Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— N:o 33. i anledning af väckt motion angående förändradt sätt för kyrkoböckers förande och skärpta controller i afseende på deras förvarande. IV. B. 491. V. 292. A. 360. VI. E. 4. — N:o 34. i anledning af väckl fråga om förtydligande af de i lag och särskilda författningar innefattade bestämmelser angående straffet för inbrottsstöld. IV. B. 491. V. A. 292. E. 443. — N:o 35. i anledning af väckt motion, angående förklaring af 18 Gap. ÄrfdaBalken. IV. B. 491. V. A. 292. — N:o 36. i anledning af väckt motion om förlängd tid för besvärs anförande öfver Underrätts utslag vid husesyner å prestebohl i Helsingeland. IV. B. 491. V. A. 292. — N:o 37. i anledning af väckt motion derom, att Kongl. Förordningen den 1 Maj 1810, sem innefattar förbud ali, vid försäljning af fast egendom, göra förbehåll om rätt till densammasoåterlösande, mätte tilläggas relroacliv verkan. IV. B. 491. V. Å. 292. VI. A."‘649. — N:o 38. i anledning af väckt motion om rättighet för ägare till frälseskatlejord att, efter vissa bestämda grunder, fä inlösa den af jorden utgående ränta. V. B. 317. A. 411. — N:o 39. i anledning af väckta motioner om bestämmelse af ansvar för förfalskning af privalbankssedlar. — N:o 40. i anledning af väckt motion om vissa förändringar i afseende på renovation af Underrätts dombok. V. B. 317. A. 412. — N:o 41. i anledning af väckt motion om förändring af 1 § 26 Cap. ByggningaBalken, rörande delaktighet i kyrkobyggnad. — N:o 42. i anledning af väckt motion om bestämmelse, alt fjerdeparter i Stora Kopparbergs grufva må anses såsom fast egendom å landet.
Af puncten 16, mom. t, utgör förra delen nu varande stadgande uti §. 223, mom. 1. Senare delen af momentet grundar sig på Rikets Ständers bifall å Utskottets tillstyrkan uti Utlåtandet JN:o 179. Mom. 2 upplager samma föreskrift, sorn nämnde $:s 2:dra mom. innehåller, med det belopp, hvartill Reservfonden vid sistlidne års utgång uppgick. Punct. 17 är till innehållet lika med $.225, med undanlag, att be loppet för Stockholms Sparbank är förhöjdt, enligt Utskottets af Rikets Ständer bifallna Utlåtande JNT:o 76, samt att på de ofvan vid puncten 5 anförda skäl, hvad som angår jernbelåningen i Götheborg, är uteslutet. I enlighet med Rikets Ständers beslut, i anledning af Utskottets Utlåtande N:o r5i, har puncten 19 erhållit den deråt gifna lydelse. Puncten 20 grundar sig på Rikets Ständers bifall till Utskottets hemställan i Utlåtandena N:o 102 samt N:o 179, puncterne 4 ocl> 8. Mom. 3 af $. 23o i 1835 års Banco-Reglemente har Utskottet ansett, efter den förändrade lydelse, denna $. erhållit, icke vidare behöflig!. Mom. 1, 2 och 3 af puncten 21 är lika med samma moment af $. 232 i 1835 års Reglemente, de följande momenten äro lika med Utskottets, uti Memorialen JNrris 155 och 185, afgifue förslag. Puncten 22 Irar erhållit den lydelse, som, genom Rikets Ständers bifall till Utskottets Betänkande N:o 101, är vorden bestämd. Stadgandet Bancö-Utskottets MemorialN:o igo. 17 Stadgandet i punclen a3 motsvarar $. 231, som lämpligen torde Leka inflyta efter de förut upptagne föreskrifterne.
Ridderskapet och Adelil, under d. 2:dra Mars och Högvördige Preste-Ståndet under den 21 Februarii, samt Hedervärda BondeStåndet under den 2:dra Mars innevaranår, samma Betänkande godkännt; så har Utskottet ansett återremissen icke kunna till någon vidare åtgärd å dess sida föranleda. Stockholm d. 8:de April 1829. ao 4tt,n' Bes,v.~ och Oec.-Uuk. Uti. Ankom till Exp.Utsk. den it April 1829. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om skyldigheten för dem, sorn anmäla sig till Prestexamen, att ådagalägga tillräcklig kunskap uti Vexd-undervisnings-methoden. ett till Högloft. Ridderskapet och Adeln ingifvet , samt derifrån till detta Utskotts handläggning remitteradt Memorial, har Hr Grefve Cronhjelm till Hakunge, Otto August under åberopande, af de välgörande följder, som spridas öfver Samhället genom medborgerlig upplysning, samt med fästad uppmärksamhet å nödvändigheten att, till befrämjande deraf, göra Vexel-undervisningen allmännare känd, föreslagit, att Rikets Högloft. Ständer ville hos Kongl, Majrt i underdånighet anhålla, det stadgas måtte, att ingen hädanefter får Prestvigas eller till Prestman godkännas, sonr icke inför Consistorium med fullständigt betyg ådagalagt, att han, vid det Universitet, der lian studerat, inhemtat tillräcklig kunskap uti Yexelundervisningsmethoden; hvarjemte, och på det tillfälle Allm. Besv.- och Oec-Uts.k. Uti. 2Y.-0 89. 21 mätte gifvas att vid Universiteten inhemta denna kunskap, Motionairen ansett sig tora hemställa, att en Faltig-Schola, på Statens bekostnad och efter Vexelundervisnings-methoden inrättad, kunde, såsom Normal-Schola i detta afseende, vid bägge Universiteten i Riket varda organiserad, och skicklige, väl lönte, Lärare vid densamma anställas.
Hr von Troil har nemi. förmenat, alt Frih. af Ugglas’s förslag skulle åt Landshöfd:n inrymma större rättighet, i afseende å krogrörelsens ordnande, än mitt, och förhållandet är likväl alldeles motsatt. Mitt förslag innehåller, att, då fråga om krogs anläggande inom en socken väckes, skall först socknenämnden och derefter socknemännen å sockenstämma öfver ansökningen höras samt att, endast för den händelse, att båda dessa myndigheter afstyrka saken, densamma skall förfalla, äfven om Landshöfd:n skall vara för saken. Enl. Frih. af Ugg!as’s förslag deremot beliöfves det endast socknemännens nej, för att en krog ej skall få inrättas. Således är K:s Befh:de, enl. Frih. af Ugglas’s förslag, vida mera inskränkt i utöfningen af beslutande rätten, än enl. mitt förslag. Vidare anhåller jag att få uptaga ett genmäle af Frih. af Ugglas, i anledn. af mina inkast emot hans förslag, ang:de försäljningens beskattning. Han säger nemi., att det undseende, som förmodats skola göra sig gällande hos socknenämnden vid skattens bestämmande, motväges deraf, att största delen af skatten skulle tillfalla socknen. Detta är ett misstag, ty Utsk. hatföreslagit, att afgiflen skall ingå lill en för hela länet gemensam kassa och totalbeloppet derefter å socknarne fördelas, hvaraf synes, att skatten ej direkte skulle tillfalla kommunen. Detta Ufskts förslag är, enl. mitt förmenande, ganska visligen tillkommit, ty eljest skulle det vara en direkt vinst för socknen, alt hafva en myckenhet af krogar.
Rdr banco, under en tid af minst 3:ne månader, icke kunnat utgå hvarken i låneväg eller till metalliska fondens förökande, utan af sådan orsak varit i Banken innestående; 2:0 att, till upphandling af ofvanberörde obligationer, en större summa än högst 5oo,ooo Rdr banco icke får, af Bankens behållna räntevinst, på en gång vara använd; och 3:o ajtt, enär tillfälle till desse medels begagnande för Bankens lånerörelse åter erbjuder sig, och sådant, utan förlust för Banken, ske kan, eller om desamma för realisationens vidmagthållande erfordras, skola Fullmägtige ega att de sålunda uppköpte obligationerne, så vida de icke af Riksgälds-Contoret inlösas, försälja på det Bcinco-Utskottets Utlåtande N:o i fo. 7 salt, som Fullmägtige finna på en gång mest fördelaktigt lör Banken och minst menligt för nämnde Cöntors credit. I sammanhang med detta beslut torde Rikets Ständer böra bestämdt förklara och förordna: att de Riksgälds-Contorets obligationer, som, i följd häraf, kunna varda för Bankens räkning uppköpta, icke vid något tillfälle få inberäkna^ uti den för Banken bestämda grundfond af 5 millioner Rdr, samt att desamma således alltid böra anses såsom en detta Verks behållna räntevinst; i hvilken egenskap de också vid den liqvid om denna vinst, sora, enligt Rikets nästsammanträdande Ständers beslut, kommer att uppgöras, skola af Stats-elfer RiksgäldsVerken ovägerligen inlösas eller emotlagas”. Uti denna reservation har Riksdags-Fullmägtigen Anders Andersson från Vestmanlands 1. »■■■■ — -■ T* STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835. Banco-Utskoltels Utlåtande IV.-o 14 i N:o 141 • Ankom till Exp.-Utsk. den 6 Maji kl. 7 e. m. Utlåtandet i anledning af de inom aine Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets under Nio 182 ajlåtna Memorial.
Ehuru man med fägnad kan säga, att våra gevärsförråd, såväl till qvantitet som qvalitet, lemna bevis på omtanka och hushållning med de för desamma beviljade anslag, kan man dock ej neka att ofvannämnde gevärsbehof böra anskaffas, så mycket mer, som en stor del af indelta armeens gevär snart behöfva uthytas mot nya från förråden, i hvilka det är nödvändigt att alltid äga åtminstone en omgång nya gevär för den styrka Sverige vid inträffande krig vill uppställa; och som dessutom en årligen tilltagande befolkning årligen, äfven utan införande af nya theorier om nationalbeväring, ökar antalet af landets sjelfskrifne krigare, samt således äfven dessas behof af beväringspersedlar, hvarföre det äfven blifvit nödvändigt att genom det nu begärde anslaget kunna öka den fond, som för armeens beväpnande erfordras. Sedan här - Den a3 December. efler denna fond genom de erhållande medlens användande blifvit ökad till den styrka, som i jemförelse med våra tillgångar kan, och i jemförelse med våra behof bör, tillvägabringas, erfordras sedermera för gevärs^ II verkningen ej större årliga anslag, än som för gevärs fäetoriernes upprätthållande pröfvas nödigt, och hvarigenom gevärsförråderne årligen komma att ökas med så stora qvantitetcr gevär, att do påkänningar förråden vid utbyte af nya gevär åt arméen och beväringen mot deras casserade och irreparable måste vidkännas, ej komma alt någonsin minska den fond, som till hela krigshärens beväpnande blifvit ansedd nödig alt i förråden äga. Ett sådant årligt anslag, sorn det nu sist omtalade, har, i den förmodan alt anslaget af Saö.ooo b:dr beviljas intill nästkommande Riksdag, ej begärts, emedan de Svenska gevärsfaelorierne linder de instundande 5 åren ej medhinna att tillverka större parti gevär än sorn med det begärte större anslaget till inköp afses.
Riddcrffapet och A« deln icke bifallit nägon ändring wid det Riddcrffapet och Adeln för Frälse, Hemmanen ätog sig deltagande i Kronoffjutser. Wid ett sädant förhällande och dä wid hädanefter förefallande Kungsffjutser fräga oundirikeligen skall yppas, huruwida Frälsc-Hemmanen mä kunna till utgörande deraf uppbädas, har jag ansett mig sä mycket mindre kunna undgä att till Högloft. Rid, herffapets och Adelns öfwerläggning hemställa, om icke det för Frälse - Hemmanen bewiljadc deltagande i Kronoffjutser, äfwcn mä sträcka sig till Kungsffjutser, som ätminstone i hwad rörer det Län mig nädigst är anförtrodt, och hwilkct torde i flere af de öfrige Län inträffa, Skatte-Hewrnanens antal uti ätffillige Lractev 698 Den 22 September. eller Fögderier är sä ringa, att frän dc§a Hemman omöjligen kan prästeraS det antas Hästar, sym till fö, xefaskande KungKskjutser ^rfordraö; hwarigcnom den swärighet sälcdcZ ffulle uppstä, att enär jämwäl de stömsta Allmänna LandLwägar ofta löpa genom berörde Ti arter eller Fögderier , längt derifrän aflägse SkatteHcmmans Innehafware kommo att till dylika skjutser UppbädaS till en inärkclig tunga för dem och en allmän förlust för I yrd bruket, ä hwilket sörhällande jag äfr Iven bör kemna ett exempel uti ett af de till mitt t Räder anförtrodde
Brot, 1853—64. 4 Sami. 1 Åfd. 3 Band. 10 Haft. 2 10 Stats-Utskottetå Memorial, N:o 317. 80 §, an gående det staden Lidköping beviljade tomtreglerings-lån, mot svarar samma reglementes 121 § och är, utom de, medelst bifallandet af Siats-Utskottets Utlåtande IN:o 32, vid innevarande riksdag förändrade tidsbestämmelser, lika lydande med denna §. 81 §, angående nämnde stads byggnadslån, eger i det närmaste samma ly delse, som 122 § af nu gällande reglemente. Som de föreskrifter och stadganden, hvilka i det vid sednaste riksdag för Riksgälds-kontoret utfärdade reglemente meddelades, angående nedannämnde låns återbetalning, äfvensom verkställigheten af här nedan uppräknade, Riksgälds-kontoret ålagda utbetalningar, derefter blifvit fullgjorda; så böra dessa stadganden naturligtvis uteslutas ur det nya reglementet för samma verk; hvilket också iakttagits vid uppgörandet af det dertill härmedelst afgifna förslag, nemligen; angående den återstående fonden för koppar-skiljemynt-poletternas invexling, 7 § af 1851 års reglemente; angående staden Christianstads förlagsoch staden Malmös hamnbyggnadslån, 41 och 46 §§ af samma reglemente; angående de under 1840 och 1841 års riksdag beviljade och före sednaste riksdags slut icke utbekomna anslagsoch låne-summorna lör hamnanläggningen vid Åhus, omläggningar och förbättringar af allmänna landsvägarne, väganläggningen mellan Öfveroch Neder-Kalix, vatten-aftappningar och damm-byggnader inom norra och nordvestra delarne af riket samt Em-åns upprensning eller enahanda odlings-företag inom rikets öfriga delar, 60 §:ns l:sta, 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:te morn.; angående det vid sednaste riksdag på riks-staten öfverflyttade anslaget för Garnisons-skolan i Christianstad, 63 §; angående understödet för rotehållarne vid Westerbottens f. d.
Befallningshafvande eller dess ombud upprätta och derefter ofördröjligen till Kongl. Majit insända, äfvensom genom allmänna tidningarne offentliggöra en öfversigt af bankens ställning; börande denna öfversigt jemväl innehålla uppgift om upp-och utlåningsränta samt disconto, som, under den tid öfversigteu omfattar, varit i banken gällande; att, så snart ändring i uppeller utlånings-ränt.a eller disconto beslutes, ge nast derom i allmänna tidningarne kungöra; att, efter verkställd revision, till Kongl. Finans-departementet insända revisionsberättelsen, äfvensom att låta införa densamma i allmänna tidningarne: och att ställa sig till noggrann efterrättelse hvad denna lag bjuder samt de af Kongl. Majit fastställda bolagsreglor föreskrifva. Sker afvikelse härutinnan och varder ej det anmärkta förhållandet inom en månad rättadt, ankomme på Kongl. Majit ait i svårare fall förklara bolaget häfva förverkat rättighet att bankrörelse drifva. Bih. till R. St. Skrifvelse, J\:o i84. § 1& Enskildes förhållanden till banken må ej för allmänheten yppas. § 19. Alla skriftliga ufh an dl in gar, sorn bolags-styrelsen för bolaget ingår, skola undertecknas å bolagets vägnar medelst utsättande af dess antagna benämning, vid äfventyr att eljest styrelsens ledamöter, som afkandlingen underskrifvit, skola för fullgörande af bolagets derpå grundade förbindelse ansvara såsom för egen skuld, en för alla och alla för en. § 20. Bankens bufvudkontor må endast i stad öppnas. § 21. Genom kungörelse i allmänna tidningarne skall tillkännagifvas när banken öppnar sin rörelse; och skall underrättelse om dagen, då sådant sker, till KoDgl. Einans-departementet insändas. § 22. Mom. 1.
Skiftes-stadgan, som lyder: »att jordegare icke må vägras att till landtmäteri-förrättning erhålla den Landtmätare de begära, der hinder deremot icke möler;» Yttrandet lyder: »Vore denna föreskrifts mening, att förordnande ej skulle vägras dä förrättningen rörer den eller de, hvilka densamma begära, så vore dervid intet alt erinra: men sä är det icke, åtminstone förstås den ej sä pu något ställe i riket, utan i tillämpningen lyder den: Sökande jordegare må icke vägras, att, der laga hinder icke möter, till landtmäteri-förrättning erhålla den Landtmätare han begär; är sökanden ock den minste i ett skif tes-lag af hundrade grannar, och hafva de nittionio en helt annan önskan. Detta är ett i högsta grad menligt för hållande; ty såsom Rikets Ständer sednast under 1848 års riksdag inför Eders Kongl. Maj:t i underdånighet antydt, och jag under min nyligen slutade inspektionsresa, på sätt i den underdåniga berättelsen derom förmäles, under samtal med Länsstyrelserne, och Förste l.andtmätarne samt flere domare erfarit huru det ger anledning till, eller åtminstone underlättar, högst skamliga och skadliga fast mycket säl ttih. till R St. N:o 22. lan bevishga öfverenskommelse)', emellan mindre grannlaga eller ock fattiga sökande ■jordegare och Landtmätare, gemenligen af innehåll att sökanden skall få bo gvar i fädernes hem, något hvarå allmogen sätter högsta värde, eller ock att han skall slippa betala något arfvode, blott han vill för den sålunda köpslagande Landtmätaren begära förordnande till förestående laga skifte.
dessa nog kunna anses utgöra en värdig omHär måste man lägga fram sin lifsuppfattning, vexling med den ingalunda utdömda dansen. sina egna tankar, oeh här måste man kunna våga Frågan är endast att söka ' skapa om sällskapssöka sig vänner och själsfränder. lifvet, så att det passar och lämpar sig för oss, Men om man redan vid fjorton år måste vi, som icke hafva någon tid öfrig att slösa vara fullärd i förställningskonst, ordvrängning, bort på tidsfördrif oeh tråkiga medmenniskor koketteri och noncholans, hvad skall då vid och skrytsamma supéer. trettio år kunna återstå af tron på en aktningsIngen, icke ens i vår materialistiska tid, värd omgifning? Och våra qvinnor? Hvad slags förtroenden lefver af endast bröd; gif oss några droppar skola de få för våra män, då de från första af glädjens och nöjets skummande champagne, början lära känna dem som tanklösa, oreflekdet väcker mera godt till lif inom oss, än någonterande ungdomar med stora anlag för balkurtis, sin något annat konstgjordt sällskapslif skall hemlighållna möten, hälft begripliga hviskningar förmå göra. C / ara Smitt. och lösligt utslungade insinuationer, hvilkas betydelse ungdomen sorgligt nog allt mer och mer lyckas fatta. Ett gratisexemplar af Idun ernålles för hvarje Hvarför är icke sällskapstonen ren och öppen? samladt 5-tal abonnenter. Hvarför slår man sig ned i vråarne och håller hviskande tal för sin dam? Och hvarför har icke ungdomen roligt, om der ej finnes en » han » och en » hon », som det är lustigt att retas med, Om barns lydnad. att kokettera för? Så har det varit i alla tider, svaras det. Ja, så har det varit, men mycket, lä man läser fru Elna Tenows uppsats mycket annorlunda. » Böra barn lyda? » smyger ovilkorligt den tanken fram: har hon sjelf haft barn att Idealismens tid kräfde oskärade ideal. Ju renare tankar en ungmö tänkte, ju högre handleda, uppfostra? Ty hennes teorier tyckas stod hon i mannens drömmar.
«Ack, du store! – då är det för sent!» ropade gumman med oförställd ångest; «det är för sent!» «Hur så ? klockan är ännu icke tolf: vid midnatt är andarnes tid,» skämtade baronen, men de lekande orden kommo ur ett kallt bröst. «Och hennes också!» «Menar ni,» sade baronen plötsligen tankfull, «att jag skulle kunna få tillträde ännu i afton?» «Få tillträde?» upprepade gumman spefullt; «helt visst ni och hela verlden, hvad stund som helst, om det ock vore hennes sista!» «Men alfvarsamt, min gumma! hvad säger man om den der sköna qvinnan, och hvarföre är hon svartklädd?» «Svart?» sade gumman, som icke hörde mer än början och slutet af baronens fråga, «ja, som ni säger, svart som jorden! – ««hvad man säger?»» Fy, hära herre fy, fy! det må ni fråga de unga eleganterne här i staden: det är ingen, som icke är bekant, – som icke är som barn i huset. Nu var baronens tålamod slut. Han sprang upp. «Och jag säger det är osanning, den största, den svartaste en giftig tunga hopspunnit,» dundrade han: «tag hit min pels! det är blott smädelse, gement förtal.» «Ja, så säga de alla – stackare! till en tid, och hon ställer sig så god, den ormen.» «Det är nog,» afbröt baronen; hvar är min hatt?» «Ni har den på er!» «Mina galoscher, ville jag säga?» «Ni har dem äfvenväl, herre!» «Hum!» «Gå inte ut i natt, kära herre!» bad gumman; men baronen svarade ej, utan aflägsnade sig skyndsamt. «Den ungdomen!» mumlade den gamla, under det hon lyste honom utför de slippriga stentrapporne. Det är förgäfves att söka skildra den unga mannens känslor, då han vandrade den sena timman öfver de ödsliga gatorne mot norrbro. Dyster blickade han ned i den mörka strömmen, som brusade lik stormen i hans egen själ.
Detta synes vara hennes sista och lifligaste intryck, innan hon förlorade sin sans. Hon bönfaller, besvär, att han skall afstå från sitt beslut. Hon reser sig häftigt upp, fattar krampaktigt om min arm med bägge händer, vrider den med våldsam kraft. ' Gif hit revolvern — gif hit! ' stammar hon, ' det är en synd för Gud; du får det ej, får ej bära hand på ditt lif! Ännu finnes räddning — räddning — '. Och så sjunker hon magtlös tillbaka, trycker händerna i förfäran för sitt ansigte och hviskar med svikande röst: ' se blodet — b l o d e t. Ä r hennes man i lif? » Klara har blifvit mycket blek. Denna hemska skildring, framstäld i en torr, lugn ton, men ej utan sin dramatiska kraft, grep henne häftigt. Hon reste sig upp och steg läkaren närmare. » Tror doktorn, det är möjligt? » » Hvilket? » » Att hennes — att han skjutit s i g. » » Jag vet ju intet; jag frågar er. » » Nej, ej ett ord ha vi hört härom. Och hennes eget bref nämner det ju ej. Det är väl — det kan väl vara endast feberfantasier. » » Möjligen, » svarade han. tvifvel i tonfallet. Men det låg I detta ögonblick knackar det häftigt på dörren, och Karl stiger in, utan att gifva sig tid att vänta på svar. Han är upprörd, och hans hand, som håller ett papper, skälfver våldsamt. i r\ I U I | Lj [i I Ni Annonser mottagas endast mot kontant llqvld I förskott af 2 6 öre p r l - spalt, petitrad ( Ingen annons införes under I krona. » Ett bref », säger han och vänder sig till Klara, » ett utländskt bref till Ruth. » » Hur är det möjligt », frågade läkaren; » hvem känner här hennes adress? » » Det är en ung qvinna här nere; hon är fransyska, kammarjungfru hos grefvinnan von P. Hon säger sig vara syster till Lisette, som der ute var Ruths tjeuarinna och vårdarinna.
IS För öfrigt hänvisa vi till dels deii iAnvisning för qviiinors deltagande i val af stadsfulliiiiktige *, soni sistlidet år utgafs af Fredrika-Urenler-Förbundet: dels ock till de aUpplysningar för inom Stockholni skattskrifna röstberättigade qvinnor *, som iitgifvits af ctt annat sällskap har i staden ocli hvilka bida finnas att tillgå 5 Fredrika-Brenier-Förbundets b&amp; den förra gratis ocli den senare niot crliiggande af tio örc. Ofvanst %endc är skrifvet, visserl~gcn närmast med afseende d det oiiicdclbart förest5cndc stadsfrillmalitige \ ~alct i Stockliolni. 711err och derpå u+ vi fästa Dugnys läsares synnerliga uppmärksamhet - dcf giiller i l i k hög grad r j Blott om stndsffrll~~~äkfigc~ c~nlef i alla Svcr~gcs iiinga städer, ula~r rncd vissa triodifiRationer i i i e n i nfscendc i den pinna s i - Ju (som innn ti~~koinzirorrde rätten nft dellngn i koim~unaloch kyrkostaiirirrn d landet. il % H. Uttalanden for och emot idéen om en varnpligt for qvinnan i form af sjukvård. il!! en i I ' rerlrika-Hreiner-F6r1111ncIets incdrlelan~len upptagna skriften: ~+JLS dcf cn uurnpl@ fur gvi~rnan ?~ har mrit utsatt för o \ ~3ntade iiiissödeii och förveslingar incd anledning af eit privat iiitalandc i samnia Snine. Den har ilcrjcintc, shoni var au viinta, frnmkallat A~killiga uttalaiiden dels fran iiio~diidnre och ilels frin viinner af idtkn.