Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och för att nå denna afsikt att kunna dämpa, släppa in och äfven tillfälligtvis utestänga ljuset eller ljudet böra hälst hvarken gardiner eller förhängen sättas fast, utan löpa lätt, på ringar eller breda fållar, öfver en rund stång, vare sig en dyrare af trä eller en billigare af metall. Om gardiner och förhängen gäller äfven att de böra vara småmönstriga; äro de randiga, böra ej ränderna vara mycket breda. Vackrast äro de enfärgade draperierna med bårder. Storblommiga eller storfasonerade gardiner och draperier äro olämpliga, emedan deras mönster förlora sig då de afbrytas af vecken, som ju måste bildas, och dessutom värkar det stormönstriga oroligt. Fastsatta draperier äro meningslösa, såvida de icke afse att endast bilda en inramning kring en dörr eller ett fönster. Om vi fortsatte våra frågor, så kunde vi t. ex. undra hvarför en spegel sitter väl mellan fönstren, men illa midt emot dem? "Emedan man speglar sig bättre i första fallet", svara strax alla kvinnor. Ja, men dessutom därför, att spegeln midt emot fönstren skapar det kalla och otrefliga intrycket att man bor i ett glashus! Hvarför är det hvita duktyget vackrast? Emedan endast detta ger det bländande intryck af renlighet, som är en viktig del af behaget vid en måltid. Men det är god smak att lifva det hvita med kulörta bårder i fina färger, med en bordlöpare, men framför allt med blommor! Låga skålar med blommor, ett tenn-, lereller porslinsfat med frukter äro de vackraste bordsprydnaderna. Men alla bordsuppsatser med klippor, palmer, strutsar, hjortar äro löjliga, ty dessa ting ha ej på ett bord att göra och alla höga bordsprydnader äro olämpliga, emedan de skymma. Tusen andra hvarför? lär man sig själf besvara, i den mån man erhåller eller själf ger sig den ögats och tankens uppfostran, hvars resultat är en god smak. Ju mer denna smak öfvas, ju finare blir urvalet, ju säkrare omdömet, ju större ifvern, när det gäller att förena det nyttiga och det sköna inom hemmet och att sålunda äfven i yttre afseenden där lyckliggöra genom att skapa harmoni.
Men detta förhållande hade icke bort hindra StatsUtsk.-t att, i öfverensstämmelse med Rikets sannskyldiga nytta, gå utom den K. Proposm och öka summan, med andra ord gå så tillväga, som fallet var vid sisth riksdag, då beslutet fattades rörande en ingalunda i öfverensstämmelse med den K. Proposm varande utsträckning af bevärings-exercisen. Jag anhåller om bifall till Konungens Propos. rörande Stockholms befästande. Ropen på propos, förnyades. Hr von Ehrenheim: En talare har redan förut erinrat erom att K. M:t i sin Propos. vid sista riksdagen, i betraktande af de betydliga anslag, som eljest dels i så många afseenden för 4:de Hufvudtilelns behof och dels i flera andra fall mäste hos R, St:r äskas, ansett sig icke böra om anslag till hufvudstadens befästande framställa förslag. Enskildte motionärer gjorde deremot i sådant afseende framställningar och yrkade dels tre millioner uuder Statsreglerings-perioden till befästande af Stockholm och Carlskrona, Den 13 A p r il. 151 dels 500,000 rdr ärligen och 300,000 rdr dessutom till bestyckning för Stockholms befästande, dels att så stort anslag måtte beviljas till Stockholms och Carlskronas befästande, att befästningarne kunde blifva färdiga på sex år. Både K. M-.t i sin omförmälde Propos. och motionärerne hade efter min tanke, hvar från sin ståndpunkt, rätt, men en annan väg inslogo emellertid 1857 års Ständer, då de till det stora ändamålet anslogo 200,000 rdr och begärde Propos. i ämnet till denna riksdag, och på denna väg har K. M:t, dertill visserligen föranledd af R. St:r, i sin Propos. till denna riksdag fortgått, då K. M. för Stockholms befästande äskat 100,000 rdr årligen.
Månne icke detta skulle kunna gifva anledn. till den förmodan, som skulle Norrige vara satt uti ett skattskyldigt tillstånd till Sveriges Rikes Stat, eller att å ena sidan Norrige skulle betala dessa 35,000 species mot det Sverige å andra sidan åtagit sig att skydda och bevaka handeln för begge Rikena? Den första slutsatsen vore förnärmande för Norriges sjelfständighet och värdighet. Den andra deremot vore förnärmande för Svenska statsverket. Jag belviflar icke, att då förhållandet, fullständigt utredt, framlagges för Norrska Storlhinget, detsamma skall bevilja hvad som lill handelns skydd erfordras, med afseende å de begge Rikenas inbördes förhållanden och delaktighet uti handelsförmånerna. Genom den sista berättelse, som K. Commerce-colhm till K. M. afgifvit rörtde Sveriges handel för åren 1837 och 1838, Lar upplysning blifvit meddelad rör:de Sveriges och Norriges utrikes handel på olika haf och olika ställen, som kan tjena till fullständig ledning för den comité' eller auctoritet, som kan erhålla uppdrag att utreda och afgifva yttrande rörtde de olika förmåner, som hvartdera Riket njuter af sin y'.tre handel och följaktligen af det skydd det äger för denna handel, och hvaraf således skall visa sig hvad bidrag livartdera Riket dertill bör lemna. Denna berättelse upplyser att Norriges frakthandel är betydligare än Sveriges inom Europa, men att deremot Sveriges handel är öfvervägande på de Transatlantiska håfven. En förändring bör således äga rum i afseende på begge Rikenas bidrag till handelns skyddande. Norriges bidrag bör nemi. icke upptagas i Svenska budgeten, utan bör ingå till det verk, som kommer att förvalta den gemensamma fonden, det må blifva Convoj-commissariatet eller Commerce-colhm eller något annat embetsverk.
P r i s e r n a de " b i l l i g a s t e på 43 Såsom synnerligen goda produkter tro vi oss med allt skäl kunna framhålla Liljeholmens Vinfabriks svenska bärviner och bärsafter. JOH. platsen. till landsorten effektueras omgående, då mått och uppgift på tygfärg etc. insändas. Från undertecknads korkfabrik rekommenderas för hushåll Butelj-, Krus| o. Flask-kork äfvensom öfriga korksorter. Order till landsorten expedieras mot efterkraf. Fredr. Nymansson, [1794] [1735] l:sta Långgatan Göteborg. b r e d, ä k r. 1,40 p r m e t e r. 1 2 p r luft. ORDER Å MINST 5 0 1,20 PR METER, ETER 7,20, Å KR. 9 PR LUFT _A_JIL_JIC • &lt;R A ELLER CRÉME, 332 CM. BRED, Å KR. 1,50 PR METER. HVIT ORÉME, AFPASSAD, LÄNGD METER 7,20, Ä KR. 12 PR LUFT. A D, Ä KR. 2,10 PR METER. IGD METER 7,20, Ä KR. 18 PR LUFT. CRÉME, AFPASSAD, LÄNGD METER 7,20, Ä KR. 18 PR LUFT. D A M K A P P F A B R I K OCH F Ö R S Ä L J N I N G 1 I af och en detail, såväl af EGEN tillverkning som af HKAPPOR, hvaraf alltid finnes största och mest sorterade lager enl. senaste faconer och af modernaste tygsorter. Hemfäpg-ning '. GUL FÄRG FÖR GARDINER. En mycket vacker färgton få gardiner genom att färgas med rabarberrot. Öfver 10 gram deraf hälles L liter kokande vatten, hvarpå man låter blandningen stå en stund och draga, innan man silar upp den och tillsätter vanlig stärkelse. Denna portion färg är likväl ej tillräcklig till mera än en luft gardiner. 1 ' Z. Hvarjehanda.
Deponenter af hvilken dass räknas: alla Kongl. Maj:t och Kronan eller Rikets Ständer underlydande allmänna Verk och Cassör; de under Stockholms Stads Styrelse hörande Embets-Verk och Cassör; samt för öfrigt sådana allmänna Inrättningar, Välgörenhels-anstalter m. fl., om hvilka med tillförsigt kan förutsättas, att ingen öfverassignering kommer i fråga; 7:0 att privata assignerings-rätligheten i Banken må tills vidare få fortfara emot en afgift af 2 R:dr Banco för hvarje folium om 4° räder af den löpande räkningen, med förbehåll tillika, att den minsta afgiften, som för hvarje år beräknas, blifver 10 R:dr Banco, motsvarande 5 folier. C. L ane-B ank en. Lclne-Bankens vanliga rörelse-grenar. 8:0 att följande Bankens utlåningar måtte med oförändrad räntefot till nästa Riksdag fortsättas, nemligen: ö) Crediliven till Manufactur-Disconten, Jern-Contoret, och Fahlu Bergslag; b~) Creditivet för Stockholms Stads Brandförsäkrings-Contor, bestämdt till belopp af högst 33,333^ R:dr; Crediliv för Spar-Banker till det stadgade beloppet af högst 5o,ooo R:dr för Stockholms, 20,000 R:dr för Göthe - Bmco-Utskottcts Utlåtande N.o 16. borgs och 10,000 R:dr för en hvar af de öfrige, som dertill sig anmäler; J) Län mot pant af Guld och Silfver, Koppar, Jern och öfrige effecter, som finnas uppräknade i 4 Art 4 Afd. §. §.
Jag har begärt ordet en - 270 Den 15 Mars e. m. däst för att erinra Hr von Wahrendorff derom, att K. M. redan beslutat att 4 kanoner, gjutne efter Hr von Wahrendorffs modell, med tillhörande lavetter skulle beställas för Waxholms och Carlstens fästningar för årliga försöks anställande. Denna nåd. befallning har på det sätt blifvit iakttagen, att till en början blott en kanon med lavett blifvit försök underkastad. Detta sätt att verkställa berörde nåd. beslut tror jag vara bäst öfverensstämmande med Hr von Wahrendorffs eget intresse, emedan på sådant sätt de förbättringar å uppfinningen, som undertiden kunna genom försöken påkallas, jemväl blifva i tillfälle att pröfvas. Att Hr von Wahrendorff anser sådane förändringar nödvändiga, ådagalägges bland annat utaf den värde ledamotens för, högst fä dagar sedan till generalfälttygmästareembetet ingifne rapport, hvaruti tillkännagifves att den förändring, som vid de sist anställda försöken befunnits behöflig, numera blifvit verkställd och ali den förändrade inventionen således vore färdig att när som helst ånyo försökas. Jag tror således att från Regeringens eller artilleristyrelsens sida icke något blifvit försummadt, som kunnat medverka till sakens fortgång. Efter jag nu fått ordet, anser jag mig dock icke böra försumma att uttrycka den synnerliga erkänsla jag sannolikt i öfverensstämmelse med alla mina vapenbröder mäste hysa för en man, som, sjelf icke tillhörande artillerivapnet, offrat kostnader och möda på detta vapens förbättrande. Men på de skäl, föreg:de talare redan omnämnt och dem jag sjelf nu påpekat, anser jag en und. skrifvelse för det af motionären åsyftade ändamål icke vara lämplig eller behöflig. Hr von Wahrendorff: Den förändring Hr Lagercrantz omtalat, rörer endast lavetten, som är af alldeles ny beskaffenhet och för första gången blifvit försökt.
Dä nu det förstnämnda stadgandet är allmänt och ovilkorlig!, synes det sistnämnda öfverflödigt; och som Utskottet derjemte erfarit, att man sökt tyda dessa stadganden så, att. i händelse uti bytesbrefvet visst värde varit egendomen åsatt, stämpelafgiften bort utgå efter det i bytesbrefvet å egendomen bestämda värde, har Utskottet, till förekommande af nämnda missförstånd, ansett det sednare stadgandet böra utgå; i sammanhang hvarmed redaktionen af stadgandet rörande köpebref blifvit något ändrad, hvilket torde godkännas. Föreskriften å sid. 20 att afhandling, hvarigenom skog från hemman på viss tid föryttras, skall förses med stämpel efter 40 öre för hvarje fullt tunnland, har i afseende på ytmåttet bort bringas i öfverensstämmelse med inne - Jlevillnings-UIskol le Is Betänkande N:u 7. 15 hållet af Kongl. Stadgan om mått och vigt af den 31 Januari 1855; och enär 1 tunnland, reduceradt till nya ytmåttet, utgör 5,fi qvadratref, samt den nuvarande stämpelafgiften således skulle, om den endast bestämdes i proportionerlig! förhållande lägre för hvar full qvadratref, i verkligheten blifva förhöjd hemställer Utskottet, att sådana afhandlingar ina förses med stämpel till 5 öre för hvarje ful! qvadratref. Pä grund af hvad Utskottet här ofvan vid § 2 i fråga om vexlar anfört stämpel å tillstyrker Utskottet, vexlar. att prima vexlar i utländsk myntsort skola antingen förses med särskild stämpel å l R:dr eller skrifvas å till nämnda belopp stämplade vexelblanketter. Stadgandet att stämpel å skuldebref, räkningar, vexlar, och assignalioner 0m stämpel bör beräknas efter dessa handlingars kapitalvärde, anser utskottet böra förtydlia s'uUleb’ei' ligas sålunda, att till grund för beräkningen må tagas det kapitalvärde, med afseende hvarå uppvisandet för intecknings vinnande sker eller hvarför betalning sökes.
Då de i lista mom. af § 10 i nu gällande Taxeunderrättelser för närvarande upptagna bestämmelser ingå i de mera omfattande stadganden rörande befrielse från lastpenningar, som finnas tillagda under § 3 i nu afgifna Förslag, och 2:dra mom. af förstnämnda § innehåller endast ett upprepande af hvad i tullstadgan finnes i samma hänseende föreskrifvet, hvadan detsamma synts här öfverflödigt, samt det 3:dje 161 mom. i nu ifrågavarande § blifvit till nämnda § 3 uppflyttadt, har hela den i de nu gällande Taxeunderrättelserna förekommande § 10 i förslaget utelemnats. I l:sta mom. af denna § har ordet »utlastningsorten» blifvit utbytt mot uttrycket s» »lossningsorten», hvilket senare ansetts vara mera egentligt, och äfven torde vara i denraSåeJin här afsedda betydelsen mera allmänt begagnadt än det förra; hvariemnte i 2:dra de Tax”- n Co .. i i , • .. i • n..,*, underrättel mom. ar samma § nagra smärre redaktionstorandrmgar roretagits. ser. Dessa §§ motsvara §§ 12 och 13 i de nu gällande Taxeunderrättelserna. §§io0chii. Tnll-Komitéens Betänlcarde 21 I BILAGOR. Tull-Komité ena Betänkande. ii Samman - öfver de för här nedan upptagna artiklar från och med år 1825 till och med år 1863 i Fr. o. m. 1825 Fr. o. m. d. V61826 Fr. o. m. 1831 Fr. o. m. 1836 till den '/6 1826. t. 0. lil 1830. t. o. m 1835. t. o. m 1841. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats.
När Kongl. Maj:t fann för godt befria vår hufvudsakiiga trädvaru-export från utgående tull. äfvensom allt smidt jern, med undantag af stångjern, som erlägger 4 sk. och smältstycken, 12 sk. per skeppund, känna vi alla, det dessa håda sednare stipulalioner blefvo bibehållne endast och allenast för tolags-afgiftens bevarande åt vissa städer, som tydligen synes af 22 § uti Underrättelser om hvad vid taxans verkställighet iakttagas hör, der det heter: »För jern och koppar samt deraf tillverkade effekter må, vid export, tolag ej beräknas till högre belopp än utförselstullen Dessa afgifter uppbäras också nu af städerne till sitt fulla belopp, som för gårad koppar utgör 32 sk. b:ko per skeppund. Ehuru lill sitt nominella belopp ej serdeles betungande, medföra de dock vid en utrikes skeppning, synnerligen hvad jern vidkommer, stora och många olägenheter, och äro ej annat, än en ytterligare och förhöjd beskattning på dessa, redan förut så tungt beskattade tillverkningar. Hvad staten på dessa artiklar i utgående lull årligen uppbär, utgör cirka 50,000 R:dr B:ko,' och städerna enahanda summa, eller tillsammans cirka 100,000 R:dr B:ko. I sanning allt för mycket; helst statens årliga inkomst af tullen, och städernas af tolagen redan så betydligen stigit, och ytterligare komma att än betydligare stiga, om Riksens Ständer antaga den af oss nu föreslagna tull-lagstiftning. Utskottet har bibehållit utgående tullen på ben, oarbetade, krossade, samt förmalda eller s. k. benmjöl vid 3 sk. per Lispund, hvilken förhöjda tullsats tog sin början år 1842 och hade till påföljd benprisets nedsättning från banko till riksgälds. Denna åtgärd vidtogs, som det hette, till landtbrukets befrämjande, oaktadt få artiklar finnas, som måste uppbära så höga skeppningsomkostnader och draga så dryga frakter, hvilka tillsammanstagne utgöra nära 50 procent af varans inköpspris: ett skydd, hvarmed landtbruket ensamt borde vara belåtet. Den naturliga följden häraf uteblef icke heller.
skapsförbunden så löst knutna, att vi lätt nog kunna frigöra oss ifrån dem, om de på Belönad med pris vid Iduns sjette täfling. minsta sätt falla oss besvärliga. Vi hafva således i detta afseende icke gått a g » å g 3ig, moSet, u t i Bön ocH uaHa framåt utan till baka, och anledningen häratt Eij ?oet » jköj *) a. {£ HoiEan » j; ti3 till bör väl närmast sökas deri, att vi fordra en aldrig tröttnande tjenstvillighet af våra |öt » alia vänner, fastän vi .. sjelfva icke äro redobogna jsot tlatnet, » pa3a Sottetn t 3 i n | a m n! att göra en verklig uppoffring för dem. Dess.JCat » rlaEE lion. ejDifj fona, » å J-ag tänHte, utom äro vi till vårt eget väsende så nyckfulla, att vi, efter att hafva gjort en ny beHon, j ?öt Htxxt » » HaEE Sitt Heta tij; 3u kantskap, stundom föreställa oss, att denna icke bör fortsättas, ehuru vi icke kunna på » riånHte något sätt motivera eller försvara en sådan t oni » otg t å t a t, mo3ofc u t a n n a m n. åsigt; och en annan gång tro vi, att vi funnit en person utrustad med alla fullkomligheter, och då denna förutsättning, förr eller &lt;K.on i&gt;äxet upp, 6Eifc 4ttåtan3e ocfv j; aget, senare, varder gäckad, anse vi oss hafva gjort en så smärtsam upptäckt, att den berättigar aEEt m e t a o^e-t, - meta « å t 3 Hon taget, oss att, med sårad värdighet, genast draga oss undan från den bristfulle. Men huru 3a o ^ t a t, gij ?uet, 6 o m 3a j; ot3om aaj;. ^Coat &amp; Ee| t o n e n aj;? missräkningar.
Men när hon mötte hans blåa, fromma ögon, log hon och böjde med kokett grace på hufvudet till en helsning. Ett sådant hufvud, ett rundt rosigt litet hufvud, ett hufvud med guldgult hår och skrattande ögon och röda, röda läppar! Den tredje dagen hade han redan talat till henne, om en vecka voro de vänner. Det var iu så mycket, som dref dem tillsammans; båd.i voro de unga, ensamma, fattiga på den snöda mammon, men rika på gladt mod. Och sä hade de samma väg till arbetet. Hvilken härlig sommar blef det ej I Fred — han hette nu egentligen Fredrik, men Mary hade döpt om honom till Fred • — tyckte, att de sex slafdagarne på kontoret gingo fortare än fordom en, när han hvarje dag fråssade på minnet af deras gemensamma morgonpromenad till sin torra frukostsmörgås, som vid tolftiden förtärdes på den tomma kolboxen bakom kaminskärmen på Kellers kontor; när han hade henne i tankarne vid sin femtioöresmiddag på » magasinet » kl. 4, och sjuslaget från » Tyskan » betydde så mycket som så: om tio minuter mö- tas vi i Storkyrkobrinken! Och så vaknar man en morgon med en förnimmelse af, att en elektrisk gnista sprungit genom hela ens kropp; hjärtat bultar hårdt, och hvarenda nerv kittlar af spänning. ögonen. Hvad var det? Man gnuggar sig i Ah, det är söndag, sö? idag! — Ut öfver slätten vandra de sida vid sida, medan daggen ångar upp från gräset som en blå rök, darrande i solen. Borgens runda torn tecknar sin röda silhuett mot skogen. Det är musik i luften af en hel här med lärkor, utan återvändo. Tutu — smattrar hornet från kaserngården, men det skrämmer dem ej. Icke ett ögonblick hålla de upp. Just som solen smått börjar steka, äro de framme i skogsbrynet. En fuktig svalka slår dem till mötes. Deras steg tryckas djupt ned i den yfviga mossan. Det är, som om den ville alldeles gripa om Marys högvristade lilla fot och hålla henne fast. Hon skrattar, griper hans arm och stöder sig hårdt därvid.
Riddertkapets och Adelns Plenum den 12 Februarii 1810. S. DUppå Stats-" < skot ets Ordförandes L Utskottets magnar gjorde anhälian, bestök Höglofl. Ridderskapet och Adeln för sin del, att Stats-Utskottet ej af nagra P ena hos Ridderstapet och Adeln stulle hindras alt begagna be irenne sista socknedagarne i denna mecka till fullbordandet afl sina annu efkerliggande göromål; hmarjemte de öfrige Respective Ständen skulle manligen inbjudas att i en dylikt be flut för sig instämma. lii Luxra. Uplästes följande: KonglMaj.ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, angående nagra wid Riksdags-Ordningen gjor - 42c» Den 12 Zebruarii. gjorde anmärkningar. Gifwcn Stockholms Slott den 7 Februarii i8rc>. Dä Kongl. Majit i Näder antagit den till Desi bifall och sanction i underdäniqhet öfwerlemnade Riksdags-Ordning, har Kongl. Majit likwäl ansett sig böra wid denna Lag göra nägra anmärkningar, ächftande icke någon rubbning af desi grunder, ulan endast en ytterligare fullständighet och bestämdhet i nägra af desi förestrifter. Kongl. Maj:k öfwer. lemnar nu i Näder till Riksens Ständer desie anmärkningar och ästar, att desamma, efter en laglig beredning wid denna Riksdag, mä till en afgörande pröfning wid den nästföljande företagas. Kongs. Majit har funnit, alt stadgandet uri 17 Z. om dens bestraffning, som stör friheten af Riksdagsmanna-walen, icke wore nog rydeligen uttryckt. Kongl. Majit föresiär derföre i Näder, att denna bestraffning mä i klara ordalag bestämmas till fängelse wid watten och bröd ifrän ätta till sexton dagar, efter omständigheterne
Hvad säkerhet Banken fått, känner jag ej; är det uti Canalen, så är det ingen, och hvad har då Actieägarne; ty jag kan aldrig få i min tro, att denna Canal skall, äfven färdig, kunna gifva någon afkastning: att Bolaget ej uppfyllt de dem gilne föreskrifter, då det af Discontcreditivet, sorn, utom vinsten, ej var till Ca« jialbyggnaden anslagit, tillgripit ej mindre än r,lco.cco Riksdaler, och redan vid September månads utgång för!idet år gjorde barqueroute, det är allmänt bekant. Jag har visst hört det försvaras, men Herr påhlman har uti ett föregående Plenum så tydligt, så klart och så starkt vederlagt detta försvar, att jag deruti mig med honom förenar, och behöfver, hvad det angår, ingenting tillägga. Men att, utom alla de stora bidrag till Staten som fordras, och redan äio bifallne, att utur Banken utgå, man ännu kan göra så stora fordringar, till detta olyckliga och detta fattiga Rikets förmåga öfverstigande, och så illa calculerade, föietaget af Götha Canal, det bedröfvar mig. och måtte bedröfva hvar redligt tänkande Svensk, synnerligast uti en tid, då med så mycket skäl alla klaga öfver förlägenhet, öfver penningebrist, öfver dyrhet och vådeliga utsigter, och hvadan kommer allt detta? Jo, från Fiscont-bedrägerier, och Götha Csnals först så falskt uppgitne kostnadsförslag, och sedan gjorde afvikelser från Reglementen •och föreskrifter, och så vidta öfver dess till: Den 16 Junii J. m. 69 gångar, utsträckte arbetsplaner och operationer 3 tydligt synes, att då Bolaget, ehuru det tecknade dubbla summan af förslagets innehall, omöjligen kan fullborda hvad det sig åtagit, skall största kostnaden tungt hväifvas på det fattiga Allmänna. Jag har med mycken tillfredsställelse läst den interessanta alhandlingen om Canaler i Sverige, Grefve von Platen »yo5 utgifvit, och Konungen til ägnat j mätte mig tillåtas att derutur anföra några korta utdrag. Sidan 21 säges: Hvad nytta skulle 2 och en half millioner contribuenter draga af Trollhätte
Sä vidt man alltid kunde påräkna ett betydligen öfvervägande antal af återvalde representanter, kunde visserligen delta ändamål i någon mån befordras; men redan den omständighet, att alltid mänga nyvalda tillkomma, och alt äfven inom vårt Ständ personalen vid hvarje riksdag betydligen omvexlar, — redan denna omständighet skall i ansenlig män minska den påräknade och önskansvärda verkningen af förslaget. Den ringa förmän, som, med bibehållna former i öfrigt, genom denna ändring kunde vinnas, uppväges mer än fullständigt af motskälen. Förslaget nemi. synes icke behörigen afvägdt i nödigt sammanhang med andra grundlagsförändringar, som, för att med bibehållen jemvigt i statsförfattningen, vinna det åsyftade ändamålet, skulle hafva varit erforderliga. Dertill fordras, enligt min tanka, att riksdagsmän väljas för längre lid, t. ex., såsom i England, för 7 år, eller för ännu flere; att de sammanträda, icke hvart tredje år, utan årligen; men, i sammanhang härmed, att äfven riksdagen, församlad eller icke, må kunna af Konungen upplösas, då nya val äga rum. För att åstadkomma ett nytt, verkeligen förbättradt förhållande, hinner således förslaget icke ens pä halfva vägen. Deremot, med qvarstående förhållanden i det öfriga, går det för långt och torde, om det antoges, endast medföra ökade kostnader, välla mera ostadighet i penningeväsendet och beskattningen, samt genom tätare riksdagsbestyr mera hindra än befordra Regeringens bemödande att ändamålsenligt förvalta landet. Utan förtroende, nemi. ömsesidigt, kan ändock denna ändamålsenliga förvaltning genom blotta former i evighet icke tillvägabringas. När Konungen linner omständigheterna fordra urtima riksdag, är det H. M. obetaget att, på sätt nu skett, en sådan sammankalla; ja, att göra det äfven hvart tredje år, eller ännu oftare. Men till Konungens skjön bör öfverlemnas alt bedomina, när och huruvida tätare riksmöten betarfvas och att bespara landet denna tunga, när, enligt förevarande omständigheter, de icke behöfvas.