stadgas, att om den, som skall stämmas, vistas utom riket, skall honom föreläggas sex månaders tid ifrån den dag då han erhållit del af stämningen, och uti mål af förevar.de beskaffenhet tror jag ej att stämningstiden kan af parterne godtyckligt förkortas.
Ditt be i fettare tiber marit (ems nabe ur ffgte, forte fåbant fannolift ffclt af bet ffäl, att XIV ©ta.tS*Utffottet« ©roerigeg ntffröcftare gräng gjort betta förjtgtighetgffeg ruinbre nöbwänbigt; men mib nu inträffabe föränbrabe förbåt* tanben fyneS uppffof bcrmcb idfc längre böra äga rum. Sif anflaget titt S?yggnabcrne truh 2b'anäg fynag, i an* feenbe tilt tillgångarneg ringhet, 100,000 9l;br för 5 år funna innchållag. Slill futtborbanbc af ©arni3ong Still nybyggnab af ångfartyg för Sfärgårbg SOlen font utgifterne härtill måffe beräfnag efter nu för hmiben maranbe beftämba tillgångar; få fyneS anffaf* fanbet af följanbe pofter funna ttppjfiufag, nemi. 58 e t ä n f a n b c n , 9J:o a55. XV foflnabcn fi5r ett $ng*gartpg . §ft:br 60,000. hälften af utgiften för 58oni6er 10,000, 2tnfar*öfettingarne .. 6o,ooo. 3f:br i3o,ooo. Ä. 9Waj:t Oar wibarc begärt titt npbpggnab af 2 gre* gattel9f;br 284,000. öfter be upplåningar Utffottet erhållit, more bet roié* fertigen af nöben att göra någon anjlrängning, för att fornilla titt bet antal gregatter font anfetts erforberligt titt ©;ö Scb fan fåtebeö, i Utffotteté tanfa, benna Utgiftä
Hvad emedlertid förevarande ämne beträffar, så har 1787 års Författning icke tillkommit utan Riksens Ständers medverkan. Den är nemligen blott en förnyelse af en år 1767 utkommen författning, hvilken lyder sålunda: ”Att förekomma och hindra såda ”ne förderflige verkningar, häfver Kongl. Majit ”af en faderlig ömhet, huldhet och välvilja för ”alla Dess (rogne Undersåtare funnit sig högst ”föranlåten, att utfärda denna sin nådiga varning ”emot alla slika grundlösa rykten, omilda uttyd”ningar och vidriga omdömen öfver Kongl. Majas, ”på Riksens Ständers underdåniga begäran, vid ”sista Riksdag vidtagne mått och författningar, 7® Dm 3 Ocloher e, ni. ”sa ltärt vederbörande är, alt undvika Laga tilltal och näpst. MissgerningsBalken , Riksdags”JBesIutet af år 1741, 11 §. och 1747, 16 §. samt ”Förordningen af den 2 sistlidne December stad”ga nog tydeligen, huru förgripelser och brott uti ”så beskaffade mål straffas böra. m. m.”
Januari har Hedervärda BondeStåndet till Utskottets handläggning öfverlemnat ett Memorial af Riksdagsmannen Samuel Andersson från Östergöthland, deruti, till förekommande af den drygare kostnad, som genom inköp af kläde och foder till Manskapets beklädnad skall tillskyndas Rusthållarne vid Rusthållsfördelniagen i Östergöthland, föreslås, att då beställning för Compagniet eller Regementet erfordras, de Rustande måtte äga den rättighet, att hvarje Nummer finge tili karlens beklädning sjelf tillverka erforderligt hvite Valmar, hvilket på föresatt tid finge till CompagnieCheferne eller CompagnieFullmägtiga inlemmas, hvilka, emot serskildt arfvode, besörjde om färgningsanstalterna hos någon närmast boende Färgare; och hemställes i sammanhang härmed, att då munderingen blifvit efter företedd Modell förfärdigad, samt a£ Vederbörande granskad och approberad, densamma sedermera måtte få äga bestånd, så att de många ändringar, som hittills inträffat, må förekommas, hvilka vid flera tillfällen skola förorsakat dryga omkostnader, så väl för de Rustande, som för karlen; hvaremot RiksdagsFullmägtige Nils Månsson från Skåne, Jon Jonsson från Blekinge, Olof Nilsson från Jemtland samt flere af Ståndets Ledamöter förklarat, att de ansågo Samuel ö4 iicsv. och Ekon. Utsk. Betankånäen. Anderssons Förslag, i afseende på färgningéft af M un d er i n gsVa 1 m aret, mer skadeligt ätt nyttigt, samt möjligen föranledande till nyå utgifter; och har Änders Danielsson från Elfsborgs Län härvid gjort det tillägg, att han endast ansåg Samuel Anderssons förslag af hufvudsakelig nytta, i hvad det angick fastställandet af en viss oföränderlig Modell på Manskapets Munderings persedlar5 hemställande för öfrigt, att Rotehållare må af eget Valmar, hvars färgning och förfärdigande de sjelfve må besörja, få Munderingen anskaffa.
Skrifvelse, N.o 88. vilkoren för lärare och vårdare vid Institutet 1,000: — - Till understöd a t en undervisnings-anstalt för blinda 5,000: 25;o Allmänna Fattigvården i Slockholm (med 51 T:r Spanmål under lönerne) 26: o Allmänna Fattigvården i Landsfr t erne jemte Indelta Räntor, i Kronovärdi 12: 4. 1., upptagna efter Markegång till »arnt Indelt Spanmål, 17 T:r 8 K:r 27:o Lazarettet i Slockholm 38:o Hospitalers och Lazarctters underhäll jemte Indelta Räntor, i kronovärdi 2,274: 25. 2., upptagna efter Markegång till •arnt Indelt Spanmål, 6,771 T:r 18 K:r 50:o Stora Barnhuset i Stockholm . jointe Indelt Spanmål, 3,232 T:r 8 K;r SO:o Frimurare-Barnhuset 31:o Barnhusen i Landsorterne: Indelt Spanmål: 1,940 T:r 16 K:r S2:o Kyrkors underhåll jemte Indelta Räntor, i Kronovärdi 3,107: 0. 6., upptagna efter Markegång till »arnt Indelt Spanmål, 24,397 T:r 16 K:r . Tillökning: St.
Jag har nyligen läst uti en Engelsk tidning att en af Engelska amiralitetet nedsatt kommission för fyrväsendets ordnande upgifvit att det icke finnes något land mer än Sverige, från hvars fyrväsende denna kommission kunnat hemta några uplysningar. Ett sådant vitsord torde ådagalägga att vårt fyrväsende, jemförelsevis med andra länders, icke trefinner sig på så dålig fot, och jag skulle sål. tro, att för närvarande icke är skäl att bifalla hvad Grefven föreslagit, utan får jag tvertom, med afslag derå, anhålla att R. o. Ad. ville bifalla Utskits framställning i denna del. Hr Lilliehöök, Bertil: Den under sednare åren tillta gande sjöfarten på Bottniska viken har gjort en tillökning uti fyranläggningar nödvändig. Fyrars behöflighet var mindre fordom än nu, sedan handel och kommunikation olika länder emellan så betydligt förökats. R. St.-r gåfvo också vid sisth Riksdag ganska rundliga anslag till fyrväsendets förbättrande; men, detta oaktadt, återstår dock mycket, som för sjöfartens betryggande är af väsendtlig vigt. Hvad som i första rummet bör ifrågakomma, är fyrfartyg å Sydostbrotten och Grundkallegrundet. Undersökning af sistnämnde grunds beskaffenhet har blifvit gjord, ehuru icke tillräckligt fullständigt, för att kunna med någon bestämd säkerhet afgifva yttrande deröfver, och så långt gjorda undersökningar sträeka sig, synas de utvisa att bottnens beskaffenhet icke är tjenlig för ett fyrfartygs förläggande vid detta grund, hvilket är af behofvet högeligen påkalladt, och bör ske, om tjenlig ankarsättning kan påträffas. Kallegrundets belägenhet är nemi. sådan, att alla fartyg, som skola segla genom den trånga Gräsö- och Alands Gvarken, måste passera helt nära intill detta grund. Både Sydostbrotten och Kalle grundet äro långt aflägsna från land, så att, i händelse af inträf fande mörker eller tjocka, landkänning icke gifver någon ledning för bestämmande af fartygets ställe.
Huru man bedrog sig härutinnan, visar de ouphörligt skärpta bestämmelser, man nödgades vidtaga mot det ständigt växande concubinatet, såsom en naturlig följd af de stränga och tvingande KyrkoStats-äktenskapen, hvilkas bigotta karaktär så mången icke kunde underkasta sig. Då en trångbröstad upfattning, som icke ville se någon skillnad mellan concubinatet och det i sanning fria äktenskapet, som vi kalla civil-äktenskapet, och hvilket i äldre tider kallades det hemliga äktenskapet (emedan hemligt för kyrkan), så låg skälet dertill uti de förvirrade begrepp i alla förhållanden, som åstadkoms genom det Skriftvidriga förhållandet uti Statens och Kyrkans intima förening. Härutinnan uttalar Luther sin oförgripeliga mening i sina särskilda skrifter, som i Lutherska kyrkans Svmbola, och ronde äktenskapet: att detta är och blifver en borgerlig sak, och att man icke heller på detta gebit må sammanblanda det Kyrkliga och det Borgerliga. I sin skrift »om äktenskapssaker» (från 1530) uttrycker sig Luther sålunda: »Ingen kan neka att äktenskapet är ett utvältes, verldslig ting, såsom kläder och föda, hus och hem, och underkastadt den verldsliga öfverheten, hvilket ju ock de många lagar, kejsarne hafva gifvit härom, klart bevisar. Icke heller finner jag något exempel på i Nya Testamentet, att Kristus eller Apostlarne hafva befattat sig med sådana ting, undantagande hvarest det be rörde samvetsförhållanderne (sorn S:t Paulus 1 Cor. 7: 12 f. f.) och i synnerhet hvad angick förhållandet till de otrogna och okristna. Ty med kristna är i sådana som alla ting lätt att komma till rätta; men med de okristna, hvaraf verlden är full, kan man hvarken komma fram eller tillbaka, utan det verldsliga svärdets udd kommer till. Derför vill jag alldeles icke blanda mig i sådana saker, och beder att man ville låta mig vara i fred derför. Jag bäfvar ock för Påfvarnes exempel, sorn aldraförst blandade sig i sådana spel, och så småningom ref de verldsliga saker till sig, så att de slutligen blefvo verldens herrar, ja ock öfver kejsare och konungar.
Öfver-Ståthållare-Embetets Kanslis Räkning för K ronans Publika Hus i Stockholm är i Kongl. Kammar-Rätten granskad för begge åren utan aumärkningar. Debet. år 1838. år 1839. Balans från föregående året: Uppbörd: — Skarprältare-exekutioner . Diverse utgifter . Behållningar i kontant och oredovisade försko Iler 2,748: — 6. 1,740:15. Revisorerne hafva icke fått emottaga någon Berättelse till ledning vid granskningen af denna Räkenskap, hvilken endast förts i lorm af kassaräkning, hvari medel af olika slag och för olika ändamål, såsom aflöning, fångars underhåll, lyshållniwgskostnader o. s. v., blifvit sammanförda; och af sådan orsak har ej kunnat med visshet urskiljas, om utgifterna öfverensstämma med de från Kongl. Stats-Kontoret reqvirerade beloppen. Revisorerne anse fördenskull alt i Räkenskapen böra inrättas särskilta Conti för hvarje utgiftstitel, jemte Hufvudconto och Kassaräkning. 2:0 Hvarken Kongl. Mäj:ts Nådiga Stat, eller de angående lysoch renhållningen i Hufvudstaden upprättade konlrakter hafva, såsom vederbort, blifvit Räkenskaperna bifogade. 3:o Kongl. Brefvet den 10 Juli 1816 föreskrifver, att alfa de medel, som , efter Stat och särskilta författningar, till Öfver-Stå thållareEmbetets diposilion anordnas, skola på räkning i Rikets Ständers Bank insättas, och derifrån icke annorlunda, än uppå ordres Och föreskrifter, utassigneras. Detta oaktadt, hafva Revisorerne af Räkenskaperna inhämtat, alt någon sådan räkning icke blifvit i Banken öppnad, utan att kassabehållningarne, hvilka utgjorde: år i838 Rdr 2,748: — 6. „ 1839 „ 1,740: i5. — vid redogörelse-årens utgång, funnits hos Kamreraren innestående. 4:o
Redan har man i andra Länder funnit nddwändighetcn, att för detta behof inrätta de sä kallade Pepinicrer eller Instituter. Sädant kunde äfwcn hos o§ med obctydclig kostnad ästadkommas, men dertill fordrades, att de i fredstid rigtigt organiserades. Mnglingar, som der antagas, borde wara 16 är och der bibchällas till i8 ärs sfaperne, de dorbaraste pröparaker aswm för sjukdoms-auatomien och en wacker samlin,! a» döde ältre och nior derus Thinnaissa Iiistrnmeutcr, ecb mä, aldrig bans Efterträdare sakna hwarken nit eller tillgångar alt genom uxoffingar widmagchälla denna kanske mindre b.marila, men iikwäl högst wigtiga Inrättning. ;) Hwar ock en som kanner deli dogcliga möda vell lid Anatvmdä-P vseclocn Herr Doctor Lslleiiu; har i/paro sä w.il wid 'jclfwa Lh»Utgissa uude^wisuingcn, sem ali med präparaters till,edande och d u nogaste tillsy» idraga till Chururgissa Underivi-iiiiigswcrkcls förkofran och scrmon, mäste eckLona och högak-a en sä sällmnt patri.iss upofring och anwändande af d.H uimärkta kn ssap'r och talanger. Uti Themia och MedicinL.Prefcstvrn Hr Dockor Uu; haswa wi cn man, som, ehuru ung, redan pä cn Lerxmanoch 8ck-sle; dana gör heder ot nationen. — Dest oegennyttiga nit att gagna Fosterlandet dewarar ännu UnderivismngS-werktt den lyckan att esa honom för sä ringa wilkor.
S, D. Sedan ConstitutionsUtskottet genom i dag föredraget Memorial N:o a/f, gifvit Riks-Stånden tillkänna, att Grefve Cronhfelmsr Otto August, motion, angående städernas Tolag, skall till Allmänna Besvärsoch Oeconomie• Utskottet förvisas, beslöt Ridderskapet och Adelil, att så väl sistnämnde Utskott, sorn Bevillnings-Utskottet derom borde underrättas. S. D. Ånyo föredrogos och lades till handlingarne Constitutions Utskottets den ix och i3 dennes e. ra. på bordet lagda Memorial; N:o 22, angående Stats-Utskottets anmärkningsanledning, i fråga om dispositionen af f. d. Cancellie-Styrelsens-Hqnd-Cassa;, '4 Pratc Ucdr. den 18 Avg. 1834. 3\T:o 23, med Utlåtande ofver återremisserne från rresle-Ståndet af jy:o io och från Bonde-Ståndet af Memorialen N:ris io och ii; N.’o 2/j, med yttrande i fråga om behörigt Utskott för handläggningen; af Grefve Cronhjelms motion, angående Städernes Tolag; N:o 25, angående Riksdagsfulkriägligen af Bonde-Ståndet Sven Heurlins anmärkningsanledning emot Siats-Rådet ' och samtlige^ Föredragande. S, D. Afslog. Ridderskapet och Adelil Allmänna Besvärsoch Oeeonomie Utskottets den 4 dennes e. m. på hordet lagde förnyade Utlåtande n:o io2, i frågan om indragning af Biskopsoch Domprost-Emhetena.
Vidkommande valet mellan Två-Kamareller En-Kamar-systein, torde det tillåtas Utskottet att upprepa det väsendtligaste af hvad iS/jo års Constitutions-Ulskott, såsom hufvudskäl för det förra alternativet, anfört, nemligen: att det är serdeles väl beräknadt att förekomma förhastade beslut; att en lagstiftande församling, för att uppfylla sin bestämmelse att representera alla, bör vara så organiserad, att icke blott den för ögonblicket rådande opinionen, — icke blott den majoritet, som, mer eller mindre missnöjd med det närvarande, söker ett bättre, utan äfven den minoritet, som, af fruktan att förlora det goda, man redan eger, är böjd att skonsammare bedöma det närvarandes brister, och strängare granska förbättrings-förslagen, — der kan, med hopp att blifva hörd, uttala sina fordringar; att det i hvarje Monarki, men helst i Sverige, sorn är vandt att se sina Konungar i spetsen för tidens ädlaste sträfvanden, är betänkligt att åt Konungen allena uppdraga hela den återhållande kraften; att det lika litet egnar Konungen att vara minoritetens ständige representant, som att vara ett viljelöst verktyg för majoriteten; att Hans ställning bör vara lika upphöjd öfver båda dessa alternativ; men att detta svårligen kan ske, utan att en verkligen stark återhållande kraft förlägges inom sjelfva den lagstiftande församlingen. Hvad sålunda blifvit anfördt, innefattar, efter Constitutions-Utskottets omdöme, en tillfyllestgörande bevisning om företrädet af Riksförsamlingens fördelning i Tvänne Kamrar, hvilka komma i tillfälle att vid målens afgörande ömsesidigt pröfva hvarandras meningar, och såmedelst äro egnade att förebygga osäkerhet i Riksdagsärendenas behandling. Utskottet tror sig fördenskull ej behöfva något vidare tillägga för motiverande af dess tillstyrkande, att, vid ombildningen af vårt representations-sätt, Riksförsamlingen må, i likhet med förhållandet uti de flesta andra representativa Stater, organiseras på Tvänne Kamrar.
Lät honom försöka alt med den vädurshufvade murbräckan bulta sönder fästningsmuren. Denna method alt fördjupa sig i forntiden, innan man gjort sig hemmastadd med nutidens förhållanden, har IVambragl ett lenomen, som var alldeles okändt för de gamle Greker och Romare, och som är helt och hållet den moderna lidens tillhörighet. En ypperlig typ för satiren och skämtet har länge varit en förlast magister eller en s. k. skolfux. Hvad är det som hos denne typ så häftigt verkar på skrattmusklerna? Icke kan lärdomen vara löjlig? Den omständigheten, att man känner allting bättre än alla andra, kan omöjligen förorsaka löje. Orsaken måste vara någon annan; och, om man närmare betraktar saken, skall man finna alt det icke är lärdomen, ulan okunnigheten, som utgör det komiska elementet. Kontrasten emellan det högvisa utseendet, som bär tydliga spår om nattvak och stora ansträngningar, för inhemtande af kunskaper, -— kontrasten emellan detta utseende och okunnigheten om allt, som för en menniska är nödvändigt alt känna, — är ©tvifvelaktigt det som väcker löjet. Sedan jag, såsom jag förmodar, visat att de stora fördelar, man skulle hemta från de klassiska studierna, icke i verkligheten lörefinnas, torde det återstå alt framställa, om icke det tidiga studiet af de gamla språken medför bestämda olägenheter och i många afseenden menligt inverkar på det unga sinnet. En närmare granskning af vår lalinläsande ungdom skall visa, att den har alldeles förvändt begrepp om Staten. Här finnes väl knappast någon skolpojke, som icke vurmar för de gamles republik. Tidigt insuper han äfven de gamles förakt för allt borgerligt. Han vänjer sig att anse kroppsligt arbete endast passande för slefven. De Latinska glosorna inge honom också stor benägenhet för lärdoms-högmod, så att han gerna möter hvar och en i Latinet 16 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 116. okunnig med ett: ”odi profanera vulgus”. Det händer äfven ofta alt somliga hufvuden, och desse icke de sämst organiserade, omöjligen kunna lörmås inlära något, hvars ändamål de icke fatta.
På Fuxena fortbredatule ver. kan lemna oss nederlagen i Götheborg och Carlshartin för färska exempel, för att nu tarfva ett förnyadt återförande i minnet ; och om följderne af en tvingande fattigdom upplysas vi af Bvardagliga händelser, .Begge desse olycksfödatide omständigheter vinna en ymnig tillväxt genom den åsyftade Varu-införseln. I förra fallet, emedan Nationen icke upphunnit den manlighet i charaktären, sorn sätter den utom ett inbilladt behof af Utländskt kram, och i det sednare genom följden af det förra en vidgad lux och slutligen en allmän fattigdom. - Med förbigående af de särskilde anledningar till detta förderfa fortskyndande, som måste framstå från den större mängd menniskor af båda konell, hvilka nu anställde vid Rikets Fabriker, samt andre slöjde* verk och der njutande skydd och bergning, gå att strida emot den grymmaste af alla fiender, hungern och förtviflan, då för dessa så hjelplöst olycklige i sitt eget Fädernesland, just derföre att de användt sin tid på redbara och samma Fädernesland gagnande yrken, endast ar öfrigt att tigga, j6o Bevillnings-Utskotten Betänkanden. stjäla och straffas, eller ock förgås i det gräns* lösaste af alla eländen. Det var ett lika säkert sora bedröfligt bevis derpå , att den gamla Romerska National charaktarén, som uträttat så dråpliga storverk, redan gått förlorad, då Roms Innevånare ifrigare ropade efter spectakel än bröd, och jag fruktar , att de-n Nation, sorn föredrar utländsk slöjd framför production af egen konstflit, med snabba Steg fortskyndär till sin ofärd. -—•
Skrifvelse d. 21 Dec. 1823, i Wäder beviljas, enär det i Galeasen Latona intagne partie Koppar, enligt Connoissementer, varit afskeppadt för Hamburger risico och räkning, samt Fartyget vid uppbringningstillfället fört annan Flagg, än Svensk; men då edeligen blifvit styrkt, att Kopparen, oaktadt uppgiften i Connoissementet, verkligen tillhört Handlanden Groskurd, och den omständighet, att Fartyget seglat under främmande flagg icke vållat dess uppbringning och condemnation, vill K. M:t till R. St:rs pröfning vid nuvarande Riksdag i Nåder hafva hänskjutit detta mål.” 18:0 Briggen Mentor, uppbragt af Engelsk Kapare, den 3o April [806. — Ersättning för Fartyg och Last reclamerad af Handelsbolaget Michael Kock öc Söner, genom Simson Kock. Den Kgl. Remissen, i afseende på detta reclamationsmål, är af följande lydelse: "Vid öfvervägande af den i hosföljande Handlingar förekommande fråga om ersättning till Handlanden i Uddewalla Simson Kock för lidnc förluster genom uppbringning af Briggen Mentor, har K. M:t funnit Betänkande n. 3i5 en dylik ersättning icke kunna, med tillämpning af de grunder för uppbringnings-ärendernas behandling, R. St:r fastställt, i Nåder beviljas, enär Briggen Mentor, efter att hafva intagit Laddning i La Rochelle, blifvit af Engelsk Kapare uppbragt på en tid, då England var i Krig med Frankrike och nämnde Hamn i bloquade-tillstånd, af hvilket förhållande ett giltigt skäl för uppbringningen och condemnationen kunnat hemtas; men då de uppgifne förlusterne i öfrigt äro af ersättningsgild beskaffenhet och Committerade för uppbringnings-ärendernas granskning tillstyrkt deras godtgörande med en summa af 8277 R:dr 34 sk. 10 r:st., vill K. M:t till R.