Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hummerhjelm, med hvilken ett liknande förhållande eger rum, som med elen sednast omnämnde fullmaktsutgifvaren. Enl. erhållna underrättelser har Frih. Hummerhjelm erbjudit sina borgenärer ackord. Fullmaktens innehafvare har nu begärt R. o. Adis utlåtande öfver hans ansökning att på grund af nämnda fullmakt utfå pollett. Flera ledamöter begärde jemväl denna framställning på bordet. Frih. Raab, Adam Christian: Det är visserligen en rättighet, som tillkommer en hvar af de här församlade, att begära en förekommande fråga på bordet, men jag tror icke, att man tillförene begagnat sig af en slik rättighet, då fråga varit om en persons anhållan att få säte och stämma på detta rum. En sådan bordläggning, hvarigenom ärendet sättes efter en del andra frågor, har till följd, att det synes som om R. o. Ad. ville undanskjuta fullmaktens innehafvare från deltagande i den pågående vigtiga frågans behandling; och ehuru ett sådant förfaringssätt icke har lagen emot sig, hemställer jag dock om det kan betraktas såsom liberalt. Hr Nordenfelt, Leonard Wilhelm: Jemte det jag instämmer med den siste värde talaren, ber jag att få framställa anmärkning mot äldste närvarande ledamoten af Riddärh.-Utsk-.t, derföre att frågan om den för adeliga ätten Schedvin utfärdade fullmakt, hvilken underkändes af det näst före gårdagens plenum samlade Riddarh.-Utsk., icke blef i nämnde plenum föredragen. Gr. Oxenstjerna: Då jag i går icke var närvarande vid Riddarh.-Utsk:ts sammanträde, tillkommer det icke mig att till besvarande upptaga den af Hr Nordenfelt framställda anmärkning. Jag ber att med ani. af Frih. Raabs yttrande få nämna, att ehuru jag icke omtalat de personers namn, som voro inne - 248 Den 5 December. hafvare af de i dag omförmälda fullmakter, känner jag dock dessa personer, och bland dem finnas både anhängare och motståndare till det K. representationsförslaget, så att något afseende derå icke kunnat göras vid dessa frågors behandling. Hr Stuart, Fredrik:
Men just Konungens Veto i StatsRådet, och Hans Rådgifvares constifutionela ansvarighet vore, enligt Utskottets begrepp, de säkraste och kraftigaste correctiven mot täta och umbärliga Lagförklaringars utfärdande. Stadgandet örn prsescriptionstid och om dennas begränsande inom loppet af nästföljande Riksdag, froner Utskottet vara lika angeläget, som lämpligt. Svårligen skulle, med förutsatt bevarande af Grundlagens syftning och Allmänna Lagens helgd, Lagstiftande Magtens ena hälft lemnäs öppet att, när som helst, ända i en aflägsen framtid, uphäfva genom förklaring gifna Lagar, hvilka måhända redan vunnit förtroende och häfd. Visserligen har 1825 års Constitutions-Utskott icke utan grund ansett den då föreslagna yttersta terminen af fyra månader från nästa Riksdags början leda till nog mycken inskränkning i Rikets Ständers Lagstiftningslätt. Nu likväl, sedan, i öfverensstämmelse med Gi undiags-Stiftarens uppenbara, fast ej Cunstit• JJtsk:s Memorial N:o 5o. 11 bokstafligen uttryckta afsigt, terminen utvidgats till bela Riksdagen, huru länge han än må räcka, finner Utskottet, äfven i denna omständighet, betänkligheterna undanröjda. Okunnighet hos Rikets Ständer om utkomna Laglörklaringar bör icke ens förmodas, då Justitiae-Ombudsmannen, jemlikt Instruetionens 18 §., åligger att dem samla och anmäla ; ämnenas beredning och pröfning måste ock, utan möda, kunna medhinnas under Riksdagens lopp, serdeles som, enligt 44 §. 1 mom. Riksdags-Ordningen, Ständer, na ega förelägga Utskotten tid för ingifvande af deras Utlåtanden. Stödjande sig på ofvananförda skäl oell grunder, tvekar ej Consiitutions-Utskottet, att med tillstyrkande vördsamligen öfverlemna Konungens förevarande Nådiga Proposition i alla delar, för den förberedande åtgärd, 81 §. Regerings-Formen anvisar. Stockholm den 3 October 182g. Reservatione r*.
I ett till Utskottet afgifvet memorial, som tillika med omförmälda ansökning blifvit tili Utskottet insändt, har Direktionen öfver Låne-kontoret i Malmö vitsordat de af Lohman uppgifna förhållanden samt tillkännagifvit, att Lohman, hvilken städse med nit och ordentlighet fullgjort sina åligganden och alltifrån år 1831 till och med 1854 i och för tjenstebiträde uppburit ett af Fullmägtige årligen bestämdt arfvode, utgörande de sista åren 300 R:dr, samt således , varit i Låne-kontorets eller Bankens tjenst anställd, ehuru ej på ordinarie stat, och både förut och sedermera i Låne-kontoret biträd t, vid nu uppnådda 71 år och tilltagande sjuklighet saknade förmåga att sig försörja: hvadan Di re k - 6 Itanko-Utskottets Utlåtande. M 13. tionen ansett sig böra föreslå, att han under sin öfriga lifstid måtte erhålla ett årligt understöd af Trehundra Riksdaler Riksmynt, eller det belopp, han till och med 1854 årligen uppburit. Då, efter hvad sålunda upplyst blifvit, Lohman under en tid af omkring 31årtjenstgjort vid Låne-kontoret i Malmö och vid nu uppnådda 71 lefnadsår saknar förmåga att sig försörja, får Utskottet, i öfvensstämmelse med Lånekontors-Direktionens, af Fullmägtige i afgifvet utlåtande jemväl förordade framställning, tillstyrka, att e. o. Kontorsskrifvaren C. G. Lohman må af Låne-kontorets i Malmö medel, under sin öfriga lifstid, få uppbära ett årligt understöd af 300 R:dr R:mt. Stockholm den 15 December 1862. Ank. lill Exp.-Utsk. den 15 Dec. 1862. kl. 1 e. m. Ulla tande, t anledning oj förre Vaktmästaren vid Banko-diskontverket J. 1/ Eklunds ansökning om erhållande af pension.
Efter hvad sorn blifvit mig sagdt, skall en värd Talare, under det jag en stund var frånvarande, påstått, att Den i Juni i. 45 jag yttrat, det Finnarne genom sista HandelsTractaten voro mera gynnade, än Skåningarne. Sådant har jag visserligen icke yttrat, utan har jag då blifvit missförstådd. Jag har endast sagt, att Finnarne kunna med fördel härifrån återföra last, då Skåningarne sakna ett sådant tillfälle; Och jag trodde att man derföre borde akta sig för sådane Författningar, som gynnade de Finska Speculanterne, framför de Skånska, hvilka ej äga samma utvägar för afsättning af hvad de här skulle taga i återlast. Herr von Hohenhausen, Carl: I anledning af ett uttryck uti Herr von Hartmansdorffs anförande har jag begärt ordet. Han har sagt sig ej känna, hvilket pris på en tunna säd kunde anses billigt, för att lemna jordbrukaren en skälig behållning, sedan arbetskostnad och onera voro afdragne. I Upsala Län är förhållandet sådant, att vid en afkastning till^6:te kornet, återstår efter ofvannämnde afdrag ungefärligen 1 tunna Säd af tunnlandet, som försåld till 5 å 6 R:dr B:co gör på i5 tunnors årligt utsäde per Hemman, 75 å 90 R:dr, eller något mindre än hvad en Dräng kostar i lön och underhåll. Antager man vidare för sanning påståendet, att den i jord inteknade skulden öfver hela riket uppgår till 60 millioner, hvilket per medium skulle göra circa 1000 R:dr på hvarje hemman, och från maxiniibehållnmgen 90 R:dr afdrager 60 R:dr 44 Den i J u n i i. räntebetalning, så återstå för jordägaren och hans famille circa 3o. Om detta är tillräckeligt eller öfverflödigt mot behofvet, lenntar jag till Ridderskapets och Adelns upplysta beprofvande att afgöra, samt afhåller mig för öfrigt från något yttrande öfver den i Motionen föreslagna åtgärd, hvars inverkan på Sädesprisernas reglering, jag saknar nog theoretisk förmåga, att på förhand bedömma. Hr Munck af Rosensköld:
StatsUtsk. anför alt det torde kunna antagas, att kapellförsamlingarna kunna utgöra klockarens atlöning, men det är derföre icke sagdt att så verkligen bl ifver förhållandet. Utan alt närmare känna det, kan man svårligen göra sig begrepp om den råhet, som inom dessa af civilisationen länge försummade trakter beklagligen råder; djup okunnighet och vidskepelse anträffas der. Bränvinsraseriet är der slegradt till en hög grad. Det finnes tyvärr alltför många personer, hvilkas samvete icke hindrar dem att till dessa vildmarker sända den förderfliga drycken och med dess lockelse fresta det stackars folket. Jag tror att en större ansträngning alltså är nödvändig för att gifva någon lyftning till moralitet åt dessa nejders invånare. När man vill skapa nya församlingar, så bör man icke neka sådane småsaker som detta. Kyrkvaktarens tjenst torde väl kunna skötas af någon som derför uppbär ringa eller t. o. m. ingen aflöning, men en klockare måste hafva bestämd lön. Derföre anhåller jag vördsammast att då man i öfrigt vill hjelpa dessa kapellförsamlingar, man måtte sträcka sin godhet ännu ett litet fjät längre och förunna det ringa understöd, som här är i fråga, i synnerhet då anslaget endast blefve tills vidare. R. o. Ad. ansåg de emot förevar, punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Då nu ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utsk:ns d. 29 sisth April samt d. 3 dennes på bordet lagda betänk. N:o 5, i anledn. af väckt fråga om förändrade grunder för 4 11 30 466 Den 9 Maj. beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. ra., blef detta betänk, punktvis företaget lill afgörande. 1, 2, 3 och 4 punkterm. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:n i dessa punkter tillstyrkt. 5 punkten. n Hr Akerman, Fredr.:
Betänkande, i anledning af vackt fråga, om Stadsrättigheters meddelande åt köpingen i Ronneby. -Hedervärda Bonde Ståndet har till Utskottets handläggning öfverlemnat ett Memorial af Vice Talemannen och Riksdags Fulimägtigen från Blekinge Län Jon Jonsson, som fäster uppmärksamhet*’n på den stora vigt och inflytelse på Näringar och rörelse inom provincen Blekinge, som skulle uppkomma, i händelse Stads-rättigheter bevilljades Köpingen Ronneby, belägen imellan städerne Carlskrona och Carlshamn, på en ganska fördelaktig plats för handel och sjöfart, der Allmogen har att påräkna säker afsättning å dess produeter; men, hvarest, i anseende till det tvangsband och det beroende, hvari köpingen skall stå under Carlskrona stad, hvarjehanda hinder nu förefinnas för utskeppningar och handelsförhållanden. Vice Talemannen anförer derefter: att Ronneby varit en ansedd och blomstrande stad, tilldess invånarne, under Konung Carl XI:s envälde, anbefalldes att flytta till Carlscrona, för att bidraga till sistnämnde Stads befolkning*, men då delta Bew. och Ekon. Utsk. Betänkanden. nQ5 ändamål redan längesedan vore vunnet, och köpingen ännu bibehöll en folkmängd af 14 ä 1500 personer, 12 å 15 köpmän samt många fabriker och factorier samt eger det förmånligaste läge för export-handeln på hela kusten, hemställer Motionairen, att Rikets Höglofl. Ständer ville hos Kongl. Maj:ts understödja motionen, om beviljande af ifrågavarande förmåner för köpingen Ronneby. Och har Vice Taleinannen derefter, uti ett sednare memorial, anmält, att nämnde köpings invånare sjelfve till handelsoch finance-expeditionen nyligen låtit ingifva en ansökning i förevarande ämne, hvilken i afskrift blifvit bifogad, och som förmenas på det grundligaste sätt ådagalägga de rättvisa skäl, på hvilka motionen sig stödjer. Som Utskottet, af de i denna fråga remitterade handlingar, inhemtat, att Ronneby köpings invånare redan till Kongl.
Under tillämpning af de i sådant hänseende gällande föreskrifter, böra här nedan uppgifna summor utaf de, under sagde riksdag, anvisade statsbidrag för hamnbyggnader, strömrensningar samt vattenaftappnings-företag, i löreskrifven ordning, af Riksgälds-kontoret utbetalas: Stats-Vtskottets Memorial j\s 205. 13 l:o utaf anslaget, 53,079 R:dr, för hamnbyggnaden vid Calmar, Ett tusen femhundra R:rlr; 2:o utaf anslaget, högst 30,000 R:dr, för mindre strömeller årensnings-arbeten samt smärre hamnbyggnader, Niohundra sjutiofem R:dr. E) Under 1853 och 1854 års riksdag beviljade och ännu innestående anslagssummor. Med fortsatt tillämpning af de under sistnämnda riksdag meddelade och sedermera hufvudsakligen bibehällna föreskrifter, i afseende på statsbidrags beviljande och utbekommande för hamnoch brobyggnader samt vattenaftappning s-företag, böra nedan uppgifna anslags-summor utbetalas, nemligen: 1:0. Sju tusen femhundra R:dr utaf den för uppmuddring af hamnen vid Ystad, i egenskaj) af anslag utan återbetalnings-skyldighet, anvisade summa, 30,000 R:dr; varande nämnde stad, enligt hvad Rikets Ständer såsom vilkor för det beviljade statsbidraget föreskrifvit, ansvarig för fullbordandet af detta arbete inom den 1 September 1865; 2:o. Tre tusen sjuhundrafemtio R:dr utaf de till användande för strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader afsedda medel, 60,000 R:dr: 3:o. Ett tusen femhundra R:dr utaf det för en ny bro öfver Helgeå vid Christianstad, i egenskap af anslag utan återbetalnings-skyldighet, beviljade statsbidrag af 50,000 R:dr; 4:o. Två tusen sjuhundranittionio R:dr utaf de medel, 150,000 R:dr, sorn af Rikets Ständer anvisats för utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlings-företag. § 93.
Ständers underdåniga skrifvelse den 16 October 1810, angående grunderna för Toners och Pensioners åtnjutande på Indragnings-Stat, föreslagit, att den af Kongl. Maj:t i Nåder reglerade och till sanction öfverlemna» de Staten måtte undergå den jämnkning : att endast den under tjenstgöringen uppburne lön, men ej andre förmoner af kostpenningar, utfo' dring, ved och hushyra beräknas och i Pension uppföres, och att den, som för innehafvande Embete eller Tjenst njuter ordinarie eller extra lön, på hvad Stat som heldst, Hof-Staten allena undantagen, derjemte icke finge åtnjuta Pension å Allmänna Indragnings - Staten, så framt ej hvad han å sistnämnde Stat ägde uppbära, öfversteg den innehafde lönen, som till Pension berättigade, då öfverskotta skulle honom till godt» - 314 Den 4 Juli. do beräknas; på hvilka grunder och för att upplysa hvad med iakttagande deraf skulle utaf den reglerade Statens summa, 17,875 R:dr 34 sk. 8 rst., böra frän Första Hufvud-Tituln öfverflyttas och uppföras å Indragnings-Staten, Utskottet hade upprättat och bifogat ett särskildt Förslag, enligt hvilket summan komme att rnindskas till 13,866 R:d. 30 sk. eller med 4009 R:d 4 sk. 8 rst., hvaruti dock vore inberäknade de belopp, som för några afledne pensionärer komme att afdragas. Och hemstälde Utskottet, att detta ärende måtte af Riksens Höglofl.
Län } hvilken Motion Utskottet ansett sig icke kunna till pröfning upptaga. 6.0 Angående Sabla Silfververk. Af den 13 dennes: 7:0 I afseende på de under Kongl. CornmerceCollegii förvaltning stående Fonder och Medel j varandes dervid följagtig en Ledamots J Utskottet yttrade särskilda mening. g:o Rörande Herr Zefterhergs Memorial , angående åtskillige anstalters vidtagande till förmon för ManufacturSmidet i Eskilstuna j tillstyrkande Utskottet, det Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om användandet af sådana åtgärder , i afseende på denna gagneliga Inrättning isynnerhet, samt jern-och Metall-förädfcgen i alimänhet, att samma Näringsgren mätte komma i åtnjutande af alla de förmoner, hvilka Kongl. Majit kunde i Nåder finna bäst lända till dess förkofran. Af den 20 dennes: 9'0 Med förslag, att de Deputerade af RiksStånden , rom komma att afresa till Norrige, för att bivista Kongl. Maj s hö a Kröning derstädes, måtte, såsom ersättning lör kostnaden, hvardera få beräkna skjuts efter fyra Hastat Samt 10 R:dr Banco om dagen i Tractamentspenningar. Frän Staissamt Allm änna Ses reira , och Oeconoinice Utskotten: Af den lö dennes: 1:0 Angående väckt Motion om det vid 126 Dm 23 Maji.
Till bemötande, af anmärkningen i 2 §., att, under loppet af åren 1842 och 1843, blifvit af påföljda årens statsanslag förskottsvis anordnade till kanalernas uppmuddring 2:ue belopp om tillsammans 1,666 — 428 — R:dr 32 sk., torde i underdånighet endast få anföras, att heliofven at dessa förskotter blifvit af Kongl Maj:t i nåder pröfvade, och medlen utanordnade i följd af Kongl. I sammanhang med Revisorernes uti 3 §. gjorda anmälan derom, att ytterligare afbetalningar å de, under åren 1834, 1837, 1838, 1840 och 1841, för fullbordan af en quaibyggnad upptagna lån ägt rum, så att gemensamma beloppet af dessa lån, vid 1843 års slut, nedgått till 7,400 R:dr, får underdånigst tillkännagifvas, att, under loppet af åren 1844 och 1845 samt innevarande år, ifrågavarande lån blifvit med 1,000 R:dr årligen än vidare förminskade; och utgör oguldna återstoden nu 4,400 R:dr Banko. Med djupaste vördnad, trohet och nit, framhärdar Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåte och tjenare, CARL AXEL LÖWENHJELM. Math. Rosén. — 429 — T ian suni t af 1841 års Medels-redogörelse för Drottningholms och Svartsjö Kongl. Lustslott. Balans till år 1842. Behållning (till quaibyggnaden) 704: 21. 10. Drottningholm af Slotts-Kontoret den Maj 1842. Verte. A tergo. Återstår behållning, i kontant 711: 17. 8. utestående 756: 26. —j ^gy. ^ g A. P. Sandström. Traiisiinit af 1842 års Medels-redogörelse för Drottningholms och Svartsjö Kongl. Lustslott. Debet. Balans frän år 1841.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 11, med förslag till ändring af åtskilliga stadganden i Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, i afseende på behandlingen af en del Regerings-ärenden, hänvisades till Konstitutions-Uiskottet följande af R dderskapet och Adeln såsom dess gemensamma tankar förklarade anmärkningar, nemligen: l:o att Konungen bör äfven i Regerings rätten ega 2:ne röster, samt 2:o att redaktionen af 1? 8 2 mom. Regerings-Formen bör erhålla sådan lydelse, att deruti mera oförtvdbart uttrvckes, att i den särskilda stadga, som af Konungen och Rikets Ständer gemensamt stiftas, kommer att bestämmas hvilka slag af besvärsmål fortfarande skola tillhöra Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och hvilka af Regeringsrätten skola afgöras. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 1 och 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 12, med förslag till ändring i 28 § Regerings-Formen, hänvisades till Konslitutions-Uislcottet den af Ridderskapet och Adeln såsom dess gemensamma tanke förklarade anmärkningen, att ifrågavarande 8 bör erhålla, den i Friherre Stjernstedts vid Utskottets Memorial fogade reservation, föreslagna lydelse. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den t och 5 dennes på bordet lagda Memorial N:o 13, med förslag till ändring af 52 8 Regerings-Formen och 24 8 Riksdagsordningen, angående tillförordnandet af Bonde-Ståndets Sekreterare, hänvisades till Konstitutions-Uiskottet den af Bidderskapet och Adeln såsom dess gemensamma tanke förklarade, anmärkning, att ifrågavarande förslag till grundlags-ändring är hvarken nödigt eller nyttigt. S. D.
235 gar ej botås må, gånge med rättegången efter thy för brottmål i allmänhet är sagdt.” Vid öfvervägande häraf och enär esomoftast inträffar det förhållande, att ett brottmål och ett tvistemål hafva så nära gemenskap, att de ej, utan olägenhet för parter, kunna serskildt behandlas, hafva Rikets Ständer insett behofvet af en författning i den syftning, som den nådigst föreslagna, dock alt likstämmighet i de olikartade målens formella behandling ej hör verka till förändring i de vilkor, som i öfrigt måste vid fullföljd af brottoch tvistemål, enligt gällande föreskrifter, iakttagas, och hvilka vilkor äro väsendtligen olika, med afseende å målens beskaffenhet. Då den, som vädjar under Hofrätt, jemlikt 26 Kap. 1 §:n Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl, förordningen den 18 April 1849, bör ställa borgen för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda, skall den, som i brottmål är fälld till böter af Underrätt, men icke är fängslad, och vill i Hofrätt söka ändring, likmätigt 38 punkten i Kongl, förklaringen den 23 Mars 1807, vid besvären foga löftesskrift för ådömda böterna, eller bevis att desamma blifvit i ränteriet nedsatta eller ock intyg att han för fattigdom ej kunnat böterna nedsätta eller borgen ställa; och i örn förmälda hänseende äro äfven olika föreskrifter, derest underdånig talan fullföljes emot Hofrättens dom och utslag. Enligt Rikets Ständers tanka bör den omständigheten, att ett brottmål fullföljes i sammanhang med ett tvistemål, icke föranleda förändring i skyldigheten alt nedsätta böter eller ställa borgen, och sådant synes ej heller vara afsigten med den af E. K.
Hans bugning för den gamla svartklädda damen var derför allt annat än sirlig. Men hon hade icke ens ett leende för hans tafatthet. Ingen min ändrade sig i hennes stela anlete, när hon tilltalade honom. Rösten lät dock ovanligt mild och vänlig. — Du tarfvar någon hjelp, kan jag förstå? — sade hon, när han uppgaf sitt namn och yrke. — Du vill börja din vandring i främmande land? — Ers nåd! — stammade Anders, förlägen hur han skulle börja sin berättelse. — Eller kan hända du är en frimästare! — återtog hon, när hon märkte hans förvirring — som arbetar utom yrkena, och du vill här utprångla dina falska varor Det kunde jag ej tro, när jag såg ditt unga anlete. Men om så är, har du här ingenting att vänta, ty det heter i ordspråksboken: “En god mästare gör ett ting rätt, men den en klåpare leger, honom varder det förderfvadt”. Hon vinkade åt honom att aflägsna sig. Men Anders dröjde. Han framtog ringen, som han vände på alla sidor, och gick derefter med säkra steg rätt inpå henne. Innan hon hunnit hemta sig från sin förvåning, hade han öfvervunnit den svåraste delen af sin berättelse, som var inledningen, och i stället för att afbryta honom tycktes hon för hvarje ord varda allt mer intresserad. När han slutat, gaf han henne ringen. Hon fattade vänligt hans hand. — Det var ärligt gjordt af dig, min vän, — sade hon — och jag skall icke spara på hittelönen! — Ack, om Ers nåd kunde lägga ett godt ord för Elsa! — Du håller då mycket af denna flicka? — Skulle jag inte det, Ers nåd, då hon lider så oskyldigt? — Men man har sagt mig, att hon skall vara både dålig och elak? — Ack, Ers nåd. Elsa är den bästa flicka jag känner. — Han riktade härvid sina trofasta ögon mot grefvinnan. — Ja, det är då visst och sant, att Elsa är en både god och hederlig jänta. Hvad de andra sagt om henne är endast sagt af afundsjuka och förtal, ty hon har, förstås, alltid hållit sig för god, att löpa omkring med dem i vakstugorna. Derför kallade de henne ock för förnäma Elsa eller fina Elsa, förstås.
Leuterationsrält, rörande väckt fråga om upphäfvande af HofRätlernes. X. B. 343. XII. A. 119. XXIII. E. 109. Lewenhaupt, Grefve Axel, yttrande. VII. 294. Lewenhaupt, Grefve Gustaf, ledsagar LandtMarskalken till Riddarhuset. I. 4* Lewenhaupt, Grefve Gustaf, yttranden.VI. 333. VII. 275. Lewenhaupt, Grefve Mauritz, yttranden. VI. 333. VII. 44, 275. XIII. i3o. XXVII. 5n. XXXIII. 463. Leverancer till Kongl. Maj:t och Kronan, om vissa cont roller vid. V. 3oo. VIII. R. 359. LVIII. B. 54. LX. A. 228. LifAssurance, örn skyldighet för Banken att lemna lån emot säkerhet af. Se Lån. 35o LifGrenadierRegementets MusikCorpser. Se Linköpings stad. Lilliehorn, Friherre Gustaf, yttranden. III. 3o9. XVI. i63. XVIII. 26 r. Lilljehöök, Knut August, yttrande. VII. 2g5. Lilljeiicrantz, Grefve Gustaf Fredrik, yttrande. VII. 295. Lilljenstolpe, Carl Otto, yttranden. III. 352. V. 35p. XIII. 107. XXV. 113. Lind af Hageby, Carl August, yttranden. VI. 333. XI. 204. Lindecreutz, Justus Christopher, yttrande. VII. 296. Linköpings stad, om olägenlieterne för, deraf att LifGrenadierRegementernes MusikCorpser bo i staden och ej på rotarne. X. B. 93. A. 232. XXIV. U. 71. A. 84. — Electorernes, till val af Ledamöter uti: