Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 1 December. 17 Föredrogs Ilr Brakel, Mauritz Gustaf, d. 29 sisth November e. m. på bordet lagda motion, i fråga om anslag till Stockholms och Carlskronas befästande samt förökande af Sveriges sjömakt. Gr. Frölich, David: Då jag redan i föreg:de plenum haft tillfälle att yttra mig rörande motioner, som afhandla frågan om rikets försvar, torde R. o. Ad. tilläfventyrs anse det redan vara nog sagdt, helst jag för omkring 14 dagar sedan, då jag likväl ännu icke haft tillfälle att taga fullständig kännedom om den Kongl. Propos:n ang:de Statsverkets tillstånd och behof med dess vidlyftiga allegater, icke desto mindre ansåg pligten fordra att till R. o. Ad. öfverlemna en skriftlig motion i ämnet, hvilken, naivt nog af Aftonbladet benämndes den långa och som blef, utan discussion till StatsUtsk. remmitterad. Jag skulle icke heller hafva återkommit till ämnet, så vida jag icke funnit en sed, nu antagen, som verkligen har praktisk nytta med sig, den nemi. att göra amendementer till sina egna motioner. Detta må nu äfven vara mig tillåtet sedan jag genomläst den Kongl. Propos:n, begagnande tillfället att vid den nu skedda föredragningen af Hr Brakels amendement, yttra mig om frågan i dess helhet. Först torde böra angifvas den synpunkt, hvarur jag önskade den Kongl. Propos. skulle betraktas. Det är klart, att jag dervid i synnerhet fästat min upmärksamhet vid den delen hvaraf man får begrepp om den financiella frågans behandling och hvad jag dervid haft att anmärka är äfven till en del intaget i den skriftliga, långa motionen. Jag har nemi. der i allmänhet anmärkt, huruvida det icke, under en tidpunkt, sådan som den närvarande, skulle hafva varit skäligt, ja nödvändigt, att i främsta rummet påminna Ständerna, efter den vändning som Rikets politik sednast tagit, att man borde vara beredd möta alla eventualiteter, som af denna vändning blifvit en följd.
— Samme talare har förmodat det jag skulle åtrå skimret af en romanhjeltes gloria. För en så prosaisk person, som mig, har detta ej kunnat utgöra ärelystnadens föremål. Men jag önskar, alt Hr Hjerta malte så tro; ty då han vanligtvis handlat mot mina önskningar, så hoppas jag, att följden deraf nu skall blifva, det jag så sent som möjligt kommer att synas i Läsebibliolheket. Han har äfven sagt, att bland andra fel, som ligga Konungens rådgifvare till last, vore äfven det, att de gjort för litet afseende på Ständernes önskningar. Jag anhåller att få erinra Ståndet om den anmärkning, som jag gjorde för några plenidagar sedan, då samme talare, i fråga om ett beslut, som här skulle fattas öfver ett önskningsmål, yttrade, alt R. o. Ad. väl kunde antaga det framställda förslaget, oaktadt anmärkta brister deri, emedan det i alla fall berodde på Konungen att rätta hvad Ständerne felade. Jag anmärkte uttrycket genast , på det att det skulle vara ett slags nota bene både för denna och kommande riksdagar, till rättfärdigande för Konungens rådgifvare, om de tilläte sig tillstyrka några ändringar i Ständernes önskningar. Jag trodde knappt att så hastigt få anleda. påminna Hr Hjerta om hans sätt att tala, den ena dagen så och den andra Ivertom. En talare har uppmanat Hr Hjerta att redogöra för en tidningsartikel, som förliden gårdag influtit i Aftonbladet. Jag vet bättre än den värda ledamoten, huru oskyldig dertill - D e ii 3 Juli f. m. a33 till Hr Hjerta Sr. Jag har redan sagt eder, mine herrar! hvilka de ansvarige tidningsutgifvai ne äro, och bland dem befinner sig icke Hr Hjerta. I alla fall är nn icke fråga 0111 att rättfärdiggöra tidnings-skrifvare, utan att fria eller fälla Konungens rådgifvare. Jag hoppas att R. o. Ad. icke förbiandar dessa personer med hvarandra; åtminstone skulle jag anse sådant för den hårdaste loit, hvilken kunde drabba mig på detta rum. Hr Ribbing, Bengt, uppläste följande:
Skrifvelse JS':o 46. Olssons afgång få utbytas mot dennes ofvanberörde boställe Lilla Tjärbruket, om hvilket nu vore genom nådiga Brefvet den 11 Oktober 1843 föreskrifvet att samma bohemman, när det blefve ledigt, borde för Statsverkets räkning utarrenderas, såvida det icke för annat behof kornme att användas. Sedan upplyst blifvit dels att areal-innehållet af den till Lilla Tjärbruket börande jord, med förbiseende af vissa obetydliga skiljaktigheter mellan de under olika tider deröfver upprättade kartor och beskrilningar, utgjorde 26 tunnland 6,9 kappland och jordrymden vid Nytorp uppginge till 28 tunnland 2,3 kappland, hvaraf dock endast 8 tunnland utgjordes af åker och äng, då deremot Lilla Tjärbruket hade nära 14 tunnland sådan jord; dels alt Nytorp blifvit åsatt en jordeboksränta i kronovärde af 39 sk. lijr:st. Banko samt kronotionde 12 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, och Lilla Tjärbruket fått sin ränta bestämd till En R:dr 26 sk. 4 r.st. och kronobonden till 13 kappar spanmål; dels ock att i (axeringslängderne för år 1857 Nytorp upptages till värde af 114 R:dr och Lilla Tjärbruket lill 204 R:dr Banko; samt Kammarkollegium äfvensom öfrige vederbörande, i frågan hörde, embetsverk och myndigheter, till ofvanberörde underdåniga ansökning tillstyrkt nådigt bifall, E. K. Maj:ts Befallningshafvande på den grund alt en noggrannare bevakning af allmänningen skulle genom det sökta utbytet vinnas och att Nytorp, ehuru mindre til! åker och äng än Lilla Tjärbruket, eger större area! och, enligt hvad t. f'.
Och hlefvo alla de i nu uppräknade sex Memorialer uppgifne och tillstyrkte Grundlags-ändrings-Förslag antagne att hvila, såsom Riksens Ständers Utlåtanden, till nästa Riksdag. S. D. Föredrogs ånyo Ilederv. BondeStåndets Protocoils-Utdrag af den 7 dennes, hvarigenom samma Stånd, föranled t af Stals-Utskottets, i afskrift hifogade Memorial ]\' :o 481, i målet om yrkad rättig, het för Åboer å Preste-, Klockare-, Anexeocli Mensalmed flere hemman, att lösa Prot. Utdr. d. 20 October 1823. 1169 dem till Skatte, anmodat Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att i den förut uppkomne frågan om skyldighet för Stats-Utskottet att afgifva motiveradt Utlåtande till svar på något RiksStånds återremiss af mål, som de öfrige Stånden afgjort, nu mera bestämt förklara huruvida Bonde-Ståndets eller Stats-Utskottets åsigt, anses vara med Grundlagens stadgande förenlig. Borgare-Ståndet, som, på sätt dess Protocolls-Utdrag den 5 sisth September utvisar, funnit föreskriften i 49 §•
Byggningabalken bestämda byggnadsoch underhålls-skyldighet i fråga om de hus, som enligt samma lagrum socknemän åligger att kyrkoherde färdige antvarda, i Nåder utfärda den förklaring, att innehafvare af kvrkoherde-bohl skall noga vårda och underhålla berörda hus genom skyndsamt och omsorgsfullt iståndsättande, på egen kostnad, af alla tid efter annan uppkommande mindre bristfälligheter å tak, takrännor, skorstenar, knutoch brädfodring, dess anstrykning, eller å annan beklädnad, å murar, väggar, spislar och kakelugnar, golf, dörrar, fenster, trappor och annat innanrede, hvilket allt ständigt bör i godt stånd hållas, men att, om, oaktadt af innehafvare vederbörligen fullgjord underhållsskyldighet, byggnad genom ålder och bruk befinnes så bristfällig, att den icke vidare kan för det afsedda ändamålet artvändas, eller om genom vådeld, storm eller annan olyckshändelse, som innehafvaren icke kunnat afvärja, byggnaden till sina väsendtligare delar blifvit så skadad, att ombyggnad icke kan undvikas, eller om taket derå är så felaktigt, att nytt måste påläggas, eller huset för sitt bestånd förses med ny beklädnad, eller ock nya golf eller ny lakpanel deri inläggas, tillkommer socknemännen att sådant bekosta. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 4 Augusti 1854. 158 Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 89. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 28 Juli 1854. Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 4 Aug. — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående pension för framlidne Landshöfdingen rn. m. C. U. Normans enka. (Stals-Utsk:ts Utlåtande, N:o 170.) S. A. K.
Detta hafva Utskotten i öfvervägande tagit; men då, med antagen och godkänd ordning för rättegångs-ärendens behandling i Högste Domstolen, icke vore öfverensstämmande, att Öfver-Directeuren vid Landtmäteriet utsåges till föredragande af skiftesmålen derstädes; då likväl, efter hvad Utskotten hafva sig bekant, denna föredragning icke är delad mellan flere, utan bestrides af en serskild dertill förordnad Revisions-Secreterare, samt Bil. t. Lags. Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o jj.1. 111 då Rikets SLiinder redan bifallit Utskottens afgifna Betänkande, JV:o so, hvarigenom blifvit afstyrkt Petter Anderssons från Hallands Län förslag, att Förste Landtmätaren skulle vara Föredragande af Skiftesmålen inför Egodelnings-Rätterne, anse Utskotten sig böra tillstyrka, att Herr Friherre Wrangels nu gjorda förslag icke måtte bifallas. Åtskilliga Ledamöters reservationer i ämnet åtfölja. Slockholm den 25 Juna 182g. Reservationer: Af Hr Friherre Cederström J.: Då Utskotten hafva vidhlifvit stadgandet i 12 Cap. 8 §, att, när laga skifte på en eller flera delegares begäran verkställes, sådant skifte hör hela skifteslaget öfvergå, och det, som det synes, hufvudsakligen på den förutsättning, att, utan föregången uppmätning af marken och urskiljande af hvad som till inrösningseller afrösnings-jorden hörer, det för Landtmätaren vore svårt, om icke omöjligt, att på förhand med någon säkerhet bestämma den blifvande Skiftes-kostnaden; men denna förutsättning, i min tanka, är i alla afseenden ovigtig, för såda\ - \ c r i a Bil. t. Lags. Allm. Besv. o. Oec. Utsh. Uti.
Jag kan alldeles ick» instämma i hvad Herr Tham nyss yttrade, att nemligen Riksens Ständer, vid pröfning af Statsutskottets anmärkning, i afseende på Spannmålslånet till Selets bruk, borde låta densamma förfalla. Jag tror tvertom, att, om ock någon allmän nytta dermed varit åsyftad, ett Riksens Ständers beslut af den beskaffenhet, Herr Tham åsyftadt, likväl vore ett alltför itort praejudicat för dylika försträckningar, samt att flera och alltför stora pretentioner deraf kunde uppstå. Herr Treffenberg, Curry Gabriel t Jag kan för min del icke tillstyrka dst föreslagna bytet med Ostindiska Compagniets hus, förrän en sådan åtgärd, som jag i särskild motion tagit mig friheten föreslå, i afseende på Kronans i grannskapet med Qvarteret Lilla Berget uti Götheborg belägna förrådshus, föregått. Jag uppgaf vid samma tillfälle, att Ostindiska Compagniets hus äfven ligger invid nämnde Qvarter; således kan jag ej förr än trädhuseo, hvars Den 25 Junii J, m. 519 med detsamma är bebyggdt, blifvit borttagne; anse f. d. Ostindiska Compagniets hus vara tjenligare till Magazin än det Santessonska, men sedan trädhusen blifvit bortförde, äger otvifvelaktigt det förra företräde till ett sådant ändamål, enär större fartyg utan hinder beqvämt kunna gå upp, och lägga till helt nära detsamma. Grefve von Rofen: I afseende å det isolerade läge, sorn man yttrat det Santessonska bruket företrädesvis skola äga, torde jag få upplysa, att, efter min öfvertygelse, det Ostindiska huset är lika säkert för eldsvåda sotn det andra, emedan det är försedt med brand-* bottnar, brandgaflar, plåttak och jernluckor för alla gluggar m. m. så att någon eldsolycka icke utan största vårdslöshet bör kunna der inträffa.
Bifölls med den förändring i redactionen, att senare momentet skulle erhålla följande lydelse: ”Med valet af dessa senare, så väl som al "Riks-Ståndens ledamöter, förhålles på det sätt, att Täxerings-Comiteen i dess "Plenum inom sig utser sex personer, nemligen en af Ridderskap och Adel, ”en Prest, tre Borgare och en Ståndsperson; hvarvid iagttages, att. af detta "antal ledamöter en utses ifrån hvarje af Taxerings-Comileens Aldelningar”, 0. o. v., lika med Utskottets förslag. 120 §. Bifölls med den förändring, att ordet ”uti” skulle tillsättås emellan orden ”gällde” och ”allt”. 121 §. Med bifall till Utskottets, i afseende på denna gjorda hemställan, att med bestämmandet af procent-beloppet och öfrige anslag måtte anstå, intill dess vid bevillningens fördelning hunnit utrönas, huruvida och i hvad mon någon förändring derutinnan kunde böra ega ruin, antog Ridderskapet och Adeln §:n med följande redactions-forändringar: a) att orden: ”en procent af hela Länets hevillnings-summa” skulle utbytas emot orden: ”af hela bevillnings-summan för Länet en procent”, och b) att ordén: ”vid beräkning eller utbetalning”; skulle utgå. 122 §. Bifölls med den förändring att ordet: ”(Berednings)”, skulle införas framför ordet: ”(Taxerings)” 123 § Skulle erhålla samma lydelse som motsvarande §. i 1818 års Be villnings-stadga. 124 §.
Gyldenstolpe deruti, alt den beskattning, som enl. denna § är bergshandteringen ålagd, är billig i jemförelse med den bevilln., som andra näringar draga; och jag gör delta af den orsak, att genom de kontroller, som för bergshandteringen äro föreskrifna, kommer denna bevilln. att på flera ställen upgå till ett högre belopp, än om den utginge efter fem proc.-beräkningen, under det man deremot för andra näringar med säkerhet kan antaga, att de icke utgöra mer än ^ eller ^ så mycket. För öfrigt tror jag icke, att något skäl ligger deruti, att man säger, alt denna handtering väl tål vid en dylik beskattning; ty jag gillar icke den åsigt, som här en eller annan gång uttalats, att man bör taga, der det finues att taga. Detta är kommunismens åsigt, hvilken, liksom ett spöke, föresväfvar inbillningen. Men det finnes ett annat skäl, som gör, att jag tror att en återremiss icke skulle tjena till någonting. Frih. af Ugglas har sagt, att maximioch minimi-beräkningen är obillig; jag medgifver alt minimum, T's af hammarskatts-priset, måhända är obilligt, och att en nedsättning deruti skulle vara det enda, som kunde förmå mig att rösta för en återremiss, i fall, hvilket jag dock icke tror, man derigenom skulle kunna vinna något resultat. Men detta minimum finnes i Bevilln:s-Författn:n stadgadt för alla andra näringar: det finnes för jordbruket i minimitariffen; det finnes för städerna i 9:deoch 10:de §§:ne; det finnes för vissa personer på landet i 25:te och 27:de §§:ne: och Den 30 Maj. 443 det finnes slutligen ett minimum för hvar och en, hvars iukomst icke är bestämdt gifven.
Jag är för min del fullt öfvertygad derom, alt det förslag Hr von Hartmansdorff nyss framställt, skulle utgöra en kontroll af ganska kraftig beskaffenhet, och jag ber att få uplysa honom att på Afdelmn precist samma förslag gjordes. Men man hade likväl svårt att besvara den anmärkn., som framställdes deremot af städernas representanter, och hvilken anmärkn. innehöll, att om meningen vore att genom en sådan kontroll verkligen uttaxera hvad Revilln:s-Förordn:n stadgar, så måste väl också meningen icke vara, att en sådan uttaxering endast skulle gälla en enda klass, utan äfven de öfriga, och att sålunda samma kontroll äfven borde användas för dessa. När frågan hunnit detta stadium, kom man till det resultat, att en förteckning af ifrågavande slag skulle blifva ett så vidlyftigt opus, att ingen menniska skulle orka läsa detsamma. Det kan väl vara sannt att största ojemnheten inom en och samma näring förefinnes inom städerna, så att den rikaste handlande der betalar mindre i förhållande till den fattigare handtverkaren, än den större jordbrukaren till den mindre; men likväl är det gifvet, att om man vill beskatta den ena samhällsklassen efter Författnms föreskrifter, 448 Den 30 Maj. så har denna klass ovillkorligen rätt alt fordra, att äfven de andra klassernas beskattning skall kontrolleras. Det har ofta varit taladt om kontroller i berörde afseende, och Utsk. har derå fästat nödig npmärksamhet; men, för min del, tror jag, såsom jag förut haft äran yttra, att så väl den nu ifrågaställda kontrollen, som flere andra, först då kunna sättas i verket, när man verkligen åsyftar borttagandet af 5 proc:s-beräkningen. Ty man kan väl icke vilja stadga en kontroll för att framtvinga en summa, som man icke vill framtvinga, och sådan är, efter hvad jag många gånger förut för R. o. Ad. förklarat, det belopp, som enl. 5 proc:s-beräkningen ovillkorligen måste upstå, enär det, efter en ganska enkel beräkning, kan stiga till flere milhr; och det lärer icke kunna vara Ständernas mening, att ur den allmänna rörelsen draga så betydliga kapitaler.
A. 278. XXI. E. 106. — angående nödige provisoriske åtgärder, innan utvexlingen deraf kan företagas. XXX. B. 109, 167. XXXII. LIV. A. 3. LIX. E. i5g. — och Guld, om invexling, emottagande och förvar deraf äfven vid ProvinceLåneContoret i Götheborg. XXXII. B. 325. XXXV. Å. 160. LIV. A. 34q Silfverfond, Bankens, om dess ställande i största säkerhet. Se Bankens reela fond. Silfverhjelm, Carl Adam, yttranden. V. 313. VI. 329. XLV. 3o5. Silfversköld, Carl, Öfverste, angående ersättning för lidne förluster åt. V. 71. VIII. R. i38. X. B. 260. A. 404. XIII. Silfversköld, Carl, yttranden. III. 199. V. 71. Silfverstolpe, David, yttrande. V. 3o. Silfverstråle, Gustaf, yttrande. XXVIII. 68. Silfver-utvexlingen, om nödige ansedde pro - 455 visoriska åtgärder innan den kan företagas. Se Silfver. Sillen, Georg Axel af, yttranden. II. 170. Sillen, Lars Gabriel af, yttranden. Sillens, G. A. af, Kamererare, ansökning om förhöjning i Lön, angående. XXVII. B. 21g. XXVIII. Å. 221. XL. E. i3o. XLIII. U. r02. XLVIII. A. 213. Simmingsköld, Alexander Carl, yttrande. VII. 297. Sjöar och floder, angående obehindrad fart uti. V. 354. VIII. R. 363. XIV. B. 142. XV. A. 3o4. LI. U. 245. LIV. A. i58. Sjöändans Lastageplats, om en Båtleds öppnande från Philipstad lill. Se Philipstad.
För syssla såsom vaktbetjent eller för dermed jemnförlig befattning må valrätt ej utöfvas. § io. I val till elektorer ega alla röstberättigade att deltaga. § H Omedelbara valmän på landsbygden äro: l:o de, som ega eller med stadgad åborätt, eller såsom fideikommiss, innehafva i mantal satt fast egendom, uppgående till minst ett helt hemman, eller annan fast egendom eller bergsbruk, uppskattad till minst 8,000 R:dr; 2:o de, som arrendera i mantal satt fast egendom, uppgående till minst fyra hela hemman, eller annan fast egendom eller bergsbruk, uppskattad till minst 32,000 R:dr; 3:o de idkare af handel, fabr i ksrörelse, handtverk eller annat yrke, hvilka skatta för årlig inkomst af minst 800 R:dr; 4:o de embetseller tjenstemän, som af embetet eller tjensten åtnjuta i upp - 30 Konslilutions-Ulsholtets Memorial, JVs 7. skattad ärlig inkomst minst 800 R.dr, så ock de, som med rättighet till pension afgått från embete eller tjenst, hvaraf de sådan inkomst njutit. § *2- Vid beräkning af hemmantal efter denna lag, vare, der förmedling skett, förmedlade hemmantalet gällande. Då beräkning sker efter Riksdaler, skall dermed förstås Riksdaler Riksgäldssedlar. § 13 Vid val för landsbygden eger hvarje valberättigad blott En röst. § 14. I de städer, der omedelbar valrätt hittills egt rum, skola valen äfven hädanefter omedelbart ulöfvas, dervid de valberätligades röster beräknas sålunda: För bevillning af till och med En Riksdaler, påförd under uästförutgångne året för egendom eller inkomst, räknas En röst, och för hvarje Riksdaler derutöfver ytterligare En röst till och med Fyratio Riksdaler. Högre bevillningsbelopp må dock ej till mera än F"yratio röster berättiga. § is I de städer, som hittills valt riksdagsmän genom elektorer, kommer valet att utöfvas: dels genom elektorer, hvilkas antal bestämmes till
Lagstiftningen ej borde gå längre än till en tillåtelse för grannar att, om de enhälligt så vilja, sig emellan för alla sina egor eller för en del deraf öfverenskomma om afsägelse af stängselvitsord, med den verkan, att hvar och en af dem ovilkorligen skulle ansvara för skada, som hans kreatur göra å annans under öfverenskommelsen inbegripna åker eller äng, men deremot endast då sådant i öfverenskommelsen uttryckligen sägs vara förbunden att afhålla dessa kreatur från den utmark, som annan granne tillhörer och under öfverenskommelsen inbegripes, och som i motsatt fall skulle anses till gemensamt bete upplåten; äfvensom att en dylik öfverenskommelse, när dervid blifvit iakttaget hvad efter lag iakttagas bör, ej borde kunna brytas genom en nyck, som folie egaren af hvilken del som helst i den under öfverenskommelsen innefattade jorden, kanske af den minste, in, utan skulle ega bestånd intill dess egarne af minst två tredjedelar af den jordrymd den gällde, funno återgång till gamla stängselskyldigheten nyttig. Lagoch Ekonomi-Utskotten instämde i dessa åsigter endast med skiljaktighet i afseende å grunden för beräkning af delegares rätt, i fråga om en sålunda ingången öfverenskommelses rubbning eller återgång till den gamla stängselskyldigheten. I hvilket afseende Utskotten ansågo att två tredjedelar af jordegarnes samtycke borde erfordras; och föranledde Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet ett så lydande stadgande i Kongl, kungörelsen den 23 Oktober 1850: »Komma delegare i hemman eller byalag, ett eller flera, enhälligt öfverens, att stängsel emellan deras egor, eller viss del deraf, ej upprättas eller hållas skall, må sådan öfverenskommelse, skriftligen ingången och af alla delegarne undertecknad, för giltig anses, i slika fall skall jordegare ansvara för vården af sina kreatur och gälda den skada, som. å de under öfverenskommelsen inbegripna egor af kreaturen göras. Ej må sådan öfverenskommelse brytas, utan att minst två tredjedelar af jordegarnes antal, tillsammans egande minst två tredjedelar af den jordrymd, för hvilken öfverenskommelsen blil Bih. till B. St.
Ilan har tydligen visat, att Landaboken, som af många blifvit åberopad såsom ett bevis för Kronans rätt, i sjelfva verket talar tilt förmån för kyrkans. Flan har in extenso citerat Danska Konungen Fredrik II:s bref af år 1569, hvilket innehåller en befallning lill biskopar och presterskap i allmänhet, att upprätta noga förteckningar öfver kyrkornas egendomar öfver hela Danska riket. Lunds Landabok är deraf en följd. Konungens Bef:h:de i Hallands län kommer i afseende på landabokens vitsord lill helt andra resultater, än Doctor Stenhammar. Den förre har deraf trott sig kunna visa, att 15 å 20 af dessa hemman tillhörde Kronan. Men dessa slå der blott undantagsvis nämnde, på sätt Doctor Stenhammar upplyst. Landaboken upptager egentligen blott kyrkohemmanet). Konungens Befdnde har omtalat ett betyg, som Professor Kolderup Rosenvinge afgifvit, hvaruti citeras, att det varit Konungens länsman, som bortstadt hemmanen. Deraf har nämnde myndighet dragit den slutsats, att detta bortstädjande skedde för Kronans räkning. Detta tillägg, som K. M:s Bef:h:de tillåtit sig att göra, är ett fullkomligt misstag. Detta synes äfven af Christian IV:s recess af år 1643, hvilken börjar med de orden: ”liyrkans försvarare äro Konungens länsmän.” Doctor Stenhammar har fullständigt upptagit och vederlagt alla de skäl, som Kammareoll. anfört i ämnet; han har till och med sagt, att en gifven följd af den slutsats, som Kammarcoll. dragit af Landaboken, blefve det antagande, att de Halländska kyrkorna, efter en ganska lång period af catholicismens välde, icke ägde något enda hemman. Derefter vidrör Doctorn den tidpunkt från 1645, hvarunder Halland första gången, men blott på 26 år, afträddes lill Sverige. Han visar, att man från denna tid svårligen kan hemta några skäl och bevis för Kammarcoll. åsigt.
Utskottets inbjudning att förena sig med Ridderskapet och Adeln, angående 6 oeh 7 hufvudgrunderne, och med BorgareStåndet i det sid. 6 o.m förmäl da beslutet, äfvensom med Ridderskapet oeh Adeln samt Borgare-Ståndet, i afseende på tillägget till 1 och 2 §. §. af underrättelser om hvad vid Tull-Taxans verkställighet iakttagas lör; hvaremot Ståndet vidblef sitt beslut i afseende på i5 §. af samma underrättelser; för öfrigt bifölls Memorialet, och alla de föreslagna vo*i terings-proposi tioner na gillades. S. D. Föredrogså nyo Bevillning<>-, Lagoch Geconomie-Ut skottens Utlåtande, Nro 8, i anledning al gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, Nro 6, angående reglementariska föreskrifter för hränvinsbränningens utöfning samt försäljning af bränvin och beskattning derå: Ståndet stannade härvid i följande beslut: Utskollens förslag, om ersättning för kostnaden å bränvinsredskapens försegling,(sid. 3j), afslogs, och Ståndet beslöt, alt kostnaden för förseglingar af deras bran vins-redskap, '21 Fröt. Vtdr cL 22 Jan. 1S3S. som begagna endast endera terminen, bör af redskapens egare ersättas; dock att reseoch tractaments-penningar ej af Kronobetjeningen beräknas. För lag till Förordning m. m. (sid. i4 och följ.^) §. i.