Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 90, angide utgifterne under riksstatens Gite hufvudtitel; samt N:o 152, i anledn. af erhållne återremisser å betänk. Nio 91, angide regleringen af utgifterne under riksstatens 7:de huf vudtitel. Föredrogos och biföllos Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms nedannämnde d. 6 dennes e. m. på bordet lagde betänkin i Nio 1, i anledn. af väckt motion, om rättighet för komministrar i annex-församlingar att utfärda s. b. begrafnings-bevis; Nio 2, i anledn. af särskilde motioner, i fråga om uppliäfvande af stadgandet i 14 cap. 5 § Handels-b:n samt 2 Art. 5 § af K. M:s förnyade nåd. lego-stadga d. 23 Nov. 1833, om rättighet för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga; samt Nio 3, i anledn. af väckte motioner om förändring i nu gällande stadganden, röride legostämmooch flyttningstid för tjenstefolk. Föredrogs Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk;s d. 6 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 4, i anledn. af väckt motion, i fråga om förändradl sätt för utöfvande af församlingarnes granskningsrätt öfver pastorernes redovisning för kyrkornes medel. Gr. Lagerbjelke Gustaf: Det sätt att revidera kyrkans räkenskaper, hvilket här är föreslaget, brukas redan på landet i alla de församlingar, som anse del för sigvara fördelaktigt; emedan författningarne ej lägga något hinder deremot. Att återigen påtvinga de öfriga församlingarne en sådan revision, som de ej anse vara tjenlig, del synes mig vara mindre lämpligt; hvarföre jag anhåller om afslag å della betänk. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Jag kan icke linna det af Gr. Lagerbjelke s. k. påtvingandet vara af någon betungande beskaffenhet.
Del har trott, att han icke bör beklaga sig, om den Stat, i hvars arbete lian icke deltager, af honom fordrar en garanti, att han verkligen deltager i det allmännas vål eller ve; och om han först genom en sådan kan förvärfva den val-rått, som personer med ojemförligen mindre bildning, i följd af sin medborgerliga verksamhet ega. Arbetet måste blifva mer och mer er kåndt, såsom, näst oförvitlighet, den råtta källan till allt medborgerligt anseende. Bildning, använd i yrke inom det borgerliga samhällets spher, föreställes hos oss för det närvarande egentligen af Borgare-Ståndet. Likväl omfattar detta Stånd icke ens alla idkare af förädlingseller handels<-nåring, ännu mindre dem, hvilka, utan egande-rått till bergverk eller jord, icke destomindre sjelfständigt idka bergseller jordbruk; ehuru samtlige desse nårings-idkare, i fullkomlig likhet med idkare af de egentligen borgerliga yrkena, på sin skicklighet och capital måste grunda sin utkomst. Fullkomligt afsöndrade från samma Stånd stå ock alla de, som använda sin vunna bildning, utom allmän tjenst, men för Stats-ändamål. Utskottet har under den andra och tredje bland de af detsamma föreslagne classer sammanfört idkarne af alla dessa olika yrken, emedan en, med den för egendomen föreslagne, analog elassification af valrätt han för alla dessa yr ken gemensamt användas. Utskottet har nemligen öfveriygat sig om overkstållbarheten af en allmän elassification af den för alla de olika slagen af bild - 40 Constitutions-Ulskotlets Memorial, K\o 38. ning föreslagne val-rätten. Men den val-rått, sorn tillkommer de nu Iso* oss så kallade borgerliga yrkena, år redan classificerad efter inkomsten, oell Utskotl't liar, i liufvudsaklig öfverensstämmelse med de grunder, det för classification af den på egendom grundade val-råtlen föreslagit, äfven trott sig böra, med samma inodificalion, bibehålla och lill de fleste nu uppräknade, icke borgerliga yrken utsträcka denna, förde borgerliga redan antagna, på inkomst grundade, classifieationen.
— Den, hwars förmögenhet bestär i S kattehemman eller i penningar (någon kan äga bägge Pelarne och en annan alls intet) lärer ej tilläta sig den kalla glömsta» af samfundskansia, at obuligt bestämma minskning af den inskränkta Säteri jordens wärde. Allas § lagliga fri och rättigheter böra stä heligt orubbade under lagens skydd. Jag talar icke för mig sjelf, utan i detta ämne lägar mitt medborgeliga nit för den allmänna säk rheten. — Jag will lefwa utan blygd för mina efterkommande, och jag stall dö utan förebråelse at hafwa öfwerträdt pligterna mot den ätt, hwars namn jag bär, och hwars förbannelser aldrig < stola komma öfwer mig eller mina barn. — Erfarenheten har ej sällan besannat rigtigheten af det ordspräket att bågen brister när han spännes för högt. Sanningen deraf star djupt rastad pä blodiga spillror af flera stakade tbroner i Europa. När mägtige Monarker erfarit ångerfulla följder af deras känslolöshet för det billiga och rättwisa, hwad ode bör dä wänta enstildta warelser, som tro sig kunna egcnmägtigt bestämma mättet af andras upoffringar? — Alla de som Ridderstapet och Adeln redan gjort , under loppet af denna Riksdag, hafwa icke werkat de goda följder, som nägre, kan hända af mera wälmenande än öfwerlagda skäl, förmodat. — Hwar och en uvlyst känner och wet, at mycket tryckande ondt ätföljt Kronoskjuts inrättningen i wärt land. Bonde Ständets klagan deröfwer har warit rättwis, och at denna oskäliga tyngd bör lättas , har Ridderstapet och Adeln Den 28 Junit. 92Z längesedan funnit bade billigt och möjligt, men medlen at komina til et ändainä! äro olika, och nar de förra förfelas, kommer inan ofta trögt , eller snedt til det sednare.
Men denne man, hvarföre lät man honom förgå sig mot La - Deri io Julii f. tn. 145 gens föreskrift? Han var icke ensam rådgifvande och upplysande vid detta tillfälle. Grundlagen har stadgat ett visst antal af upplysande rådgifvares närvaro, innan beslut i Konungens StatsKåd kunna fattas. Grundlagen har stadgat att endast i han-f delse af behof till rikets försvar , eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, sedan hela StatsRådets tankar deröfver blifvit inhämtadt, och Kongl. Maj:t i följe deraf funnit det oundvikeligen nödigt, får det kreditiv brytas, hvilket Ständerna i följd af RegeringsFotmens föreskrift i dess 63;dje §., äga att innan de åtskiljas till styrelsens disposition nedsätta. På gjord framställning af behofvet hade Ständerne vid 1818 års Riksdag, såsom också Consti. tutionsUtskottet nämner, med 700,000 R:dr ökat 3:dje HufvudTiteln. Ständerne hade härigenom ådagalagt åtminstone en god vilja; och en god vilja är också en god gerning, som kan förtjena en motsvarande känsla. Har den vid detta tillfälle blifvit motsvarad ? Förutsätta icke de för kreditivets brytande i 63 §:en bestämda Vilkor, vilkoret af hela StatsRådets närvaro; vilkoret af inhämtandet af alla rådgifvares tan. kar deröfver, hvarmed ofelbart torde böra förstås deras ovilkorliga pligt att dem yttra, och det vilkor änteligen att dess brytande skall befinnas oundvikligen nödigt , förutsätta icke dessa vilkor förpligtelsen af en föregående undersökning, om än den kunnat anse* för utomordentlig, huruvida alldeles inga tillgångar fun: Dm 10 Julii f. tn, nos, eller kunde beredas genom annan utväg än genom kreditivets brytande V Och likväl har Statsutskottet upplyst att tillgångar icke saknades; ConstitutionsUtskottet har vitsordat förhållandet. Utomordentligt är i sanning detta fall. Må det i evighet förblifva det ends i sitt slag.
Hvad beträffar afdelningarnes antal inom läroverket, hvilket finnes bestämdt i Skolordningens 1 Sekt. 3 kap. 1 §, så vexlar del i de läroverk, som uppkommit genom förening af gymnasium med lärdomsoch apologist-skolor, mellan 8, 9 och 10 klasser, af hvilka än den öfversta är två-årig, än alla äro ett-åriga, än de nedersta äro tvååriga, än en del icke hafva någon tid bestämd för deras genomgående. Naturligen måste, då en stor del af dessa skolor hafva sins emellan till sin uppgift att bibringa ett ungefär lika kunskapsmått, betydlig olikhet i afseende pä ordnandet af undervisningen häraf uppkomma. I afseende på läroämnenas följd eller den ordning, i hvilken de efter hvarandra inträda i undervisningen, förekommer, för att endast nämna förhållandet så vidt det rörer de främmande språken, att, under det inom ett läroverk latinet inträder i lista klassen, tyskan i den 2:dra och franskan äfven i den 2:dra, så inträder inom ett annat, tyskan i den 2:dra, franskan i den 3:dje och latinet i den 4:de; inom ett tredje läroverk, tyskan i den 2:dra, latinet i den 3:dje och franskan i den 6:te; inom ett fjerde, alla dessa språk i den 2:dra klassen; inom ett femte, tyskan i den 2:dra, latinet i den 3:dje och franskan äfven i den 3:dje; inom ett sjette, tyskan i den 2:dra, latinet i den 3:dje och franskan i den 5:te; inom ett sjunde, latinet i den 2:dra, tyskan äfven i den 2:dra, franskan i den 4:de o. s. v. Detta utvisar likaledes emellan de särskilda läroverken en olikhet, som icke lämpligen kan stå tillsammans med undervisningens enhet, och för öfrigt medför en högst betydlig svårighet för de lärjungar, som i följd af föräldrarnes flyttning eller af andra skäl skulle komma att öfvergå från ett läroverk till ett annat. Undersöker man förhållandet i afseende på lärarne, sä är detta, hvad först organisationen beträffar, så alvikande inom särskilda läroverk, att
Vår, af Fosterlandet väl förtjente, Grefve von Schwerin har dessutom fullständigt bevisat: att begge de sista Realisationernes af åren 1765 och 1776, eller den efterlängtade mycket prisade Siifver-Perioden, till 1789, hvarken gagnade NäringS-Idkaren eller Staten. Begge har jag belefvat, begge voro Stats-Bankroutter på 50 proCent. Vid den första, under min spädare ålder, påminner jag mig blott att, året derefc ter, manga vördade Hus-Fader nödgades, för en ringa Penning, försälja sina gods, att hopar Årbets-folk utvandrade, och att en mängd Fa^ briks-ldkare öfverförde' sina Väfstolar till Ryss.- Den 30 December. 607 land. Med år 1770 börjades min bana, som Jordbrukare, och har jag, i min ringa krets, så väl som hvarje gammal Landtman erfarit, att hardt Mynt verkade hård tid. Landt-Egendom var då 1 vanvärde, Landtmanna-Producterne betaltes då aldraminst relativt till andra Nödvändighets-Varor, hvarföre han nödgades i det möjligaste minska sitt Lego-Folk som , i brist af förtjenst strömmade till Hufvudstaden3 Jorden sköttes svagt, inga odlingar kunde företagas, Productionen minskades och Importen fördubblades. Ifrån år 1789, med Rörelse-Capitalets förökande, blef forhållandet olika och, redan i början af 1790-talet, ådagalades huru Riket skulle kunna umbära Utländsk. Spannmål. Vid otillräckligt RörelseCapital eli.minskad Numeraire, blir Landtmannens andel deri alltför knapp, tili aflöningar försitt Arbets-folk, hvars vilkor och dagspenningar ej i proportion kunna minskas, utan våda, sedande en gång blifvit höga, och till de mångfalldigadryga utskylderna, som drabba Landtmannen orättvisi, i den mån hans bevisliga skuld ej derå får afräknas.
Och det besynnerligaste af alltsammans var, att det icke ett ögonblick syntes falla honom in att personligen känna sig sårad. Han såg på mig, som man betraktar en rasande människa, hvilken kommit i uppror och blindt slår omkring sig, endast af begäret att slå, utan att beräkna, hvar eller hur slaget träffar. Jag kände ringaktningen, som låg i detta lugn, och jag satte mig med en föraktlig åtbörd vid skrifbordet, i det jag utan ett ord till förklaring vände honom ryggen. Jag hörde honom resa sig upp och gå, men jag vände mig icke om, förr än jag kom ihåg, att nyckeln var urtagen. Då sprang jag upp och stängde hårdt igen dörren efter honom. Sedan dess har jag sett honom ofta, men vi ha aldrig talats vid. Jag har mött honom ensam, liksom när jag kom i sällskap med Gertrud. Han har sett på mig från sitt bord på en restaurant, liksom jag betraktat honom från mitt. Han har varit för mig en af de tusen likgiltiga i denna värld af likgiltiga människor. Och nu när grämelsen slagit sin klo i mitt hjärta, kommer han åter emot mig på gatan, trycker min hand, som om ingenting händt, och i hans ögon finns samma anspråk på rätten att störa min ensamhet, som städse väckt min förbittring. Hvad vill han mig? Är han skickad för att störa min fred? Här finns intet att störa, intet att se. Jag tror, att jag kunde hata honom. Att vara isolerad har det med sig, att till och med den, som söker ensamheten, understundom plågas däraf. En dag, när jag skulle gå hem från skolan, fick jag plötsligt lust att se andra människoansikten än dem, hvilka plägade betrakta mig i skolans korridorer eller genom den stora byggningens fönster. Jag var dessutom rädd för min långa eftermiddag, och lydande en plötslig impuls, gick jag in på Du Nord för att äta middag. Knappt hade jag kommit in i matsalen och vikit förbi glasskärmen, förrän jag befann mig ansikte mot ansikte med Kristian Sundin. Han satt vid ett af fönsterborden, var ensam som jag och hälsade. Jag var så oförberedd på hans närvaro, att jag ej ens hann samla mina tankar för att handla med öfverläggning.
>9 §artpgS»npbpggnaben har fortsatt i ben mån tillgångarne sartygsfevaä» mebel fåDant mebgifmit. $ör bet af 9vifetS febnaft förfamlabe ©tän* ber anmifabe eptca anftag till frigSångfartpgS npbpggnab od) ångHraf* tenö anmänbanbe på flottan tillhöriga favtpg, f)ar ång»foroetten ©efie blifmit bpggb fann machin af 300 loflars fraft meb propeller, förfärbigab »ib Motala mefanijfa merfftab. ©enne ångforoett forn» mer innemaranbe l/oft att löpa af flapeln faun i boda intaga madjmeri och pannor. 2lf orbinarie jlats»anjlaget f>af«>a berjemte npbpggna» berne blifroit fuUborbabe af fregatten (Eugenie, briggen 9?orbenjfjölb, epercis»briggen af ‘SBirfen famt foroetten ©malan, tmå bataljons» d)efs»fartpg och ctt ångbogferingS»fartpg om 16 häflarS fraft, ^rotlfa fpra ftflnämnbe faripg äro af jern. 9?pbpggba äro äfrö en 8 fanom jlupar, 1 lajlgaleas och 2 patrullbåtar, famt 2 ångbåtar, om 6 häjtars fraft (barbera, upphanblabe.
Under instrumentet hänga på ett par trådar de så kallade pedalerna, s o m sättas i rörelse m e d fötterna för att förebygga en ensidig gymnastisk utbildning af de främre extremiteterna. Efter uppfinningen af symaskinen och bicyklen äro de numera tämligen öfverflödiga och fördyra endast onödigtvis instrumentet. Den vana, som många människor ha, att förvara tvätt, ölbuteljer och matvaror i instrumentets inre, är fördömlig; isynnerhet taga de sistnämnda lätt skada genom den instängda luften i det tillslutna pianot. Betrakta vi nu litet närmare klaviaturen, så kallas den ton, s o m befinner sig midt för den spelandes mage, för C (uttalas se!). Till höger o m denna ton befinna sig de fina, till vänster de grofva tonerna. Samtidigt kunna af en o c h samma spelare ej gärna mer än tio toner anslås, för så vidt man icke sätter sig på klaviaturen. F ö r öfrigt äro ofta n o g redan två till tre toner tillräckliga för att frambringa riktigt nätta melodier. Anslår man samtidigt tre, fyra eller fem toner, kallas detta för ackord eller treklang. Detta förekommer nästan bara till vänster. Spärrar man ut fingrarne på en hand så långt som det går, så kallas afståndet mellan tummen och lillfingret för oktav. Mindre mellanrum kallas ters och kvart. Spelar man så fort m e d två fingrar, att dessa inte längre synas, kallas detta för en drill. Så kallade skalor framställas, o m man hastigt drar tum nageln från vänster till höger öfver tangenterna. Försöker man detta på de svarta tangenterna, gör det ondt. För nybörjare är en lärare att rekommendera. Det finns sådana till alla prislägen. Riktigt bra lektioner erhållas redan för femtio öre. Pianolärare med mycket långt hår kosta d o c k tre kronor och ännu mera. När tillgångarna ej längre räcka till, börjar man med själf studier, ty praktik är d o c k för m e r än all teori. Bäst är att börja m e d högra handen, emedan denna är mindre styf. När man efter någon tid öfvervunnit de första svårigheterna, så utför man samma öfningar m e d vänster hand. När så äfven denna nått en viss färdighet — men först då — lägger man bägge händerna på en gång på pianot.
Ständer, i anseende till den förlust, som derigenom kan Strängnäs enskildt, eller någon annan Stad, tillfogas, föreslå någon rubbning i de visa principer, som ligga till grund för dessa Riksgagneliga författningar; hvarförutan han, jemte den anmärkning, att Bevillning till Staten, i förhållande till den behållna inkomsten, utaf en sådan handel äfven erlägges af hvar och en som idkar densamma å Landet, framställer olämpeligheten deraf, att, genom en Landtbrukaren åläggande beskattning; och genom intrång i deras naturliga frihet uti sina producters användande, Bcsv. och Ekon. XJtsk. Betänkande.n. 305 hvilken frihet han anser lancia till; det allmänna bästa, söka upphjelpa Städernas, genom en vexlande conjunctur till afventyrs under någon tid uppkommande mindre fördelaktiga belägenhet, eller att i detta afseende uppgöra något beskattnings-system, då indirecte Städerna väl i många afseenden skatta till landet, man landet ocilla å sin sida till Städerna; Herr Schvan, II. N.: att, ehuru det icke kan nekas, att Städerna i allmänhet äro drygt beskattade och måsts vidkännas åtskilliga olägenheter genom intrång i deras rörelse, han likväl icke kunde tillstyrka inskränkning i fria Spanmålsoch Victualie handeln, enär frågan derom skalle gifva anledning till obehagliga omdömen utan redbar nytta för Ståndet, samt då detta till afventyrs kunde föranleda Landtmannen, att för åtskilligt annat fordra skatt af Städerna ; Herr Malinberg: att han, med kännedom deraf, att åtskilliga Memorialcr, åsyftande en alldeles oinskränkt näringsfrihet blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Ekonomiutskottet remitterade, ansåge önskligt, att Herr Ekstrands motion, såsom till äfventyrs föranledande obehagliga uppträden och söndring bland RifesStåndens Herrar Ledamöter, icke till Utskott remitterades, deruti Herr Eneroth instämt, och i anledning hvaraf Herr Vinberg hemställt, om icke Herr Ekstrand skulle finna för godt att Memorialet återtaga.
Skrifvelse•, N:o 85. 9 samt, livad särskildt beträffade frågan om ett fyrfartygs utläggande vid Kopparstenarne, sådant helt och hållet afstyrkt, af skäl, dels att säker ankarbotten vid detta af kalkhällar bestående grund icke finnes, hvarigenom, vid inträffande svåra stormar, ett derstädes förlöjdt fyrfartyg skulle löpa fara att lösryckas och äfventyra att hålla sjön, om hamn ej kunde uppnås, dels att ett dylikt fartygs underhåll komnie för Lots-verket att medföra betydlig årlig kostnad; har Kongl. Majit, i frågan om fyrs anläggning å Sandön, i afseende hvarå Förvaltningen af Sjö-ärendena vidhållit sitt förut gjorda afstyrkande, med tillkännagifvande derjemte, att till bestridande af kostnaderna derför tillgångar å behållna lotsoch fyringsmedlen icke torde vara att påräkna, enär dessa medel i första rummet tagas i anspråk för utgifter i och för vidmakthållande af den mängd fyrar, känningsbåkar och öfriga sjömärken, som på sednare tider tillkommit och af den tilltagande sjöfarten årligen framkallas, under den 10 Maj sistlidet år i Nåder förständiga! Förvaltningen af Sjö-ärendena, att i underdånighet inkomma med specifikt upprättade förslag i afseende å så väl tiden och sättet för utförandet af en fyranläggning å Gottska Sandön, som kostnaden derför, äfvensom med närmare yttrande, rörande möjligheten af skeende förvexling emellan en fyr på detta ställe och de närmast derintill stående fyrar, samt hvad, under förutsättning deraf, kunde, till förekommande af en sådan olägenhet, lämpligast vidtagas.
Lades pä bordet. Upplästes Constitutions-Utskottets Memorial af den 10 dennes, rörande-förändringar uti Tryckfrihetslagen, ätföljdt af förslag till desta 454 Den iZ October. detza förändringar; hwilka förslag skulle enligt Regerings-Formen bwila till upptagande och afgörande wid nästa Riksdag. Upplästes Bewillnings-Utskottets Memorial af den .11 October, innefattande Regler och Föreskrifter till de Skattskyldigcs och Taperingsmännens samt andre Wederbörandes efterrät-^ telsesamt atföljdt af Formulairer för uppgift tillMantalsskrifning samt Beredningsoch Taperings-Committeerne. Lades pä bordet. Upplästes Bewillnings-Utskottets Memorial af den 12 October, innefattande, i anledning af i Borgare-Ståndet gjord anmärkning wid Bewillnings-Utskottets utlätande öfwer frägan om Caracterers beläggande med Bcwillnings-afgift, Utffottets förklarande af de skäl hwarföre det icke kunnat en sädan afgift tillstyrka. Ridderskapet ock Adeln förklarade detta utlätande bora anses säsom all nottttam aftemnadt. Upplästes Bewillnings-Utffcttets inkomne Memorial af den ii October, hwaruti, i anledning af gjord motion af Stats-Majoren, vice Talemannen Westin, tillstyrkes, dels att en belöning af ZoooR:dr Banco mätte tilldelas den som till nästa Riksdag utarbetat och dä utgifwer ett sä fullständigt förslag till Bewillningcns .utgörande, att det af Riksens Ständer, efter deras Bewillnings-Utskotts hörande, i berörde afseende gillas och antages; dels att twänne andra belöningar af i,soo och 8oo
— Begreppet invalid ligger visserligen nftra till hands i fråga om skärmytslingar och andra krigsföretag, men deraf be * höfver måhända icke ovilkorligen följa att en roll af manhaftig krigsbuss företrädesvis bör tilldelas den, som numera — framför allt hvad talet beträffar — egentligen är att inrangera bland konstens invalidkår, då det fins andra att tillgå, ss. t. ex. hr Skånberg. Härmed vill jag dock icke ha yttrat mig om, i fall denne senares anlag äro så ovanligt lofvande att de ovilkorligen behöfva särskildt uttrumpetas inom norska och danska landamären. Den tredje pjesen, » Hjerterdam », torde måhända ha bäst passat uppförd af fru Hartman och hr Fredrikson på någon bjudning hos någon grosshandlare Labansson och inför en publik af dennes umgänge. Der skulle den säkerligen ha gjort stor och förtjent lycka. För min enskilda del skulle jag vid premieren å Dramatiska teatern nog varit mycket road, om jag blott kunnat fullt uppskatta pjesens oäkta sentimentalitet och den overkliga, numera på scenen starkt utnötta lifsskildringen, liksom jag inte kunde uppskatta den spiritualitet och rolighet, som lågo i den gamle afsigkomne trotjenarens evinnerliga nys-ningar. Det är nämligen alltid ett visst nöje att se och höra fru Hartman och hr Fredrikson i liknande roller. Fru H. knipsar med ögonen, lägger handen på hjertat och ger sin organ en viss hes klang samt säger sedan en hel massa vackra rörande saker, och alt detta gör hon verkligen på ett ytterst intagande s&amp;tt, så att äfven den mest förhärdade syndare skulle känna ruelse öfver att vilja göra henne ledsen. Och hr Fredrikson å sin sida får något så öfverty gande och djupt rörd t och rörande uttryck i sin blick och sina tonfall, att man äfven der känner sig förunderligt gripen. Det fans hvarjehanda glanspartier i detta stycke som vore värda att läggas på minnet. Bland annat mins jag särskildt den sant rörande episoden, då den äkta mannen genom att upprepa ordet tro kom in på några vackra reminscenser från vigselstunden.