Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag väckte Motion, grundades min deruti yttrade tanka på en af mig ansedd felaktighet i vår StatsFörfattning, som nedsätter StatsSecreterarnes befattning under hvad den verkeligen borde vara. Äfven den omständigheten, att sådane Embetsmån, mot bokstafliga föreskriften i RegeringsFormen, under flere år icke funnits på ordinarie Stat, gaf mig anledning att uttänka ett medel att häruti åstadkomma rättelse; och jsg trodde att man igenom ökadl Löneanslag skul - 183 Be» 5 Juli i c. m. le kunna corrigera, hvad som uti Constifufionen vöre i detta fall förfelat. Emedlertid, och på den grund Herr von Hartmansdorff anfört, aft en sådan löneförhöjning möjligen kunde medföra ett motsatt resultat, och fördröja den tillemade nya organisationen en invändning den jag finner ganska betänklig och värd mycket afseende, vill jag ej vidare envisas om antagandet af mitt förslag, och medgifver, att jag må hända förhastat mig i min framställning; men om Herr von Hartmansdorff nyssnämnda anmärkning är grundad, synes det mig, att man ej bör inskränka sig blott till att icke bevilja högre löneanslag, utan snarare betydligen minska de Föredragandes arfvoden, för att såmedelst fortskynda den nya organisationen. Det torde dock ursäktas mig, att min framställningvarit för tidig, ty då jag gjorde den, var Särskilta Utskottet ännu icke formeradt, och man kunde då icke hoppas det goda resultat: en fncir förändring af Styrel/elverken, hvilken detta Utskotts tillvaro nu låter oss förvänta. Herr Grefven och handt Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Utlåtande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återförvisas. Ropades Ja och Nej. Friherre Björ n/j erna, Magnus: Då ett särskilt
Ståndet lät dervid bero. S. D. Sedan Ståndet nu fattat sitt beslut, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 92 och 221, företog Ståndet ånyo pröfningen at 21 punkten 2:dra voterings-propositionen i Stats-Utskottets memorial N:o 301, med förslag lill sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af skiljagtiga beslut, angående stats-regleringen, hvilken vid memorialets föredragning i öfrigt den 16 September sisth uppskjöts; och blef denna voteringsproposition, i fråga om aflönings-anslagen till gardes-regementena, af Ståndet bifallen. S. 1). f. och e. m. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets följande memorial : N:o 50, angående underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes complettera Stats-Rådet. Sedan H. Id. Erkebiskopen och Talmannen förklarat, alt lian funné sig, förhindrad att framställa Proposition på bifall, att denna hans åsigt, genom votering af Ståndets pluralitet blifvit godkänd, biet memorialet ajslaget. JV:o 53, med Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphörande af Konungens tvenne röster i Högsta Domstolen. Ståndet förklarade, på grund af 81 §. Regerings-Formen, att det ville: öfver Högstberörde Nådiga Proposition å nästföljande Riksdag besluta. N:o 54, med utlåtande öfver Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagtbrk la ringars utfärdande af Högsta Domstolen. Antogs såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. N:o 55, angående ändring af Regerings-Formens 16 §., införande af en ny 17 §. samt ändrad ordnings-numer å nuvarande 17 och 18 §§.
Alltså återstod mig blott att tacka för gåfvorna och profva de dyrbara stolarne, sedan jag af försiktighet ställt vårt lilla förmaksbord under kronan, på det hon ej skulle fördärfva någon af oss. På nyåret erhöll jag räkningarna och lyckades 29 efter många bekymmer och sömnlösa nätter betala dem, utan att behöfva blifva kräfd, och så nändes jag ej säga Emma ett ord om denna sak. Nästa julafton erhöll jag ett stort förmaksbord och en präktig brysselmatta; Emma gjorde mig då uppmärksam på vår skyldighet att göra en större bjudning, i stället för att blott då och då ha några få vänner hos oss. Jag minnes ej mera, i hvilken ordning jag hvarje julafton på detta icke anonyma sätt erhållit alla de saker, som nu belamra vår våning och som i fjol våras gjorde en flyttning till en naturnödvändighet, ifall allt samman skulle inrymmas i vår bostad. Under de första sex åren hade jag trott mig böra själf öfverraska Emma med en eller annan prydnad eller möbel till rummen, ty jag tänkte att detta skulle bli mig billigare än de julklappar hon förärade mig, men hvarje julafton hade hon ändå funderat ut något åt mig som var rent — öfverraskande. Jag knogade och sträfvade, så att jag alltjämt förmådde tiga och betala, ty jag hyste nu det säkra hopp, att när alla rummen blefvo så öfverfyllda af större och mindre föremål, att vi nödgades bedja dessa om tillå- telse att röra oss bland dem, så skulle Emmas öfversvallande ömhet för mig taga en mindre skräpande form. Men när hon så började flytta undan de första julklapparne, ljuskronan och de två emmorna, och gaf mig en modernare upplaga däraf, då stegrade sig min fasa för julaftonen till ett gudlöst hat till alla julklappar, ett hat som hvarje år stiger allt högre och högre, ju djupare solen sjunker, och beröfvar mig mången natts hvila och sömn. Ty jag har svurit vid alla mina anonyma ungkarlsrökmössor, att om jag så skall arbeta, tills jag stupar under oket, skola mina bekomna julklappar varda betalda innan januari månads utgång, ty jag vill ha glädje af lifvet åtminstone under månaderna februari, mars och så vidare till juli, då julklappsspökena åter börja förfölja mig.
I hemmet skall ungdomen vänjas vid enkelhet och måttlighet, anspråkslöshet och plikttroget arbete. Och af en ungdom, som fått Men om nu så är, att lefnadströttheten eller pessimismen är PROFESSOR OSCAR MONTELIUS. FRIHERRE A. att betrakta som en EFTER OLJEFÄRGSPORTRÄTT AF HANS SCHADOW. frukt, om ock en maskstungen, af vår civilisation, så hvad är dylika vanor, är det anledning att hoppas, att väl att göra? De maskstungna frukterna den större procenten skall stå stark i de freväxa j u på samma träd som de friska, och stelser till motsatta vanor, som möta den ute icke kunna vi för de förras skull, förstöra i lifvet, och endast en liten bråkdel falla offer för de sjukdomsfrön, som tiden är så full af. hela trädet? Ä r det dessutom icke lika omöjMen det finns ännu något annat, som hemmet ligt att hejda ett ondt, hvilket sammanhänger bör beflita sig om, för att med hopp om frammed en högre kultur, som det är att mota en gång kunna strida mot tidens pessimistiska ström i hafvet? ^ kynne och dana ett lefnadsfriskt släkte. Så » En liten tufva kan stjälpa ett stort lass, » länge ungdom är ungdom, begär den sin del säger ordspråket, och det ligger i detta ordaf lifvets fröjder. Det gäller blott att rikta språk något särskildt tröstande för dem, som smaken åt rätta hållet, så att i stället för vilja arbeta mot ett ondt, som blifvit ett samKL. 61 47. ALLVILLKOR. STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. de nöjen, som följas i spåren af förslappning, veklighet och lifsleda, de unga välja sådana, som skänka vederkvickelse och förnyade krafter. Smaken för sådana nöjen som skapa » traette msend » nttränges bäst, ja, jag vore färdig att påstå, att den uttränges endast och allenast medels smaken för rena och oskyldiga nöjen.
Majit, Rikets Stånders: — N:o 2.57. angående val af en Ledamot i Hemliga Utskottet. XXI. 65. — N:o 258. angående förskott å anslag till bedrifvande af befästningsarbetena vid Carlsborg och i Stockholms skärgård. XXI. 65. — N:o 25g. angående transport af Kronans manskap. XXI. 82. jNio 260. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposi tion angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är 0111 lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen. XXI. i53. — N:o 261. i anledning af Kongl. Majits nådiga proposi tion angående lagtima Piiksdagars återkomst hvart tredje år, samt oin föremålen för urtima Riksdagar. XXL i53. JV:o 262. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposi tion angående ändring i tog § Regeringsformen och 80 § Riksdagsordningen. XXI. 155. — JN:o 263. angående öfverenskommelsers tillvägabringande i och för beredande af långtägt å hafsstränderua, äfven för dervid icke belägna hemman. XXI. 449- — N:o 264. angående extra-anslag till befrämjande af göromålens gång inom KammarCollegiuin. XXI. 4^o. — N:o 265. i anledning af väckt fråga om en löneersättning för en Häradshöfding i Wermland. XXL 45°* — N:o 266. angående gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar. XXI. 541. — N:o 267. angående bestämmande af dag för Riksdagens slut. XXII. 45. — Kto 268. med förklaring i fråga om den för de sex äldste Professorerne vid båda Universiteten beviljade lönetillökning. XXII. 45.
Axel, den 26 November väckta motion, angående upphörande af det s. k. bevillnings-afdraget; 2:o. Friherre Creutz s, Ste/fan, denna dag väckta motion, angående beskattning af titlar, m. m.; 5:o. Friherre Relibinders, Fredrik Wilhelm, denna dag väckta motion, angående bestämmande af en utförsel-premie för inom landet tillverkadt bränvin, m. m.; 4:o. Densammes denna dag väckta motion, angående särskild stämpling af de tidningar, hvari intagas annonser om utländska lotterier, m. m.; 5:o. Grefve Hamiltons, Malcolm Wathier, denna dag väckta motion, angående upphäfvande af export-tull å ved; 6:o. Friherre Silfverschiölds, Carl Otto, denna dag väckta motion, angående beviljandet af s. k. drawback vid utförsel af bränvin; samt 7:o. Herr von Köchs, Nils Samuel, denna dag väckta motion, om borttagande af export-tull på kopparmalm. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet: \ :o. Herr af Robsahms, Carl Reinhold, denna dag väckta motion, om Privatbankernas indragning vid deras nuvarande oktrojers slut, m. m.; och 2:o. Friherre Ribbings, Conrad, denna dag väckta motion, om anskaffande af ett bättre slags papper för Bankens sedelmynt än det nuvarande. Prot.-Uldrag den i Decmber i859. 103 S. D. Remitterades lill Lag-Utskottet: l:o. Herr Palmcrantzs, Johan Mauritz, denna dag väckta motion, om förbud emot elg—jagt, rn. m.; 2:o. Densammes denna dag väckta motion, om inrättande af Förlikningsdomstolar; 3:o.
R:dr 1,279: i5. 1. 1828 , — 5o7: 22. 8. och 1820 — 58o: — —- C Directionerne vid Banco-Discont-Verket i Stockholm samt Götheborgs Låne-Contoir hafva, efter det vederbörlige Revisioner öfver förvaltningen och Räkenskapcrne föregått, erhållit fullständig decharge för åren 1828 och 1829. Äfven för Malmö Låne-Contoir har, i afseende på 1828 års förvaltning, den af Discont-Revisorerne tillstyrkte decharge blifvit af BancoFullmägtige meddelad. Sedan Revision öfver förvaltningen och Räkenskaperne vid sistnämnde Låne-Contoir för året 1829 blifvit, genom Fyra utsedde Ledamöter af RiksStånden och en å Bankens vägnar vald Revisor, den 1 sisth Martii företagen och den 16 i samma månad fulländad, har Berättelse i anledning deraf blifvit Banco-Fuilmägtige meddelad, jemte det vid förrättningen haline Prolocoll, utvisande att Revisorerne väl funnit anledning till några i Protocollet och Berättelsen intagne anmäikningar, som lill vinnande af lättelse för framtiden anmäldes, men beslutat meddela Direetionen decharge för den tid som varit deras granskning underkastad, hvilken decharge, af Revisorerne undertecknad, de genom serskild skrifvelse öfverlemna! till Baneo-Fulimägliges stadfästelse. Banco-Fullmägtige erhöllo kort derefter, genom en Skrifvelse från Malmö Låne-Conloirs Direction af den 3o Martii, underrättelse att Kamereraren vid Låne-Contoiret, Fält-Kamereraren E. P.
Elevskolan har stundom varit god nog, oftare dålig, åter höjts till en bättre ståndpunkt, till och med bättre än någonsin förr, men dermed är icke allt hjelpt för inöfningén. Elevskolan skall göra de unga mottagliga för den instruktion som, sedan de antagits såsom skådespelare, bör icke i skolan, utan på teatern meddelas dem vid inöfningén af hvarje stycke, och derför inpräglar skolan åtskilliga allmänna lärdomar, hvilka utgöra grunden for skådespelskonsten, men sjelfva denna konst behöfver, i synnerhet under utöfvarens första år * vid scenen, ytterligare handledning för hvarje särskildt fall. Detta har på sin höjd någon enda gång iakttagits, men, åtminstone sedan lång tid tillbaka, icke varit såsom en oeftergiflig fordran stadgadt. Fråga någon af de yngre skådespelarne, huru det tillgår vid styckenas * inöfvande, och ni skall få höra, att alldeles ingen instruktion gifves, utanatt linge hr A. och unga fröken B. få taga sig fram bäst de kunna. Ofta taga de sig icke fram alls. De stå stilla, så vida de icke gå baklänges och glömma till och med de - allmänna grunder de lärt i elevskolan. Detta är bedröfligt och afhjelpes ingalunda med att den närmaste ledningen af scenen anförtros åt en intendentskådespelare som måste tänka på sina egna roller i främsta rummet.- Hvad kunna de unga göra? Ingenting annat än att så godt sig göra låter studera de äldres spelsätt och gifva akt på hvad kritiken har att om det sättet förmäla. Detta kan aldrig vara tillräckligt, men det vore dock en hjelp, om de äldres spel alltid vore mönstergilt eller om kritiken icke vore så ofantligt artig och nöjde sig med de allra lenaste anmärkningar, då det gifves grundade skäl att taga i med hårdhandskarne. Att kritiken går till väga på det sättet af verklig aktning för konstnären och i öfvertygelse om att framställningen af det sköna är något alldeles för-bannadt kinkigt, derom kan man vara Öfvertygad; men litet mera rent språk kunde dock icke skada, äfven om en och annan mycket aktningsvärd konstnär skulle deraf känna sig sårad för tillfället. Jag ämnar här icke inlåta mig på något försök till en detaljkritik, men vill taga ett exempel bland många.
D e n uppslås p å en smord stenhäll eller plåt, och så s n a r t den svaln a t så pass mycket, att m a n kan h a n d - tera massan, börjar m a n bearbeta densamma. Ö n s k a r m a n kulör, sparas litet i kokkärlet och nå- got rödt bläckpulver tillsättes därtill. Rengöring af sidentyger. F ö r att göra sidenklädningar näckfria och såsom nya igen tillvägagår m a n på följande sätt. T r e stora skalade råa potatisar rifvas, öfverhällas med ' / a liter k o k a n d e vatten och få sedan stå att svalna en k v a r t. D ä r p å silar m a n denn a vätska j ä m t e kaflet genom en handduk, tillsätter ' lz liter vinsprit och rör allt väl tillsammans. E CEL I X C S I. S I O K. - T 35 ö r e s t. st. H r r SpeccriT handl. Allm. ^ C a c a o, HAMBURg. F. r a b a t t. Vinbolaget Brages efterträdare. [26971 § a e d k e ' s Cacao är damernas favoritdryck och användes numera allmänt i alla finare familjer. Erhålles endast hos de större Specerihandelsfirmorna. Profver sändas franko. i parti och minut. L ä k a r e r å d. Maria 20 år. Mi. Sjutlonåring. E. Beror väl sannolikt på dåliga eller illa skötta t ä n d e r; vänd er därför till t a n d l ä k a r e. Preciösa. V ä n d er t. e x. H. a. D:r — d. F r å g o r. S v a r. till » Positivspelarens son » är Marie Sophie Schwartz. Q. v. C. Den ödesdigra frågan med dess svar af A g n e s Stevens. Franska [1736] lektioner konversationscirklar. sockenKj dagar k l. 3 — 4 e. m. V a s a g.
Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Julii 1834- N:o 6g. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Julii 1834. Pieste-Ståndet den 17 Borgare-Slåndet den 17 — Bonde-Ståndet den 22 \ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangående afvittringarne inom Herjeådalen. (Statsoch Oecon.-Utsk. N:o 2.) S. A. K. Inom Riks-Stånden har motion blifvit väckt, att, då uti Rikets Norra Län fortgående afvittringar hade till föremål alt gagna hvarje Pro - 94 Expedit iöns-Utskottets Förslag (ill und. Skrifvelse JST-0 6j. ▼ince serskildt, samt befrämja jordbrukets förkofran, men Herjeådalen, beläget bland snöbetäckta fjell samt på en betydlig höjd af flere tusen fot öfver hafsytan, vöre af en svag och för jordbruket högst otacksam jordraon, hvadan boskapsskötsel utgjorde ortens hufvudsakligaste och enda näring, och hvars bedrifvande icke skulle medgifva, att inbyggarnes arbetsstyrka användes vid afvittringar eller andra sysselsättningar, och det således skulle vara tvifvelaktigt, huruvida de förmoner, afvittringarne kunde medföra för berörde landsort, uppvägde de olägenheter och kostnader, som vid verkställigheten deraf uppslodo, afvittringsförrättningarne inom nämnde Province måtte, om ej alldeles upphöra, åtminstone under några år och intill dess för deras fortgång inträffade mera gynnande omständigheter inställas.
Jag skulle derföre anse nödigt, att man på detta förhållande fästade afseende, då fråga blir att realisera Magazinslnrättnin» gens byggnader, f)e byggnader , som redan äro inrättade till Spannemåls-Magaziner, borde man söka att a 1 yttra till personer eller till bolag , sorn äga intresse uti att använda dem för samma ändamål, om än liqviden derigenom skulle försenas. De Magaziner, som Kronan behåller, men hvaraf somlige hädanefter blott komma att till en del fyllas, borde sålunda inrättas, att euskilta , vare sig köpare eller säljare, der kunde göra upplag. Genom anläggande af torkinrättningar bredvid dem, skulle de snart bli af större gagnelighet. Om till exempel i Jönköping, Venersborg, Götheborg och de Skånska hamnarna, dylika Nederlags-MagaSkiner funnos , der producenter eller uppköpare kunde få större spannemålsposter torkade och upplagde, så kunde desse Den 3 September j. m. 145 desse poster sedan både assecureras och belånas , till stor lättnad för handeln* Jag anhåller att på dessa omständigheter få fästa Utskottets uppmärksamhet, och hemställer tillika, om det icke, i stället för att tillsätta en egen Utrédnings-Directiön, vore bättre att låta Verket utreda sig sjelf, och blott ställa alltsammans under Stats-Contorets öfverinseende. Herr Lefrén, ffohan Pehr: Grefve von Schwerin har sagt, att domen är fälld öfver Magazinslnrättningen. Jag erkänner, att jag ej förstår denna sak , och vill deifÖre icke inlåta mig i hufvudfrågan ; men måste utgå från samma förutsättning sorn Utskotten , att nemligen Inrättningen i degs närvarande skick måste upphörs. Jag förenar mig dock med Grefve von Schwerin deruti , att det år nödvändigt varsamt gå till väga med Magazinshusens afyttraode.
Det är den store glassliparens beryktade ord: Non iudere non lugere sed intelligere. Det var Jacobsens stora uppgift att lära, att vi böra icke begabba, icke begråta, men begripa våra medmenniskor. Du ljuger, Cassius, och du ljuger också du, Åsinius, om I påstån, att det finnes någon literär mission, som är skönare.Från. Af Volontaire. Stora teatern har innevarande spelår just icke öfveransträngt sig med nyheter. Och af goda skäl. Det har ju visat sig att man bittert fått ångra allt för obetänksamt upptagna lyriska arbeten. Man har icke varit rätt säker på allmänhetens smak. Délibes finessfulla och spirituella » Jean de Nivelle » t ex. På den operan kostades ej obetydligt utan resultat och likväl var utförandet i allmänhet ganska förmånligt Gounods » Philémon och Baucis » har smält hop till en balett-bit: andra akten, som någon gång ännu förekommer för att utfylla en representation. Af » Karpathernas ros », professor Salomans stora särdeles i harmoniskt och rytmiskt hänseende intressanta och värderika opera, får man numera endast se zigenarbaletten och möjligen några andra danser dertilL Man gjorde sig tyvärr alltför stora illusioner om allmänhetens smak den gången, i det man försåg operan utom med en präktig utstyrsel äfven med en dublerad rolpersonal, en heder, som många klassiska operor saknat Medgifvet att » Konung för en dag », som kostat så föga och inbringat sä mycket, var ett sannskyldigt fynd, har man fått skäl att oroa sig öfver » Harald Yiking », hvarpå så betydligt tid och pengar nedlagts, men som med hr Ldbatt försvunnit från opera-scenen. Kanske har man ej vågat rem placera denne i sin genre så förtjenstfulle konstnär med hr Seliman, som efter allt att döma nu skall föreställa vår operas premier tenor fort? Denna försigtighet är nog icke utan grund, då man erinrar sig huru hr Seliman efterträdt hr Labatt i » Afrikanskan », » Profeten » m. fl. hjeltetenorpartier, der det beklagligtvis ej är det samma att vilja som att kunna.
Beträffande Herr Winbergs motion om afgifterues betydliga nedsättning, får Utskottet, som, i anledning deraf, sökt inhemta de grunder, hvilka vid senaste LotsFörordningens författande blifvit följda, vördsamt upplysa, att, genom densamma, lindring egenteligen blifvit beredd åt inrikes sjöfarten, att deremot de högre umgälderna i allmänhet träffa utrikes seglationen, att Fyroch Båk-afgiften, som ingår till K. M:t och Kronan och icke må förblandas med Lotspenningarne, hvilka emellan Lotspersonalen fördelas, nu mera utgöres efter Fartygets lästetal, endast en Betänkande n. aa5 gång för utgåendet eller inlöpandet, då sådan afgift, efter 1820 års Förordning, måste erläggas för hvarje ny lotsled, som under uteller inlöpandet passerades; samt att en mera liberal princip i afseende på bestämmandet af undantagen från Båkoch Fyr-afgifts erläggande, blifvit följd i 1827, än i 1820 års Förordning. Af hvad sålunda blifvit utredt och då Utskottet fullkomligen delar den åsigt, att inrikes communicationen bör i första rummet underlättas, äfvensom att utrikes sjöfarten, som vanligen bedrifves i större scala och med dyrbarare laster, äfven lättare förmår bära den tyngre bördan, samt dertill kommer, hvad samtlige Motionärerne medgifvit, att väsendtliga förbättringar i Lotsoch Båkväsendet äro af behofvet påkallade, och hvartill ökade tillgångar nu erfordras, kan Utskottet icke understödja förslaget om ifrågasatte afgifters nedsättning eller förändring för det närvarande; hvaremot Utskottet anser på en framdeles skeende pröfning må bero om, sedan Bak-inrättningen blifvit erforderligen utvidgad och förbättrad, densammas vidmagtbållande kan, med mindre än nu utgående bidrag, låta sig göra, i hvilken händelse R. Sl:r äfven äga sig öppet lemnadt att medelst Fyr-och Båkafgiftens nedsättande förminska detta för StatsVerkets allmänna behof ej vidare påräknade anslag.
Å h Gud — nu vet jag, att honmn älskade jag, sedan har jag blott älskat kärleken. Det fanns ingen nyfikenhet, ingen undran, ingen jämförelse, ingen klarhet — när han var i rummet, stod tiden stilla o c h r y m d e n var fylld af het, skälfvande luft, som stod stilla äfven den, o c h min själ stod stilla i lyckosmärta utan namn. Ingenting hade konturer — allt var en vibrerande, tonfull massa, o c h jag gled — gled emot min älskade. H v e m såg det icke på m i g! Äfven han — men han vågade väl ej — hvarför vet jag inte, jag vet ingenting — kanske såg han det ej ens, ty då aningen o m lycka grep mig, hisnade jag och började leken, s o m af människorna fått så många upphöjda namn — förstod ej det omätbara allvaret s o m b j ö d mig gripa, skjmda att gripa innan tiden runnit ut. — H v e m mäter allvarsdjupet af att vi två skildes istället för möttes — allvaret människoåldrar framåt —. En middag. När jag hörde andra tala o m hans person, hans lynne, hans utseende, hans karaktär, hans utsik ter — då lät det s o m gatusorlet, vid hvilket jag somnar in. Det föreföll mig så aflägset — från första stunden var du min älskade, älskade — du sådan du var eller icke var. Hvad band m i g? — Jag grubblar därpå med en ångest, som vaknat efter långa års glömska. — Aftonen. Jag har sedan jagat efter kärlek o c h lycka m e d ilande fötter, ty tomheten har varit min största skräck jag har mättats, sett, förstått. Slutligen har jag sjunkit hän i fredlig ro m e d en make, hvars innersta själ jag känner o c h aktar. När jag älskade honom — då jagade jag icke. Stilla satt jag i vårglans, o c h kärleken k o m till mig, föll ned i mitt sköte som en doftande, full ros. Intet begärde jag — icke en beröring af hans hand — jag hade inte förmått bära det — luften var han, rummet därinne var han, björkdungen o c h skogsbäcken därute v o r o han — hvar plats där han gått fram, var fylld af h o n o m.