Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att genom reguliera sammanträden, lämpade eller göromålens beskaffenhet, behörigen handhafva och besörja det nya Verkets angelägenheter, begärde och erhöll den sålunda organiserade Styrelsen nödiga embetsrum, och bestämde derefter antalet af dagarne för Embets-Sessionerne i hvarje vecka. Utom den serskilda eftersyncn öf - Bil. till K. M. Nåd. Propos, N:o 33. 3g ver ordningen vid Corrections-liuset å Långholmen och inredningen af den under förra Styrelsen der utförda påbyggnad samt det speciela besörjandet örn de i landsorterne varande Spinnhusens förvaltning, öppnade sig för Styrelsens skyldiga verksamhet ett vidt fält i undersökningen af fångväsendets alla delar, i upptäckandet af dess brister och i uppfattningen af en allmän och systematisk plan för dess ändamålsenliga förbättrande. De mångfalldiga undersökningar i delta ämne, som dels genom enskilda Embetsman, dels genom utsedda Comiteer, sedan 1819 blifvit verkställde, och de planer, projecter och beredelser till blifvande åtgärder, som den äldre Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-Inrättningar med upplyst nit grundlagt, voro rika källor, hvarutur den nyare Styrelsen egde att hemta förråd och upplysningar. Det var således af alla dessa materialier, som Styrelsen borde sammanfatta en öfversigt af det hela, för att derigenom bana sig väg till en plan, hvilken i sin verkställighet var enkel, påskyndande och så litet kostsam som möjligt, och till sitt syftemål svarande mot tidens ljusare begrepp och ändamål med fångars och brottslingars behandling. I följd häraf trodde Styrelsen sig först éfO Bil. lill K. M. Nid. P ropos. N:a aj. tora tillse, om den föreslagna planen för den nyare Correclions-Inrättningen i Stockholm öfverensstämde med de åsigter, Styrelsen uppfattat öfver detta vigliga ämne, och derefter , genom personliga inspeetiolier af Rikets fängelser, förskaffa sig fullständig kännedom om fångvårdens tillstånd derstädes. Så väl förenämnde plan, som densamma åtföljande ritningar och kostnads förslag, •voro utmärkta af omsorgsfull utarbetning.
I Häradsrättens ifrågavarande protokoll finnes jemväl intagen den förutgångne resolution, hvarigenom Kongl. Majlis Befallningshafvande den 2 Juli 1860 förpligtat Nils Nilsson att ifrågavarande gästgifveriskyldighet fullgöra intilldess annorlunda kunde varda förordnad!, dock ej utöfver ett år, samt »emot åtnjutande af den ersättning, sora i laga ordning kunde varda bestämd». Det vill synas Utskottet, sorn voro de här omförmälda handlingarne ej tillräckliga att om saken lemna erforderlig kännedom. Förutom att de afse förhållandet blott med Nils Nilsson och ej med de öfrige, för hvilka ersättning blifvit föreslagen, så inhemtar man ej heller af dessa handlingar hurudant Kongl Maj:ts Befallningshafvandes eller högre myndigheters slutliga utslag i saken blifvit. Nu är likväl uti Kongl. Maj:ts Gästgifvare-ordning den 12 December 1734, genom § 28 stadgadt, bland annat, att på de orter, der Gästgifvaregårdarne och Gästgifveriet, efter skedd undersökning vid tinget i allmogens närvaro, eljest med de tillförene meddelte förmåner icke uppehållas kunna, har Landshöfdingen att inkomma med dess underdåniga förslag hvad friheter, efter ortens och farvägens beskaffenhet, dem skäligen lemnäs må På grund häraf, och då derförutan genom samma Gästgifvare-ordning blifvit gäslgifvarne medgifne åtskilliga förmåner, tror Utskottet sig kunna antaga att, derest de med ifrågavarande gästgifverihållning betungade behörigen fullföljt sina anspråk på ersättning, och dessa anspråk befunnits välgrundade, godtgörelse kunnat i laglig ordning dem beredas, utan att Rikets Ständers mellankomst dervid varit behöflig. Af dessa skäl, och i enlighet med den åsigt Utskottet hyllar, att Rikets Ständer ej böra uppmuntra försöken att, med förbigående af de myndigheter, å hvilkas handläggning en fråga ankommer, draga densamma i outredt skick under Rikets Ständers pröfning, hemställer Utskottet att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Den likväl ganska förtjenstfulla och nyttiga uppmätningen af pendellängden för Stockholms latitud må begagnas att nogare bestämma dessa Rikets gamla mått och mål, för att göra dem noggrannare, och mera säkra än hittills. Den 3o Julii f. m. 185 Jag tror, att raan med andra upplysta Nationer alltför väl kan ur en ekonomisk synpunkt förena sig om ett i verldshandel allmänt kändt mått, sora icke är hämladt från någon viss Stads latitud, men tillhör den gemensamma jorden utan att i moraliskt afseende kunna sägas uppoffra något af den tillgifvenhet eller patriotism man är skyldig sitt Fädernesland. Med få ord, antingen må man rent af bibehålla det gamla systemet, blott förenkladt, till en enda vigt, och ett mål, eller ock, vid öfvergången till ett nytt, sälla sig i orubblig öfverensstämmelse med andra Nationer; det enda steg som, genom efterkommaudes bifall, kan blifva beståndande. På anförde grunder, vågar jag således vördsamligen föreslå återremiss af de förenade Utskottens i förevarande ämne afgifne Utlåtande. Hvarefter Friherre Wrangel muntligen tilläde: Jag instämmer deri, att öfvergången från det gamla till det nya systemet icke bör vara för hastig, men jag kan ej finna, att 3o år erfordras för denna öfvergång. 1 Frankrike, der decimalsystemet infördes i stort, lärde man sig det hastigt nog; mfn jag får tillägga, såsom en bi - ■ 86 Den 3o Julii f. ra. dragande orsak, alt systemet der är enklare, än det hos oss föreslagne, hvilket såsom centecimalt medför den vidlyftighet att nödgas uttrycka t. ex. f med TV<y För min del gillar jag ensamt det Franska systemet, och tror, att dess införande kan beredas genom meddelandet deraf i våra Schotor, hvaraf följden skulle blifva, att Nationen inom 10 års förlopp skulle hafva vant sig dervid. Man måste någongång göra början, och 3o år äro så aflägsne, att man under tiden hinner glömma hvad som förestår. Med begagnandet af decimalsystemet låter för öfrigt lätt förena sig, att dela uti J, f:del och så vidare.
Nu önskade jag få föreslå ett par ytterligare förändringar i samma författning. Enligt 13 § i Kongl. Förordningen af den 18 Januari 1855 var pastor pligtig och berättigad att när något nytt bränvinsutskänkningsoch minuteringsställe inom socken kom i fråga, till Konungens Befallningshafvande ingifva sitt utlåtande innan ansökningen beviljades. Enligt 14 § i nu gällande eger kyrkoherden ingen sådan rättighet Huru många bränvinskrogar som helst kunna nu anläggas i en socken, utan att kyrkoherden med ett ord tillfrågas hvad verkningar sådant skulle utöfva på det kristliga och sedliga lifvet, inom församlingen, för hvilket man dock vill göra presterne ansvarige. Allt beror nu äfven i detta afseende på kommunalnämnd och kommunalstämma och dessas ordförander och jag har hört en nitisk landshöfding beklaga sig att han, för indragning af priviligierade krogställen på landet, icke mera lagligen kan stödja sig på presterskapets utlåtanden, hvadan hans åtgärder i denna syltning blifvit af högre myndighet upphäfna. I det sedliga och kristliga lifvets namn ville jag återbörda åt pastor dess 156 Motioner i Presle-Slåndet 1865. N:o 68. förra pligt och rättighet i detta fall och vördsamt föreslå några få ords tillägg i 14 §, så att sista punkten i första momentet finge följande ordalydelse: Konungens Befallningshafvande, sedan äfven kyrkoherdens utlåtande blifvit infordradt, fatte deri sitt beslut och gifve det kommunalstämmans ordförande tillkänna. Andra momentet i 15 § innehåller en uppmaning till kommunalnämnden att, om den för godt finnér, en annan bränvinskrog i socknen kan upprättas, i fall bränvinsutskänkning på socknens gästgifvaregård upphört, jemte undervisning huru man härvid skall gå till väga för detta ändamåls vinnande. Denna uppmaning och undervisning synes mig hvarken vara nödig eller nyttig, hvarföre jag vördsamt anhåller, att detta moment mätte utur författningen uteslutas.
— Hr von Hartmansdorff slutligen, har ordat om, huruledes, såsom en följd af Gr. Anckarsvärds förslag, den öfre kammaren skulle komma att utgöra en skräpkammare, uti hvilken endast sådane personer skulle insättas, som den nedre kammaren ville blifva af med. Jag kan icke säga att detta resonnement innefattar någonting ologiskt; men jag hemställer, huruvida det är tänkbart, att en yngre kammare, vald af folket, skulle, vid tillsättningen af enäldre, vid hvilket tillfälle denna yngre kammare vore inskränkt antingen inom den större förmögenhetens eller den större bildningens calhegori, utse så qvalificerade personer, som dem, den värde talaren förmenat, egentligen med hufvudsakligt afseende att taga skräpet eller de sämsta af nationen. Jag tror icke, isynnerhet då den yngre kammarens ledamöter komme att omväljas för hvarje riksdag, att någon gerna kan göra sig en sådan föreställning. ■— Vilja vi icke här spela maskerad, utan strida med öppet visir, så torde något hvar, om man talas vid, erkänna, att det finnes en annan grund, hvarför det icke lönar mödan att uppehålla sig vid en sådan vidlyftig discussion, och denna grund är, att pluraliteten af detta Hus hyser den öfvertygelse, att Adelns rättighet att hafva en bestämd andel i representationen pä grund af f ödsel — den skall bibehållas, den må icke eflergifvas. Uttalar man detta, då tror jag att man spelar rent spel. Min mening är derför ingalunda alt på något sätt underkänna vigten och värdet af en discussion eller af doctrinens pröfning; jag tror tvertom, att begreppens utredning är väsendtlig, och att en doctrin, som innebär något sundt och riktigt i sig sjelf, skall gå fram, oaktadt allt motstånd.
I förstnämnde afseende eller huruvida frågan bör anses förfallen , tror Utskottet sig först böra fästa Riksens Höglofl. Ständers uppmärksamhet derpå , att, då Riksdags-Ordnm. gon fastställt de formaliteter, som erfordras för vinnande af slut å ehvad ärende som heldst , synes dea händelse icke vara förutsedd , att, med undantag af Grundlagsfrågor, Riksdagsärender kunna göras hvilande från en Riksdag till en annan. Det finnes endast stadgadt , att de i föreskrifven ordning beredde Riksdagsärenderne skola afgöras genom bifall, återremiss eller afslag, och då uppskof icke lärer kunna anses lika med afslag,emedan , i förra händelsen , blott tillkännagifves ett fördröjdt omdöme , men i sednare fallet frågans pröfning ; så synes det vara uppenbart, att j om två Stånd uppskjuta ett ärende, men två Stånd detsamma hufvudsakligen afgöra , Stånden rätteligen icke kunna sägas hafva i sjelfva saken , som således endast af två Stånd blifvit pröfvad , stannat tvä emot två. Häraf lärer följa, att de fattade besluten böra anses såsom hufvudsakligen skiljagtige, och att den för sådan händelse til! ärendernes desiciva afgörande d 73 §. Riksdags - Ordningen hänvisade utväg bör oinfattas, heidst, i annat fall , de två Stånds beslut, som uppskjutit frågan, skulle blifva gällande framför de två Stånds, sorn densamma hufvudsakligen afgjort. Åf dessa grunder, och på det Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer den 4 sisth Marni, hvari Kongl. Majit begärt Riksens Ständers underdåniga tankar och yttranden , rörande den ifrågastal le Regleringen , icke må i hufvudsaken blifva obesvarad, har Utskottet ansett sig åligga , ait, i öfverensstämmelse med sist åberopade stadgande, söka sä nära som möjligt, sammanjemnka förberörde skil jagtiga meningar, och med. försl g öfver denna jsmnkning till Riksens Höglotlige Ständer iqkdmma.
Men emedan, inom samhälle, der Förmyndare-kammare är inrättad, finnas omyndiga som icke böra under Förmyndare-kammarens vård, såsom icke lydande under allmän domstol utan under särskildt priviligieradt forum, och med förvaltningen af hvilkas medel Förmyndare-kammare icke haft eller hafva befattning, jag menar omyndige af frälse stånd; så följer deraf, att om dessa omyndiga icke gälla de stadganden, som för Förmyndare-kammare äro gifna, Derföre stadgar ock Förordningen i 3 § allmänneligen, att Stad skall välja Gode män att hafva tillsyn öfver förmynderskap inom staden och att det åligger Magistraten om valet besörja. Det lärer sålunda vara otvifvelaktigt att .Gode män böra väljas utan afseende derpå, om samhället äger Förmyndare-kammare, såsnart nemligen omyndiga der finnas eller kunna komma alt finnas, med hvilkas egendoms förvaltning, Förmyndare-kammare är obehörig att sig befatta. På samma grund är det väl också klart, att granskningen af förmyndareräkningar öfver dylika omyndigas medel, skall för sig gå, på sätt och i den ordning, nu i fråga varande Förordning stadgar och föreskrifver. En omständighet vid den sålunda införda förändring i de omyndigas rättsställning, som jemväl varit föremål för bekymmer, är den ökade kostnad för myndlingarne, hvartill förändringen leder. Utom det i 7 § af förevarande Förordnande stadgade arfvode till Gode Männen eller Socknenämnden, utgörande ett för hundrade af den omyndiges räntor eller inkomster, tillkommer flera andra. Sålunda lärer den i § 1 omförmälda öfverflyttning af förmynderskap från en Rätt till en annan, der sådant i fråga kommer, icke aflöpa utan kostnader. När sedan, enligt § 4, förmyndare till Rätten ingifvit den summariska uppgiften å den omyndigas behållning, anser han säkerligen för sin trygghet nödigt att öfver inlemnandet äga bevis.
Agrell ä 8 R:dr af Fru von Döbeln å 7f R:dr 100 dito Transport ( 59 ) Spanmål uti Elfsborgs Län. Arter. Hvete. RågKorn. Hafra. Möller ä 7{. R:dr 400 — dito af Capten Wildborg å 8 R:dr 404 — Korn af Commcrce-Rådet Arfvidson ii 10 R:dr 100 — Hafra af Prosten Sundelins a 8 R:dr 200 — dito af Lientenant Hard ä 8 ltulr 40 — Råg af Major Flach ä lOf R:dr 200 — Hafra af dito å 8 R:dr 480 — dito af Kammarherre Qvanten ä 8 R:dr 121 — dito af Prosten Stenberg a 8 R:dr ' 200 — dito af Handlanden Kullgren ä 7f R:dr Summa För Ärter , , • ••••• — 1052 Tunnor 20| Kapp. Hafra — 300 . Korn — 524 — IG Kappar Korn — 382 Ö — d:o — 300 _ 8 — d:o — 802 Råg — 368§ d:0 — 3244- _ d:0 — 677“ — Korn — 663f ; • ■ • • — 370 d:o af 891: 16. — 4411 — Hafra — 200 — d:o — Silf Råg Transport g Förteckning på omkostnader Tull och Tolag 111. m. Frahter och Transportkostnader. Rinman. för 1826 års Undsättnings-Spanmål. Magasinshyror. Jjlätareocli arbetspenningar. RemissLagc. Tractalncntcn oell Provisioner. Inventarier. Diverse. För 588 Tunnor 14 Kappar Korn „ 800 „ Råp „ 1080 , Korn , , 100 stycken Säckar , Coniin. Råd. Arfvidsons Räkningden 50 April j, Dito den 28 December . Dito den 9 April
StatsUtskottet anser destutom sä mycket mindre någon betan lighet i detta afseende möta wid projeckeks werkställande, som härwid endast' är fräga om nägot uppehäll i tiven för Lönens tillträdande, men ingalunda om indragning af redan innehafwande Löningsförmäner. Penninge«Löntagare förlora, efter hwad vfwanförmalvt är, wid werkställigheten af detta vroject således i allmänhet obetydligt; Och om för Indelnings samt Boställshafware detta stulle synas kännbarare, äro de dock, wid jämnförelse med PenningeLöntagaren, ingalunda wanlottade; Dem stulle ock kunna förunnas nägon optionsrätt, att under det förestagna varancé äret fä, emo-t en wist stadgad afgift och ersättning lill Statsverket, uppbära Lönepersedlarne och disponera Bostället. Om Kgl. Maj.-t och Riksens Höglofliga Ständer täckas bifalla detta förslag, blifwer det för Statsutskottet desto nödigare, att snart blifwa härom underrättadt, som wid Sockens reglerande och uppgiften af dest behof, delia Förslag, i händelse af bifall, mäste Den 4 November. KZ mäste komma i beräkning. De härom of ätskillige u.'ffotkets Ledan' k:r afgifne färflilvte yttrande!» föl» ja härjemte. Är och väg som förr strifwit star. Pa Befallning I>l. krö^Lliur. Till Protocollek. Om det ar betänkligt att renlaf indraga Ämbeten; sä bör det eser min tanka falla amin betänkligare, a t med bibehållande af stefva Sysslan förhälla Lönen, pa längre eller kortare lid, för den kill Ämbetebehörigen förordnade, arbetande, och lill Lönen fullt berättigade Tjenstemannen. Hans ratt att i Laga tid tillråda syssla och Lön, kan jag vmöjeli, gen anse mindre billig och he-ig, an en Laglig Arfwinges, att ulan inträng af någon magt, i behörig ordning komma
Och stodo emot Konung Ussia, och sade till honom: Det hörer icke dig till, Ussia, att röka för Herranom; utan Prestomen, Aarons barnom, som till att röka helgade äro. Gack härutu helgedomenom; ty du förtager dig, och det kommer dig till ingen äro för Herranom Gud. Men Ussia vardt vred, och hade ett rökelsekar i handene; och som han trätte med Presterna, gick spitelska ut i hans änne, för Presterna i Herrans hus, inför rökaltaret. Och Asaria öfverste Presten vände sig till honom, och alle Presterna; och si, då var han spitelsk i hans änne; och de drefvo honom dädan. Skyndade han sig ock sjelf ut; ty hans plåga var af Herranom. Alltså var Konung Ussia spitelsk allt intill sin död, och bodde uti ett fritt hus spitelsk; ty han vardt utdrifven af Herrans hus. Men Jotham hans son stod Konungshuset före, och dömde folket i landena. Hvad nu mer af Ussia sägande är, både det första och det sista, hafver den Propheten Esaia, Amos son, skrifvit. Och Ussia afsomnade med sina fäder, och de begrofvo honom med sina fäder i åkrenom när Konungagrafvarna; ty de sade: Han är spitelsk. Och Jotham hans son vardt Konung i hans stad. Jotham var fem och tjugu åra gammal, då han Konung vardt, och regerade i sexton år i Jerusalem; hans moder het Jerusa, Zadoks dotter. Och han gjorde det Herranom väl behagade, såsom hans fader Ussia gjort hade; undantagno, att han icke gick i Herrans tempel. Och folket bar sig ännu illa åt. Han byggde den höga porten i Herrans hus, och uppå muren Ophel byggde han mycket; Och byggde städer på Juda berg, och i skogomen byggde han slott och torn.
— Konungens sanction, Apr. 287. — om öfwerseende och granftning af hwad som ätcrstär af Ridder,kapets och Adelns Sept. ic>3- IX. W7. 286. Riddarhus - Utftottets sammandrag, Dct. 4620. — Grefwe Oo O (Imäio8 motion. oM ett allmänt eftergifwande af hwarje särftildt StändS, Ian. 766. 78L. — 82q. 88z. 97o. Constitntions - Utffottets utlätande deröswer, Mars »243. Apr. 255. 258. 691. 789. 847- iNaji 1078. priviligerad jord, om dest beskattning lika Med all annan jord., I»n. 582. 725. 734- — 789- 796. — om dest deltagande i de kriget manligen ättöljande emera, Iun. 860. se Inqrvartering; Reonostjuts. product-placatet, motion om dest upphäfwande, Ian. 743. ätcrkallad, Ian. 1092. 192. Profestors-Löncr, wid Uniwcrsiteten, om yrkad indragning af wista, <l>ct. 4i54- 4268. 4Zoz. Aug. 8H. om medel till Rikets försman, Iul. 521. 556. §57. — 5Hz. — om bestämmande af en wist underhälls Summa för f. d. Konungen, dest Gemål ock närmaste Bröstarfwingar. Ian. 713. — om upphäfwande as Kongl. Förordningen d. 26. Januari, i8°2 om answar för den som afsäger sig Adelskap, Aug. 704. logg. 1214. 1229. 1271. <Vct. 1378. — angående huru Med de till Kongl.
Denna uppgift utvisar, bland annat, att under de sednaste IL åren, myntadt silfver uttagits för öfver 15,600,000 R:dr. Yäl har omyntadt silfver under samma tid af Banken försålts till ännu större belopp; men detta skedde tili aldra största delen under åren 1855 -58. Deremot har myntadt silfver hvarje år till stora belopp, vexlande mellan 770,000 och 2,750,000 R:dr, årligen utgått, och under det att efter år 1858 omyntadt silfver ganska litet begärts, hafva uttagningarne af myntadt silfver ökats. Af det uttagna silfvermyntet återvänder mycket litet till Riksbanken, och då man erinrar sig huru föga silfvermynt af valörerna 1, 2 och 4 R:dr i den inre rörelsen förekommer, under det att just silfvermyntet å 4 R:dr mest utgår från Banken, så kan det icke antagas att någon betydlig del af hvad som uttagits cirkulerar såsom bytesmedel inom landet, helst det, då hela utelöpande pennniugemassan icke utgör mera än 50 till 60 millioner R:dr. väl skulle bemärkas, ifall omkring en fjerdedel af denna bestode i silfvermynt. Dessa jemte flera andra omständigheter, såsom att silfvermynt uttages från Banken allra hufvudsakligast under sommaren, då kommunikationerna med utlandet äro lättast, göra det till visshet gränsande att en export af svenskt silfvermynt, grundad på vinst genom myntets nedsmältning, eger rum, äfvensom att silfverarbetare inom landet med begärlighet hopsamla och nedsmälta myntadt svenskt silfver. Yäl har det påståtts, att, då man frånser den export, som stundom sker till betalande af utländska skulder, silfver icke skulle, åtminstone annorlunda än i och för — 19 — spekulation på vexelkurserna, kunna med någon vinst utföras; men härvid lärer man hafva förbisett en omständighet, sora härflyter just från svenska myntets innehåll i silfver och dess förhållande till Hamburger Banko.
Tre år före den dag, hvartill Riksdagen blifvit pålyst. 6. mom. oförändradt. 14 KonstitutionsUtskottets Memorial N,:o, alla tillverkningarnes sammanräknade värden härigenom blifvit utrönt, samt huru stort värde, i följd deraf, svarar emot en Fullmäktig, fördeles Bergsbruken i Fem valdistrikt, afpassade efter orternas lägen, och så, att, i det närmaste, ett på tillverkningsvärdet grundad t, mot en Fullmäktig svarande, röstetal må inom hvarje valdistrikt Annas. Valen skola ske inför den Magistrat inom valdistriktet, som Styrelsen öfver Bergverken, genom Konungens Befallningshafvande i Länet, derom anmodar, och å den dag, som för hvarje valdistrikt, af samma Styrelse, härtill utsättes och, genom dess försorg, inom distriktet allmänneligen kungöres; Börande Styrelsen, tidigt före valet, låta tillställa den inom hvarje distrikt valförrättande Magistraten behörig längd öfver alla inom distriktet valberättigade.samt hvars och ens röstetal, utfördt i Riksdaler, efter tillverkningsvärdet: Och må ingen å denna längd upptagas* som icke, minst tre år före den dag, då Riksens Ständer, enligt Riksdagskallelsen, skola sammanträda, varit Bruksägare i Riket, eller der idkat annan sådan näring, som hörer till förädlingen af Mineral-rikets produkter. De väljande, som, genom förenämnde Kungörelse, till valförrättningen kallas, afgifve sina röster, efter Riksdaler-talet af deras tillverkningssummor, antingen personligen, eller medelst befullmäktigade Ombud, men alltid med slutna sedlar, så beskaffade, Éonstitutions-Utskottets Memorial, N:o 2. 15 som i 71 §. stadgas: Och röste hvarje väljande blott på En i distriktets vallängd uppförd persoh, hvadan ock denna längd bör, före valet, till de väljandes efterrättelse uppläsas. §• Fullmakterna böra, för att vara gällande, lyda sålunda: ”Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i
Ordres och på dess ansvar, verk. ställa Utmätningar i privata Mål , deruti Utskottet, af anförda skäl , dels yttratsig icke kunna tillstyrka bifall till hvad i förstberörde måtto är vordet föreslagit, dels ansett hvad Anders Panielsson anfört icke böra föranleda till något ytterligare Stadgande, än de, hvilka i ämnet redan utkommit, och att således någon Den 7 Martil. anledning för Utskottet sig icke företedde att understödja det derom gjorda Förslag. 4:0 I anledning af Friherre C. L. Staél von Holsteins Motion, rörande bibehållande af Författningen , att en sjettedel af Ström alltid, bör hållas öppen; deruti Utskottet yttrat, att hvad Friherre Staél von Holstein med ifrågavarande Motion afsett redan vore bestämdt, och att således ej kunde vara behöfligt meddela en sådan Författning , som Friherre Staél von Holstein velat föreslå, hvarföre Utskottet ej heller kunde densamma tillstyrka, 5:0 1 anledning af vackt fråga om upp? häfvande af Kongl Kungörelsen den 26 November 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskildta tillåtliga Ärender; hvartill Utskottet likväl, uppå anförde skäl9 ansett sig icke böra tillstyrka bitall. 6:0 I anledning af Grefve Löwenhjelms , Gustaf, Förslag att Böter i Brottmål må utgå. efter förmögenhet, hvilken LagFörändring Utskottet ansett af den större omfattning, att den utan en fullkomlig omarbetning af Rikets nu. gällande .CriminalLag ej kunde komma i fråga, hvarföre och då en serskild Comité vöre tillförordnad att öfverse så väl Civilsom CrimU nalLagen samt att till ändringar och förbäU' tringar af Stadganderne deruti uppgifva Förslag, samma Comité lämpeligast skulle kunna tillse, huruvida antagandet af berörde förän - 2 10 Den 7 Martn. dring i mer eller mindre mån vore möjlig j dock har Utskottet funnit sig icke böra underlåta tillkännagifva , att i Dess tanka berörde Förslag vid CriminalEagstiftningen icke kunde blifva användbart. Höglofl.