Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af det betydliga antal från hemman afsöndrade lägenheter, hvilka till en stor del tillkommit genom förpantningar för penningelån, befinnas ganska mångå, hvarmed icke blifvit i den ordning förfaret, som Kongl. Förordningen den 19 December 1827 föreskrifver. En stor del af sådana köpeathandlingar intagas dock vid Domstolarne i protokollet till den kraft och verkan lag förmår, hvarigenom allmogen anser dem för lagliga. Numera har dock allmogens uppmärksamhet blifvit starkare väckt än genom de tillförene häremot gjorda varningar, inot otillbörligheten af så beskaffad besittningsrätt, derigenom att vid försäljning af så beskaffade sönderstyckade hemman den nya ägaren icke godkänt den förra ägarens jordupplåtelse, utan genom instämning vid Ilärads-Rält frånvunnit dem deras besittningar. Med undantag af Kungsgårdarne finnas icke i Länet flera hemman tillhopa under samma namn eller vanliga större byar, utan endast, såsom här kallas, gårdar, hvaraf högst få öfverstiga 2 mantal. Byordningar äro här i allmänhet fastställda socknevis. Af i lotter klufna gårdar hafva de flesta undergått storskifte eller laga skifte. Mot det fordna enskiftet mötte den svårighet, att sorn de flesta gårdars egor äro betydligt kringspridda (de finnas t. ex. som hafva sina egor på 20 olika ställen och i 7 socknar). Så blefvo enskiften här på landet nästan icke annat än ett storskifte. Denna spridning af eger har äfven på många ställen lagt stora hinder i vägen för laga skiften, hvilket föra nied t en underdånig anhållan, som vunnit Eders Kongl. Mäj:ls Nådiga Stadfästelse, genom Nådigt Förordnande af den 9 Juni 22 1832, alt i detta Län laga skifte icke får äga rum, der storskifte föregått, så vida icke alla delägare i gården förena sig derom att det begära. Otvifvelakligt skulle det i framliden för hemmansägare och jordbruket i Länet vara högst fördelaktigt, oin en allmän ny indelning af gårdarnes egor kunde komma att äga runi.
Icke desto mindre stannade jag dock vid mitt gamla lefnadssätt utan att förändra det Allt eftersom åren gingo, tilltog också min återhållsamhet; ty under det att jag i min barndom i alla fall drack vin, när det var blandadt med vatten, så afskyr jag det nu värre än gift. » Han berättar vidare huru hans asketism en tid gick så långt, att han lät väga åt sig allting, både i mat och dryck. Han fortsätter vidare: » De affekter, som vexelvis regera mig, äro: glädje, sorg, fruktan, mod, trötthet, hurtighet, upphetsning,.kallsinnighet, allt eftersom de dåliga vätskorna sätta sig än i en, än i en annan del af kroppen. Så att när de sätta sig i närheten af hjertat, får jag lust att reformera och sätta mig upp emot hela verlden. Strax derefter när dessa dåliga vätskor förflytta sig till någon annan del, så kan ingen vara mera mild och foglig, än hvad jag är. » Man finner häraf, att Holberg ej tillägger sig några särdeles ovanliga egenskaper, och att han ej heller aktar för rof att skämta smått med den böjelse att reformera, som måste vara stark hos en person, hvilken i så många arbeten uppträdt som moralist. Men hos Holberg är detta ej ett bevis på indifferentism. Det ärsnarare en sund naturs förmåga, att se på allt, icke blott oförfaradt, utan äfven gladt. » Mitt humör är sådant », säger han på ett annat ställe, » att jag lusteligen alltid säger sanningens I dessa bref yttrar sig Holberg emellertid temligen obe-sväradt om åtskilliga frågor, der det väl kan löna sig att höra hans mening, icke blott af intresse att veta, hvad Holberg tänkte om dessa saker, utan lika mycket emedan det ger ett egendomligt ljus öfver alla tankar i menskligheten, när man finner, hur ofta de kommit fram i den mest olika form, innan de varit färdiga att accepteras och göras till dogmer. Det är en underlig sak detta. Det händer understundom, när man vill träffa en menniska, att man får knacka på hans dörr flera gånger, innan han öppnar.
BargareStändet fattat, eller Fråsteoch BorgareStänden förena sig med R. o. A.bör, i Utskottets tanka, fr agor ne härom blifva föremål för Förstärkta Stats-Utskottets handläggningj i hvilket afseende Utskottet får föreslå till omröstning af bemälte Utskott följande Propositioner: Co Den, sorn bifaller, att lönen för Justitioe-StatsMinistern , Taffélpenningarue inberäknade, bestämmes till 7000 R:dr, voterar Ja. Den det ej' vill, voterar JXcj. Betänkanden, N:o 297. 461 Vinner Nej; kommer serskild votering att anställas, huruvida samma lön bör blifva 75000 It:dr eller 8000 R:dr. 2:0 Den, som bifaller att lönen för Justi tiaeLStalsMinistern, TafFelpenningarne inberäknade, bestämmes till 7Öoo R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; fastställes samma lön jemte Taffelpenningar till 8000 R:dr. 3:o Den, som bifaller, att lönen för Ulrikes StatsMinistern TafFelpenningarne inberäknade, bestämmes till 8000 R:dr voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer serskild votering att anställas, huruvida samma lön bör blifva 85oo R:dr eller 9000 R:dr. 4:0 Den, som bifaller att lönen för Utrikes StatsMinistern med Taffelpenningar blir 85oo R:dr, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner N,ej; fastställes samma lön jemte Taffelpenningar till gooo R:dr. I händelse åter, i desse frågor att R. o. A. ensamt eller också H. PrästeStändet allena skulle finna godt alt öfvergå till det Beslut V. BorgareStåndet 462 Stats-Utskottets fattat; kommer votering att ske, rörande JustiticeStatsMinisterns lön, i förra fallet, efter en sådan proposition: 5:o
Den af Åtskilliga ofrälse Jordägare och Bruks-Jdkare wäckta frägan om delaktighet r denna Uepre8enration, har Utskottet funnit til grunden wara rättwis och billig; men dä nägot sätt til werkställigheten deraf annu icke blifwit med Z5o Den 2 Junii. med fullkomlig noggranhct upg jordt, och Ut stöttet, i saknad af nödiga uplysningar i detta ämne, icke kunnat något sadant i en hast upgöra, sä har Utskottet trott sig endast böra anmäla Hufwudfrägan til Riksens Högloft. Ständers bifall; äberopande sig lnvad en Ledamot af Utstottet i denna del omständligen til ct nu medföljande iUoroLoU anfört. Något widare yttrande öfwer ofwannamde lULmoriU-ilärer Utskottet nu icke hafwa nödigt at afgifwa. Swensta Folkets rättighet at genom Riksens etander sig sjelf beskatta, har af Utskottet blifwit sorgfälligt iakttagen. Det är denna sjelfbeckattnings-makt, som upratthatter och befäster National-^epresLnnwionen Dest tvärdande är följaktligen icke blott för Nationens wälsiand, utan äfwen för dest frihet af den yttersta wigt. Utstottet bär fuunit at Konungens Domsrätt borde utöfwas af en Konungens Högste Domstol, bwari Ledamöterne stulle blifwa ständige Embetsman och, för at wara sjelfständige, icke kunna af Konungen afsättas Denna högsta Domaremagt borde dock icke uprefas säsom en oombytelig Lorpoiaeion, til en Stat inom Staten.
Men hvad rätt hafva vi att tvifla, att sedan afvittringen är fullbordad, saken icke blir öfverlemnad åt Rikets Ständer. Det har således blott varit interims anstalter, hvilka hitintills blifvit företagne, och dessa hafva synts mig vara för provincen af en ganska stor fördel. Anmärkningen liar altså ingen billighet med sig. Friherre Rålambj Claes: Då Ridderskapet och Adeln snart sagt på förhand beslutat, hvad åtgärd med detta Memorial kommer att vidtagas, vore det kanske öfverflödigt, att yttra något om saken. Men jag tror mig dock böra säga några ord, åtminstone för att rättfärdiga ConstitutionsUtskottets åtgärder, som Friherre Ankarsvärd ånyo så oblidt anfallit. Utskottet har med sorgfällighet genomläst de högst vidlöftiga liandlingarne, rörande detta ärende; och jag kan försäkra, att få af StatsRådets Protocoller utmärka mera arbetsamhet och omsorg, mera nit och vård om Roteringsskyldiges bästa, at både Föredragande och Rådgifvare, är just desse handlingar, enligt hvad Utskottet vid deras granskning funnit. För öfrigt får jag, i anledning af Friherre Anckarswärds yttrande, erindra, att den vidtagne Rroterings-åtgärden är endast provisionel, och icke bestämmes till ståndande Rotering, förrän afviltringen i orterne blifvit afslutad. Den 17 Julii e. m. Friherre Anckarsvärd: Om mnn här ingått i något yttrande om ifrågavarande åtgärders nytta eller skadlighet, så hade kanske Herr Thams och Friherre Boyes anmärkningar varit på sitt ställe; men som frågan endast rörer, huruvida de Constitutionella forraerne blifvit behörigen iakttagne eller ej, så tror jag deras anförande ligga helt och hållet utom ämnet. Vill man erkänna och antaga den grundsats, att Indelningsverket kan provisoriskt behandlas, och sålunda kullkasta Grundlagens stadgande härom, så må det åtminstone skei Grundlagsenlig form.
åf förestående anslagsoch lånesumAnsia gLån. mor äro nedannämnda belopp tillstyrkta att utgå under år 1867, nemligen: Anslag. Ack. till Exp.-Utsk. den 5 Maj 1866, kl. 11 f. m. Memorial, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de statsbidrag, som under denna riksdag beviljas för väganläggningar och väg för b ättringar, hamnanläggningar, kanaler och andra vattenkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vattena f tappning s-f öretag. (R. A.) Då Rikets Ständer vid innevarande, likasom under hvar och en af de sedan år 1840 hållna riksdagar, torde komma att för vägars anläggning eller förbättring, hamnbyggnader samt kanaler, strömrensningar, sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag bevilja och till utgående från Riksgälds kontoret anvisa åtskilliga anslagsoch lånesummor, har Stats-Utskottet, i sammanhang med dess om dylika anslagsoch lånefrågor afgifna Utlåtande N:o 78, ansett sig böra, på sätt som vid föregående riksmöten skett, underställa Rikets Ständers pröfning och godkännande förslag till sådana allmänna bestämmelser och stadganden, som, jemte de vid ett eller annat statsbidrags beviljande föreskrifna särskilda vilkor, skola tillämpas i afseende å nämnda medels lyftning och användande, äfvensom beträffande återbetalningen, der sådan bör ega rum. Som erfarenheten ådagalagt, — hvad jemväl Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader i sitt afgifna generalförslag vitsordat, — att de af Rikets sednast församlade Ständer i detta hänseende antagna stadganden varit lämpliga och ändamålsenliga, har Utskottet funnit samma stadganden, hvilkas lydelse inhemtas af Stats-Utskottets vid sistförflutna riksdag afgifna Memorial N:o 142 samt 140 § i det för Riksgälds-kontoret gällande reglemente, icke påkalla någon annan ändring än i afseende å tiden, inom hvilken de arbetsföretag, för ^ hvilkas utförande allmänna medel under denna riksdag beviljas, böra vara påbörjade.
Detta Lazarett är, ehuru grundadt på fonder, tillkomne genom enskildes välgörenhet, en Statens inrättning, likasom Carolinska Institutet, och tomten är en Kronans tillhörighet. Nu har Lazaretts-Direktm begärt, att Lazarettet, såsom varande en Slaten tillhörig inrättning, mätte befrias från erläggande af denna afgift till Staten, och att tomten skulle till Serafimer-Lazarettet för alltid öfverlåtas, enär fråga upstått om utvidgande och förbättrande af tvätt-inrättningen. Utsk. har tillstyrkt, att R. St. uti aflåtande underd. skrifvelse till K. M. ville anhålla, det K. M. täcktes låta verkställa fullständig utredning i ämnet, samt derefter till R. St. afgifva den Nåd. Propos., hvartill förhållanderna kunna föranleda. Hvad skall en sådan utredning innebära? Då Kongl. Serafimer-Lazareltets Direkt, år 1837 hos K. M. gjorde framställning om erhållande af berörde tomt, infordrades öfver denna ansökning Ullåt:ri så väl af Sundhets-Colhm sorn, af Professorerne vid Carolinska Institutet för alt vinna uplysning, huruvida tomten kunde för denna sistnämnde inrättning i framliden blifva nödvändig, eller huruvida den kunde umbäras. Jag har i min hand den af Utsk. omnämnda K. M:s Nåd. resolution på berörde ansökning. Den är daterad den 20 Jari. 1837. I rubriken till denna resolution om förmäles: ”att platsen jemte derå upförda smedja vore för Carolinska Institutets behof umbärlig och derför hittills varit åt enskild man utarrenderad, samt icke eller för framliden syntes för Institutet ega annat värde, än genom den årliga inkomsten, hvarföre det vore för Institutet likgiltigt, antingen platsen till evärdelig ego eller endast för femtio år öfverlätes, så vida Institutet i båda fallen tryggades vid åtnjutandet af den påräknade erforderliga afkastningen. Då Institutet således medgifvit, att det vore för detsamma likgiltigt, antingen platsen öfverlätes för alllid, eller på viss tid, så torde derutinnan någon vidare utredning icke behöfvas.
Under hufvudrubriken caffe innehåller gällande taxa en underafdelning »brändtcaffesurrngat och alla till caffesurrogat användbara brända växter» med 4 sk. införselslull per Cikoricrot. skålpund; hvaremot Herr Murén föreslagit, att denna rubrik skulle erhålla lydelsen »brändt eller malet» med oförändrad tullsats, och att till caffesurrogat användbara brända växter deremot skulle upplagas såsom underafdelning vid artikeln »cikorierot» med följande redaktion »bränd, malen eller beredd och andra till caffesurrogat användbara brända växtdelar» samt åsättas 2 sk. införselsafgift per skålpund. Utskottet, som icke kan frånkänna den af Herr Murén föreslagna redaktionsförändring företrädet, men deremot befarar, att skiljaktiga lullsatser för brändt caffe och till caffesurrogat användbara brända växtdelar, möjligen skulle föranleda underslef och misstag vid tillämpningen, samt derföre anser enahanda tullsats böra för dessa artiklar bibehållas, tillstyrker Bih. lill R. St. Canel, canelknopp och cajsa lignea. Cantiller. Cautschuck. Cider. antagandet af den förändrade redaktion för arliklarne caffe och ci korierot, sorn taxeförslaget utvisar. I enlighet med Herr Marins motion föreslår Utskottet den riktigare redaktion för artikeln canel, som taxeförslaget inne håller. Den otvifvelaktigt ganska riktiga princip, att under vissa hufvudrubriker sammanföra de flera artiklar, hvilka utgöra produkter af samma yrke, är i allmänhet äfven i nu gällande tulltaxa genomförd. Härifrån utgöra dock gulddragareoch snörmakarearheten ett undantag, i det att dertill hänförliga arliklarne cantiller, pnilletter, fransar m. m. finnas under egna rubriker intagna på spridda ställen i taxan. Sådant föranleder emellertid öfverflödig vidlyftighet, och liar tillika vållat tullsatser, som väl kunna anses lämpliga för den del af artikeln, som utgör gulddragarearbete, men alltför höga för andra delar, hänförliga till snörmakarearheten, och tvärtom.
Och den som arbetade på styck slarfvade naturligtvis för att förr få sin betalning. Det är endast andel i vinsten som kan skapa goda, samvetsgranna och skickliga arbetare.» »Men om ingen vinst uppstår?» lät en ny invändning. »Då ha vi ju de mångfaldiga vinst-försäkringsbolagen som hålla oss skadeslösa till dess bättre förhållanden inträffa. Hvarför skulle vi i annat fall betala våra årliga afgifter till dem?» »Oxygen har fullkomligt rätt,» inföll Aromasia, »och om den saken är ju icke något tvifvel mer. Det skall endast vara en så ifrig anhängare af alt föråldradt, som vår vän skalden, hvilken kan komma och tala om arbetslön och tillfälligt arbetsbiträde. Det är redan fyra hundra år sedan detta afgjordes, och om de förskräckliga socialistkrigen på nittonhundratalet icke uträttade annat, gjorde de dock slut på många gamla fördomar inom nationalekonomien. Men nu har jag något annat att tala om. Som ni vet, har jag konsert i afton, en timme efter det dagens hufvudmåltid är slutad, men skola vi ej alla tre intaga måltiden till samman? Tillåta ni mig att vara värdinna? Jag bjuder er på Centralhotelet. Ni komma ju bägge två?» Oväderskarlen och idealisten tackade och lofvade att infinna sig på utsatt klockslag, hvarpå Aromasia förklarade sig vilja vara ensam för att bereda sig till aftonens konsert. Innan de bägge herrarne togo afsked, yttrade Oxygen: »Jag har också ett förslag, men som gäller morgondagen. Nu har jag stält i ordning så mycket regn för våra kunder, att jag tror mig kunna nytja min fridag i morgon »Ha ni alla sådana fridagar?» afbröt skalden. »Visst ha vi det,» svarade Oxygen med någon förvåning. »Vet ni icke det? Hvarje arbetare, vare sig inom det ena eller det andra yrket, vare sig föreståndare, uppfinnare eller utförare, har ju hvarje tionde dag fri. Det är bestämdt i lag, och ingen kan nekas att nytja sin fridag, men hvar och en har naturligtvis rätt att arbeta äfven på den dagen. I morgon är min ledighetsdag, och då ämnar jag icke arbeta. Jag vet att Aromasia som fri konstnärinna kan göra sig ledig, när henne behagar »
Jag anhåller likväl vördsamt i protocollet få nedlägga min reservation mot alla de Sex i Onsdags företagne voteringars resultat; samt jemväl i afseende på denna sista nu slutade angifva min öfvertygelse vara den, att då, enligt RegeringsFormens 6 §. fyra verkliga SlatsSecreterare böra tjenstgöra, och detta Embete aldrig 202 Den 20 September f. m. hurde vara vacant, samt enär på deras nit, drift och skicklighet egenteligen allt det angelägnaste i Statsbestyret beror, dessa eminente Embetsman böra under deras tjenstetid, utan afseende derå, alt i grund af laga förfall någon vicarierar, njuta lika med StatsRåden oafkortadt Sextusende R:dr i lön, mén hvaraf vid afskedstagande 2000 R:dr böra afgå; hvaremot jag icke i afseende på IlofCanzleren, och ännu mindre i afseende på JustitiaeCanzleren, i landets närvarande belägenhet och under en så qvalificerad administration som den nuvarande kan tillstyrka någon den ringaste tillökning på det, hvarmed desse sistnämde hittills synas så hederligen kunnat berga sig, och vara belåtne. För dem, likasom för pluraliteten af åtminstone de högre Embetsmännen , gäller, att de böra vänta på ökade inkomster, tills välmågan i landet blir större. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse!* till Kongl. Maj:t: N:o 173. Angående inköp af ICronoSkattehemmanet Holm i Norra Helsingland, för att till boställe för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvare!:; i samma ort användas. N:o 174* Angående anslag af medel Den i5 September f. m. ao3 till uppbyggande, iståndsältande och underhållande af å tsk il lige Länshäkten m. m. N:o 175. I anledning af verkstäld granskning utaf de till Allmänna Garnizons-Sjuk• husbyggnaden anslagna medels förvaltning.
När fartyget sedermera under vintern mellan åren 1833 och 1834 skulle förses med en ny ångpanna och underdånig hemställan gjordes, huruvida den efter Carlsunds method påbegynte, men med tillbehör icke fullbordade panna, eller en panna af vanlig eonstruetion skulle dervid användas, så och då vid de på Nådig befallning anställde undersökningar om den å bogseringsfartyget Götha Elf anbragle ångpanna, byggd efter Carlsunds constructionssätt, icke bestämdt kunnat utrönas, huruvida densamma ägde det företräde framför ångpannor af vanlig eonstruetion, att skäl kunde vara att å Post-Ångfartyget Motala, sorn begagnades i större farvatten och således ofta var utsatt för större och hög sjögång, använda en efter förstnämnde method förfärdigad panna samt härtill kom, att, om äfven erfarenheten tillförlitligen styrkt förmonerne af en dylik apparat, det dock, efter hvad kändt vore, syntes föga sannolikt, att densamma af koppar efter Carlsunds method, med hvars tillverkning för Post-Verkets räkning början vid Motala Verkstad blifvit gjord, kunde derstädes fullbordas inom den tid, vid hvars förlopp fartyget ovilkorligen för Post-Verket borde vara att påräkna, fann Eders Kongl. Majit lämpligast att ifrågavarande fartyg för den gången blef försedt med ångpanna af dittills vanlig eonstruetion, och gaf derom, under den g November i833, Nådig föreskrift. Det 33 — Det är otvifvelaktigt att om så väl det vid Motala Verkstad för Post-Verkets räkning byggde Ångfartyg, som den efter Carlsunds constructionssätt redan den 24 Februari 1829 derstädes beställda ångpanna hade blifvit färdige vid den i contracten derom utsatte tid eller åtminstone något före i83o års utgång, tillräckligt rådrum icke hade saknats att om berörde ångpannas användbarhet för fartyget anställa undersökning, hvilken, enligt hvad ofvan anfördt är, sedermera i brist af dertill disponibelt fartyg, icke kunnat äga rum.
R:dr; hvadan den i Riksgäldskontoret ännu innestående låncsumman likaledes utgör 640,000 R:dr; varande, före den sednast beviljade och verkställda utbetalningen, på stadgadt sätt styrkt, att. hela den, såsom vilkor för lånets erhållande, bestämda aktie-summan blifvit tecknad, samt att aktie-egarnes förbindelser i afseende på denna summas vederbörliga utgörande blifvit, för så vidt densamma icke redan vore för de tecknade aktierna till fullo erlagd, deponerade hos Kongl. Maj.is Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län. Slats-Ulskoltets Utlåtande M 39. 19 18:o. Angående uppkomna brister och besparingar & för slags-anslagen samt öfverskott å stats-inkomsterna. (Rev. ber. sidd. 64—65.) Då Riksgälds-kontoret numera fått från Kongl. Stals-kontoret emottaga ilen i Riksboksluts-kontoret, på grund af 1854 års rikshufvudbok, upprättade liqvid, angående de för sagde år Riksgälds-kontöret tillkommande öfverskott och besparingar, jemte bristerna i samma års förslags-anslag, har Utskottet, för att komplettera den af Revisorerue meddelade och nästföregångna 2:ne ar' omfattande uppgiften å enahanda öfverskott*, besparingars och bristers belopp, ansett sig böra här intaga ett, med bibehållande af samma uppställning, uppgjordt sammandrag af de summor, som i nämnde liqvid blifvit Riksgälds—kontoret godtgjorda eller till ersättning påförda. De å riks-slatens förslags-anslag för år 1854 uppstådda brister, för hvilka della veik, enligt gällande reglemente, fått sig ersättningsskyldighet ålagd, hafva utgjort .. r B:ko R:dr * 603,204: 22. 7. hvaremot de Riksgälds-kontoret tillerkända besparingarne å andra sådane anslag endast uppgått till » » 62,067: 2. 9.
Följaktligen skulle vestra stambanans längd komma all blifva omkring 47 mil och dess anläggnings-kostnad bestiga sig i rundt tal lill . Rdr 33,000,000, hvaraf den våglängd, utgörande något öfver 36 mil, som lör Statens räkning skulle anläggas, kummi! att kosta 20,000,000 R:dr eller ungefärligen 720,000 R:dr inden. Norra stambanan från Giresta till Upsala 2 mil, 16,820 fot, hvilken banas anläggning beräknats kosta R:dr 1,751,036, eller för milen 670,600 R:dr; från Upsala till Gefle 9 - 8,000 * dito dito n 6,299,734, eller för hvarje mil 681,000 R:dr. ___ Hela våglängden mellan Giresta och Gefle skulle således blifva 11J mil, samt kostnaden för denna stambanas anläggning komma att uppgå till R:dr 8,050,j70. Enligt denna väg skulle afståndet mellan Stockholm och Upsala blifva nära 8.) samt mellan Stockholm och Gelle ungefär 171 mil. Nordvestra stambanan från Svartå till^Norska gränsen, enligt banans uppmätning å provins-kartan 17J mil; varande medelbeloppet af anläggningskostnaden approximativt beräknadt till omkring 800,000 R:dr för hvarje md och således för hela banan till „ 14,200,000. Siats-Utskottets Utlåtande N:o 62. 7 Östra stambanan från Slockholm till Igelstad vid Södertelje ... 3 mil lor hvilken handels anläggning kostnaden beräknats lill R:dr 3,/98,253, eller till 1.285,141 R:dr för hvarje mil; derifrån till Katrineholm.