Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med hänseende dera, at ingen Person r Städerne, efter den antagne beräkningsgrunden, får utgöra mindre afgift an 8 st., finner Urffottet denna Anmärkning sa wida billig, som til winnande af likhet mellan Stad och Land förefläs, ar för hwarje Hemmansdel, den ma wara sa liten som hälst, bör, annngen branning Utöswas eller ej, erläggas minst Alta tz. Utom hwad salunda förekommit, har ockWallofl. Borgare-Ständeryrkar, arom Lanbl-Tullarne komma ac bibehällas, bör wid införsel af Bran» win til Skaderne, betalas Tull och afw,.n sa wäl som hittilö, men Drank fritt införas uran någon siags afgift; I hwilker Beflur Högwördige Praste-Ständer jemwäl sig förenat; men Högloft. Nidderstapet och Adeln samt Hcderwarba Bonde-Ständer deremot förklarat, ac Dill förVranwin genast borde förswinna. Dl undwikande af den omgång och tids utdrägt som erfordras, i händelse benna fräga genom Nämnd stall afgöras, tror Utstottet sig böra söka nägon jemkning af desse stiljaktige meningar, samt altja harwid söreslä den efter Urstotters omdöme tjenliga medelwag, ar i stället för de hittilS erlagde En tz. 8 r:st. för hwarje Kanna BranwiNosom ril Srad blifwit införd, bör innewarande §ir, hwarunder Landt-Tulls-Inrättningen annu kommer at fortfara, endast becalas En fi. Kannan, men ar hwad angär Stockholms Srad, der för hwarje Kanna ditförbt Bränwin i Tull, Q.wa"n« Tull Sjette Bandet. Tull och ^ccis blifwit erlagdr 4 fi., denna afgift upbaras under samma tid med Twa fi. för Kannan.
Stånd dess pröfningsrätt fulländad; hvarje Stånd dess pröfningsrätt förbehållen, så väl i afseende på sådana förbehållen, så väl i afseende på sådana medlemmar, hvilkas Fullmakter ej blifvit medlemmar, hvilkas Fullmakter ej blifvit godkända, som dem, emot hvilka, till följe godkända, som dem, emot hvilka, till följe af 14 och 18 §§, någon anmärkning af 12, 13, 14, 15 och 18 §§, någon äger rum, anmärkning förekommer, § 22. Fullmakterna böra, för att vara gälFullmakterna böra, för att vara gäl lande, lyda sålunda: »Till den Lagtima lande, lyda sålunda: «Ti11 den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i skall (Urtima) Riksdag, som i skall hållas och tager sin början den hållas och tager sin början den befullmäktigas härmed, efter föregånget orbefullmnktigas härmed, efter föregånget ordentligt val, N. N. för Preste-Ståndet — denlligt val, N. N. (för Ridderskapet och Grundlagar.» Fullmakterna underskrifvas: Ståndet Preste-Ståndets Grundlagar.» Fullmakterna underskrifvas: Ridderskapets och Adelns af valförrältaren: utlemna. utlemna. 8 Konstitulions-Utskottets Memorial JW 3. § l:o. Samma dag förordne.
Med tiden till räntans erläggande förhål* les, såsom i ofvannämnda Formulair tili Skuldebref finnes ia - Den 19 Julii c, m, taget, och om inbetalningen af ränta elier hufvudstod, eller af* betalningar å hufvudstoden skola gälla, måste de enligt hvad samma Förmala»: föreskrifver, ske genom insättning i Banken för Cassans räkning och attesten lemnäs till Kamereraren emot undfående af ett, utaf honom underiecknadt, och med Riddarhusets Sigill försedt, tryckt och nu me rera dt qvittence. Vill någon sitt innehafvande lån, eller någon del deraf, som dock bör vara i jemna hundraeller femtiotal, inbetala, lemnäs honom tillstånd dertill, dock så att om han åstundar inbetala hela lånet, eller någon större Summa, sorn öfverstiger hälften, bör han derom 3 månader förut uti Direction tillsäga. tagit, och om inbetalningen af ränta eller hufvud6tpd, eller afbetalningen å hufvudstoden skola gälla, måste de, enligt hvad samma Formulair föreskrifver, ske genom insättning i Banken för Cassans räkning, och attesten lemnäs till Kamereraren, emot undfående af ett utaf honom undertecknadt, samt af RiddarhusSecreteraren annoteradt och med Riddarhusets Sigill försedt, tryckt och numereradt qvittence. Vill någon sitt innehafvaade lån, eller någon del deraf, som dock bör vara i jemna hundradetal, inbetala, lemnäs honom tillstånd dertill, dock så att om han åstundar inbetala hela Lånet, eller någon summa som öfverstiger hälften, bör han derom 3 månader förut uti Direction tillsäga. Den 19 JuMi e. m, 10 §. Allt hvad Cassan till Capitalers och Interessens infordrande, äfvensom till Inteckningars och Brandförsäkringars förnyande samt Lånens bevakande, i hvad måtto det vara må , nödgas förskjuta , kommer Låntagaren till last, och skall af honom jemte årliga räntan, eller på derom skeende till. sagelse ovägerligen återbetalas, it §. Så länge
Å sin sida hämnades Hylander derigenom, – såsom Thorild i en annan skrifvelse bittert klagar, – att med en orubblig ”köld och tröghet handtera de vigtigaste grunder menskliga förnuftet vet af”; att utan ”det ringaste intryck” höra vännen ”resonera bort” sina bevis; all lika ”orimligt, men tryggt, hvila” på hälleberget af sin bibel-tro. Tvisterna i detta ämne förde derföre stundom till häftigheter, som dock genast, ömsesidigt, följdes af ädelmodiga förlåtelser och upprepade vänskapsförsäkringar. I Hylander var ingen lärjunge att vinna; men den blida värman af hans känsla, och hans trohet mot dess instinkt, som förde honom till ett lif af from njutning, gjorde för Thorild hans person älskvärd och hans vänskap länge tacknämlig. – Några få stycken må anföras, att dermed fullständiggöra en ungdomsbild, som i så mycket är tidsbild. Lund den 2 Juli 1779. — Du upprepar mitt namn, så under tårar, som jag ditt! ljufliga tanke! hvad detta smicker är skönt! Skönare, än att kallas Narcissus af Eos: ty ack! hon glömde mig; men Du glömmer mig aldrig. – Du umgås med Gratierna; sofver i deras knä; lycksalige Gratiernas älskling! från denna stunden upptager jag Dig i mina qväden. Så ofta som Eos’ namn, skall ditt nämnas. Ty en Älskarinna och en Vän äro Skaldens rätta gudomligheter. Men tiden af Herdeoch Landtqväden, då Eos upprymde mitt sinne – Arist! denna tiden är icke mer. För mig finnes ingen Eos mera på jorden. Eos, som Fru – har ingenting skönt för min inbildning, ingenting ljuft för mitt hjerta. Fruarna – med denna kalla ärbarheten, denna stolta, äresjuka blicken och själen full af rang – hvilka vanskapnader! Eos, Fru! nej, denna bilden är mig odräglig. Men Eos som Älskarinna! ack, himmelska väsende, hvarför kunde du icke evigt blomstra i din friska skönhet; att jag hade kunnat se, beundra och röra din blomma utan att afbryta den?33 Lund, Dec. 178034. — Hycklar jag? bör du fördömma mig?
Om härtill läggas de 6,750,000 R:dr, sorn under de sednare åren hvarje år användts på anläggande af nya banor, så ser man hvilken betydlig penningeförvaltning är lem nåd åt Chefen för Statens jernvägs“byggnader allena. Utan att tala om exemplet af andra länder, med mångårig erfarenhet i afseende å jernvägars administrerande, huru der öfverallt trafiken har en särskild, från byggnads-afdelningen afskiljd Styrelse, tyckes det vara med mindre god ordning öfverensstämmande, att så vidlyftiga och i manga fall så olikartade administrationer, som de af byggnadsoch trafikafdelningarne ställas under en och samma Chef. I likhet med 1858 års Revisorer, anser jag ock det icke vara med våra samhällsformer öfverensstämmande, att åt, en enda person uppdrages en så oinskränkt makt som den, hvilken, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 31 Januari 4855, är lemnad Chefen för Statens jernvägsbyggnader i afseende å administrationen och ordnandet af alla detaljer vid Statens jernvägars byggande. På grund af detta hade jag önskat, att Rikets Ständers Revisorer hade ånyo fästat uppmärksamheten på nödvändigheten af inrättandet af en särskild Styrelse för trafiken å Statens jernvägar.» Uti denna reservation har Herr K. J. Tersmeden förklarat siggesta mina.
Den 17 December f. m. 263 a) Ifrån Stockholm till Köping och från Svartå eller elen punkt å Köpings-Hult hanan, som kan af K. M. bestämmas, genom Westergöthland till Götheborg med sidobanor till Carlsborg och Hjo. b) Ifrån en punkt omkring Fahlköping, å nyssnämnde hufvudeller stamlinea, genom Småland och Skåne till Malmö, med utgrening i Småland på ena sidan till Halmstad, och på den andra till Westervik, samt i Skåne till Ystad och Helsingsborg. c) Ifrån passande punkt å den här först uptagna linea till Upsala och derifrån till Gefle. d) Ifrån Gefle eller Westerås till Fahlun. e) Ifrån Stockholm genom Södermanland, Östergöthland och Småland i Sommens dalgång till en punkt söder om Jönköping med utgrening till Wettern. f) Ifrån Westgötha-banan till Warberg och g) Ifrån Köping-Hult linien, på ena sidan till Askersund och på den andra till Linde och Christinehamn. Den plan jag här haft äran framställa, eger en nära öfverensstämmelse med den, som mellan samme Hr Peto och K. Danska Regeringen är under upgörande för en jernvägsanläggning genom Nord-Sleswig och Jutland till Fredrikshawn, efter hvars fullbordande förbindelsen med fastlandets jernvägssystem vinner för Skandinavien den största lättnad. Hvad våra bröder på andra sidan Sundet i enahanda förhållande antagit och upgjort, torde icke vara oförtjent af vår efterföljd. Begärdas på bordet. Gr. Posse, Gust. Mauritz: Med anlpdn. af den utaf Gr. Rosen framställda motion och då jag snart kommer att på en tid resa bort, anhåller jag få yttra några ord. Jag anser att jernvägsfrågan är en ibland de vigtigaste för vål t land, men jag tror att meningarne i afseende på den äro delade i trenne punkter. Det är nemi. l:o ett parti som vill hafva dem, ett annat som icke alls vill hafva dem; det finnes 2:o ett parti, som önska att små jernvägar skola läggas öfverallt här och der i landet, först, och ett annat som vill att de stora stamlinierna skola läggas först.
Med anförande hurusom den 3 April 18G2 aflidne f. d. Qvartermästaren vid Skånska Husar-regementet Gustaf Kocks etterlemnade enka, Maria Kock, född Burman, vid en ålder af 75 år befunue sig i ytterst fattiga omständigheter samt, af ålder och sjuklighet urståndsatt att genom arbete bidraga till sitt uppehälle, sage sig nödsakad att anlita fattigvården, så vida hon ej kunde erhålla något understöd af allmänna medel, har blifvit föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja bemälda enka för hennes återstående lifstid en årlig pension af 200 R:dr; varande till stöd för denna framställning åberopad den aflidnes militäriska verksamhet, i afseende hvarå är vordet upplyst, att Kock, som börjat sin bana såsom Volontär år 1795, samma år blifvit befordrad till Sergeant och år 1800 erhållit omförmälda Qvartermästare-befattning, hvarifrån han år 1833 undfått afsked, samt deltagit i alla de fälttåg, som under hans tjenstetid inträffat, utom år 1813, då han af sjukdom hindrats att tjenstgöra; och hafva Rikets Ständer, i betraktande deraf att Qvart ermästaren Kock deltagit i Sveriges sednaste krig och med hänseende till hans ålderstigna enkas nödställda be Bih. till B. St.
—Om san» elion pä upjkofwet med grundlagsfrägorne, 4ZI. — .— Om förändring af lagens stadgande rörande brandstod, 54g. — Om indragning af Osffferarnes löner wid f. d. Östgötha CavaLerie och Adelsfshne - Regementet, 551. — Om gärdfarihandel, 551. — Angäende fängars forflande och wärd, 586. — Om affärtande af 2:ne summor för oföruksedde händelser, 586. — Om erläggande af rotefrihetS-afgilt, 586. — Om Handlanden Ltsbeclrs ansökning om liqvid för lefverersdt bränwin, 587. — Om inhemfla länsuptagande för extraordinarie behof, 587. — Om salpetcrtill, werkningen i Riket, 587. — Constitutorial för Zusiiliä-Ombudsma!!, 587. — Constitutorial för desi Suplöant, ^7. Constitutorial för Comittcradc till tryckfrihetens wärd, 587. — Dm f. d. Kongl. — Om regleringen af Riksstaten, 7!6.— Om rättighet för närboende jordägare att inlösa wat» tcnwcrk lorn hindra odling ab odelbar jord, 718- — Om fängars forflaitde och wärd, 722. — Om terminerne till revision af Stats-, Bancoock NiksgäldsILerken, 722.Om Bewiklnings-sörordningen, 757. Om ändringar ! grundlagar»?, 767.— Om Landt tulls. betjeningen, 767. Om bränwmsbränning frän den ttsia ttästlvmmande Ocrober, 767. — Om mar kcgängö- Register?» kegängs-sättningar, 767. — Om tilläggning i Riks» dagsbeslutet wid §. o» oeconomiffa författningar, 767. — Om salpeter, tillmcrkningcn, 784.
Då dertill kommer att Bruks-societeten förklarat sig endast under vilkor af bergsskolans förflyttning till hufvudstaden och sammanställning med Teknologiska Institutet vilja lemna ett årligt bidrag af 15,000 R:dr för den praktiska undervisningens befrämjande, kan icke gerna förnekas att, om frågan blott betraktas ur ekonomisk synpunkt, långt öfvervägande skäl tala för bifall till den nu åter förnyade nådiga framställningen i ämnet. Men å andra sidan bör en fråga af förevarande beskaffenhet icke endast från denna synpunkt betraktas, utan i främsta rummet tillses att det med bergsläroverket åsyftade ändamål må så fullständigt som möjligt kunna vinnas, helst, om detta icke ernås, kostnaderna äfven i det lindrigaste fallet blifva alltför ansenliga för att utan fullt gagn förspillas. Beträffande bergsläroverkets ändamål har Utskottet trott detsamma hädanefter böra blifva hvad det ursprungligen varit, eller att läroverket skulle utgöra en praktisk tillämpningsskola för bergsmannabildningen. Att ett sådant syftemål svårligen kan ernås annorledes än om läroverket förlägges i en bergverksort, anser Utskottet föga tvifvelaktigt, likasom Utskottet tror sig med temlig visshet kunna antaga att den praktiska rigtning, uti hvilken läroverket företrädesvis borde utvecklas, icke kunde i hufvudstaden ernås, åtminstone ej i annat än en jemförelsevis ganska ofullständig grad. Der saknas uemligen tillfälle till sådana praktiska öfningar, som för en sådan undervisning äro af största vigt, och de omgifvande föremålen äro icke egnade att leda lärarens och lärjungarnes tankegång i samma rigtning som uti en bergverksort, der undervisningen måste blifva så att säga mera lefvande. Inseende vigten häraf hafva icke holler andra länder förlagt dylika läroverk i hufvudstäderne, hvarpå Utskottet såsom exempel blott vill anföra, att Tyskland, som eljest icke visat någon obenägenhet för do högre undervisningsverkens förläggande i hufvudstäderne, såsom bekant är, har sitt förnämsta bergsläroverk i den lilla staden Freiberg. På grund af hvad
Jag anhåller ödmjnkl., att detta anförande får i Protocollet intagas och Högloft. Utskottets Betänkande åtfölja. Uti detta anförande förenade sig RiksdagsFullmägtigen Olof Månsson från Blekinge. Ut Supra. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af föreslagna åtgärders vidtagande till den Veneriska smittans utrotande. Uti ett från Valloll. BorgareStåndet den 50 December sistlidet år uppläst Memorial, sorn till Utskottet blifvit remitteradt, har Herr Ebel, Fritz, framstält nödvändigheten deraf, att medel och utvägar vidtagas till förmindskande och, om möjligt är, utrotande af Veneriska smittan, hvars verkningar äro så förfärliga, och hvarmed äfven de oskyldigaste menius k or, utan eget förvållande, kunna blifva behäftade. I anseende härtill har Herr Ebel föreslagit: 1:0 Att Manskapet å alla de Skepp, som ankra i Svenska Hamnar, borde, innan dem tillåtes gå i Land, besigtigas af en kunnig och för pålitlighet känd Läkare, på det att, om någon skulle befinnas med Venerisk smitta behäftad, en sådan då genast må på Kurhus införas och der vårdas på hans egen kostnad, _den SkeppsCapitainen förskjuter, och 574 BeSv. oeh Ekon. Utik. BctänkanJen. från hvilken anstalt Folket å de ifrån Finnland ankommande Vedskutor ej heller borda undantagas. 2:» Att hvarje Husbonde och Matmoder borde, antingen sjelfva, eller genom Läkare, noga tillse och efterspana, om deras TjensteFolk äro fria från Veneriska åkommor, samt, vid afflyttning utur Tjensten, antecknas deras Hälso-tillstånd uti Orlofssedel; hvarförutan den, som derefter emottager dem, borde, innan 24 timmar sedan ds kommit i Tjensten, visitera eller låta visitera dera. Skulle någon Husbonde, Fabrikant.
— Med få undantag byggas, för öfrigt, alla hus, både i städer och på landsbyggden, vanligen af träd; och verkställes äfven stängseln i allmänhet på skogens bekostnad; dock måste man medgifva att bruket af stenmurar omkring ägorne, äfvensom något af jordvallar, i sednare åren tilltagit och äfven ibland allmogen vunnit efterföljd; så att de pris Hushållningssällskapet årligen utsätter, för sådan hägnad uppförd af allmoge, merendels framkallar flere täflande. d) Bergsrörelse. Grufvor under arbete finnas för närvarande icke uti Elfsborgs Län. Fordom, på olika tider, hafva inom DahlsLand både Silfver-, Koppar och Jernmalm-streck, af hvilka sednare en mängd ännu visa sig i bergen derstädes, varit bearbetade och Masugnar för tackjerns-tillverkning äfven funnits; men som dels malmerne varit mindre gifvande, dels malmstrecken efter någon tids brytning upphört, dels ock, hvad jernet serskildt beträffar, kohltillgången i grannskapet ansetts vara alltför knapp; så hafva desse orsaker, och kanske stundom bristande förmåga hos förläggarne, eller ofördelaktiga conjunclurer för rörelsen, vållat att försöken och arbetena efter hand alldeles afstannat och Verken blifvit nedlaggde. — Sådant är numera äfven förhållandet med ett de sednare åren på försök bearbeladt jernmalmsstreck i Ånimskogs Socken af Tossbo Härad och jemväl med de inom Nössemarks Socken af Wedbo Härad, under namn af Adamsbergs Grufvor, upptagne tvänne Silfverskärpningar. Af till
Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Mern. M 1, ang:de tillökning af Utsk:ts tjenstemannapersonal. Frih. von Schulzenheim, David, uppläste en motion JV? 7, ang:de inlösen för Statens räkning af det s. k. KöpingHuit-bolagets jernbana. Begärdes på bordet. Justerades R. o. Ad:s plerii-prot. för d. 20, 21, 22, 23, 24 och 25 sisth Oktober, jemte ett särskildt prot. för förstnämnde dag. Anmältes och inbeledsagades på vanligt sätt Hr Stats-Rådet och Kommendören al K. N. O. Henrik Wilhelm Bredberg, hvilken å K. M:s höga vägnar öfverlemnade 25 Nåd. Proposrr och 5 Nåd. Skrifvelser till R. St:r. Sedan Hr Stats-Rådet blifvit utbeledsagad, föredrogs och remitterades till Lag-Utsk:t K. M:s Nåd. Propos. till R. St:r orri tillägg uti 15:de §:n af Kongl. Kung. d. 13 November 1800, ang:de den allmänna beväringen. Vidare föredrogos och remitterades till Stats-Utsk:t följande Proposrr, nemi.: l:o, ang:de pension å Allm. Indragnings-Staten för konstituerade Andre Bataljonsläkaren vid Svea Artilleri-Regrte Fredrik Adolf Zettergren; 2:o, ang:de pension å Allm. Indragnings-Staten för Magazinsförvaltaren och Sjukhusinspektoren vid Gottlands Nationalbeväring Gustaf Lindström; 3:o, ang:de pension på Allm. Indragnings-Staten för Löjtnanten vid Westgötha Reg:te Carl Julius von Holten; 4:o, ang:de Ofver-F’ältläkaren rn. m. Doktor Fredrik Bågenholms uppförande till pension å Allm.
Jag har förutskickat dessa allm. tankar för att visa, ur hvad synpunkt jag anser R. o. Ad. värdigt och angeläget att, med bortläggande af allt enskildt interesse, rätt uppfatta hvarje vigtig fråga ur en högre synpunkt och framstå såsom den upplyste ledaren vid behandlingen af statens angelägenheter: värdigt, emedan fosterlandets väl dermed är förenadt; angeläget, emedan hvarje svaghet, hvarje misstag, som vi understödja, försvagar vårt inflytande, och emedan hvarje emot nationalinteresset tillvunnen seger är af kort varaktighet, liknande de triumpher, hvaruti Pyrrhus såg förebudet till de segrandes undergång. Det så ofta återkommande förslaget om statslån skall, i min tanka, ehuru nu omklädt i en populärare form, i en framtid verksamt bidraga till en söndring, som vi alla önska att undvika; och när drömbilderna af den lifvade in dustri, hvartill man vill förespegla lånet såsom ett nödvändigt vehikel, hafva försvunnit, när man lärt sig, att det s. k. fondsystemet, eller den energiska kraft, man deruti vill finna, är en financiel irrlära, i sitt hemland längesedan föråldrad , hvarigenom utländska ministerer förstått att kasta statsbördorna på framtiden, för att genom eftergift för samtidens vinningslystnad rädda sin folkgunst, då skall man ock inse, att det närvar, lånförslaget icke, enligt statsceco - 8e Den 3 Februari f. m. • nomiens grundsatser, afser landtbrukets uppkomst i det liela, såsom en af källorna till samhällets välstånd, utan endast dess nuvar. odlares personella interessen; och om följden blir blott ökade skulder, der raan lofvat förminskning, så fruktar jag, att nationens missbelåtenhet ökas i samma mån, som den tror sig hos statsmagterna sakna förmåga, kraft eller vilja att från en högre synpunkt afse landets allin, väl och att klart uppfatta och tillämpa ett system af djupare statskonst.
Till dessa nafring ar skulle de med ifråg astallda grundlags-förändringar ”åsyftade förmäner icke komma alt sträcka sig, annorledes ”än alt dylika förbud först skulle stadgas, för att genast äler ”uphäfvas i utbyte mot bestämmande af tullafgifter”. Utsk. har således trott att den K. Proposm endast afsåg sådane artiklar i Tulltaxan, som nu äro belagde med ineller utförselsförbud, men en sådan åsigt strider uppenbarligen mot sjelfva ordalydelsen, då det står: ”Ii. Sl:r obetaget, att då, i st. f. införselseller utförsels-förbud, lullafgift bestämmes, sådan afgift stadga etc." Då man nu vet, att Konungen kan stadga både inoch utförels-förbud för alla artiklar, som finnas i Tulltaxan, så måste väl också alla dessa artiklar afses, och lagstiftningen således på hela Tulltaxan hafva afseende, och när Utsk. kunnat så förbise rätta innehållet af den Nåd. Proposm, förundrar det mig verkligen icke att Utsk. stannat vid det resultat, hvartill det nu kommit. För min del tillstyrker jag, att Ståndet måtte, med ogillande af de mindre väl valda skäl och uttryck Utsk. för sitt afstyrkande af den Nåd. Proposm begagnat, antaga densamma såsom hvilande till nästa Riksdag. Uplästes ett af Hr Lagerhjelm, Pehr, inlemnadt sålydande anförande: Ingen skall misskänna syftningen af K. M:s Nåd. Propos. om tillägg till 61 § Reg:sF:n. Att vinna ökad stadga uti den ekonomiska lagstiftningen och just uti en del deraf, som utöfvar ett mäktigt inflytande på kapitalernas rigtning åt industrien, är visserligen högst önskvärdt; — och likväl måste jag hembära Const.Utsk. min tacksamhet för dess afstyrkande. Denna motsägelse påkallar en förklaring, helst mina motiver icke till alla delar öfverensstämma med Utsk:s.
Annars brukar man, enligt den kända satsen »något för något», mot erhållande af friheter, äfven få åtaga sig skyldigheter, men jag medgifver, att det är mera beqvämt att skjuta ifrån sig skyldigheterna och behålla rättigheterna. Hr von Koch: När man kan betala sin skuld, så bör man göra det, och jag vill icke blifva Gr. Mörner svaret skyldig på frågan, hvari skillnaden består emellan grundränta af qvarnar och sågar, och grund-ränta af jord. Jag måste dock förklara, att derest jag verkligen ännu är R. o. Ad. skyldig detta svar, så har nästan hela den deduktion, jagjtillåtit mig framlägga för R. o. Ad., förfelats. Det var just för att ådagalägga nämnde skillnad, som min motion växte till det omfång den fått. Emedlertid och då Hr Gr. Mörner icke funnit svaret nog tydligt, lärer äfven andra kunna så finna det, och jag utbedjer mig att få härom yttra mig något mera. Jag har förklarat, att jag icke ville tillstyrka borttagandet af grundräntan från jord; men på det densamma icke så småningom måtte bortplockas, är jag för min del, både som jordegare och representant, beredd att befordra dess aflösning och kapitalisering. Att på samma gång jag afstvrker borttagande utan ersättning af grundränta å jord, jag tvärtom skulle tillstyrka att utan ersättning borttaga grundräntan på qvarnar, om jag ansåge denna vara af lika natur, vore ju en orimlighet. Dessa räntor äro ock helt olika. Grundräntan af jord motsvarar, åtminstone enligt mångas föreställning, numera närmast en uti viss fastighet beviljad ouppsägbar inteckning, på hvilken jordegaren betalar ränta. 1 afseende på qvarnar, så betalar man icke ränta för någon bestämd fastighet; man betalar denna ränta för en rättighet, nemi. för rättigheten att mala. För samma vattenfall och samma jordlapp, på hvilken jag har en qvarn, erlägger jag grundränta, så länge qvarnen der står; men rilver jag ned qvarnen, och anmäler detta förhållande, så slipper jag grundräntan.