Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lagmannen Aspelins efterlemnade Enkas, född Hjortberga hos Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoiret gjorda Ansökning om förnyelse af 2.*ne så kallade Trollhätte Slussverks Lottsedlar, (Rgs-A) Uti en, år 1826, till Hrr Fullmäktige ingifven Skrift, hade förbemälde Sökande anfört, huruledes af de Skriften bilagde Handlingar skulle upplysas, att 2:ne så kallade Trollhätte-Slussverks Lottsedlar N:o 181 på 1000 D:r Sunt och N:o 248 på 5oo D:r samma mynt, hvilka varit nedsatte hos nu mera afledne BruksPatronen Carl Bagge, skola, vid den, år 1804, Götheborgs Stad öfvergångna eldsvåda, uppbrunnit, och att Sökanderne, dels genom arf, och dels genom testamente, af nämnde Lottsedlar blifvit egare. Och då 54 Stats-Utskottcts HiksgälJsGontoirets Räkenskaper skola utvisa, att dessa Lottsedlar sedan ar iBo4 icke blifvit, till Inleresses utbekommande, företedde, så anhöllo de, att Hrr Fullmäktige ville låta dem förnya. Utaf RiksgäldsContoirets Handlingar hade inhemtats, dels, att berörde Lottsedlar, på sätt Sökanderne uppgifvit, sedan år i8o4 icke varit uti RiksgäldsContoiret företedde till utbekommande af den årligen förfallne räntan, och dels att BruksPatronen Bagge i lifstiden redan år 1813 , efter att hafva fullgjort allt hvad, i afseende på efterlysning af förkomna LäneBanco-Åttester och V.-B:co-Tr:p:tSedlar, uti K.
Maj:ts ofvanomförmälde Nådiga Proposition. S. D. Lades till handlingarne Stats-Utskottets den 14 dennes på bordet lagde Memorialer:: N:o 48C, i anledning af Preste-Ståndets återremiss å Utskottets angående iliågaställd tryckning af Riks-Ståndens förhandlingar i Representations-frågan, under N:o 4>5 afgifna Memorial; N:o 488, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 347- S; D. Till handlingarne lades Bevillnings-Ulskottels den 21 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 47> till Boigare-Ståndet, angående eventuella tull-afgifter å förbudna vaior. Då nu å nyo föredrogs Stals-Ulskottets Utlåtande, N:o 4p^b i anledning af Krigs-Commissarien E. G. Lallerstedts ansökning om lörlängdt arrende å Starby Kungsladugård, blef summa Utlåtande af Ståndet bijallct. 36o P/of. Ut dr. den 28 April 184i. S. D. Föredrogos ånyo .Öanco-Ulskottets följande Memorial; N:o i65, i anledning "af flög v. Preste-Ståndels återremiss å Utskottets Memorial N;o i/jg. Lades till handlingarne. N:o 166, till svar å gjorde anmärkningar vid Utskottets under ]N;o i3s afgifne Utlåtande, med förslag till ändring af §. 229 uti nu gällande Banco-Reglemente. Ståndet biföll Utlåtandet, N:o i32, med de dervid gjorda förändringar i Memorialet IST;o 166. Från Yällofliga BorgareStåndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskotlets Memorial, N:o 4^3, med förslag till sammanjemnkning och voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljagliga beslut Öfver Utlåtandena, N:ris 33^ och 416.
Vid lådde punkten (angående anslag för inköp af Molins “Bältespännare“): af Herr Heijkenskjöld och Herr Berger. .. af Riksdagsfullmäktige Eric Ersson från Gefleborgs län, Jonas Andersson från Östergötlands län, C. J. Svensén från Calmar län, Carl Ifvarsson från Hallands län och C. I. Bengtsson från Kronobergs län, hvilka ansågo, “att de för detta ändamål ifrågasatte 20,000 R:dr, åtminstone under nuvarande förhållanden, då Statens medel i så många andra vigtigare fall anlitas och då penningebristen i landet är allmän, bort afstyrkas. - Vid 147:de punkten (angående anslag för Diakoniss-anstalten i Stockholm): af Domprosten Sonden: Den välgörande verksamhet diakoniss-anstalten ut vecklat är visserligen icke obekant för någon, som derom velat taga kännedom. En sådan kan inhemtas icke blott af Förvaltningens sexton årsberättelser, utan af alla sjuka, som å anstalten blifvit vårdade, samt genom derifrån utgångna sjuksköterskors och lärarinnors verksamhet, hvilkas antal för närvarande uppgår till 59. Att inrättningens uppkomst och utveckling såsom ett verk af enskild välgörenhet icke bör vara ett hinder för dess understödjande med allmänna medel torde visa sig vid betraktande af föregående 91:sta punkt, der åt enskilda anstalter i ett annat välgörande syfte blifvit anvisade 45,000 R:dr. Der är ingen särskild kontroll å Statens vägnar föreslagen; men skulle man här likasom t. ex. för den mediko-pneumatiska sjukvården, punkten 127, anse en berättelse erforderlig, så kan ingalunda betviflas, att en sådan hädanefter, såsom hittills, af Diakoniss-anstaltens förvaltning villigt meddelas och insändes till hvilken auktoritet Rikets Ständer behaga föreskrifva. Den betänkBih. till B. St. (Fortsättning.) lighet Utskottet hyser att betala hela beloppet af en åsamkad skuld, må hafva sina skäl, men denna betänklighet borde väl icke utsträckas derhän, att man i detta fall vägrar allt afseende på motionärens hemställan, då man så ofta annars begagnat den medelväg att bevilja en del af motionärers begäran.
Och torde Rikets Ständer få afvakta E. K. M:s Nådiga beslut, rörande den sålunda i underdånighet föreslagne förändring af Riks-Archivets local, för att, på sätt Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 23 December sistlidne år, angående regleringen af 2:dra Hufvud-Titelns anslag, redan anmäldt, sedermera kunna lill pröfning företaga E. K. M:s Nådiga framställning om tillökadt löne-anslag för bemälde Archivs tjenstemanna-personal. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 Maj 1841. bih. till R. St. Prot. 184*. to Sami. t Afd. 9* y3o Expeditions-Ulskotlets Förslag lill und. Skrifvelse, N.-o 338' Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i5 Maj 184 Preste-Ståndet den i5 Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i anledning af Krigs Commissarien E. G. Lallerstedts ansökning om förlängdt arrende å Starby Kungsladugård. (Stats-Utsk. Uti. N:o 496.) S. A. K. Uli en till E. K. M. ingifven skrift, hvilken, jemte vederbörandes i ämnet infordrade yttranden och öfriga till målet hörande handlingar, blifvit genom Nådig remiss af den 18 sistiidne Mars till Rikets Sländers Stnts-Ulskott öfverlemnad, har arrendatorn af Kungsladugården Starby, med underlydande lägenheter, i St. Pehrs socken, Dahls härad af Östergöthlands
N:o 41®» I frågan om lindring uti Rustningsskyldigheten i Södra Bohu Län. Stats och BancoUtskottens : N:o 386, Om hegardt understöd till uppförande af ett nytt Scholhus i Örebro. N:o 589, Om sökt Lån till anläggande af en hamn vid Wadstena. N:o 419, Om Lånebiträde till fullbordan» de af Nya Bibliotheks Byggnaden vid Upsala Universitet. StatsUtskottets N:o 401, Om Sala SilfverWerk. N o 410, Om Pension vid afskedstagandet af JustitixRådet Blom. Stats och LagUtskottens: N o 404, I väckte frågor, om särskildte Brottmåls Domares tillförordnande. Stats och BevillningsUtskottens: N:o 4t3> I väckt fråga, om KronoUtskylderncs erläggande i Natura samt nedsättning af Bevillnings Procenten å Fastigheter innom Blekinge. N:o 414, Öf^er en motion dm KronoUt* skyldemes liquiderande, medelst så kallade Coupons Lag* Fröt. Utdr. rf. 27 Aug. I823. 809 Lag och EkonomiUrskottets; N:o 146, 1 anledning af återremiss å Lag Utskottets betänkande N o 25, om gransk ning och rättelse i Edsformulairen. N:o 147, Argåede Mätningssättet af Hö och Kol. EkonomiUtskottets: N o 162, I återremitterade i frågan om befriel e för Gothlands Hemmans Egare, att in Natura erlägga SkatteTjära. S. D. Återremitterades följande betänkanden: - Stats och BancoUtskottets: N:o 585, Angående LåneUnderstöd för Städerne Norrköping och Borås. N:o 4*9* I väckte frågor, om understöd och uppmuntran för SparBanks Inrättningarne. Bihang till R. S. Brot. 9:dc Sami. 5l + gi® fröt.
Eho som betalar till cassan then afgift, sorn föresagd är, tage theröfver vederbörligt bevis. IVu är han död, skade enkan eller barnens förmyndare bevis ur kyrkoboken om theras rätta ålder och antal, och therefter, så länge pensionen bestås, påliteligt besked om enkans och barnens tilstånd , så at commissarierne altid kunna hafva nödig kunskap om then dödas efterlemnade. 1 1:0 Commissarierne vare pligtige at tilse, thet pensionen ej kommer i' orätta händer; och gifve enkans del til henne sjelf elier thess laga ombud, men barnens delar til hvars theras rätte förmyndare. 12:0 Yppar sig tvist om pensionens delning eller någons I'ätt thertil, eller hvad annat dylikt vara må, skilje banquens commissarie!' the tvistemål. Vil någor kiaga öfver theras utslag, gore det hos banpo-fullinägtige, och vare gilclt hvad the t beröm sluta. i3:p Skickar sig enka eller barn så illa, at the för laster och brott komma i vanfräjd, miste genast pension, och njute aldrig mera then förmån. Thesse reglor, jemte hvad SecreteUtsk. anfört, håfve Wi hos Oss i nåd. öfvervägande komma låtit; och emedan Wi äro så mycket mera benägne at befrämja alt hvad lil thelina inrättningens upkomst och bestånd i framtiden lända kan, som Wi finna theqsamma vara mycket berömmelig samt hafva ett ömt och christeligt ändamål til värnlösa enkors och omyndige barns understöd; ty bafve Wi härma - 334 Den 7 Mars e. m. deist till alla delar velat i nåder gilla och stadfästa ofvannämnda reglor, såsom the här fram man före finnas ord ifrån ord införde.
Man kan medgifva detta oell dock på intet vis glömma, att en alldeles motsatt opinion om den företrädesvis stora vigten af Konunga-inslituLionens consoliderande, och embetsmanna-hierarchiens utbildning, gjorde sig gällande under flera af de sistförflutna århundraden; det var i sanning samtidigt med begge dessa centralisationer af magt, som, efter tusenårig gäsning, en rå och laglös massa af Europeiska famiije-föreningar vande sig vid ordning, odling oeh lag; — hvad vi nu med skäl öfverklaga, hade sin period, då det var ett hufvud-vilkor lör menniskornas trefnad oeh framsteg. Men för den nuvarande lidens farhågor, utgöra emedlertid aulocraliens successiva stegring och Statens inblandning genom en embeismanna hierarchi, uti lifvets minsta detaljer, ett gemensamt föremål; — det är ej endera af dem, utan begge tillsammans, som äio oförenliga, med den politiska frihet, hvilken nu, nästan öfverallt, antingen tvst önskas, eiler öppet fordras. Då nu en förändring i formerna för Svenska folkets representation hufvudsakligen påyrkas för dessa formers ringa öfverensstämmelse med så väl den ena, sorn den andra af nutidens åsigler och fordringar, liar det också synis mig hufvudsakligen nödigt att fästa uppmärksam beten, icke på nalional-representationen ensamt, utan äfven på communai-väsendet, åtminstone på provincial-instansen deraf. Det är nemligen denna, som i vårt land fullkomligast har blifvit utträngd under de sekler, hvilka , såsom nämndes, sträfvade efter centrala organisationer af magt; det är tillika denna, utan hvars fullkomliga utbildning, och försäkrade bestånd, allt det öfriga ligger i händerna på Statens byråcratiska element. 1 ett land med cornmunal-auctoriteler, hvilkas beslut alltid kunna öfverklagas bos embetsmyndigheter, och ofta ursprungligen bestämmas af dem , är commnnal-väsendet blott ett medel att för bättre köp, och på ett mindre förhatligt sätt, låta det olvannämnde inliängandet af embetsmanna-magten, i lifvets minsta detaljer, icke blott fortfara, utan tilltaga.
Här är dock icke fråga om blott detta härad, utan äfven om fyra andra härader, sorn skulle utgöra det nya länet. Hvad Aspelands härad beträffar, har Hr Carleson sakrikt och fullständigt utredt, att detta härad skulle lida betydligt meri, om det fick Westervik tili residens-stad, och att dess innevånare högtidligen protesterat deremot. Tunaläns och Sewedes härader hafva väl närmare till Westervik; men sorn länets landsvägar gå från norr till söder, hafva de sin mesta postgång på Calmar, och således lättare skriftlig communication med denna ort, än med Westervik. Norra Tjust åter ligger längst bort, men har nära nog lika långt till Westervik, som till Linköping, och skulle, med större fördel och utan tillökning i kostnad, kunna förenas med Linköpings län, än utgöra en del af det ifrågavarande länet. — Det är mig bekant, att flere innevånare af norra delen i länet, dels genom petitioner, dels deputationer, anmält sin önskan, att länet skulle delas, och som skäl föreburit svårighet för dem att anlita Konungens Bef:h:de; men samma svårighet företer sig i alla län för alla innevånare, som bo 5 ä 6 mil från residens-staden, de måste genom commissionär eller genom skriftvexling utföra sin talan. Således är hufvudsaken för dem att få en lätt och hastig postgång, och om posten, som icke går mer än en gang i veckan mellan Westervik och Calmar, inrättades till dub - 366 Den 12 Februari c. m. bel, hvilket i allt fall vore behöfligt i ett så bebodt land, så vore all anledn. till klagan håfven. Vidare har man anfört, att Landshöfdingen eller Länsstyrelsen ej vöre i tillfälle att taga kännedom om den aflägsna delen af länet. Jag vill i delta fall erinra, att de 2:ne landsvägar, som finnas i länet, den ena utmed kusten och den andra inuti länet, äro icke till miltal längre, än de vägar i andra till omfånget lika stora län, sorn gå rundt omkring dess gränsor; och behöfver Landshöfdingen i Calmar län således icke göra längre resa för att laga kännedom om länets aflägsnaste delar, än Landshöfdingen i andra län.
Denna motion var dock endast ett önskningsmål, som icke åsyftade en så bestämd åtgärd, som det nu ifrågavar. förslaget; och när man då kunde i 16 §:n Reg.F. finna ett skäl för målets nedläggande, skulle jag tro, att denna fråga, hvarpå berörde §. helt och hållet kan tillämpas, icke heller borde i strid dermed kunna till Utsk. remitteras, utan bör förfalla. Jag skall dock, i detta fall, underkasta mig Hr Landtm:s åsigt af grundlagen. Frih. Cederström, Anders: Jag skulle tro, att Judarne antingen helt och hållet böra förbjudas att inflytta, eller också böra de äga samma rättigheter, som andra trosförvandter, hvilka få bosätta sig i landet. Det torde icke finnas något mera förvändt sätt, än att stänga en medborgareclass inom en alltför inskränkt verkningskrets; ty deraf följer hvad som visat sig vara händelsen med Judarne, att de inom denna verkningskrets söka att på mindre lofliga vägar 4 II. 20 .54 Den 12 Mars. tillskansa sig fördelar pä det öfriga samhällets bekostnad. Jag skulle derföre vilja hålla med Ilr Rosenqvist derom, att inga Judar må tillåtas att finnas i landet; men då de redan så rotfästat sig här, att man svårligen kan hoppas alt få dem bort, tror jag det vore bättre, att de Judar, som redan finnas eller framdeles inkomma i landet, erhålla samma rättigheter som öfrige Svenske medborgare; och på denna grund afstyrker jag motionen. Hr von Troil, Emil: Jag vågar tro, att vägran af remiss ej bör komma i fråga oftare, än då en framställd motion är tydligen stridande emot grundlagens ordalag, och att då någon utredning i detta afseende kan vara behöflig, bör remissen beviljas. Frågan om vägran af remiss är så grannlaga, att man dervid hellre bör följa den liberalare tydningen, än att möjligen vägra remiss af en framställning, som icke är mot grundlagen stridande. Deremot vågar jag hoppas, att det Utsk., hvari delta ämne bör behandlas, lärer inse, att nuvar. tid äger tvistepunkter nog, utan att man uppväcker nya stridsfrågor, grundade på religionshat och fördöma)-, som man borde kunna hoppas numera vara försvunna.
Vi känna icke den där nordiska skymningen, då man liksom hinner vänja sig vid mörkret. Det k o m också oförberedt, då jag förlorade mina föräldrar. D e rycktes båda bort i en feber, o c h jag stod ensam, ensam vid sjutton år. Jag gick u p p i smärta o c h blef sjuk, svårt sjuk. D e n ene läkaren har sändt mig hit, den andre dit. Jag har nästan blifvit kosmopolit dessa sista år. D e tro, att jag skall bli bättre här. Kanske blir jag det, ty alla äro så snälla, icke minst ni, » oriort ». Mademoiselle heter så på vårt språk, » tillade h o n förklarande. Medan h o n sålunda dragit u p p konturerna af sitt lif, hade m o l n e n i täta massor samlat sig under oss. De riktigt h ä n g d e öfver trädtopparne under terrassen, wfver oss däremot var himlen så klarblå. » Jag tror också jag mår så väl här, emedan molnen så ofta äro under oss o c h vi äro himlen litet närmare, det käns så ljuf t, så tryggt, så. » här af bröts hon igen af en sådan där hemsk hostattack, s o m k o m hvar o c h en att rysa, då man hörde den. M e d en afmattad sjuklings släpande gång gick hon långsamt terrassen fram o c h försvann i den hvälfda portalen. — Jag satt ännu länge kvar därute och såg solen sjunka b a k o m bergen. Där borta öfver Pilatus, som i fonden höjde sin spetsiga topp, låg ännu denna underbara luftiga dager i rose o c h violette, s o m har så mycket af värme o c h ljus uti sig, o c h hvilken i det längsta dröjer kvar öfver bergtopparna. Nere i dalen vallades hjordarne h e m, o c h upp till mig vibrerade klockornas treklang o c h vallgossarnes jodlande. Ljuden kastades från klippa till klippa, och eko smälte samman m e d eko. Djupt under mig låg Vierwaldstättersjön, nu alldeles svartblå, lik en allvarstanke återspeglande Guds majestätiska natur.
Med afseende på hvad Kammar-kollegium sålunda i underdånighet anfört och hemställt, har Kongl. Majit velat härigenom i nåder föreslå, det Rikets Ständer måtte medgifva, att nämnda tvä lägenheter må få till skatte försäljas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CAEL. J. A. Gripenstedt. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition Jtfé 33. 15 Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Magd Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 7 November 1865. * Närvaran de: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, på Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående försäljning till skatte af gatuhusen JVf 7 Glemminge och M 21 Hannas i Christianstads län. Kongl. Majit behagade, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde att, i enlighet dermed, nådig Proposition skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo C. F. Smerling. STOCKHOLM, tryckt hos A. Holmberg & Comp., 1865. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 34. 1 N:o 34, Ank. till Exp. Utsk. den 22 Nov. 1.865, kl. 0 e. m. Kongl.
I förening med dessa anstalter, synes mig, AmorteringsMethoden, till Sedelmyntets förbättring, utan äfventyr kunna användas; dock först och främst på Riksgäldsmytet, så att, en deremot svarande del af Kronans mäst umbärlige tillhörigheter, sattes till afsalu emot Köpesumman i Riksgäldsmynt, men med en viss grundränta fixerad i Silfver, hvilken dock borde fu lösas efter en viss, till exempel 96 sk:s Cours, hvarigenom den tredubbla nyttan skulle vinnas; att Statsintraderna ökades; — det Representativa Myntet linge enformig - Den i5 April. 629 het och åt opinionen rörande Myntvärde förunnades någon synbar ledning. Jag kan icke förena mig med de Herrar « och värda Talare, som anse DisconLRörclsen, ! till det Allmännas större båtnad, kunna drif vas af Privata Bolag, än af Riksens Ständers Banque, ej eller delar jag den fruktan, att Banquen kan blifva för stor Capitalist, så länge dess Öfverskottsmedel, ad Publicos usus kunna användas. Att skatta på detta sätt till enskildta Corporationer, leder till skadan af en alltför ojemt delad välmåga, till förökandet, å ena sidan af Luxen, å andra af eländet. Icke eller inser jag hvartill skulle gagna, att upptaga det föreslagne Lånet af Tre Millioner i Silfver, utan så vida Realisationens Culin inationspunct, i och med detsamma ovilkorligen framkallades. Sluteligen önskade jag, att, med Fcölevlandskänslans hela värma och med sanningens fulla kraft, kunna uttrycka det deltagande hvarmed jag har äran biträda det Höglollige Utskottets tanka; att förfelade skola alla Mesurer vara om från högsta Palatset till Kojan, tonen och omtankan ej stämmer till hushållning och sparsamhet i bruket af utländskt öiverllöd af alla slag. Friherre Cederström, Jacob: Uti mitt vid Utskottens Betänkande åtföljande cnskilta yttrande, har jag framställt mina åsigter al ämnet i allmänhet, men som bland de anmärk - 630
Det säger sig sjelft, att ålderdomen har sina krämpor och hjertat sina sorger, som icke kunna undkommas, hvart man än flyr, och derför är Pauvre Honteux, lika litet som något annat ställe på jorden, ett hem för idel sälla och lyckliga menniskor. Men allt hvad yttre trefnad, omvårdnad, deltagande och hjertevarmt intresse kunna uträtta för att mildra dessa sorger, det försummas icke här, och derför är det företrädesvis förnöjda ansigten, präglade af en stilla frid, man vid ett besök i hemmet möter i de ljusa rymliga korridorerna, vid andaktsstunderna i direktiohssalen och om sommaren i den vidsträckta trädgården, som, delvis nyplanterad, med sina bersäer och unga träd lofvar att för framtiden bli en ännu mera lockande tillflyktsort under vackra sommardagar, än hvad den redan är. Hvarje pensionär har sitt eget rum innanför en liten korridor — stort trefligt och ljust; pä ömse sidor om korridoren ligga en rymlig garderob och dito skafferi (frukost och qvällsmat skola pensionärerna nämligen hålla sig sjelfva). Hvar och en möblerar sjelf sittrum, hvilket så långt förmågan sträcker sig lemnar den individuella smaken fritt spelrum och tilllåter, att kära föremål från det egna hemmet äfven förläna en prägel af små » egna hem » åt denna samling pensionatrum, som med en likartad inredning allt för mycket skulle likna en kasern. Till pensionärernas gemensamma bruk finnes i hvarje våning ett kök, der varmt vatten tillhan dahålles och hvar och en har sitt fotogénkök. Bli timmarna för långa, går man på besök till hvar andra eller samlas om aftnarne med arbeten (de som orka med sådant) i direktionssalen för att samspråka i små kotterier, läsa högt och idka sällskapslif. Försök att anordna riktiga små tecirklar har äfven gjorts, men om dessa icke rönt så mycken framgång, så beror det nog på, att de gamla äro trötta och draga sig för att om aftnarne lemna sina varmare ombonade rum för den stora salen, som icke kan erbjuda samma beqvämlighet för deras gamla giktbrutna och frusna lemmar.
1285 dem lika lätt beräkneliga, då nödvändigt alla Egendomarne måste säljas, innan slutliqvid för någon fordringsegare kan ske, men alla dessa olägenheter, dem Sakegare kunnat förutse, äro likväl följder deraf, alt de, utan behörig omtanka för deras Säkerhet, såldt, köpt och låtit inteckna graverade fastigheter; och Utskottet som tror att LagStiftaren ej bör, på bekostnad af en dels Medborgares fria dispositions rätt öfver deras Egendom, afvärja de menliga följderne af andras oförsiktiga och illa beräknade handlingssätt, anser sig derföre icke böra frånträda hvad Utskottet i det återremitterade Betänkandet yttrat, eller tillstyrka den föreslagne ändringen uti 18, ig och 20 §. §. af Intecknings förordningen den i3 Julii 1818; och bör Utskottet i afseende på Herr Ehrenborgs förslag, att hvarje hemmans taxeringsvärde borde tjena till beräkningsgrund för hemmanets andel uti en i flere lägenheter beviljad inteckning, anmärka, att ehuru önskeligt det vore, att någon sådan allmänt antagen beräkningsgrund funnes j hvilken otvifvelaktigt skulle häfva alla nu Öfverklagade olagenheter, Utskottet likväl icke kan såsom sådan godkänna Taxeringsvärdet, enär det åtminstone för hvarje särskildt Län, är efter olika grunder uppgjord t, och dessutom icke är någon läst, oföränderlig, alltid gällande måttstock. Med tillkännagifvande att Utskottets Betänkande blifvit af Högv, Preste* och 1286 Lagutskottets Betänkande^ Vällofl. BorgareStånden bifallet, hemställes detta allt Riksens Högloft. Ständers vidare pröfning vördsamligen; och bifogas 2:ne Ledamöters särskildta yttranden. Stockholm den 26 Sept. 1823. Utdrag af Protokollet, hållet hos Riksens Högloft. Ständers LagUtskott den %6 Sept. 1323.