Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Osäker om verkligen någon sådan följd kan uppstå, som Herr Crusenstolpe åsyftat, anhåller jag, att denna inbjudning må få hvila på bordet till nästa plenum. Föredrogs å nyo och bifölls BankoUtskottets den 4 dennes under N:o 138 afgiflie, och den 5 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 124 förut meddeldte Memorial, angående några i Banko-Reglementet erforderliga närmare bestämmelser, i samband med den af Rikets Ständer beslutade Uppoch Utlåning. A nyo föredrogs BankoUtskottets den 4 dennes under N:o 139 afgifne, och den 5 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar hos Den 8 Mars e. ni. 47 Ridderskapet och Adeln samt i anledning af de öfrige RiksStåndens beslut vid Utskottets under N:o fi3 förut meddeldte Memorial, angående ersättning för den förlust, som kommer att drabba de i Banko-Reglementet af år 1823 uppräknade åtskillige Akademier, Collegier och Allmänna Inrättningar genom bestämmande af 128 sk. pris för det Silfvermynt, som i utbyte mot Bankosedlar dem tillhandahålles. I sammanhang härmed föredrogs å njm PresteStåndets den 22 nästlid ne Februarii eftermiddagen på bordet lagde ProtocollsUtdrag af den 19 i samma månad, innehållande PresteStåndets inbjudning till deltagande uti det af PresteStåndet rörande detta amne fattade beslut. Uppå framstäld proposition beslöt Ridderskapet oell Adeln, att bifalla BankoUtskottets ifrågavarande Utlåtande, i följe hvaraf all vidare pröfning af PresteStåndets ProtocollsUtdrag skulle förfalla. Upplästes till justering ExpeditionsUtskottets den 19 sistlidne Januarii afgifne, och den 22 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Förslag till 2:ne §§ i RiksdagsBeslutet, angående StatsVerkets Inkomster och Utgifter. Herr von HartmansdorffAugust:
Furien, som hade uppvecklat sin tunik, för att visa sina magra armar, som hon färgat i blodet av de fallna kättarne på Kolyttos, steg fram ur hopen, slängde av fötterna sina spikslagna träsandaler och tog den ena i hand som vapen. - Giv akt! skrek hon, i det hon närmade sig Batyllos. Det är icke dig jag vill åt, utan dina oliver. Denna anspelning på ett bland kämpande gladiatorer hävdvunnet skämt lönades med nya skrattsalvor. Batyllos hade nedsatt korgen vid sina fötter. Han stirrade med sina skumma ögon på hopen, som slagit ring om honom, hans läppar rörde sig och gåvo väg åt orden: - Bröder i Kristo! Jag är oskyldig i det brott, varom I talen. Varken jag eller min hustru har förgivit Simon. - Nu står du icke på talarestolen, ropade det kvinnliga vidundret. Giv akt! första hugget är mitt. - Håll! utbrast en karl, skyndade fram och fattade furiens arm. Låt honom tala ut! Du har icke förgivit den helige, säger du. Svär det vid Gud! - Vid Gud den Allsmäktige! - Och vid den enfödde Sonen, av lika väsen med Fadern ... - Nej, nej, vid Sonen, som är av samma eviga gudomsväsen. Jag svär det vid honom. Dessa ord, det förföljda kristianska partiets lösen, väckte en storm av ursinniga rop i hopen: - Där hör ni det: Slå ner kättaren! Slå ner honom, Kyriaka! Kyriaka, så kallade sig furien, svängde den tunga sandalen i luften och träffade i nästa ögonblick Batyllos' huvud, så att blodet färgade hans grå lockar och rann nedför hans panna. Batyllos vacklade mot trappan till närmaste hus. Ett nytt slag sträckte honom till marken. I trots av Kyriakas gensagor, som ville behålla bytet för sig, rusade nu hopen, som sett blod, från alla sidor fram för att sönderslita den anfallne, som, där han låg, hade knäppt händerna över bröstet och med försvinnande medvetande bad Stefanos' bön för sina mördare. Under uppträdet hade en man, som var klädd i kristianernas prästkåpa, med hastande steg närmat sig.
(Lag-Utskottets Betänkande N:o 31.) t S. A. K. Enär ett af de förnämsta vilkoren för ett lands framåtskridande och näringar nes utveckling vöre ett starkt skydd af lagen för egande-rält och real-kredif, men saknaden af ett sådant skydd hämmade tillgången på penningar för jordegaren och afhölle utländningen från att härstädes placera de kapitaler, för hvilka han i sitt hemland uppbure en högst ringa ränta, hafva, under förmälan hurusom ett steg till förbättring i detta hänseende väl innefattades uti det i sammanhang med förslaget till ny konkurslag afgifna förslag till förändring af lagens stadganden om förmånsrätt i fast egendom, men att ändamålet dock icke vore till fullo uppnådt, så länge de, med andra länders jemförliga, institutioner i Sverige saknades, hvarigenom lull trygghet i eganderällen till fast egendom och real-säkerhelen garanterades, hos Rikets Ständer framställningar skett Expeditions-Uts leo t tels Förslag till underd. Skrifvelse N-.o '105. 227 att, till afhjelpande af oniförmälda brister, s. k. Grundoch Hypotheks-böcker måtte, i likhet med hvad i åtskilliga främmande länder eger rum, anbefallas till bruk, så att vid hvarje Underrätt skulle finnas en dylik bok, deruti, efter gifvet formulär, borde antecknas alla under Rättens domvärjo belägna fasta egendomars namn, natur och gravationer samt egare äfvensom hvarje förändring i egande-rälten. Vid öfvervägande af delta ämne hafva Rikets Ständer icke kunnat förbise att, på sätt nu anmärkt blifvit, eganderätlen lill fastighet icke finnes vara af nu gällande lagstiftning fullt betryggad. Genom Kongl.
Dom expedierades den 11 Januari 1848. Blott en af Herrar Ledamöter fastställde Hofrättens dom. Att denna nådiga Dom icke låter förena sig med begreppet om hemföljd, sådant det här blifvit uppstäldt, har förekommit mig klart. Den, som lemnar hemföljd, bör aldrig i annat fall behöfva i konkurs bevaka talan derom, än då persedlarne äro förvandlade och ej i behåll, i hvilket fall han får nöja sig med ersättning ur massan utan förmånsrätt. Eljest äger, utan hinder af konkursen, godsets innehafvare att behålla det, lika litet åtkomligt för borgenärerna, som all annan, till honom leornad, men icke honom, utan annan man tillhörig egendom; och yttersta nödvändiga bevisningen om ägarens rätt är för hemföljd just densamma, som för hvarje annat lån eller inlagsfä, gäldenärens bouppteckningsed, i hvilken hans egna tillgångar måste skiljas från alla andra. Lill han medgifva upphörande af förläningen; så har han derom att göra endast med långifvaren; och när denne härtill fått hans bifall; återtager han sin egendom utan allt hinder af lörläningshafvarens borgenärer. Jag kan således ej annat förstå, än att Rådstufvurätten och Hofrätten i den förevarande saken dömt rätt. Utan tvifvel kunna missbruk af lagen om hemföljd befaras; och det lärer ej ens kunna betvifias, att lagstiftaren sjelf befarat dem. Att falskt föregifva en hemföljd och stjäla den från sina borgenärer, kan ej sällan stå en menedare öppet, med biträde af ett par eller tre andra menedare. Men lagstiftaren trodde förmodligen, att detta skulle sällan förekomma; och att stänga utvägen dertill stod ej annorlunda i hans makt, än om han ville förbjuda allt lån (vill säga lån elter lagens språkbruk, och betyder icke försträckning), vid äfventyr att ej kunna — 29 — återfå det, om låntagaren kommer på obestånd. Ty så länge man kan låna till annan man något, dödt eller qvickt, måste låntagaren äga vitsord att erkänna lånet och det låntas identitet, eller också kan knappast någonsin någotdera bevisas.
Det är visserligen en sanning, att ett af dessa år, nemi. 1855, var för jordbruket mycket gynnsamt, men dermot voro de tvänne andra synnerligen ogynnsamma. Till följe deraf, blir också för de nämnde åren öfverskottet af spanmåls-exporten utöfver importen vida mindre än eljest. Utsträcker man deremot jemförelsen och tager i betraktande äfven år 1858 och hvad som redan kan bedömas af 1859, så skall man finna, att kalkylen vänder sig på ett helt annat sätt. Vi veta nemi., att sedan importen af malen eller omalen spanmål blifvit afdragen, upstår dock för år 1858 ett öfverskott af exporterad spanmål, upgående till ej mindre än 1,300,000 tunnor, och ifrån början af detta år intill sista Okt. utgör exporten af spanmål också 1,300,000 tunnor; och likväl återstår åtminstone en månad, hvarunder export kan med lätthet ske. Hvad som under de upgifna åren tynger mycket hårdt på jordbrukets konto, är den högst betydliga importen af mjöl, som då inträffade, och hvilken, till följd af särskilda omständigheter, upgick endast i rågmjöl för år 1856 till det ofantligt stora beloppet af omkring 4 millioner lisp., och för 185 7 till omkring 3 millioner lisp. Deremot är för detta år och de föreg:de importen af denna vara nästan ingen, eller föga mer än Vlno 'ivad den var för tre år sedan. Men hvad som ännu mern än den ogynsamma tidsberäkningen gör Hr Åkermans kalkyl, enl. min tanke, alldeles skef och förvillande, är att hela landets konsumtion af ull, hudar och skinn, frö till oljor o. s. v. blifvit lagd på jordbruket. Det må vara sant, att dessa artiklar, liksom mycket annat, ytterst utgå från jordbruket; men det torde dock vara något djerft att alla dessa råvaror för fabrikerna påföras jordbruket såsom ett minus i dess konto. Antag t. ex. att här icke funnes några fabriker i landet, såsom på flera andra ställen.
Banco, benämnes Riksdaler Courant, och att hvarje Ridr Courant indelas uti 4.S sk-> men Hs - Banco-Utskottets Memorial IV:o ig. dervärda Bonde-Ståndet har härvid gjort det tillägg: att hvarje sdädn skilling delas i 12 rst ; och lära förstnämnde arne Riks-Stånd, då de antagit, a 16 R;drn delas i 48 sk., ej heller linna något hinder att instämma uti berörde tillägg. Åf Höglo fl. Ridderskapet och Adeln och Hederv. Bonde-Ståndet är beslutad t, att de serskilda Silfvermynten blifva tills vidare ett om 4 R:dr Cour., ett om 2 R:dr Cour., ett om en Rrdr Cour., ett om en half Rrdr Cour., ett om en fjerdedels Rrdr Cour. Af Yällofl. Borgare-Ståndet äro dessa 5 serskilde Silfvermjmtstyeken jemväl bifallne, men med tillägg af en tredjedels Rrdr Cour., svarande mot 16 sk RGS, och af llögv. Preste-Slåndefc är förklarad t, att de Silfvermynt, som. hädanefter präglas, utan förändring af dej som hittills blifvit utmyntade, blifva fyra, nemligen om en, en half» en tredjedels och en fjerdedels R:dr Courant. Häraf visar sig, att de af Utskottet föreslagne fern serskilde Silfvermyntstyckena blifvit af 3:ne Riks-Stånd bifallne med iakttagande dock, att benämningen Krona utbytits mot den af R:dr Courant_, men att 2:110- Riks-Stånd, llögv. Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet, för deras, del, ansett ett mynt tillika höra slås af en tredjedels Rrdr Courant, motsvarande 16 sk. RGS. Som emedlertid erne Riks-Stånd, Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hederv.
Vrot, 5:dje Sami. 41 522 ConstitutionsUtskottets betänkanden. om förändring af 25 och 26 §§ i Jil stitiae Ombudsmans-lnstructionen, Medelst ProtocollsUtdrag för den 23 sistledne October, ankommet den 1 dennes, har Höglofl. Ridderskapet och Adeln behagat till ConstitutionsUtskottet remittera ett af Herr August von HartmansdoifF, på anförda skal framstäldt, och af flere Herrar Ledamöters yttrande beledsagadt förslag, det måtte, i 25 Jf af JustitiasOmbudsmans-Instructionen orden: ”innan näst infallande Riksdag med döden afginge,” förändras till: ”emellan Riksdagarna från ämbetet afginge,” samt 26 § i nämnde instruction erhålla följande lydelse: ”Afgår JustitiasOmbudsman från Ämbetet, under påstående Riksdag, före eller efter det L agtima valet till detta Ämbetes besättande, förhålles med utseendet af en efterträdare, på sätt 97 § Regeringsformen föreskrifver. Afgår JustitiasOmbudsman emellan Riksdagarna, sammanträde genast Fullmägtige öfver Bancooch Riksgäldsveiken, och insätte i Ämbetet, genom ProtocollsUtdrag, den person Riksens Ständer till hans efterträdare emellan Riksdagarna utsett. 15lifver denne till verklig JustitiaeOmbudsman förordnad, välje genast bemälde Fullmägtige, samfält och per capita, en annan. Lag samma vare, om denne person rättigheten Constitutions-Utskottcts betänkanden. 32g till efterträdandet sig emellan Riksdagarna afsäger, eller eljest derifrån afgår. Under påstående Riksdag förhålles dermed enligt 98 J) Regeringsformen.’’ ConstitutionsUtskottet
Linser; se Spanmål. Magnetsten, oinfattad Mais Malm, alla slag, ej specificerad Malmstuffer Mandel Marienglas Marmor, oarbetad eller i block arbetad, tullbehandlas såsom Bildhuggeriarbete!!, eller såsom Sten, arbetad. Masker *Maskinoch Vagnssmörja Mattor, af strå eller rötter Medaljer, alla slag Metaller, sammansatta: marinmetall eller annan komposition i form af bleck och spik, till förhydning af fartyg andra slag: oarbetade, latun och trådband derunder inbegripna arbetade, alla slag, gjutna, smidda eller pressade, oäkta lahn och metallduk derunder inbegripna: förgyllda, försilfrade eller pläteradc andra slag skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, endast tjenlig till omsmältning Metvurst Mineralier för naturalicsamlingar Mjöd Mjöl, ej specificeradt, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål eller hänföras till medicinalier Munlack Musikalier Muskött, torr, och Muskottblomma Muskus oller Desman Qvantitet för Tullberäkningen. 1 skålp. 1 stycke. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. 1 kanna. 1 skålp. 1 skålp. 1 skålp. Införsels tull. Riksmynt. R:dr. | öre. Fri. Fri. Fri. Fri. Litzari; liänföres till Färger, andra slag, cj specificerade. Läder; se Hudar och Skinn, beredda. Maskinerier, ej specificerade; se Redskap. Magnesia; liänföres under Apoteksvaror. Magnetsten, infattad; se Instrumenter, fysiska. Manna; liänföres under Apoteksvaror. ^Manometrar; se Instrumenter, fysiska. Marinmetall; se Metaller, sammansatta. Marcasit; hän fores under Vismut. Marle; se Rrodcrduk. Mastix, tullbehandlas såsom Gummi. Mattor, bast-; se Bastmattor, golf-; se Väfnader, gräs-; se Gräsmattor. Mercurius; se Qvicksilfver.
Dessa vilkor anser Komitén, så vidt den kunnat sluta af för densamma tillgängliga någorlunda fullständiga och tillförlitliga underrättelser om redan byggda, under byggnad varande eller föreslagna bepansrade fartyg, närmast uppfyllas af de här ofvan omnämnda mindre pansarfregatter af jern, hvilka för Konungariket Italiens räkning blifvit å enskildt varf i Frankrike byggda. Enligt Komitén tillhandakomma, härhos underdånigst bilagda uppgifter (Bilagan N:o l), jemte särskildt meddelade upplysningar, har en sådan fregatt, hvilken på täckt bepansradt batteri kan föra 30 kanoner af 30:pundig kaliber, ehuru sannolikt så stort antal ej kommer att der anbringas, en längd af omkring 213 svenska fot, en bredd af omkring 47 fot och ett djupgående af 20 fot. Fartyget är beklädt med jernplåt af 4A ä 41 svenska verktums tjocklek och försedt med ångmachineri af 400 nominela hästkrafter, hvarmed det uppgifves göra 11 knops fart, hvilket dock synes Komitén något mera än förhållandet mellan den uppgifna machinkraften och fartygets dimensioner tyckes medgifva. Tacklingen består hufvudsakligen af snedsegel, och den kontraherade summan för leverans af en sådan pansarfregatt har utgjort 2,575,000 francs eller omkring 1,854,000 R:dr Runt; dock ingå ej i denna summa artilleri och åtskillig utredning.
Hvad dernäst vidkommer yrkadt förbud för landtmän att i hufvudstaden försälja varor och tillverkningar, så enär, genom Kongl. Kungörelsen den 28 Augusti 1834, det är förklaradt, att landtmän, till följd af gällande Författningar, äro berättigade att hvar som helst på landet och i städerne, äfven vid tillfällen, då frimarknad ej hålles, föryttra deras och grannars afvel och af dem åstadkomna tillverkningar, äfvensom att slika tillverkningar uti öppna bodar i städerne till salu hålla, hemställer Utskottet vördsamt, att Herr Almgrens, motion jemväl i denna del må förfalla. Stockholm den 8 October 1844. Häremot reserverade sig Herr Rådmannen Wahlgren_ Allm. Besv.~ och Ekon.-Utshottets Betänkande, Nio 44. 3 N:o 44. Ank. till Exp. Utsk. d. 12 Oct., kl. 2 e. ra. Betänkande, i anledning af ingi feen motion om förbättring af Lots-Statens lönevillkor. Till Vällofl. Borgare-Ståndet liar Herr Palander ingifvit en motion, hvilken, genom remiss, kommit Utskottet tillhanda; och har motionären deruti framställt, huru lotsarne ofta äro ganska illa lönade, hvilket, i afseende på de södra delarne af Riket, vitsordas af en tabell, sorn motionären bifogat och hvari uppräknas lotsarnes inkomster af uppburne lotspenningar under medel belopp af fern år, och hvilka, om de också åt några få, som bo vid mycket besökte farleder, lemnat så mycket, att de derigenom kunnat anses väl burgne, deremot åt mängden af dem gifvit ringa inkomst, och åt ganska många så litet, att de deraf alldeles icke haft sin bergning, såsom exempelvis nämnde Ättatiosju personer, dels lotsar, dels lotslärlingar, af hvilka ingen egt 70 R:dr B:co årlig inkomst af lotsafgifter, och mången icke ens 10 R:dr för år.
Herr Ido t k Ii e b», Larl krsäric, förklarade sig hwad sjelfwa anmärkningen beträffar, instämma, i den wärda LcdamotenS tanka, men trodde att författaren borde ställa sin anmärkning i form af förslag, och dermed enligt Regerings - Formen personligen wända sig till ConstitutionS - Utskottet, och nägon reinitz ifrän Riddcrskapct och Adeln öfwer en sä beskaffad fräga icke kunna äga rum. Grefwe vokrm utbad sig fä tillkännagifwa att han med dettä Memorial blott welat wisa, att dä han förut talat i ett dylikt ämne, hade han icke dermed haft afseende pä nägon enskildt man, utan pä sjelfwa grunden, som i delta mäl borde följas, och förklarade sig nöjd med hwad anwisning Herr Grrfwm och Landt - Marskalken behagade honom gifwa. Herr Grefw-en och Landt-Mar. skalken förklarade att Herr Grefwe», der honom sä godt syntes, ägde att med benna fräga wända sig till ConstitutionS - Utskottet. Herr krrnt^lköist, kaul uppläste till Protokollet följande Memorial. Att fbrledit
I anleda, häraf yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han verkligen trodde att det förslag, Hr Hjerta framställt, innefattade en ny motion, som icke, i följd af 81 § Reg:sF:n, borde direkt kunna uptagas i Ståndets plenum, utan borde först blifva föremål för pröfning i Const.Utsk., och der väckas. Coust.Utsk. hade nemi. föreslagit till 1 § 4 mom. af TryckfrihetsFörordn. ett tillägg, hvarigenom utgifvare af dagblad och periodiska skrifter skulle få sig ålagdt att ställa borgen. Hr Hjertås förslag åter åsyftade att utsträcka ansvarsskyldigheten på andra personer än dem, som f. n. hafva en sådan, och följaktligen skulle derigenom förändring i 8 mom. af samma § blifva nödig. Hr Gr. o. Landtm, fästade sig likväl mindre vid den omständighet, att ett annat morn., än det af Utsk. omnämnda. skulle behöfva ändras, än dervid att hufvudfrågan vore helt annan, då Utsk. endast tillstyrkt, att den person, som redan enligt TryckfrihetsFörordn. är ansvarig, skall ställa borgen, och deremot Hr Hjerta föreslagit att sjelfva ansvarsskyldigheten skall för vissa fall öfverfiyttas på annan person, hvilket syntes vara så skiljaktigt från Utsk:s förslag, att det icke torde kunna nu blifva föremål för Ståndets beslut. Hr Carleson: I sitt sista anförande har Hr Hjerta upgif vit, att borgens-systemet i Frankrike blifvit uphäfvet efter 1830 års revolution, och först år 1835 åter infördt. Jag var icke beredd på att deltaga i denna discussion, och har derföre icke försett mig med nödiga handlingar, som gifva uplvsning i detta ämne; men vågar dock, i motsats mot Hr Hjerta, fortfarande påstå, att lagbestämmelserna om borgens ställande för tidningar öfverlefde revolutionen, och med några jemkningar qvarstodo i gällande kraft jemväl efter 1830, samt att dessa bestämmelser genom 1835 års lag endast ytterligare skärptes.
Majit, efter att hafva låtit sig föredragas Riksens Ständers underdåniga Skrif-' velse, med hemställan, att, till förekommande af den skada , som tillfogas Samhället af försvarslöse och vanfräjdade Personer, sådant Manskap af GarnizonsRegementerne , som lidit vanhedrande straff, derefter icke må förpassas till sin födelsebygd, emedan denna derigenom kunde blifva en skådeplats för de befriades förnyade laster och brott, i Nåder täckts förklara, att då erforderliga föreskrifter uti denna del uti gällande Författningar ärogifna och bestämda, Kongl. Majit anser något ytterligare Förordnande härutinnan icke vara af nöden. Och får jag härmedelst, på Nådigste befällning, anmoda Hans Excellence, HögvälborneHerr Grefven ochLandtMarskalken, att tillkännagifva Högloflige Ridderskapet och Adeln hvad Kongl. Majit sålunda beslutit. Stockholm den 22 Mars 1818- G. af Wetterstedt. Lades på bordet. *. Grefve Spens, Carl Gustaf:
Att den nu gällande Lagen för sockneslämmor i åtskilliga delar erfordrat att rättas och completteras, vill jag visserligen ej bestrida, men härtill, samt till bestämmande af några allmänna grunder för förvaltningen af församlingarnes comtnunala angelägenheter, anser jag för min del Utskottens åtgärd hafva bordt inskränka sig. Genom de många i dela ille gående föreskrifterne befarar jag, att man mera skadat än gagnat den sak, man velat befrämja. Communala inrättningar böra kunna lämpas efter hvarje orts serskilda behof och förhållanden, och med afseende på de stora olikheter, som i detta hänseende ega rum emellan landets olika delar, synes det föga sannolikt, att det mångparagraphiga arbete, Utskotten nu gå att framlägga, kan öfverallt, befinnas verkställbar!;, än mindre tjenligt. Sverige har dessutom af ålder haft communala inrättningar, och der dessa ännu fortlefva i deras ursprungliga kraft och rigtning, torde de temligen nära motsvara allmänhetens önskningar. Hvarföre då göra deras kullstörtande till en nödvändighet? eller ej stanna vid att söka underlätta deras förbättrande, eller utbyte emot mera ändamålsenliga på de ställen, der menigheten sjelf kan befinnas härtill villig?
Afven jag delar denna åsigt, men jag befarar att landt handel i allmänhet har menlig inverkan på moralitet! inom kommunerue, och befrämjar en tilltagande fattigdom inom den verkeligt arbetande klassen af allmänheten, genom en ökad lättnad för den att på ganska ringa afstånd erhålla de för densamma oftast ohehöfliga lyxartiklar. Min öfvertygelse är, att om det får fortgå, som hitintills varit, skall antalet af fattiga blifva betydligt ökadt. Jag anhåller om bifall ä betänk. Hr von Hartmansdorff: Jag bet viilar ingalunda, att den nya handelsordningen är utfärdad i den bästa afsigt, nemi. alt gynna både landet och städerne. Men dä det visar sig, att den na författning, hvad landthandel angar, är af den beskaffenhet, att landtmännen önska blifva frän sådan handel förskonade, sä är det väl bättre, att R. St. uttalar denna tanke A hela landets vägnar, än att hvarje landtförsamling skall serskildt ingå lill Konungen med en dylik framställning. När det således är fråga örn att uttrycka det inom landet rådande tänkesättet, kan jag icke finna annat, än att R. o. Ad. bör understödja den begärda äterremissen. Om så sker och författningen varder förändrad, blifver K. befh:de i tillfälle, alt behandla dessa frågor pä annat sätt än hitintills. Troligen skulle landshme icke hafva beviljat så många ansökningar om landthandel, så vida de egt rättighet, att den afslå. Hr von Hohenhausen har yttrat, att församlingarna icke borde fä säga ja åt Pehr och nej ät Jakob. Något sådant finnes icke uti Utsk:s förslag. Der nämnes icke något om personel', utan endast om saken eller handelsbodars anläggande. Men det är lill befarandes, alt man vid tillämpningen i alla fall kommer, att nog mycket hälla sig vid det personliga. Om så äfven sker, finner jag ingalunda orimligt, att församlingarna säga ja till Pehr, hvars rättskaffenshet och fräjd de känna, men nej till Jakob, hvilken de alldeles icke känna, eller om hvilket de vela sådant, att de derföre önska honom långt ifrån sig.