Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Balans till påföljande året: ©fverleverering , — 3:46. r r. Credit. Balans till påföljande året: Debet. Balans frän föregående året: Inkomst: Leverering från Kongl. Räntekammaren 3,5oo: — För försåldt gräs . „ försålda trädplantor Credit. Afskrifning: Inventarier . Utgift: Aflöning . Hushyra Ved och Ljus Plöjning och Rensning Nybyggnader och Reparationer Skrifmaterialier . Balans till påföljande året: Härvid hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Styrelsen Öfver JKkeplanteringarne. Af dess, i Kongl. Kammar-Rätten för håda åren med anmärkningar granskade, Räkenskaper inhämtas ställningen sålunda: — 45 — UpIsH. år 1838. år 1839. Balans frem föregående året'. Inkomst: Afskrifning: Inventarier ... 116: 24. — Utgift: Balans till påföljande året: Den under Kongl. Kammar-Rätten lydande Allmänna Magasinsfonden. Räkenskaperne, hvilka, på grund af ifrån Länen inkommande och i Öfver-Revisions-Deparlementets Kontor för Allmänna Magasinsärendenas utredning granskade räkningar, uppgöras af nämde Kontor, äro — 46 — för år 1838 reviderade i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning, men sakna för år i83p anteckning om undergången revision , emedan sistnämde års Hufvudbok först den 4 nästlidne Augusti blifvit dit aflemnad. IS Hiet. år t§3§. år *§3». Balans från föregående året: Uppbörd: Credit. Redogörelsen för Undsättmngsanstalterna efter 1826 års missväxt. Berörde Räkenskap, som jemväl uppgöres af Kontoret för Allmänna Magasinsärendenas Utredning och innefattar tiden emellan den 1 Maj — 47 — ena året till samma tid det påföljande, har för tvenne år, eller från den i Maj 1838 till den i Maj 1840, af Revisorerne granskats oeh utvisar: Debet* år 1838. år 1§3!>. Balans från föregående året:
ni har ju fått göra flera kopior ... skada blott att de egentliga kännarne skaka på hufvudet ... de mena att det ej finnes ett tecken till geni eller originalitet i ert arbete ... kanske ha de rätt nog ... Här tystnade han och hostade. Romanelli visste ej hvad han skulle svara. – Men måhända äro de också för stränga, återtog professor Barranti. Ni är en nybegynnare, och man bör ej räkna för noga med er ... tvärtom förtjenade ni någon uppmuntran. Man rådgör verkligen i akademien om att gifva er ett pris ... många äro visserligen mot det, men några äro äfven för det, och mitt lilla inflytande, min obetydliga auktoritet torde nog kunna skaffa er sak seger. Detta visste Romanelli vara fullkomligt sant, och han utgöt sig derföre i en ström af tacksägelser, på hvilka veteranen inom de florentinska konstnärernas här svarade med ett torrt: »Vi få väl se!» Nu trodde Romanelli att samtalet var slutadt, men professorn satt ännu qvar, skakande på hufvudet, hostade och upprepade i mycket tviflande ton: »Vi få väl se, vi få väl se!» – Rätt vacker var hon ändå, er Firenze, började han slutligen ... en herrlig kropp, ovanligt felfria former. Ni får göra mig bekant med er modell, Romanelli! – Men, sade denne förlägen, det är ju Angiolina ... ni har troligen sett henne hos mig flera gånger. – Det är sant, sade Barranti, liksom han först nu erinrat sig det. Hon bor ju hos er? – Ja. – Jaså ... hon bor hos er ... hm ... vacker växt, mycket vacker ... hm. Ni kunde just göra mig en tjenst. – Om det står i min förmåga, kan ni med säkerhet räkna på mig. – Åh, det är ej just något svårt ... det vore blott att låna mig er modell. – Angiolina? – Ja. – Jag skulle visst ej ha något deremot, sade Romanelli högst generad, men jag vill minnas att hon flera gånger yttrat motvilja vid blotta tanken på att visa sig för någon annan än för mig. – Åh, det är väl ej så farligt. Jag tycker hon bör hafva erfarenhet nog att icke mera vara blyg.
De Anmärkningar, sorn af flera varda Ledamöter blifvit gjorda vid Särskildta Utskottets Betänkanden, äro äfven af förmycken vigt, och framställda af personer, som äro genom sina embeten, talanger och erfarenhet för mycket utmärkta, för att icke böra med noggrannhet, men också med opartiskhet granskas. Särskildta Utskottet har bekräftat mina redan tidigt under denna Riksdag yttrade påståenden: att nedarlagsfriheten, sådan som Den 7 Juli. e. fit. 432 Sorn den blifvit handhafd, hittills ej Va» nit till mycken båtnad för Staten': att acgiften derföre Varit för låg, och ändå vaforna vid dess bestämmande förlagt värderade: att sednare arens underhalance i bandel äfven haft/till följd våra BanroSedlars utvandring till våra grannar, i synnerhet till Finland (en omständighet, Som ej varit af rrfgon författare i Financerna förutsedd eller tagen i beräkning): att våra exportör i allmänhet drygare förtullåts, än importerna: att en allmän Pennin gebrist i landet verkligen existerar, 0. s. v. Men då Utskottet haft så kort tid för sitt arbete, och icke en' gang hunnit inhämta nödiga Upplysningar från alla Provinser, kan man ej Undra, om åtskilligt är att erinra vid dess så väl sorn vid dess ledamöters särskildta Betänkanden. jag tror icke, med Herr Grefve Schwerin , att Nederlagsfriheten i allmänhet är för vårt Rike skadlig, örn. den, som jag förr påyrkat, Uog controlleras af Tullbe* vakniugen, om afgiften höjes efter con* juncturerna, om varorna behörigen , och icke som hittills, efter 1799 års Tulltaxa Värderas, och om, likasom i England, för varorna genast full tull erlägges, hvaraf, vid utförseln , så mycket återbetalas , att resten Ridd. 0. Ad.
14 Amu. X händelse hos vederbörande tullljensteman villrådighet uppstår, huruvida icke en under benämning af dubbleradt bomullsgarn angifven vara rätteligen bör till bomullstråd hänföras, åligger godsegaren, såsom vilkor för tillgodonjutande af de för dubbleradt bomullsgarn stadgade lägre tullumgälder, med sakkunnige personers, efter besigtning å godset, afgifna betyg styrka, att varan utgör garn af sistnämnda beskaffenhet. kameloch ull-, alla slag: ofärgadt . 1 skålp. — 10 färgadt eller blekt, s. k. brillantgam derunder inbegripet 1 skålp. — 15 14 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr. öre. (Järns linne-: olargadt och oblekt 1 skålp. — 10 färgadt eller blekt 1 skålp. — 20 segeloch bind1 skålp. — 10 # jute1 skålp. — 5 af vegetabilier (gräsgarn); lör tullas lika med segeloch bindgarn. Anin. För garn, dubbleradt af till färg och råämne olika garnsorter, hvilka hvar för sig draga olika tull. beräknas införselstullen, utan hänsigt till den större eller mindre andel, hvarmed den ena eller andra garnsorten deri ingår, efter den högre afgiftsbestämmelsen. Gasmätare 5 Gaude; hänföres till Färger, ej specificerade. Gelatine; se Lim. Gelé: hänfdres till Konfityrer. Gencver; hänföres under Bränvin och Sprit. Geiltianarot: hänföres under Apotheksvaror. Gevär, skjut-, alla slag, vigten af fodraler och deri inlagda tillbehör inberäknad 1 skålp. ” 20 Gips — Fr i. Gipsarbeten, ej specificerade — Fri a. Gipssten — Fri. Glas: bunkar, burkar, buteljer och flaskor, äfvensom apothokarestå tiel kärl med inbränd signatur 1 centner.
Härtill vill jag äfven tillägga, att som Riksarchivets närvar, chef, som redan hunnit ordna en betydlig del af dessa handlingar, måhända snart iemnar denna plats, vore det önskligt, att en bättre organisation dessförinnan kunde blifva införd, och att de dugliga ämnen, som, under hans ledning och af ökadt intresse för saken genom hans personliga deltagande, för det närvar, arbeta i detta verk, måtte derstädes kunna qvarstanna, emedan deras skicklighet under en kommande chef måhända torde behöfva mera tagas i anspråk. Riksarchivet är en historisk skattkammare! Vården om Rikets gamla handlingar, källorna för historien, dessa städse fortlefvande vittnen om våra förflutna tider, bör vare en helig sak för nationen. Och det är icke blott det förflutna, det är äfven det närvar, och tillkommande Sverige, som der kommer att förvaras; ty hvarje tid — hvad man än om den må tänka och yttra — har kraf på nationens vård, såsom en länk af den stora kedjan, hvilken utgör ej blott fosterlandets, men hela mensklighetens historia. Jag anhåller vördsamt om återremiss af StatsUtskts utlåt. rörtde Riksarchivet, på det att den af K. M. föreslagna tillökningen af 2,5oo r:dr b:co må blifva beviljad. Jag anhåller äfven, att detta mitt yttrande får åtfölja återremissen. Hr Lage rhjelin uppläste följande: ”Ulsk. gillar fullkomligt den princip, att Riksarchivet "borde delas i 2 afdelningar, men tror likväl att, så I)en 2 Muj c. m. 99 ”länge det vigtigaste i afsende på detsamma, eller "liandlingarnas säkra förvarande i en tjenlig och rymlig lo’’ca! ännu är lemnadt å sido, något fördelaktigt resultat ge"nom högre anslags beviljande för tjenstemännen icke är att "hoppas.” Efter några anmärkn.T örn bristen på en allmänt omfattande p'an till localers anvisande för Statens verk och förvarande af dess tillhörigheter, förklarar Utsk., ”sorn an"ser frågan om löneanslag åt
Moti v 4 STOCKHOLM, Kongl. Oräens-Boktryckerietj 1841. WP'— un..,.».—. ,1.1.1. I ..i I.I un Hör till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande, N\o 5. 1 Motiv och Upplysning ar. § '* Ulskotlen hafva här ofvan anmält grunderne för flin åsigt, att Privat-Banks-syslemet bör i vårt land med varsamhet tillämpas. Den gräns, utöfver hvilken dylika Inrättningar här icke böra utvidgas, är måhända, under närvarande industriella förhållanden, redan i det närmaste uppnådd. Då emedlertid, å ena sidan, det ligger i naturen af industriel utveckling att söka förkofran i nya rigtningar, men, å den andra, omvårdnaden för det allmännas bästa och penninge-väsendets bestånd måste alltid lemnäs företräde framför serskilde landsorters mera uteslutande intressen, hafva Utskotten ej af de gjorde anmärkningarne funnit skäl frånträda sin i förra Betänkandet yttrade tanka, att nya Bankers stiftande bör ankomma på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, huruvida en sådan Inrättning må vara för landet fördelagtig eller menlig; och då Kongl. Maj:t ej lärer i dylika allmän vigtiga frågor fatta Sitt Nådiga beslut, utan att dessförinnan hafva inliemtat alia för frågans utredande behöfliga upplysningar, anse Utskotten Lagförslaget ej böra upptaga någre serskilde bestämmelser om infordrande af yttranden från Riks-Bankens Styrelse eller Konungens Befallningshafvande i den ort, der fråga om ny Banks stiftande uppstår. Utskotten hafva för öfrigt ej kunnat finna någon stridighet emellan Lagförslaget och BankLagen den i Mars i83o, helst 6 § i samma Lag förutsätter, att andra grunder för Privat-Bankers sliftande, än de i Kongl.
., — Slutligen anlag Prest - Ständet det ät Förstärkta Stats - Utskottet böra uppdragas, att, pä sätt Regeringsformens 71 §. föreskrifwer, genom om/ röstning afgöra de Puncrer, hwarurinnan Riks Slän - Skänden ännu äro af olika meningar, sä wäl angående Allmänna Bewillningen, som afgiftcme för Bränwirs-tivwerkningen. tAt supra. Lx krotocollo, P O. ^lm^uist. Utdrag af protscsllet, hältet hss HSgwörd. prest, Ständet, wid Urtima Riksdagen L Orebro den 12 Aug. 1812. S. DEedan det till beredande af de emellan Hederwärda Bonde - Ständet och de öfrige RiksStanden uppskjutna lwistiga frågor tillförordnade Särskilta Utskott nu inkommit med desi insörwän, tade Betänkande i detta mäl, föredrogs ä noo Lag samt Allmänna BeswärSoch Econrmie, lltssottets gemensamma Utlåtande, angående Landthandel», da Prest-Ständet i betraktande deraf att Wäiloslige Borgare, Ständet ansett Utskottens förslag icke wara förenligt med desi Privilegier, samt att PrestStändet redan wid Riksdagen i Stockholm i8ro biträdt Wällostige Borgare ° Ståndets beslut, att denna staga rörde samma Ständs Privilegier, fann skäligt att med afseende uppå wälbemälte Sländs uti ProtocollS-Utdrag af den i; sistledne Julii medLelte afslag ä berörde Utlätande, detsamma ogilla, supra. Lx krotocollo, P U. ^Im^uist. Utdrag af pratscsllet, hället hos ^ZgwSrd. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 12 Aug. i8>2. SDÄä Stats-Utffottets Utlåtande öfwer de Schang. N;o inom »626 Den ir Augusts.
Men denna våda skulle bli mindre betydlig, om Stats-Lånesystemet med varsamhet användes och en nog betydelig årlig amortissement bestämdes, Man torde väl af Nationens stigande upplysning och kunskap om andra Länders exempel kunna vänta den omtanka för framtida bestånd, att detta icke äfventyras genom ett för vidsträckt begagnande af detta hjelpmedel, äfvensom af Styrelsemagten den omvårdnad om landets väl, att icke ökade utgif* ter föreslås, som kunna påkalla ett sådant begagnande. Jag inser väl, att garantien för fortfarandet af en Myntbestämning utan realisation icke är större, än för fortfarandet af en sådan med realisation; jag medger äfven att principen för den föreslagna realisationen icke egentligen innefattar någon orättvisa; men vid til - 233 Den 17 April f. m. lampning af förslagen finne* den märkliga o1 »khet, att fördelarne kunna vara desamma, men oiägenheterne icke Misslyckas realisationen genom blist på förtroende, hvilket FinanceComittéen äjven ansett möjligt, då den föresett hela Fondens utttagande och reserverat utväg till upptagande af metalliskt lån, kan Statens undergång deraf följa. Misslyckas eller fullföljes icke myntbestämningen på det sätt jag föreslagit, blir enda olägenheten den, att de påräknade fördelarne uteblifva, men vår ställning blir icke försämrad. Jag, för min del, afstyrker från begagnandet af en utväg, som kan medföra så vådliga följder, hvilkas möjlighet icke kan bestridas. om än man skulle vilja säga, att spökrädslan förstorat dem. Herr Ehrenborg, Casper: I anledning af Friherre Focks, uti Plenum den n dennes, uppläste dictamen samt den deraf föranledde discussion, rörande allmänna Magazinslnrättningen och dess förvaltning, utbeder jag mig att några ögonblick få upptaga Höglofl. Ridderskapecs och Adelns tid och upp,' märksamhet. Det synes höra till menniskolynef, att gerna vilja utom sig sjelf uppsöka orsaken till det lidande man vederfares, eller till den min. dre fördelaktiga ställning, hvaruti man blifvit
Jag tror således, att då detta tyckes bevisa, det BondeSt. icke anselt sig utan de öfriga Ståndens medverkan vara berättigadt att ålägga StatsUtsk. voteringens verkställande, — man hade bort säga förstärkta StatsUtsk., sorn enligt Reg.Fms 6g § är ett särskildt Utsk., — så bar StatsUtsk. vida öfverskridit hvad BondeSt. åsvflat, då Slats-Utsk. tilltrott sig alt endast på tvänne Stånds förständigande iakttaga hvad BondeSt. begärt, innan Utsk. inbemlal de (vanne öfriga Ståndens yttranden öfver BondeStts inbjudning. Jag Irodde atl SialsUtsk. åtminstone bade bot t afvakta ett af de tvänne öfriga Ståndens förständigande, innan det inbjudit förstärkta StatsUtsk. alt företaga denna votering. Det är detta förbiseende, icke allenast af hvad jag tror hafva ålegat StatsUlsk. utan äfven af grannlagenbeten i BondeStts sätt alt gå lill väga i detta fall, sorn jag tror böra läggas StatsUtsk. till last, oell detta är i min tanke för R. o. Ad. ett hufvudsaklig! skäl att i samma termer, som PresteSt., underkänna Stats0tskts tillgrepp i detta fall, att vilja besluta med R. St:s rätt der StatsUtsk. alldeles icke äger en sådan beslutande rätt. Frih. Cederström, Jacob: Frih. Sprengtporten har framställt ett tvifvel, huruvida RiksStm äga någon rättighet ali tillrättavisa ett Utsk., som sig grundlagsvidrigt förhållit, oell har ansett att ett sådant tillrättavisande åtminstone icke bort aga rum vid detta tillfälle, då tvänne Stånd uppmanat Utsk. att göra hvad det gjort. Att Frih. Sprengtporten skulle önska, att Stånden i lindrigare termer behandlat frågan, är helt naturligt, och kan icke förundra R. o. Ad., då Frihtn har åtagit sig att framställa den propos., sorn grundat beslutet.
Och då han upplyfte sin ögon, såg han den främmande mannen på gatone, och sade till honom: Hvart vill du? Och hvadan kommer du? Han svarade honom: Vi äre komne ifrå BethLehem Juda, och farom intill sidona af Ephraims berg, dädan jag är; och var faren till BethLehem Juda, och nu far jag till Herrans hus, och ingen vill herberga mig. Vi hafve halm och foder till våra åsnar, och bröd och vin för mig, och dine tjenarinno, och för drängen, som med dinom tjenare är; så att oss fattas intet. Den gamle mannen sade: Var tillfrids; allt det dig fattas, finner du när mig; allenast blif icke öfver nattena på gatone. Och han hade honom i sitt hus, och gaf åsnomen foder; och de tvådde sina fötter, och åto och drucko. Och som deras hjerta begynte vara gladt, si, då kommo män af stadenom, Belials barn, och belade huset, och klappade på dörrena, och sade till den gamla mannen, värden i huset: Låt oss få den mannen hitut, som i ditt hus kommen är, att vi måge känna honom. Men mannen husvärden gick ut till dem, och sade till dem: Icke så, mine bröder, görer icke detta onda; efter denne mannen är kommen i mitt hus; görer icke en sådana galenskap. Si, jag hafver ena dotter, den ännu en jungfru är, och denne hafver ena frillo, dem vill jag låta komma ut till eder, att I förnedren dem, och gören med dem hvad eder täckes; men på denna mannen görer icke en sådana galenskap. Men männerna ville intet lyda honom. Så tog mannen sina frillo, och hade henne ut till dem; den kände de, och hade sig skändeliga med henne i den hela nattene allt intill morgonen; och som morgonrodnen uppgick, läto de gå henne. Då kom qvinnan, litet för dagningen, inför dörrena af mansens hus, der hennes herre inne var, och föll der omkull, och låg der intill ljust var.
För öfrigt, oell då Hr von Hartmansdorff förklarat , alt han närmare mot slutet af denna hufvudtitel ämnar draga fram de peccata, som jag och andra med mig förmenas hafva .begått, vi som önskat en statsreglering som kunde tillvägabringa besparingar, vill jag ej ingå i vidare betraktelser af hvad lian dermed menat, utan blott önska, at.t den värde ledamoten ville bortlägga den bestraffande ton, hvaruti iian sednast yttrat sig Jag tror ej , att det är lämpligt alt, för det man hyser olika Asigter med honom, man skall förespeglas som revolutionär. Jag vågar förklara mina tänkesätt vara stridande mot hans, och jag skulle beklaga, om alla andras tankar, som voro i strid med hans, skulle vara början lill en revolution. MA han besinna detta och äfven, att om lian icke vill medgifva den grundsats, att ett folk, som äger att beskatta sig sjelf, också äger att beräkna det skatterna skola sättas i förhållande lill dess förmåga alt bära dem, så blir det kanske han sjelf, som föranleder revolutionen. Frih. Åkerhjelm: Ett uttryck af en värd talare har uppkallat mig, och jag anhåller att med några ord få lemna en upplysning, måhända nödig för mången, som pligten icke ålägger att vara bekant med sjelfva saken. Man har omtalat öfver-assigneringar på besparingarna: sådana äro af Styrelsen gjorda; men nian måste veta huru det hänger tillhopa med dylika besparingar, för att kunna göra sig ett riktigt begrepp, huruvida slikt skett, i trots af föreskrifter och med vilja att eludera dem, eller om det skett till följd af lemnad tillåtelse. Från och med 1810 års riksd:sbeslut daterar sig första tillåtelsen att begagna besparingarna, då det öfverlemnades åt Regeringen, att i vissa nödvändiga fall, som icke vid statsregleringen blifvit påtänkta, och icke kunnat påtänkas, få använda de för Ständerna till beloppet obekanta besparingar, som på en eller annan titel kunna uppkomma} och villkoret dervid är, att icke sträcka utgifterna utom den titelns föremål , hvaruppå besparing uppkommit.
3:o ©ler tydning för utläitbjf nian, font ej är ffattjfrifven i ©verige, ntå tyartan i intet fall unberftiga ©n 9iifdbaler. ©rlägged frivilligt fvgre belopp, bör bet af mannen, font äffar tydningen, på tydningd Ijätont förorbnar. 3:o $ör öfrtgt gäller, i affeenbe på efterlefitaben af betta ftabganbe, tyoab 13 §. fantt 20 §:d 2 mom. föreffrifva; od) anfvare beit, font på flera ftälleit tarerab är, men ej famttige bebetfeblarne vib tydningd 2:o $ör tibningar åtfötjanbe bihang gätta famnta ftabganben, boef mare få 2)å någon i lanbdorten anmäler ftg titt portofrihet för periobiff ffrift etter Brochure, infänbe 2Båre SSefaCningötjafmanbe etter SKagiftrat unberrättelfe beröm, jemte bet fåbatt anmälan Bilagbc exemplar af ffriften, titt ©eneraMJSofMStyrelfen, font atttib late i $oft IjattbfjafuMttbe. l:o S)å 58åre etter anbre (SmBetdnthnbigheterd Beflut, i affeenbe på enffilba aitföfitiitgar, förorbnanben om tjenfterd Beftribanbe, prioilegierd ntebbelanbc od) Ijmab annat, forn, efter benna författning, forbrar be beröm utfärbabe bocnnten
Deremot tror jag, att det hade varit vida nyttigare om Const.Utsk. inkommit med ett förslag till förtydligande af lagstadgandet i öfverensstämmelse med den utaf H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm yttrade åsigt, enligt hvilken stadgandet icke bör anses hafva afseende på rrgeriägsföVhandlingar eller hvad sorn beslutas i Statsrådet; likväl icke så att förslå, som skulle jag härmed åsyfta, att om Statsrådseller Regeringsåtgärder yttlanden icke kunna fällas, för hvilka ansvar bör följa; utan endast att sådana yttranden icke böra kunna beläggas med det straff, som enl. 5 cap. i §:n Missg.-b:n följer på lasteligt eller smädeligt tal om Konungens person eller gerningar. R o. Ad. föi klarade, uppå derå framställd propos., att <9 Ib 5g 4 66 Den 3o Januari f. ra. Const.Utsk:s i mern. N:o 78 framställda förslag vore olämpligt och onyttigt. Ånyo föredrogs Const.Utsk:s den g och 23 dennes på bordet lagda mern. N:o 7g, med förslag till ändring af 5 Jj:n 6 mom. Tryckfr.förordn. Hr von Hartmansdorff, A ti g.: Jag anhåller att få fästa Ståndets uppmärksamhet på Hr Professor Geijers Utsk:s betänk, bifogade reservation, hvilken lyder som (oljer: "Då jag anser K. brefvet af den 20 Sept. 1777 för ett af dessa tillfälliga stadganden, som långt för detta bort upphöra att åberopas, sedan bestämdare lagar för yttranderätten finnas, och då jag isynnerhet hvser den öfvertygelse, att samma K. bref numera aldrig bort kunna tillämpas på tryckfrihetsmål, får jag reservera mig emot allt försök alt införa denna oformlighet i vår tryckfrihetslag.” Uti detta yttrande får jag instämma, under tillkännagifvande att Hr Biskop Holmström jemväl reserverat sig mot förslaget.
sökande efter deiina f~illkoiiiliga renhet lefcle lian sjalf » som ett djur, nien a.iis; ~g sig soiii en. angel ». Omsider finner lian deiiiia flicka, eller marare. flick; ms inoï, fiil.ner. lioiioni vara ett förinHnl.igt parti för dottern. De bida unga ffiras tillsaiilinans, lian fördsknr sig I Iienlies ~acltra~, af draliten djärft framhP~11iia figiir, och de gifta, sig. a: Efter fyra dagars Bktenskap laser lian hat i lieiines blickar. De försoiii~s, öfverliiinna sig p i nytt K t en berusande passion, Iivaraf eiidast framk~xllas ett nytt iitljrott af ömsesidigt Iiat och förakt. Det tinnes intet sp %r af intellektuelt sainlif melZai~ iiinn och liiistrn, inga genieiisainina intressen, iiigeii str %fvan, intet arbete, endast sjiilfvisls: iijiitniiigslystnad. S&amp; g&amp; $r efter h, barnen koiilina och med deni. nya stridigheter; de anvfindas soin, kastvapen 8 i kampen niellan föra1,drarna. S&amp; följa upptriideii iiied liyste&amp;ka anfall, sjiilfinordsförsök iii. in. De Iia nii. sex barn. Moclern, soiii blifvit svag och kraftlös, ridför sig med 1 %- knrne, » les canaillesw, till livilka förf. synes hysa ett iiirotadt Iiat, och dessa, föreskrifva Iieniie vissa försiktiglietsiiizbtt, livilka hoii följer, nieii sjmiker nu än djupare i inannens ögon. &gt;Vi Bro l h g t siiiizre an djiiren », .utbrister liaii. » Nar de Blska är det dock i syfte att iippe' hUla släktet.