Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D. Föredrogos ånyo och biföllos Stal.-Utskottets den 23 och 25 dennes på bordet lagda Utlåtanden: l\:o 291, i an'edning af väckt motion om förändrade stadganden, angående Efvpotheks-töreningarnes obligationers uppköpande af Riksgälds kontoret; och N:o 293, angående gjord framställning om ett Kreditivs afsättande för uppköp eller belåning af svensk spänmål. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens flen 23 och 25 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 15, i anledning af väckt motion om tillhandahållande på allmän bekostnad af ett officielt dagblad å vissa uppgifna ställen. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 23 och 25 dennes på bordet lagda Memorial, N:o 60, vidblef Ridderskapet och Adeln sina förut, i fråga om 10-öreslvckels utrnvntning af 8-lödigt silfver samt rubriken på författningen, fattade beslut, samt godkändes de derom föreslagr.e voterines-propositioner; hvaremot Ridderskapet och Adeln fann såväl Utskottets förslag, att myntoch räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas, som frågan om utmyntning af 4-öre-sfycken, redan, jemlikt 75 § Riksdags-oruningen, hafva förfallit, samt fördenskull ansåg de med afseende derpå gjorda inbjudningarne ej kunna föranleda till annan åtgärd, än att läggas lill handlingarne och afslog de derom föreslagna voterings-propositionerna: och blef förevarande Memorial i öfriga delar lagdt till handlingarne S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 23 och 25 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 127, i anledning af väckt motion om ändring af 1 mom. af 4 § uti Folskole-stadgan af den 18 Juni 1842. S. I).
Inga enerverande till för alla de andra minst lika mycket s o m för diskussionev, ingen bullrande musik elle) ' tankemig. » tomt societetslif, och så, det bästa af allt: Edith » Nej, käraste Harald, men alla de andra behade bestämdt vuxit i tankekraft och intelligens, höfva mig året o m, du däremot — hav sällan tid. men hon hade ej den charme han njöt af, icke Du läser, du tänker, och du säger ju alltid, att detta, som lockar och fängslar, hon var alltid det är sådant, som jag inte förstäv. Du vill ha enkel och naturlig, en vild b l o m m a utan höga mig, o m jag skall kalla det så, vmder rasterna, farge) ' o c h berusande doft. och då kan det ju hända, att jag inte alltid kan Ku hwde han gifta sig, om de lefde sparsamt, passa på. Ärligt sagdt, Harald, de här sista aren om de hade n o g af h varandra och några anspråksha gjort mig flammande för dig. Dina href — lösa nöjen, och om hon kunde dela hans intreso m du vissto, hvad jag längtat efter dem — ha sen, men det hade han aldrig tänkt sig möjligalltid varit skrifna till den lilla leksystern, som beten af, att Edith skulle kunna. Sådant lärde ibland behöfde slå upp konversationslexikon för man sig icke i prästgårdar på landet! att få de lärda Tittrycken tydda, men som fåfängt Långsamt gick han upp på sitt rum, såg sig stirrade mellan de prydliga raderna efter något omkring på de välkända föremålen o c h tyckte, förtroligt ord eller lust att få det eller det deladt att allting krympt ihop. med någon, du höll af. » Palle Vid hemmets dörr. gemenI eller Palle ögon, 1 resten storstadsluft » Jag tror dn hav blifvit en viktig liten moral ' pvedikant, Edith, hade jag vetat det, s å. » » Fortsätt inte, » af b röt bon smekande, » du tänkte säga något mycket styggt. — Nu ha vi kommit till trollets grind.
Mits, den 13 tisth Augustii, aflåtne Nådiga skrifvelse, deri ”E. K. M. af omsorg för Rikets väl förklarat *’sig uppmanad, att af Riksens Ständer äska det ”till upphandling af Spannemål för allmän rak”ning, i de fall, då, vid inträffande^ missväxt, ”brist och hungersnöd icke på annat sätt kunna ”förekomma*, serskilde penningetillgångar må af ''Riksens Ständer ställas till E. K. Mits disposition, i likhet med hvad år 1818 beviljades.” I följd häraf och för att gå E. K. M:t* Landsfaderliga omsorger till mötes, hafva Rik ■ »en* Ständer beslutit, att utaf Allmänna medlen. Underdåniga Skrifvelse. anslå ett Crediliv pil En million Riksdaler Earw to t i il E. K. Mits Nådiga disposition, för att genom detta anslag bereda utvägar til! anskaffande af Säd för nödlidandes understöd, i ilen olyckliga händelse, att ert strängare missväxt skulle inträffa och enskilde bemödanden då blifva otillräcklige att fylla behofven, Såsom vilkor för detta Greditivs anlitande till S.ides-uppköp, hafva Riksens Ständer, i öfverensstämmelse med hvad de förut yttrat otr» en fri och obehindrad Spannernåls-handel, trott sig böra hos E. It. M. i underdånighet hemställa, att, sedan Länsstytelserne hos E, K. M. i tid uppgifvit
Då således Utskotten icke afstyrkt anläggandet af en Correctionslnrältning jemväl i Götheborg, utan blott förklarat, att Staten för närvarande saknar tillgångar att bestrida de dertill erforderliga betydliga utgifter; så tror jag detta Utlåtande böra bifallas, och jag anbåller om proposition derå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Statsoch EkonomiUtskottens förevarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla Utskottens berörde Utlåtande. Ropades Ja. 26 H. 7 98 Den aa Maji, Ånyo föredrogos och biföllos följande Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 12 dennes afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på hordet lagde, Utlåtanden: N:o 27. I anledning af gjord hemställan om Ombergs Kronoparks försäljning under Skatterätt till de deromkring närmast belägne Socknar. I anledning af väckt fråga om ett förändradt sätt för saltpetters transporterande. I anledning af yrkad granskning af de, rörande Skogshushållningen i Riket, gällande Författningar. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärs-och Ekonomiutskottets den i3 dennes under N:o 106 afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt Motion om uppbäfvande af allt tvång i afseende på lefverans af kol till vissa bruk. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den i3 dennes under N:o 107 afgifne, samt den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående väckt Motion om controller i afseende på tackjerns godhet m. m. Den aa Maji. 99 Herr Tham, TVolrath, anhöll, att delta Betänkande måtte ytterligare få hvila på bordet.
Jag får lill R. o. Ad. vördsami hem ställa, huruvida icke det 2:dra morn., sorn bestämmer den summa, hvilken skall lill Götheborgs Låne-kont:s dispos. öfverlemnas, bör upskjutas till dess R o. Ad. fattat beslut, i afseende på 21 ista punkten, deruti summan för belåning af vågförde effekter, blifvit i sin helhet bestämd. För öfrigt tror jag att mom. kan bifallas. Uppå härefter framsläld propos., upskjöls pröfnrngen af denna punkts 2:dra mom. tills R. o. Ad. fattat sitt beslut i afseende på 2 Usta punkten, samt blef Usta mom. nu godkändt. 19:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Det förekommer i 4:de mom. någonting, som jag också förmodar vara ett tryckfel. Här står nemi. ”den bergslags namn” etc. lag hemställer till Hrr Bruksägare, om det icke heter ett bergslag, likasom det heter eli godt lag. Frih. Tersmeden: Den siste värde talaren har visserligen rätt, i afseende på den gamla benämningen om bergslag, men jag tror, att i sednare tider begagnas i allmänhet den framför bergslag, hvilket jag äfven vill minnas vara förhållandet i nu gällande Bankoreghte. Hr Hjerta: I afseende på belåningsrätten för tackjern, står det i första mom. följande: ”Tackjern, som, i enlighet med gällande författn:r, är behörigen stämpladt och märkt, samt uplagdt antingen ä Stockholms tackjernsvåg, å vågen i Götheborg, eller öfriga inora Riket befintliga jernvägar, hvilka äro försedda med Vågmästare, samt slå tinder tillsyn och ansvarighet af städernas Magistrater, men ingalunda” etc. Jag skulle tro, att det är ett öfverflödsverk alt bibehålla orden ”hvilka äro försedda med Vågmästare.” Det kan ju hända, att städernas Magistrater kunna förordna om tillsynen på annat sätt, än genom utnämnande af Vågmästare, och i sådant fall äro dessa ord icke nödvändiga. Jag hemställer således vördsamt, att nyssnämnde ord måtte borttagas, men punkten i öfrigt bifallas.
Jemlikt föreskriften i 6 mom. af 30:de § nu gällande Banko-reglemente, har det vid sednaste riksdag återstående belopp af den så kallade statslänefonden, 6,000,000 R:dr, blifvit till Riksgälds-kontoret från Banken levereradt; men som slutlig utredning af denna fond icke ännu kunnat ega rum, i följd deraf att åtskil Bik till R. St. Ian äro på indrifning beroende, så måste vissa bestämmelser angående ifrågavarande fond i det blifvande Banko-reglementet införas; och Utskottet föreslår således att, i stället för nuvarande 30:de §, följande må stadgas: 10:o. De medel, som från och med detta år inflyta ä den s. k. statslånefondens utestående fordringar, skola, efter afdrag af nödiga förvaltnings-utgifter, till Riksgälds-kontoret aflemnas vid slutet af hvar tredje månad. Denna fonds räkenskaper vid de särskilda Diskontoch Lånekontoren granskas fortfarande af samma Revisorer, som årligen utses till granskning af nämnda Kontors förvaltning. Derest före nästinstundande riksdags början slutlig utredning af statslånefondens återstående fordringar kunnat verkställas, skola Fullmägtige till Kongl. Majit i underdånighet insända sammanfattad redogörelse öfver inkomster samt utgifter och förluster i och för statslånefonden. Stockholm den 27 Juli 1863. STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. Banko-Utskottets Utlåtande JM 48. \ N:o 48. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Ang. 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af f. Handlanden J. A Carlqvisls ansökning om eftergift af upplupen ränta å en till Banko-diskonlverket inbetald skuld. Hos Utskottet har förre Handlanden Johan August Carlqvist, under åberopande af sin medellöshet, anhållit om eftergift af upplupna räntan å en af Handlanden J. F.
Majit serskildt anhållit, nu komma att för den förfHttna tiden genom Eder Kongl. Majus 2<fådiga åtgärd infordras, hafva Riksens Ständer, för att i mån af tillgångarne afhjelpa de nu ifrågavarande behof, velat till Eder Kongl. Majit i underdånighet öfverlemna , att använda omförmälta från Danmark inflytande belopp till islåndsättande, inköp eller uppbyggande af Landshöfdinge-Residenseri i det eller de Län, der sådant anses mest nödvändigt; hvaremot, så snart Landshöfdingarne derstädes kunna med Embetsoch Boningsrum förses, de på Stat dem nu bestådde Hushyxesmedel böra besparas Stats-Verket: Och, hvad serskildt angår Reparationen å Westerås Slott, hvars 1'ståndsättning nu med en mindre betydlig Summa skulle förekomma Byggnadens botande ytterligare förfall, sami inköp af LandshöfdingeResidens i Westerbottens Län, hvartill en tjenlig egendom för billigt pris nu skall finnas, få JPihaag till Riht-St. Prot, 1817—1818- lo'.äe Semi, Nw 61,5a, Underdåniga Sirifvelsést. Riksens Ständer emellertid i underdånighet atP hålla, att ”Eder Kongl. Maj:t i Nåder täckes låta förskjuta de för dessa ändamål behöfliga kostnader utaf redan varande Ofverskotts-medel å RiksStatens Inkomst-Titlar emot ersättning till Statsverket för »adana förskott i första rummet af förberörde Fyrings-raedel si snart de inflyta. Såsom instämmande med Stats-regleringens föremål och medförande nödig ordning och redighet komma, med bifall till hvad Kongl. StafsKontoret uti sin Berättetse och Ed. Kongl Maj:t i Sin Nådiga Proposition framställt, de under denna Hufvud-Titel uppförde
Hr af Petersens, Johan August, beviljade ledighet af 3:ne veckor från och med d. 20 dennes räknad; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 3. Frih. Gyllenstierna till Lundholm, Nils. Äfvenledes öpnades Hrr Bänkmäns lista vid val af 2:ne Elektorer efter N:o 293. Frih. Falkengren, Fullm. Gr. Hamilton, 1* i Den 19 Mars e. m. Malcolm, och N:o 391. Frih. Hochschild, Fullm. Gr. Piper, Fritz; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 4ti. Gr. Piper, Claes Gustaf Fritz, och — 373. Frih. Skjöldebrand, Knut. Uplästes ett af Hr Celsing, Lars Guslaf, inlemnadl så lydande mern.: Af en nödvändig resa uti enskildla angelägenheter hindrad fortfara med förtroendet såsom ledamot af StaisUtsk., hvars åliggande jag anser fordra en oafbruten verksamhet, anhåller jag vördsamt derifrån nu blifva befriad, med bibehållande för öfrigt af full riksdagsmauna-rält. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då flere af R. o. Ad:s ledamöter i StatsUtsk. samtidigt insjuknat, och antalet Suppleanter icke är tillräckligt, enär R. o. Ad. endast medgifvit 2.ne Suppleanters inväljande för StatsUtsk., af hvilka den ena dessutom icke är i staden, och till följd häraf olägenheter upstå vid ärendernas behandling, anhåller jag att R. o. Ad. behagade besluta, alt 2:ne Suppleanter ytterligare må inväljas, för att i StatsUtsk. inträda, i st. f. de ledamöter, som insjuknat eller som af förhinder icke kunna bevista Utsk:s öfverläggningar. Uppå af H. Ex. Hr Frih. o.
Af denna summa falla 115 på städerne och 2,008 på landsbygden, hvarest i flera län bruket att dels utackordera fattighjonen, dels försörja dem medelst fördelning på vissa distrikter, inom hvilka de turvis förflyttas från den ene till den andre jordägaren o. s. v., icke framkallar behof af särskilda fattighus, under det i andra trakter inom ett enda fattigvårdssamhälle finnas flera mindre fattighus. I flera städer äro, till stor del under senaste tider uppförde, stora fattigoch försörjningssamt arbetshus, som äro väl ordnade jemväl för hjonens sjukvård och ändamålsenliga sysselsättning. Öfver fattighusens rymlighet i allmänhet kan man lättast bilda sig en föreställning genom uppgifterne om der intagne hjon. Enligt kol. 5 och 6 utgjorde dessa år 1860 i hela riket 13,015, deraf å städernas fattighus voro intagne 4,692, hvadan personalen å fattighusen på landet uppgått till 8,323. I medeltal hafva sålunda å hvart och ett af städernas fattighus inrymts omkring 41 hjon, å hvart och ett af landets deremot föga öfver 4 personer. I afseende på kol. 7 och 8, fattighjon, som erhållit full försörjning utom fattighusen, förekomma i uppgifterne dels luckor, dels tecken till olika uppfattning, i följd hvaraf hvad härom meddelats torde jemförelsevis vara mindre upplysande. Vården om fattiga barn måste alltid blifva ett af de bekymmersammaste föremålen för den allmänna fattigförsörjningen, då i detta hänseende företrädesvis ligger vigt på sådan anordning, att af det fattiga barnet må kunna bildas en samhällsmedlem, som genom eget arbete framdeles skall försörja sig sjelf. Några barnhusinrättningar, som icke stå under fattigvårdens förvaltning, och för hvilkas verksamhet alltså ej heller Allmänna fattigvården. 85 redogörelse ingår i tab. N:o 13, bereda visserligen en värdefull lättnad för ett och annat fattigvårdssamhälle, men för det öfvervägande flertalet af dem kan man ej utan skäl betrakta antalet behöfvande barn som ett slags mätare för de svårigheter, hvarmed fattigvårdsstyrelserne hafva att kämpa.
För desse, sorn dels ej äro berättigade att föredragningen öf vervara, och dels , orri de ock äro det, ej veta när den sker, måste det vara angeläget erhålla visshet derom, att tvistefrågorne blifvit rigtigt uppfattade och framställde samt icke någon handling, hvarpå deras rätt kan bero , af förhastande eller annan orsak, förbisedd eller uteglömd. Den orntalda allmänna juridiska bildningen , i fall den funnes, utesluter icke behofvet af en sådan visshet; och de parter, sorn ej känna detta behof, lära ej underlåta att begagna sin rättighet, att berättelse sig afsäga. — Men isynnerhet äro berättelssrne nödige för Rättens öfrige Ledamöter. Vid handlingarnes stundom ofta afbrutna uppläsning, kunna de, åtminstone i vidlyftigare och mera invecklade mål, svårligen och sällan så fullständigt fatta handlingarnes innehåll och göra sig reda för sakens hela sammanhang , att de ej finna en närmare kännedom deraf erforderlig, innan de kunna fälla sitt omdöme. Att vid sådant förhållande läsa handlingarne å nyo och granska dem lika omständligt, som föredraganden ; jort och varit skyldig att göra, det medgifver ej deras af egne Referentsakers beredande och utarbetande upptagna tid, och öfverensstämmer ej eller med ända - LagUtskottets Betänkande. N:a 14. ig målet af föredragnings-skyldighetens fördelning. För dem är det alitsa högst magtpåliggande, att ega tillgång till den af föredraganden uppsatta och af parterne godkända korta sammanfattningen eller skriftliga berättelsen, hvilken, så framt den annars är hvad den bör vara, gifver en klar och tillförlitlig öfversigt af tviste-ämnet i det hela och hänvisning till närmare upplysningar i dess ser-' skilda delar. Hvad angar den stridighet eller brist på öfverensstämmelse i lagen, som Motionairen velat finna deruti, att skriftliga berättelser ansetts öfverflödiga vid LagmansRätter, ehuru rättegångssättet äfven der är till det mesta skriftligt; så lärer all verkan af denna ari. märkning förfalla, då man fäster uppmärksamheten på LagmansRätternes serskilda organisation och arbetsordning, och besinnar, att LagmansRättens
Vill man härjemte se på framtiden, så år det oförnekligt, att Ladugårdslandet ännu erbjuder ett vidsträckt utrymme för bostäder åt ytterligare 15 till 20,000 personer; att ifrån denna församling på ett mycket kort afstånd redan finnas fyra och når Tyskbagarbergen blifva genomsprängda, fem utgångar till ett af de vackraste landskaperna omkring hufvudstaden, och att marken år högre belägen och i allt hänseende sundare ån i Clara. I samma mån som en tilltagande befolkning otvifvelaktigt kommer att med sin bosättning draga sig åt Ladugårdslandssidan, synes det således äfven mera skål att stationen för en jernvåg förlågges i medelpunkten af en så fördelaktig terräng, äfvensom det, i min tanke, icke ens kan vara klokt att för en hel större stad vilja centralisera all rörelsen till en station, hvarifrån då för en större del af befolkningen vågen blir längre att åtkomma de varor, som på jernbanan tillföras hufvudstaden. Härtill kommer ännu, att om man tager i betraktande, att en sammanbindningsbana egentligen blir till fördel och af vigt för godstrafiken, till undvikande af särskild omlastningsoch transportkostnad för de varor, som skola förås genom hufvudstaden, men deremot år mindre behöflig och åtminstone icke nödvändig för persontrafiken, i synnerhet om den vestra stambanans station blir förlagd nedanför Södermalmst. org manbindningsbana för godsvagnars bfverförande från Ladugårdslands bangård och Nybrohamnen till Skeppsbron låter verkställa, sig med stor lätthet och troligen för en jemförelsevis obetydlig kostnad genom spår ifrån trakten af Nybron, öfver, till och utefter den s. k. Stallgrånden å Blasiiholmen, derifrån på en bro öfver till staden, midt för det nordöstra hörnet af Kongl. Slottet samt vidare med ett spår utefter Skeppsbron och öfver till den södra stationen, på samma sått som Friherre Ericson föreslagit och uppdragit å jernvågskartan. Härigenom behöfdes blott en bro i stället för de föreslagna trenne på Målaresidan.
Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Utlåt:n: N:0 14, i fråga om årligt anslag till inköp af böcker för läsebibliotheket vid Tumba; N:o 16, i ani. af förre Notarien B. J. Bergers ansökning om förhöjdt årligt understöd; N:o 17, öfver förre Notarien i Banken G. E. Tranas ansökning om förhöjd pension; N:o 18, i fråga om utsträckning till jemväl de före sednaste riksdag oktrojerade filialbanker af tillåtelsen att å kreditiv i Riksbanken utlärda icke allenast assignationer, utan äfven vexla r; och N:o 19, i ani. af väckt motion om anslag till kreditiv för en tillämnad filial-bank i Carlstad. Föredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 17 dennes bordlagde Betänkm: N:o 31, i ani. af väckt motion (N:o 93), om tillägg till 5:te §:n i K. Förordningen ang:de allmänt ordnande af presterskapets inkomster den 11 Juli 1862; N:o 32, i ani. af väckt motion (N:o 50), om periodiska undersökningar af helsotillståndet i losfortändsticksfabrikar, till förekommande af sjukdomen »fosfornekros»; N:o 33, i ani. af väckta motioner (N:o 91 hos R. o. Ad. och 357 hos Boride-St.), ang:de dels skyldighet för postverket att ansvara för enskildes lösväskor och dels förhöjning i afgiften till postförare lör dylika väskors forsling m. ni.; N:o 34, i ani. af väckt motion (N:o 121), om upphörande af expeditionslösen för kontrakt eller protokollsutdrag rörande leveranser för kronans räkning; N:o 35, i ani. af återremiss afUtsk:ts Betänk.
Men det var mitt, mitt att vara ensam i, mitt att taga emot hvem jag ville i. Det var jag som betalde och jag som ordnade. Du kan icke tänka dig hvad jag njöt af denna ensamhet — Nåja, det fins ett ord, som jag darrar för värre än för alla andra, och det är: sentimental. Jag är så rädd för det, att jag aldrig vågar vara mig sjelf, utan bara en automat, med hjertat i halsgropen. Åh, du, jag är den fegaste usling som fins på jorden, feg i smått som i stort. Men jag skulle inte våga erkänna det för någon annan. Och jag är så förbittrad öfver denna feghet, att jag skulle vilja bita i den med mina tänder och rycka ut den — Det värsta är, att denna feghet icke är min riktiga natur, ty då kunde jag förlika mig med den och ge mig till tåls, men nu är den inprentad i mig utifrån, och jag afskyr den. Hörby d. 18 Febr. 86. Jo – tjo hej! – krisen är verkligen öfver för denhär gången. Men den har varat i fjorton dagar och jag har lidit, åh! Bara gått fram och tillbaka som ett fångadt rofdjur och bara slagits med den enda tanken. Hå, mot min vilja arbetade hufvudet hela planen färdig, hur allt skulle gå till. Men jag ville inte, fast jag egentligen icke skulle varit rädd. Och nu tänker jag inte mer på det förr än härnäst. Ge tappt i förtid? Aldrig! Jag arbetar verkligen nu, skrifver på lappar och rifver sönder; behållningen blir väl en tre rader om dagen. Men det skall gå; jag ämnar hålla i. För mig fins ingen annan råd. Nej, jag vill inte flytta till Stockholm ... — Jag afskyr fina middagar och viner, det smakar mig som galla, jag hatar lyxen och förfiningen, ty det är den som binder händerna på oss fattiglappar, den gör att vi ingenting mäkta, den gör oss fega. Ja, tänk om vi icke längre skulle kunna räknas till öfverklass! Det skulle ju vara förfärligt! Hellre låta vi trampa på oss. Nu tar jag min skada igen för all lögnen deruppe, och jag njuter deraf. Jag slipper nu att skyla något af min egen fulhet.