Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han då icke rätt att vänta, detRikssns Ständerj i stället att föreslå nya gränsor för Dess magt eller inskränka Dess verkningsförmåga, skola veta urskilja hvad sorn varit foijderne af omständigheternas inflytande elier af Regeringens åtgärder, * och med tålamod i afseende på möjliga olägenheter, med tacksamhet för Regeringens bemödanden och afsigter, gå Konungens önskningar tili mötes, och med förtroende och tillförsigt lätta bördan af dess ännu å« terstående bekymmer”. Jag tror ej att någon finnes bland Svea Folk, som icke älskar Konungen för sin person, vördar honom såsom Statens Chef, respecterar hans magt såsom grundval för egen trygghet, som icke erkänner hvad Konungen gjort för Folket, och som icke önskar att kunna lätta dess ännu återstående bekymmer. Men ett tadlande af administrativa åtgärder är derföre ännu icke ett tadlande af Konungens Styrelse. Hafva iofee Riksens Ständer förbehållit sig rättigheten att granska de rådslag, som 19* Den g Juli. f. ni. gifvas, och att framlägga önskningar inför Thronen , om hända skulle, att några Konungens rådgifvare skulle komma att sakna Folkets förtroende? Jag lemnar detta ämne, öfvertygad att ingen af Utskottets Ledamöter, i detta afseende behöfver urskulda sig hvarken inför menniskor eller inför Gud. Friherre Wirsén vill veta, med hvilka än mörkare färgor jag hade kunnat skugga min tafla. Välan!
En annan för skogarnas bestånd särdeles vådlig villfarelse har varit, att under alla omständigheter den enskilda omtankan och det enskilda intresset skulle vara skogens bästa skydd, och på grund af denna åsigt — hvilken tyvärr ännu hyllas af många — har man länge följt det system, att kronoparker och allmänningar lämpligast borde få inlösas och fördelas på angränsande hemman. Förderfligheten af detta system har likväl blifvit af en sorglig erfarenhet så fullständigt ådagalagd, att man numera, såsom mig synes, borde hafva kommit till insigt om oriktigheten af den grundsats, hvarifrån det utgick, eller det enskilda intressets otillräcklighet i detta hänseende. Såsom exempel på följderna af ett dylikt förfarande, och huru i åtskilliga trakter, der kronoskogar sålunda blifvit öfverlemnade åt enskilda jordegare, man sedermera, efter skogens hastiga förstöring, måst vidtaga kostsamma åtgärder för att återköpa marken, ber jag att få erinra om förhållandet med en kronopark i Westergötland, som heter Trenningen. Enligt R. St:rs begäran blef denna 180 Den 4 November f. m, park för några tiotal af år sedan delad och afyttrad; skogen odelades innan kort fullkomligt; och R. St:r hafva nyligen funnit sig föranlåtna att ingå till K. M. med en underd. anhållan, att K. M., med uppoffring af statsmedel, måtte söka återvinna den kala marken till kronan, för att ånyo derstädes uppdraga skog. Ungefär sammalunda har också förhållandet varit med en annan kronopark på Oland, vid namn Rella Tall, hvilken under samma period blef fördelad i lotter och såld till skatte. Afven här blef skogen, såsom vanligt, genast nedhuggen, och som sedermera icke ens de åsätta kronoräntorna kunnat af en stor del lotter utgöras, hafva åtskilliga af dem fallit till skattevrak, och med anledning häraf hafva R. St:r, dels förut, dels just vid denna riksdag funnit sig i den sorgliga nödvändigheten, att till en obetydlighet nedsätta räntan för den bortsålda, numera kalhuggna, marken. Man ser häraf hvart det leder, att i skogslagstiftningen tillämpa falska grundsatser.
Majit täcktes taga under nådigt öfvervägande, om och hvilka förändringar i afseende på beläggnings-stämplarnes storlek och utseende må finnas af behofvel påkallade, samt, derest förändring af stämplarne i eli eller annat hänseende anses böra ega rum, låta tillverka sådane stämplar af den storlek, det utseende och den beskaffenhet i öfrigt, som E. K. Majit kan finna för godt i nåder bestämma, äfvensom meddela de närmare föreskrifter, som i fråga om dylika stämplars anbringande å handlingar samt sättet för deras makulerande, m. iri., må finnas af behofvet påkallade. 8 3. Eti denna §, som motsvarar 5 § af nu gällande stämpelpappers-förfallning, finnas intagna de stadganden, hvilka angå stämpel å fullmngter, konsilia tor ia ler, förordnanden och afsked, sorn af E. K. Majit utfärdas, äfvensom på utnämningsbref till Riddarevärdighet af de Kongl. Orden m. in., bland hvilka sistnämnda Rikets Ständer ansett sig böra förhöja stämpelafgiflen för utnämningsbref till Riddare af Konung Carl XIIlis Or den från 40 till 50 Ridr, eller enahanda belopp, som för Kommendörer af Svärds-, Nordsljerneoch Wasa-Orden. Beträffande i öfrigt grunden för och beskaffenheten af de ändringar, hvilka funnits erforderliga uti nu gällande stadganden rörande nyssberörda fulimagter m. m., lå Rikets Ständer i underdånighet erinra, hurusom den, under benämning kansligebubr, från äldre tider bestämda lösen för de från E. K. Majlis Kansli utgående expeditioner, äfvensom de s. k sigillpenningarne ända lill och med år 1834 fördelades emellan de derstädes anställde tjenstemän och betjente samt utgjorde en icke obetydlig del af deras allöningslörmåner. Sedan likväl Kongl.
RiksStånden blifvit remitterad, föreslår, alt lill det återstående af delta arbete må anslås en summa af 845,000 R:dr B:co, och fäster dessutom serskildt Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet på angelägenheten af, att frågan om de 100,000 R:dr, sorn förskottsvis erfordras, varder, oberoende af hufvudsumman, till skyndsam pröfning företagen och afgjord. Dessa begärte 100,000 R:dr bor - 38 Den 26 Mars f. m. de således betraktas afskildt, det är, i min tanka, på annat sätt än de 845,000 R:dr, hvilket ock genom ordet förskott antydes. Ett förskott innebär, efter det begrepp jag derom äger, alltid skyldigheten att redovisa, och om det, såsom i närvarande fall, äskas, innan hufvudsaken blifvit bestämd, synes det tydligen, att återbetalningen af de förskottsvis gifne medlen blifver en följd af hufvudsakens, eller det begärda anslagets af 845,ooo R:dr afslående. Förskottet kan och bör således ej annorlunda anses, än som en af Directionen för Götha Canal begärd försträckning, intill dess Rikets Ständers beslut i hufvudsaken blifver kändt, och innebär, i fall detsamma beviljas , skyldigheten att återbetalas, i följd hvaraf denna förskottseller för sträckningssumma ej kan komma under rubriken: Större eller mindre anslag till Götha Canal, samt andra dylika Stats-behofven underordnade utgifter, hvilka Förenade Statsoch BancoUtskotten ansett ej böra komma i fråga, förr än tillgångarne blifvit anvisade för de egentliga Statsbehofven. Ehuru godkännande denna af Utskotten framställde grundsatts, synes den mig likväl i detta fall vara origtigt tillämpad och så mycket mera oväntad, som sammansatta Utskottens FinanceBeredning, utgående från samma synpunkt, som Utskotten, af del i Kongl.
Det är rolen utaf det onda man måste upsöka, för att om möjligt bota dess upkomst eller tillväxt, det är uti sedlighetens och välmågans befrämjande läkemedlet ligger, och betraktar man ur denna synpunkt, äfven endast med en ytlig blick, frågan uti alla dess mångfaldiga förvecklingar: Gudsfruktans befästande uli familjen, att på barnet, redan uti dess spädaste ålder, mätte inympas den kärleksyra, modershjertat dock alltid bäst meddelar; skolans ordnande så, att uti den kan inhemlas, icke alle - Den 17 April. 485 nast de nödvändigaste theoretiska kunskaper, utan äfven de praktiska, hvilka skänka sjelfständig arbetsförmåga; särskildta arbetsinrättningars och arbetshus stiftande och upförande, att den redlige arbetssökande må erhålla förtjenst, den tredskande och oordenlliga tvingas lill arbete och ordning; de mångfaldiga ekonomiska förfoganden och anordningar, hvarigenom näringsfliten upammas och utvecklas, samt de lättade kommunikationer, hvarigenom dess alster, hastigt utbytta, föröka sitt värde; betraktar man allt detta, måste man medgifva, så väl, alt mångå utaf nyssnämnde åtgöranden utaf Staten uti sin helhet, hvarken kunna eller böra öfvertagas, utan under dess upsigt åt Kommunernas omtanka måste öfverlemnas, som ock alt den enskildle Kommunen ofta saknar krafter att utföra dem, en kraft, som endast föreningen emellan (lera kan skänka. Hvad åter beträffar farhågan för den egentliga folkmaktens kraftigare framträdande, och dess större inflytande på samhälls angelägenheterna, hvilka utaf mitt förslag blifva en följd, har Utsk. väl ej åberopat detta såsom skäl för sitt afstyrkande, men så väl ensluldta yttranden, som äfven de, hvilka på delta rum vid remissen af min motion, af många ledamöter fälldes, hafva dock öfvertygat mig, att denna farhåga utöfvar ett inflytande, så mycket mera afgörande, som den delas och uttalas utaf mången, hvars djupare insigt uti samhällsförhållandena man är van att akta och följa. Till dessa vill jag derföre framställa denna fråga: den folkmakt hvars inflytande J frukten, kunnen J förhindra dess framträdande?
Förordningen den 28 Junit 1798, i livad den angar räkning å borgade varor, tyckes vara åsyftädt>.det nemligen, att ej j allenast gäldenär måtte få veta hvad han är skyldig, utan äfven borgenär, en viss tid efter räknings aflemnande, erhålla en utmätningsgild fordran, skall på de fleste orter oell synnefligasl på landsbygden vara alldeles förféladt, och att samma Författning föranledde till missbruk å borgenärs sida, så att personer af allmogen ofta finge vidkännas betalningsskyldighet för hvad de icke borgat; emedan dé, efter emottagande af handelsräkningar, hvilka antingen bort tillställas andre-personår eller ock varit i anseende till påföringarne i ett eller' annat afseende origtige, af okunnighet om. Författningens föreskrifter låtitdén för klander bestämda tid af 6 månader,. utan vidtagande af någon åtgärd, tilländalöpa, samt derefter blifvit för de: origtige. räkningarne lagsökte. och, oansedt-hvad inYändning^som helst, ;åläg*r Log-JJtskotteis Ihtt K:a 27; 5 de betalningsskyldighet. I anledning häraf, och då jemväl Rongh-Förkla,- ringen d«n-15 Jrmuarji 1806, angående behörig Domstol för klander mot räkning å borgade varor, vore för menige man lika obekant sorn 1798 års Förordning, har Motionairen föreslagit, att omför mål de tväwie Författningar måtte vid hvarje lagtima Ting. och i Kyrkorne från predikstplarne, • åtminstone en gång. om året, till allmänhetens kännedom uppläsas; äfvensom han hemställt, om meddelande af. den föreskrift, att hvar och en, sorn tillställer räkning å borgade varor> bör, vid äfventyr att i annat fall tillställandet anses utan all kraft och verkanj ovilkorligen derå teckna hänvisning för emottagareiij attj inom 6 månader efter delf åendet, vid vederbörlig Domstol anmäla det klanderemot berörde: räkning, hvartill fog möjligen »kan förefinnas. Denna motion, hvilken: Rifcsdags-Fullm.
Då hade 1) Handtering af bössa eller ammuhade hon följt de andras exempel och de sluppit strejka och hon hade i ro kunnition i » instruktörens » frånvaro. strejkat. nat vänta på att ingeniörens inkomster 2) Påtaglig oförsiktighet (äfven om denFör resten var hon en liten söt tös med skulle bli så stora, att de räckte för två. samma faktiskt ej medfört olyckor, burrigt hår och fylliga kinder, dem det t. e x. : siktande på person, marsch ansträngande arbetet ännu ej hunnit att Hvarför? Jo, därför att det fanns så många med spänd hane, kvarlämnande af göra bleka och magra. Hon var från ett andra Således gällde det kanske att välja mellan patron i bössan efter hemkomsten. af de tusen stockholmshem, där man har A andra sidan är visadt välförhållande det rätt knappt o m slantarna, men ändock en återgång till bolaget och ett giftermål, förtjänt af uppmuntran, t. ex. i form af ökadt vill ge barnen en god uppfostran för att men ett giftermål m e d en annan än honom, den älskade, ty han hade ju så litet anslag till ammunitionsinköp. de sedan skola kunna försörja sig själfva! ännu. Hvad jag med detta obetydliga inlägg Nu efteråt har man. nästan svårt att förPå allt detta tänkte Elin Löman, där hon velat framhålla är: stå något sådant som en strejk af kvinnor; dels att skytte-idrott ej kan frånkännas kvinnorna äro ju så tåliga, så försiktiga; satt hopkrupen i ett soffhörn med hjärnan en viss betydelse för ynglingens männen tyckte nära nog att denna strejk uppfylld af upproriska tankar. kroppsliga och t. o. m. andliga utvar ett ingrepp i deras rättigheter. Plötsligt stördes hon i sina funderingar veckling, af att det knackade på dörren, och in kom Elin Löman var lika rädd som någon dels att den med nämnda idrotts planlösa för att bli utan plats, men likväl hade hon en flicka, troligen blott ett par år äldre än bedrifvande af omogna ungdomar förestrejkat, dels därför att förhållandena verkElin, men med något nervöst, oroligt i sitt nade faran kan förebyggas eller vä- ligen vore pressande och dels emedan hon sätt och djupa ringar rundt ögonen.
Och Nehemia, hvilken är Thirsatha, och Esra Presten, den Skriftlärde, och Leviterna, som folket höllo till att akta på, sade till allt folket: Denne dagen är helig Herranom edrom Gud; derföre sörjer intet, och gråter icke; ty allt folket gret, då de hörde lagsens ord. Derföre sade han till dem: Går bort, och äter det feta, och dricker det söta, och sänder dem ock delar, som intet för sig tillredt hafva; förty denne dagen är helig vårom Herra. Derföre bekymrer eder icke; ty fröjd i Herranom är edor starkhet. Och Leviterna stillade allt folket, och sade: Varer tyste, ty dagen är helig; bekymrens intet. Och allt folket gick bort till att äta, dricka och del sända, och gjorde sig en stor glädje; förty de hade förståndit orden, som man dem förkunnat hade. På annan dagen församlade sig öfversta fäderna ibland allt folket, och Presterna, och Leviterna, till Esra den Skriftlärda, att han skulle undervisa dem i lagsens ordom. Och de funno beskrifvet i lagen, att Herren genom Mose budit hade, att Israels barn skulle bo i löfhyddor, på den högtidene i sjunde månadenom. Och de läto det varda kunnigt, och utropadt i alla deras städer, och i Jerusalem, och sade: Går ut uppå berget, och hemter oljoqvistar, balsamqvistar, myrthenqvistar, palmqvistar och qvistar af tjockqvistadt trä, att man må göra löfhyddor, såsom skrifvet står. Och folket gick ut, och hemtade, och gjorde sig löfhyddor, hvar uppå sitt tak, och i sina gårdar, och i Guds hus gårdar; och uppå den breda gatone vid vattuporten, och uppå den breda gatone vid Ephraims port. Och hela menigheten af dem, som af fängelset igenkomne voro, gjorde löfhyddor, och bodde deruti; ty Israels barn hade ifrå Josua, Nuns sons, tid, allt intill denna dag, intet så gjort; och var en ganska stor glädje.
S&amp; &amp; tervanda de till sina hem, och der - fann jag dem nu. Hos somliga talade redan ansigtsuttrycket om, att de lart mycket ondt; men jag sAg ock mAnga unga flickor, som efter en .B tvil halfirstjanster i Danmark hade ett utseenb s&amp; rent, förstAndigt .och fltirdfritt, att man siillan f&amp;r se det battre. De hade genom faste.pigornas försorg uiidgiltt farorna i Köpenhamn, p&amp; landet hillit viil ihop med sina bekanta friln socknen och vor0 ngstan ovetande om alla - de faror som funnos utom dem A sjalfva landtghrdarna, men afven der: hade de vetat att bevara sig. I hemorten har man emellertid ej liingre förtroende för dem, - sedan de börjat utvandra. De antagas ej g&amp;rna i tjanst inom för samlingen, Atminstone ej om de varit iite flera Ar. De anses h a f v ~ ' fhtt för stora ansprtik, för mAnga nya idber, ja, med ett ord, de anses ~oenvandbara. E j heller vilja de garna arbeta under vintern. De .strafva s&amp; h&amp;rdt under sommaren, att de anse vintern som en hvilotid, ~hvilken p&amp; basta satt skall fördrifvas; nar viren kommer resa de &amp; ter sin vag. Hafva de under sommaren hopsparat nigra penningar g&amp; dessa snart &amp; t, och derefter blir det hemmet, som Ater far föda dem. Den vanliga arbetslönen i Danmark a r 100 kr. för halft Ar. Nar derifrh dra.ges resekostnaderna till c: a 30 kr., BterstA 70 kr., hvilket a r det kapital, som en hemviindande flicka disponerar, om hon varit mycket sparsam.
StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden rörande Kronans hus och byggnader. XLVII. B. 5o8. XLVIII. A. 213. LIL E. 46. LIV. U. 164. A. 258. — i anledning af skiljaktiga beslut i några delar af Statsregleringen. XLVII. LVU. E. 3. — angående RiksStåndens beslut i fråga om beräkningen af Taffelpenningar för visse Embetsman. XLVIII. B. 120. A. 145* — angående anslag till lönefyllnader, då Riksmarkegångs-priset på den under lölierne inberäknade spanncmål öfversLiger 6 R:dr B:co tunnan. XLIX. B. 5i. A. 181. B. 182. A. 219. —■ angående skiljaktiga beslut i frågan om de särskilde tillgångar, som erfordras, då RiksMarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spannemål öfverstiger 6 R:dr B:co tunnan. XLlX. B. 182. A. 219. — angående dispositionen af de f. d. Allmänna Magazinslnrättningen tillhörande hus och byggnader. XLIX. B. 27g. L. A. 124. Lill. E. 10. —- angående byggnaders afträdande till Veterinärinrättningen, samt anslag af medel lill deras iståndsättande. XLIX. B. 279. LIV. A. i83. LVU. E. 3o7. LX. A. i3f — i anledning af väckt fråga 0111 disposi - 520 tionen af någre Kronan tillhöriga byggnader och tomter i Landscrona. XLJX. B. 280. L. A. 120. LVU. E. 3o6. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden angående förhöjning i KronoSkjutsLegan, m. in. XLIX. B. 280.
Nu veta vi att genom särskilde lagar äro i Frankrike erkände, utom katholicismen, den augsburgiska o. den reformerta bekännelsen, äfvensom judarnes; alla andra äro blott tolererade, d. v. s. der de hälla sig inom I 3l8 Den 19 Maj e. m. hus, der de icke framträda i det offentliga, der ortmyudigheten icke ens vet att de existera, då gör man icke något vid dem; men så snart de önska att framträda, att hålla sammanträden på bestämda tider, så beror det på bifall af dessa underordnade auktoriteter, hvilka under många omständigheter förvägra sammanträden. Man vet också att det icke finnes i Frankrike några statistiska tabeller öfver der befintliga afvikande sekter; man tror att der finnas några baptister, men man känner icke huru stort deras antal är. Så förhåller det sig med nästan alla de andra sekterna. Detta angående lagstiftningen. Nu återstår att visa huruvida lagskipningen satt sig i opposition mot denna lagskiftning, som i sjelfva verket är vida hårdare än, såvidt jag vet, de flesta andra civiliserade länders. Jag har under en längre tid sökt följa med lagskipningen i denna väg och har här en uppsats, sorn vore för vidlyftig ätt för It. o. Ad. uppläsa, och jag vill icke dermed taga Ståndets tålamod i anspråk; men den innehåller en redogörelse för åtskilliga rättegångar, som på sednare åren egt rum ifråga om hufvudsakligast religiösa sammankomster eller i allmänhet förbrytelser mot här anförde stadganden, begångne af dem som fredligt samlat sig för utöfvande af sin religion, och det är att märka, att, såvidt jag vet, alla dessa exempel röra bekännare af trosläror, som äro af staten erkände, nemligen reformerta och lutheraner. Det beror nemligen helt och hållet på ortmyndigheten om han vill tillåta en protestantisk församling att samlas och hålla sin gudstjenst.
Afgår emellan Riksdagarne någon af de Committerade, välje de öfrige en behörig Man, alt det lediga rummet intaga. Bih. till R. St. Prot, 1853 & 1854. 105 Frågor uti delta ämne . kunna i Ståndens Plena väckas, men icke af Riksens Ständer afgöras förr än Constitulions-Nämnden deröfver blifvit hörd. Under Riksens Ständers öfverläggningar derom, skola icke Konungens beslut uti mål, sorn röra enskilda personers eller korporationers rättigheter och angelägenheter, kunna ens nämnas, ännu mindre någon Riksens Ständers pröfning underställas. §. 100. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer vid hvarje Riksdag förordna sex för kunskaper och lärdom kände män jemte Justitie-Ombudsmannen, som bland dem före ordet. Desse Committerade, af hvilka två, utom Justitie-Ombudsmannon, skola vara lagfarne, ege sådan befattning, att, i händelse någon författare eller boktryckare, innan tryckningen, sjelf öfverlemnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruvida åtal derå, efter Tryckfrihetslagen, kan ega rum, skola Justitie-Ombudsmannen och minst trenne Committerade, hvaraf en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen afgifva. Förklara de deruti, att skriften må tryckas, vare då både förfaltare och boktryckare från allt ansvar frie, och ligge det å Committerade. Desse Committerade skola väljas af Riksens Ständer, genom sex af hvarje Stånd utsedde, samfäldt röstande elektorer. Afgår emellan Riksdagarne någon af de Committerade, välje de öfrige en behörig man, alt det lediga rummet intaga. 14 3 Sami. 1 Håff. 106 Förslag lill ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. §. 109. Ej må Riksdag längre räcka än Trenne månader från den dag, dä Konungen låtit om Siats-Verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Siats-Utskott underrätta.
Strök genom gatorna, slant in på porterställena, vandrade från det ena till det andra, sökande det, som dock alltid flydde honom, det som skulle kunna taga honom, fylla honom, blef sittande tills det ljusnade till morgon och himlen färgades röd bortom St. Paulskyrkan och tupparne golo när och fjerran. När han så strök tillbaka hem genom de ännu tomma gatorna, brukade han gerna vid pumpen å Rundelsgatan möta nerrullade upsaliten Wetter. Med hatten i nacken och viken öfverrock, full och elegant, blef han regelmässigt stående framför Truls med nyfiken sympati i sitt oförbätterliga galgfogelsoch slyngelansigte. Och dervid utspann sig regelbundet följande samtal: «Si på satan, du! Si god afton, du!» «Go’ morn.» «Hvar skall du hän?» «Hem.» «Du skall väl så i helvete heller. Det är väl inte så sent på kvällen än. Jag skall först ut, jag. Är något lös, hva’? Hör på, du, var så djefligt hygglig visa mig till något nytt, du!» «Fins inte.» »Det är djefligt skada, du! Sof godt, du!» «Tack! Lycka till!» «Tack skall du ha, du! Glada själ!» «Go’ morn.» «Godafton, du!» Hvarpå de begge nattsölarne skakade hand och styrde hvar och en i sin rigtning. Truls lyfte på hufvudet och lät pennan hvila: det måtte vara Lorens Ek. Gatporten föll igen med en skräll att väcka döda, tamburdörren och den inre dörren foro upp i ett tag, – ja rigtigt: der stack Eks skäggiga ansigte in framom portièren. Han kastade den oundvikliga cylindern på en stol och öfverrocken på en annan stol, for fram till skrifbordet, satte ansigtet ända ned till pappersarket och såg derefter drilskt på sin vän med samma blick, hvarmed en newfoundlandshund kan se på en knähund. «Det var mig en satan,» sade han. «Vers!!»
I Th. Blancb ' s konstsalong vid Kungsträdgården på- går för närvarande en utställning af ganska stort intresse, på hvilken vi bedja få hänleda våra läsarinnors uppmärksamhet. Utställningen, som omfattar arbeten af flere framstående konstnärer, eger rum endast en kortare tid. Konstlotieri. Professor C. G. Hellqvisl, den framstående målaren, vistas som bekant, ohjälpligt sinnessjuk, på ett hospital i Miinchen. Konstnärens maka, fru Julie Hellqvisl, född Thiersch, som jämte fyra små barn lefver i knappa omständigheter, har till Sverige hemsändt en samling akvareller — de sista af Hellqvists hand — af hvilka en del försålts såväl till staten som till enskilda personer, men en del är ämnad att, på föranstaltande af några bland Hellqvista vänner, bortlottas. Dessa hans vänner ha tänkt, att de sista frukterna af hans arbete genom ett sympatiskt emottagande af dem som känna, att fosterlandet hsr nå- gon skyldighet att hjälpa en af olyckan träffad son. hvars ungdomsdröm var att föra dess runor med ära, skulle i någon mån bidraga att lindra de ekonomiska bekymmer, af hvilka hans hustru och barn tryckas. De som således önska köpa lotter (1,500 lotter ä 2 kronor stycket) till det blifvande lotteriet, hvars vinster, 27 akvareller, äro exponerade i bokhandeln Arsenalsgatan 2 D, kunna erhålla sådana därstädes men blef hos hr Knut Lundin. H e n n e s arbetsfält. tro vi helt (Forts.). ärute liven oktobervinden och bjöd upp till ^- ' [1 dans de gulnade löfven, hvilka för hvarje C \ f gång blåsten skakade trädkronorna som mog^ na frukter föllo öfver tufvorna. I parken var det dock alltid lugnt. Han låg mellan bergen, skyddad af en hög mur, och där kunde man därför utan obehag gå och lyssna till naturens mäktiga toner. Dess vemodiga, klagande ljud voro i Musikföreningen gaf i tisdags sin tjugufjärde kondag ekon af stämningen i Märtas själ. sert.