Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungen – glömde både tacksamhetens och skicklighetens lagar. Till sådana utgjutelser bör visserligen ej räknas det evigt minnesvärda qvädet ”Dälden”, lika oförgängligt i sin djupa betydelse som i sin glänsande skönhet; en dikt, hvarom väl kunde frågas: när har någonsin skaldespråket frimodigare och ädlare tolkat en politisk opposition? Annorlunda förhåller sig deremot med den i Stockholms-Posten 1781 förekommande och af oss redan på ett annat ställe 18 anförda betraktelsen om Augustus och Propertius; hvilken, anbragt såsom not vid en öfversättning från den sednare, ypperligt skulle passat i Lunds ”Välsignade Tryckfrihet”, men ej utan förvåning kan befinnas författad af just den man, som i nästföregående årgång af sitt blad hade lofsjungit Gustafs dygd såsom omätbar af hvarje dödligt snille, och i den nästföljande årgången lät ett nytt lofqväde om samme Gustaf tillägga, att han ”förnyat alla de stora hjeltars dygd, till lof af hvilkas namn rökverk brinna och suckar hinna upp till Olympens famn” 19. Förklaringsgrunden är, att i det innersta af sin själ, och innan han öfverlefvat Fransyska Revolutionens begynnelsedagar, var Kellgren långt mera republikan, än flertalet af dem, som i hans tid ville gifva sig uppsyn och ton af republikanska tänkesätt. Men en af de åtskilliga egenskaper, i hvilka Gustaf III verkligen liknade Cäsar, var, att aldrig såras – eller åtminstone aldrig låta påskina något sår – af sina snillens infall. Kändt är (eller bör vara) hans uppförande mot Adlerbeth, då han, omedelbart efter dennes uppträdande emot honom på riksdagen 1789, i sin enskilda krets mottog den redlige talaren utan ringaste förändring af sin vanliga vänlighet. Så må här ock i förbigående påminnas om det tillfälle, då han (1780) hade nödgat Oxenstjerna att lemna honom sin portfölj till genomseende, och der fann ett så lydande epigramm, hvilket skalden hade glömt eller ej hunnit undansnappa: ”Man vid en Konungs syn var i förundran dragen, Som gick, af snillet förd, att fylla hjeltars lopp;
Hvad ej mindre fördel af bo shifto än bördsrätt beträUar; så enär lagbeslämmelserne härutinnan äro lika för man och qvinna, både efter Landsrätt och efter Stadsrätt, lärer det finnas alldeles uppenbart, att upphäfvandet af arfsoch giftorätt efter Landsrätt ingalunda föranleder till ändring af hvad nu, angående fördel och bördsrätt, är stadgadt. I afseende på tagelott och lösningsrätt eger jemväl den erinran rum, att Lagens föreskrifter härutinnan icke stå i det samband med föreskrifterne om arfsoch giftorätt, att förändring af de senare nödvändigt kräfver förändring af de förre. Fastmer håller Utskottet före , att tagelott och lösningsrätt vid arfskifte af fast egendom å landet kunna och böra oförändrade bibebållas, äfven om olikheten i arfsrätt för Öfrigt upphörer; hvarföre ock Utskottet, i anledning af en serskild i JjagUtskw.tets Ullålande N;o iqq. della ämne vackt motion , uti serskild) Betänkande af denna dag, tillstyrker, alt, då broder och sysier erhålla arfslott i jord, som ej väl kan delas eller klyfvas, brödren må ega att sysierns del till sig liisa. Rörande testamentsrätt, hvilken jemväl, efter Utskottets omdöme, är i sig sjelf oberoende af frågan om giftorätt och arf,hac Utskottet redan, i anledning af serskild rno* lion, afgifvit yttrande i sitt Betänkande N:o 73, till hvilket Utskottet nu vördsamt hänvisar, med anmälan , att detta Betänkande är af Högloflige Ridderskapet och Adeln återremitterad!, samt af Högvördige Preste-Ståndet och Valloflige Borgare-Ståndet bifallet, men att Hedervärda Bonde-Ståndet ännu icke, så vidt Utskottet har sig bekant, i detta ämne fattat något beslut, Hvad deremot angår anmärkningen om behof af förändring i ii;te Cap. Giftermåls.
Ingen af dem ville fara till ett af dessa ställen, där nöjet bildar hufvudändamålet för besöket, där man mera söker rekreation än verklig hälsa. Slutligen kommo de öfverens om att fara till Skälsö hafsbadoch vattenkuranstalt. Kerstin skulle följa med. Hennes anställning skulle sluta till hösten, ty gossarne hade nu blifvit så stora, att de skulle in i storskolan i staden, och Kerstin kunde ej längre åtaga sig att handleda flickorna i franska, utan de skulle ha en guvernant, som genomgått ett högre lärarinneseminarium. Men innan man skildes från den afhållna Kerstin, ville man låta henne njuta sommarens ro och hvila tillsammans med den familj, hvaraf hon i två år utgjort en medlem. Därför bjöd man henne med, och Kerstin gladde sig innerligt åt den ljufliga hvilans lid, som förestod. Icke var hon heller orolig för framtiden, ty tack vare hä- radshöfding Valdes frikostighet med presenter, hade hon kunnat lägga af hela sin lön. Tolfhundra kronor! Det var ju en hel förmögenhet för Kerstin. Skälsö var en tyst och stilla badort. Den låg vid hafsstranden, och där bakom höjde sig terasformigt den gamla medeltidsstaden med sina murar ' och kyrkor. Det låg en viss mystisk romantik öfver det hela, som Kerstin lifligt uppfattade. Hon kunde timtals ströfva omkring i de väldiga ruinerna, där murgröna och vild vinranka slingrade sig upp efter pelare och brunsvarta murar, där hvita dufvor flaxade och kuttrade under hvälfda, hälft vittrade hvalfbågar. Hon vandrade upp genom de tjocka murarnes branta gängar upp på gailarnes gräsvuxna krön, och där slog hon sig ned, låtande blicken glida hän öfver det blånande, oändliga hafvet. Om aftnarne, när hon öfvervarit bönestunden i badhussalongen, tog hon en tur utåt den långsträckta stranden, där vågorna skvalpade in öfver kisel och brun hafstång: där hvilade hon ut på de gamla sätena under buskar och träd, såg ångbåten glida hän genom vattnet, till dess den försvann vid horisonten, då hon ännu länge i den stilla aftonen kunde höra maskinens dunkande ljud ur fjärran. Ja, det var en öfver måttan romantisk stad, inbjudande till drömmeri.
Preste-Siandet d. 7 — —- Borgare-Ståndet d. 7 Bonde-Ståndet d. 13 —• —■ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning «/ Kongl. Maf.ts Kådiga Remiss, angående serskildt anslag af Bevillningsmedlen till ar frodén åt Tjenstemän, som vid JJ evillnings-iaxer ingar ne i Norrbottens Län biirädt. S. A. K. Sedan E. E. M:ts Befallningshafvande uti Norrbottens Län hos E. K. M. i underdånighet hemstält, att, efter det likmätigt 5 Art. 5 §. 11 mom. af 1818 års Bevillnings-förordning, En procent af berörde Läns Be v i 11 n i n gss u m ma för år 1820, blifvit till bestridande af nödiga kostnader i och för Bevillnirigs-taxeringarne samt till arfvoden åt vederbörande tjenstemän , som biträdt viti samma taxeringar, innehallen, men, af anförde orsaker, beloppet funnits hafva, på 41 sk. 10 rst. nära, åtgått till skjutsoch tractaments-penningar för Pröfnings-Comitens Ledamöter, och således ej lemnat någon behållning, hvaraf förenämnde tjenstemän för deras arbete kunnat erhålla den vedergällning, sorn Riksens Ständer deta ämnat, £. K. M. täcktes i Nåder tillåta, att förlusten af ifrågavarande arfvoden för år 1810 och följande år, så länge 1818 års JBe~ Underdåniga Skrifvelser. 105 villnings-Stadga vöre' gällande, måtte, enligt Pröfnings-Comiténs förslag, varda vederbörande ersatt med 2ao R:dr årligen; så har E. K.
Till en början ber jag att få meddela en uplysning, som jag nyss erhållit, nemi. att så väl Prestesom BondeSt. bifallit denna punkt af Betänk., och vid sådant förhållande hemställer jag till E. o. Ad., huruvida det kan vara lämpligt ‘att återremittera denna punkt, enär BevillmsUtsk. troligen icke kommer att frånträda sin mening, då den är understödd af 2:ne Stånd. Men detta oafsedt är jag af den mening, att en återremiss icke kan tjena till något. Jag har mig, genom erfarenheten, allt för väl bekant, huru ofullkomliga samhälls-institutionerna i allmänhet äro, för att vilja slunga alla de »anathema» mot Bevillmsförordmn, som man i afton mot densamma begagnat, och jag får upriktigt bekänna min fruktan att alla försök, som göras för att erhålla rättvisa grunder för bevillningen, skola misslyckas; ty vi veta litet hvar, att införandet af en lämplig Bevillmsiörordning är en af de svåraste upgifter för statsmännen, och man har väl i det ena och andra landet gjort mer och mindre lyckade försök, men aldrig har man dermed varit fullt tillfredsställd. Om Ståndet nu beslutar en återremiss af denna punkt, är det väl sannolikt att BevillmsUtsk. skall kunna utfinna ett nytt system för bevillningens utgörande? Ar det väl sannolikt att BevillmsUtsk., som icke vid första handläggningen af denna fråga ansett sig vara i stånd dertill, skulle ansett sig genom återremiss hafva vunnit nya krafter? Om också Utsk. vore i stånd dertill, är det väl sannolikt att det skulle medhinna så väl uttänkandet af detta system, som dess genomföraude i all dess konseqvens? Jag fruktar att det blefve ett arbete, vida öfverstigande ett Utsk:s förmåga under en Riksdag, synnerligast då g-:del, kanske £ af Riksdagen redan är tilliindalupen. Om jag af alla de förslag, som här blifvit framställda, funnit något enda antagligt, skulle jag gå in på att Utsk. af denna discussion kunde hafva någon ledning för sina åtgöranden.
Om nu alla statsmedel hade ingått till Riksg.cont., så hade vederbör, fordringsägare blifvit utan betalning intill nästa riksdag. Detta bevisar bäst, att de medel, som ingå till Riksg.cont., ej äro under K. M:s disposition, och att man följaktligen öfverläder grundlagen, om man röstar öfver ett sådant förslag , som det, hvilket Utsk. har framställt. Frih. Sprengtporten har ansett det vara lika riktigt, om medlen inginge till Riksg.cont. och derifrån anordnades till Stats-cont. ; men 64 §:n nämner uttryckligen extra-ordin. utlagor eller bevillningar och ej crediliver, som anvisas på Riksg.contoret. En annan värd talare har anmärkt, att de s. k. crediliven äro anvisade på Riksg.cont., och att sådant nogsamt bevisade detta verks egenskap att vara en allmän besparingscassa. Jag vill deremot blott anmärka, att det först är i sednare tider, som dessa creditiv blifvit ställda på Riksg.cont, och all de förut varit ställda på banken. Slutligen, och då jag för andra gången hört Gr. Frölich i denna fråga yrka, att Hr Frih. o. Landtm, ville genast gifva sin mening tillkänna, på det att R. o. Ad:s öfverläggning måtte förr taga slut; så får jag anmärka, att om jag kunnat taga för gifvet, det R. o. Ad:s medlemmar i allmänhet delade den mening jag yttrat, skulle jag visserligen icke hafva uppehållit Ståndet med någon framställning deraf. För öfrigt vet jag icke , att jag vid denna riksdag, emot Hr Frih. o. Landtnäs mening, yrkat någon propos., men deremot vet jag, att Gr. Frölich gjort det flera gånger; och jag skulle undra, om han icke gör det äfven nu, i händelse Hr Frih. o. Landtm, gifver sin mening tillkänna. Då tyckes det ej vara billigt att vilja förhindra andra att dessförinnan säga deras mening, och aldraminst alt Grefven sjelf söker göra det. Gr. Frölich-' Jag anhåller först alt ingen af R. o. Ad.
Preste-ståndet iligt f v et och till Lag-Utskottet hänvisadt memorial, yrkat, alt 9 §:n 20 Cap. Mrssgernings-Balken måtte så ändras, att dödsstraff ej vidare må komma i fråga för rån, enär vanligen, vid detta brott, någon skada till lif eller helsa icke tillfogas, samt. om lagen utsätter lika straff för det mindre, som deL större brottet, förbrytaren liksom ”drifves” att begå det sistnämnda, fastän han kanske endast haft det förra i sinnet. Hvad sålunda blifvit yrkadt har Utskottet tagit i öfvervägande; men enär nu väckta fråga, enligt Utskottets omdöme, icke lämpligen bör företagas utan i sammanhang med en allmän pröfning om ändamålsenligheten af dödsstraffet för de flere brott, för hvilka detsamma i gällande lag finnes bestämdt, samt dylik pröfning hvarken blifvit påkallad eller synes böra ega rum utan i förening med granskningen af det förslag till ny brottmålslag, som Kong I. Maj:t inom kort lärer komma att till Rikets Ständers bedömande öfverlemna, får Utskottet, som. om än skäl för den påyrkade förändringen vore för handen, likväl anser densamma kunna utan våda uppskjutas i afvaktan på berörde förslag, enär Konungen, genom begagnandet af be - 6 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o nådningsrätlen, är i tillfälle mildra, då omständigheter förekomma, sota göra det obehöfligt eller tilläfventyrs hårdt, att lagens bud i hela dess stränghet tillämpas, vördsamt tillstyrka, att Herr Prosten Schröders ifrågavarande motion ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd f öranleda. Stockholm den 25 November 1844. Ank. till Exp.-Utsk. den a Dec., kl. i e. m. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 11 öfver Ixongl. Maj:ts Nådiga Proposition om vissa förändrade föreskrifter i afseende på lagfart oeh nyttjanderätts inteckning. Emot detta Betänkande, hvilket Högv.
Med afseende, derå att Exped.Utsk. saknar rättighet att förändra någon enda ordställning, som af Ständerna beslutas i sak, och att således en otydlighet i den underd. skrifvelse Den 26 Juni f. m. 201 som skulle komma att afgå i förevar, fall, otvifvelaktigt måste ega rum, har jag tagit mig friheten, att framställa den anmärkn. som mitt första yttrande innehöll. Men om, på sätt Frih. Palmstjerna erinrat, StatsUtsk. kommer att afgifva ett utlåt., hvilket i sin helhet uptager alla dessa vilkor och förbindelser, samt jemväl bestämdt innefattar upgift på de auktoriteter, som skola pröfva säkerhets-handlingarna med hvad dertill hörer, och delta utlåt, jemväl innehåller tillstyrkan, att Ständerna hos K. M. anmäla dessa deras beslut, hvarigenom K. M. erhåller bestämd underrättelse om huruvida Ständerna updragit åt Honom eller åt Fullmäktige i Riksg:s-kont. att pröfva handlingarna, så år jag långt ifrån att vilja fullfölja min anmärkn., emedan den tvekan, som möjligen hos Fullmäktige skulle kunna upstå genom sakens förblifvande i dess närvar, skick, då kommer att försvinna. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. ifrågavar. punkt af Utsk:s utlåt. 2:dra punkten, ang:de anslag till istånd sättande af öfverbtjggnaden a ena hamnarmen vid Cimbritshamn. Bifölls. 3:dje punkten, ang:de anslag till förbättring af hamnen i Landskrona. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag anhåller alt den reservation, som af Hr Winge blifvit afgifven vid denna punkt och som är detta betänk, bifogad, måtte blifva upläst. Sedan denna upläsning försiggått yttrade Hr Dalman: De uplysningar, som Hr Winge meddelat, äro af sådan beskaffenhet alt de borde föranleda till återremiss af denna punkt. Frän säkert håll har blifvit mig berälladt, alt då denna fråga' förevar inom StatsUtsk., hade Utsk:s ledamöter ännu icke hunnit taga säker kännedom om densamma. Då K.
s 684 —* 689, bif. af BorgareStåndet, IX 3. s 28, af PresteStåndet, IX 3. Underd. Skrifvelse till Riksens Ständer, med öfverlemnande af nytt Förslag till underd. -— om skyldighet för Sönerne af Lappske, att ingå i Beväringen. Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1254. Utskottets Betänkande, VIII s 384 — 386, afsl. af Adeln, IX s 2i3, återrem. af BorgareStåndet, IX S218, hif. af BondeStåndet, IX s 221, af PresteStåndet, IX s 23l. Ytterligare Utlåtande, VIII s 758 — 768, afsl. af PresteStåndet, IX s 409, hif. af BorgareStåndet, IX s \w, lagdt till 207 Ilandlingarne af Adeln, IX s 418, afBondeStåndet, IX s 429- Nyhemmans anslående, om, till hjelp för svaga Rotar; Motion, remitt. till Statsoch EkonomiUtskotten, II s 1289. Utskottens Utlåtande, IY 4- s 265 — 274, hif. af BorgareStåndet, IX s 861, af Adeln, IX s 870, af BondeStåndet, IX s 880. Nämnd, om minskadt antal, såväl vid lagtima som urtima Ting; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1293. Utskottets Betänkande, YII 1. s 36i—. 363, bif. af Adeln, IX s 339, af B01- gareStåndet, IX s 356, af PresteStåndet, IX s 370. — Sockne-. Se MunicipalStyrelse. Nämndemän, om tillkallande af extra: föreslagen ändring af Stadgandet i 1 ■ Cap. 1 och 10 §§ Rätteg. Balk.
4 Afd, i i83o års Banco-Reglemente; N:o i34» i anledning af de inom Riks-Sländen gjorde anmärkningar vid Utskottets under N;ris 114 och 1 r5 afgifne Memorial, Från V ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings Utskottets Betänkande, N:o 60, i; anledning af motion, angående uppdrag åt Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, att, vid yppad större Statsbrist, på allmänna Bevillningen å a:dra Artikeln, med en fyilnads-afgift fördela den bristande summan, m„ m.: bifölls, S, D. Föredrogos å nyo Banco Utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o i3i, med hemställan, att i blifvande Banco-Reglemente måtte intagas ett stadgande, hvarigenom Fullmägtige berättigas att anhålla om Kongl - Prot. Viår. d. 27 April t835. 61 Majrls Nådiga biträde för upptagande af utrikes credit i v, till förstärkande af Bankens silfverfoud: afslogs; N?o 13e, med hemställan, att Rikets Ständer, före deras åtskiljande, matte till Kongl, Majit i underdånighet öfverlemna Stadgar och Reglemente för Bankens rörelse och förvaltning^ afslogs; N;o 133, med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande 4 Art. 4 Afd. i i83o års Banco-Reglemente: bifölls';, och N:o i34, i anledning af de inom Riks-Slånden gjorda anmärkningar vid Utskottets, under Nyis I r4 och '<5, afgifne Memorial: gillades. S. D.
Prot. 1828 och 1S29. 4 S. 2 Afd. 2 B. i Hältet 7J. aa Staissamt Allm. Besv.- o. Oee.-ZJtsk. Uti. N.-o g3. ”ett! sådant förordnande, annu mera försvåra ”actie-teckningen.” Utskotten få, i anledning häraf, vördsamt förklara, att då, vid tillfallen af ett större antal slrandnings-håndelser under Rikets kuster, en betydlig inkomst, ett eller annat år, kan det nya Bolaget tillflyta, samt den andel deraf, som vid sådana förhållanden, och under namn af Bevillning till Stats-Verket varder aflemnad, ingalunda bör kunna stämplas med den motbjudande benämning, att utgöra en ä Statens sida, från Skeppsbrutne, upphemtad vinning, enär medlen, före deras afleverering till Stafs cassan, utgjort Bolagets lagliga egendom, Utskotten jemväl ansett med billighet vara förenligt, att en så beskaffad större inkomst för Bolaget varder, i likhet med vinsten af andra medborgerliga företag, beskattad; och hemställa alltså, såsom tillägg till Utskottens i detta afseende redan gjorda tillstyrkan, att den Bevillning, som, efter kommande Ständers beslut, tillåfveniyrs kan blifva Bolaget framdeles ålagd, icke må öfverstiga fem procent af Bolagets, efter bokslut för året, tillflutna behållna inkomst, sedan alla förvaltnings-kostnader, samt sex procent Stats*- samt Allm. Besv.- o. Osc.-Utsk. Uti. N.o $3. *3 å f!et inbetalda Actie-capitalet, forst tlerå afråknadc blifvit.
Man har belarat att genom denna skattens förhöjning till-» Verkningen skulle blifva mindre, emedan bränvinshrännaren redan nu har mycket liten förtjenst, och att resultatet, enär den förhöjda skatten skulle ersätta den förminskade tillverkningen* skulle bilfva samma inkomst som nu. Då denna mindre tillverkning ej egentligen beror på tillverkaren, utan på konsumenten, derigenom att det högre priset minskar konsumtionen, skulle staten i stället för den gjorda förlusten få en moralisk vinst. Ehuru detta visserligen vore ganska önskvärdt, tror jag likväl icke att dessa farhågor och förhoppningar skola realisera sig. Kesultatet blir troligen det, att, om staten också det första året gör förlust, innan priserna hunnit att stiga, likväl tillverkningen går upp till sin gamla höjd och således kommer att medföra en förökad statsinkomst. Då, efter hvad man hört sägas, en icke ringa statsbrist kommer att uppstå, frågar jag, hvar man skall taga fvllnaden* antingen i en förökad bränvinsskatt eller genom en förhöjning af den allmänna bevillningen ? För min del får jag bekänna, att det sämsta vöre, om den allmänna bevillningen höjdes; och hoppas jag att utgången ej må blifva sådan, ty en snara skulle då vara utlagd för Svenska folket. Jag får derföre anhålla om bifall till Gr. Liljencrants’ förslag.- Hr von Mentzer: En talare har påstått, att jag icke skulle hafva något att invända emot bränvinsskattens höjande till 1 rdr. Jag har visserligen fällt och vidhåller äfven detta yttrande, under vilkor likväl, att tullen på bränvin kommer att ökas i samma proportion, .så att icke det utländska bränvinet blir det, som kommer i marknaden, utan tvertom det inhemska. Det har blifvit yttradt att smuggleriet icke skulle komma att inverka så särdeles mycket. Då det likväl sagts, att man i Danmark erhållit 66,000 rdr i drawback, och man tillika vet att drawback i Danmark utgör 4 sk. pr karina, så kan detta, enligt mitt förmenande, omöjligen inverka så litet på den Svenska marknaden.
Lägg nu här till förhållandet med vårens fina början, Och Sjöarnes olika tid stt bli isfria; ty vanligen då man redan fiskar på öp£>e: vatten i Purkijaur, kan man ännu köra isen på Ska ika Träsk __ och då Skaika hunnit bis isfritt äro ännu så väl Den i September f. m. 21 den nedanom densamma belägne ParkijaurSjön som det ofvan belägne SagatTräsk tillfrusne. Lägg och ytterligare härtill den Jiod «om uppkommer af snösmältningen och dea vida större flod som sedermera inträffar genom issmältningen i Fjällen efter Midsommar, och beräkna den med September annalkande höft. Jloden; så skall man lätt inse hvilken korrt mellantid här blifver att påräkna för en lång och långsam Sjötransport, och hvilka stora irrangementer således skola fordras, i synnerhet om densamma under olika methoder och qvantiteter behöfde indelas noder mångå serskildta stationer. Att vintertiden fortfara med Malmtransporten från Ruotivare för att t. ex. befordra de å vissa ställen nödige Malmupplagen, möter ock de betydligaste hinder, ty LappAllmogen lågrar sig aldrig under vintern annorstädes än i Skogslandet och öfverger Fjälltrakterne redan i September och October, utan att d;t återkomma förr än i Maij.
Då det troligtvis icke är B. o Ad:s mening alt först punktvis genomgå Betänk:t till hälften, och sedan återremittera det, så anser jag att man just bör hålla sina »vackra föredrag» nu och försöka återremittera hela luntan på en gång. Frih. Baab: -Då Hr Adelborg och jag hysa samma mening i hufvudsaken, så hoppas jag att vi äfven med afseende på formen skola komma öfverens. Första punkten af Betänk, innehåller endast en tillstyrkan af Utsk. att bevillning fortfarande måtte utgå, hvarföre jag anser att vi tryggt kunna bifalla densamma. Derefter kommer frågan om bevillning efter l:sta artikeln, och frågan huruvida tjenstemän böra betala någon bevillning eller icke. Båda frå - 426 De n 26 Mars. gonia äro oberoende af den hufvudfråga, hvarom discussionen redan är börjad. Denna fråga förekommer först Pag. 7, då jag hoppas att ingen skall hafva förgätit hvad Hr Adelborg och föreg:de talare yttrat, åtminstone skall jag, så godt jag kan påminna derom. Jag anhåller om bifall till den föredragna punkten. Hr von Troil: Afven jag finner att jag missförstått Hr Gr. o. Landtm:s yttrande, och får derföre förklara, att jag önskar återremiss på allt hvad som rör den egentliga Bevil]n:sFörordn:n, men då den nu föredragna punkten endast innehåller afstyrkande af motioner om att all bevillning skulle uphöra, så har jag naturligtvis ingenting att invända mot densamma. Hr Adelborg: Då ingen af de återstående punkterna i sin helhet omfattar det förslag till återremiss, som här är yrkadt, utan endast vissa åsigter om förändring af bevillningen, men icke hela BevillmsFörordms reorganisation, så torde det vara skäl att som jag gjort yrka återremiss på Betänk:t i sin helhet, innan frågan om l:sta artikeln föredrages.