Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När frågan var om olika definitioner, och att åstadkomma en mer eller mindre fullkomlig, erinrade jag om tvänne saker, som dertill höra, och min afsigt var alt visa huru svårt det skulle falla sig, att, under en sådan deliberation, som delilia, improvisera en definition fullkomligt efter allas mening, och innefattande allt livad en sådan borde innefatta. Sedait jag visat detta, bade jag således hoppats, eller åtminstone önskat, att undanrödja alla förslag till dylika, hvilka jag föresåg nödvändigt måste blifva mer eller mindre ofullkomliga. Jag hemtade deraf anledning att lorena mig med dem, som, på grund af hvad jag citerat, att den närvarande definitionen, under en lång utöfning, icke medfört skadliga följder eller misstydningar, tillstyrkt att bibehålla dem. Hans Exceltence Herr drefven oek Ijandt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den gjorda anmärkningen: att den i nuvarande TryckfrihetsFörordning befintliga redaction af ifrågavarande moment af 2 §:n måtte bibehållas, men här utgå, samt i stället flyttas till slutet af 4 § 4 morn. i Constitutions-Utskottets förslag; böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka till Utskottet öfverlemna». Ropades Ja. 5,9 II. |3 Den 29 Januari! f. m. Herr Cederschjöld: Jag får blott hemställa, 0111 icke första punkten, eller deli 111- tionen på ordet skrift, må utelemnas, såsom alllför orimlig; och att man kunde börja med: periodisk skrift. Grefve Frölich: Sådant anser jag falla af sig sjelf då Utskottet gjort det i sitt förslag, och ingen framställt den anmärkning, att första punkten borde återinföras.
För min del kan jag dock icke antaga sjelfva påståendet äga grund såsom regel, enär det llän fores till de under sistförfiutne a5 uren födde; utan har jag tvärtom flere anledningar, hemtade jemväl från erfarenheten vid Bevärings-mönstringarne, att anse detsamma oriktigt. Men undantag från delta omdöme måste jag likväl medgifva, dels för de lyckligtvis ännu sällsporde fall då ungdomen, dageligen och öfverflödigt nyttjar bränvin, dels ock för den ofvanomförmälte yngre population, som, tillkommen efter i Backstugor och inhyses bosatte hjonelag, blifvit uppfödd under fattigdom och brist, ehuru jag tror alt dennes svaghet icke kan tillskrifvas någon potatoes-växtens skadeliga verkan såsom födoämne, utan faslhällre föräldrarnes felslagne beräkning att häraf subsistera, derigenom nöd samt economiskt och fysiskt förfall flerestädes blifvit följden. — Här, såsom i andre Rikets Landskap, förhåller det sig eljest så, att 8 Bergsoch Skogs-trakternes inbyggare äro i allmänhet resligare och starkare än Slättbyggdernes: visse delar af Kinds, Marks, Åhs och Byllebygds Härader bebos i synnerhet af en storväxt folkstam, som ililand annat lemnar goda Soldater. Folkets lynne och bildning måste, uti ett Län af så betydlig storlek, och der naturen antyder så olika föremål för verksamheten, framte många skiljaktigheter. Öfverallt är likväl laglydnad ett utmärkande drag; och äfvenså träffas allestädes spår af det sunda förstånd, den öppna redlighet och den fosterlandskänsla, som alltid utmärkt Svenska allmogen. Ungdomens bildning i allmänhet, fortgående såsom af ålder under Prästerskapets allmänna tillsyn och Föräldrars närmare ledning, med tillhjelp merendels af mindre bildade personer, som utan annan kallelse än egna behofvet, egna sig dertill, bär visserligen stämpeln af tillfällighet och kan icke vara annat än ofullkomlig; men ungdomens sedlighet, djupt rolad uti national-lynnet och befästad af Religions-undervisningen, synes vara på en högre ståndpunkt.
Men jag förordar icke missbruk. På kvinnokongressen f örekom of ta exponenter för denna nppstyltade talarekonst, framdrif ven P skolorna alltifdm dess nedersta klasser och uppöfvad i denna massa kvinnoklubba.r, Iivilka upptaga så mycket af kvinnans tid i Amerika. Deras föredrag kunna innehhlla ganska mycket beaktansvardt, men egentliga klammen bestir i dessa små fyrverkeripjeser, som uppsändas till åhösasnes förnöjelse, för att frammana applhder, något som ocksk vanligen lyckas, ty hela amerikanska nationen tyckes vara mycket lätt road och ger ocksh genast sitt bifall tillkänna - ofta vid smii roligheter, som vi svenskar sannerligen ej s k d e gifva den beniimningen. E n öfvertygelse, soin visst icke vm ny för mig, men som vann i styrka och fasthet af hvad jag skp och hörde vid kviniiokongressen, &amp; r i kort sammanfattning denna: mil vart arbete i kvinnosaken icke endast blif va en strä Evan att framhäf r c kuiiinaas M t t, att tilltvinga kvinnan makt genom nedsättande af det manliga slaktet, men daremot att förena män och k v i n n o ~ i det gemensamma arbetet, att bringa harmoni emellan dem, att bevisa att deras ietressen äro pk det narinaste förenade, att hvad som göres för den ena hälft en af människosläktet äfven ar till nytta för den andrz, a t t de goda egenskaperna hos den ena äfven äro goda hos den andra. Ty hvilken kvinna skiille ej bliEva ädlare och större om hon hade nggot af mannens mod och kraft, hvilken man skulle ej blifva lyckligare och till mera hjiilp för mansk1ighei; en om han hade något af de kvinliga egenskaperna: talamod, mildhet och ömhet? Ju förr man och kvinna lära sig att inse detta, ju större vinst för hela människosläktet. Ju förr detta arbete för allas höjande genom alla blir en verklighet, ja lyckligare m a ri skatta oss. Några intryek &amp; &amp; n afrikanska hem.
M. underdånigst anhålla, att den nya Eva^gcdii-boken icke måtte till begagnande utfärdas förr, än efter nästa Riksdag, och att förslaget dertill, sedan det blifvit vederbörligen granskadt och fulläridadt bör vara genom (rycket utgifvet mipst ett år derförut, samt sluteligen, att, enär bokens antagande blifver faststäldt, då i Nåder malte vidtagas samma utvägar,- sorn vid den nya Psalm-bokens antagande, att Evangelii-boken äfven hålles allmänheten tillhanda för möjligast lindriga pris. Ridderskapet och Adeln har dessutom förenat sig med Preste-Ståndet uti den undeidåniga önskan, att det nu aflemnade förslag, jemte dervid i Ståndet gjorde anmärkningar, meddelas den af E. K. M. i Nåder förordriade Cammittée, till ytterligare rättelsers vinnande, samt för allmän granskning blifva öppet till och med nästa års siar,’ på det ett arbete af så vigtigt innehåll måtte erhålla ali den fullkomlighet,-som kan upphinnas innan detsamma till £. K. Mits Nådiga pröfning sluteligen hemställes. För öfrigt och då så mycken •vigt blifvit lagd derpå, att den nya Bibel-öfversättningens antagande bör föregå Evangelii-bokens, hafva desse Stånd ansett Riksens Ständer böra beledsaga den underdåniga Skrifvelsen med en lika underdånig anhållan, att detta verk måtte befordras till sin fulländning Inom möjligast Underdåniga Skrifvtlser. fcorrta tit!, som med ett så vigtigt arbetes nog. grana utförande star att förena. Borgareoch Bonde-Stånden åter hafva, utan att ingå uti någon af de öfriga hit hörande‘omständigheter, ansett, att en ny Bibel-öfversättning bör föregå den nya Evangelii-bokens antagande. Då således arne
Och om det redan är tvifvelaktigt, huruvida de endast på reallinien fullständiga läroverken motsvara någon orts behof, så synes alldeles obestridligt, att ett sådant läroverk åtminstone icke tillfredsställer den här ifrågavarande ortens. Långt heldre skulle Hudiksvall kunna nöja sig med ett blott på latin-linien fullständigt. Faran för läroverkets fortfarande bestånd såsom ett högre, i händelse man icke på något sätt sökte gå det stora flertalets af lärjungar önskan och behof till mötes att erhålla fullständig undervisning i klassiska språk, förutsågs också redan på förhand af de med ortens förhållanden mera förtrogne, hvarföre genast vid läroverkets utvidgning till högre real-läroverk hösten 1858 en stor mängd af stadens och ortens innevånare ingingo till Kongl. Maj:t med underdånig ansökan, att läroverket, mot förbindelse för staden och orten att under en tid af sex år på egen bekostnad aflöna en extra lärare, måtte få utvidga sin verksamhet derhän, att fullständig undervisning meddelades äfven på den klassiska sidan. Kongl. Maj:t synes ock till fullo hafva godkänt betydelsen af de i den underdåniga ansökan framlagda skäl, enär genom nådiga Brefvet af den 16 Juni 1859 till Domkapitlet i Upsala förordnades, att undervisningen inom de tvänne högsta klasserna vid läroverket från början af då nästkommande läseår och tillsvidare skulle omfatta äfven de ämnen, som tillhöra den klassiska bildningen. Rättigheten till en sådan utvidgad verksamhet hvarigenom Hudiksvalls läroverk erhållit en exceptionel ställning i jemförelse med andra blott på real-linien fullständiga, har nu varit oafbrutet begagnad från och med höstterminen 1859. Huru behöflig och anlitad densamma varit, torde till fullo vara ådagalagdt genom de här ofvan anförda sifferuppgifter, hvilka omfatta just de år, som sedan dess förflutit. Det af sex års erfarenhet bevittnade behofvet, bör vara tillräckligt för att göra undantaget till regel. De olägenheter, som äro förenade med nuvarande undantagsställning, och bland hvilka blott må nämnas lärjungarnes på latin-linien försändande Bill. till K. St.
Kneckfeoch Båtsmanshållet kan icke upphöra, utan upphäfvande af Indelningsverket. Tabellerne N:ris io, ii och 12 hafva derföre blifvit uppgjorda, den första, upptagande Arméens närvarande personal och aflöning, den andra, förslag till Organisation af en National-Armée, hvars personal utgör 308,079 man, den tredje, förslag till Arméens aflöning och passevolance. Tabellen N:o i3 innehåller uppgift på Civile Embetsmännens personal och aflöning, dervid, i brist på nödige handlingar, Städernas tjenstemän, hvilka böra på Rikets Stat öfverflyttas, icke linnas upptagne. Tolagen med flere Statsbidrag, afstådde till Städerne, ökar närvarande Statsbidragssumma vida utöfver hvad till Städernes Embetsmäns löner erfordras; beloppet är för mig okändt. Tabellen N:o 14, såsom *) Af Prästerskapets Boställen skulle, emöt den föreslagna Staten Tal). N:o 9, endast 3 mantal för hvarje Gall bibehållas och det öfriga judragus, samt enligt Tab. W:o i4 användas. a8 STut-Calcul, upptager nuvarande och föreslagna Slats-utgifter, utom de på Tabellen N:o 5 uppförde Statsbidrag till diverse Verk, 977,q55 R:dr 20 sk. 5 r:'st, hvilka ej äro i slut-calculen, Tabellen ]N:o 14» upptagne, emedan en del deraf försvinner, såsom redan beräknad i hufvud titlar, andra böra på hufvudtitel uppföras, andra åter med tillvarelsen af verket upphöra, utan att åter ingå i Slats-regleringen, såsom till exempel, Passevolance-medlen 264,210 R:dr 2 sk. 4 r:st* åro inbegripne i förslaget till 3:dje Hufvud-Titeln. De förändringar i Grundlagarne, hvilka, om förslaget antages, blifva nödvändiga, ar öfverflödigt att uppräkna.
Den io September f. ra. 67 Sedan förre Åboen Jöns Ingemarsson på Fjerdedels Kyrkohemmanet N:o 2 Skie Jöns Arfvidsgård, afstått gårdsbruket till Sonen Jöns Jönsson, och Pastor i församlingen, såsom Indelningshafvare, redan försett benämnde Dräng med Städjobref; altså antages äfven härmed honom Jöns Jönsson å Harplinge Kyrkas vägnar till rätter åbo på berörde Hemmansdel att uti Tjugu år nyttja, bruka och bebo, så vida han årligen och i rätter tid afbördar sig alla utskylder, som Hemmansdelen rörer, så till Kongl. Maj:t och Kronan som Ett Lispund Smörränta till Kyrkan samt Hus, Åker, Äng, Diken och Gärdesgårdar laglikmätigt vårdar och sköter: Kommandes äfven Jöns Jönsson, att efter Sockenstämmo-Protocollet af den 11 Julii 1802 till Kyrkan uti städja erlägga Fem R:dr, som härå quitterandes varder förr än det, som giltigt anses. Harplinge den 6 Julii i8o3. J. B. Wallberg. Ofvanutsatte StädjeSumma Fem R:dr i R:g:smynt har Jöns Jönsson riktigt betalt och till KyrkoCassan i dag inlemnat, som quitteras. Harplinge den 8 Julii i8o3. A. Wallmark. Att förestående Afskrift är lika lydande med Originalet, intygar Ex officio Pehr Heson Ström. 4i H. B* 68 Den 10 September f. m. Afskrift af Afskrift. Upvist vid 1806 års Mantalsskrifning d. Oct. i8o5 oell behörigen annoterat, betygar A. Halldin. Såsom KjTkohemmansåboen Pehr Olsson på Fjerdedels Hemmanet Lindesgård N:o i uti Steninge Socken anmält sin åstundan vara, att, emot vissa sig betingade undantagsvilkor, på sin höga ålderdom från gårdsbruket blif va endtledigadt, så bar likmätigt Författningarne berörde
N:o 66, med föreslående af ett tillägg i 1 §. 5. mom. Tryckfrihetslagen. S. D. Återremitterades Statsoch Bevillnings-Utskottens den 21 sistlidne November på bordet lagda Betänkaude N:o 80, i anledning af åtskilliga motioner, angående föränd rädt löningssätt för Domare samt expeditions-lösens och Chartae-Sigillatas-Contoirets upphörande. S. D. Då nu ånyo föredrogs Lag-Uiskoitets den 21 sistlidne November på bordet lagde Memorial N:o 151, medförslag till sammanjemkning af de inom Riks-Stånden fattade skiljagtiga beslut, vid förehafvande af Utskottets genom Betänkandet N:o 66 och Utlåtandet N:o 126 framställda förslag, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 1 Capitlet 2 §. Slraff-Baiken och Kongl. Brefvet den 25 September 1777, antog Ridderskapet och Adeln den till Ståndet gjorda inbjudning, i följd hvaraf den föreslagna voterings-propositionen ansågs förfalla. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets den 21 sisth November på bordet lagde Betänkanden: N:o 152, i anledning af väckta motioner om ändring af 8 Capitlet Handels-Balken och upphäfvande af Kongl. Förordningen den 1 October 1752, angående straffets skärpande för mälare, som med origtigt mätande beti ädes. N:o 153, i anledning af väckt motion om bestämmandet af rätt domstol för upptagandet af åtal emot Öfver-Ståthållaren för fel i embetel. N:o 154, i anledning af väckt motion om behof vet af åtskilliga föreskrifter, rörande Polisgöromålens ordnande i Stockholm. N:o 155, i anledning af väckt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enligt hvilka ledamöter i Krigs-Rätt dömmas till ansvar för felagtiga domslut. Bih. till R. St.
I de delar förändringar ej här ofvan, uppå anförda j-skäl, tillstyrkta blifvit, hafva Utskotten vördsamt skolat åberopa och till R. II. St:rs bifall å nyo anmäla, ej mindre deras under N:o 53 deri ii Juli delta år afgifna Betänkande med dervid fogade förslag till Reglemente för den nya DykeriJnrättningen, än det af Utskottens beredning författade och Herr Friherre Cedcrstrums då afgifna Reservation åtföljande project till Bolags-reglor, hvilket sistnämnda, af Utskotten nu mera gilladt, är afsedt att af Kongl. Majit , i form af Nådig Kungörelse, med inbjudning till Actie-teckning allmänheten meddelas; och hafva, i öfverensstämmelse med hvad här ofvan, i fråga örn berörde Actietecknings verkställande, tillstyrkt blifvit, Utskotten skolat föreslå följande förändrade redaction af Bolags-reglornas 5.§. 2. Moment; ”Om deremot vid Subscriptions-tidens slut ”Actie-teckningen ej uppgår till det derföre bestämda minimi-belopp i5o,ooo ”R:dr, och alltså antagas måste att de er"budna vilkortm ansetts icke kunna med Statssamt Allm. Bcsv. o. Öec.-Vtsh. Uti. ''Bolagets fordel och bestånd förenas, hat* ”Förvaltningen af Sjö-ärendena att så”dant hos Kongl. Maj:t i underdånighet ”anmäla, med uppgifvande derjemte af ”de orsaker, hvilka, i Förvaltningens talida, Utgöra hindel* fÖi* Actie-teckningens ”framgång, då Kongl. Majit efter pröfning och undanrödjande af sådana hin”der, meddelar Dess Nådiga föreskrift om ”Öppnandet af en ny och lika allmän Ac”tie-teckriing.
M. att uppgöra förslag till ett Öfverhus; af en annan, att en committé' horde utses för att uppgöra ett sådant förslag. Reg.F. och Riksd.Ordn. föreskrifva, huru allm. ärender skola behandlas. R. St:s Utsk. äro de committeer, som å R. St:s vägnar skola bereda riksdagsmål, och 84 § Reg.F. visar, huru särskildt med grundlagsfrågors behandling skall förfaras, nemi. att, då Constit.Utsk. icke funnit skäl att gilla och till R. St:s pröfning öfverlemna något förslag till förändring eller förklaring af grundlagarna, som Utsk. afen riksdagsman emottagit, Utsk. är skyldigt, om förslagets författare det yrkar, att meddela honom sitt yttrande deröf - I 35a T) c n ii Octolicr e. m. ■ver, med tillstånd att detsamma jemte förslaget genom tryck allmänt göra. I alla andra mål ingå Utskms yttranden till Stånden, som deröfver äga besluta, ehvad Utsk:n utlåtit sig med tilleller afstyrkande af motionen. Jag har slutat och ämnar icke vidare deltaga uti discussionen. Gr. Horn, Claes Fredr.: Flera värda ledamöter hafva under åberopande af grundlagsstadganden sökt förebygga discussion i ämnet. Den siste värde ledamoten har flera gånger utmärkt sig på denna bana. Jag skall derföre utbedja mig att först i största korthet få söka vederlägga de skäl, man härför anfört. Hufvudsakligen har man fästat sig dervid, att grundlagsförslag icke få från Stånden remitteras till Constit.Utsk. Det är icke fråga om någon sådan remiss för det närvar., utan frågan är, huruvida fl. o. Åd. kan yttra en gemensam tanke öfver ett ämne, sorn Constit.- Utsk. framställt till debatt. Det må ingen kunna neka, att, enligt det Constit Utskrs mentor., som af Hr Gr. o. Landtm, är föredraget, Öfverläggningsämnet är representationsförändring.
Inte skulle de skiljas g&amp; dzt M r slittat. Då, fru Lind kom ner p&amp; gatan igen vandrade hon litet modstulen hem&amp; men plötsligt greps hon af en ingifvelse, vande om, och tog viigen nedat Skeppsbron. Man kunde inte veta hvad den der herr kundekvist knnde taga sig till. Hen hade velat g % till hennes man p&amp; kontoret, rflle förstils helst tala med honom ensam, och det var inte sagdt att hau faste sig vid Bfverenskommelsen att g&amp; hem till dem. I alla fall ' nr det blst att Bengt var beredd. Hon triiffade honom i det innersta kontorsrummet, upptagen af den angenäma sysselsättningen att frukostera p&amp; en portion kyckling och en halfbutelj vin. Om det nu vas datta. bestyr, som satte honom i godt humör, eller det bara var ett allmiint Ifittsinne, som besjälade honom, # r s v h t att afgöra, men han upptog underr8ttelsea om sin hustrus misslyckade mission med en nästan opassande munterhet, som gjorde henne rigtigt förargad. Hon hade dA aldrig nAgot allvar med sig! Det så,g ut att vara honom likgiltigt, om han fick tak öfver hufvudet eller ej. " Hvsd skall jag saga honom ifall lian komnier hit dag, fragade han. " Ska vi inte ge trettonhundra? 3 e t blir bras:! 25 kronor mer i kvartalet. " " Det ar mycket far mycket! " " Ja, dA ger vi det inte, eftersom du inte vill. ' 9 Det knackade pA dörren och kontorspojken animalde att n %gon ville tals med .grosshandlarn. Han torkade sig om ltipparne med serveten, lade den ifrå,n sig och gick ut. Fru Lind spratt till. Innan dörren sttingdes hade hon hört den frlmmandes röst. Det var ingen annan an herr Lundekrist. Hur hade han kommit hit s % fort? Han miste vara sardeles angellgen! Det kunde inte hjalpas, hon miste lyssns vid dörren. " Frun ba.r val redan telefonerat? " Jaså, han var radd för henne. Hon srniilog för sig sjillf.
Län samt Städerne Borås och Ulricehamn medgifne rättighet till Gårdfarihandel#■ idkande, Vällofiige Borgare-Ståndet har till Oeconomie-TJtskottets behandling remitterat Iva af Herr G.' U. Hallgren och Herr N. E. Justel ia tili Ståndet uti detta ämne ingifne memorial, jemte deraf föranledde yttranden af åtskiMige bland Ståndets Ledamöter, Efter framställning af de missbruk, som förmenas följa gårdfarihandel!! i spåren, såsom utländska luxvarors spridande bland allmogen, utprång!ing af giftiga substancer, förnämligast arsenik m. m., samt den skadliga in vei kan på sedligheten och helsolillståndet i allmänhet, sorn deraf skall härflyta, medelst utbredande af lättsinnighet och praktlystnad, jemt* LagSamt Allm. Besv. och Ocean, Utsk, Betänkande IV;o 14, smittosamma sjukdomar, hafva Motionairerne yrkat, alt den allmogen i Marks, Weden»,’ Bollebygds, Ås, Gäseneds, Kinds och Red e.v.ägs Härader jamt städerne Borås ock Ulricehamn medgifne rättighet till gårdfarihandel idkande måtte i »Ilo upphäfvas. I ämnet hafva inom Vä 11 o fl. Borgare-Ståndet sig yttrat : j:o Herr Rydn, hvilken icke kunnat inse, att gårdfarihandel!! grundar sig på privilegier, utan skillt den bestå endast i u toft ande af den rättighet, sorn hvarje Svensk medborgare eger, alt fritt afyttra sina slöjdealsler. Om missbruk egde rum, borde de förekomma^ men skäl borde deraf icke hemt®s att qväfva industrien i en landsort, hvilken deraf vinner sin utkomst.
Det kan ock med skäl ifrågasättas hvartill den formalitet skulle tjena, att en tjugofem-årig qvinna som ville sjelf utöfva giftomannarätten, först skulle ingifva en skrift till Domstol, deruti hon förklarade sig myndig, — fastän hon kanske i öfrigt icke ville sjelf utöfva myndigheten, en myndighet af föga vigt i en tidpunkt, då qvinnan i allt läll omedelbart derpå ej vidare deraf vore i behof. Jag vågar derföre mot Utskottets betänkande anmäla min reservation, i det jag vördsamt till Rikets Ständers bepröfvande framställer följande förslag till förordning, angående rätt för ogift qvinna att vid viss ålder sjelf utöfva giftomannarätten. Med ändring af hvad i lag och särskilda författningar finnes stadgadt angående giftomannarätt, lörordnas som följer: 8 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 26. Ogift qvinna, som fyllt tjugufem är, ege sjelf utöfva den rätt, som hennes giftoman eljest enligt lag tillkommit; dock att om sådan mö äfven gäller hvad om enka i 6:te kap. 2 § Giftermåls-Balken stadgadt är.» af Herr Thollander: »Ehuru jag, lika med hvad Utskottet i detta betänkande yttrar, anser att för de inom representationen uttalade åsigter, om nyttan och nödvändigheten af en lagförändring uti ifrågavarande hänseende, Utskottets derifrån skiljaktiga tanke måste vika, kan dock denna skyldighet icke sträcka sig derhän, att Utskottet bör föreslå ett lagstadgande, som ej står tillsamman med grunderna för lagstiftningen i öfrigt rörande samma ämne. Det principvidriga uti att göra ogift qvirinus rätt att oinskränkt förfoga om sin hand, beroende af hennes rätt att sjelf vårda sina ekonomiska angelägenheter, är af flere andre reservanter tillräckligen ådagalagdt, och jag får derföre instämma i det förslag, Herr Staaff uti sin reservation framställt.» Herr Domprosten Knös har begärt få antecknadt alt lian ej i detta ärende deltagit. Stockholm, tryckt iios Sam.
Det år ock visserligen ett olika förhållande, om en person på ett gästabud eller i ett gladt lag, förtär något för mycket, eller om lian, stadd i göromål, på offentliga ställen och allmänna vågar, öfverlastar sig, och genom Den 3 Jttlii t. nu Si genom en så beskaffad faderlig jurisdiction hade påföljderne bäst kunnat efter dessa olika förhållanden lämpas ; men sedan den strängare Författningen emot dryckenskap en gång är vidtagen, och då det är gifvet, att hvarje förändring deraf skulle anses såsom en nödig befunnen mildring, hemställer jag, huruvida det kan vara riktigt och lämpeligt företaga en sådan förändring, förr än man i förbättrade uppfostrings-anstalter och allmännare moralisk bildning hos menigheten vinner det stöd för sedligheten, hvarigenom straff-lagens värn mot osedlighetens utbrott blifver mera umbärligt. Då dessutom det nya Lagförslaget är nära färdigt, och detta innehåller, att HäradsRätterne skola blifva permanente, i hvilket fall förbrytelser af ifrågavarande art kunde utan olägenhet ifrån Konungens Befallningshafvande till TingsRätternes afdömande hänskjutas, tror jag för min del att med all förändring, äfven i afseende på rättegångs-sättet i dylika mål, skäligen kunde tills vidare anstå. De olägenheter man föreställt sig af fyllerimålens behandling hos Konungens Befallningshafvande, utgöras förnämligast af de ofta långväga resor, som den tilltalade och vittnena nödgas göra till Residenset. Dessa kunna till en stor del undvikas, om Konungens Befallningshafvande, på sätt de äro berättigade, låta uti fylleri-mål afhöra vittnena vid Domstol. Oakså Ridd, a, Ad, Pr. VI. Band. 6. 83 Den 2 Julii e, m. tror jag, att sådane mål sällan förekomma i de mera glest bebodde provinserne. Der äga större folksamlingar icke ofta rum; och till de aflägsne hyddorne sträcka sig sällan Fiscaleriies forskningar.