Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, i följd häraf, ansvarspåstående blifvit gjordt samt vederbörande deröfver hörde; hvarvid Rådmännen C. J. Cnattingius och C. M. Carlsson, hvilka jemte Fältkamereraren C. T. Strömberg till det klandrade beslutet bidragit, anmält, att den sistnämnde sedermera aflidit; så har Kongl. Hofrätten den 19 sistlidne Oktober genom utslag dels förklarat, att då Fältkamereraren Strömberg aflidit, innan han ens hunnit blifva hörd öfver åtalet, detsamma, i hvad det honom rörde, måste anses hafva i följd deraf förfallit, dels ock beträffande Rådmännen Cnattingius och Carlsson sig yttrat, att enär ifrägakomne, Christina Palmgren ådömda böter, jemlikt tydliga stadgandena i 40 kap. 1 och 3 §§. Straffbalken, sistnämnde lagrum sådant det lyder i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, samt Kongl. Förordningen af samma dag angående kroppspliktens utsättande i fängelse vid vatten och bröd, då förvandling sker i brist af tillgång till böter, rätteligen bordt förvandlas till sju dagars så beskaffädt fängelsestraff, och sistbemälte Rådmän följaktligen så mycket heldre måste till last föras, ,att de af uppenbar vårdslöshet ådömt Christina Palmgren den origtiga bestraffning af tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, hon fått undergå, som någon annan anledning till erkända felaktiga beslutet ej ens föreburits; alltså pröfvade Hofrätten, i förmågo af 1 kap. 12 §. Rättegångsbalken samt Kongl. Brefven den 2 Maj och den 11 December 1766, rättvist döma Rådmännen Cnattingius och Carlsson för berörde vårdslöshet 156 R. St. Just. Ombudsm.
För samnia andainål har en församlingsmedlem donerat ytterligare 2, 0 0 0 kr. Qz) inl@ tandluknre. Fröken C. Elbe har nyligen. aflagt tandliikarepoliklinikens för tandsjukdomar lokal. kandidatexamen iiigen sökande har vid ansökningstidens utgång anmält sig för erhållande af det stipendium, som från fru Wlh. Hiertas stipendiefond ar afsedt till obemedlade qvinnor, som egna sig åt. tandlakaryrket. Petition. Svenska qvinnornas nykterhetsförening ämnar till konungen petitionera om förbud mot ogift qvinnas användande på utskänkningsst " l1 a en. Qvinlzka missioniirer. Fröken H. Posse, som i London utbildat sig till inissionar, har lenmat näinda stad och antradt resan till Kapstaden. Fröken P. ämnar ytterligare studera missionsanstalterna i Kapkolonien för att sedan intrada i. tjenstgöring vid svenska kyrkans mission i Natal och Zululandet. Fröken Ezgssfröm från Nerike amnar inga soin tjenstgörande vid Kabylmissionen i norra Afrika, sedan hon i London förskaftat sig erforderlig utbildning. En Barn71iorsked~z1tati07z, utsedd vid senaste barnmorskemötet i Stockholm, har nyligen haft företräde hos konungen och dervid framleinnat en petition rörande behofvet af en pensionsinrattning för barnmorskekåren. Statistiken och dödZ&amp;hetcn. Enligt statistiska uppgifter, meddelade af en italiensk statistiker och samlade under de sista 2 0 åren, visar sig med afseende på medeldödligheten en ratt betydande skilnad mellan clet östra slaviska Europas och det vestra Europas indogermaniska folkstammar. Af dessa uppgifter fratilg&amp;-, att inedeldödligheten i vestra Europa årligen minskas. Under det att östra Europa förlorar iiiellan 33 och 36 personer i rundt tal p4 ~, o o o, s&amp; dö i vesterlandet blott mellan 24 och 26 p8 samma folkstammar. Skandinaverna stå högst i lifsbehållning. Tyskland, Italien och Osterrike stä sämst.
Arbetshusfoiuteii i norrbottens Län Räkenskaperna derför äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade för båda åren utan anmärkning samt utvisa en behållning till år 1846 af 1,118 R:dr 31 sk. 7 rst., deraf 141 R:dr 45 sk. 9 rst. finnas i Landtränteriet, 900 R:dr äro utlånta emot reverser, 51 R:dr 14 sk. 5 rst. utgöra upplupna obetalda räntor, samt 25 R:dr 19 sk. 5 rst. finnas utestående enligt restlängd. Någon anmärkning vid redogörelsen har icke förekommit. Afvlttrlitgcn f Jemtland Dess räkenskaper, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda revisionsåren utan anmärkning, hafva ej föranledt till någon erinran från Revisorerne. år W14. år 1845- Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Credit. Balans frun föregående äret: Utgift: Reseoch traktamentspenningar . 363: 40. — Balans till påföljande året: - 226 - Afvittring en i kopparbergs Län Af de i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning granskade räkenskaperna för båda revisionsåren inhemtas: år 1844- år 1845. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Credit. Utgifter: Aflöning till Landtmäteri-staten . Arfvode för jordeboksarbetet Diverse utgifter S:r Balans till påföljande året: Enligt Kongl. Brefvet den 5 Maj 1841, äger Agronomen Direktör Jonsson att för deresor,han företager i och för upplysningars meddelande, angående bästa sättet för odling och skötsel af jord, uppbära 1,200 R:dr årligen, samt att derjemte åtnjuta ersättning för skjuts elter 2:ne hästar och 3 R:dr i dagtraktamente. Yid de af Direktören Jonsson, under åren 1844 och 1845, i delta ändamål verkställda resor inom Kopparbergs
Julia styrde och rustade i det lilla hemmet, skötte brefväxlingen och var dessutom litterärt bildad. Hon valde böcker och läste högt, och stundom vankades till och med litet latin, hvari systrarna inhämtat någon kunskap af sin fader, prosten. Det var vanligen några af Horath vackraste orden, men de ville ogärna röja sin anspråkslösa språkkännedom, då det lätt kunnat förefalla som prål af gamla tarfliga fruntimmer. » Jag tycker mig se antikens folk, » sade en gång Anne-Charlotte, » ett skönhetstörstande släkte med ädla gestalter och ädelt sinnelag. » Då hon vände sig åt sidan och såg kandidat Örns blick med ett egendomligt uttryck hvila på hennes eget af vattusot uppsvällda och af ett slaganfall ytterligare vanformade ansikte, drog ett leende i hennes mungipor. » Tycker inte kandidaten, att jag är bra ful? » frågade hon skrattande, » en riktig orangutang? » » Åhjo, något ditåt, » medgaf kandidaten halft skämtsamt. » Hvad är det jag alltid sagt, flickor! » utbrast hon muntert, » hör nu bara! Tänk, att man ändå kan få rätt ibland! » » Men, » sade kandidaten med lifligt eftertryck, » om alla hade sådana ögon som ni, fröken AnneCharlotte, då kunde de gärna få se ut som orangutanger hela högen! » » Nej, säg icke så, » bad den sjuka allvarligt, » det är ingenting alls med mina ögon, och det vore en olycka, om alla såge ut som orangutanger. * Hon var rädd för komplimanger, den stackars barnasjälen! Fröken Anne-Charlotte var förlamad genom rheumatism och vattusot, hennes kropp var onaturligt uppsvälld och händerna hade alldeles förlorat sin ursprungliga form, fingrarne kunde blott obetydligt särskiljas. Trots denna stora olägenhet utförde hon beundransvärdt fina virkningsarbeten, broderier och andra vackra och nyttiga saker, hvilkas försäljning åstadkom ett aktningsvärdt plus i kassan. Aldrig under dygnets ljusa del voro dessa händer sysslolösa, de arbetade i lekande fröjd, och aldrig skuggade heller ett moln denna krympl• f B 09 CD &lt; CK2 Bidrag mottagas med tacksamhet. CO Logogryf.
Det var fråga icke endast om skalljemning, ty den i och för sig sjelf är ingenting, om icke den står tillsammans med reorganisatiouen af Statens nuvarande såväl civila som militära inrättningar. Det är en följd af detta ämnes omfång, ali B. St. ovillkorligen måste taga beslut i de preliminära frågorna, för att kunna bereda möjlighet att utarbeta ett förslag, som kan blifva antagligt. Sålunda mäste naturligtvis af den myndighet, som besluter rörtde beskattningen i landet, beslut vidtagas om de åtgärder, sorn böra föregå förändringen; det vill m. a. 0. säga, att sedan ordinarie räntorne upphört, bevillningen skall vara orubblig till del belopp, som för statsbehofveu erfordras, och hvad för extra ordinarie behof erfordras hörer under de cathegorier, som grundlagen nu under bevillningar upptager, hvilka kunna ändras och jemkas vid hvarje riksdag, i proportion med de behof, som äro för handen. Detta är den ena frågan. Deu andra frågan rörer alla innehafvare af indelta löner, såväl civila som militära. Dessa ma upphöra succesivt, på del att man må kunna komma till del mål, som ärendet åsyftar. Den tredje frågan är den, att ersätta deu nuvarande priviligierade jordens innehafvare fullt för fullo för de ökade bidragen lill bevillningen. En sådan 140 Den 7 April. förändring kan icke fort komma till verkställighet; men om man beräknar Statens fördelar i framliden, så möter visserligen icke någon omöjlighet att framdeles verkställa det; möjligen under en tidrymd af 20 ä 25 år. Denna möjliga verkställighet kan man likväl icke åstadkomma genom ett riksdagsbeslut för dagen, ty då finnes ingen Styrelse i Sverige, hvarken nu eller framdeles, som dertill kan gifva sitt bifall. Detta vore en omstörIning af samhället, sora genast skulle medföra dess ofelbara upplösning. Den andra frågan fordrar, såsom jag säger, preliminära beslut. Den motion som jag tillförene uti det afseendet har väckt, med åtföljande uträkningar och tabeller, blef till sina hufvudgrunder erkänd riktig af R. St. vid år 1S2S års riksdag; men R.
Att tvärt afslå ett betänk, öfver detta vigtiga ämne, som nu sysselsätter hela Svenska folket, utan att nämna ett ord om hvad man egentligen önskar, skulle enligt min förmening med skäl kunna tydas så, som vore R. o. Ad. antingen likgilltig för denna frågas framgång, eller rent af önskade, alt den mätte förfalla, och delta måtte väl icke utgöra det H. Ståndets gemensamma tanka? — Huruvida det är skäl att antaga Utsk:s betänk, framför det project, som nu är föredraget, är sålunda det ämne, som bör undersökas, på det att man må komma till klar insigt om fördelarne ligga pä ena eller andra sidan. Jag utber mig då att ett ögonblick först få följa Hr von Hartmansdorff i hans argumentation, som egentligen går derpå ut, att bevisa förträffligheten af Ulsk:s förslag. Detta förslag har blifvit kalladt af dess upphofsman för rättvist, billigt och verkställbart, allt i motsats emot föreg:de förslag, — kan jag tro, som i deras tanka icke lära hafva ägt någon af dessa egenskaper. Låtom oss då till en början efterse rättvisan och billigheten. Hvad är förslagets hufvuddrag? Jo, såsom flere talare förut anmärkt, att den lagstiftande makten äfven har blifvit så fördelad, att den nästan enväldigt faller i liänderne på en enda samhällsclass eller ett intresse, hvilket denna gången skulle vara embetsmannaintresset. Att detta verkeligen är förhållandet, äfven numeriskt taget, har redan blifvit bevisadt, men är ännu lättare att inse, om man besinnar hvilket öfverlägset inflytande sjelfva den hierarchiska ställningen dessutom skulle bereda åt de personer, hvilka på detta sätt skulle beklädas med den lagstiftande makten. Det är lärorikt att se, huru sålunda de samma personer, som förr viii flera tillfällen, så bittert (och jag medger det, med skäl) klandradt andra representationsförslag för ensidighet, nu i sitt eget arbete ådagalagt just denna egenskap, i kanske ännu högre grad, fullkomligt blinda för den eviga sanningen, att all makt, som saknar motvigt och begränsning, den må läggas hvar som helst, förr eller sednare öfvergår till missbruk. Ett exempel härpå är sjelfva detta förslag.
Ehuru jag är fullkomligen öfvertygad, att detta Herr Hjertås yttrande icke härledde sig ifrån misstroende till min uppgift, utan att han dertill hämtat anledning ifrån någon Autoritets eller enskild Persons förut gjorde berättelse om förhållandet, likväl och för att utreda det rätta af säkert har jag förskaffat mig officiela handlingar, som vitsorda, att det Konungabref af den 23 Julii 1825, som föranledt oftaberÖrde Circulaire, uti samma Circulaire finnes åberopadt, och att anmälandernas antal rör ande ouppsåteliga öfverträdelser af Tullförfattningarna allt sedan den tiden uppgått till 12 stycken, hvilkas betydenhet Ridderskapet och Adeln kan bedömma, då jag utbeder mig, att få uppläsa följande: Med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 28 Julii 1825, angående serskild behandling af mål rörande ouppsåtliga öfverträdelser af TullFörfattningarne, hafva från Kongl. GeneralTullStyrelsen under nedanstående dagar, underdåniga anmälanden blifvit gjorda: i8a5, Sept. 3j angående 34 alnar Morenos, hvilka, från ett Fruntimmer, som dem, till öfverdrag å Sopha och Stolar, inköpt i en öppen bod uti Carlshamn, Den 23 Mars f. m. 271 vid Sandhamns TullKammare blifvit anhållne. 1825, Sept. 14j angående befunnen öfvervigt å ett från Åbo hitfördt parti smör, hvarvid upplyst blifvit, att skillnaden emellan det till förtullning angifne beloppet af 438 L:f§ och det sedermera befunna af 1438 L:@, härledts af en miss-skrifning i märkrullan. S. år Octob. 1 _, angående ett till Calmar på smärre kärl inkommit, till förtullning behörigen angifvit, parti Franskt Vin om 60 kannor. S. år Octob. /2, angående en Skeppares bitpasserande från Skellefteå, utan Pass, härrörande deraf att han af en stark storm blifvit i öppna sjön utvräkt, innan Passet hunnit uttagas.
Vill den andra stänga och äro de mötande egorna af den beskaffenhet, att stängselvitsord å hans sida eger rum, eller är han skyldig att i stängseln deltaga utan att genom aftal bestämdt blifvit, huru stor lott han taga skall, gälle ock om hvarderas hägnads-skyldighet hvad ofvan stadgadt är. § 10- Har till följd af begagnadt stängselvitsord enligt denna Författning hägnadsskyldighet efter viss grund blifvit utgjord eller bestämd; då skola jord-egarne efter enahanda grund i hägnadens underhåll för framtiden deltaga, till dess dem emellan annorlunda öfverenskommes eller, i händelse, med afseende å förändradt bruk af egorna, ändring i hägnads-skyldigheten på ena sidan yrkas, frågan derom blifvit afgjord. § 11. Den, som med annan i tegskifte ligger, håfve ej rätt, om han något af sin lott Bih. lill IL St. Skrifvelse N:o 173. inhägna vill, att af grannen fordra deltagande i stängseln. Tarfvas för gemensamt gagn hägnad emellan egor, som i tegskifte eller samfällighet ligga, eller skall för sådana egor hägnads-skyldighet utgöras i rågång emot andra egor; tagen då alla grannarne i bylaget eller samfälliglieten del i stängseln efter thy, som de hafva i egorna del. § 12- Stängsel skall i egoskillnaden sättas. Går egoskillnaden i eif, å, eller annat vatten, som ej utan stängsel fred gör; då skall hvar sin del af stängseln på sin egen sida hålla; och tagen begge sidorna likaledes lott i den stängsel, som deremellan öfver vattnet sättes. Lag samma, vare, der egor genom allmän farväg åtskiljas. Finnes i dessa fall lämpligare att hela hägnaden å ena sidan satt varder; då må det ske, och njute den å hvilkens sida den sättes, om han deraf mehn lider, skäligt skadestånd af den andra. Går egoskillnaden öfver berg eller annorstädes, der hägnad ej uppföras kan; varde stängseln satt å annat ställe, som närmast är och tjenligt pröfvas, emot skadestånd, som sagdt är. § 13.
Unden] ! Skrifvt TT W 5 p. Ö re -a 5T ° re r5 r •i;£ - 3 B SC^ re * ao re —. * OQ cc re — N:0 N:o N;o Sid. llidd. o. Adeln. PresteSlåndet. Borgil reSia lidet. BondeStandet. Dec. 8 76 » om tillägg till 5 § i d:o d:o — A. 93 8 — 31 — a. 24 Jan. 24 Jan. b 28 Jan. b. 22 Jan. » om beräkning af inkomsterna utaf församlingen vid ordnandet af — Hd. 351 8 — 101 — b. b. 1 April b. 28 Mars b. 4 April b. b. 1 April » om ändring i sättet för lid. 241 8 — 91 — b. 4 Mars b. .28 Febr b. 7 Slars b. 4 Mars Prestexamen, om afskalTande af, se Pastoralexamen Prcstgårdsbyggnad, angående förändring i grunderna för deltagande i, se llygeninaahalken. Prestval, angående bestämmande af fvrktalet såsom oinröstnings30 Sept. grund vid — P. 93. I anledning af återrerniss . — 7 1 37 — a.a 31 Okt. 1863 a.a310kt,1863 a.a.6Nov.l803 a.a'7Nov.l8G3 Prestvigning, om rättighet och skyldighet lör hvar och en prestvigd att i prestembetet inviga b. 5 Aug. g. 1 Aug. dertill kompetente personer . — Hd 452 7 1 45 — b. 1 Aug. b. 1 Aug. Printzensköld, om förhöjd pension Titeln. åt kammarrättsrådet Carl 41 4 1 153 48 Se Nionde IlufvudPrisbelöningnr vid Landtbruksmö- ten, se Landtbruksmöte!), Privatbanker, se Hanker. Privatbanksedlar, se Sedlar. Profession, om inrättande af ny, se Universitet.
Vidare, och som afgiften för vapenöfningsfrihet bör motsvara den verkliga uppoffring, vapenöfningspligten kan medföra, men hvarken vara så hög, att den endast af de mera förmögna kan erläggas, eller så låg, att den uppmuntrar till otidigt begagnande af friköpet, föreslår jag i underdåmighet; att vapenöfningsfrihetsafgiften för hvarje år må likasom nu af Eders Kongl. Majit bestämmas. Ju flera befrias från vapenöfningen, desto mera nedsättes antalet af dem, bland hvilka beväringssoldaterna skola uttagas. Denna befrielse bör således icke allt för långt utsträckas, och jag tillstyrker: att den för medlemmar af frivilliga skarpskytteföreningar i vissa fall medgifna befrielse från första årets vapenöfning med beväringsmanskapet må, sedan den längre rekrytexercisen börjat, upphöra för dem, som blifva bevärings-soldater. Till följd af beväringssoldaternas nu föreslagna längre öfningstid, tillstyrkes: - Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i. om Statsverket 1865. 11 att den tid, inom hvilken beväringsskyldig, som för vapenöfning eller tjenstgöring varit ur enskild tjenst frånvarande, är berättigad att i tjenst eller lära återgå, må utsträckas från 8 till 12 veckor. Med afseende på nu gällande föreskrifter för afskedadt manskaps pensionerande, och i betraktande af beväringssoldatens ' utsträckta vapenöfning, tillstyrkes: att beväringssoldat, som tager tjenst i nummer vid eller, befordrad i befälsgrad, öfvergår till den stående arméen, må i afseende å pension få beräkna de år, han varit beväringssoldat, såsom tjenst vid indelta arméen.
Men jag har min tro och min längtan för mig, och jag ... ja, det är nog om mig nu, det var ju om er vi skulle tala ...» Hon far med handen öfver sin panna som för att samla sina tankar, ser på Klercken ett ögonblick och finner så igen tråden. »Jo, som jag sade, är ni en god människa, och det är en farlig egenskap i onda tider. Ni har haft hårda öden, och ni går än hårdare till mötes. Det är inte nog med det lidande ni genomgått, ty det har endast varit ett inre, ett blott själens lidande under den krassa samtidens tryck, ett lidande som ni ansett fysiskt och som läkarne ansett fysiskt och som ni därför sökt fysisk bot för. Men ni har ingen bot fått på fysisk väg, ty det är er själ som är sjuk, emedan den ej får fungera fritt som den vill och bör få. Samtiden skall också ha själarna till sina slafvar, ser ni, det är knuten! Och ve den ensamme, som vågar följa sin själs innersta kraf på frihet! Han krossas ofelbart i mekaniken, ty det är den som regerar världen numera, sedan den en gång fått öfvertaget. Människorna ha i tiden ställt upp den sinnrika mekaniken för att med tillhjälp af den regera världen, men den har blifvit dem öfvermäktig och regerar nu världen och dem. »Det är slafveriet under mekaniken, som hittills gjort ert omedvetna lidande, fastän ni varit ett hjul i den, som gjort sin tjänst. Men ni är af för mjuk metall, ser ni, för god och kanske för ädel metall, ni plattas ut och fördärfvas, medan de andra ännu kunna göra sin tjänst länge, emedan de äro af hårdare och simplare beskaffenhet. Förstår ni mig? Och när ni sedan kastas bort som obrukbar och utnyttjad, då börja edra verkliga lidanden. Då vrides törnekransen fastare kring er panna, så den stinger er och ni svettas blod. Men ni skall också stå bi med det, tro mig. Då ni inte har de ondas styrka att vara ond, skall ni utan ett ord af klagan finna er lefnad förspild och gå bort från en värld, som krossar er mekaniskt under sina fötter, sedan ni ej längre är duglig för dess matnyttiga arbete!
Direktionen öfver Banko-diskontverket har, i anledning häraf, uti infordradt utlåtande upplyst, att Westlind, då han år 1840 nödgades till sina borgenärer afträda sin egendom, häftade för förbindelser till Banko-diskontverket, på grund af följande der upptagna lån, nemligen: 4 Jianlio-Ulskoltcts Utlåtande N:o Ht. sl) i Allmänna Diskont-fonden: N:o 314, förfallet den 9 Juli 1840, å R:mt. R:dr 1,200: — upptaget af P. C. Dihlström, mot borgen af Gustaf Westlind J:son: N:o 4,684, förfallet den 16 Oktober 1840, å 750: —- upptaget af G. Westlind J:son, mot borgen af P. C. Dihlström. B) i Handelsoch N urings-diskonten: N:o 849, förfallet den 30 April 1840, å 1,950: — upptaget af C. G. Cedervall, mot hypothek af G. Westlinds J:son revers å 1,950 R:dr; N:o 992, förfallet den 12 Maj 1840, å 3,750: - upptaget af P. C. Dihlström, mot hypothek af G. Westlinds J:son revers å Rulr 2,100: — C. G. Cedervalls d:o å » 600: — K. Theels & C:o d:o å » 1,050: — N:o 893, förfallet den 14 Maj 1840, å 4,200: —• upptaget af G. Westlind J:son, mot hypothek af C. G. Cedervalls revers å R:dr 2,070: — Carl Sebardts d:o å » 1,200: — P. C. DihlstrÖms d:o å » 930: — N:o 241, förfallet den 2 September 1840, å 4,200: — upptaget af P. C.
Men derföre att jag visste, att finanskomitén framställt förslag i detta afside och att qvartais-rapporter redan nu afgifvas, samt då jag hyser den meningen att skrifvelser till K. M:t i allmänhet endast böra afgå i vigtiga fall, så anser jag den här föreslagna öfverflödig. Dessutom anser jag en i reservanternas förslag förekommande föreskrift vara teruligen betungande. Den lyder sålunda: »Balausextrakt upsättas i närvaro af K. M:ts Befhde eller dess ombud, som det älven skall åligga inventera inneliggande lånehandlingar, obligationer och kassa». Det är svårt att göra sig reda för huru lång tid en sådan inventering kommer att erfordra; men med de många bestyr, som åligga K. M:ts Befhde, fruktar jag de icke kunna medhinna äfven detta. Man har sagt, att ett dylikt åliggande i afs:de på Den 17 Oktober. 361 privatbankerna tillhör K. Mits Befhde. Men detta torde vara ett nytt skäl att icke ytterligare belasta dem. Då dessutom intet arfvode för dessa förrättningar är föreskrifvet, komma de natur* ligtvis att ske utan ersättning. Finner dock K. M:t skäl att ålägga Dess Befhde detta arbete, så må det blifva dervid; men för min del får jag bekänna, att jag icke har någon lust att bi* draga till en sådan obehöflig skrifvelse, och till ett dylikt åläggande, hvartill jag bar desto mera skäl, som jag sjelf icke skulla hafva något mehn deraf. Jag anhåller om bifall till Utsk:t» Betänk. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H.
Detta uppträde pinar honom mer och mer för hvar gång det upprepas. – Ni är exalterad, madame! Ni som förr var så full af förstånd och klokhet. – Du har rätt att förebrå mig! fortsätter hon lidelsefullt. Jag var svag och blind och feg – prästen hade skrämt mig med djäfvulen – det var därför Men han vill icke lyssna till hennes förklaring. – Hvad tjänar det till att tala om hvad som varit? Det är så länge sedan nu. – Ja, ja, jag vet. — Du umgås i stora världen nu – träffar fröknar och högadliga damer – du kommer kanske icke ens ihåg, att – att du en gång frågade mig om jag ville bli din hustru? Han går fram till hennes bädd, lutar sig ner öfver henne och ser henne för sista gången in i ögonen med en blick full af vemod och godhet. – Det kommer jag alltid att minnas! säger han sakta. – Det var det sista utslaget af min ungdoms blödiga längtan, som lefde i djupet af mitt hjärta – till trots för alla sensualistiska teorier Jag var ju ett barn af min tid, och jag trodde mig ha genomskådat kärlekens väsen icke dess mindre drömde jag alltjämt om den där djupa och starka känslan, som binder en man till en kvinna och räcker för tid och evighet. Min själ var känslig och ömsint, mitt hjärta hungrade – det hade varit så lätt för er att lära mig tro. Nu är det för sent. Ni bröt vingarna af mina sista illusioner – och ingen kvinna skall hädanefter kunna öfvertyga mig om, att den så kallade kärleken är någonting annat än en bedårande inbillning, en hägring i själ och hjärta af den lidelse, som brinner i vårt blod. Länge efter det han är borta ligger Ottilie Burmester med hufvudet gömdt i sina händer och snyftar högt. Hon kan icke förstå, att det nu måste vara förbi. Hon skulle aldrig ha trott, att han kunde vara så hjärtlös och så grym. Småningom gråter hon sig i sömn, men ännu i drömmen ser hon honom omgifven af förnäma damer, som täfla om hans gunst. Hans vackra leende lyser mot dem alla, och han ser på dem alla med samma tvingande makt i blicken. Det värker i hennes lilla äresjuka hjärta de där ögonen måste man lyda.