Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om dervid hade lemnats den upplysning, att af de 294, som röstat mot förslaget, endast något mer än 200 reserverat sig, och att omkring 50 af de antecknade icke deltagit i omröstningen, så hade inga oriktiga slutsatser kunnat af förteckningen dragas, men dessa tillägg i många hänseenden haft intresse och belyst frågan, för alla dem som mäktat nu eller i en framtid densamma bedöma, hvilket icke torde vara fallet med de flesta af dem, som skulle låna det gratis utdelade häftet. A. G. Oxenstierna. F. G. A. Stuart. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1865. Riddarhus-Utskottets Utlåtande M 6. 1 N:o 6. Utlåtande öfver Riddarhus-Direktionens Riksdansberättelse. Vördsamt Memorial. Efter fulländad granskning såväl af Riddarlius-Direktionens protokoller från och med den 15 Oktober 1802 till och med den 16 Oktober sistlidet år, som ock af 1862, 1863 och 1864 årens afslutade hufvudböcker öfver Riddarhus-kassan, Adliga Kadettskolefonden, Wadstena Adliga Jungfrustifts-kassan jemte alla öfriga under Direktionens förvaltning stälde fonder, donationer och legater, äfvensom af Riddarhus-Kapitalionsfondens räkenskaper för åren 1861, 1862 och 1863, åligger det Utskottet, till följd af 36 § Riddarhus-Ordningen, att meddela utlåtande i anledning af den utaf Riddarhus-Direktionen genom Utskottet till Högloft. Ridd. o. Adeln afgifna berättelse öfver hvad vid Riddarhusets och Stiftsärendenas förvaltning sedan sista riksdagen sig i allmänhet tilldragit, hvarvid, med hänvisning till samma till trycket befordrade och redan bland Ridd. o. Adelns Herrar Ledamöter utdelade Berättelse, Utskottet anser sig böra endast i korthet under de särskilda paragraferna sammanföra Berättelsens innehåll samt derefter meddela de yttranden, hvartill Utskottet ansett densamma föranleda. § 1.
Den öfverdrifvet höga skatten å näringen, som otvifvelaktig! blifver en följd af detta system, är dessutom förenad med den olägenheten, att lönnkrögeri derigenom blifver en ganska lönande födkrok. Förgäfves invänder man, att de privilegierade krögarne, som få erlägga så dryg skatt för rörelsen, nog skola vaka deröfver, att otillåten bränvinsförsäljning ej eger rum, äfvensom att sockneboerna sjelfva, enär socknen får andel i skatten, skola dervid vara krögarne behjelpliga. Erfarenheten bar 10 H. « 82 Den 5 Augusti e m. nemi. tillräckligt ådagalagt, huru svårt, ja omöjligt det är att utrota lönnkrogarne. Flere utaf Eder, Mine Hrr, hafva troligtvis sig bekant, huruledes man i en socken icke kunde blifva qvitt en ökänd lönnkrog på annat sätt, än att hela byggningen, der rörelsen idkades, blef nedrifven. I öfverensstämmelse med hvad jag nu haft äran anföra, afråder jag på det högsta R. o. Ad:n att antaga Utsk:s förslag, hvaremot jag anhåller, att Gr. Mörners förslag måtte af Ståndet godkännas. Delta sednare förslag befriar oss från auklionssyslemet å landet och vid behandlingen af en efterföljande § blifva vi i tillfälle att bestämma, på hvad sätt näringen skall beskattas. Hr Printzensköld: Jag tror icke; att Landshöfdme stanna i någon serdeles förbindelse till ,Hr Adelborg för det omdöme öfver deras egenskaper, han nyss behagade fälla. Skulle man än medgifva sanningen af hvad den värde ledamoten i berörde hänseende yttrat — hvilket jag för min del ingalunda gör —, så invänder jag dock, emot lämpligheten af att taga det af honom updragna förhållande i betraktande, att man skall vid all lagstiftning betrakta embetsmyndigheterna, sådana de af lagstiftaren blifvit afsedda, och ingalunda med afseende ä egenskaperna hos de personer, hvilka för tillfället utöfva denna embetsmyndighet Följaktligen får det förhållande, hvarå Hr.
— Departementets Commando-Expedition Krigs-Collegium .- Generalitets-Staten Topografiska Corpsen Artilleri-Staben Öfver-Commendanls-Expeditionen i Stockholm CommendantsStaten Krigs-Akademien Allmänna Garnisons-Sjukhuset Rese-Stipendium för Militär-Läkare S:r Indelta Arméen. Cavallcrioch InfanteriRegimenterne (Derunder Förslags-anslag för Jemtlands rotering 1,900 R:dr) Militie-Roställs-Cassan: Ersättning för Reservhem mansräntor och Krono-tionde m. m, Förslags-anslag Exercitie-Sqvadronernes underhåll, Reservations-anslag Fouragering vid Indelta Cavalleriet, Förslags-anslag Till Trossens underhåll Möteskostnader, Reservations-anslag Ersättning för utöfver markegångspris förhöjd betalning till Inqvarteringsgifvare för Dagportioner vid indelta Regimenlernes marcher till och från möten, Reservations-anslag S:r Transport Penningar. Litt. E. S p a n m ä I. Indelt på förslag. Mätt. Värde ä 62/3 R:dr Tunnan. T:r. k. Oindelt. Mått. Värde förslagsvis å 62a R:dr T:n. T:r. k. Summa. Mått. Värde. Lif-Gardet till Häst. Kronprinsens Husar-Regimente Svea Lif-Garde Andra Lif-Gardet Wermlands Fält-Jägare-Regimente Svea, Götha och Wendes Artilleri-Regimenter, Ileser - vations-anslag Ingenieur-Corpsen Cavallerioch Artilleri-Hästars Remonlering och Skoning Lega för Hästar till Artilleriets exercis Fouragering af Artilleriets och värfvade Cavall-eriets Hästar, Förslags-anslag Beväringen. Lif-Bevärings-Regimenlet . Gottlands NationalBeväring Hallands Beväring Penningar. Indelta Räntor. Kronovärdi. Indelt på förslag. Oindelt, Summa. Summa Banko. Mått. Yiirdc å 62/3 R:dr Tunnan. Mått.
N:o 119. 93:dje punkten, ang-.de tullfri utförsel af ”Tobaksblad, Marylandsoch andra slag'\ Gr. Cronhjelm: I afseende å ifrågavar. export-tull, anhåller jag, att R. o. Ad. ville med de öfrige Stånden sig förena. Den 2 April e. m. 39 R. o. Ad. instämde i de öfriga RiksStms i ämnet fattade beslut och ansåg till följd deraf 120 voter.propos:n förfalla. 94:de punkten, ang-.de införselstullen ä "Cigarrer”; 95:te punkten, ang-.de införselstullen ä den under "Karfvad tobak" förekommande rubriken "Karduser eller lös i fasta ger"; 96:te punkten, ang-.de införselstullen å den under "karfvad tobak" upptagna rubriken "Knaster"; 97:de punkten, ang-.de införselsajgiften för ”mulen Tobak eller Snus"; 98-de punkten, ang-.de införselstullen u "Spunnen tobak och Negerhead"; samt 99:de punkten, ang-.de införselstullen å "Tobak i stänger och karotter". R. o. Ad. vidblef sina förut fattade beslut rör:de de i dessa punkter omnämnde införselstullar, samt godkände voter.propos:rne N:ris 121, 122, 123, 124, 125 och 120. 100:de punkten, ang-.de tullfri utförsel af "Tobaksstjelkar". Gr. Cronhjelm: I afseende på ifråga var. export-tull, tillstyrker jag R. o. Ad. att antaga inbjudningen, och sig med de öfrige Stånden förena. R. o. Ad. instämde i de öfriga RiksStms i ämnet fattade beslut och ansåg till följd deraf 127 voter.propos:n förfalla.
Olyckligtvis är det nu genom Ahlqvists efterforskningar säkert, att Lars Johansson, skalden, ej haft det minsta att skaffa med någon af ätten Sjöblad, utan att frågan rör den östgötastudent Humerus, om hvars förvexling med sin namne vi ofvanföre talat. De båda porträtten på Sko hafva fått falskt signalement, troligen uppkommet deraf, att man gissat sig till Karl Gustaf Wrangels forne skyddsling i den okända duken på hans slott. Men dels öfver ens stämmer ej detta hemskt hemlighetsfulla ansigte det ringaste med det, visserligen om lifvets omisskänliga härjningar vittnande, konterfej med blottad öfverkropp på Gripsholm, som af traditionen anses beteckna Lucidor, och hvilket i Schöldströms monografi poetiserats till en ungdomligare bild; dels har han på Sko den medborgerliga eklöfskransen i stället för den poetiska lagern kring sitt hufvud, hvad som är snörrätt stridande mot hans personlighet. Konstkännare tro sig i taflan på Sko finna en kopia från någon hollänsk målning. Det faller nu af sig sjelft, att äfven tanken på Magdalenas porträtt måste öfvergifvas, och att originalen till Margaris och de andra poetiska namnen tyvärr aldrig skola upptäckas. Hela den intressanta, men i hvarje detalj osanna historien visar sig vara grundad på Palmskölds, af honom sjelf som lösligt erkända, förmodande, »att denne Lars Johansson lärer visst varit vår namnkunnige svenske poet Lucidor». Vi tro att ändringen af hans lefnadsbana, så ofullgången den nu blef, ej betingades af något olyckligt kärleksförhållande, helst som hans flyktiga natur strider häremot, utan af andra, i sin art romantiska skäl, hvartill vi sedan skola återkomma. Dermed påstå vi naturligtvis icke, att Lars Johansson ej varit älskad eller saknat de kärleksaffärer, som han besjungit i sina sånger. Han skulle väl då vara den ende moderne skald, som ej haft sådana. Tvärt om, han har skrifvit visor, som förråda mera innerlighet eller älskvärd skalkaktighet än man af hans lefnad kunde vänta.
Den var i och för sig sjelf enahanda med Cazottes oeb dennes dotters historia; men denna senare hade fätt cn tragisk epilog, då en laglig domstol offrade en oskadlig gubbe, som sep-tembermördarne fckonat. Helen Maria Williams anlände med moder och systrar till Paris dagen före federationsfesten 1790. Hon gjorde då det löftet, att om hon någonsin skulle känna sig frestad att knota mot ett oblidt öde, lägga i den andra vågskålen hågkomsten af detta * kanske det sublimaste skådespel, som uppförts på denna jord » (hennes första bref från Frankrike). Till den dagen vände hennes sorgsna tankar tillbaka, när hon två och ett halft år senare, den 25 januari 1793, från Paris skrifver hem om septembermassakrerna och om Ludvig XVI: s afrättning. Om hon än här som annorstädes moraliserar för mycket och beskrifver för litet, är likväl hennes tystnad om en så utomordentlig, så exempellös de-talj, som historien om nr.lie de Sombreuil, ett tämligen antagligt bevis uppå, att berättelsen ännu icke var uppfunnen *. Strax efter midten af augusti månad 1792 mottog engelske ambassadören i Paris lord Gower befallning att så fort ske kunde återvända till England, och hans sekreterare W. Lindsay att med ambassadören komma öfverens om dag för sin afresa. Lord Gower lemnade Paris den 27 augusti, Lindsay skulle stanna två, tre dagar, hvilka blefvo något flere, emedan han fick vänta på pass: hans sista bref till lord Grenville är dateradt den 3 september, ocb i detta nämner han de dagen fbrut började ffcngelsemordec. Emellertid saknade engelske utrikesministern ej genast efter nämnda dag alla direkta underrättelser från Paris: han fick meddelanden, under något mer än fyra månader från öfverste George Monro.
Att dek tillhör LagenS Wärdare, Domaren nämligen, magt och rättighet att tillse, det Lagens i förekommande fall bestämda föreskrifter cfterlefwas, °ch att t sadant afseende, genom Kongl. Brefvet af den 27 Maji iflor, Häradshöfdmgar>ie blifwit alagdt, att, wid Boupptecknings Mottagande, noga tillse, det okunnige och vst-ckelige personer med sädane sörrättningar sig E befatta, samt genom Kongl. Brefwek af d. Maji 1826 Bihang. >N:o 4. blif - Den -g April. blifwit befallt, att Fidei-Commifier stola wid Bouppteckningar upptagas till deras fulla warde; Förordnanden, hwilka sakna kraft derest icke skulle wara Domstolarne tilläten en med granskning af Boupptecknigarne förenad rättighet att, pa förekvmne skäl, föranstalta om uppgörandet af en annan: Att det i Charl» Sfgillatss-Förordningen afar i8oz för Domare inryckte Förbud att, wid granskningen, huruwida Bouppteckning wore med behörig Charta belagd, närmare efterse Bouppteckningens innehåll, möjligen med Ominne influtit: Att wid Z Procents afgift af behållen Summa Jnventarii, som wid 1752 ars Riksdag till Justitie-Statens aflöning blef alagd, den förändring i anseende till »värdering af qwarlatenstap sig tilldragit, att densamma icke ensam synes anga Sterbhusets delägare, utan äfwen Kongl. Majtts och Kronans höga rätt: Alt rättigheten till ingifwandet af Bouppteckning, förseglad, icke lägger hinder i wägen för Domares pligt och rattigh/t, att lagligen behandla dem som öppna äreS Ä andra sidan ater förekommer att, ehwad »värde alla defia stöl i och köe sig s,elfwa ma äga, synes dock deras anrvändbarhet förnämligast ankomma pa deras öfwexensstä.umelse med Lagens föreskrift och syftning:
Den unge manlige elev, herr Giljam, som spelade jarlen, och som dessutom deklamerade ett poem af Tammelin, led af en viss torrhet i framställningen, och den onaturliga, gammalmodiga verssägning med falska tonvikter, som tyckes herska vid skolans deklamationslektioner, lades af honom, liksom af några andra med deklamationsnummer uppträdande, klarligen i dagen. E. G.Literära notiser. » Språket, dess lif och ursprung », är titeln på. en af docenten Karl Ljungstedt nyligen utgifven broskyr (3o: nde häftet af studentföreningen Ver-dandis småskrifter, Stockholm, Alb. Kr. Till denna lilla intressanta skrift vilja vi hänvisa en hvar, som hyser intresse för språkfrågor. Ehuru vi ej künna bedöma dess innehåll ur språk vetenskaplig synpunkt, äro vi dock Övertygade, att den framställer denna vetenskaps nyare resultater, såvidt dessa ligga inom eller beröra det ämne, den vill afhandla. Mången fördom äfven i annat afseende kan den moderna språkvetenskapen skingra. Och väl kan det sägas, att den varit en ' mäktig häfstång mot ett föreställningssätt, som ansett tillvarons värde bestå i dess inneslutande i fixa, abstrakta kategorier. Det kan förefalla underligt, att just språket skulle blifva valplatsen, där en god del af striden utkämpats, men så är det i själfva verket. Den under olika generationer rådande uppfattningen af språket afspeglar i mycket deras olika uppfattningar af människolifvet, hvilket ju ej är så underligt, då språket inom detta spelar en så viktig roll som den att vara det för andra begripliga uttrycket för den enskildes själslif. Följ t. ex. de senaste ' generationernas språk och deras uppfattning af språkriktighet — ■ ock man känner en god del af deras inre historia. Förklaringen är ock lätt funnen. Såsom människan är bunden äfven i sitt själslif vid samlifvet med sina likar, så är hon ock bunden vid detta samlifs väsentliga medel. Men hon kan Öfverskatta medlets betydelse. Medlet för tankens Öfverlåtande till andra kan för henne usurpera tankens egen plats. Tankens språkliga uttryck kan blifva identiskt med tanken själf .. Så har skett och så sker mångfaldiga gånger. Men förf.
Om, emot förmodan, Siats-Rådet unOm, emot förmodan, Regert ien eller dcrläte att i de fall, föregående 91, 93 Stats-Rädet underläte att i de fall, föreoch 94 §§ omförmäla, Riksens Ständer gående 91, 93 och 94 g§ omförmäla, genast sammankalla, dä äligge det oviiRiksens Ständer genast sammankalla, dä korligcn Riddarhus-Direktionen, Domäligge det ovilkorligen Riddarhus-RirekKapitlen i riket, Magistraten i hufvudtionen, Dom-Kapitlen i riket, Magistraten staden samt Landshöfdingarne i länen, i hufvudstaden saint Landshöfdingarne i att, genom offentliga kungörelser, underlänen, att, genom offentliga kungörelser, rättelse härom meddela, pä det val af underrättelse härom meddela, pä det val Riksdagsmän, der sådana val ega runi, af Riksdagsmän, der sådana val ega ruin, I den händelse 39 § omtalar, att Konungen efter företagen resa utöfver Tolf månader ur riket blifver, sammankalie Stats-Rädet, genom öppet påbud, Riksens Ständer till allmän Riksdag, och läte kallelsen inom Femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor saint skyndsamligen i de öfriga delar af Riket kungöra. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Iian ändock icke till Riket återkommit, tage R.ksens Ständer den författning om Rikets styrelse, hvilken de nyttigast finna. Konslitutions-UtikotlbU Memorial N:o 24. 13 genast må kunna anställas, och Rikséns Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å Femtionde dagen efter den, då Stats-Rädct sist hort kallelse dertill i hufvudstadens kyrkor låta kungöra, genast må kunna anställas, och Riksens Ständer sammankomma, att deras och Rikets rätt iakttaga Och skydda.
Aftonbordet var längesedan afdukadt, och Erika hade redan ett par gånger skjutit på stolen; men en rullande orkan, som åter svepte förbi fönstren och skakade dem i sina fogningar, kom henne att ånyo trycka sig ned. Det föreföll henne så ovanligen hemskt och ödsligt, att hon nästan fruktade den minsta förändring i sina egna rörelser. Men icke blott på Erikas, äfven på männernas stormvanda sinnen tycktes denna aftons mörker hafva lägrat sig med en viss hemskhet. Det var liksom den uppretade naturen här utöfvat sin underbara förmåga öfver menniskohjertat och ur natten af det förflutna uppmanat alla förfärliga minnen till strid. Gabriella, hon, som icke hade några dystra minnen i sin själ, bröt först tystnaden. ”Så har stormen aldrig förr rasat,” sade hon, ”eller har pappa någonsin upplefvat den värre?” Den gamle svarade endast med en blick, full af trotsigt hån. ”Det är ju höstens och vinterns vanliga sällskap,” yttrade Erika och sökte genom det lugna uttrycket i sin röst dölja den inre oron. ”Nej,” inföll Birger, ”Gabriella har rätt: maken till oväder ha vi ej haft på många år.” ”Ja, ja,” skrattade Haraldson. ”Det tyckes just som vår Herre i qväll skulle ha lust att välsigna land och strand.” Erika ryste; men Gabriella uppreste sig och gick till fönstret. Hennes öga stirrade ut i det djupa mörkret, medan hon lutade sin panna mot fönsterrutan; ingenting kunde dock urskiljas, ingen stjerna förmådde genomtränga de hopade molnmassorna. Naturen derute var ett grafdjup, hvari hennes blick försjönk; men i detta djup fanns likväl icke grafvens frid. Der tjöto tusende stämmor, och der rullade dån, vilda som afgrundens hånskratt. Men midtibland dessa skärande läten framträngde emellanåt några harmoniskt klingande ljud. För den, som var bekant med naturens uppträden och kände dess toner, voro likväl dessa ljud förfärligare än dånet från hafvets vågor. Det var klangen af isstycken, som Decemberstormen lösryckt och nu kastade i bränningarne, der de sönderbrötos af svallet. Rysande drog sig den unga flickan tillbaka.
Hvad sjelfva saken beträffar, kan jag icke finna att någon återremiss påkallas af de skäl, Hr Bildt anfort, ty de motiver, hvarpå Utsk:t grundat Den 12 September e. m. sin framställning, behöfva alldeles icke gillas af R. o. Ad., och för att nu undvika det obehagliga förhållande, som Hr Bildt anser kunna upstå, ifall ett gillande af Utskds förslag skulle här ega rum, så hemställer jag till Hr Bildt, om han ieke skulle vilja förena sig om proposm att R. o. Ad. måtte afslä det slut, hvari Utskd stannat. Då har man icke gillat de motiver, som blifvit framställde och hvilka jag, lika med Hr Bildt, anser icke vara af beskaffenhet att hafva bort föranleda till det resultat, hvartill Utsk:t kommit; om jag nemi. undantar att frågan är på K. M:s Nåd. afgörande f. n. beroende. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats, dels att B. o. Ad. skulle gilla det slut, hvartill Utsk:t kommit, dels att Betänk:t måtte återremitteras, och dels slutligen att E. o. Ad., med afslag å Betänka, måtte för sin del besluta, det R. St:r skola uti underd. skrifvelse till K. M. anhålla, att Svenska ångfartyg, som, enl. på förhand uprättade reseturer, göra reguliera resor, måtte befrias från skyldigheten att taga kronolots. Härefter framställde H. Exc. först propos. derå, att B. o. Ad. skulle gilla det slut, hvartill Utsk:t kommit, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på återremiss af Betänk:!, då svaren utföllo med många ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Föredrogs och bifölls Sammans. Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts d. öde dennes bordlagde Betänk.
hvar ann i trapporna tio gånger om da'n; det är visserligen sant, att han har slagit mig, men jag har vara så elaka heller som det säges! Var det inte aldrig slagit honom. Och menniskorna måtte inte eldsvåda här om da'n hos en rik köpman? Jo; och kom det inte springandes från alla håll med fattiga stackare; och gingo de inte upp till den rike och räddade hans saker; jo, jag såg hur de buro silfverpjeser ända ifrån hans matbord långt utom sta'n, der de gömde upp! Var det inte beskedligt det! Vi få väl se! Vi få väl se! dem bakom höstackar för att inte silfret skulle brinna dig omkring i verlden och göra bruk af dina gåfvor! Låt se nu! Hvad skall jag önska mig först? PER. (Betraktar ringen). Emellertid, min käre Per, så skall du ut och se DEN GAMLE (kommer in genom väggen.) OCH PER. Jaså, den gamle är här! Jag hörde inte dina steg i trappan; hvad kom du för väg? Såg du det? Nej! DEN GAMLE (orolig). PER. DEN GAMLE. händt något! Får jag se på dig? (Fixerar honom.) Här har PER. Ingenting! Ingenting alls! och lägga dig i din kammare så att jag får stänga om dig! PER. Min son, det är midnatt snart! Vill du ej gå in DEN GAMLE. har du aldrig ämnat släppa mig ut i verlden; icke har du väl tänkt, att jag skulle sitta här i evighet och torka bort. DEN GAMLE. Alltid vill du stänga igen om mig! Min far, säg, len och derför vill jag skydda dig! PER. Jag har sett lifvet, jag känner dess Sodomsäpp Men lifvet är icke så surt som du påstår kanske! Hvad vet du om den saken! DEN GAMLE. PER. Kom hit skall jag visa dig! Åh jag kan väl se något från min höga plats! Hvad kan du visa mig, som jag icke känner? PER (leder den gamle till luckorna). vid torget! Åhjo! Se här! Ser du det stora huset der uppe DEN GAMLE. DEN GAMLE. måste du vara i säng! Nåå! Men skynda dig!
Län, Hans Jansson från Elfsborgs Län och Olof Mänsson från Blekinge Län, med åberopande af deras Betänkandet N:o 2 bilagde reservationerj samt Stats-Vtskottcts U:L!tvme Nio 17, 7 Emot Utskottets beslut, angående adon ingen till Ståndens och Utskottens Cancelliet’, af Rikadags-Fullmägtigen Nils Strindlund: I händelse forskotten förblifva vid hvad nu föreslaget är och ett minimum för aflöningen ej bestämmes, är jag förvissad derom, att skicklige Tjenstemän frånträda de dem uppdragne befattningar, och Stånden eller Utskotten få åtnöja* med ovane eller mindre skicklige biträden, hvarigenom handläggningen af R i k sd agsgö ro m å le n skulle ansenligt fördröjas och såmedelst föranleda lill vida betydligare kostnader för det allmänna, än de, som uppkomme g&noin en skicklig Cancellie-personals förhöjda aflöning. Ankom tiil Exp. Utsk, den 9 Mars kl, 11 f. ra. Memorial om ytterligare tillökning i Utskottets Betjening. Som Utskottet, för ärendenas ändamålsenliga behandling, funnit nödigt, alt till tjenstgöring i egenskap af Notarier använda 2:ne af de 4 Caneellister, Utskottet antagit, och göromålen nu blifvit så ökade, att, för deras handläggning med behörig skyndsamhet, tillökning i Cancellie-personalen oundgängligen erfordras, får Utskottet härigenom anhålla om tillåtelse att få antaga ytterligare tvänne Cancellister. STOCKHOLM, 1834> hos J. A. Walldcn* ♦ St.ns-Vtskotteis TJilutUhle N:o 18, * Nio 18. Ankom lill Exp. Iktsk. den 12 Mars kj. ji f. m. Utlåtandeangående provisoriska utbytet af den för -GeneralJssistanceUontoret begagnade egendom emot dem Stockholms .Stad tillhöriga f. d. sd kallade JJessensteinska egendomen.