Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Postcaxorne för utrikes brefwexlingen hafwa blifwit lämpade efter omständighecerne och närwarande förhällanden. 67 De öfverskott, postupbörden ärligen lemnat ester afdrag af de såsom behållen statsinkomst Magne 100,000 R:dr, hafwa beredt tillgängar icke allenast för post communicationernes ytterligare förbättrande inom Riket och underhäll af en paket-post för allmän räkning, uran ock för ökadt understöd ät en af enskilda personer gjord diligenceinrättning, asyftande ett försök att, genom bättre anstalter för resandes fortffaffande, afhjelpa de olägenheter, som ätsölja hällstjutsen. Samma öfwerskott hafwa derjemte gifwit utwägar dels att werkställa flere reparationer och nybygnader af ängfartyg för postwerket räkning, dels ock att, pa grund af en är 1836 upgjord plan till ett fullständigt Telegrafsystem, organisera och urwidga den af postmedlen förut underhållna telegraf-inrättningen, som är af nytta och wigt, sä wäl för sjöfarten som i andra hänseenden. Myntwerket, hwars machinerier blifwit ytterligare förbättrade MiMmE. ock tillökce, har kunnat utan swärighet fullgöra den myntning af guld och silfwer, som kommit i fräga, men har förnämligast warit sysselsatt med utprägling af nytt kopparmynt ester den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer wid sista Riksdag antagne grund. Pensioneringen ä Civil-Statens Pensions-Catza har under den Civil-St^ förflutna tiden fortgätt i öfwerensstämmelfe med fastställde reglemensions-Casia. ten. Ehuru pensionernes antal naturligtwis ökat sig, har fonden likwäl wunnit sädan tillwäxt, att, dä behällningen wid 1833 ärS stut gjorde 888,464 N:dr 41 st. 8 r:st., densamma wid 1838 ärs utgäng Upgick till 1,239,545 N:dr 46 st. 3 r:st.
Full mägtige ansåge sig derföre ega skäl att, äfven för sin del, tillstyrka, att den väsendtliga tillgång för Riksgälds-kontorets förestående utbetalningar, som det årliga bidraget utaf statsinkomsterna utgör, måtte hädanefter, så snart sig göra lät, komma att af Statskontoret tillhandahållas, samt att, såvidt de i afseende å ordinarie utgifternas bestridande förekommande förhållande!! sådant medgåfve, bestämda tidpunkter för detta bidrags aflemnande till Riksgälds-kontoret mätte utsättas. Enligt hvad Utskottet inhemtat har Statskontoret, som vid 1839 och 1860 års riksdag erhöll den sedermera bibehållna och i ofvanberörda § af nuvarande reglemente omförmälda rättigheten att uppskjuta med liqviderande af det ifrågavarande bidraget till sednare hälften af året näst efter det, af hvars statsinkomster detsamma skall utgå, väl icke behöfl helt och hållet deraf sig begagna mera än för år 1860; men såväl 1864 som 1863 års bidrag hafva dock till större delen blifvit levererade först under äret näst efter det, af hvars statsinkomster de utgått. Af 1864 års bidrag, utgörande 1,659.930 R:dr, blefvo nemligen levererade: I Ja - Stats-Vtskottels Memorial N:o 157. 9 i Januari 1864. i Juni » . i Juli 1865. i November 1865 R:mt 500,000: — 559,950: — 500,000: — och af 1865 års bidrag levererades först i November 1865 i December » i Januari 1866 . i Maj « R:mt 500,000 500,000 1,000,000 59,950 ~ 1,659,950: — varande dock af 1866 års bidrag till Riksgälds-kontoret redan i sistlidne Maj levererade 1,000,000 R.dr.
Föredrogs ånyo StatsUtsk:s d. 28 och 30 sisth Dec. på bordet lagda Utlät. N:o lil, ang:de ifrägaslällde förändringar uti gällande stadganden, dels ronde sältet för markegängsprisens bestämmande, dels i fråga oui beskaffenheten af afradsgild spanmål. Detta utlåt, ansågs höra punktvis upptagas till pröfning, hvarvid förekom: l:o. Utsk:s yttrande, att an ledi), saknades att i hänseende till de, gällande föreskrifter tillstyrka någon förändring. (Jtsk:s hemställan i afseende pä sättet för sökande och erhällande af ändring uti de af lliksSt.-ns deputerade fattade beslut, ang:de markegungsprisets bestämmande. Frih. Cederström, Jacob: Utsk. har här instämt med Frih. Raab och föreslagit först att markegångstaxorne skola gemensamt pröfvas af K. Kammarcoll. och K.. Statscont. Här vid lag har såväl motionären som det 11. StatsUtsk. förbisett, att organisationen af K. Statscont. icke gör detsamma till ett dömmande verk, då, enl. inslruclioncu, Presidenten är ensamt be - $ Den 4 Januari f. m. slutande, och Håden endast consultativa, med rättighet naturligtvis alt sina tankar till prot. yttra. Men i öfrigt, hvad sjelfva saken angar, hvartill skulle val denna dubbla sammansättning tjena, hvarföre skulle båda dessa verk gemensamt bedomina markegångssättningarne? Hvad vill man vinna dermed? Astundar man långsamhet i st. f. skyndsamhet, så vinnes ändamålet, ty det faller af sig sjelf, ett af två, antingen skall Statscont. med sin President vara sysselsatt från slutet af November med markegångstaxorne och sålunda hindras från Stalsconl:s egna göromål, eller ock skola markegångsmålen icke kunna företagas oftare än vissa sessiousdagar, och ett sådant förhållande skulle menligt inverka på uppbörden.
Beslutet, som delvis afven motiverades af önskan att vid universitetet fasthålla en framstående vetenskapsman, fattades emot statsutskottets enhälliga afstyrkande. För ombyggnad af Konstakademien, hvarest som bekant både manliga och kvinliga lärjungar söka undervisning, har. begärts ett större belopp men kamrarna voro i fråga härom af olika meningar. Minoriteten i den kammare som afslog den ökade summan var dock s&amp; betydlig att det är sannolikt. att förslaget skall gå segrande ur den stundande gemensamma voteringen. - P&amp; sadant sätt, genom gemensam votering, kommer äfven att beslutas om en annan fråga som ådragit. sig en mindre vanlig uppmärksamhet, icke för det relativt obetydande belopp hvarom var friiga, utan för de åsigter och. omdömen hvilka under debatten uttalades, samt för det sätt hvarpå detta skedde. Af regeringen hade, sasom tillförene, p&amp; dess förslag uppförts en summa af 20,000 kr till arbetarinstitutens föreliisningskurser. Dessa iiro i Stockholm talrikt besökta och bland krarekåren finnes iifven kvinliga förelasare. Första kam., inom hvilken yttrades xissnöje med och misstro till institutets nuvarande ledning, beslöt summans nedsättande med ett belopp motsvarande det som skulle tillfalla Stockholms arbetar&amp;stitut. I andra kam., hvarest iifven allvixliga inkast gjordes, bifölls dock deii större summan; detta mhhända hufvudsakligen p % grund af ecklesiastikministeras som vanligt till formen fulländade anförande. - En begäran att iifveu i &amp; r en simma af 28,000 kr mktte beviljas. för nykterhetens friimjande har afslagits, antagligen af det skäl att de redan e r h a h a medlens fördelning icke medhunnits. Då till den sarskildt tillsatta s. k. nykterhetskommissionen begäran om bidrag i@ % T i. h 13 - olika nykterhetsföreningar, vill det synas som om afven liiir eu god anviiniining skulle funnits för att göra mmman p&amp; basta sätt friiktbringande.
Till Den uo Juni. 1057 Till första delen hörer att på allt möjligt sätt bringa det redan befinteliga Myntet uti Crrculation, få det tillbaka till de näringar som deraf genom omständigheterna blifvit i saknad. Ju mera detta lyckas, dess mindre skall man känna behofvet af nya tillskott. Hvem kan val påstå att Sedelmyntef, som nu finnes i omlopp, artill qvantum, såsom rörelse Capital, för litet? Tvertom är det som sådant alltför öfverflödigt, men likväl är det otillräckligt för det närvarande behofvet. Denna motsägelse kan ej förklaras genom annat än till en del Myntets nerfallna värde, till den hufvMdsakligaste åter, bristande circulatj.on, bristande liflighet i handel och Näringar, forlorad Credit enskilta imellan; verkelig fattigdom , sorn ännu , en tid undandöljes med artificiella medel. Af huru mycken vigt är det icke då, att ej lemna något medel oförsökt, hvarigenom circulation kan befrämjas och Crediten återföras? Man jnå ej dölja for sig vådan af det närvarande penninge-tillståndetdet är betänkligare än sorn. vid forsla påseendet vill synas. Riks-Disconten rör sig med en Låne-summa af omkring 6 Millioner R:d Götha Canal-Discont dito med omkring * 5 Göthe 4ule B. Deri 50 Juni - Götheborgs dito med dito 3 D:o Malma dita nied dito 3 D:o Tillsammans 17 Millioner R:d Deraf'sker Bankens Discont-rörelse med eget Capital; mefi de öfriga med något mer än 9 Millioner enskiltes medel. Räknar man nu att för dessa 9 Millioner linnés åtmindstone -lj:del uti 3 Procents-Sedlar, och tillägger de löpande Assignationerfta, så uppkommer ett belopp af mindst 22 millioner R:d uti Discont rörelser, som äro ulan égenteligt sammanhang med de stående
SpecialStaterne äro blott calculations-grunder, som af Utskottet uppgifvas. Hvad jag tog mig den friheten anmärka, var, att jag trodde dessa calculations-grunder blifva opålitlige, derföre, att Utskottet ej tagit i betraktande det större behof för afvittringarne i Jemtland, som jag kände, och som ej utgått af g:de HufvudTiteln. Hvad Canal-anläggningar angår, är det ej fråga om några nya Canaler, utan blott om ersättning för de Bolags-Interessenter i Södertelje Canal, som varit lidande, och åt hvilka Riksens Ständer anslogo en intresse-ersättning. När detta intresse upphör, lärer det vara, sorn Utskottet ansett besparingar kunna uppkomma till användande vid andre behof, Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarjkalken gjord proposition , fann Ridderskapet och Adeln för godt, att StatsUtskottets Ut. låtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremittera. 328 Ven 7 Julli e, m, Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 27 sistledne Junii under N;o 260 afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, angående reglering af Allmänna IndragningsStaten. Herr von Hartmansdorff, Augufi: Statsutskottet har uti andra punkten af sitt betänkande rörande Allmänna Indragnings-staten föreslagit, att af de 3,000 Riksdaler, som varit bestämda till aflöning åt Comittéerne för samlande och redigerande af utkomne Oeconomiske Författningar, och för StyrelseVerkens organisation, 800 R:dr skulle indragas. Redan uti Julii månad förlidet år upphörde arfvodena för StyrelseVerks-Comitéen, och således återstår nu blott den för de Oeconomiska Författningarne, hvarföre anledning visserligen kunnat vara till att göra den ifrågaställde indragningen. Men uti den Nådiga Proposition, som Kongl.
Ständer hos Kongl Majit i underdånighet matie anhålla om sådana mesurers vidtagande, som leda till ömförrnälte iräskartade Sjöars och Wikars dels snara rensning, dels igenfyllning. Hvad Memorialens Författare således nndragif. hafva förenade Utskotten i öfver. Vägande tagit; Och ehuru Utskotten fullkomligt dela den öfvertygelse om behofvet och angelägenheten af ifrågavarande Sjöars och Träsks upmuddring eller igenfylining, till förekommande af farsoter inom Hufvudstaden, som Stats* och Oeconomie-Utskotten uti deras vid sisthållne Riksdag den 26 Maji och 15 Julii 1815 afgifne Retänkanden yttrat, hafva Utskotten likväl, sedan en gång blifvit förklaradt, att frågan derom vore af den beskaffenhet, att något bidrag af allmänna medel till kostnadernes bestridande dervid icke kunde äga rum, ensett sig så mycket mindre kunna tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att något understöd för berörde ändamål anordna, somt enär ofvanbemälte Utskott vid frågans afgörande noga öfvervägt alla de skäl sorn till bifall eller afslag å densamma möjeligen kunna framställas, för närvarande ingen mera verkande anledning) än förut, visar sig, till förbindelse för Staten, att godtgöra kostnaden vid meranämnde arbetes verkställande; Och torde derföre, sedan Riksens Höglofl. Ständer redan vid förra Riksdagen till Kongl. Majus Nådigste upmärksamhet anmält detta ärende, Rik - Statso eli Besvär s-Utskottens Bettini anden. 661 «ens Höglofl. Ständer finna de af Herr Presidenten von Schultzenheim, samt Herr Professor Munck af Rosenschöld ingifne Memorialer icke fordra någon åtgärd eller handläggning. Dock. varder detta Utlåtande Riksens Höglofl. Ständers närmareskärskådande värdsamligen understäldt, jemte några Ledamöters serskildte tanka i ämnet. Stockholm den 26 Martii 1818. Utdrag af Protocollet, hållet vid Rikets Hbglofl.
December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, sådant detta författningsrum lyder i Kongl. Förordningen den 12 November 1858, än äfven de inskränkningar i öfrigt, hvilka nu vidlåda rättigheten till jordafsöndring, matte för framtiden till kraft och verkan upphöra; i sammanhang hvarmed det skulle åligga Utskottet att låta i förnyadt öfvervägande komma innehållet af Nils Olssons från Malmöhus län motion, i ändamål att sådana förfoganden måtte vidtagas, att en väsendtlig nedsättning af de dryga kostnader, som nu äro oskiljaktiga från jordafsöndring, kunde åstadkommas. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Betänkande, JV2 105, i anledning af motion om nedsättande af en Komité för uppgörande af förslag till omorganisation af straffanstalterna i riket. Bifölls. Memorial, M 106, i anledning af Högvördiga Preste-Ståndets återremiss af Utskottets Betänkande, JV5 44, om vidtagande af åtgärder med afseende på uppförande af grindar öfver allmänna vägar. Lades till handlingarne; samt Memorial, JV2 107, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande, JV2 87, angående motioner om ändringar i nu gällande taxa å expeditionslösen. Ståndet lät bero vid hvad Utskottet uti Betänkandet M 87 hemställt, samt lade nu föredragna Memorial till handlingarne. S. D. Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrivelser till Kongl. Majit: iM 68, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upphörande af den så kallade
Att då 2 mom. af denna § icke står i öfverensstämmelse med 1 morn., detsamma måtte utgå. Att stadganderne, om socknens rätt att bestämma huruvida utminuteringsställen inom socknen skola få finnas eller icke, saknade praktisk tillämplighet. Af herr Friherre Raab, A. C: Vid 3 och 4 §§. Att det vore vådligt att öfverlemna åt pastors nyck och sockneslämmors tillfälliga pluralitet att fälla dom i sisla instansen; att beslutande rätten derföre i den fråga, som afhandlas i 5 mom. borde öfverlemnas åt Landshöfdingen efter pastors och socknemännens börande; att det vore orimligt att Taxeringskommittéen skulle ega rätt förhöja en kommunalskatt, som skall vara bestämd, innan den mot dess erläggande begärda rättigheten beviljas, och att 5 mom. följaktligen må erhålla följande redaktion: »Enahanda rättighet må, efter pastors och socknenämnds hörande, kunna af Kongl. Maj:ts befallningshafvande meddelas handlande i köpingar och på lan det, mot serskild kommunen tillfallande afgift, som på socknemännens förslag bestämmes till minst 16 r:dr 52 sk. banko; att orden; »och renadtn i 4 § 1 mom. böra bär utgå, emedan allt bränvin, som är någorlunda klart, kan anses renadt. Vid 7 §. Att 1 mom. af denna § må erhålla följande lydelse: »Försäljning af bränvin i minut får på landet ske vid gästgifvaregårdar, äfvensom å de vid allmän segelled eller sommareller vinterväg belägna ställen, eller vid grufvor, bruk och större landtegendomar, der Kongl. Maj:ts befallningshafvande, sedan vederbörande pastor och socknenämnd blifvit hörde, anser en sådan försäljning erforderlig.» Bevillnings-, Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Vlsk. Utlåtande, N:o 2. 11 Vid 30 §. att denna § må erhålla följande redaktion: Den, som försäljer bränvin i minut ege icke rätt till utbekommande af fordran för bränvin, som han på räkningar eller kredit utlemnat. Vid 32 § att denna § måtte i Förordningen uteslutas.
Län till helt rotetal; och finge det på städerne ankomma, att vid hvarje Riksdag bos Rikets Ständer göra anmälan om den förändring, hvartill städernes stigande eller sjunkande välstånd, eller andra omständigheter kunde föranleda. Hvad sålunda, i afseende på de'olika åsigterne om lämpligaste methoden för tillvägabringandet af en snar reglering med Städernes Båtsmanshåll, på ena och andra sidan förekommit, äfvensom hvad Stats-Conloret, uti infordradt serskildt utlåtande den 26 sisth September, i underdånighet andragit, rörande inflytandet på .Stats-Verkets intrader, i fall af en provisionel lindring i vissa städers Båtsmanshåll, utan motsvarande tillökning i en sådan tunga för andra städei , liar Kongl. Maj:t till noggrannt öfvervägande! lörehaft, dervid det icke kunnat undfalla Kongl. Maj:t, huru - Kongl. Maits Nådiga Skrifvelse Nio 14. ledes betänkliga hinder och svårigheter, ej mindre i afseende på vederbörandes derunder beroende rätt, än å en oundviklig tidsutdrägt, nrötte den af behofvet påkallade regleringen af städernes BåtsmasnshåU, om densamma skulle företagas i den ordning och på det sätt, Rikets Ständer i underdånighet föreslagit. Men då deremot det af de förvaltande Verken nu i underdånighet härom framställda förslag, i Kongl. Majcts tanka, icke allenast vore på naturlig billighet och rätt grundadt, ulan ock i verkställig^ heten lättare att utföra och således inom en kortare tid ledande till det åsyftade resultatet, vill Kongl. Majit lill Rikets Ständer nu öfverlemna det förnyade förslag till ifrågavarande reglering, de förvaltande Verken afgifvit, med Nådigt lillkännagifvande, det Kongl .Majit, för sin del, finner detsamma böra för regleringen tagas-till grund, och alt sålunda, i händelse förslaget äfven vinner Rikets Ständers bifall, Kongl. Majit derom förväntar deras underdåniga svar, för att sedermera verkställigheten deraf i Nåder befordra.
Till att förekomma en dylik mot rättsbpgrepp stridande lagtillämpning kunde det vara tillräckligt, att till merberörda 6 8 i 1857 års nådiga Förordning, angående ö 7 O O O C sammanläggning al straff och som nu har denna lydelse: »Ilar någon, sedan lian blifvit till straff danid, men innan Iian del till fullo i,undergått, föröfcal nytt brott; då bör struffel \ör detta brott, med iakttagande af ofinvan stadgade grunder, jin enas med hvad af del förra straffet återstod, dä del nija »brottet begicks; och kommer på sammanlagda straffet ali a/räknas hvad af sagda »återstod kan vara verkstiildl efter det in/a brottets föröfvande; fogades det tillägg: dock all genom slik afräkning icke minskas det straff, hvartill brottslingen genom det senare brottet, utan afseende pä något förut ådötndl straff, gjort sig skyldig. Meri stöd af 19 § i den för Rikets Ständers Juslilie-Oinbudsman den 1 Mars 1880 utfärdade Instruktion liar jag, af förekommen anledning och på anförde skiil, hos Kongl Maj t gjort underdånig framställning, det Kongl. Majit måtte täckas, på sätt lämpligast funnes, meddela nådig föreskrift, hvilken myndighet eller hvilka personer det alåge att vid Kronohiiktena å Långholmen och Norrmalm här i hufvudstaden utöfva sådan tillsyn, i afseende på fångarnes intagning, bestraffning och frigifning. som Konungens Befallningshafvande (ifver liinsfängelserna i riket tillhörde.
Ordet ”böra” synes böra utbytas mot ordet "må”; ty eljest behöfva föräldrarne blott lemna varningarna åsido för att slippa både omsorg örn barnen och bidrag till deras underhåll, i händelse de vore så fattiga, att ingenting funnes att utmäta af den betydenhet att det försloge tilt barnens underhåll. Deremot anser jag skolstyrelsen böra äga rättighet att skilja barnen från föräldrarna, då desse äro så lastbare, att barnen icke böra i deras vård qvarlemnas. Jag har, under denna riksdag, väckt motion om rättighet att i sådan händelse skilja barn från deras föräldrar, just derföre alt den s. k. Prins Carls uppfostringsanstalt i hufvudstaden för vanvårdade barn, synnerligast sådana, hvilkas föräldrar begått brott, icke måtte hindras från denna välgörande verksamhet derigenom, alt föraldrar, som, ty värr, ofta begagna barnen att åt sig tigga eller stjäla, förhindrade barnens förbättring genom förklarandet att de ville behålla dem hemma bos sig. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte antaga Hr Gripenstedts förslag, blott med den ändring, att något maximum icke bestämmes för vitesbeloppet och att ordet ”böra” utbytes mot ordet ”må.” Hr Lefre'n: Hr von Hartmansdorff har nyss utveck lat grunderna, hvarföre äfven jag anser ordet ”böra” vara mindre lämpligt än ordet ”må.” Det är nemi. angeläget att icke öppna tillfälle för vårdslösa föräldrar att skjuta från sig åliggandet att vårda, uppfostra och underhålla sina barn. Hvad vite sbeloppet beträffar anser jag ett maximum böra bestämmas, äfvensom att första vitet icke bör vara så högt som 3 r:dr 16 sk. I nu gällande förordning är vite utsatt till 2 mark silfvermynt, motsvarande 8 sk. specie eller 32 sk. r:gs. Månne icke rättast vore att säga, det vitén må föreläggas från 1 t. o. m. 3 r:dr, så att gradation äfven i detta fäll ägde rum? Hr von Hohenhausen:
Länsmän. Ju flere beslyr man leranar desse, ju mera man försvårar deras verksamhet, ju mindre anspråk på dem kan en Landshöfding hafva. Det är således en princip, som möjligen synes mången ringa, men som dock icke är utan sin vigt nemi. att lagstiftande församlingar i allmänhet böra underlätta desse tjenstemåns åligganden i stället för alt förtynga dem. Yi skola ihågkomma, att Kronofogden och Länsmannen utgöra första länken emellan Konungen och folket. Om desse således öfverhopas med för många bestyr, och omsorgen om deras utkomst uptager deras tid och verksamhet, må man förgäfves vänta upfyllande af deras pligter, nitet, egenskaperne och den goda viljan må vara huru som helst. En talare före mig har sagt, att man icke genom bifall till Betänk, bör påbörda desse tjenstemän flere bestyr än de hafva. Jag instämmer häri så mycket heldre, som jag anser det onödigt, ja rent af skadligt, och förnyar mitt påstående, att allt hvad lagstiftande makten kan åstadkomma till lindring i administrationen är till ren nytta. Jag får således lika med föreg:de talare yrka afslag på Betänk. Sedan härefter lindert. Ridd arli.-Sekret, haft äran tillkännagifva, att prot.utdr. ankommit, som utvisade att Allm. Besv. o. EkonUtskis förevaride Betänk, blifvit af samtlige de öfriga RiksStm bifallet, anmälde sig och yttrade: Gr. Liljencrantz: Sedan nu uplyst blifvit, att öfrige RiksSt:n bifallit Betänk., torde Frih. Raab finna att en återremiss gagnar till intet. Då emedlertid Frih:n omnämnt, att inom Bevilln.- Utsk. fråga blifvit väckt, att hela personliga skyddsafgiften skall öfverlemnas till kommnnerne, får jag fästa hans upmärksamhet derpå, att, om detta förslag vinner R. Stms bifall, samma förhållande inträffar som med skolmedlen nemi. att kronobetjeningen får ombesörja indrifningen deraf.
För den, hvilken icke har ett särdeles godt minne, som fäster sig äfven vid obetydligheter och hvilken således förgätit baronens beskrifning för informatorn om den lilla vindsdörrn, kan det vara så godt att upprepa det meranämnda dörr var sålunda inrättad, att nyckeln och regeln befunno sig på samma sida, nemligen den yttre, belägen åt trappan och informatorns kammardörr – sjelfva låset deremot, ensamt för sig, på den inre sidan. Föröfrigt företedde dörren ännu den ovanlighet, att han sprang upp åt låsets sida. Nyckeln, hvilken vanligen satt i, plägade baronen, då han ville hålla enskild konferens med v. Nit, sätta sig i besittning af. Detta uraktlät han icke heller nu, och denna omständighet minskade icke Irenes häpenhet. Antingen för det vinden icke var särdeles ljus och det icke heller var full dag ännu, eller emedan baronen, beherrskad af sinnesrörelser, icke sände omkring sig sina vanliga spejande blickar: nog af, baronen märkte icke Irene, der hon stod i en af de mörkare vindens fördjupningar, till hälften fördold bakom klädningarne. Skulle Irene nu haft förhoppning om att obemärkt kunna smyga sig ur vinden, så hade hon säkert vågat det; nu hoppades hon icke sådant och – vågade ej heller. Hon stod orörlig och lyssnade på baronens bultande på dörren samt på någonting, som hon än icke hört ifrån sin fars mun ... svordomar och kötteder. Slutligen, då hon hörde bultandet afstanna och tyckte sig kunna förstå, att han åter skulle aflägsna sig och åter gå förbi henne, blef hon gripen af en panisk skräck och ... Irene sprang fram ifrån sitt gömställe. Hon sade intet ... och hvad skulle hon just säga Äfven fadren var tyst några ögonblick, ty han blef verkeligen häpen att så oförmodadt inför sig träffa den, som han kanske hellre ville ha ett enskilt samtal med, än v. Nit. – Har du sett v. Nit lemna sitt rum? – sade han. – Nej – svarade Irene – men jag tror visst icke, att han nu är på sin kammare, ty jag har icke hört något ljud derifrån nu.