Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nio 44, i anledn. af väckt motion om ändring i föreskrifterne, angide strandfynd och ur sjön bergadt gods; och N:o 45, i anledn. af väckt motion om meddelande af närmare föreskrifter ronde de ändamål, för hvilka aktie-bolag enl. Kongl. Förordn. d. 6 Oct. 1848, må kunna stiftas. Föredrogs och bifölls Riddarh.Utskis i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 18, med Riddarh.Direktis mern., angde Fröken Charlotta Gyllenbååls testamente. Anmäldes och lades på bordet från Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utskms inkomne utlålm: Nio 46, i anledn. af väckt motion om förnyelse af allmänna verks och enskilda associationers räntebärande obligationer, hvilka genom olyckshändelse förkommit: och 9H. N:o 47, i anledn. af väckt motion i fråga om prestanda vid klagan öfver prestval. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 9 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Måndagen den 1 September 1851. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 2:ne prot.utdr. för gårdagens plenum och pleniprot. för d. 15 sisth Juli, .äfvensom ett från Exped.Utsk. inkommet under Nio 224 afgifvit förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. M., ang:de beräkningen af Statsverkets inkomster. Föredrogs ånyo StatsUtskis d. 30 och 31 sisth Augusti på bordet lagda mern. Nio 351, med förslager till sammanjemkning af RiksStms skiljaktiga beslut i åtskilliga delar af utlåt. Nio 340, i anledn. af väckte motioner, dels i fråga om ändring uti redan bestämda vilkor för den af Rikets sednast församlade Ständer lemnade garanti i afseende på anläggningskostnaden för en jernväg emellan Örebro och Hults lastageplats vid Wenern, dels och angide ifrågaställd utsträckning af denna jernvägsanläggning till Köping.
Handels-balken, Lagkommitteens förslag till allmän civillag, hvaremot någon anmärkning i Högsta domstolen ej blifvit gjord, ifrågavarande aktiebolag, till skillnad från de enskilda, böra benämnas allmänna, och den lag, som innefattar deras rättigheter och pligter, lag om allmänt aktiebolag. § L Jemte åberopande af hvad om rubrikens lydelse blifvit yttradt, hvilket äfven skulle föranleda, att först i en serskild § bestämdes, hvad med allmänt aktiebolag förslås, ansågs föremålet för ifrågaställde aktiebolags verksamhet vara af den allmänna omfattning och grundlägga rättsförhållanden i så vidsträckt syftning, att promulgation och kännedom om innehållet af den bolagsordning, Konungen stadfästat till allmän efterrättelse, icke borde bero vid bolags-ordningens införande i allmänna tidniugarne, utan att Konungen, på sätt ofvanberörde 13 kap. 6 §. Handels-balken upptager, låter allmänneligen kungöra en så beskaffad ordning; för hvilket fall och i öfverensstämmelse med Lagkommitteens åberopade förslag, ordningens införande i rådhus-rätts eller härad s-rätts protokoll icke lärer vara af nöden. Stadgandet), huru förändring i bolagsordning må ske, torde böra förekomma i samma §, som afhandlar bolagsordningens antagande och således bestämmelsen i 12 § hit öfverflyltas. Derjemte och då stridiga åsigter skulle kunna yppas, huru de åtgärder och beslut rättsenligt böra bedömas, hvilka delegare i bolag vidtaga oöh fatta före bolags-ordningens promulgerande, hvarförinnan den ej lärer vara till efterlefnad gällande, synes hänvisning till den lag, som för dylika fall bör tillämpas, icke vara utan nytta. Kongl. Maj .is Nåd. Det torde vara nödigt, att i lagen intages föreskrift derom, att tiden, bestämd eller obestämd, för bolagets tillvaro i bolags-ordningen utsattes, för undvikande af de stridigheter, som kunna uppkomma om bolagets upplösning, och de der äfven möjligen menligt inverka på annans mans rätt.
Dä fänge blifwit dömd, fär ingen wara med honom i samma rum innesluten, utan stall wid sädan händelse den tillika med honom in inneslutne, i et annat rum fipttas likasom wid fängelse - straffs werkstauande samma ordning bör iagttagas. §- IZ Landshöfdingen äligger noga tilspn häröfwer hafwa, och förseelser häremot sjelf eller genom wederbörande Domare och Ämbetsmän beifra — äfwen är han förbunden, at til winnande utaf nödige ansedde förbättringar, eller ej ulräckeligen anstagne medel för werksiälligheten, intil dest nägon serskild Fond blifwer anslagen, wända sig directe til Kongl Maj:t, som derom genom Dest och Rikets Stats-Contoir i sistnämnde fall förordnar. Under läsningen af detta Memorial ankom en Deputation frän det Högwördige Pre. Fe. Den 27 Julik. 849 ste-Ständet, anförd af Herr Ordens-Biskopen Doctor Nurra^,'som anmälte sä wäl Ståndets i anledning af Kongl. Majus i dag meddelte Nädiga Proposition , fattade, soin flera andra tagna Beslut, hwaröfwer Herr Biskopen derjemte affemnade behörige Protocolls-Utdrag, hwrlka nedanföre i detta Protoeoll finnas intagne. Sedan denna Deputation afträdt, äierkom Ridderffapets och Adelns Deputation under Hr Grefwe Larl Norner, som förmälte, at dä Preste-Ständet nu sjelf lätit tilkännagifwa sitt Besiut, i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, äterstode blottat nämna, det Borgareoch Bonde-Ständet nu warit med samma ämne sysselsatte. Derefter fortfors til flut med läsningen af Herr I^röniii^svtircl8 Memorial.
Beträffande således först det undantag från tvångsrättens. tillämpning, som Riksens Ständer ansett böra medgifvas, i afseende på större Bruk och Bergverk, samt större Fabriques-aniäggningar; så hafva Riksens Ständer trott, att, ehuru stor fördel jordbruket ock kunde hemta af tvångsrättens tillvaro, denna fördel likväl icke borde sökas på bekostnad af andre för Riket äfven vigtige näringar, hvilket emellertid ofta skulle komma att inträffa , om icke, genom ett sådant undantag , Bergsoch Fabriques handteriugarnes interessen vore skyddade. X)å Riksens Ständer vidare ansett något bruk af tvångsrätten icke bora tillåtas vid de tillfallen, då Jordegare, emot betingad ersättning, förbundit sig att af vatten-verk tåla uppdämning | sin jord, hafva Riksens Ständer föreställt sig, att, enär det någou gång kunde hända, att anläggningen af ett vatten-verk blifvit grundad Underdåniga Skrivelser, på ett så beskaffadt Contract med Jord-egaren , tvångs-rättens tillämpning i hela dess stränghet, vid ett sådant fall, skulle innefatta en hård obillighet, samt, att, derest icke någon modification skedde, i afseende på sådane Contracter , som efter Författningens promulgerande och således under kännedom om de derigenom stadgade nya rättsförhållanden, blifvit ingångtie, en med allmänna Lagens föreskrift örn verkan af förord i andra händelser alldeles oförenlig grundsats skulle för dylike frågor komma att iakttagas; Och då Riksens Ständer tillika föreslagit en viss gräns för ifrågavarande Contracters fortvarande* hafva Riksens Ständer Sökt så begå, att Författningens 'syftemål icke matte motverkas , utan begagnandet af tvångsrätten blott så länge uppehållas, som billigheten i detta fall kräfver.
Åtalen, af hvilka dock de flesta anhängiggjorts af den nuvarande Justitie-ombudsmannens företrädare, hafva väl icke alla gällt fel eller försummelser af den beskaffenhet, att de kunna ansetts störande inverka på den allmänna rättssäkerheten; men med några har dock detta varit förhållandet. Så hafva åtal måst anställas för obehöriga dröjsmål med utfärdande af domar och utslag, för olaga häktningsåtgärder, för en exsekuliv myndighets förfarande att till främmande lands polismyndighet utlemua en Svensk ransakningsfånge m. m. I hvilka fall åter enskilde påkallat Justitie-ombudsmannens mellankomst, men han ansett sådan icke böra ega rum, inhämtas af hans utaf Utskottet granskade embetsdiarier och registratur. Väl hafva de enskilda klagomålen öfver förmenta lidanden ofta saknat fog; men tillvaron af sådana klagomål utmärker dock att allmänhetens förtroende för institutionen icke sjunkit, och Justitie-ombudsmannen har icke vägrat sin åtgärd, der den skäligen bort lemnäs. Såsom ett vigtigt moment i Justitie-ombudsmannens väk~ 4 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 2. tarekall ingår äfven den honom ålagda uppsigt öfver fångvården; och för fullgörande af denna pligt har Justitie-ombudsmannen jemväl, i enlighet med instruktionens föreskrift, besökt ej mindre fängelserna i hufvudstaden, än äfven, under sina embetsresor, dem i landsorterna. De dervid gjorda iakttagelser synas berättiga ett gynnsamt omdöme rörande denna del af förvaltningen, åtminstone så vidt de nyare fängelserna angår. Beträffande åter Justitie-ombudsmannens skyldighet att för Rikets Ständer utreda lagskipningens tillstånd i riket samt uppgifva förslag till afhjelpande af brister i lagar och författningar, så har Justitie-ombudsmannen icke förbisett denna pligt; men han har, efter hvad han i sin till riksmötet afgifna embetsberättelse förklarat, i den korta tid, som han embetet förestått, och de löpande göromål, som derunder jemväl tagit hans uppmärksamhet i anspråk, funnit en »undskyllan för det han icke hade att framlägga någon allmännare öfversigt öfver lagskipningen och ej heller några förslag till mera omfattande lagreformer».
Ingen kan vara älskvärdare än du, om du bara vill, och du skall inte göra det förgäfves. Allt hvad min kärlek. » Han böjde sig ned för att kyssa henne, men för första gången under de åtta år de varit gifta drog hon sig undan hans smekningar. » Mutor, » sade hon hårdt och vände honom ryggen. Ögonblicket därpå var hon ute i salongen; men han stod kvar, medveten om att hans ansikte ej hunnit antaga den glatta, leende mask, han måste visa världen. prof r ?VrHQ JuXLLgI fin Älskvärdare, gladare och otvungnare kunde ingen uppfylla sina värdinneplikter än Eva Stråle vid det festliga middagsbordet, och hvad mera var — hon gjorde det utan alla bemödanden, därför att det föll sig så. Sorgsna tankar, farhågor och tvifvelvoro trängda så långt tillbaka, som kunde de aldrig mera plåga och stinga, och det tvång, under hvilket hon suckat — utan tanke på befrielse — hade plötsligt lättats. Utan att söka förklara omslaget i känslor hängaf hon sig helt åt stundens nöje och var — hvad hon ej varit sedan sin flicktid — sig själf. När hon gifte sig, vid sjutton års ålder, var hon i känslor och lifsåskådning ett fullkomligt barn och hennes utveckling hade gått mycket långsamt, därför att hon så helt gick upp i den älskade, att hon såg med hans ögon, tänkte hans tankar och gjorde honom till ojäfvig domare öfver sina handlingar. Att kan skulle gilla henne, eller finna så litet som möjligt att klandra, hade varit hennes lifsuppgift. Att älska af hela sin själ är oftast att förlora frihet och själfständighet, men förlusten däraf väcker ingen sorg. Den som ej vet, att han är bestulen, lider ej däraf — förrän upptäcktens stund kommer. Då Eva mottog sin mans gäster — som sina egna ansåg hon dem knappast — mötte henne en angenäm öfverraskning. Hedersgästerna hade sina fruar med, och i en af dem återsåg hon helt oförmodadt en barndomsvän. Gamla minnen döko med ens upp ur glömskan, och båda tyckte sig ha så mycket att fråga och berätta, att tiden ej räckte till. Direktörens blickar vandrade mer än en gång med oförställd beundran bort till hustrun, som för första gången var mer än han väntat.
Ehuru jag visserligen finner, då så många uppstigit mot mig, att jag skall blifva öfverröstad i den votering, som möjligen kan komma att äga rum i denna fråga, får jag dock förklara, att jag af de skäl, jag hört från motsidan, icke kunnat öfvertygas, ätt jag i någon väsendtlig del af mitt anförande misstagit mig. Det är blott för att till prot. reservera min vederläggning af dessa skäl, som jag nu begärt ordet. Här har blifvit sagdt, att Styrelsen icke gjort någon nedprutning af sitt begärda anslag. Jag misstager mig säkert icke deruti, att det är Hr GeneralAdjutanten för armeen, som uppgjort förslag öfver hvad sora i närvarande fall fordras, och att den K. proposm grundar sig på Hr General Adjutantens förslag. Men när nu Hr GeneralAdjutanten åtnöjt sig med att yrka ett nedsatt anslag, Den i5 Augusti f. m. i3 och Hi' Gen.Adjutanten i detta fall måste anses representera Styrelsen, följer ju deraf, att Styrelsen nedsatt sina anspråk. Det är äfven sagd t, att om representanten önskade upplysning, huru medlen användas, kunde han derom vända sig till K. Krigscollrm. Detta tror jag likväl icke vara representantens pligt, när vi hafva ett StatsUtsk., hvilket för Representationen bör framlägga förhållandet i öfverensstämmelse med de handlingar, Utsk. har att tillgå. Jag kan således icke frångå, alt det är en brist i Utskts utlåt., att deruti icke blifvit redogjordt för sättet, huru medlen blifvit använda. StatsUtsk. har såsom grund för sitt afstyrkande anfört, att R. St. vid förra riksdagen till fullo anvisade, hvad som för ifrågavar. behof då äskades. Det synes mig icke hafva behöfts stort förutseende, för att äfven vid förra riksdagen bafva förutsett de stora behof, som 1111 yppat sig. Jag är öfvertygad, att om Styrelsen vid sista riksdagen mera ärligt uppgifvit behofven, Representationen fästat uppmärksamhet dervid.
Utskottet har, efter inhemtande af Föreståndarens för dess Tryckeri-afdelning utlåtande i ämnet, tagit denna fråga i behörigt öfvervägande; och, ehuru Utskottet anser, att, med ärendenas nuvarande behandlingssätt, tryckningen af de underdåniga skrifvelserna svårligen kan under riksdagens lopp, medan nämnda tryckning ombesörjes af de hos Utskottet anställde tjenstemän, verkställas med större skyndsamhet än hittills egt rum, vill Utskottet likväl icke förneka, att möjligen, genom ett i viss mån förändradt förfaringssätt i afseende på arbetets indelning till tryckning, en större skyndsamhet vid de efter riksdagens slut återstående skrifvelsernas offentliggörande genom tryck skulle kunna vinnas. Hvad emellertid beträffar det af Kommitterade framställda första alternativ, eller att från riksdagens början indela Tionde samlingen i vissa serier; så möter härvid den svårighet, dels att någon utgångspunkt för bestämmandet af dessa seriers antal alldeles saknas, dels ock att de sista serierna lika litet derefter, som under nuvarande förhållanden, skulle kunna före riksdagens slut medhinnas; hvarjemte, på sätt Kommitterade äfven sjelfve antydt, mot förslaget att låta en af dessa serier omfatta endast de underdåniga skrifvelserna angående regleringen af Hufvudtitlarne, möter det hinder, att dessas nummerordning icke kan på förhand bestämmas samt oreda och villervalla i de öfriga skrifvelsernas nummerordning härigenom lätteligen kan uppstå. Deremot har Utskottet, med jemväl fästadt afseende å den i någon mån ökade kostnad, hvilken skulle uppkomma genom antagande af Kommitterades andra alternativ, eller att hvarje underdånig skrifvelse skulle utgöra ett häfte för sig, ansett det i tredje alternativet framställda förslag härvid företrädesvis böra komma i betraktande. Utskottet har nemligen föreställt sig, att det åsyftade ändamålet skulle i icke ringa mån kunna vinnas derigenom, alt, med upphörande af den fortlöpande pagineringen hela samlingen igenom, denna sednare, eller rättare Tionde samlingens
Men då Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, i anseende till den serskilda vigten och beskaffenheten af de dem anförtrodda kall, onekligen äro nödsakade att under Riksdagens lopp vidkännas vida större utgifter och kostnader, än dem, som eljest varit från deras Riksdagsmannabefattningar oskiljaktiga, liar Utskottet trott, att, äfven vid denna Riksdag, lämplig ersättning för den Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän sålunda tillskyndade tillökning i deras Riksdagskostnader bör af allmänna medel anslås» Vid bestämmandet åter af denna ersättning, har Utskottet, som icke är i tillfälle bedöma de skiljaktiga enskildta förhållanden, hvilka härvid möjligen borde tagas i beräkning, ansett de i berörde hänseende af Rikets sistförsamlade Ständer fastställda belopp tjena till ledning. Utskottet får alltså vördsamt föreslå, att Rikets Ständer , till ersättning för de Herr Landtmarskalken och Herrar Talmännen, i sådan egenskap åliggande Riksdagskostnader, måtte bevilja för hvardera ett anslag, i ett för allt, af Fyrahundra (/foo) Riksdaler Banco i månaden, att utgå från Riksdagens början och till dess slut. Stockholm den 24 Februari i84°- Stats-Utslcottets Utlåtande N:o i o. Reservation häremot är anmäld af Herr Schartau, som anfört: ”Då jag' anser frågan om 400 eller 3oo R:dr månadtligt arfvode tilt Herrar Talmän under denna Riksdag vara i det hela al ringa vigt, har jag ej velat besvära det Höglofl.
Den i3 Mars f. m. 7 är aldeles öfverensstämmande med de tre Ståndens, och jag önskar det må förblifva vid det beslut som redan är fattadt; men de mångfaldiga omsvängningar, som man genom inbjudningar gjort, till upphäfvande af RiksStåndens beslut, föranleda mig att lägga på bordet allt hvad läggas kan till förekommande af ytterligare missbruk med inbjudningar. Detta är mitt skäl. Friherre Cederström gjorde på samma sätt i fråga om de 60,000 Riksdalerne, hvarom skrifvelsen nyss upplästes. Friherre Cederström: Jag beklagar, atC den citation, sorn den siste talaren gjort, ej instämmer med förhållandet. Skilnaden var, att Ridderskapet och Adeln beslöt förändring i sjelfva Expeditionen för att uttrycka det beslut Ståndet fattat. Här har Utskottet endast föreslagit expedition af hvad 3 Stånd beslutit. Hvad åter angår de andra omständigheterna angående inbjudningarne, så, vid alla de mål der sådant ägt rum, hafva icke Rikets Ständers beslut förut varit fattade, utan det har varit fråga om att 2 Stånd skulle stanna emot 2, då frågan skall förfalla eller afgöras genom jemkning. Här är frågan afgjord, och får, enligt ordalydelsen af 49 § Riksdagsordningen, Expeditionen ej fördröjas af Ridderskapet och Adeln, utan att Ståndet bryter emot det lagbud jag citei at. Jag kan således ej annat än yrka, att Expeditionen, 8 Den i3 Mars f. m. så framt ej anmärkningar ledande till återremiss göras, nu måtte upptagas till justering. Grefve Björnstjerna: Ehuru tre Stånd afgjort frågan, synes mig derigenom rättigheten att derom säga sin tanke ej vara Ridderskapet och Adeln fråntagen. Denna tanke, om ej ledande till ändring för det närvarande, skall i en framtid kunna leda till möjligheten af riktigare principers iakttagande i denna vigtiga fråga, än de, soin förmått alt göra sig gällande vid denna och förra Riksdag. Således, ehuru tre Stånd fattat sitt beslut, måste Ridderskapet och Adeln äga full rätt att yttra sin tanke och fatta sitt beslut.
Hwarföre nu beslöts, att hvart matlag hädanefter gifwer dertill 1 s. (sk), och skulle något öfverblifva af dessa pgr (penningar), sedan 18 r talg äro upköpte, så tillfaller det kyrko-cassan. § 10. Bewiljades Carl Anderson 18 s. (sk) 8 r. ur fattig cassan till kläder. §11. På Herr Patroni anmodan gorde H(er)r Bruks Jnsp(ector) Lind den erhindran, att en del af sochnemännen tagit sig före, att genom longvariga bröllopshollande slösacktigt förstöra, hwad de kunde framföda sina husholl med en god del af året. De fingo nu det alfwarliga rådet, att ställa sig de förra tiders enfald till efterlefnad, då brudfolken låto sig wigas i Kyrkan och hade sedan, om de så wille, gäster hemma hos sig tils andra dagen om afton, hwarefter de åtskilgdes. Den af Ericsbergs gods, som hädanefter icke följer detta rådet, må icke tänka, att han får någon hjelp med säd eller med något annat vid Herregården. H(er)r Bruks In3p(ector) förmodade, att H(er)r Kammarherren Uggla tillholler sina underhafwande, att i detta målet efwen wara sparsamme. In fidem protocolli C. F. Nov.(ember) inträdde, efter pålysning, St. Malms Sochnemän i Sochnstug(a)n, då följande mål före-haddes:
I denna § är, utom tillägget ang:de inbrott utan tillgrepp, hvilket jag förut omnämnt, endast smärre förändringar gjorda, för att förtydliga stadganderne, oell della har skett med anledn. af de anmärkn:r om missförstånd, som blifvit inom de öfrige Stånden framställda. Meningen har emellertid oförändrad blifvit bibehållen, sådanden fanns uttalad i den gamla §:n,och äfven sjelfva ordställningen är obetydligt förändrad. I 3:dje mom. äro ordeu: ”och vare i delta fall bötesstraffet förfallet” tillagda. Detta ansåg Utsk. icke nödvändigt att nämna i första förslaget, derföre att det hittills ansetts såsom en allmän regel i lagstiftningen alt, när lifstidslängelse ådömes, bötesstraffet bör uphöra. Utsk. ansåg emellertid lämpligt att intaga ett stadgande härom i detta morn., emedan fråga upslått om, huruvida den allmänna regeln borde gälla äfven för det fall, som i mom. afses. Hr Cederschiöld: Jag tror att sista mom:t innehåller någon otydlighet; jag förmodar nemi. meningen vara, att snatteri, sorn begås af den, som förut är straffad för stöld, skall straffas såsom för andra resan stöld. Det står nemi. i J 3:de §m, hvilken redan är godkänd: ”Snatteri af den, som förut begått rån, försök dertill, stöld eller inbrott, skall ock såsom stöld anses”; men huruvida det skall straffas såsom första eller andra resan, finnes icke uttryckt. Uti ifrågavar:de sista mom. heter det: ”Samma lag vare om rån, eller försök dertill, der sådant förut begånget är af den, som för stöld straffas skall.” Om nu en person gör sig saker till snatteri, sedan han förut begått något af nämnde brott, huru är förhållandet då? Skall han straffas såsom den der första gången stulit, eller skall han straffas för andra resan stöld? Jag förmodar, såsom jag i början hade äran nämna, att meningen är det sednare, och om så förhåller sig, skulle jag anse, att de tvenne sista orden i mom. "straffas skall” böra utgå, och i deras ställe orden:
Domstolen framställde anmärkningar emot ett af Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 29 Mars 1854 öfverlemnadt förslag om upphälvande af nuvarande lagstadganden angående rättighet att i börd lösa försåld, bortskiftad, pantsatt eller genom testamente gifven fastighet i stad, funnit Sig icke till samma förslag i det skick, hvaruti det blifvit framstäldt, kunna lemna bifall, men den 1 September 1854 gillat ett, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, af Herr Justitie-Statsminisfårn upprättadt förslag till kontra-proposition i ämnet, med förklarande, att Nådig proposition i öfverensstämmelse dermed skulle till Rikets då församlade Ständer, efter det Kongl. Maj:ts svar å Rikets Ständers ofvanomför malde skri (Veise blifvit Rikets Ständer delgifvem aflåtas; så hade Kongl. Majit, under den 24 nästpålöijde November, enär ett sådant meddelande då ännu icke kunnat ega rum och tiden för Riksdagens, snara afslutande syntes vara förhanden, i Nåder beslutat, att med aflåtandet af förenämnde Nådiga proposition skulle till nästföljande Riksmöte anstå; hemställande Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern i underdånighet, det Kongl. Majit täcktes under denna dag i Nåder förordna att merberörde beslutade proposition, sådan den finnes detta protokoll bifagd, skulle till Rikets nu församlade Ständer aflåtas. Bih. till Ii. St. Prop. Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets öfrige ledamöters tillstyrkande, till denna hemställan lemna Nådigt bifall. lii fidem E. Helling. Rätteligen utdraget; betygar ex officio C. F. W. Lamberg. Ant. till Exp.-Utsk. den 19 Nov. 1856, kl. 7 e. m. Kongl. May.ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om inrättandet af eli statistiskt embetsverk: Gifven Stockholms Slott den 50 Oktober 4856.
Densammes den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, an gående anslag å 6:te hufvudtiteln; 17:o Densammes den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, an gående anslag å 7:de hufvudtiteln; 18:o Densammes den 31 sistlidne December e. m. pi bordet lagda motion, an gående anslag å 8:de hufvudtiteln; 19:o Densammes den 31 sistlidne December e. m. pi bordet lagda motion, an gående anslag i 9:de hufvudtiteln. Prot.-Utdrag den 4 Januari 1854. 81 20:o Densammes den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående anslag på Riksgälds-kontorets stat, tillika med ett af motionären nu aflemnadt an förande, rörande tillgångarne för af honom föreslagna anslag. 21:o Grefve von Rosens, Adolf Eugéne, den 31 sistlidne December e. m. på bordet lagda motion, angående ett årligt anslag af 20,000 R:dr banko för inrättande af ett homoeopatiskt sjukhus med klinik i hufvudstaden. 22:o