Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det system, som med undanrödjande af det mesta onda förenar den mesta ögonskenliga nytta, är utan tvifvel det bästa; men, att utfinna det, är ej så lätt, som begäret, att i ett så magtpåliggande ämne få lemna ett tankebidrag, är ursäktligt. Norrige är i den lyckliga belägenhet, att nu mer ega Sverige lill förmur och till värn för sin sjelfständighet; Norrige behöfver icke mer för sitt gränsförsvar bekosta några fästningsbyggnader, och det torde en gång komma att finna beliofvet af, att lemna ett billigt bidrag till hvad vi i denna del behöfva, till förbundets tryggande i allmänhet. Norrska stridskrafterna komma att utgöra reserven för våra, om vår gemensamma sjelfständighet hotades, eller ett fruktans vär dt diversionsmedel norr ifrån, om »56 Ben i December. händelserna skulle sådant påkalla; men bildandet af en operationslinie torde i detta afseende ej heller böra undgå uppmärksamheten. — Någon betydligare styrka framgår ej genom denna del af landet, utan i förväg beredda undei hallsförråd, oeh för alla sådana fordras i mia tanka något slags befästning. Sedan den mening, man innefattar i Sca netinaviens sjelfständighet, blifvit framställd såsom grunden för all tanke-yttring, rörande försvarsanstalternas ordnande, så torde det ej vara olämpligt, att äfven fästa uppmärksamheten vid nyttan och nödvändigheten, att göra planen för försvaret till ett ämne för den mest offentliga behandling, och alt såmedelst skingra den af en inbunden politik alstrade fördom, om behofvet af hemlighet uti försvarsplaners uppgörande för ett land.. Det är ifrån en sådan fördom, understödd af andra fördomar, man så länge, med en tanklös undergifvenhet, anförtrott bestämmandet af sjelfständighetens betydelse åt de invigda uti diplomatiker hemligheter; likasom man, under en alltför ödmjuk förnekelse af tankeförmåga, öfyerlemnat sättet, att ordna sjelfständighetens försvar, åt krigsståndets skråmessigt uteslutande behandling. — Det är i följd häraf, sorn systemer, uppgjorda under en tid, då planers uppgörande
Prosten Ödman vill likväl, och det utgör det skenfagra i förslaget, att dessa genom allmänna val sammankomna valförsamlingar skola välja på de särskildta ståndens ledamöter, så alt R. St. skulle likväl vara till ögonfägnad för derti, som hålla af stånds-ide'en, sammansatte af ståndens ledamöter. Men när den djupt nedgående democratiska valförsamlingen, när sjelfva den råa massan efter största sannolikhet skulle utgöra pluralitelen i valförsamlingen, så vore deraf en gifven följd, såvida icke Guds nåd skulle särskildt mellankomma, att draggen af de personer, som tillhöra de särskildta stånden, skulle komma att utgöra den rådslående församlingen. De notabiliteter, som skulle framställas vid dessa val, skulle ligga i publicitetens händer för det mesta. Dessa notabiliteter äro nog kände. Det h ar icke Prosten Ödman åsyftat, icke heller Hr Dalman, som berömmer d.enna grundsats, men följden af denna grundsats skulle blifva sådan, och jag fruktar för de notabiliteters beskaffenhet, hvilka sålunda skulle blifva valde, äfven om deras rykte ut puffas mer eller mindre af dem, som gjort till sin melier att puffa ut allt hvad dåligt är. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt plenum kornme att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr Stuart, Carl Gustaf: Med undantag endast af en anmäld reservation, har jag iakttagit en oafbruten tystnad under de flera plena, då den ytterst vigtiga representationsfrågan utgjort föremålet för R. o. Ad:s öfverläggning. Men det må tillåtas mig att, innan dessa discussioner slutas, äfven få inför detta Stånd framställa mina tankar i de ännu återsående detaljfrågorna. Jag erkänner med särdeles tillfreds - D«n a November f. m. fredsställelse, att det beslut, som R. o. Ad. redan i början af nu förevar, öfverläggningar fattade, öfversteg mina förhoppningar.
4g:de voteringen: (l51:o) Den, som godkänner Utskottets förslag, att införselstullen å glasögon och lorgnetter nedsättes från 25 till 20 procent af värdet, röstar Vinner nej 3 förblifver införselstullen oförändrad. Som voteringen utfallit med 41 ja och 78 nej; samt nej således vunnit, vi d bl i f ves nuvarande införselsafgift å glasögon och lorgnetter. 5o:de voteringen: (152:o) Den, som bifaller ULskottets förslag, rtt ”urglas” icke må serskildt specificeras, utan inbegripas under rubriken glas, 'andra slag,” röstar 48:de voteringen: (150:<>) Vinner nej, bibehållas gällande bestämmelser, nemligen för grönt fen den, det ej vill, röstar Ja; Nej; 18 Förstärkta Stats-Utskotlels Memorial, N:o 278. J den, det ej vill, röstar Nej ; Yinner nej, upptagas urglas fortfarande i taxan med 12 sk. införselstull per skålpund. Vid uppräknandet af voterings-sedlarne hafva befunnits 40 ja och 79 nej. Då således nej vunnit, kommer artikeln urglas att med 12 sk. införsels-afgift per skålpund i taxan qvarstå. 5i:sta voteringen: (164:o) Den, som bifaller Utskottets förslag, att införselstullen å handskar, alla slag, uedsältes från 3 r:dr till 2 r:dr per skålpund, röstar Yinner nej, bibehålies tullen å handskar med 3 r:dr skålpundet.
För sin del kan således Stats-kontoret ej annat än instämma i Revisorernes förslag, men bör härvid tillika fästa uppmärksamheten derå, att, så vida ifrågakomna förändring af rese-reglementet beslutas, det jemväl blifver nödigt, att föreskrifter i reglementet intagas, rörande grunderna för beräkning af ersättning för resor å ångbåt och jernväg, så att, bland annat, bestämdt varder, hvilka embetsoch tjenstemän, med rätt till godtgörelse derför, må, vid ångbåtsresa, begagna plats i hytt, i salong eller på fördäck, och, när resan sker å jernväg, nyttja plats i lista, 2:dra eller 3:dje klassens vagnar; hvilka resande få, dä de å ångbåt färdas, jemväl beräkna godtgörelse af frakt för åkdon, som medföres; huruvida den resande skall vara skyldig att under någon viss begränsad tid — 288 — afvakta dylik lägenhet med rättighet till traktaments-ersättning under tiden, o. s. v.; — dock torde, i ärendets närvarande skick, något vidare yttrande af Stats-kontoret i detta hänseende ieke erfordras.
Jag slog armarne om den enes hals och kysste honom just på den sammetslika fläcken vid nosen, och det kändes så lifsvarmt att trycka kinden intill den, under det mina armar fastare slöto sitt tag. Ett stadsbarn kan icke fatta, med hvilken ömhet en liten vilde kan fästa sig vid ett sådant djur, men min far log, då han såg det, ty hästar, hundar och sport voro hans passion. »Vill du ut och ro?» frågade han, och jag släppte hästen, i det jag såg upp, oviss om han talade allvar. »Nå?» upprepade han. »Ack ja», svarade jag, men endast hviskande, ty min mor hade – skrämd af min fars vågstycken – förbjudit mig att gå i båt. Men hvad betyda mamman och förbuden å ena sidan emot pappan och anlagen å den andra! Man samtycker naturligtvis; hela skilnaden är, att man gör det hviskande. Vi gingo således ned emot stranden. Der stodo en del fiskare och sysslade med sina fiskedon, breda, otympliga sjögastar med brunstekta ansigten och gulbruna skägg, en typ, som man återfinner längs hela kusten. Och så denna blandade lukt af tjära, fisk och tång! För mig var det något ovanligt, ty jag kom sällan ända ned till sjön, och jag tror, att jag såg med både ögon och öron, och munnen med. Och jag såg allt. Den flacka stranden, utan ett träd eller en buske att skänka den skugga, ett timmerupplag och några tjärade fiskarkojor med tångtak, sanden, i hvilken jag stod till ankeln, och så hafvet – vidt, lugnt, omätligt – knappast krusadt af en vindflägt, samt ett bländande solsken, som stupade ned öfver allt med en brännande hetta. Men den tycktes icke besvära någon, allra minst mig, ty det hela var så nytt, att mitt hjerta nästan stod stilla af lutter förväntningar. Min far klargjorde en af båtarne, och jag såg, att fiskarena midt under sitt arbete egnade honom en viss uppmärksamhet. »Den båten håller inte», sade slutligen en af dem, i det han tog snuggan ur munnen och spottade långt ut. »Håller den inte?
Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Ut* Kottets den *8 sisiledne Augusti under N'0446 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bor» det lagdt-, Utlåtande, öfver väckt fråga, om tillökning i det af ManufacturDispont-fonden bestäm* de länsanslag för Glasbruken, Vid förnyad föredragning af StatsUtskoltets den 3 denne under Hlo 430 och 451 aflåtne, samt den 5 derpå följde eftermiddagen på bordet lagdt, arne Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Ee(ankanden; j. -'o Om ExpectanceUön för Cornetten FrU herre Casimir Sparre, 2H) I frågan om pension för Enkefru Gref» vinnart Adlercreutz, Fann Ridderskapet och Adeln för godt, alf, enär sistnämnde Betänkande!! redan blifvit af dö 44 Den lG September f. m. öfrige 3:ne BiksStånden bifallne, för dess del dervid lata bero. Företogs till pröfning Stats-, Bevillningssamt Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottens »len 19 sistledne Augusd under N-o 45 3 afgifne, samt <len 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte Motioner, angående en jemnare fördelning af Postföringsskyldigheten, tillökning i den bestådde PostskjutsLegan, Postens förskaffande genom Gästgifvare skjuts, med flere till Postväsendét hörande ämnen. Herr Gyllensvahn, Hindric Adolfh, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 3) Herr Tham, Wallrath'. Vid öfverläggning gen om »let nu uppläste Betänkandet, erforo de Förenade Utskottens Ledamöter så olika åsigtet och påståenden, i synnerhet ifrån det Stånd, som remitterat motionerna i detta ämne, eller Hedervärda BondeStåndet, att desamma ingalunda syntes kunna med hvarandra sammanjemkas.
Ad. vidtog sisla gången frågan förevar, hvarföre jag anser Ulsk:s redaclionsföräudring vara så oskyldig, alt jag ej kan annat än tillstyrka R. o. Ad. alt bifalla del nu föredragna betänk. Uppå härefter framställd proposition biföll R. o. Ad. SlalsUtsk:s utlåt. Gr. Sparre, Erik: Det är med anledn. af den utaf Frih. 021 Dea 21 Maj. Tersmeden väckta motion, och med stöd af 56 § Reg.F., som jag vågar framställa följande motion. Gr. Sparre uppläste härvid följande: Om det måste tagas för gifvet, att förändringen af giftorättslagen icke kan verka på makars rätt i de äktenskap, som redan äro ingångna, så kan förändringen af arfslagen icke eller verka på de barns rätt, som äro födda i redan ingångna äktenskap. Giftorätten existerar in potentia, men ieke aclu förr än äktenskapet upplöses. Arfsrätten existerar också in potentia, då barnen äro födde, men acta först då föräldrarne dö. Att den existerar in potentia visas derutaf, att fadren icke kan bortskänka arfvejord medan han lefver. Barnen hafva således en rätt i familjens egendom, och denna rätt kan af lagstiftaren lika litet förändras, som den rätt makarne äga i familjens gemensamma bo. Jag föreslår således, att den nya lagen icke må anses gällande för födda barn af redan ingångna äktenskap; och att en förklaring härom måtte utfärdas. Efter uppläsningen af denna motion begärde Gr. Sparre, att densamma, i sammanhang med Frih. Tersmedeus motion, mätte blifva remitterad till LagUlsk. Hr Hjerta, Lars: I fall R. o. Ad. behagar remittera Gr. Sparres nu väckta motion, skulle jag anhålla att dervid blott ia göra en kort anmärkn., att jag nemi. anser en ganska väsendtlig skillnad uti förevarande fall äga rum mellan giftorätt och arfsrätt. I det ena fallet är ett contract afslutadl mellan 2:ne lefvande personer; i det andra ligger icke något contract till grund för den rättighet in potentia, som Gr. Sparre omtalat.
Du hans bref? DAMEN. förenat mitt öde, och jag undertrycker alla meddelanden som kunna uppblåsa hans högmod. Med ett ord: jag isolerar honom, så att han får behålla elektriciteten, med fara att han spränges. MODREN. Så lärd Du blifvit! DAMEN. har jag snart hans öde i min hand! Tänk Dig, han sysslar nu med elektriciteten och påstår han skall tämja åskan, så att den skall ge honom lyse, värme och drifkraft. Detta går ännu an, men jag ser i dag af ett bref att han korresponderar med guldmakare. MODREN. Skall han göra guld nu? Är denne man klok? Ja; när han är så oklok att han anförtror mig nästan allt, så Jag öppnar alla hans bref, ty jag vill veta med hvem jag TILL DAMASKUS - DAMEN. charlatan. Det är den stora frågan; den mindre är den, om han är en AUGUST STRINDBERG MODREN. Misstänker Du honom? DAMEN. samma dag. Jag tror denna person om allt ondt, och om allt godt, på MODREN. Hvad mera nytt? DAMEN. har blifvit grubblande, lemnat sin praktik och flackar omkring på landsvägarne. Detta: min frånskilde man, hvars nya giftermålsplaner strandat, MODREN. yta dolde sig ett godt hjerta. Ve, ve! Han var min svärson dock, och under en skroflig DAMEN. endast i hans egenskap af min herre och man! Så länge jag visste honom lugn och på väg att trösta sig, hade jag frid; nu skall han spöka som det onda samvetet. Ja: det var så! Och namnet varulfven jag gaf honom var - MODREN. Har du samvete? DAMEN. mans skrifter fått upp ögonen, kan jag se skilnaden på godt och ondt! MODREN. olydnad hade han ej beräknat. Han hade förbjudit Dig läsa sina böcker, och följden af din Jag hade icke förr, men sedan jag genom läsningen af min TILL DAMASKUS DAMEN Hvem kan beräkna alla en handlings följder? MODREN. Hvad mera ondt har du i väskan, Pandora? DAMEN. hustru står i begrepp att gifta om sig?
N dr 100,200: deraf skulle edligt Inkomst tarissen, mgöca Bewilining L ,5^ procent med R:dr r 5,625; och päsöljande arer wid en inträffande be-yckia eldswäda wara oförmögen att ti» fullo ersätta dem lom sörlvrat sin egendom? kan det wäl billigas att pä kädant sätt öka den iidandes olycka, ell r kan nägot stäl uppaifwas som törnvar lör Utstotietö Korstag, att anst dcfle Caflor lika med private personers bebällna förtsenster? jag t-or det lant, än mindre kan jag deltaga Uti Fö'st 'gck atk äterkalla den sormeliga försäkran om betneile »räa all efgist, som Kongl. Majus Reglewe ten ok dea LL Rars 1746 och Lkls r9 December 1807 lem» Nkk Den 5 Januari!. z6z N)L Stockholms Stads Brandsörsakrings-werk. Uu della sall mäste wäl lika som l audre asscenden göras och i laglig ordning erhällne privilegier, och bibehållandet af en salunda tillerkänd befrielse, lik all annan ägande räll, sörbltfwa en därnere för allmänna säkerheten, ven BewillningsUrstottet pH flere andre ställen llkwäi icke anlett sig döra molera. Skulle det stal Utstotret anför för sikt l denna fråga saktade olika destuk, eller att Stockholms Brandförsäkrings, werk, redan lange nog profiterat of en sadan frihet, kunna jörswaga desi rätt till framgent bibehållande deras, fa kunde ock alla andra rättigheter blott de äro gamla och lange ätnjutne, med lika stal upphaswas.
Man har också yrkat, att räntan icke skulle fixeras så hög, emedan det vore förmånligare att hafva en lägre ränta. För min del anser jag detta vara en omständighet af mindre vigt, då den andra faktoren, eller kapitalrabatten, är obestämd, ty naturligtvis kommer denna att rätta sig efter räntan. Jag vill emellertid icke neka, att en lägre ränta medför den fördelen att lemna större utrymme åt spekulationen, och derföre i allmänhet betingar något bättre vilkor än en högre ränta, men då bör också amorteringen ske genom uppköp efter kurs, och ej genom utlottning al pari, i hvilket fall förlusten blir för stor, om kapitalrabatten är Den 13 M aj t. ra. 337 är betydlig. Om t. ex. räntan är 4 proc. och kursen står på 90, eller om vid \\ proc:s ränta kursen står på 98, så förlorar man vid utlottningen i sednare fallet endast 2 proc., men i det förra antia tdl 10 proc. Jag tror emellertid icke att det är skäl att härom lemna speciella föreskrifter åt fullmtge, och ej heller att något bestämdt lunder bör läggas i vägen för det s. k. premie-systemet. Man har ofta med häftighet motsatt sig och klandrat detta system, egentligen derföre att det skulle vara liktydigt med en ofienllig lotteri-anstalt, och att folket derigenom skulle inledas i spelsjukans demoraliserande frestelser. Ja, om denria åsigt af sakens beskaffenhet vore riktig, så skulle jag visserligen lika strängt som någon annan ogilla densamma, men så är, enligt min tanke, alldeles icke förhållandet. I främsta rummet måste nemi. anmärkas, att hvad som här utgör spelet och som öfverlemnas åt lyckan, ingalunda, såsom vid lotterier, består uti insatsen eller'1 sjelfva kapitalet, hvilket deremot alltid, ej allenast oförminskadt, utan småningom förökadt, är i behåll, utan endast i en del af detta kapitals årliga afkastning, hvilken användes till premier af olika storlek.
Maut i underdånighet hemställa, det i fraga warande nya Handbok matte fastställas kil allmänt bruk och antagande sist första Söndagen i ^clvenwt nästkommande ar under hwilken mellantid det kunde wara hwar och en fritt, at i de delar hwilka närmare röra enstildte personer än den allmänna Gudstjänsten, såsom Barnadvp, Brudwigsel och VarnaQwinnors Kyrkogäng, urwalja af gamla eller nya kol-mul-ni-et, enär det hos Predikanten förut tilkännagifwes; äfwensom ar, när tiden för nya Handbokens allmänna antagande inträffar, med kungörandet deraf mä förhallas lika som dä den äldre Handboken är 169; blef utzifwen; hwarefter Prästerstapec kunde förständigas, at icke efter eget godtycke afwika fran eller förändra de koi-mullrst, som Landsbeken innehäller, wid answar af suspension pä längre eller kortare lid, efter som skäligt pröfwas. I afseende pä det i nya Handboken upragne för - r57§ Den zi Mars. e. m» förhällande, daj någon främmande Neligions-förwandt wil antaga Christna Läran, anse Riksens Ständer det böra fa ankomma pa den i detta fall sökandes eget godtfinnande, at lata Leremonien st-» antingen, efter hwad nämnde Handbok nu utmärker, inför Församlingen, eller enstildk i närwaro af tilkallade wittnen, hälst det, enär Kyrko-Lagen icke uran undantag befaller at wära waniiga Döpelfe-/4Z:er stola ste i Kyrkan, likaledes synes böra wara den, som wil ombyta Religion, öppet, at i mera lugn undergå sin döpelse, da hantilafwentyrs torde finna sm sinnelag böjdt, at inför en hel Församling öfwerwaldigas af de kanflor som tilfällets wigt och högtidlighet kunna wäcka. Detta hafwa Riksens Ständer til underdånigt swar a Eder Kongl. Majus Nädiga proposition härigenom bordt i underdånighet anmäla. Riksens Ständer framhärda rc.
N:o 7g; N:o 96, i anledn. af tre Stånds emot Utsk:s mern. N:o 6j gjorda och till Utsk. hänvisade anmärkn:r; N:o g7, med förslag till upphäfvande eller ändring af Tryckfr.förordntns 5 § i3 morn.; N:o g8, med förslag till ändring af Riksd.Ordn. § 5g och Tryckfr.förordn. § 2 mom. 4? ISr:o gg, med utlåt, öfver K. M:s nåd. propos. om ändring i 87 §;n Reg.Fm; StatsUtskottet: N:o 474) ■ anledn. af återremiss å utlåt.
M. allena ankommer att, i afseende å utländska Magter, förskaffa en för Svenska handeln förmonlig reciprocitet, hafva R. St. skolat hös E. K. M. i underdånighet anhålla, det täcktes E. K. M. vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härå, äro med landets bästa förenliga, samt få derjemte till E. K. M. öfverlåta rättigheten att, efter yedérbörandes hörande, minska eller nedsätta den i Tullbcvillnings-Taxan utsatte tull. Rikets Ständer, som, af hvad i högstberörde Skrifvelse i öfrigt blifvit i Nåder meddeldt, hemta t anledning att äfven, å deras sida, redogöra för de åsigter, hvaruppå äfven omförmälde till E. K. M:s Nådiga fastställelse öfverlemnade Förslag till Tulltaxa Exp.-Utsk. Förslag lill und. Skrifv. Sr vordet grundadt, få nu fördenskull i underdånighet anmäla, det R. St., såsom grunden för Tullbevillningens utgörande, antagit: *:o ”att, med erkännande af Konungens rätt i afseende på förbuds utfärdande emot inoch utförsel af varor, så väl som af de rättigheter Konungen tillkomma i afseende på Tractaters afslutande med främmande Magter, en allmän frihet må förunnas att, emot en i afseende på skydd för inländska näringar samt consumtionen afpassad tull, ej mindre i Riket införa alla utländska varor, än ock till främmande Stater utföra och afyttra alla inhemska producter och tillverkningar, och att sådana varu-arliklar, hvarmed i Sverige handel kan drifvas, må i den Tullbe villo ings-taxa, sorn af Piikels Ständer fastställes, med derföre utsatt tull intagas 3.0
Yid besinnande af den fara, för hvilken angränsande skog vid svedjande är utsatt, torde hvar och en inse nödvändigheten uti att dervid alla säkerhetsåtgärder vidtagas, som till förekommande af denna fara kunna anses erforderliga; och torde det jemväl vara uppenbart, att det ansvar, lagen bestämmer för försummelse härutinnan, då skada ej sker, är allt för ringa för att kunna afhålla fallbrännaren från lagbudets åsidosättande. Med antagande häraf, och då, efter Utskottens uppfattning, svedjebrännaren för underlåtenhet alt ställa sig lagens stadganden uti ifrågavarande hänseende till efterrättelse icke bör, äfven om skada derigenom ej sker, undslippa det högre ansvar, lagen bestämmer för den händelse skada timar, enär felaktigheten hos honom otvifvelaktig! i begge fallen är lika straffbar och ingalunda förringas ge nom den tillfälligheten, att svedjandet utan menliga följder försiggår, få Utskotten vördsamt hemställa, huruvida icke, med ändring af 15 kap. 1 § ByggningaBalken, ansvaret för den, som vill svedjeland bränna, men dervid underlåter att ställa sig föreskrifterna i samma lagbud till efterrättelse, bör bestämmas till 33 R:dr 16 sk. Banko böter, ehvad skada sker eller ej. Den af Herr Rettig föreslagna förändring af 2 § uti förutnämnda kap. och balk, kunna Utskotten deremot icke understödja. Då nemligen svedjebrännaren tagit allt det i akt, som honom enligt 1 § ålegal, bör han, efter Utskottens omdöme, kunna påräkna befrielse från den för lagbudets öfverträdelse stadgade påföljd, äfven om det »händer sig, att elden ändock vidare går» eller om elden sig så fördöljt häfver, att den ej kunnat märkas och gör sedan skada».
Jag har nemi. sagt, att fruktansvärd! vore, alt största delen af entreprenörernas drängar och skjutsgossar, hvilka under tjenstetiden vid gästgifvaregården kunna fullkomligen inöfva sig i kroglifvets vanor, skola derifrån ej sällan utgå bland allmogen såsom monitorer i osedlighet; och jag Vågar tillägga, att det onda, som nu äger runi endast i en del af landet eller der hållstugor finnas, äfven komme att sprida sig till det öfriga landet, der hållskjuts ej äger rum. Sä mycket om grunderna; nu några ord om de resultater, hvartill Utsk. på dessa grunder kommit. Jag tror, att den föreslagna olikheten i skjutslegan skulle verka missnöje och utså frön till oenighet bland allmogen. Afundsjukan är en epidemi, som snarare bör botas, än underblåsas; och underblåsas skulle den, om allmogen erhölle så olika skjutslega, att den på ett afstånd af 2 a 3 mil utginge på ena stället med 16 och på det andra med 36 sk. för milen, att förtiga alla de olägenheter, hvarför resande genom prejerier blefve blottställda. Jag är öfvertygad, att tillen början Regeringen blefve öfverhopad med klagomål och att vid nästa riksdag en mängd motioner skulle inkomma i frågor om förhöjning i skjutslegan, tills den blefve lika öfverallt, och derigenom skulle just det onda åstadkommas, som Utsk, anser böra hindras, då Utsk. pag. i3 yttrat, att en allmän tillökning i skjutslegan utan undantag skulle möjligen föranleda uppstegring i den lega eller de vilkor, som för foror eller forslingar af varor vanligen betingas. Det förslag, alt röstantalet inom hvarje skjutslag skall afgöra, huruvida skjutslaget vill med särskildt tillskott befrämja entreprenaden, kunde blifva ganska vådligt för dem, Den 16