Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En annan ledamot yrkade åtminstone den nedsättning i införselstullen, som Utsk. föreslagit. R. o. Ad. ansåg utförseln böra vara fri från tull, och biföll i öfrigt Utskts förslag. II limme r. Under discussionen yrkades dels tullfri utförsel af denna vara, dels bifall till Utsk:s förslag, och såsom en medelväg bibehållande af samma utförselstull af 2 sk. per tjog, som 18 55 års tulltaxa innehåller. Efter flera framställda propositioner, dels till bifall å Utsk:s förslag, dels till antagande af en utförselstull af 2 sk., dels ock till bestämmande af tullfrihet vid utförseln, stannade R. o. Ad. slutligen vid antagande af Utsk:s förslag med den förändring, att, i öfverensstämmelse med hvad i8J5 års taxa innehåller, utförselstullen skulle blifva 2 sk. per tjog. HrEdenhjelm, Gillis, Frih. Hami 1 ton, Hugo, och Gr. Mörner, Joli. Aug., reserverade sig emot delta beslut. Hvalraf eller Spermaceti. Utskottets förslag bifölls. Hår. I afseende på denna artikel yrkades dels att utförseln måtte blifva fri från tull, dels att samma införselstull, sorn varit gällande enligt 1835 års taxa, skulle fortfara. Å andra sidan yrkades bifall till Utsk:s förslag. R. o. Ad. ansåg utförseln af alla de under rubriken ”Hår” upptagna artiklar böra vara fri från tull, men biföll i öfrigt Utskts förslag. Utskottets förslag bifölls. Hängslen. Åtskillige ledamöter yrkade alt tullbehandlingen af denna vara mätte blifva efler vigt, att tullvärdet för ett skålpund måtte bestämmas till 4 »'•'dr samt införselstullen till 1 r:dr 16 sk., samt att utförseln skulle vara fri från tull.
Landtm, anmälde, all Hr Hägerflycht, Nils Henrik, anmält sig vara af tjenstegöromål hindrad alt utöfva dan honom anförtrodda bänkims-befaltning, samt derföre anhållit alt derifrån, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt, blifva entledigad; hvilket af R. o. Ad. bifölls, hvarefter Hr Landtm, tillkännagaf, att i början af nästa plenum val af en bänkman inom litle Bänkm:s-afd:n, efter Hr Hägerflycht, oehaf en bänkman, inom 1 Dole Bänkm:s-afd:n efter von Ehrenheim komme att förrättas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, uppläste ett sälyda,tide mern.; Ilä R. St. nu hufvudsakligen bifallit K. M:s nåd. propos. om förändring uti systemet för rikets mynt, till en fullständigare öfverensstämmelse med decimalsyslemet, och det således är att förvänta att K. M., på sått Dess nåd. propos. af d. 20 sisth December innehåller, inom en icke aflägsen tidpunkt torde låta bringa till verkställighet del på tiotalsräkuingen grundade nya systemet för mätt, mål oell vigt, hvilket R. St. redan år 1823 för sin del antagit; men den allmänna meningen, under de sedermera förflutna 25 åren, funnit åtskilligt vid sistnämnde systems tillämpning vara att erinra, så anhåller jag, ali med den rätt Riksd.- Ördn. § 56 mig gifver, i anledn. af R. St:s förenämnde beslut, fä väcka följande motion : Intet skäl förefinnes, i min tanka, hvarföre rymdmåtten för torra varor skola i något afseende vara olika mot dedör väta varor, eller hvarföre en större mängd torra varor skulle beräknas till ett visst antal fotingar och en lika stor rymd af våta varor beräknas blott uti ett visst antal kannor. När den nu till sin rymd noga bestämda kannan lages lill grund för mätandet af såväl torra som våta varor, sä svncs derföre kannans multipler äf - Den 20 Maj.
Denna olägenhet skulle dock för det mästa afhjelpa^, om stadgadt blek, att sadane snbjecrer af conjcriptionen, som företedde rigtiga och fullgoda spwcimma till bestyrkande af wnnnen jklcklighet för annai embctSmanna yrke, och som derjemte medelst gällande bewis styrkte silk antagande wid någor publikt wcrkz en sadan dä berättigades, arr mistas der han för sitt sjelfrvalda yrke bliswit sia^ionerad: men med förbindelse art bära den miliiaira uniformen, göta, med werkckig tjenst, eit ärligt längre möre wik hwillen annan corps som hälst af lika wapen, och jenne ett deraiilcradt laga bewis deröfwer till Chefskapet i inanda wanliga rapporter j wederbörlig ordnii.g. Ater i händelse af krig borde wäl en sadan conscribenr ow -gerligen wid sin corps göra en campagne i fält; men också ester Z a 6 mänaders oförwitelig och merkclig kriggljenst under wapen, kunna af sitt Collegio reklameras och dit obehindrad fä återgå. Krigs - Den 5 Maji 129 Krigsaga» och sjelfwa mödorne sadane de sökefinnas i fäll, slkola för atl ungdom haswa en wälgörande werka», äfwensom derigenom troligen pä Embetsmanna wäsendck i allmänhet. Mä handa skall den sä widhängliga militairg disciplinen pä manga ganska bchöfliga ställen införa en sort cnnctiialitet, cch kanffe, till och med — en tactis? lystring, sadan: att enar Iftemis kommenderar gjf p.Vt! man icke koksade ar manan eller efter sparfwarne, äfwensom akt pättelsepuncten mer sällan blefwe lagen i galen ända.
Det är till att befordra undanrödjandet af de härifrån härflytande olägenheter, som det framställda förslaget syftar att öpna en utväg. De näringsgrenar, med afseende hvarå det omtalade förslaget egentligen blifvit framställdt, äro Jcrnhandteringen och Väfnads-industrien, samt, hvad denne sistnämnde angår, så väl fabriksnäringen som husslöjden. Att dessa näringar äro, näst F Jordbruket, de vigtigaste inom landet, är nogsamt kändt. BergsColhii sednast afgifna berättelse, redogörande för förhållandet 1852, utvisar att nämnde år sysselsattes vid den förstnämnde handteringen 17,892 arbetare utom Bruksbetjeningen, Brukens dagsverkare och sådana underhafvande, som utgöra kolning, forsling och andra tjenslbarheter, äfvensom andra tillfälliga arbetare, så väl vid Bruken, som i grufvorne, samt att tillverkningarne varit i ett fortsatt stigande och att för år 1852 utgjort
Broderade arbeten draga lika tull med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med följande tillägg: af 20 procent för broderadt alngods, såsom gardinstyger, klädningstyger, m. m. af 50 procent för fullfärdiga, broderade persedlar eller delar deraf, såsom sbawlar och dukar, kragar, remsor, slöjor, manchetter, färdiggjorda eller i väder tillklippta klädningar m. m.; samt af 100 procent för med guld eller silfver broderade tyger eller persedlar. Broderduk, Marle och Stramalj: af silke 1 skålp. 6 — af silke med tillsats af annat material 1 skålp. 3 — af ull 1 skålp. 1 25 af papper 1 skålp. — 18 andra slag, enkla eller blandade 1 skålp. 1 — Anni. Påbörjade eller halffärdiga tapisseriarbeten förtullas lika med duken, hvara de äro anbragta, med tillägg af 20 procent. Brodermonster 1 skålp. — 20 Brom; hänföres under metaller, sammansatta. Bronzpulver; hänföres under Metaller, sammansatta, arbetade, andra slag. Brunetter; se Plommon. Brunsten Fri. Bränvin och Sprit: af säd, potates eller andra jordfrukter 1 <£i alkok. — 55 af annan frukt: konjak — 55 andra slag 1 alkoh. — 55 af ris: arrack 1 M alkoh. — 55 al socker: rumm 1 <H alkoh. — 55 Amu. Finnes varan försatt med socker eller annat främmande ämne, hvarigenom alkoholhalten angifves origtigt å profvaren, erlägges tull såsom för Likör. Bröd, alla slag Fritt. Buskar Fria. Buteljer; so Glas. Bålar; se Fartyg. Bäfvergäll; hänföres under Apotheksvoror. Bih. lill It. St. I Afd. 12 Haft. 4 26 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt.
Detta sällskap, stiftadt 1849, med syftemål att utbilda qvinnor för sjuka, nödlidande eller eljest-hjelpbehöfvande likars vård och undervisning, har, allt ifrån Diakoniss-anstaltens öppnande år 1851, fortsatt samt småningom utvidgat sin verksamhet. Af de qvinnor, som vid anstalten njutit undervisning, voro, enligt den i Maj månad innevarande år 1861 afgifna årsberättelse, 27 fästade vid anstalten såsom Diakonissor samt 24 antagne såsom Profsystrar. Utom den sjukvård, som i närheten af anstalten lemnats af hemmavarande systrar, hafva, under senaste redogörelseår, på 33 särskilda ställen inom riket, barnhem, skolor, sjukhus eller andra dylika anstalter stått under vård och tillsyn af Diakonissor eller Profsystrar, hvarförutom sådane från flere håll begärts, utan att tillgång å dem funnits. Under sistförflutna år hafva i anstaltens egna sjukhus vårdats 168 personer, i skolan undervisats lil barn, samt i barnhemmet varit till uppfostran och vård intagne 26 föräldralöse barn. o Inkomsterna hafva under året utgjort 14,470 R:dr 52 öre, samt utgifterna 14,412 R:dr 23 öre. Återstående skuld å anstaltens år 1854 inköpta fastighet vid Jaktvarfsgränd uppgick vid årets slut till 28,281 R:dr; kassabehållningen åter till 1,589 R:dr 66 öre. Af Diakoniss-sällskapet har vidare anordnats ett under särskild styrelse stäldt s. k. Magdalenahem, tillika o med Räddningshem för minderåriga flickor. A Magdalenahemmet, dertill lokal varit af staden kostnadsfritt upplåten, har, från Januari 1860 till Juli månad 1861, de intagnes antal varit 50. Af dessa voro 21 komne från Allmänna Korrektions-inrättningen å Norrmalm, 6 från Polishäktet, 1 från Arbets-inrättningen å Södermalm, 4 från Provisoriska sjukhuset, 4 såsom vanartige lemnade af föräldrar eller anhörige.
Den äktenskapsskilnad, som skulle utgöra paralellen eger visserligen rum också i dramen 1x0 2; men den arrangeras der så lättvindigt, och genom att läsaren på förhand underrättas, att förbindelsen, enligt öfverenskommelse mellan makarna, aldrig varit ett rätt äktenskap, utan en helt syskonlig förening, förlorar skilj smässan all betydelse. Men om detta är en fördel i moraliskt afseende, så ä r det en brist i kompositionen. Det som skulle varit det ledande motivet för handlingen blir derigenom helt enkelt onödigt. E n bruten förlofning hade gjort alldeles samma tjenst och varit mycket naturligare och mer sannolik. Det enda de resp. författarne vinna på att fasthålla den fixa ideen att i pjesen måste förekomma ett upplöst äktenskap, är att Alices lidelsefulla ord då Karl står förrådd och öfvergifven af alla: " jag ger dig mig själf och allt hvad jag (: ger7 ', blir mera stötande och motbjudande än de behöfde hafva varit. Tyngdpunkten af intresset ligger dels i frågan om Karl skall lyckas ersätta den afledcla vattenkraften med elektricitet och sålunda kunna göra sig till egare af det, jernbruk hans hustru förlorat genom att gifta sig med honom, dels och i synnerhet i lösningen af missförhållandet mellan den blifvande bruksegaren och de till en del nu onödigblifna arbetarne. 150 Med iiågoii oinarbetniiig och fullkomligt skild från sitt systerdraina, skulle dett ' a stycke helt visst giirst lycka på scenen. Vårvisor af Arorm / 1 '. S-n. April. Cngdosnens cfriska, energiska bild. Xtr komme ?. tArJloden - hejsan, g&lt;f m m! Hö ?. hu ?. han t o l k m med trotsnnde ljud TTd vens - be,f? * icr rensh d ?-sknreb.rtd! Den internationela qvinnokongressen i Washington och några af dess ledare. JBå ning utsatt dag 24 sistlidne mars sammanträdde på i n b ’ d - af Förenta staternas National Suproge dim cl. Woman den första internationela qvinnokongressen i Washington.
Då det är af synnerlig vigt, att tillgång icke saknas till skäligt pris på etter de under rubriken smidt eller valsadt jern uppräknade artiklarne ankare, dragvalsadt gar, arinbultar, hammare, roderjern, skeppsknän och smedjestäd, hemställer Utskottet, på det afgifterna derå måtte bringas i närmaste öfverensstämmelse med hvad för skeppsinvenfarier och ej specificerade verktyg stadgadt, är, att tullsatsen bestämmes till 75 öre per centner eller lika med den afgift, som nu utgår för kettingar. Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen hafva ansett s. k. stoppare och krokar böra, såsom utgörande tillbehör till kettingar, med dem draga lika tull, och i sådant hänseende föreslagit, att till sistnämnda artikel måtte under rubriken: jern, smidt eller valsadt, tilläggas orden: »kettingsstoppare och krokar». Till detta förslag tillstyrker Utskottet bifall. Lika med Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen anser Utskottet den med åtskilliga andra jerneffekter under nyssnämnda rubrik: »jern, smidt eller valsadt», nu sammanförda artikel: jernvägsskenor lämpligare böra särskildt upptagas jemte de för skenornas användande oumbärliga sammanbindningseffekter, såsom skarfjern, skarfbultar, med flera, hvilkas tullbeskattning synts vara stridande mot principen för den förstnämnda varans befrielse från tull; Och torde förslaget härom, sådant det i den bifogade införselstarifen finnes upptaget, af Rikets Ständer godkännas. Kassakistor och sängar af smidt jern äro i nu gällande taxa ej särskildt Kassakistor. omnämnda; men då desamma icke gerna kunna, i anseende till sin tunga beskaffenhet, hänföras till rubriken: »Manufakturoch handtverkssmide, ej specificerade, i hvilket fall tullafgiften för dem komme att uppgå till ett i förhål - 30 Hevillnings-Uishotlels Betänkande N:o 8.
Man afbördar aldrig veta af och » springa från hus och hem sig på en gång sin skyldighet; sedan låter och öfverlemna det åt pigorna », fick jag på man ogräset växa bäst det vill kring den inga vilkor. dyrbara vården. Jag hade hoppats att, sedan jag fått ett De olyckliga, som en gång varit föremål eget hem, emellanåt — om ock blott på för i fråga varande välgörenhet, bli oftast några dagar — få hafva min syster hos mig. rent glömda och öfverlemnade åt sig sjelfva. Äfven detta hopp blef gäekadt. A. förDe ha ju en gång fått en stor hjelp, de klarade, att han hade nog med qvinfolk i huset; kunna ej begära mera. han ville ej veta af ett till. Då jag var en ung flicka, var det nära, Och då jag slutligen erhöll den smärtsamma att. både jag och mina två närmaste vänunderrättelsen om denna min älskade systers ner kommit med i en dylik tillställning. plötsliga död, kände jag mig öfvergifnare och Men, till lycka för oss tre, började sqvallerolyckligare än någonsin. floden stiga högt, innan tillredelserna till I denna min ensamhet kände jag dock ett tablåerna och balen riktigt börjat. Då föreoutsägligt behof att älska någon, att finna en slog den äldsta af oss tre, att vi skulle varelse, för hvilken jag kunde utgjuta mitt draga oss till baka och till den bestämda bjerta. Och hade min man vid denna tid inträdesafgiften lägga de summor, som våra fäst den ringaste uppmärksamhet vid mig, visat festdrägter skulle ha kostat, samt dermed, mig den minsta vänlighet eller velat förstå under den långa väntetiden, understödja den mitt efter kärlek trängtande bjerta, tror jag, i fråga varande familjen. att mycket kunnat blifva annorlunda; att jag Sedan ha vi tre, hvar på sin ort, fastaf tacksamhet skulle slutit mig till honom hållit detta bruk och i öfrigt så mycket i stället för att blifva mer och mer aflägsnad som möjligt sökt skydda olyckliga från de och främmande, hvilket jag nu genom hans svåraste följderna af dylika nöjen. Men köld, despotism, gnat och orättvisa blef. de hafva hittills varit för få, som delat detta Som han emellertid började bli skröplig och vårt arbete.
Propositioner. 85 godt, att med antagande af Ryttmästaren Adlersparres anbud och öfverlåtelse, såsom innefattande de mest ojäfaktiga bevis af medborgerliga tänkesätt och sällsynt nit för ett allmänt gagrseligt ändamål, besluta, att Borgholms Slott skall till en sådan arbetsinrättning för ett antal af 500 fångar användas och inredas, och Kungsladugården i förening dermed förbrukas och förvaltas, ■äfvensom Kongl. Maj.t tills vidare och intill dess denna inrättning hunnit blifva fullbordad, till Byttmästaren Adlersparre högsta inseendet öfver det hela öfverlemna!- Utom den fördel, som, genom Byttmästaren Adlersparres afstådde Arrende-rättighet till Borgholms Kongs-Ladugård och öfrige uppoffringar , tillflyter Staten, har Kongl, Maj:t genom förenandet af styrelsen öfver den blifvande arbetsinrättningen å Borgholms Slott med förvaltningen af Kongs-Uadugården, haft för ändamål att bereda åt Arbetsfångarne en tjenlig och till bevarande af deras hälsa och förbättring af deras seder bidragande sysselsättning med jordbruk , hvarförutan Kongl. Maj:t ansett det nödiga arbetsbiträdet vid Kongs-Ladugårdens bruk och skötsel kunna med minsta kostnad af Arbetsfångarne erhållas, men, för att draga all den fördel af egendomens förvaltning, som är möjlig, har Kongl. Maj:t ft».nnit nödigt, att efter de förslag , som blifvit uppgjorde, låta förändra och inreda der befintlige qvarnar, inrätta ett nytt Tröskverk, utvidga Ladugården och derjemte verkställa andra mindre nybyggnader, som funnits nödige. Sedan 86 Konungens Nach Propositioner Sedan Ryttmästaren Adlersparres anbud således blifvit antagit, har ock Kongl.
En ung man köpte oss och förde oss i en vacker kammare. Der satt hans unga hustru med sitt lilla barn. Då sade mannen: „Alida, lilla Emmy skulle ge dig blommor ombundna med ett gyllene armband på din födelsedag. Mångfaldt rikare, sällsyntare och vackrare hade jag kunnat hemta dem för din räkning; men i dessa blommor bo barnslig kärlek och from barnatro; de skola blifva vår dotters englar. Men det gyllene bandet? Vill du med hvad det skulle kostat löna plockerskan?“ Och de satte mig under en glasklocka i en blomsterkruka, och jag slår rot och börjar vexa, och ser dagligen de små flickornas klara ögon, då blomsterplockerskan från ängen leker med det blomstrande barnet i vaggan. De vackra orden. Det var i Åbo. Isen låg nattgammal öfver Aurajoki. Skolgossar sprungo kring stränderna och kastade ut stenar och käppar för att pröfva, huru stark den var. En och annan af de djerfvaste försökte att fot för fot jemka sig ut några steg på isen, men drog sig åter tillbaka, då han märkte att den sänkte sig under hans fötter. „Kung den som springer öfver ån“ skrek en 10- à 12-årig gosse ur hopen och började bege sig utåt det farliga glänsande fältet. Förgäfves tillropade honom kamraterna att icke våga försöket, dess snabbare sprang han framåt och – då han hunnit midten af ån, brast isen och han sjönk, men syntes snart åter i vaken, högt skrikande på hjelp. En ofantlig menniskomassa samlades inom ett ögonblick på stranden; men ingen vågade ett försök att rädda den drunknande. Det syntes nära omöjligt att kunna lyckas. Främst i ett öppnadt fönster vid stranden stod en spenslig ung man, med högsta deltagande talande om olyckan. „O min Gud, hvilken förfärlig händelse. Arma föräldrar, som så skola mista sitt barn. Ack jag gåfve mitt lif, för att se honom räddad“. „Detta är förfärligt!“ Hans ögon tårades, han talade allt mera rörande, och en mängd fruntimmer samlades omkring honom för att höra den menniskoälskande mannen. Man beundrade den ädle och vältaliga tungor prisade honom.
Påminn er äfven, att Maria af dotterlig kärlek velat hembära er ett offer, som vid er vink för alltid skiljt henne ifrån mig.” ”Jo, vackert har hon velat det,” genmälte fru von Horst, darrande af harm. Ehuru hon insåg, att nu ingenting vidare var att göra i saken, sedan Billing sjelf blifvit åsyna vittne till allt, förtröt det henne likväl ganska mycket, att nödgas göra utbyte mellan doktorn, som lefde endast af sin praktik, och den rike Billing. Visserligen hade hon, för blott några månader sedan, ansett partiet med Klein både godt och önskvärdt; men sedan grosshandlaren anmält sig, och hon vant sig att betrakta denne senares egendom såsom sin egen, kunde hon ej förlikas med någon annan tanke. ”Jo, hon har vackert velat hembära något offer åt sin dotterliga pligt,” återtog hon. ”I sådant fall ber jag er vara öfvertygad, att hon i denna stund varit den allmänt afundade fru Billing, i stället för att nu,” – här sansade hon sig och afbröt något tvärt, – ”i stället för att nu göra mig, arma mor, ett sådant bryderi.” Leende afhörde Waldemar denna utgjutelse, tog hennes hand, såg henne i ögat med denna goda, vältaliga blick, som ej en gång fru von Horst kunde emotstå, och sade: ”I Guds namn! låt det der vara, och förskjut ej er gamle gunstling, derföre att han icke är egare till ett stort stenhus. Betrakta blott mitt och Marias glädjestrålande ansigte, och det skall försona er med förlusten. Dessutom, mamma lilla! skola äfven vi förskaffa oss en treflig våning, der edra barn alltid anse som den högsta lycka att få välkomna den aktade och älskade modern.” Vid dessa milda, till hjertat gående ord, smälte den isskorpa, som fåfänga och egennytta dragit omkring fru von Horsts bättre känslor. ”Det får då blifva som ni önskar, mina kära barn! Välsigne er den gode Guden! Men ni får sjelfva se till, huru ni kan tillfredsställa vår ärade gäst.”
Utan att inlåta mig i den frågan, huruvida Bergs-colkm kan upphöra eller icke, såsom collegium betraktadt, vill jag blott fästa mig vid den frågan, huruvida det kan upplösas på sätt som Utsk. föreslagit, oell hvarigenom större delen af Bergs-collegii befattning blefve öfverflyttad på Civil-departementet. Utskts ord för. har här yttrat, att han anser departts-chefen böra få direct bestyr med sådana detaljåtgärder, hvilka icke borde blifva .föremål för Konungens omedelbara pröfning. Den värde ledamoten har förgätit , att dessa detaljåtgärder äro underkastade besvär, och kunna således klandras och öfverklagas, så alt, derest lind. besvär uti dylika mål skulle anföras, departts-chefen blir föredragande hos K. M. af sådana mål, som han sjelf afgjort. Del faller af sig sjelft, att intilldess deparlrs-slyrelsen blir så ordnad som minister-bureauerna i andra länder, der minislrarne besluta, utan fråga om besvär hos Konungen, mäste man vara betänkt på ali hafva Den iG November e. m. 79 underordnade myndigheter, öfver hvars beslut besvär bunna anföras hos Konungen , och hvarest de af vederbör. depart:s-chefer skola pröfvns. Jag kan således icke, i det skick betänk, nu finnes, bifalla detsamma. Möjligtvis kan Bergs-colhm indragas och ärendena öfverflyttas på andra verk; men dertill gifver detta betänk, icke anledning. Jag förenar mig derföre med Hr von Hartmansdorff uti anhållan om afslag derå. Hr von Hartmansdorff: Jag anser ingalunda de göromål, hvarmed Bergs-colhm är sysselsatt, vara af det omfång, att ett särskildt vei k af den storlek som Bergs-colhm derför behöfves. Redanför 17 år sedan har jag uti tryckt skrift yttrat, det jag ansåg Bergs-collegii befattning både med bergsliandteringen och med öfriga näringar böra, så vidt fråga vore om andra instansen, förenas under ett gemensamt collegiutn, hvars ledamöter ägde teckniska kunskaper i olika riktningar.
Vid emottagandet af Stats-Utskottets ofvanberörda skrifvelse beslöto FuIImägtige att genom ej mindre Svenska, än Tyska och Engelska tidningar tillkännagifva, att de, som önskade öfvertaga det belopp utaf den fastställda lönesumman, hvilket öfversteg hvad som komme att af Rikets Ständers Bank tillskjutas, egde till Fullmägtige inlemna sina anbud derå samt dervid uppgifva de af dem äskade, bestämda vilkor för lånets öfvertagande; men på det Fullmägtige icke skulle, i afvaktan på sådana anbuds erhållande, vara förhindrade att under hand oell när som helst kunna ej allenast underhandla, utan äfven afsluta Öfverenskommelse med de långifvare, som sig anmälde, och hvilkas föreslagna lånevilkor kunde finnas antagliga, blef någon viss tid för anbudens mot tagande icke bestämd, utan uppmanades hugade låne-öfvertagare att desamma skyndsamligen aflemna. Redan den 19 Mars samma år inlemnades till Fullmägtige, å Bankirhusen M. A. von Rothschild & Söners och Salomon Heines vägnar, ett af förslag till lånekontrakt åtföljdt anbud å ett fonderadt 4J procents lån till det belopp, som, enligt Rikets Ständers beslut, borde utom riket upptagas; hvilket anbud dock, af orsaker som i revisions-berättelsen finnas närmare uppgifna, icke ansågs antagligt. Samtidigt, med det från Bankirhusen von Rothschild och Salomon Heine gjorda anbudet hade baron Raphael von Erlanger i Frankfurt arn Mayn, uti telegram af den 19 Mars, begärt att genast erhålla underrättelse om Kongl. Majrts sanktion å länet samt tillkännagifva, att derefter ett befullmägtigadt. ombud komme att skickas till Stockholm för att göra ett sådant anbud å samma lån, som förmodades blifva tillfredsställande. Uti telegram af den 22 Mars tillkännagaf baron von Erlanger, att han förenat, sig med general-konsul Merck i Hamburg, i fråga om det nya svenska statslånets öfvertagande på de för 1858 års jernvägslån antagna grunder, dock utan beräkning af någon slags provision.