Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brefvet den 21 December 1839, 500 R:dr. 9:o Till Protocolls-Secreteraren N. A. Heurlin, i förskott på dess arfvode såsom Secreterare hos Kyrkolags-Comitéen, enligt Kongl. Brefvet den 8 April 1843, 400 R:dr. 10:o Till samma Comites disposition för nödiga utgifter, enligt Kongl. Brefvet af samma dag, 500 R:dr. ll:o Till Protocolls-Seereteraren Heurlin, arfvode, svarande emot hvad han, i följd af sin tjenstgöring såsom Secreterare hos Kyrkolags-Comiteen, måst af sin Protocolls-Secreterare-lön afstå under April—September månader 1843, enligt Kongl. Brefvet den 29 September samma år, 200 R;dr. 12:o Dagtractamente för ledamöterne i sistnämnde Comité från och med den 1 October till och med den 18 December 1843, jemte dem tillkommande rese-kostnadsersättning, enligt Kongl. Brefvet den 29 September samma år, 819 R:dr 14 sk. 13;o Reseoch tractaments-kostnadsersättning till ledamöterne och Secreteraren i Revisionen öfver Rikets Elementar-läroverk, enligt Kongl. Brefvet den 1 November 1843, 2,302 R:dr 23 sk. 8 r:st. l4:o Till Ordförandens i nämnde Revision disposition för skrifmaterialier m. m., enligt samma Kongl. Bref, 100 R:dr. Enär de uti punkterna 7—14 upptagna kostnader utgått till ändamål, hvilkas behöflighet och nytta för det allmänna icke kunnat ifrågasättas, Expedilions-Vlskottets För:lag till lind. Skrifvelsej
Ehuru den omständighet all de ifrågavarande aktiebolagen m. 11. genom föreskriften om bevillningens insättande direkte i Riksgäldskontoret komma alt, på sätt 16 Bcvillnings-Ulskotlets Betänkande N.o 5. motionären uppgifvit, undgå stadgade afgifler till kommunen, icke innefattar anledning för Utskottet att uti berörde föreskrift föreslå någon ändring, har Utskottet likväl, enär det måste antagas, alt en noggrannare kontroll öfver bevillningens behöriga belopp skulle vinnas, i händelse granskningen deraf verkställdes uti ett Verk, som vid en dylik granskning hade större både intresse och erfarenhet, på sådan grund ansett sig böra hemställa, att, i öfverensstämmelse med hvad Herr Komminister Beckman föreslagit, sednare delen al 4:de mom. i 35 § ina ur författningen uteslutas. I sammanhang med pröfningen af 35 § har Utskottet tagit uti öfvervägande en af Riksdagsfullmäktige!! P. P. Mengel från Upsala län inom Hedervärda Bondeståndet väckt motion om bestämmande af skatt pä utländska brandförsäkringsbolag, som här i landet genom agenter eller på annat sätt meddela brandförsäkring, hvilken beskattning motionären ansett böra för hvarje utlardadt brandbref beräknas till ett årligt belopp af 50 öre af hvarje l,000:de R:dr af försäkringsvärdet, då premien underslege 1- procent, till 1 R;dr, då premien vore -J procent eller mera intill 1 procent samt till 2 R:dr, då premien vore 1 procent eller derutöfver, och borde denna afgift uppbäras antingen genom charta sigillata eller genom direkt beskattning; hvarjemte, utom böter lill 10-dubbla beloppet af den skall, som icke behörigen erlades, föreslagits åtskilliga reglemenlariska föreskrifter och kontroller, såsom all bolagen skulle hafva regeringens tillstånd att bedrifva sin rörelse, vara skyldige alij föra vissa böcker, till hvilka allmänna åklagare eller krono-ombud skulle ega obehindrad tillgång, m. m. Jemte detta förslag har Utskottet att tili behandling upptaga inom annat Riksstånd väckt fråga om beskattning medelst stämpladt papper å utländska såväl brandsom lifförsäkringsbolag.
Göra de det ej; bote sd svaranden, sorn käranden, i Underrätt tio daler, i Hofrätt tjugu daler. 21 Cap. 4 §• Denna §. ändras till följande lydelse*): Häfver man Underrätts dom för sig, men tappar i Hofrätten; dä bör kostnaden å båda sidor emot hvar annan qvittas, der Domaren ej finnér de omständigheter i något mål vara, att endera ändå rättegångskostnad gälda bör. Åro i saken åtskilliga käromål, och vinna eller tappa parter - *) Derest Rikets Ständer ej antaga eller Kongl. Maj:t ej i Nåder gillar Utskottets, i dess Betänkande Njo 38, gjorda förslag till förändrad redaction af hela detta Capitei. 138 Exp,-Ulsk. Förslag till und. Skrif v. Nio 43 g, ne der i ömsom., då stände ock hvar sin kostnad, 22 Cap. 1 §’ De två första punkterna i denna §* erhålla följande lydelse.' I Hofrätt skall någor af Rättens Le-, damötpr, i lagvadda eller der instemda saker, skrif t elig berättelse om deras sammanhang uppsätta, innan de till dom företagas. 1 Underrätt måge parterne det ej äska, der Rätten ej sjelf finnér, att sa-, hens vigt eller vidlyftighet det fordrar, 2 §, Tredje punkten i denna §. skall lyda sålunda: Sist upptecknas inlagorna, att kunna Rätten föreläsas, efter den tid, som de inkommit; och Rätten gifve sedan den berättelse till parterne ut, med förelagd tid och vite, i Hofrätten tio, i Underrätten fem daler, att den hvar för sig genomse„ underskrifva och återställa, 23 Cap, 1 §' Denna §., sådan den lyder i KongU Exp.-Utsk, Förslag till und. Skrifv. N.o 459. 13g Förordningen den i5 Junii 1818, ändras sålunda: A Häradsting , så ock vid laga syn i j ordatvist, må ej dömas, der ej sju i Nämnden äro. Rådstufvurätt vare ock domför, der tre i Rätten sitta.
När de slutligen företagas lill pröfning i det talrika Utsk., utgör personalen der ett lika stort antal, som i ett RiksSt., hvilket betydligt förlänger öfvcrläggningarne och leder till förspillande af den dyrbara tiden. Målet utredes vanligen lika väl af ett enda Utsk., och jag skulle tro, att ett mål aldrig hör remitteras till mera än ett Utsk., såvida det icke bestämdt angar ämnen, som, enligt grundlagen, höra till tvenne Utsk:s befattning. Ifrågavar. mål torde icke vara af denna beskaffenhet; det hörer egentligen till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk., som kan föreslå en und. anhållan i ämnet hos K. M. Skulle motionen bifallas, och Ständerna med und. anhållan för det deri afsedda ändamålet till Konungen ingå, och Konungen bifaller förslaget; då först kan fråga uppstå om statsanslag till de personer, som skola utgöra den comité, hvilken motionären ansett nödig och nyttig. Om nu Ständerna fatta sitt beslut, och detsamma icke af Konungen stadfästes, kan sådant icke komma i fråga, och någon anledn. torde icke dä finnas, hvarföre frågan skulle behandlas af StatsUtsk. Skulle åter Ständerna bifalla förslaget, och Konungen äfven gilla detsamma, men detta sker så nära riksdagens slut, att något särskildt anslag icke kan hinna af Ständerna beslutas, torde likväl icke några hinder möta för verkställigheten af förslaget i afseende på statsanslaget. Huruvida det eljest låter verkställa sig, derom vill jag icke nu yttra mig; men i afseende på medel för comiteen, har Konungen sig öppet, att, derest icke anslag af Ständerna blifvit anvisade, låta den erforderliga summan å öfverskotta af statsverkets inkomster af Statscoutoret tillhandahållas. Den 17 Augusti f. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att orsaken, hvarföre han föreslagit remiss till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskm, varit den, alt motionen innehöll 2:ne delar, nemi. först tillstyrkande alt hos K.
S.D. Efter i laga tid skedd pålysning sammanträdde Rödöns respective församling för att öfverenskomma om när upptimringen af folkskolan skulle taga sin början, äfvensom om anskaffande af timmermän, verktyg o.s.w. 1 § Skall materialskrifvaren bonden Carl Hemmingsson i Nyland, den 13:de nästkommande juni, tillika med någon annan, som han vid afsyningens tillfället äger att taga till biträde, afsyna timmer och ställningsbräder, som äro beräknade till skolans byggande. Men som kanske, till denna tid, ej alla medhinna att framskaffa golf och takbräder, så skall en afsyning af dem ske längre fram. 2§ Skall timringen taga sin början dagen derpå eller den 14:de junii. 3 § Materialskrifvaren torde vara så god och anskaffa behöflige timmermän, hvilka kunna vara med så länge timringen varar och då han sjelf äger att öfverenskomma med hvarje timmerman om hans dagspenning. 4 § Samma dag som afsyningen på timret sker, bestämmes ock hvarest och huru skolbyggnaden skall komma att stå. 5 § Materialskrifvaren äger att själf skaffa linor, spik och andra verktyg som äro nödvändiga för skolans uppbyggnad. Till betalning härför tages i förskott af de 100 riksdaler riksgelds som äro öfrige af förra årets anslagna skolmästar lön. 6:o Skall dagsverksskylldigheten till stenbrytning utgöras efter samma grunder och i samma ordning som vid afröjdningen af platsen der skolbyggnaden kommer att stå. 7:o Timmermännes aflöning upptages under arbetets fortgång af socknarnas sockenskrifvare. Rödöns sockenstuga den 30:de april 1848 O. A. Staaff. § 1 ändras vid protocollets justerande den 14 maji sålunda att 4 män från Krokoms och 4 från Häste och Wike rotorna, 1 man för Kjäla rotan och 1 för Sjöbygdrotan skulle anskaffas till timmermän, äfsom 4 timmermän från Nässkotts rotorna. § 3 ändras så att tim[mer]mänens dagspenning bestämdes till 1 r.d. 6 sk. riksgelds för hvarje dag.
Maj:ts befallning, föranledd af Ständernas begäran, utgifna ”Samling utaf Kongl. Bref, Stadgar och Förordningar etc. angående Sveriges Rikes Commerce, Politie och Oekonomie uti gemeen,” — sidd. 731—755, under namn af ”Stadga om Städernas administration och uppkomst i Riket, Datum Stockholm den 26 Decembris år 1619”, — införa ett, som jag hört uppgifvas, af den store Rikskansleren Grefve Axel Oxenstjerna egenhändigt uppsatt förslag till en sådan stadga, hvilket förslag dock aldrig blifvit af Konungen godkändt, än mindre utfärdadt; hvarföre ock denna s. k. stadga icke finnes i äldre handlingar åberopad förr, än efter 1747. Rätta förhållandet med denna förmenta Stadga är, såvidt jag känner, uppdagadt först i en ”om Svenska städernas författning och förvaltning" år 1838 i Upsala tryckt akademisk afhandling af dåvarande Juris prudentia Oeconomi* et Commerciorum Adjunkten, numera Professor Emeritus Per Erik Bergfalk, samt sedermera ådagalagdt och satt utom allt tvifvel. Icke desto mindre hafva Konung och Rikets Ständer, äfven sedan för hållandet blifvit uppdagadt, funnit godt att såsom gällande åberopa denna s. k. stadga, samt, på sätt inhemtas af Kongl. Maj:ts den 6:te Februari 1849 gifna nådiga Förordning, angående upphörande af tionde-penningsafgiften utaf arf, som föres utur stad, upphäfva 18:de § i samma aldrig utfärdade s. k. stadga, hvilket tyckes bevisa, att Ständer och Konungens dåvarande rådgifvare alltför litet tagit kännedom om den juridiska litteraturen vid fosterlandets förnämsta lärosäte. Under den tid, jag var ledamot i Kongl. Författningskommissionen, erfor jag många förvånande prof på det slarf, hvarmed den berömde Stierneman utgifvit sitt omförmälda verk.
Jag anser lika med honom onödigt, att riksg.sedJarna omnämnas i den bancolag, som nu skall stiftas, emedan, såsom Hr Lefre'n anfört, R. St. redan hafva beslutat, huru dessa sedlar skola inlösas. Det är ock oriktigt, att i en lag, som skall gälla för en längre framtid, införa ett så tillfälligt förhållande som det ifrågavar. Frågan om borttagande ur grundlagen af det stadgande, Constit.Utsk. föreslagit angrde bjcosedlarnas beskaffenhet att allena gå såsom mynt i Riket, anser jag vara af vigt och ytterst vådligt att antaga det förslag, BondeSt. framställt. Utom hvad Hr Lefren i detta fall omnämnt, vill jag fästa uppmärksamhet på ett förhållande, sorn länge ägt rum i ett af våra grannriken, der uti uppbörden emottagits ett oourserande mynt, utan bestämdt värde i förhållande till hufvudmyntet. Uppbördsmännen hafva nemi. begagnat det courserande myntet till egen vinning och de skattdragandes betungande genom coursberäkning till deras skada. Allt, som kan gifva anledn. till sådana speculationer, bör man undvika, och när man stadgar, att sedelmynt får einottagas såsom fullgodt betalningsmedel, bör man vara så mycket mer mån om, att detta sedelmynt må vara af endast ett slag och omgjordadt med all den säkerhet, som Konung och Ständer kunna deråt gifva. Jag tror också lika med Hr Lefre'n, alt då mynts försämring och förbättring icke är annat än en beskattning, och beskattnlsfrågor böra behandlas af R. St. såsom om be* villntsmål är stadgadt, kunde man åtnöja sig med samma behandlingssätt i fråga om förhållandets bestämmande emellan Bankens sedelstock och inlösningsfond, som då bevillntsmål skola afgöras. Deremot anser jag BondeSt. hafva haft ganska rätt uti äskandet af Konungens sanction i fråga om Bankens skuldsättning. Jag kan icke hysa den af Hr Cederschjöld yttrade farhåga, att Konungen någonsin skulle vilja hindra Banken att göra rätt för sig.
Såsom hufvudsakligt skäl för denna nedsättning i tillverkningsbeloppet har så väl i ofvannämnda motioner, som vid föregående riksmöten anförts, att flere mindre jordbrukare derigenom skulle beredas tillfälle att medelst bränvinstillverkning tillgodogöra sina egendomars produkter. En dylik nedsättning skulle mellerud innefatta en återgång från den i bränvinslagstiftningen på sednare tider till allmän belåtenhet beträdda bana, hvars ändamål, såsom ofvan är nämndt, just varit att skilja bränvinshandteringen från jordbruket och göra denna tillverkning till föremål endast för fabriksrörelse. Då härförutan det af motionärerne afsedda syfte, genom rättigheten att bilda bolag för bedrifvande af brännerirörelse, står att vinna på ett sätt, som, utan att afvika från nämnda rigtning, för de mindre jordbrukarne säkerligen är vida förmånligare än att hvar för sig drifva en dylik handtering, finnér Utskottet i dessa omständigheter fullgiltiga skäl att tillstyrka bibehållande af ett stadgande, som jemväl af föregående Ständer ej ansetts böra ändras; och hemställer Utskottet alltså, att hvad i omförmälda motioner är vordet yrkadt icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Sammans. Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv - och Ekon.-Utsk. Bet. I denna g stadgas, att på samma egendom å landet eller gård eller lägenhet å stads område bränvin icke samtidigt får tillverkas i flera än ett bränneri, hvarjemte i 2 mom. den förklaring lemnäs, att med egendom å landet här förstås hemman, hemmansdel eller lägenhet, försedd med egen ladugård, der utfodring sker. Enär det icke synes lämpligt att ålägga den, som för idkande af bränvinsbränning såsom fabriksrörelse inköper en för rörelsens bedrifvande nödig jordrymd, att derstädes jemväl uppföra ladugård och utfodra kreatur, hemställer Utskottet, att den i denna § förekommande förklaring af ordet egendom ina ur författningen utgå. § 6.
Majit vidare tillkännagifvit, erfordras i nedannämnde hänseenden tillökningar i anslaget till kavallerioch artilleri-hästars remontering och skoning. a) I anseende dertill, att priset på hästar, sedan nuvarande remonteringsanslag för Artilleri-regementena bestämdes, i betydlig mån stegrats och ännu alltjemt vore i stigande, samt då för Artilleriet, hvars exercis för hästarne dessutom medförde sådana ansträngningar, som föranleda deras obrukbarhet i förtid, större och uthålligare hästar erfordrades, än för kavalleriet, så alt remonteringskostnaden i allmänhet vid artilleriet utfölle högre, har Kongl. Majit funnit det vara af behofvet påkalladt, att remonlerings-anslaget för samtlige Artilleri-regementena ökas till 45 Ridr Rimt årligen för hvarje häst, hvarigenom, med beräkning af hästens tjenstbarhet i 10 år, remontpriset vid Artilleriet skulle anses utgöra 450 Ridr samma mynt, samt derföre, enär tillgång för en sådan förhöjning saknades å förevarande anslag, nu anmält detta behof, utgörande för Svea Artilleri-regemente . 1,770. » Götha dito 2,124. » Wendes dito 2,088. eller tillhopa Ridr 5,982. Jemte upplysning att den nu utgående remonterings-passevolancen utgör, vid Svea Artilleri-regemente 30 Ridr och vid de båda öfriga Artilleri-regementena 27 Ridr Stols-Utskottets Utlåtande ZV.-o 71. 49 27 R:dr Rimt, får Utskottet, ined afseende å de af Kongl. Majit anförda om ständigheter, tillstyrka, att den äskade anslags-förhöjningen må beviljas. b) Då Kongl. Majit tillika funnit nödigt, alt Svea Artilleri-regemente erhåller 12 st. nya hästar å stat, föranleddes deraf följande årliga utgifter, hvilka från förevarande anslag borde bestridas, nemligen: Remonterings-penningar å 45 Ridr 540. Skoningsmedel ä 9 Ridr 108.
Slutligen har Utskottet ansett sig böra anmäla, att utaf de vid föregående riksdagar till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade och i hittills gällande reglemente upptagna tillfälliga eller extra statsutgifter, följande anslagsoch lånesumrnor, med hola sitt anvisade belopp, blifvit af Riksgälds-kontoret utbetalde, nemligen: återstoden af det vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade anslag till uppförande af länsfängelse-byggnader, enligt reglementets 79 §; återstoden af de vid samma riksdag beviljade extra anslag för landtförsvaret tillhörande föremål enligt 80 §; återstoden af anslagen för uppmuddring och upprensning af Arboga å, enligt 82 §:s 2:dra och 3:dje morn.; återstoden af anslaget för upprensning och fördjupning af Köpings å, enligt samma §:s 4:de morn.; återstoden af anslaget till anläggningen af en kanal mellan Eskilstuna och Mälaren, enligt 83 §; återstoden af det under förenämnda riksdag beviljade lån för Gefle-Dala jernvägens anläggning, enligt 84 §; återstoden af det för åren 1856—1858 beviljade auslag till Svenska konstalsters inköpande, enligt 91 §; anslaget för inredande af Hans Kongl.
Parken med sina alléer som långa, höga, gröna kyrkor; vattenkonsterna med oförståeliga figurer från sagböckerna, sommarteatern, som förblef en gåta, men begagnades som labyrinth, Götiska tornet, alltid stängdt, alltid hemlighetsfullt, utan annan uppgift än att återge ekot af de talandes röster. Han promenerades i parken af sin kusin, som han kallade tant. En nyss utvuxen, vacker flicka med fina kläder och parasoll. De komma in i en skog, som är dyster med mörka granar, de vandra ett stycke längre bort, längre; nu höres sorl af röster, musik och slammer af tallrikar och gafflar; de stå framför ett litet slott olikt allt annat. Drakar och ormar slingra sig ner för takåsarne, gubbar med gula, äggrunda ansigten titta ner med svarta, sneda ögon och hårpiskor i nacken, bokstäfver, som han icke kan läsa, och som likna något och ändå äro olika allt annat, krypa utmed taklisten. Men nere i slottet för öppna fönster sitta kungar och kejsare till bords och äta på silfver och dricka viner. Der sitter kungen, säger tanten. Han blir rädd och ser efter om han trampade i gräset eller är på väg att göra något ondt. Han tycker att den vackra kungen, som bär vackra, välvilliga drag, ser midt igenom honom; och han vill gå bort. Men hvarken Oskar I eller de franska marskalkarne eller ryska generalerna titta på honom, ty de tänka nog nu på freden i Paris, som skall göra slut på orientaliska kriget. Poliserna gå deremot omkring som rytande lejon, och dem har han ett obehagligt minne af. Bara han ser en sådan känner han sig brottslig och tänker på tre riksdaler och sexton skilling banko. Han har emellertid sett den högsta uppenbarelsen af magten, högre än brödernas, moderns, faderns, vicevärdens, värdens, generalens med plumagerna, polisens. Det är en annan gång. Återigen med tanten. De passera ett mindre hus vid slottet. På en sandig gård står en man: civil, i panamahatt och sommarkläder. Han har svart skägg och ser stark ut. Rundt omkring honom löper i en lina en svart häst. Mannen rör på en harskramla, smäller med en piska och lossar skott. Det är kronprinsen! säger tant.
Der förekommer t. ex. att de ej få träda i gifte utan Konungens vetskap och samtycke; och i 45 g förbjudas Prinsarne att hafva något lifgeding eller civilt embete, och SuccessionsOrdms 7 g stadgar, att de ej få resa utrikes utan Konungens vetskap och samtycke. Alla dessa stadgandeu visa uppenbarligen att Grundlagens mening är att Arffurstarne skola stå i beroende af Konungen. Att 1809 års lagstiftare förbisågo att äfven i nu förevarande fall lemna någon föreskrift, kommer sig förmodligen deraf, att detta falls inträffande då var så aflägset. Hvad skulle dessutom följden blifva af ett bifall till StatsUtsk:s Utlåt. Jo, att en ny -klass af R. o. Ad. skulle bildas’ i samhället, hvilken, ehuru den icke vore privilegierad, dock genom sin samhällsställning skulle komma att innehafva de höga militära embeten, som enligt Grundlagen äro Prinsar af det Kongl, huset medgifna, och der möjligen verka nyttigt eller skadligt allt efter den förmåga, som blifvit dem beskärd, äfvensom bilda en obegränsad länk af furstliga hof, de der, om de komine att utveckla sig, skulle för fäderneslandet blifva ganska vådliga. Jag för min det ser saken ur denna synpunkt, och jag tror, att de, som med mig delar summa åsigter, jemväl skola söka åstadkomma bestämmelser, genom hvilka ett förnyadt upprepande af de olyckliga händelser, hvarom vår historia i detta afseende vittnar skola kunna förhindras. Man har anmärkt, att det skulle vara förödmjukande för en Prins att stå i detta beroende till Konungen; men jag frågar om det beroende är af mindre förödmjukande beskaffenhet, att af It.St:r mottaga en nådegåfva; ty såsom sådant måste ett anslag anses, sora icke gifves för något förrättadt arbete. Jag tror derföre att en Prins, som älskar sitt fädernesland, icke skall finna det förödmjukande att mottaga sitt underhåll i enlighet med landets lagar.
Jag tillåter mig derföre icke att gå kommande Ständers granskning i förväg, och i detta ögonblick häröfver inlåta mig i djupare undersökning. Men det torde få förtjena uppmärksamhet, hurusom, med antagande, efter dessa åsigter, af silfvermynt för Rikets yttre, och couranta creditsedlar för Rikets inre rörelse, af hvilka det senare myntslaget sattes till det förra uti en väl afpassad relation, ljusnande utsigter och icke tvetydiga förhoppningar sig förete, att de olika meningar och skiljaktiga interessen, som uttalat sina önskningar uti Riks-Ståndens flerfalldiga anmärkningar mot Banco-Utskottets Betänkanden N:ris 6, 7 & 8, och som utan tvifvel uttrycka Nationens behof och tänkesätt i dessa vigtiga angelägenheter, blefvo nästan alla i sådant fall uppfyllda och tillfredsställda. Då skulle deras förväntan, som äska myntbestämningslagens verkställighet efter 128 sk. för Silfver-Riksdalern, gå i fullbordan inom viss tid, ty antingen skedde realisationen på sådan grund innan, eller sist under nästkommande Riksdag, i afvaktan af hvilken tidpunkt insättning och uttagning af silfver på depositräkning kunde vara penninge-egaren öppen. — Sedan ett serskildt courantmynt blifvit etablerad! för inre rörelsen, som icke derutur flydde i utländska handeln, mötte då mera intet hinder för Banken, att i första rummet fullgöra sin egen vexlingsskyldighet, och dädanefter icke bero Tior till Banco-U(slottets Utlåtande N:o 16. 49 bero af sina functioner hittills, att såsom National-Bank förlägga näringarne och dertill hålla ett visst sedelbelopp i rörelsen, som nu deremot kunde, utan mehn för industrien, inskränkas.