Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man fruktar således icke att den ungdom, som idkar slöjder och skön konst, skall röna någon farlig inverkan af lärare utaf främmande trosbekännelse, hvaremot förhållandet skulle vara motsatt i afseende på den ungdom, som studerade vid universiteterna. Ett sådant resonnement tinner jag högst inkonseqvent. Men hur är förhållandet i detta afseende inom Svenska arméen ? Jo! ehuru derstädes äro anställde officerare utaf främmande religion, hvilka morgon och afton äro tillstädes vid korum samt om Söndagarne deltaga i kyrkparaderua, och ehuru vi veta, huru stort inflytande befälet i Svenska arméen utöfvar på manskapet, har jag dock icke förnummit eller hört omtalas, att någon soldat blifvit refomert eller katholik. Då för arméen författnme anbefalla Böneoch Andaktsstunders hållande, der ingen Officer, vare sig af egen eller främmande Religion, får vara fränvar:de, hvilket mig veterligen icke tiar något motsvarande ens för eleverne vid universiteten, sä anser jag man bör vara så konsquent alt man medgifver tolerans åt Lärare af främmande Trosbekännelse vid Universitetet och Skolor af hvad riktning som helst. Detta så mycket mer som vetenskaperne inom landet deraf skulle draga den största profit. På grund af hvad jag haft äran anföra, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. må bifalla att Utsk:s förslag må blifva hvilande till nästa Riksdag. Frih. af Uggas: Åtskilliga talare, som förklarat sig hafva helt och hållet gillat det af Uisk. föreslagna tillägg till 28 § Reg.F., hafva likväl förenat sig om en annan gemensam tanka, på den grund, att ett dylikt förslag, som det förevande, blifvit Den 12 Juli e. m. 253 vid sislförflutne Riksdag förkastadt, men jag täger mig friheten fästa Urmas uppmärksamhet deruppå, att förhållandet i denna fråga icke numera är enahanda med det vid förra Riksdagen. Det hufvudsakligaste skälet, som då anfördes emot bifall till förslaget, var det, att den gamla Akademiska Jurisdictionen ännu fortfarande fanns, men sedan, genom K.
Hvad nu angår, att för det man lått in ett finger, man skulle få in mera, så tror jag, att, om den värde Ledamoten gör sig den mödan, att genomläsa min reservation, skall han finna, att ,den bereder många besparingar. Herr von Hartmansdorff: Jag behöfver ej läsa mera, för att finna, huru olämpligt det är , att uti ett Riks Stånd afgöra, när edgång skall af vederbörande for« dras , huru många dagar som skola bestämmas, med "flera omständigheter, som icke borde komma under öfverläggning på detta rum. Herr Grefven och Land t-Marskalken gjorde proposition till bifall af Dea s> 5 No veinbtr e. jn - 539 5:te puncten i Friller re Hjertås serskilda mening. Ropades starka Ja och Nej. Friherre Cederström, Jacob: Jag anhåller få framställa det rättesnöre, sorn I jag tror möjligen kunde förena båda tankarne om tiden, ifrån hvilken ett förbud skulle anses vara gällande. Jag anser nemligen, att om ett förbud är utfärdad t, sedan fartyget är afsändt, kan det gifva något anspråk på ersättning. I den delen tror jag, att Herr Hjerta har ratt, meri att gifva detta den utsträckning han yrkat, är, som Grefve von Platen anmärkt, alldeles olämpeligt, och Commerce Collegii kungörelser äga ingen vigt i detta afseende, ty hvarje köpman är lika väl underrättad, som Commeroe Collegium. Jag tror således, att den mo difxcation kunde göras af Friherre Hjertås förslag, att med förbudne varor förstås sådane, mot hvilkas införande på utrikes ort förbud blifvit utfärdadt, innan fartyget afsändes. Herr von Hartmansdorff: För att bevisa origligheten alt ersätta förlusten af varor, som blifvit förbudne efter fartygens afgång från lastnings*orten, vill jag anföra ett exempel.
Konungen och Dest F..mille, fanu st.rstildt un - !2v6 Den 22 November. slag för Allmänna Magasins«Direclionen till Garnizons - Spanncmalens anskaffande ä sine behörige ställen tillökning uti Under-Osfic?rares och Manskapets aflöning wid de wärfwadc Rcgemcnicrne, jämte löner för ätskillige, enligt Regerings - Formen, tillkomne Nya Embeten och Tjenster. Till FörswarS-anstalterne har i jämförelse med hivad de förra äcen utom innewarande, härtill warit anslagit uii nästa ärs projecterade Stat, endast klifwit uptagit 600,ooo Rdr i stallet för den af Kongl. Maj.-t härtill äskade En Million Rdr om äret. Grunden till detta mindre anslag, har StatSUtskottet urredt och upqifwii uti det särskildta urlätande, som Stats - Utskottet afgifwit öfwer Kongl. Majtts ifrän de Respective R,ks-Ständen till Starskllskottetg utlåtande remitterade Nädiga proposition körande detta ämne. Angående underhållet för f. d. Konungen och Desi Famille har Stats - Utskottet äfwen afgifwit desi särskildte utlåtande. Likaså angående underhaltet för den återstående delen af Finska Armeen, men Summorne äro emedlertid ä Stat upförde. I anseende till hwad Skats.Utskottet uti Desi särskildta Betänkande, angående Allmänna Magasins, Direc - Den 22 November. 1207 Direktion anfört, hafwa nödiga medel mast ä Stat anstas, kill Spannemäls anskaffande för GarnizonsRegementerne.
samt vid Andra LifGardet åt UnderBefälet . 4,000. — och till Mathållningskostnaden 1,500. v, under tillika yttrad förmodan, att, genom minskning i Compagniernes antal vid sistnämnde tvänne Regementen, tillgång kunde vinnas till ytterligare förbättring i UnderBefälets löner; så, och efter det Kongl. Maj:t åt serskilde, dertill utsedde, Committerade uppdragit att föreslå ( 34 ) fördelningen af berörde Anslag, och till deras underdåniga yttrande tillika remitterat trenne af UnderOITicersCorpserne vid ifrågavarande Regementen gjorda underdåniga ansökningar om lönförliöjning, har Kongl. Maj;t, genom Nådigt Bref den 23 September samma år, godkänt ett af bemälde Committerade afgifvet underdånigt Förslag, ej mindre om tillökning i LifGardeps till samt en förändrad organisation af GardesRegementen till Fot, i följd hvaraf hvarje Regemente skulle fördelas på 8 i stället för io Compagnier, än ock till förändrade AflöningsStäter för så väl Befäl som UnderBefäl vid alla 3 GardesRegementen, att vidtaga från och med 1831 års början. Kostnaden för desse Regementens aflöning och underhåll har härigenom ökals, utöfver hvad Rikets Ständer på Stat anslagit, vid LijGcirdet till Häst med 6,831: i3. 6. „ Svea LifGardet 3,806: 27.— „ Andra LifGardet 3,866: 27. — eller tillsammans med 18,364: 19. 6. hvilka blifvit anvisade att utgå af Tredje HujvudTitelns Besparingar.
Hvarförutan Utskottet får, med anledning af hvad Riksdagsmannen Wessing an> dragit, rörande ett närmare skärskådande af den uti I803 års Kongl. Förordning utstakade skillnad i forslandet imellan Afrad och Krono tionde , nämna , att Utskottet anser denna skillnad vara uti högstberörde Förordning tillräckligen bestämd , och ej behöfva under någon ytterligare granskning komma. Till svar å vice Talemannen Hyckerts erinringar emot Utskottets Utlåtande, rörande de så kallade små Rentepersedlarna, får Utskottet anföra, Den 5 Juli. 667 anföra, att Utskottet förmodat, att dess i denna omständighet afgifna Betänkande skulle alldeles hafva instämt med hvad vice Talemannen önskat, enär Utskottet föreslagit det mest lämpliga sätt, sorn möjligen kunde påfinnas, att afhjelpa det lidande han öfverklaga*, och förekomma dess inträffande i framtiden. Vidare ifrar vice Talemannen högeligen öfver den rättighet Boställs Innehafvare äga, att, till Boställsheminans skötsel, begagna sina Bentedagsverken , som ligga inom ett visst afstånd derintill. Denna rättighet har Indelnings Verkets Höga Stiftare, Högstsalig Konung Carl XI., dem tillagdt, förmodeligen for att derigenom sätta dem i tillstånd, att bättre odla sina ägor, hvilka på många ställen, särdeles vid de åt Cavallerie-Officerare anslagna Boställen, äro så vidsträckta, att de icke kunna skötas af eget Tjenstefolk.
få att efterljanö npa och förbättrare upplagor funna erhållas, jemte Det nöDig omforg egnaS åt beffrifningar röranDe fufifeglingen; och ^ar mtD kontorets organifation förejfrifter äfroen blifmit meDDc? laDe om fjöforts och bejfrtfningarS mera utfträefta tillhanbahållanbe för allmänheten. ®å Shefifapet för Detta <3Berf få mai forn 2otS »tntär relfptecfeu» orbén för unöcr^officcrare, äfmenjom jar(Ti(Da utmärte(fe*tecfen för manffap, hafma Dcfja npa belöntngöfätt jemmäl tillgoDofommtt flottans unDer^befäl och manffap. SSeträffanDe feDan flottans materiel, och DeriblanD förjf fartpgen, få swnims l>ar npbpggnaDen och unDerhållet af Defamma beförjts i Den mån an? flagen meDgifmit; hmarmtD blanD färDigbpgDa fartpg förefomma för? Sartor »etten 2agerbjelfe och bogferingS?ångfartpget falber af 60 häffars fraft, meD propeller, fregatten 3?orrföpingS äfmenfom en lajtgaleaS'S npbpggnaD är fortfatt, hvarjemte åtta fanonjluparS föränDring till bombfanonflupar har blifmit i Det närmafte fullborDaD, äfmenfom an? befalD änDring af fejo bombfanonjTupar merfffälD och af fpva anDra nära flutaD, m. m. SföDmänDiga reparationer å befintliga fartpg hafma
Det ligger i sakens natur, att den religiösa känsla jag fått, den svalnar och försvinner då den ej underhålles och lifvas. Juden blir visserligen fortfarande Jude, men i verkligheten dertill alheist, och delta kan verka högst menligt på religiositeten hos hans christna omgifning, hans tjenare och underlydande. De fleste talare hafva visserligen medgifvit, att Judar icke borde tillåtas utflytta på landet, likväl hafva några varit af annan tanka, såvidt Juden vore förmögen nog att kunna köpa fastighet. Men, Mine Hrr! man kan ju nu för tiden köpa en fastighet för några hundrade r:dr; icke kan Juden på en sådan, den minsta hemmansdel, bättre upföda och upfostra sina barn, än om han icke vore fastighetsegare. Jag vill helt och håf.et förbigå anmärknm, att christendomen vore en sekt af Judendomen, den må stå för talarens räkning likasom hvad här yttrats om vår föråldrade statskyrka, ty lyckligtvis delas sådana tankar icke af majoriteten, hvarken här eller inom landet. Jag vågar tillstyrka bifall till Utsk:s hemställan, med den förändring i redaktionen, som Hr Rosensvärd föreslagit. Hr Liljenstolpe: Efter det vidlyftiga skriftliga anförande jag i början af diskussionen haft äran låta upläsa, anser jag mig ega föga att tillägga. Jag begärde också ordet endast för att underrätta, det inom Vällofl. BorgareSt. förevar, betänk, helt nyss blifvit återremitteradl; men sedan flere talare derefter hafva haft tillfälle yttra sig, och några ibland dem direkte vändt sig emot mig, behagade R. o. Ad. benäget ursäkta, att jag, medan jag har ordet, äfvenledes uptager och söker bemöta en del af de inkast, som af mina motståndare blifvit gjorda. Först må det tillåtas mig att, följande den förste talarens, på motsatta sidan, exempel, få fästa upmärksamhelen å marchen af denna frågas behandling inom de öfriga Stånden. Vällofl. BorgareSt. har, som redan är sagdt, återremitterat frågan utan något egentligt motstånd mot antagandet af motionerna. Detta vid innevar. riksdag.
Uti denna §. anmäler Directionen, atflKgl. Majit, i anledning af Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag derom gjorde anhållan, genom Nådigt bref af den 6 Augusti 1818, bifallit 5o procents förhöjning af de dittills bestämde afgifter för Adeliga döttrars inskrifning i Stiftet, sålunda, att samma afgifter hädanefter skulle utgå, famillegåfvan med 5o R;dr samt inskrifningspenningarne för Fröknar under 6 år med 5o R;dr; ifrån 6 till och med 12 år, med 83 Den 20 Augusti e, m. R:dr 16 sk ; samt för Fröknar öfver 12 Sr med 100 R:dr, allt Banco. I sammanhang med detta ämne, har RiddsrhusUtskottet till pröfning förehaft en af Hr Gripenstedt, Jacob , inom Ridderskapet och Adeln väckt, och till Utskottets yttrande remit - terad motion, om någon minskning af insättningsbeloppen för StiftsFröknar, samt att utlösen ef stjerna och band måtte undvikas.
Då dessa föreskrifter kunna föranleda dertill, att mera ansedda handelshus, fastighetsegare och fabriksidkare ej begagna handels-och närings-diskonten, emedan de, heldre än att anlita en person om borgen å en fullkomligt god förbindelse, förskaffa sig lån derå på annat håll, om äfven detta skulle draga högre ränta; så och enär .diskonten i de flesta fall torde mindre äfventyra på 2:ne sådana namn, här ofvan omförmälas, än på 3:ne af de namn, hvilka nu förekomma, då större lån äro i fråga; håller Utskottet före, att de anmärkta föreskrifterna böra borttagas. Den förhöjning uti högsta tillåtna skuldsättningsbelopp, Utskottet tillstyrkt, i afseende på diskontering, torde äfven få tillämpas i fråga om utlåning, såsom, efter Utskottets öfvertygelse, medförande fördel för handelsoch näringsdiskonten. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet nu anfört, tillstyrker Utskottet, att föreskrifterna i 222 § af Banko-reglementet måtte erhålla denna lydelse: 72:o Mom. 1. Mindre lån, än å Ett tusen riksdaler banko få ej utgifvas. Lånen meddelas på sex eller mindre antal månader, och utan omsättning. För erhållande af lån erfordras, jemte lån sökandens förbindelse, hypothek, som bör motsvara hela den reverserade lånesumman och utgöras af enskildes, samtidigt med lånet, eller några dagar före eller efter detsamma, förfallande, löpande förskrifningar och accepterade invisningar. 1 afseende på högsta tillåtna skuldsättnings belopp, gäller till efterrättelse hvad derom i 67 punkten, mom. litt. f, här ofvan är stadgadt. I öfrigt tillhör direktionen att, med afseende å hvarje sökt lånebelopp, pröfva antagligheten af de derför erbjudna lånehandlingar, samt med uppmärksamhet och noggrannhet tillse, att verkets säkerhet genom desamma betryggas; och må direktionen icke underlåta att, för vinnande af detta ändamål, förskaffa sig alla de upplysningar, Bih. till B. St.
I en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion (N:o 57) har Riksdagsfullmägtigen Per Engman från Wester-Norrlands län föreslagit en sadan förändring af 21 Kap. 4 § Rättegångs-Balken, att, när part, som förlorat i Under-rätt, sedermera vinner hos Hof-rätten, honom skulle tilläggas ersättning för kostnaderna äfven hos Under-rätten, i stället för att nu, enligt nämnda lagrum, kostnaderna vid dylikt förhållande qvittas. Motionären utgår från den grundsats, att den, som slutligen vinner, också från början haft rätt, och att den andré, som följaktligen haft orätt, bör vidkännas alla kostnader i målet. Men icke sällan inträffa fall, der den tappande kan hafva egt giltig anledning att icke utan rättegång gifva sin sak förlorad, och der utgången icke kunnat af den tappande förutses. I dylika fall finnes skäl för den af 1734 års lagstiftare följda åsigt, att kostnaderna för rättegången ej drabba uteslutande den ena parten. Rättegången har varit för båda parterna lika nödvändig, emedan de den förutan icke kunnat utreda ett inveckladt rättsförhållande, som dem emellan egt rum; och billigheten fordrar derföre, att en hvar får vidkännas den kostnad han pä sakens utredande användt. Vid dessa omständigheter har lagstiftaren uppenbarligen fästat sig, då -lian i 21 Kap. 3 § Rättegångs-Balken talat om sådana »mörka och tvifvelaktiga saker, att man till rättegång skälig orsak haft», och, såsom ett undantag från den allmänna regeln i samma § att »den som saken tappar skall gälda sin vederdeloman det allt-åter, som han trängd varit derå kosta», stadgat, att i dylika saker en hvar skall vidkännas sin kostnad.
Och har Chefen för detta Regemente med anförande, i448 Stats-Utskottets Betänkanderi. huruledes beklädnaden hittills blifvit besörjd, anhållit det Kongl. Maj:t i Nåder täcktes vidtaga den åtgärd, hvarigenom Regementet måtte erhålla ett lämpligt ökadt bidrag af Stats-Verket årligen, intill dess BeklädnadsDirectionen kan blifva i tillfälle, att tillvägabringa den så nyttiga sak, att Regementet, enligt Kongl. Beklädnads förordningen, erhåller Q:ne brukbare monderingar samt Soldaten slippa att till sin betydliga förlust underhålla sig sjelf med de mindre monderingspersedlarne. Då, efter hvad Kongl. Kiigs-Collegium anfört och handlingarne för öfrigt upplyser, det med år 1819 vidtagne nya beklådnadssåttet vid indeldte Infanteri-Regementerne, fullkomligt uppfyller ändamålet, med mindre tyngd för Rotehållarne ån efter förut gällande grunder, så att, utom Helsinge Regemente, alla öfrige vid medlet af detta år blifva försedde med 2:ne sådane monderingar, som böra vara att tillgå; anser Stats-Utskottet detta sått för Beklädnadens utgörande böra bibehållas. Och ehuru beloppet af de bidrag, som af Staten samt Rotehållarne härtill utgå, vid de icke obetydlige behållningar hos Beklådnads-Directionerne, som vid detta års början funnos, skulle synas kunna til någon del nedsättas; likväl och då, såsom Kongl. Krigs-Collegium Stats-Utskottet^s Betänkatiden. i44o uppgifvit, åtskillige utgifter under innevarande år förefalla, jemte anskaffning af reserven utaf mindre monderingspersedlar, enligt hvad Kongl. Majt i Nåder befallt, hvartill berörde behållningar behöfva påräknas, samt härvid föröfrigt förekommer, att någre års längre erfarenhet torde fordras > till utrönande deraf i hvad mån bidragen härtill kunna i jemförligt förhållande så på Statens som Rotehållarnes sida nedsättas; finner StatsUtskottet sig nu icke böra föreslå någon förminskning i afgifterne , utan att dermed må uppskjutas till nästa Riksdag.
När denna utgift ej stiger till högre belopp än omkring 50,000 rdr öfver hela riket, vore således enligt min tanke det bästa sättet att slita den trassliga harfvan att göra all undervisning fri. Detta skall visserligen synas som en pedagogisk utopi, och man skall anföra andra länders exempel, der en vida högre afgift erlägges; men friheten är urgammal i Norden, och ingenstädes har det i aila tider, om vi undantaga de revolutionära, varit så godt tillfälle för hyddans torftige son att skaffa sig en uppfostran, hvarigenom han kunnat svinga sig till statens högsta värdigheter, som i vårt land. Det vore således, enligt min tanke, bäst att taga steget ut och låta all undervisning blifva fri. Men om detta ej låter sig göra, och dessutom byggnadskassör skola bildas, så anser jag att dessa böra stå under rektors och ej under stiftets vård. Och om en byggnadskassa sålunda skall bildas, föreslår jag att genom noggranna reglementariska föreskrifter bestämmes, grundade på taxeringsvärdet eller efter någon annan norm, hvilka som böra erlägga denna byggnadsafgift eller endast terminsafgift eller vara dispenserade från båda. Detta kan visserligen stundom blifva en tillämpning af den gamla satsen »summum jus summa injuria,» men gifver dock anledning till färre missbruk än ett »pröfve domaren.» Frih. af Ugglas, Gusta f: Det under öfverläggning varande förslaget är otvifvelaktig! ett af de mera framstående, som Utsk:t i afseende å åttonde hufvudtiteln framlagt, och det är således ej underligt, att det väckt motstånd. Den förste talaren har betraktat saken ur mera allmän synpunkt, och i synnerhet fäst sig vid vigten deraf, att all undervisning må vara fri. Dervid må man dock ihågkomma, att förhållandet icke är sådant nu. Redan nu finnes det en terminsafgift, och det är nu endast fråga om, huruvida den skall ökas eller ej. Vi kunna således undvika allt vidare tal derom.
— Dito, med penningar löst 627: 10,2. Löner och arfvoden . 60: — 10,541: 50. Nybyggnader och reparationer —* 3,538: 2. Räntor å donerade kapitaler — 1,250: Kronoutskylder — 123 Restituerade medel — 82: Hästarnes utfodring -— 600: Diverse utgifter ., ••• — 3,692: 29. Kontant behållning — 8,223: 10* Fastigheters värden — 127,747: — Behållning af spaumål och proviant 1: 3. Utlånta medel — 64,313: 42. Sgr 3: 9,1. 211,872: 60- -'..'8 72 :T£e,8Ö£ .1,11 Summa 2,469: 11,1. 298,957: 43. § I - Hospitals-direktionens till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse, rörande styrelsen och förvaltningen af denna välgörenhetsinrättning under revisionsåret, inoe' håller, bland annat, att under året blifvit herbergerade, underhållne och vårdade: på egentliga hospitalet 208. » dårhuset 170. och med enkhuskost 55. ,u 1 .1. 0 ■ . ... .. 1 •< uti. .. Å liospiA dårMed en* Enligt samma berättelse utgjorde vid årets börtalet‘ huset. huskos jan underhållstagarnes antal 183. 113. 47. under året intague 25. 57. 8. » » aflidne — 8. 19. 8* » » utskrifne 17. 55, TV Personalen uppgick vid årets slut till 325. 203 — Medeltalet af underhållstagare har utgjort 355, för hvilka underhållskostnaden beräknats till 56 öre för dag och 202 R;dr 50 öre för år. § 2. Vid granskning af säkerhetshandlingarne befunnos dessa i god ordning.
Fi nans-departementet till Herr Talmannen ankommen skrifvelse, innefattande meddelande of Kongl. Maj:ts nådiga afsigt att till Rikets Ständer aflåta Proposition om förhöjning i den å Rikstatens förtsta Hufvudtitel anvisade summa lör Hans Majit Konungens hofhållning, beslöt Ståndet att med föredragning af Stats-fJtskottets nu å Ståndets boid hvilande Utlåtande, JVI 38, angående regleringen af utgifterna under nämnda llufvudtitel skulle tillsvidare anstå. S 1). I nu'edning af Banko-Utskottets Memorial, M 15, om utseende af Revisorer och Suppleanter för granskning af diskontverkens räkenskaper och förvaltning, samt i öfverensstämmelse med of Borgare-Ståndet den 12 Maj 1835 fastställd ordning, beslöt Borgare-Ständet i afseende å granskning af Bankodiskontverksts förvalt ning och räkenskaper: i:o att till den revision, som omfattar förvaltning och räkenskaper för år 1 863 och begynnes i Mais 1864. skola väljas en Revisor och en Suppleant, dels of Stockholm och dels af den ibland städerna Norrköping och Gefle, som bestämmes genom lottning i hittills iakttagen ordning; och 2:o att i fråga om den revision, hvilken omfattar förvaltning och räkenskaper för år 1861 och tager sin böljan i Mars 1865, bör genom lottning, som i hittills iakttagen ordning verkställes emellan staderna Upsala Calmar och Westerås, afgöras hvilka två blond dessa städer skola till sistnämnda revision välja hvardera en Revisor och en Suppleant; om hvilka beslut underrättelse skulle genom utdrag af prookollet meddelas. Prot.-Utdrag den 28 Januari 1863 195 S. D.
Mörner i yrkande på återremiss, på det frågan måtte blifva tagen i nytt öfvervägande af Utsk:t. Hr Lagergren, Anders: Jag vill instämma i yrkandet om återremiss, dock icke i den syftning, att Utsk:t skulle uppsätta ett skrifvelseförslag, som afsåge att läroverken skulle bereda annan undervisning åt de elever, som erhålla fritimmar till följd deraf att de icke läsa grekiska. Jag förenar mig med Gr. Mörner deruti, att då till många examina för inträde i statens tjenst fordras latin, men icke grekiska, bör det vara fritt för eleven att läsa eller icke läsa detsamma, men deremot bör icke skolan vara skyldig att meddela särskild undervisning åt de få elever, som icke läsa grekiska. Det kunde då komma att gå till som vid många af våra gymnasier i fordna dagar, då man fick dispens från grekiskan, men måste enskildt lära detsamma af lärarne. Jag tror det skulle medföra ganska betydliga svårigheter att iordningställa en sådan undervisning, och derföre anhåller jag alt någon sådan icke i skrifvelseförslaget måtte ifrågasättas. Hr von Koch, Nils Samuel: Jemte det jag instämmer med Hr von Ehrenheim i afseende å sjelfva saken, och i afseende å Gr. Sparres anmärkning mäste medgifva, att man i allmänhet icke så här på stående fot bör formulrra beslut, så förekommer här det särskildta förhållandet alt Gr. Wachtmeister motion, å hvilken llr von Ehrenheim yrkat bifall, blott innefattar ett äldre stadgande eller en enda § af 1856 års stadga, som åter skulle införas. Detta är dessutom ett önskningsmål, och på det Utsk:t må veta hvad R. o. Ad. önskar, anhåller jag om bifall till Gr. Wachtmeisters motion, som återfinnes på pag. 8 i Betänk:t. Frih. Armfelt, Magnus: Jemte det jag till alla delar instämmer i sak med de talare, som före mig yttrat sig, får jag i afseende å den formella delen af frågan nämna, att då Ekon.- 142 Den 10 Juni e. m.