Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
389lo angående beviljadt anslag lill det af professoren, doktor N. Akerman i Stockholm inrättade Orthopediska Institut samt arfvode till bemälde professor (166). Hvad Rikets Ständer härom beslutit och anmält, har Kongl. Maj:t, under den 18 .rännäri 1841, vederbörande i nåder meddelat. Kyrkohemmanet! i Halland (159). Kongl. Majit, som under den 20 November 1843 förklarat Sig icke kunna Rikets Ständers önskan om en allmän undersökning härutinnan bifalla, har, vid förnyad underdånig föredragning den 18 April innevarande år af ett i berörde afseende framställdt underdånigt förslag, beslutit att nådig proposition i ämnet lill Rikets Ständer aflåta. 391-0 angående reglering af utgifterna å Riksstatens 5:te Hufvudlilel (172), Kongl. Majit, som i nåder antagit de af Rikets Ständer beslutade tillökningar och förändringar i anslagen å denna Hufvudtitel, förutom den derå vilkorligt uppförda ersättning för belöpande ränta å f. d. KansliStyrelsens handkassa, har, i nådiga bref af den 25 Januari och den 22 December 1841, StatsKonloret och öfrige vederbörande derom förständigat. 3»*:o äng ående reglering af utgifterna å Riksstatens Gite Ilufvudtilel (163). Hvad Rikets Ständer i afseende på regleringen af berörde Hufvudtitel beslutat, bar Kongl. Majit gillat och StalsKontoret samt öfrige vederbörande, under den 25 Januari 1841, till underdånig efterrättelse meddelat. Bil. till 21. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. 67 393^0 angående reglering af utgifterna under Riksstatens 10:de Hufvud litel (171).
Maj.t genom dest Befallningshafwande i Räder täcktes lara upmana Landets Jnnebygga» re at sa wäl Socknewis som Lanswis inrätta dessa Landthushällnings-Sällffap, eller sädana Hushäll» nings - Nämnder, som i Hushällnings«commltteens underdåniga Inlaga til Kongl. Maj:t af är 1793 blifwit förestagne. Hwilket alt genom detta krowcolls - Utdrag Riksens Högloft. Ständer wördsammeligen stulle underställas. 8upra. Lx krotocollo k. dltztrel. Up» ^)Härw!d war fogad Afffrift af Herr Nsnnsrr-ksms den 2i December rZoy hoS Högloft. Ridderskapet och Adeln uplD Förflag til inrättande af HushällsSallstapcr, hwilket i protokollet fyr samma dag finnes imtaget. ro84 Den 24 Mars. Uplästes all r§otmslii följande frän StatsUtffomt; Wördsamt ^lemoriLl' Sedan de kespeAivs Riks-Standen stadna! twä Ständ emot Ständ uti den wid Stars-Kegleringer, wackre Fraga, huruwida Lönerne och vexutst-weden för Hennes Maj:t.Enke-Drottningens Ofwerste - Marskalk och Öfwer - KammarHerre borde af Hennes Majus Underhalls-Lumma urga eller ock särskilt a Stat upföras: Och RiksStänden uti meddelte k-otoeolls^ Utdrag af d. 8, 9 och iz i denne manad bcflutir, at detta ärende ffulle af det förstarkca Stats-Utskottet, pa sätt Negerings-Formen uci 69 tz. förestrifwer, med Riksens Ständers rätt afgöras, sä har Srats-Utssottet, förstärkt lil 120 Ledamöter, i dag sammantradt, och detta Ärende ril afgörande företagit.
Det torde härvid först kunna antagas, att icke hela den nuv:de sedelstocken å 1-rdrs-sedlar, till belopp af 5^ millioner rdr, skulle komma att mot silfver invexlas, enär, vid 1-rdrs-sedlarnes indragning, 5-rdrs-sedlarne troligen mer än nu komme att uttagas, likasom att denna invexling endast småningom komme att gå för sig. Och derjemte bör ihågkommas, att de utländska lån, som mer än sannolikt vid denna riksdag komma att beslutas, skola blifva till betydligare belopp indragne i silfver, hvarigenom således den metalliska kassan vinner den tillökning, att efter 1-rdrs-sedlarnes indragning någon fara för bankens förmåga att inlösa sina öfriga sedlar icke kan förefinnas. H. III. 3 34 Den 4 Mars f. m. Härmed har jag nu således sökt vederlägga de mot den ifrågasatta sedel-indragningen förebragta skälen, och öfvergår nu till anförande af de skäl, som tala för densamma. Dessa skäl äro, enligt min uppfattning af frågan, så ofantligt öfvervägande, att skälen deremot kunna anses vara af en jemförelsevis högst underordnad vigt. Härvid kan då först anföras, att genom den sålunda i allmänna rörelsen ökade tillgången på hårdt mynt, alla enskilda banker kunde åläggas att med sådant mynt inlösa sina sedlar, hvarigenom ock dessa banker mer än hittills blefve intresserade uti att metalliska kassan vidmakthölles, samt tillika att rikets myntvärde upprätthölles. Men det vigtigaste och förnämsta skälet för 1-rdrs-sedlarnes indragning är naturligtvis den, genom silfvermynts begagnande i större mängd, allmänheten bibragta riktiga uppfattningen af hvad med mynt rätteligen bör förstås, nemi. den metalliska valutan och icke dennes representant, papperslappen.
S. D. Efter ånyo skedd föredragning bifölls Banko-utskottets sedan den 19 dennes på bordet hvilande utlåtande N:o 47, i anledning af de inom Riks-stånden gjorda anmärkningar vid Utskottets utlåtande N:o 24. S. D. Utaf nu åter föredragne, den 22 dennes bordlagde Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkanden: N:o 66, i anledning af väckt motion om förklaring af 10 och 14 §§ i tredje artikeln af Kongl. Maj:ts nådiga instruktion för skogsoch jägeri-staten i Riket den 16 Mars 1838; samt N:o 67, i anledning af väckt motion om utvidgad smidesrält inom Bergslagen, bifölls förstnämnda betänkande, hvaremot Ståndet lät vid hvad Utskottet i betänkandet N:o 67 tillstyrkt bero. Bih. till R. St. Från Höglofl. Riddeuskapet och Adei.n. S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets den 26 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 126, angående aflöningen för den hos Riks-stånden och Utskotten anställda betjening, blef delta memorial af Ridderskapet och Adeln bifallet, endast med undantag af förslaget rörande arfvodet samt hyresoch rese-ersättningen för sekreteraren hos Bondeståndet, hvaremot gjordes anmärkningar, sorn ansågos föranleda till återremiss. S. D.
Den grundsatts, som egentligen först vid i83o års Riksdag förmådde göra sig mera allmänt gällande, att nemligen fri och obehindrad utoch införsel af Silfver vore ett vigtigt medel till Realisationens betryggande, medförande äfven säkerhet uti hvarje enskilds beräkningar, såsom den pålitligaste och tilläfventyrs ende Regulator på Vexelkursen, har sålunda, genom erfarenheten, vunnit fullkomlig bekräftelse. C. Utmyntningen af Silfver och Guld samt Bankens förseende med Koppar-Skilj emynt. Till vinnande af fullkomlig visshet, alt, vid utmyntning af de nya Silfvermynt-slagen, Kongl. Förordningarne om Myntfoten af den a5 Junii 14 — i83o och den g Maji 1835, noggrant iakttagas, hafva Banco-Fullmägtige låtit, genom en Vetenskapsman, undersöka bruttovigten och halten af åtskillige från Kongl. Myntverket, vid olika tidpunkter, aflemnade nya Silfvermynt, nemligen: Hela Riksdalersstycken af i835 års utmyntning. Halfva „ „ 1831 „ „ Fjerdedels „ „ i834 „ „ Åltondedels „ i83a , , Sextondedels „ i835 , „ Den Vetenskapsman, åt hvilken detta uppdrag blifvit anförtrodt, har, efter anställde noggranna prof, anmält, såsom resultat deraf, att icke, i någon af de undersökte piecerne, halten af ädel metall understigit, utan något öfverstigit lägsta tillåtna halten, eller T^L:delar af vigten, under härvid gjord erinran, att Silfver och Guld alltid komme att sammanräknas och angifvas såsom Silfver, då myntet proberas på ”torra” vägen, genom drifning på kapell, hvilken proberings-method öfverallt, och således äfven på Kongl. Myntet, varit använd, tills för ett par år sedan, då, i stället, på Kongl. Myntet, antagits den säkrare proberingen på ”våta” vägen.
N.o 56.13 underdånighet hegard förklaring öfver Kongl. Majus Nådiga Rescript af den 22 Maji 1819, skingra alla tvifvelsmål om rätta förståndet deraf och, utan att vidröra den speciela förklaring, som blifvit gifven, genom Kongl, Majus Nådiga Bref till Katnmar-Collegium af den 29 Mars 1835, undanrödja dess verkan på förekommande frågor, i de fall, då positiv bevisning uti gamla gällande handlingar kan vinnas; men öfvertygad derom, att Kongl. Majtt med välbehag emottager de önskningar och råd, som af Rikets Ständer sjelfva yttras i en sak af sådan vigt, att den angår Statens eganderätt till en betydlig del af Halländska ProvinCens hemmantal och en menighets deraf beroende välfärd, har Justitia.Ombudsmannen ansett sin pligt vara, att, genom frågans framställande, ånyo bemöda* sig, att rättsbegreppet derom mätte fullständigt utredas och bestämmas. I sådant ändamål har Justitise - Ombudsmannen dels granskat de urkunder, å hvilka Kronans och Kyrkans ömsesidiga anspråk sig grunda, och dels rådfrågat sakkunnige män uti Hanmarks Lagstiftning och Cameral-Vettenskap för den tid, då Halland tilt Sverige afträddes; hvarefter, och under åberopande af alla de upplysningar och underrättelser, som vunnits i ämnet, och hvilka i ofvannämnde Redogö» reise (pag. 35—44J finnas upptagne, JuslitiaeOmbudsmannen , yttrat den mening, ’’att »nånga Kyrkohemman i Halland, såsom rätte - 14 Stats-,Lag-s.Allm,Besv.o,Oec..Utsk
Hade icke utländska varor blifvit inlurendrägade, så hade säkerligen Fabrikanterne hållit högre priser, tillverkat sämre varor, och beskattat oss ännu mera. I öfrigt är det ogrundadt att våra Fabriker ej kunna bestå utan införselförbud. I Gustaf III;» tid florerade våra SidenFabriker mera än nu, ehuru sådane varor, som de tillverkade, ej voro förbudne till införsel eller med mycket hög tull belagde. Fabrikanterne hafva utomdess de senare åren varit särskilt gynnade genom låga priser på nödvändighetsvaror. Ben 28 Junit e. mi IK19 Skall samma system som hittills fortfara, så mäste resteo af Nationen och i synnerhet jordbrukaren, som ej alla år gynnas med införselförbud eller hög tull och icke eller med tillåten utförsel blifva skattskyldig till Fabrikanter och en del Manufaeturister. Att våra Fabriker ändå ej florera, kommer icke af brist på införselförbud och på hög tull, utan mera af brist på tillräckliga peoninge-förlag i en tid, då våra få och betydliga Capitalister finna mer sin uträkning vid att hålla sina penningar i beredskap vid utmätnings-auctioner, eller till utlåning mot drygare villkor, än Näringsidkaren kan åstadkomma. I afseende på detaillerne af Utskottets Betänkande anhåller jag att få göra en och annan anmärkning. j:o Att Utskottet vid bestämmande af Tullens belopp ej gjort nog afseende på varornas volum eller omfång, och på förmågan, att controllera deras inoch utförande. Man har t. éx. föreslagit 15 procents Tull å infattade äkta perlors värde. Man kan i en ficka lurendreja in dem likså väl som oinfattade för mångå Tusende R:drs värde, och häldre än att betala så hög procent lärer man risqera ett sådant försök.
Det vore i min tanka högst olämpligt, att uppskjuta afgörandet af principerne, till dess sjelfva hevillningen blifvit bestämd. Det måtte undfallit mig, men är visserligen icke min tanka, att grunderne för det nya Tullsystemet icke böra införas uti den underdåniga skrifvelsen, som Ständerne i ämnet skola till Kongl. Maj:t expediera. Tvertom anser jag, att desse grunder böra lika fullständigt anföras nu, som det skedde vid 1823 års riksdag. Herr Lefren har ansett olämpligt, att å nyo framföra dessa grunder till Kongl. Maj:t, enär de icke uti sin helhet blifvit bifallne, men jag finnér det hvarken olämpligt eller sällsamt att Ständerne förnya en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t i ett ämne, som icke genast till alla delar blifvit antaget; och jag anser det i närvarande fall vara så mycket lämpligare, som man bör hoppas, att derigenom kunna vinna fullkomlig seger öfver de ännu qvarstående fördomarne i detta ämne. Örn det är Ridderskapels och Adelns öfvertygelse, att i stället för Prohibitif-systemet bör införas en lämplig skyddstull, a J2 Den 28 0 c t o b e r f. m. så är det till och nied Ståndets skyldighet, att framföra, denna öfvertygelse inför KonnngaThronen. I sjelfva hufvudsaken har Friherre Åkerhjelm så fullständigt bevisat nyttan af det nya systemet, att jag endast anser mig böra tillägga, att Kongl. Maj:ts till Ständernes utlåtande remitterade förslag, som Tullstyrelsen i frågan afgifvit, tjenat Utskottet till ledning vid afgifvande af förevarande förslag, å hvars nu föredragna första Grund jag förnyar min anhållan om proposition till bifall, Herr Ribbing, Arvid: Då 34 §• uti Riksdagsordningen innehåller att, ”Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, sammansatt af 48 Medlemmar, skall enligt 53 "och 89 §§.
N:o 22); hvaremot Hägvoräige Pr este-St ände t samt Hedervärda Bonde-Stdndet sig förenat om en så lydande redaction af nyssnämnde Lagrum: *’Går elden från svedjan in på e9’gen mark och åstadkommer sådan våda, 12 £iag~samtAllin.liisv.o.Oec. Utsk.FörslN:o 64- ”att, till dess dampande, folk från granngår”darne måste uppbådas, böie 100 Daler; ”gifve ock dessutom fullt skadestånd, då ’’annor af elden lidi t.” Vid detta förhållande, och med stöd at Riksdags-Ordningens 75 § , hafva Utskotten ansett sig böra vördsamt hemställa: om icke Hög v or dige Preste Siandet och Hedervärda Bonde - Staude t skulle finna skäligt, att till den af Utskotten föreslagna samt af Högloflige Ridderskapet och Adeln och Välloflige Borgare-Ståndet godkända redaction af ofvanberörde Lagrum destohellre accedera, som, i händelse deri af förstnämnde 2:ne Riks-Stånd beslutna redactionen såsom gällande antoges. den följd kunde inträffa , att , när elden går från svedjan in på egarens egen mark, han, å eria sidan, icke sällan kan finnas osäker i sitt omdöme, huruvida, till farans afvändande , folk ifrån granngårdarne behöfva uppbådas eller icke, samt han, å den andra, och i ändamål ali undgå de böter, hvartill han, genom er, sådan uppbådning, visste sig vara förfallen , kunde föranledas alt så länge uppskjuta med anlitandet af grannarnes hjelp, till dess all hjelp komme för sent. Rörande grunderne för Allmänningarnes delning hafva , enligt de ankomne Protocolls - Utdragen , Högloflige Ridderskapet hag-samtAllm.Hesv.o.Qtc.Utsk. Försl.No 64. 13 och Adeln samt Hogvårdige Preste-Stdndet bifallit Utskottens förslag (pag. 28 , Bet.
Husdjur, om bestämmande af ansvar för deras vanvård eller misshandling. I. R. 293. II. B. 338. A. 505. IV. U. 235. A. 334. Husesyner å prestebol i Helsingland, om besvär öfver Underrätts utslag deröfver. Se Besvär. Husmansskatten i Bohuslän, om upphörande af. III. IV. E. 3. Huss, Olof Mauritz af, yttrande. I. 343. Hven, angående dagsverksskyldigheten å nämnde ö. VII. B. 354. A. 395. X. U. 458. A. 484. E. 607. Ilvitfeltska Stipendii-inrättningen, angående tillstånd för åboerne å åtskilliga dertill hörande hemman, att förvärfva sig eganderätt till desamma. Se Aboer. Hypotheksföreningar, om Kongl, stadfästelse å. III. B. 12. A. 25. Hällstugor vid kyrkorna, om förbud mot anläggande af. II. B. 323. A. 328. Hård, framlidne Statsrådet, angående pension åt. Se Pension. Häradsfängelse, angående byggande och underhåll af. Se Prestgård. ( 75 ) Häradsskrifvare, om skyldighet för, att debitera, uppbära och redovisa brandstodsmedel. Se Brandstodsmedel. Häradsskrifvaren i Calix fögderi, om utgående till fulla beloppet af det honom tillagda löneanslag. Se Löneanslag. Harkla, om upphäfvande af förbudet emot fiskande med. Se Fiskande. Hästafveln, om statsanslag till en i Wermland bildad förening för dess förädling. I. R. 399. III, B. 387. Se vidare StatsUlskot tets betänkande N:o 39. Hästar, som vid ruslhållsregementena under krig gå förlorade, angående ersättniug af. Se Ersättning. Hästvacanceafgiften, angående dess fortsatta eiläggande af de rustande vid Andra Lifgrenadierregemente! och Westgötharegementet. lil. B. 93, 157. A. 229.
M: ts Bfh: de deruppå genom utslag den 8 november 1875 sig utlåtit, att alldenstund ej allenast vid omförmälda sammanträde i Skellefteå sockenstuga blifvit upplyst, att bark från sågtimmer dels stannade i vattendraget och dels lade sig å strän dema och på ängame åstadkomme skada * äfvensom att fångsten af lax och annan fisk i elfven på senare åren betydligt minskats, utan ock fiskeriintendenten på anförda skäl ansett förbud emot flottning af obarkadt timmer inom Vesterbottens län vara af be-hofvet påkalladt och böra tillämpas, så framt icke fiskerierna der skulle allt mer och mer undergräfvas och frukterna i högst väsentlig mån förminskas af de åtgärder till fiskeriernas upphjelpande, som under de sista åren blifvit vidtagna; för den skull och som skogsstyrelsen, jemte förklarande att hufvudfrågan i förevarande mål syntes röra kostnaden för verkställande af barkningen, ansett densamma • icke medföra någon afsevärd skada i afseende å timrets beskaffenhet och dessutom underlätta virkesutdrifningen och minska svårigheten att särskilja timret efter sågverkens olika timmermärken, samt i detta afseende för öfrigt förekomme, att sågtimmer, som under de senare åren flottats så väl i vattendrag uti flera andra län, som ock i Vesterbottens län inom Wilhelmina och Dorothea socknar samt att i Lögdeå och Leduå vattendrag, från hvilka timret nedkommer till Hyngelsböle, Olofsfors ’ och Rundvikens särskilda sågverk, varit barkadt, emedan sådant befunnits fördelaktigt inverka på timrets beskaffenhet och underlätta flottningen; alltså och emedan vid ofvanberörda år 1870 hållna sammanträden i särskilda delar af länet de menliga följderna för fiske i allmänhet af obarkadt virkes flottande blifvit af fiskeidkame framhållna och de vid Skellefteå elf belägna hemman blifvit för fiske skattlagda, pröfvade K. M: ts Bfh: de, som an-såge barkningen kunna åstadkommas för 14 ä 20 öre per tim
Herr LanokMarskalken inlemnal följande reservarion i afseende pä Ridderstapet och Adelns öfwer detta amne fattade beslut, hwilken reservation uppchsies, sä lydande Ledd af min öfwertygelse om Fäderneslandets sanna nytta, och desi werkliga behof af trycktrihet, får jag list P,ococoi!et anföra, att jag icke lör min de! kan bifalla Högloft Coiistiturions - Ntftokteks förftag i de siesta delar, ja mycket mindre» som jag anser rakt stridande emot Grundlagens helgd i 8i, 82 och 8 ? §- 8-, att denna Ri sdag besluta öf ve de delar i C nsti ulions-lsttskottels betänkande, som blifwit framst lklbtc i anledning af Kongl. Majfts denne Riksdag gifne Näbiga Proposition. Och fann Ridderjkapet och Adeln det denna förklaring bo''oe i densia dagens P vtocoll intagas. Hans Ercellence Herr Grefwe Ruutti, Lric, ups-laste lil P 0 oc litt söljanoe anförande: Jag haoe lö modit alt mid Pwtocostets justerande för d a 26 srstledne Junii, Herr Friherre ftacola L^stcilstrom kulte begapa Herr Landt-March alrens v Högloft Ridderskapes och Adelns tillstånd, att a 0 ,ö de P^owcoil fä uttaga hmad som derutinnan emot Hrr Lanvr-Marstalken finnes an-, föroi. Men som sädank icke ftjedk; tär jag kill Herr Landt - M n staiken och Högloft. Ridderffapet och Amu hemställa, om icke 52 Z. as Riksdags» Den 3 Julli. ? Ordningen och zy z. of Riddarhus-Ordningen samt 3 mom. af gg z. j samma Ordning, böra göras gällande wid detta tillfälle.
Jag fordrar blott att orepresenterade medborgare vinna representationsrätt, att öfverläggningar inom Stånd upphöra, och att valrätten afväges rättvist emellan de större och mindre samhällsintressena. Det nu hvilande representationsförslaget kommer, såsom jag hoppas, att snart undergå förkastelsedomen. Det återstår dä för 1844 års Const.Utsk. att uppställa ett nytt. Uppmärksamheten är spänd och fordringarne äro allvarliga på de män, som af folkets ombud emoltagit ett så vigtigt förtroende. Min innerliga, men varma bön till dem är den, att de, efter att hafva pröfvat hvarandras stridskrafter, nu måtte, såsom gamla kämpar, räcka hvarandra handen lill gemensamma eniga bemödanden för sitt stora fosterländska mål. Måtte de, med bortvisande från ömse sidor af hvarje öfverdrifvet anspråk, broderligen understödja hvarandra, till befrämjande af den stora tvistefrågans lyckliga lösning! Mätte de, genom en sådan sanningens seger öfver partiintressen och småsinne, göra sina namn dyrbara för samtid och framlid, så sant som de stå sina härvarande och hemmavarande landsmän till svars för sitt ”anförtrodda fögderi”! Gr. Frölich David; Den åsigt har af åtskilliga talare redan här blifvit uttalad, att, som nu icke vore fråga om något annat resultat af discussionen, än en votering med ja och nej, så vore det icke behöfligt att uttrycka mera än sina egna subjectiva motiver för det votum, man slutligen kommer att afgifva. Denna sats kan visserligen vara ganska riktig, om det vore för sista 56 Den 28 Augusti. gången, sora fråga om representationssättets förändring här skulle väckas. Sådant kan icke blifva händelsen; tv antingen detta förslag hifnlles eller afsläs, kommer dock frågan derom genast åter. I denna Stat, såsom allestädes, framstå oupphörligen nya förhållanden, som framkalla den, och derföre torde det vara vigtigt, innan man afgifver sina egna speciella motiver och röstar ja eller nej, att de grundsatser, som vid ett så afgörande tillfälle yttras och mest framstå, någorlunda blifva skärskådade och uppskattas till sitt egentliga värde.
Skrifvelsej N;o 1] 5. 357 för det manskap, som af staden åtnjuter inqvartering uti densamma tillhöriga lius, jemväl tillhandahålla stadgad servis in natura, deruti äfven vid och lysning inbegripas. I betraktande häraf och ehuru E. K. M:s ifrågavarande nådiga beslut är byggdt på bokstafliga innehållet af inqvarterings-ordningens 15 §, jemförd med den 17 §, hvarigenom det icke är städerna förunnadt att, i stället för servis in natura, utgifva endast ersättning till det i 14 § för servis-kostnaden bestämda belopp i annan händelse, än då manskap antingen är i kronans hus boende eller åtnjuter inqvartering i kontant af statsmedlen, hafva likväl, då 16 § uti inqvarterings-ordningen uttryckligen innehåller, att något utöfver hvad i 14 § stadgas icke må, under hvilken förevändning som helst, kunna af stad fordras, Rikets Ständer ansett, att misstag om författningens rätta förstånd och mening, vid jemförelse emellan dessa serskilda §§, lätteligen kan uppkomma och att förtydligande deraf således bör ske, hvarjemte Rikets Ständer härvid ej eller kunnat undgå att fästa uppmärksamhet derå, att alla öfriga rikets städer, för hvilka berörda inqvarterings-ordning gäller, äro från en sådan tunga, som den här ofvan anmärkta, befriade, ocb att Götheborg ensamt genom E. K. M:s förenämnda nådiga förklaring ansetts skyldig att densamma draga.
Men hwarhelst ett sorl förnams, dit ilade skaror af bewäpnade. Slutligen skedde arresteringar, och sabelhugg utdelades. Då upphofwos wilda skri. Nu återkommo kejsaren och general-guvernören, båda på en gång, och begåfwo sig till ett fönster. Jag såg furst Lwoff blekna, som ett lik, wid den syn som här mötte hans blickar. Äfwen kejsaren tycktes blifwa bestört. ”Lyda eller dö!” röt herrskaren: ”Ingen nåd för upproriska!” Derwid ljungade han en förkrossande blick på sin slaf och wände honom ryggen. Den förkrossade general-guvernören slog sig häftigt för bröstet, bet ihop tänderna och ilade ned, omgifwen af sina adjutanters skara. Jag tog min dotter under armen, och tillika med en mängd borgare och civila skyndade wi att lemna slottet. Då wi kommo ut på Lejonbacken, skrällde redan gewärssalvor. Folket war i handgemäng med militären. En hastig windfläkt sopade en massa af krutrök öfwer bron och inswepte taflan öfwer densamma i ett ljusblått flor. Efter några ögonblicks öfwerläggning beslöt jag, då jag fann det omöjligt att komma öfwer bron, att försöka smyga mig ned till Myntgatan och der söka en båt för att öfwerfara strömmen. Men med förskräckelse såg jag just öfwer Mynttorget en massa Ryskt kavalleri framstorma. Skriande gaf folket rum för densamma och trängdes åt båda sidor. Men stränga order hade blifwit gifna och sabelhugg utdelades i förbifarten, så att, der den ridande skaran brutit fram, sårade och döende upphäfde hemska skrän. Men äfwen hämden och förbittringen blandade sina wilda stämmor bland jemmer-ropen. Mellan de sårade och öfwer-ridna reste sig mången som blottade en knif, en huggare eller pistol. Det syntes, att folkmassan war försedd med hemliga wapen.