Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På det att af detta slägtet skall utkrafdt varda alla Propheters blod, som utgjuten är, sedan verlden var skapad; Ifrån Abels blod intill Zacharie blod, som förgjordes emellan altaret och templet; visserliga säger jag eder, varder det utkrafdt af detta slägtet. Ve eder, I lagkloke; ty I hafven fått nyckelen till förståndet; sjelfve gån I intet in, och förvägren dem som ingå vilja. När han nu detta sade till dem, begynte de lagkloke och Phariseer gå hårdt åt honom, och listeliga fråga honom om mång stycker, med försåt; Sökande efter, att de något veda kunde af hans mun, der de måtte beklaga honom före. När nu församladt vardt otaliga mycket folk, så att de trampade på hvarannan, begynte han säga till sina Lärjungar: Först tager eder vara för de Phariseers surdeg, som är skrymteri. Ty intet är fördoldt, som icke varder uppenbaradt; och intet lönligit, som icke uppkommer. Derföre, hvad I sagt hafven i mörkret, det skall varda hördt i ljuset; och det I talat hafven i örat i kamrarna, det skall predikadt varda ofvanpå taken. Men jag säger eder, minom vännom: Rädens icke för dem som döda kroppen, och sedan hafva de intet hvad de mer göra kunna. Men jag vill visa eder, hvem I skolen rädas: Rädens honom, som, sedan han dödat hafver, hafver han ock magt att bortkasta till helvetet; ja, säger jag eder, honom rädens. Köpas icke fem sparfvar för två små penningar? Och en af dem är icke förgäten för Gudi. Ja, edor hufvudhår äro ock all räknad; derföre frukter eder intet; I ären bättre än månge sparfvar. Men jag säger eder: Hvilken mig bekänner för menniskor, honom skall ock menniskones Son bekänna inför Guds Änglar. Men den mig nekar för menniskor, han skall ock nekad varda för Guds Änglar.
Denna motion, deri Herr Carl Printzensköld instämt, är af Ridderskapet och Adeln remitterad till Stats-Utskottet, som jemväl tagit kännedom om de yttranden inom nämnde Riks-Stånd, hvartill samma motion gifvit anledning; och utan att vilja förneka det önskvärda af den utaf motionären föreslagna åtgärd, har Utskottet, i betraktande af de mångfaldiga mera angelägna statsbehof, för hvilka tillgångarne under nästinstundande statsreglerings-period komma att tagas i anspråk, och då det icke torde kunna förväntas, att Rikets nu församlade Ständer skulle af allmänna medel bevilja anslag för ifrågavarande ändamål, samt, vid sådant förhållande, det synes mindre lämpligt att någon undersökning anställes för utrönande af den dertill erforderliga kostnadssumma, funnit sig böra hemställa, att förevarande motion icke må till någon vidare åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Jan. 1860, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Anders Erikssons från Elfsborgs län motion om förlängdt anstånd med återbetalning af ett åt jordbrukare1 inom nämnde län beviljadt undsättning slån. ^ ^ Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, deri flera ledamöter af samma Stånd instämt, har Riksdags-fullmägtigen Anders Eriksson anfört, att sedan Kongl. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 32.
S. i underd., att denna undersökning och värdering jemväl må till de i Helsingborg uppå Stadens bekostnad tilläfventyrs uppförda Stalloch Magazinsbyggnader för demder förlagda Hussar-Esqvadron utsträckas; 2:0 att, i likhet med hvad vid i8a3 års Riksdag Staden Malmö beviljades, intill nästa Riksmöte, då nyssberörde anbud kunna af R S. varda pröfvade, befria Staden så väl från Capital-afbplalning, som räntas erläggande för det lån, Staden åren i8i3, 1814 oc'h 18r 5 uppburit till Stalls och Fourrage.magazins uppbyegande för Garnizoneng hästar, och å hvilket lån 48,000 Rdr. B:co för närvarande äro oguldne; samt 3:o alt, då Staden Ystad, vid 181 5 års Riksdag, likaledes till Caserns, Stalls och Magazins uppförande, af Stats-Verket erhållit ett lån af a5,oooRdr, deraf rp,5oo Rdr. för närvarandeä Bihang t. R. S;s Fröt. k>:de Saini. 2 Band. 3 Höft. 2 i« Exp. Utsi. Förslag lill and. Skrif-v. N:o ro obetvlde, samt Staden sålunda hittills, uppå dess enskilda bekostnad, försett den derinom förlagda Esqvadion sf Kron-Prinsens HussarRegemente med sistnämnde tvänne lägenheter, bevilja Staden, till en tredjedel enrot Malmö, »om eger 3 Esqvadroner i GarniZon, en lika beikaffad lindring i en för vidt utsträckt inqvart* ringstunga, och att Staden således, från i83o års början och tilis vidare, må befrias från Capilalafbetalning samt räntas erläggande till SuisYerket för en summa af 16,000 Rdr. B:co. Rikets Ständer framhärda ete.
1 Regeringsformen tryggade Privilegier af år 1723, förmedelst borttagande af den fria dispositionsrätt, som samma Privilegier, jemte Kongl. Brefvet af den 22 December 1699, försäkra och förbehålla åt Kyrkor, Academi ier, Gj^mnasier, Scholor och Ecclesiastik-Indelningshafvare, i afseende på den dem nådigst förlänta Kronotionde, så att de densamma må oafkortad och in natura utfå; 2:0 en till Kongl. Maj:t ingifven skrift åf fem Riksdagsfullmägtige utaf Bonde-Ståndet från östergöthlands Län, innefattande den erinran emot Rikets Ständers ofvannämnde förslag, att i sökandernes ort alltid kunde anses för en förmon alt få leverera ränte-spanmålen in natura, och att', om räntegifvaren, för att bereda penningetillgång till lösen deraf, nödgades om hösten och vintern, då prisen ännu äro låga, afsätta mera spanmål än hittills, sådant otvifvelaktig! skulle verka till de förut nog låga sädesprisens ytterligare nedsättning: anhållande sökanderne derföre underdånigst, att fortfarande få tillgodonjuta rättigheten ätt leverera spanmålen in v natura, då tillgången det medgifver, samt att någon tillökning i nuvarande skattebidrag ej må räntegifvarne åläggas genom forsel-löns utgifvande för den spanmål, som in natura af dem levereras. I anledning häraf har Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den -29 Maji i83o , anbefallt Dess och Rikets Krigsoch Kammar-Collegier att, i öfverensstämmelse med de uti Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse af den 25 Januarii samma år uppgifne grunder, upprätta och lill Kongl. Kongl. Majds Ndd. Proposition N:o 56.
Man tror sig gynna jordbrukarne och i allmänhet låntagarne derigenom att man sätter räntan till 5 proc., men det är ett misstag och man kan gerna låta räntefoten i Allmänna Diskonten vara beroende af samma förhållanden som räntefoten i de öfriga lånegrenarne. Vill man vidare mottaga depositioner i Banken så måste man betala så stor ränta som den allmänna räntan i landet. Om den allmänna räntan är 5 proc. och man icke ger mer än 3, så får man .icke några depositioner. Det är i allmänhet likgiltigt om man ger 5 eller 3 proc. men det är icke likgiltigt, att inga depositioner göras i Banken; ty man hindras i och med detsamma att i större mån kunna bispringa de lånesökande. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Flertalet af de som yttrat sig i denna fråga anse i likhet med mig att man bör hafva en fluktuerande ränta, hvars storlek bestämmes af Bankstyrelsen som beviljar lånet. Men det är första gången något sådant här blifvit satt i fråga, och derföre tror jag att man bör gå försigtigt tillväga, och icke tillämpa denna grundsats inom någon annan fond, än den Utsk. här föreslagit. Om också grundsatsen är riktig, så fordras det en konst att tillämpa den, hvilken endast kan läras genom bruket. BankoStyrelserne komma troligen att i början begå ett eller annat misstag och då är det bättre att ett sådant misstag drabbar personer, som kunna anmärka felet och deri göra rättelse. Om deremot ett sådant misstag begicks i någon af de andra Diskontera, så skulle det medföra större olägenhet, emedan det icke så snart uptäcktes, och då kunde möjligen så stort missnöje upväckas att man helt och hållet öfvergaf den grundsats man nu vill införa. Jag anser således att de, som tala för att räntan skall 2«8 Den 11 Julie. m. blifva fri, göra klokast i att denna gång åtnöja sig med Utsk:s förslag. Frih. Tersmeden: Det råder enligt min tanke en stor förvillelse i begreppet, om man anser It. Stms Bank som en välgörenhets inrättning. Dess ändamål är i första rummet att uprätthålla myntvärdet och i andra rummet att uprätthålla rörelsekapitalet.
Det är alltid på det sättet, som våra beslut öfvergå till handlingar. Den s. k. suggestionen består nu däri, att personen i fråga ej själf länkar sin uppmärksamhets riktning, utan att en annan riktar den på en viss enskild föreställning, som i och med det samma ofrivilligt då öfvergår till handling. För ett sådant inflytande är man faktiskt ytterligt mottaglig under den hypnotiska sömnen; men välbekant är ju, att äfven i vaket och normalt tillstånd vår uppmärksamhet ofta är ofrivillig. Något kan » tilldraga » sig vår uppmärksamhet mot vår vilja eller åtminstone utan vår viljas medverkan. Är därvid uppmärksamheten tillräckligt ensidigt koncentrerad, för att den uppmärksammade föreställningen därmed skall öfvergå till handling, — ja, då ha vi en suggestion, äfven utan ali hypnos och naturligen utan alla magnetiska fluida eller öfver-naturliga inflytelser.LITERÄRA NOTISER Na äro alla barn mellan 7 och 14 år särskildt mottagliga för hypnos. Sannolikt är väl då ock, att de mera än andra åldrar äro i vaket tillstånd mottagliga för suggestion. Hos barnet finnes ju långt mera af ofrivillig, än af fri uppmärksamhet. Och det bör ju då vara ett nära till hands liggande antagande, att skoluppfostran i mycket beror på suggestioner, som läraren in-gifver sina lärjungar, — vare sig att han nu vet af, att det är suggestion, eller icke vet det. Ett sådant antagande vinner ock stöd, om man undersöker de förutsättningar, som fordras för att en lärare skall kunna ingifva respekt och blifva åtlydd i en skolklass. Det välbekanta faktum, att den ene läraren utan ringaste svårighet upprätthåller ordningen i sin klass, den andre däremot trots anlitande af alla disciplinens resurser ständigt däri misslyckas, kan endast förklaras, därigenom att den förre har, såsom man säger, något respektingifvande i sitt sätt och hela sin personlighet, som den andre saknar. Och ser man närmare-efter, hvilka de respektingifvande lärare-egenskaperna äro, så skall man finna, attimponerande värdighet, förtroendeingifvande säkerhet och lugnande allvar härvid spela den största rollen. Kraftigt yttre utseende gör ock sitt till, men kan ersättas af någon af de mera andliga egenskapernas dominerande framträdande.
R:dr af under händer varande medel, till Capitaineu vid IngenieurCorpsens FortificationsBrigad C. F. Meijer, för företagande^ af en utländsk resa, i afsigt att bese Fästningarne vid Rehn-strömmen och i Piemont, skolat, till följd af Kongl. Maj:ts, berörde dag meddelade, Nådiga föreskrift, till ersättning upptagas först i 1829 års Stats-project. Utgiften synes derigenom hafva antagit egenskap af Anticipation på ett kommande års Anslag, och varder derföre af Revisorerne omnämnd. Från Departementets Cassa hafva lån utgått till ett sammanräkndcl| belopp af 11,343 R:dr 7 r:st. ( 72 ) Säkerhetshandlingarne för denna på serskilde personer fördeldta Summa hafva blifvit Revisorer ne förevisade och funnits i behörig ordning. UtredTili ziffran visa Räkenskaperne följande förhållanden: niiigso Debet. Ordinarie Inkomster: 1827 års StatsAnslag . 480,227: 8. 4* Serskildte Anslag: Till indeldta Infanteriets Beklädnad . 95,766: 19.10. Reseoch Tractaments-kostnader 11,685: 43. Q. Expenser 8,822: 3a. — Registratur 91: 3a. — Ersättning för till Invaliderne å Ulricsdal utlemnade persedlar 2,062: 3i.— Extra Ordinarie Inkomster: AuctionsMedel 2,291: 26. 7. Observations d:o ... 284: 36. 2. Ersättningar af andre Verk och Personer: För ur Förråderne För Utredningspersedlars begagnande under ArbetsCommcnderingar 507: 46. — För gjorde utbetalningar emot ersättning 27,287: 17. u. Återbetaldte Lån . 10,000. Till Kongl. SundhetsCollegium influt ne ersättnings-medel 558: 28.10. g Balance till år 1828.
I afseende på Utsk:s tillstyrkande rör:de den Kongl. Propos. har jag ingenting alt anmärka, men på det alt R. o. Ad. mätte komma i tillfälle att pröfva de olika anmärkn:r, som kunna blifva framställda emot Ulsk:s förslag, så väl i de delar, som äro skiljaktige med K. M:s Propos., som dem, hvilka med densamma öfverensstämma, så auhåller jag vördsamt att förfaltnings-förslagét måtte blifva §:s-vis föredraget. Uppå härefter framställd propos. bifölls, att K. M:s ifrågavarrde förslag lill förordn. skulle §:s-vis företagas till pröfning. § I Hr Carleson, Edv. Henr.: Uti min Betänk, vidfogade re servation har jag framställt mina anmärkn:r emot upställningen af lista och 2:dra §§:ne, hvarigonom en mängd näringsidkare, som här i landet drifva en obetydlig rörelse, blifvit ålagde att föra bok, ehuru del hvarken ur rättsenlig eller statsekonomisk synpunkt är nödvändigt att föra en sådan. Erfarenheten gifver också stöd för den åsigt, att del är nära nog en fysisk omöjlighet för vissa näringsidkare alt föra bok. Följden af lagens bud i förevaride fall blir också den, att antingen måste dessa näringsidkare uphöra med sin rörelse eller också skola de, utan att ställa sig lagens föreskrift till efterrättelse, fortfara med sin rörelse, samt utsättas för att, i händelse de genom olyckor råka i konkurstillstånd, dömmas såsom vårdslöse. För min del vill jag icke påtaga mig ansvaret för en 16* V. 244 Den 3 November f. m. sådan lag, men då jag hört, att lagen i dessa afseenden blifvit af 3:ne Stånd antagen, samt R. o. Ad:s beslut vid sådant förhållande föga torde inverka på saken, anhåller jag endast att för min del få i R. o. Ad:s prot._nedlägga nain reservation. Gr. Sparre, Erik: Om också, hvad ännu icke är officiellt tillkännagifvet, de öfriga Stånden bifallit l:sta §:n af LagUlsk:s Betänk.
Ett motsatt förfarande kunde visserligen vara så till vida likgiltigt för Arméens nu befintlige Officerare, sorn ingen af dem, enligt hvad förut nämndt är, lärer komma i åtnjutande af de fördelar, som med den påbörjade amorteringen afses; men nedslående torde det i alla fall för dem blifva, om de skulle finna, att äfven sådane bemödanden, som, enligt deras tanke, äro uteslutande af allmänt framtida Banco-Utslottets Utlåtande, lV:o 97.' gagneligt syfte, och hvarigenom de med enskilda uppoffringar söka att åt efterkommande bereda lyckligare förhållanden än de närvarande, skulle af Rikets Ständer med fullkomlig likgiltighet anses.’’ Uti denna reservation instämde Herr Lector BråkenhjelmHerr Professor Bolmérj Herr Kongl. Hof-Predikanlen Tunelius och Herr P10- sten Berlin, STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, 1840, Banco Uiikottets Memorial N:o $8j Utlåtande N:o gg. i N:o 98. Ank. till Exp, TJtsk. den 22 Sept., kl. 4 en>» Memorial, i anledning af Högloft. Bidderskapets och Adelns äterremisser ä Utskotlets_, Wider IS;ris 55 och 5j} of0iJna Utlåtanden. Under den 26 näsllidne Augusti, liar Höglofl. Ridderskapet och Adeln, på grund af gjorde anmärkningar, återremitterat Utskottets Utlåtanden N:o 55, i anledning af Herr Rosenblads motion om praescriptionstid, inom hvilken åtskillige äldre fordringsposter böra från Banken utgå, och N:o 5j öfver én väckt motion om förändiing, i afseende på förnyandet af Bankens inteckningar. Enär likväl berörde Utlåtanden, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag af den 22 och 29 i förenämnde månad, blifvit af öfrige 3:ne Riks-Slånden bifallne, finner Utskottet de ankomne ålerremisserne icke kunna till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 21 September 1840.
De medel, som till Kamereraren direkte afiemnas, dels för uplupne räntor, (hvilka eljest, på sätt Lånereglementet föreskrifver, skola af läntagarne sjelfve insättas i Banken), dels för andra afgifter, eger Kamereraren att genast insätta å behörig Bankoräkning, hvarefter Banko-Attesten bör af honom inför Direkt, upvisas. Alla qvittenser på medel, som af enskilde inbetalas lill Kassor och Fonder under Direktis förvaltning, utfärdas och undertecknas af Kamereraren, samt annoteras af Sekret., som med sin underskrift bestyrker samma annotation; och komma, till följd här - Den 17 Maj. 67 af, inga andra af Kamereraren utgifge qvittencer att för gällande anses. Sekret, skall öfver sädane ntgifne qvittencer, hvilka böra vara numererade, föra serskild anteckning, sora vid hvarje Direkt:s sammankomst upvises, för att i ofvanomförraälde Bok införas. § 22. Så snart Kamereraren insatt penningar i Banken, antecknas de i den Banko-räkning, som af honora föres efter meddeladt formulär, på det sätt, ali Biddarh.-Kassan bibehåller sin serskilda räkning under benämning: Riddarhusets räkning N:o 1; att allaTestamentsoch Gåfvo-fonder, med undanlag af den Wennerstjernska, samt de under Jungfru-Stifts-Kassan lydande Fonder, få en räkning, kallad Riddarhusets räkning N:o 2, och att Capitationsraedlen erhålla en räkning, som kallas Riddarhusets räkning N:o 3 ; hvarjemte serskilda räkningar föras med Banken för Adliga Gadel t-Scliolae-Fonden med dertill hörande YVennerstjernska Fonden, för Wadstena Adliga Jungfru-Stifts-Kassan med derunder lydane Fonder, samt slutligen för Grefliga Schefferska Stiftningeu.
1a'5 i Städerne 25,142 eller tillsammans 215,067., af hvilka erlägga Mantalspenningar: å Landet io3,386 i Städerne 15,o6q n8,455, och frie från Mantalspenningar å Landet och i Städerne äro 96,612. Af detta förhållande visas, att folknummern under sistförfliitna fem åren ökat sig med 8,563; hvaremot ifrån och med 1827 till och med 1831 folkmängden ökat sig med 11,521, eller med 2,q58 flera personer, än under senare fem åren. Endast kopporna och febersjukdomar hafva under denna tid hemsökt Länet; men de flere på hvarandra följande missväxtåren, derigenom mindre bemedlade personer afhållits från giftermål och bosättningar, hafva hufvudsakligast vållat, att en mindre folkökning ägt rum, än nästföregående åren. 3. §. JSäringarne. 1 ett Land utan särdeles skogar, berg och strömmar, mäste jordbruket och boskapsskötseln blifva hufvudnäringarne. I hvad mån dessa under senare fem åren förkofrat sig eller aftagit, åligger mig nu redogöra. Att sluta af den mindre spannemåls-production, som under nämnde år ägt rum, skulle man lätteligen kunna tro, att hågen för jordbruk vöre i aftagande; men så är ej verkliga förhållandet. Sedan sista Femårs-Berättelsen afgafs, har ej någon särdeles gynnande årsväxt i allmänhet inträffat, utan 7 snarare, isynnerhet åren 1806 och 1887, missväxt såväl å säd som foder, menligt inverkat på åkerbruk och boskapsskötsel; men deremot eggat landtmannens håg, att lära känna bristerna uti handhafvandet af förenämnde näringar och upptänka medel att genom förbättrade anstalter derutinnan motverka olägenheterne af mindre gynsam årsväxt. Att vigtiga steg härtill under senare femårs-perioden blifvit tagne, tror jag mig här nedan kunna visa.
Styrelsen har slutligen i afseende å upplagans storlek anmärkt, att Styrelsen kostnadsfritt redan fått emottaga värdefulla uppgifter och afhandlingar från utländska jernbanestyreiser, hvilka gåfvor, då nu tillfälle dertill genom utgifvandet af ifrågavarande verk erbjöde sig, borde vedergällas; att, emot detsamma såsom utbyte, äfven framgent nyttiga upplysningar från utlandet kunde erhållas rörande der pågående elier redan utförda jernvägsanläggningar, samt att det jemväl vore erforderligt för att tillfredsställande besvara de vid liera tillfällen frän utlandet begärda upplysningar rörande svenska stambanorna, hvilka, i den mån de erhålla en större utsträckning, der tillvinna sig en allt större uppmärksamhet; och hade bemälda Styrelse, på dessa och i öfrigt anförda skäl, i underdånighet hemställt, att upplagan måtte bestämmas till minst 1,500 exemplar. Genom beslut den 22 sistlidne Augusti har Kongl. Maj:t, jemte godkännande af de utaf Styrelsen löreslagna grunderna för ifrågavarande arbetes uppställning, funnit skäligt dels uppdraga åt Styrelsen att om dess utgifvande gå i författning, 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. dervid Styrelsen dock borde tillse, huruvida icke vid utförandet nedsättning i de beräknade kostnaderna kunde åvägabringas, dels i nåder förordna: att den afdelning af arbetet, som komme att omfatta den rörliga jernvägsmaterielen, skulle uppställas så, att densamma kunde såsom ett helt för sig från det öfriga arbetet skiljas; — att upplagans storlek borde utgöra 1,300 exemplar, — samt att försäljningspriset skulle, uppå framställning från Styrelsen, framdeles bestämmas, sedan verkliga kostnaden för arbetets utgifvande blifvit känd.
Jag vet, att han kommer här nästan hvarje dag. Jag vet också, hvad det betyder. Fins det ingenting i dag, så blir det i morgon. Han är en blodigel. Han släpper aldrig frivilligt sitt tag. Slit honom bort, innan han bitit sig fast vid ditt hjerta! Res! LOUISE. Det är – är inte som du tror. Jag är stark nog att inte låta honom komma mig närmare, än jag sjelf vill. ERNA. Du är svagare än jag och mig tog han. LOUISE. Jag vill inte resa. Jag vet, att min längtan efter att se honom – bara se honom och höra honom tala – då skulle bli mig öfvermäktig. ERNA. Tror du, det är bättre att stanna? LOUISE. Ja. ERNA. Du är ett barn. Du vet inte hvad du gör. LOUISE ser henne in i ögonen. Jo. Jag vet hvad jag gör. ERNA. Du tror dig stark för det du kanske stått emot en enda gång! Det skall komma igen – frestande – lockande. Och till sist skall han tvinga bekännelsen fram med tortyr, om det behöfs. Härmar Allands röst och sätt; icke karrikeradt utan drömmande och vekt. Var icke rädd! Antingen af fri vilja eller också icke. — Låt oss tala om något annat — Jag har börjat arbeta. Jag vet icke hur det kommer sig, men arbetet föder hos mig alltid en så stark längtan efter lycka – efter kärlek. Jag blir fullkomligt värnlös en kvinna kan fånga mig genom att sträcka ut sin hand — Jag håller på att modellera en furstinnas byst. Hon är rik och vacker – och hennes man vårdslösar henne — Sådana kvinnor som hon ha en obeskriflig makt öfver mig. Hon är fullkomligt fördomsfri, men så nobel och fin. Den man, hon älskar, blir en lycklig man. — Jag blir nog hennes offer en dag LOUISE har vändt sig bort; kämpande med sin sinnesrörelse. ERNA. Han är en mästare i att vrida knifven om i ett sår. Man tycker, man vill dö af smärta. Man börjar tro på sin makt att binda honom, trots hans egna försäkringar. Men man binder honom aldrig. Han är hal som en ål. Man må rispa honom så att blod kommer fram – man kan ändå inte hålla honom kvar! LOUISE.
Jag tänker på hennes trista öde, på hennes lif, som troligen skall sluta i ensamhet och beroende, och jag beundrar henne, som kan lyfta ögat öfver skuggorna och dö med blicken fäst på den fläck, där hon en gång sett solen. » För patienee-amatörer. Öfversten. Två lekar blandas väl. Därefter uppräknas fyra högar med sju kort i hvarje, hvilka läggas i en fyrkant. Emellan de två öfversta högarna lägges ytterligare en med fjorton kort. Nästa kort i ordningen lägges såsom begynnelsekort; likaledes blifva alla andra kort af samma valör begynnelsekort i de andra högarna i den följd de komma. På dessa läggas sedan i stigande ordning, men utan afseende på färg de andra korten. På de fem uppräknade högarna transporteras fritt i fallande ordning, och korten uppflyttas härifrån på de nämnda begynnelsekorten, när passande kort komma. Emellan de två nedersta högarna lägges det första kortet af de öfverblifna, som man behållit i handen. Passar ej detta på begynnelsekorten (i stigande) eller på någon af de fem hö- garna (i fallande), så nedlägges det följande o. s. v. När alla öfverblifna kort tillika ined de fem hö- garna uppflyttats på begynnelsekorten, är patiencen färdig; i motsatt fall är den förlorad. * Fyrtio martyrer. Med 2 kortlekar. Börjar på ess o c h slutar med kung, på svart kort lägges ett rödt o c h på rödt kort ett svart. 40 kort utläggas i 8 rader, således 5 kort i hvar rad, raderna börja uppifrån och gå nedåt. Essen läggas vid sidan, allt efter som de framkomma. Det understa kortet i hvar af de 8 raderna lägges o m det passar på essen i stigande, svart på rödt o c h rödt på svart. Om något af de sista korten i de 8 raderna passa att lägga på hvarandra i fallande o c h hvarannan färg, få de påläggas hvarandra. Passar nu intet kort i de 8 raderna till esshögarne eller mot hvarandra, lägges af de kort man har i handen en talong, hvars öfversta kort alltid får användas.