Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N e j, skola vi prisa några lyckliga, så är det dem, som äga förmåga att glömma snart och grundligt. Hur djupt olyckliga skulle vi i själfva verket inte vara, om vi inte hade glömskan, som breder sin balsam öfver alla sår, och som på några månader förvandlar den bittraste sorg till det stilla vemod, som endast är glömskans föregångare. » Notarien tystnade ett ögonblick, ingen svarade, fortsatte han: och då » J a g känner flera s. k. rolighetministrar, och j a g kan försäkra, att det inte heller är så roligt att komma ihåg roligheter. Min erfarenhet har alltid varit, att den, som haft ledsammast i sällskapet, har varit rolighetsmakaren själf — den där muntra fyren, som bringar a l l a att skratta, och som nystar ur sig infall och anekdoter med samma lätthet, som man själf glömmer dem. H v a d den aflidne agenten Öström beträffar, så kände j a g honom mycket väl, och hans lif hade verkligen mera beröring med tragedien än med farsen. Oström var skapad till muntrationsråd. F y n d i g och småkvick och begåfvad med en medfödd förmåga att berätta, som gjorde att den enklaste historia tog sig något ut i hans mun, hade han dessutom ett utseende, som särdeles väl lämpade sig för det glada skämtet. Man kunde inte låta bli att dra på mun, då man såg den lilla runda gestalten med det stora, satyrliknande ansiktet, där den tjocka munnen höjde sig i ständigt skrattretande vinklar upp mot de oroligt blinkande grisögonen. D e t var inte underligt, att en man med hans förmåga blef en ovärderlig ackvisition i hufvudstadeus glada ungkarlslif och i familjerna med för resten. D e n gode mannen hade en viss ävagbet för uniformer och klingande namn, och de unga gardesofficerarne, bos h v i l k a kvickheten är en ganska sparsam gäst, hade ingenting emot att låta roa sig. Att sitta tillsammans med dem på någon restaurant, där de uniformsklädda vännerna vredo sig af skratt för hans mustiga historier, hörda till hans lyckligaste stunder.
Inkomsterna, inberäknadt Stats-anslag, voro år i83i: 4>401 R;dr 42 sk$ och utgifterna 3,155 R:dr 24 sk. 11 r:st. z) Murbeckska Inrättningen för fattiga Flickors undervisning och uppfostran, bär vanligen under sednare åren underhållit och lernnat undervisning åt 25 sådana faderoch moderlösa Barn. Capital-fonden uppgick år i832 till 55,976 R:dr 37 sk. 8 r:st., inkomsterna till 3,117 10 sk. 11 r:st., och utgifterna till 3,481 R;dr 24 sk. 5 rst., hvaraf i contant aflöning till 2:ne Lärarinnor 100 R:d-r. Inrättningens Fastighetsvärde är upptaget till 9>43o R;dr 36 sk. 5 r:st. Frimurare-Barnhusets och Allmänna Barnhusets Scholor hafva hvardera 1 Lärare, som åtnjuter, vid den förra, med omkring 80 Lärljungar och Barn, 35o R;dr, och vid den sednare, med vanligen iika antal Lärjungar, 5oo R:dr i årlig lön. Lärare-personalen vid här ofvan uppgifna ^6 Scholor uppbär alltså, oberäknade för Elementar-undervisnings-verken anslagne i,ioo| Tunnor Spannmål, tillsammans omkring 28,590 R:dr i aflöningar, utom merendels bestådda särskilta förmoner af boställsrum eller hyresmedel.
Men härvid bör armärkas, att endast inkomsten för den med lin ättningen i Malmö förenade smedjan blifvit i kolumnen för netto-inkomsten upptagen, och att ett helt annat resultat skulle hafva visat sig, om afkastningen af den vid samma Inrättning befintliga Fabrik för väfnader m. m., som nu står under en särskilt förvaltning, blifvit i Räkenskaperna upptagen. I Revisorernes tanke, vore det med god ordning öfverensstämmande, om sådant för framtiden blefve iakttaget. 8:0 Ehuru Styrelsen öfver Korrektions-Inrättningarne icke har behof af att lemna krediL på verkstäldt arbete af korrektionshjonen, upplyses dock af Räkenskaperna, att för sådant arbete fordringar utestå, 'vid i83q års slut: vid Norra Korrektions-Inrättningen, uti 33y poster, till ett belopp af . 24>33c): 12. 6. vid Södra Korrektions Inrättningen, uti 207 poster, till ett belopp af « 29,006: 37. 9. Tillsammans JRdr 53,346: 2. 3, Ibland dessa fordringar finnas åtskilliga uti konkursmassor, och det är styrkt, att bevakningen af en fordran af 1,738 Rdr 29 sk. \ rst. i Klädesfabrikören Dihlströms massa blifvit försummad. Då således exempel icke saknas, att det vid dessa Inrättningar införda kreditsystemet medför förluster, finna Revisorerne att detsamma bör i möjligaste måtto inskränkas. 9:0 Revisorerne anse sig böra upplysa, att liqviden för de arbeten, som vid Korrektions-Inrättningarne i Götheborg, Norrköping och Malmö' verkställts, årligen blifvit uppgjord, och de influtna summorna i Kassaräkningen upptagna. 10:0 Vid besök å Norra och Södra Korrektions-Inrättningarne, hafva Revisorerne icke funnit något mot ordningen att anmärka. An led ningen till Fångens intagande Korrektions-Inrättningen. å Ifrån St ad. Ifrån Landet. s >■ re Antal. Försvarslöshet. Stöld. c s fe Stöld. la brott.
Maj:t sedermera uti ofvan omförmälda nådiga Proposition föreslagit, att nämnda byggnad mätte, med den rätt statsverket dertill eger, öfverlåtas till Jemtlands läns innevånare och har E. K. Maj:t emellertid tillåtit länets landsting att, för länsinnevånarnes räkning tillsvidare och intilldess Rikets Ständer sig i ämnet yttrat, byggnaden begagna. Rikets Ständer hafva tagit i öfvervägande denna E. K. Maj:ts nådiga framställning och dervid, efter tagen kännedom af de lill ärendet hörande handlingar, funnit sig, likasom i frågan om upplåtelse till Westerbottens läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Umeå, böra bifalla hvad E. K. Maj:t i förevarande hänseende behagat föreslå. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 31 Januari 1866. Expeditions(J t sko Itel a Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 10. 23 N:o fO. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Ådeln den 20 Jan. 186 6. Preste-St&ndet den 24 Borgare-Ståndet den 2 4 - Bonde-Ståndet den 31 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående öfverlåtelse till WesterNorrlands läns innevånare af gamla länsfängelsebyggnaden i Hernösand med tomt. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 14.) S. A. K.
Domstol med ed sin uppgift i förevarande hänseende styrkt, finge af Banken utbekomma ett emot förenämnde 2,500 R:dr Banco svarande belopp, trodde BancoFullmägtige sig böra upplysa, att uti Bankens Sedel-Contor icke funnes några räkenskaper, der, i saknad af numer, serie-bokstaf och årtal, en sådan utbetalning kunde bokföras, utan komme densamma då, på sätt vid ett föregående tillfälle iagttagits, alt utbetalas af Låne-Afdelningen, och påföras räkningen: "Inlöste sedlar af nya slaget”, hvarigenom en motsvarande summa kunde från sedelskulden afräknas; och hafva Banco-Fullmägtige slutligen hemställt, att, i afseende på de öfrige 400 R:dr Banco, hvilka, enligt Heidenbergs härutinnan i allo obestyrkta uppgift, jemväl skola varit förvarade uti hans vid förenämnde tillfälle uppbrunna chiffonier, någon ersättning icke måtte ega rum. Sedermera har Uppbördsskrifvare!! Heidenberg, till ytterligare stöd för sin ifrågavarande ansökning och för närmare upplysning, angående de, genom ofvanberörde olyckshändelse, honom åbragte förluster, till Utskottet ingifvit dels ett utdrag af Öfver-Stålhållare-Embetets för Police-Ärenden protocoll för den 13 och 14 September 1843, deraf inhemtas, att vid den hos bemälde Embete, rörande omförmälde eldsvåda, hällne undersökning, genom Heidenbergs och ålskillige andre persöners hörande, är vordet utredt, bland annat: att, då eldens utbrott först blifvit bemärkt och Heidenberg skolat derom undrrrättas, han funnits ligga afklädd sofvande i sin lith. till R. St.
Stort lager af Balrnklider för alla iiidrar,. till och nied 16 Hr. Godc6 t? / q@q! Allni. 2 Stora Vattugatan 2; Iiiirnliusct vid Briinkcbergstorg. 10 Bazaren A Nor~bro 10. H. N Y S T R ~ M. Elin Ericksons Drottninggatan 17, l tr. Best&amp;lli~ingar t % elegantare kliihingar och k nppor emottagas. Clasons Privat-Hotell-Pensionat EZCGVGC Veetm * cc E ~ J ~ * ~ 5, ~ Stockholm. o~Gc~Gc ORS. I Niim Ceiitrslstatioii. Vackra och val inölslerade rum efter niitidens fordringar till olika priser. Första lrlnss. T C. ~ C ~ V f U c ~. ~ w? s s: Clasons Pensionat. Allin. Sniummbindiiiiig, med rikstelefon. Uno Clason. O Aug. Magnusson (etablerad 1860) ' Försäljningslokaler: n e d r a Ootten, en, tv&amp; och t r e tr. upp STOCKHOLM. Största lager i Norden Kulörta o, Svar ta Yllekladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvättklädningstyger Schalar och Resfiltar m, m, Obser~era! Genom direkta förbindelser ined inocli utlandets förnämsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvannamda artiklar bättre ocli billigare an nggoii annan och torde en livar genoni besök i mina lokaler eller genom reqvisitioii af profver och varor lätt blifva öfvertygad on1 fördeleii att hos niig fylla sina behof af dessa artiklar. Opinionsyttring i sedlighetsfrågan.
Högsta Domstolen åter har, vid granskning af Criminal-lag-förslaget, funnit det Pensylvaniska systemet, oansedt dess större* omkostnad, böra gifvas företräde. Lag-Utskottet, som med allt det deltagande, denna. vigtiga och ömande angelägenhet är egnad att uppväcka, sökt göra sig om begge dessa system underrättadt, har tagit kännedom af de tryckta skrifter i dessa äm Bih. till Ii. St. 7 Sunil. 1 Afil. 3S.te Haft. 3 18; Lag-Ul skottets Utlåtande, N.o 142• nen, som på vårt språk finnas; men Ulskoltet har ej kunnat sträcka sinai forskningar, angående det ena eller andra systemets fördelar eller olägenheter så långt, att Utskottet anser sig befogadt att nu, innan försök med dessa system här i landet skett, bedöma, hvilketdera af dem bör här antagas, eller huruvida de begge böra tillämpas. För att bedöma vilkoren för penitentiär-systemets tillämpande här i landet, fordras att göra en beräkning öfver antalet af de förbrytare, sorn, under den nya Criminal-lagen, årligen kunna komma att dömas till slrafFaibete i se t skilda föreslagna grader. Materialier för en sådan beräkning, så vidt den alser de begångna brotten, saknas visserligen icke alldeles, emedan Herr Justilia^Stalsministerns årliga berättelser om de vid domstolarliie åtalade brottmålen i detta hänseende innefatta statistiska upplysningar af mycket värde. Men evalvationen af de, efter nu gällande lag, sakfälde förbrytares straff, till hvad deremot svarar uti Criminal-lag-förslaget, är underkastad svårigheter, sorn endast kunna lösas genom en åt detta arbete egnad speciel och noggrann forskning, hvilken dock blifver nödvändig alt företaga, innan sistnämnde förslug kan såsom Straff-lag tillämpas. I anseende till nu anförde förhållanden, är Utskottet ej i tillfälle alt, på sätt Fiiherre Cederström yrkat, inkomma med förslag lill allmänna arbels-i 11 ratin ingar samt fängelser i Riket.
»Hans Kunglig Höghet Kronprinsen har emottagit kallelsen till vise Kung i Norige och Björnstjärne Björnson är utnämd till andragande stadsråd med villkor att han aldrig öppnar mun.» »Se det kallar jag nytt», sa jag förnöjdt. Styfven stirrade på mig och uppgaf ett lågt, skrockande skratt. »Frun är fan ta mig värre än han», sa han till sist med en slags beundran, som genast ställde mig på min kant. »Inga jämförelser om jag får be», sa jag stelt. »Nästa land.» »Tyskland.» » Tyskland», skref jag. »Käjsaren har inte hållit något tal.» »Ja, mera behöfs inte från det landet! Vidare!» »Frankrike.» »Frankrike», skref jag, men så började jag att suga på pännskaftet. Det är ett så obegripligt rikt land, där kan hända presis hvad man vill. — Men allra intresangtast är ändå presidenterna, i synnerhet de som bli skjutna och kostar 180,000 franc i begrafningskostnader. Och så skref jag: »President Får är inte skjuten ännu, men hoppas bli. Stor ang-tu-siasmen!» »Nästa land.» »England.» Det är då det sötaste land som finns att skrifva om! Också riktigt flög pännan, medan jag skref: »Hennes Majestät Victoria har varit så innerligen nådig och haft en god natt. Stor oro rådde i konseljen i går, då Högt Den Samma såg sig nödsakad att begagna näsduken två gånger, men tillståndet är i dag, Gud ske lof, så litet oroande, att Hennes Majestät till och med haft krafter att se sina Höga Barn och BarnBarn och Barn-barns-barn-barn församlade till en familjefrukost. Vid bordet voro närvarande 100 personer utom uppvaktningen.» »Fnitt, fnitt, fnitt!» sa Styfven. »Hva falls?» sa jag och gaf honom en sträng blick. »Nästa land.» »Spanien – —.» »Ligger i lindan», sa jag. »Ingenting att skrifva om. Härnäst.» »Kina och Japan —.» »Japan vill ha Kina», skref jag. »Kina vill ha Japan.»
Augusti bordlagde prot.-utdrag N:o 381, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Preste-St:s beslut i afseende å mom:n k och n i 69:de punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 139, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvudtitel. Föredrogos, men begärdes af flere ledamäter ånyo på bordet, Stats-Utsk:s den 29:de sist]. Augusti bordlagde Utlål:n och Memorialer: N:o 141, ang:de föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag, rn. fl. dylika föremål; N:o 142, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende å de statsbidrag, som under denna riksdag beviljas för väganläggningar och vägförbättringar, brobyggnader, hamnanläggningar, kanaler och andra vattenkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappnings-företag. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-U:|sk:ts den 29 sistl. Augusti på bordet lagde Mern. N:o 144, i anledning af erhållen återremiss å Betänk:t N:o 84, ang:de ändring uti och tillägg till instruktionen för R. St:rs Revisorer af statsverket den 17 April 1841. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 29:de sistl. Augusti bordlagde Utlåt. N:o 145, i anledning af erhållna återremisser å 2:ne punkter af Utsk:ts Utlåt. N:o 87, ang:de utförande af jernvägsarbeten för statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. Föredrogs och lades till handlingarne Bevilln.-Utsk:ts den 29 sist!.
Härtill kommer äfven nödvändigheten att äga en säker Skogs tillgång , i händelse af SilfverGrufvornes inträffande fyndighet. Dessutom kan jag ej undgå erinöra, att enligt Verkets ägande Privilegier kunde dessa Skogar icke utan Ägarens begifvande till Hemmantal indelas eller tili Skatte förvandlas, och det var således naturligt, att om å ena sidan Kronans fördel skulle sökas, skulle å den andra Verkets Interesenter finna en skälig utkomst. Då 77 §. af Regerings-Formen försäkrar dem , som nu innehafva eller nyttja Kronans tillhörigheter, att njuta Laglig rätt derå till godo, hade också Rikets Ständer vid 1809 års Riksdag uti sitt Förslag om RecognitionsSkogames indelning till Hemmantal och förvandlande till Skatte, uttryckeligen undantagit de Verk, som med särskildte Privilegier voro försedde, och det var således endast genom Interessenternes begifvande, som de till HelleforssRidd. och Ad. Prat, lil, B. 7, g. 50 Den 2 Februarii. Verket körande Skogar kunde komma i fråga att Skattläggas. Att den vid Skattläggningen nyttjade Savolaxske Methoden icke varit lindrigare än den i Orten vanliga, synes deraf, att efter de specielle Uppgifter jag förskaffadt mig, utgöra andra förut Skattlagde Hemman innom samma Härad och Socken i Ränta endast omkring 4 R:dr, Kronovärdi, då deremot de nu Skattlagde nya Hemman under HelleforssVerket, fått sig en Ränta åsatt af nära 9 R:dr, eller mera än dubbelt emot hvad andra Hemman i hela Orten erlägga, då likväl ibland dessa sednare, flera finnas, som utom inagor innehafva ända till 6000 Tunneland Skog. Kronan har således uti en årlig ökad Inkomst, funnit en ej obetydlig fördel, och om Skatreköpskillingen är till sitt belopp ringa, må man likväl påminna sig, att dessa Skogar kunde utan erläggande af en sådan afgift utaf Verkets Interessenter ostördt begagnas och att således äfven denna är för den Allmänna en ren behållning.
Och då fartyg, som aflastar gods i annat fartyg för export, icke efter vanlig bestämningsgrund kan sägas hafva verkställt någon handelsoperation på platsen i fråga, -hafva lastpenningar för dylikt fartyg icke ansetts böra utgå. 3:o Fartyg, som af tvingande orsaker eller till inhemtande af ordres för vidare resa anlöper Svensk hamn, och der icke verkställer lossning och icke heller företager annan lastning än af förnödenheter för besättning och fartyg. Detta följer i hufvudsaken redan af hvad i § 10 af nu gällande Taxeunderrättelser finnes stadgadt; och är endast den derstädes förekommande bestämningen »förfriskningar» utbytt mot bestämningen »förnödenheter», med det förtydligande tillägget, att dessa skola vara afsedda för besättning, medförda resande eller fartyg. 4:o Fartyg, som i följd af liden sjöskada, hvarom sjöförklaring afgifves, anlöper Svensk hamn och der lossar sin last samt, efter verkställd reparation, densamma åter intager och utför. Detta stadgande utgör endast ett förtydligande af hvad i § 10 af nu gällande Taxeunderrättelser angående nödiga reparationer måste anses redan vara medgifvet. 5:o Fartyg, som af nyss omförmälda anledning lossar sin last och densamma till större eller mindre del försäljer, då sådan försäljning inskränkes till hvad för bestridande af reparationskostnaden bevisligen erfordrats. Enär fartyg eger att fritt från ifrågavarande afgift i Svensk hamn inlöpa för att anställa nödiga reparationer, samt dervid ofta kan inträffa, att till betäckande af kostnaderna för dessa en större eller mindre del af fartygets last måste afyttras, har följdriktigheten synts fordra, att ett dylikt afvttrande må, för sådant ändamål, ske, utan att lastpenningar för fartyget erläggas. 6:o Fartyg, som, under resa emellan utrikes orter, i Svensk hamn lossar varor till högst fjerdedelen af fartygets lastdrägtighet, för beräknande hvaraf fartygets skeppshandlingar skola tjena till grund. Ett stadgande af detta innehåll är redan för närvarande till efterrättelse meddeladt samt finnes upptaget i § 10 mom. 1 af nu gällande Taxeunderrättelser.
"Hustru njute ej morgongåfva, der hon "Barn med Mannen häfver; dör Hustrun "förr än Mannen, då vare ock morgon"gåfvan död. Morgongåfva skall af Mannens enskifta lott i boet tagas.” Om redactionen blifver sådan, kommer Morgongåfva alltid att försvinna, då Makarne efterlemna Barn; och om de icke hafva Barn efter sig, och Hustrun dör först, blir naturligtvis ej eller fråga om Morgongåfva; dör hon åter efter mannen, tages Morgongåfvan ut af Mannens enskildta lott. I afseende på den hos BondeStåndet yrkade lösningsrätten, torde det äfven tilla - Den aa Ju ni i f. ra. 69 las mig alt underställa Utskottet det förslag, att 6 §. 12 Cap. ÄrfdaBalken lemnäs oförändrad, men att 7 §. må erhålla följande tillägg: "Broder äge lösa Syster ut, ändock de "hafva lika lotter.” Genom dessa redactioner tror jag ändamålet skall vinnas, och något annat tillägg till Utskottets nu afgifne Betänkande kommer icke att erfordras, Herr Tham har äfven ansett methoden af partiella lagförändringar förkastlig. Men då Herr Tham redan i början af Riksdagen tillräckligen antydt sin åsigt af hela det nya lagförslaget, kan jag ej betrakta hans inkast mot partiella lagförändringar annorlunda, än såsom ett medel att hindra alla förändringar af vår nu gällande Lag. För min del tror jag, att man aldrig bör störta sig i nya förhållanden, utan småningom jemka dem till den bättre anda mensklighetens ställning och tidens upplysning fordra; och härtill äro partiella förändringar det enda sättet, dervid arfslagarne, såsom af största vigt så väl i moraliskt som ekonomiskt afseende, böra intaga främsta rummet. Jag får sluteligen förklara, att jag önskar bifall till den sak Utskottet föreslagit, på de motiver, som Betänkandet innehåller, och hvilka jag till alla delar gillar; men att jag för närvarande anhåller om återremiss, 7 0 Den 22 Jan i i f, m. för att få de tillägg jag föreslagit antagne.
Men Konrad, att du inte kommer in, det är bra oartigt mot Kurt, du försvinner utan att låtsa om någonting, och så sitter du här och läser och röker. — Jag tycker, att han och jag äro tillräckligt med hvarandra veckan igenom, — idag är det söndag — han sträckte på sig — det är skönt att komma litet undan affärerna — för mycket är för mycket. Kurt tycker för resten precis detsamma, han har mycket trefligare med dig. — Det är inte något sätt. — Nå kommer du? — Så småningom, men inte skall du låta Kurt sitta ensam så länge Eleonore. Det är bra oartigt. — Barnen äro inne hos honom. När hon kom in i kabinettet satt Kurt ganska riktigt med lilla Carl Henrik på knäet, under det Wilhelmina stod bredvid honom ifrigt pratande. Vänskapen mellan Kurt och Eleonore — det hade aldrig varit något annat än vänskap, påstod Eleonore, som inom sig dock trodde sig veta, hvarför Kurt aldrig ville gifta sig — hade fortsatt äfven sedan hon blifvit fru Säfve. Det ansågs både af henne själf och andra som ett bevis på hennes stora klokhet, att hon fått det så. Hon hade också den stora tillfredsställelsen att veta sig vara den sammanbindande länken mellan de båda kompanjonerna, hvilkas förhållande var godt utan att vara intimt eller förtroligt. Kurt kunde aldrig riktigt smälta, att en så opraktisk affärsman som Säfve i andra afseenden var honom öfverlägsen, och Säfve, som å sin sida beundrade Kurts affärsgeni och duglighet och satte stort värde på honom som karaktär, tyckte, att han i privatlifvet var utan alla intressen. Eleonore höll däremot mycket af honom, och han beundrade henne ofantligt. Allt sedan sitt giftermål eller, närmare bestämdt, allt sedan Kurt skulle inrätta sitt ungkarlshem, hade hon ställt och styrt för honom. Det hade börjat med att Kurt bedt henne se efter, om något felades i hushållsväg, och slutade med att han ej köpte något utan att rådfråga henne. Hon hade nämligen förmåga att öfvertyga andra, liksom hon själf var öfvertygad därom, att allt först då var fullkomligt som det borde vara, när hon lagt sin hand vid det.
Mig förekommer det motbjudande och stridande mot ordningen för ali förnuftsenlig lagstiftning, att en stadga för så magtpåliggande rättsförhållanden ord sar dem uteslutande från den synpunkten, att ett vid dem förelupet missbruk måste undanrödjas, men icke efter de obestridliga rättsgrunderna för ömsesidiga förbindelser och anspråk. I hufvudsaken synes mig häruti knuten vara mindre löst än sönderhuggen med ett maktord och i methoden den rälta ordningen blott vara vänd upp och ned. Det förekommer mig derjemte fullkomligen klart, att tillämpningen af desse föreslagna nya stadganden skall leda till inveckling och sammantrassling af liqviderne, vålla förlust eller obillig vinst än för ena parten än för den andra — ofta till tredje mans förfång och vådligt inverka på den mindre bemedlade skalte-allmogens oeconomiska ställning. Under denna öfvertygelse måste jag anse för pligt att omständligare framlägga mina betänkligheter och genom reservation mot Utskottets någon gång af nog knapp pluralitet stadgade beslut, dock utan anspråk och förmätenhet, vördsamt vädja till Rikets närvarande Ständer från de senast församlade, hvilka genom tre Stånds beslut, på tillstyrkan af Stals-, Stals-Uukottets Utlåtande N.o 273. Befillningsoch Oecoromie-Ulskotten (Bet. N:o 128), gillade nästan enahanda förslag, sedan det under samma Riksdags lopp af samma Utskott (Bet.