Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Lag-Utskottet hafva samtelige Riks-Slånden öfverlemnat den af Kongl. Maj:t under Betänkanden. 2l3 dea io sistl. April i Nåder aflåtne Skrifvelse, hvarigenom Kongl. Maj:ts Nådiga Författning af den 12 Februarii 1820, till förekommande af Lurendrägeri och Tullförsnillning, meddelas Riksens Högloft. Ständer, för att, enligt Kongl. Maj:ts, vid samma Författnings utfärdande, redan fattade Beslut, i afseende på de deri .stadgade straff och ansvar, undergå de ytterligare jemnkningar, som kunna erfordras och derefter blifva gällande såsom en af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gillad och antagen Allmän Lag; hvarjemte berörde Nådiga Proposition varit åtföljd af ej mindre de vid öfverläggningarne rörande meranämnde Förordnings utgifvande uti Konungens Högsta Domstol samt Stats-Rådet förde Protocoli, hvilka sednare upplysa, att detta ärende blifvit med frånskiljande af dess oeconomiske delar, inför Kongl. Maj:t i den för Lagfrågor faststälda ordning föredraget, och handlagt, än ock de från Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium samt General-Tull-Directionen, sedan nära tvenne år förflutit från merberörde Stadgandes utfärdande, till vinnande af en fullständig upplysning i ämnet, i Nåder infordrade underdåniga Utlåtanden, om den påföljd och verkan, som de till kraftigare upptäckande och bestraffning af ofvanberörde förbrytelser i samma Förordning stadgade ansvar och straff befunnits i tillämpningen medföra , samt hvad mera dervid förekommit. Härförutan hafva dels till Utskotten gemensamt, dels ock till ett eller annat af Bevillningx-Utskottets dem särskildt blifvit remitterade följande Motioner: Frän Högloft.
Utskottet har uti första punk (en af sitt förslag yrkat, att ingen lumpsamlare måtte få öfverträda gränsen af det Län der han bor eller pass erhållit; men då Utskottet med fullt skäl uti femte punkten ansett endast välfrajdade personer bora sig med lumpsamling få befatta, så vet jag icke hvarföre en lumpsamlare skall vara den enda medborgare, som, ehuru välfräjdad och med pass försedd, icke får resa från ett Län till ett annat. 352 Den i4 April. Uti tredje punkten har Utskottet trott det böra åligga Pappersbruks-ägare att sjelfve besör,. ja transporten af utom läne-gränsen insamlade lumpor. Jag instämmer så mycket hellre häri, som det måtte falla af sig sjelf, att den som köper en vara, går i Författning om att få den lefvererad, der den kan användas. Sådant synes mig likväl icke. hafva behöft upptagas bland föreskrifter. Den uti fjerde punkten omnämnde controll Iror jag icke vara af nöden. Om det får bero på hvar och ens fria vilja att sälja, så skadar det icke, att mångå' vilja köpa, och Pappersbruks-ägare lära väl ej skicka ut uppköpare, till större antal än pappers-tillverkningen kräfver. Den uti Sjette punkten å Pappersbruksägare lagde förbindelse, att till lumpsamlare företrädesvis antaga mindre arbetsföre personer, synes mig mindre billig. En lumpsamlare är Pappersbruks-ägarens commissionair, och ägare till Pappersbruk, bör, som andra myndiga menniskor, lå i sin tjenst antaga den, för hvilken han hyser mesta förtroende. Jag instämmer för öfrigt i Friherre Cedsrströms särskilta yttrande, och anhåller om återremiss af Utskottets Betänkande. Grefve Posse, Arxid: Det är med före varande ämne som med många andrå, att stridiga interessen dervid mötas. Här äi! Pappersbruks - Den i4 April. 353 bruks-ägarehs fördelar i vissa fall motsatta alimänhetens.
I fråga om 3 punkten Litt. b.; 4;de punkten Litt. a. och be, samt 5:te punkten, så vidt den afser det för postverket å stat uppförda anslag, lät Ståndet äfven bero vid betänkandet, N:o 40; 5:te punkten, i hvad den angår Herr Grundelstlernas motion om anvisande af ett förslagsanslag å Riksgälds-Conloret lill bestridande af den tillökning i poslföringskostnader, som, i följd af skeende förhöjning uti gästgifvare-skjuts-legan, kunde uppkomma, blef lagd till handlingarne; 6:te punkten: Ståndet vidblel sin vid återremissen af betänkandet, N:o 40, yttrade mening; Litt. c., lades till handlingarne. f afseende på Litt. d. och £, lät Ståndet bero vid betänkandet, N:o 40; 9:o utlåtande, N:o 7ö, i anledning af erhållna återremisser af betänkandet, N:o 42, rörande regleringen af utgifterne under Riks-Statens Niolida Hufvud-Titel; Prat.-Utdraga den 2 December 1844• Pensions-Staterna: 1 och 2:dra punkterna: Ståndet lät bero vid betänkandet, Nro 42. Allmänna Indragnings-Slaten * i fråsa om Invalidhus-fondens bemmans-räntor: O "
Under det sålunda tillfällen kunnat i någorlunda betydande mån beredas vid universiteten anställde vetenskapsidkare, äfvensom läkare, att genom resor befordra sina forskningar och studier, hade deremot tillgången ej medgifvit, att anslagets andra, ej mindre angelägna ändamål, nemligen att lemna reseunderstöd åt andra vetenskapsmän eller bidraga till vetenskapliga arbetens utgifvande, hvarom i sednare tid allt talrikare ansökningar till Kongl. Majit inkommit, kunnat befrämjas på ett sätt, som i någon väsendtlig mån motsvarat behofvet i vårt land, der sådana arbeten vanligtvis ej hade att från allmänhetens sida påräkna ett deltagande, hvarigenom deras offentliggörande blefve mot förlust betryggadt. I betraktande af hvad sålunda förekommit och då Statens mera verksamma mellankomst i denna angelägenhet synes för befrämjande af vetenskaplig forskning särdeles magtpåliggande, tillstyrker Utsokttet, att anslaget till resestipendier samt läroböckers och lärda verks utgifvande måtte till 20,000 R:dr årligen förhöjas. 100:o. I afseende å Åttonde Ilufvudtitelns öfriga, här ofvan ej särskildt omförmälda, anslag har fråga om förändring i nu anvisade belopp icke förekommit; hvadan Utskottet hemställer, att dessa anslag må bestämmas till enahanda belopp, som i nu gällande Riks-stat äro upptagna; Kommande, i följd af hvad Utskottet uti föregående punkter af detta utlåtande tillstyrkt och föreslagit, Hufvudliteln att ökas med 743,900 R:dr och således dess slutsumma, sedan, för jemnande deraf, anslaget till skrifmaterialier och expenser blifvit ökadt med 2 R:dr 66 öre, alt uppgå till 4,020,300 R:dr, på sätt närlagde tabell litt. C. närmare visar. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1863 Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 139.
Stockholm den 30 Augusti 1851. 6 Ståts-Utskottets Memorial, N.'o 351. iieaerva/ioticr: af Riksdagsfullmäktigen Nils Strinnlund från Wester-Norrlands län, som anmärkte, att Stats-Utskottet helt annorlunda behandlat detta än andra ärenden af enahanda beskaffenhet vid innevarande riksmöte, och att Utskottet borde tillika framställa förslag till voterings-propositioner i förstärkt Stats-Utskott. Häruti instämde Riksdagsfullmäktige Matts Persson från Stockholms län, David Andersson från Hallands län och Anders Medin från Kronobergs län. \id 3:e punkten, i fråga om skyldighet för jernvägsbolaget att ställa säkerhet för fullgörandet af dess förbindelser: af Friherre Stjernstedt, A. W.: ”Emot Utskottets tillstyrkande i 3:e punkten af detta senare utlåtande, får jag mig reservera. Utskottet anför nemligen såsom skäl, hvarföre det blifvande jernvägsbolaget icke borde åläggas skyldigheten att ställa säkerhet för fullgörandet af dess förbindelser, ”att en sådan skyldighet sannolikt skulle helt och hållet motverka bildandet af ett dylikt bolag;” men då jag anser att detta bolag icke bör fritagas från säkerhets ställande att deras förbindelser fullgöras, i likhet med hvad för alla andra bolag eger rum, och jag alltid ställer statens fördel framför hvilket bolags som helst, så kan jag icke annat än bestrida den åsigt, som anser lämpligt, att staten ikläder sig dryga skyldigheter, som icke skulle motsvaras af några garantier å den sida, som fördelarne få åtnjuta.” af Riksdagsfullmäktigen Nils Strinnlund, under anförande, att då endast 2:ne Riks-stånd beslutat, alt ingen säkerhet af bolaget skulle ställas, frågan härom bordt afgöra» genom omröstning i förstärkt Stats-Utskott, hvarigenom det möjligen kunnat inträffa, att staten icke gick miste om berörde säkerhet.
Alun, andra slag, som, enligt 1841 års taxa, varit belaggd med 8 sk. utförsels-tull för ett quantum af 17 LM, men genom Kongl. Kungörelsen den 17 October 1843 blifvit från sagde utförselsafgift befriad. Argentan eller Nysilfver. Denna vara har, enligt Kongl. Kungörelsen den 8 Februari 1844» förklarats böra tull-behandlas lika med Pinschback, Tomback och andra i taxan ej specificerade sammansatta metaller; och kommer den alltså att upptagas i noten under bokstafven A, med behörig hänvisning till rubriken ”metaller.” Beck, i tunnor och i barkar, som genom ofvanberörda .Kongl. Kungörelse den 17 October 1843 blifvit befriadt från de uti gällande taxa derå stadgade utförsels-afgifler, nemligen 8 sk. tunnan för det förra och 12 sk. SkM för det sednare slaget. Blauholtz eller Blåholtz, sora, enligt Kongl. Kungörelsen den 8 Februari 1844, bör tullbehandlas lika med Färgträd, och alltså kommer att i noten, under bokstafven B till sistnämnde artikel hänvisas. Bookhinder Cloth. Denna varu-artikel, som förut icke varit i taxan inrymd, har genom General-Tull-Styrelsens circulair den 26 Februari 1843 förklarats böra, på sätt uti Kongl. Kungörelsen den 27 Juli (836 är stadgadt, fortfarande få införas mot 10 procent af värdet. Jemte det Utskottet anser den böra å behörigt ställe i taxan intagas, har Utskottet, i afseende såväl å förtullningssättet soro tull-procenten, trott den jemkning nödig, att, efter inhemtade upplysningar om varans värde, den blifvit föreslagen att förtullas efter vigt 36 Bcvillnings-Utskollcls Betänkande, N.-o 12. med ett tull-värde af 3 R:dr ti. och derå till a5 procent antagen införselstull af 36 sk.
Cirkulärbrefvet den 11 Februari 1847, att tiden inom hvilken omförmälda protokoll skola vara lill Hofrätt insända, må bestämmas för Häradshöfding till tre månader efter hvarje gång han hållit ting i sitt häradshöfdingedöme och för Rådstufvurätt till slutet af månaden näst efter den, under hvilken protokollen blifvit förda. Till stöd för den föreslagna förändringen har hufvudsakligen blifvit åberopadt, hurusom dels efter tillkomsten af de i förevarande hänseende gällande föreskrifter de till ifrågakomna protokoll hörande ärenden, i hög grad tilltagit, eller till och med mångdubblats, dels i mångå domsagor den sed vunnit insteg, alt å den dag, då ting afslutades, en mängd handlingar inlemnades, för hvilkas expedierande en icke kort tid åtginge, dels domhafvande i sednare tider erhållit ett tidsödande bestyr för lättande af kontrollen olver handlingarnes kartering, och dels svårighet på många ställen mötte att få biträde till protokollens renskrifning, samt att i följd af detta allt den för protokollens insändande stadgade tid numera i allmänhet blifvit för kort. Erfarenheten vitsordar ock detta förhållande. Sålunda hafva Rikets Hofrätler ganska ofta sett sig föranlåtne att bevilja vederbörande domhafvande någon tids anstånd med fullgörande af ifrågavarande skyldighet. Då så är och då genom den föreslagna tidsutsträckningen någon olägenhet icke synes kunna uppkomma, samt enär, på sätt det anförda innehållet af Kongl.
Ad. nogsamt bekanta innehåll, all de löntagare, hvilka voro i åtnjutande af indeldla räntor och kronotionde, skulle upbära dem efter iOärs medcl-markegångs-pris. Något skäl 'hvarföre detta beslut skulle i afseende å landtstatens indelningar frånträda», har icke blifvit af StatsUlsk. anfördt, och den ersättning för mistad forsel-lön, som Utsk. föreslagit, är så obetydlig, att den ej kan tagas i betraktande. Det äger visserligen sin riktighet, att de tjenstemän, hvilka f. n. hafva indeldla löner, enl. all förmodan icke skulle vara så särdeles missbelåtna med den ifrågasatta förändringen, enär de sistförflutne årens markegångspriser i allmänhet varit höga, men om man frånser denna tillfälliga omständighet och deremot betraktar förhållandena sådana de under en längre tidrymd kunna utveckla sig, torde man finna, att förändringen skulle medföra betydliga olägenheter och föranleda till ständigt återkommande förslag lill löneförbättringar, hvaremot, om lönerna få utgå efter förut bestämda grunder, dylika frågor torde högst sällan återkomma. Jag anhåller således vördsamt, att R. o. Ad. behagade återremittera denna punkt till StatsUlsk., med anmodan all afgifva ett annat tillstyrkande, hvilket, i min lanke, borde ungefärligen innehålla alt R. St. utan alt ingå i bedömande af den upgjorda löneregleringen, lill förbättrande af landtstats-tjenstemännens lönevilkor anslå 77,000 R:dr btko årligen, att för sagde ändamål af K. M. på lämpligaste sätt användas: Skulle något vilkor härvid anses böra fästas, borde det bestå deruti, att de tjenstemän, som af det beviljade anslaget erhölle löneförbättring, skulle vara förpligtade, att genast vid den högre lönens tillträdande frånsäga sig rättigheten att upsäga deras indeldta räntor lill leverering in natura, hvilket vilkor skulle vara nyttigt derföre att det påskyndade verkställigheten af K. M:s och R. Sits vid sista Riksdag fattade, förut omförmäldte beslut. Hr Printzensköld, Carl:
Utlåtande,! anledning af gjorde anmärkningar vid StatsUtskottets Betänkande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Kyrko-Rådets i Calmar underdåniga ansökning, om Medels anslående för Reparation af Kyrkobyggnaden derstädes G enom Protocolls-Utdrag af den 1 i denna månad, har Iiögv.Preste-Ståndet till Stats - 376 StatsUtskottets Betänkanden. Utskottet återremitterat den af Kongl. Majrt i Nåder till Utskottet öfverlemnade fråga, om Medels anslående» för att kunna verkställa den reparation å Domkyrkan i Calmar» som skall vara af högsta nödvändighet; och hafva några Ledamöter yrkat att, i anseende till angelägenheten af den ifrågastäUde reparationen» så framt denna märkvärdiga byggnad skall kunna bibehållas, Stats-Ver ket måtte dertill' bestå kostnaden och, såsom en Ledamot yrkat, den genom Utmarksdel n ingar ne på Öland besparde Spannmål anslås att af Domkyrko-Rådct i Calmar på 6 eller 8 år för detta ändamål användas. Till svai' härå får Stats-Utskottet åberopa dess, i detta ämne, den 22 nästlidns Februasii afgifne yttrande» och då Utskottet deruti, bland annat, anfört, att StatsVerkets knappa tillgångar icke medgåfvo, att deraf använda någre medel för ifrågavarande ändamål, lärer sådant innefatta tillräckligt svar på det gjorda förslaget, att använda härtill den, genom Utmarksdelningarne på Öland, Kronan tillflytande Spannmål» såsom utgörande en tillgång, hvilken vid förhanden varande Statsreglering behöfver påräknas för förefallande oundgänglige behof. — För öfrigt får Utskottet vördsamt anmäla, att dess omförmälda Utlåtande blifvit bifallet af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 5 i denna månad, samt af Vällofl. Borgare-Ståndet och Hederv.
Skulder frän år 1856, balanserade inom linien. »- !>»—■ 676,91437| 2} 10.846 30 Bidrag till garnisons-truppers matinrättning Topografiska korpsens arbeten Till löneförbättring för underbefälet vid värfvade regementen Carlsborgs fästningsbyggnad Waxholms, Carlstens och Carlskrona fästningsbyggnad Fältbrygge-utredning Slitehamn.? fästningsbyggnad Waxholms fästnings bestyckning Carlstens dito dito % Slitehamn.? dito dito Nya pistolers anskaffning Nya gevärs dito Nya sablars dito Fänghålstappar samt gevärs-rengöringsoch söndertagnings-verktyg Slagkrut-hufvars jemte maskiners anskaffning Nya fält-artilleriet Reserv-fältbatterier med lavettage Belägrings-artilleriet Beklädnadsoch utrednings-persedlar för bevärings-manskapet... Underhåll af bevärings-manskapets beklädnadsoch utredningspersedlar Direktionernas räkenskaper derjemte undergått, förutom granskningen i Kongl. Krigs-koUegium och i Kongl. Kammarrätten, jemväl en speciel granskning af ombud, valde af och inom rotehållarne sjelfva.
Ibland de många sätt, som begagnas för att kringgå den Kongl. Förordningen al den 7 December 1860 rörande försäljning af bränvin och andra brända och destillerade drycker, är äfven det, alt den, som ej har rättighet alt sälja mindre parti bränvin än 15 kannor, ställer så till, alt flere personer slå sig tillsammans och köpa detta belopp, hvareftergden, som blott vill hafva t. ex. g:dels kanna, kan få sin önskan uppfylld, utan att iakttaga den Kongl. Förordningens föreskrift. Enär säljaren på delta sätt går fri från åtal och plikt för sitt olagliga handlingssätt, är det att befara, att detta försäljningssätt kommer att taga öfverhand Motioner i Bonde-Ståndet 1862 N:o 99. 141 och att de lagliga försäljningsställena småningom upphöra, hvarigenom kommunernas inkomster af bränvinsminuteringsoch utskänkningsafgiflerna ovilkorligen i betydlig mån måste komma att förminskas, på samma gång som superiet, enligt min tanke, genom delta kringgående af den Kongl. Förordningen nödvändigt måste komma att tilltaga. På grund häraf vågar jag föreslå följande tillägg i ofvannämnda författning : att den person, som blott eger rättighet att försälja bränvin i parti om 15 kannor, men likväl alyttrar detta minsta belopp till ilere personer, som förenat sig om att köpa detsamma, må, då han egt kännedom om ett dylikt sammanskott, stanna i det ansvar 41 § föreskrifver, samt att han, om han är handlande, må varda, då han dermed andra gången beträdes, sin handelsrättighet förlustig, på sätt 42 § 2 mom. stadgar; äfvensom ock, att den, som står i spetsen för sammanskottet och hvilken uppenbarligen för emottagna penningar utdelar mindre partier bränvin, måtte anses såsom den der oloflig minutering eller utskänkning utöfvat. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 19 November 1862. Lars Ersson, från Södermanlands län.
Till och finkänsligt med här d e n n a luft o c h lider däraf, under det den a f min bästa v ä n k a n v i d s å d a n a fallen jag vara så o d r ä g l i g t tråkig knappt ur vägen efter », till o c h stel, att känner igen henne o c h helst går för som henne! jag Det är först återfinner » dagen min v ä n sig lik » Nu men har j a g v a n t m i g n å g o r l u n d a i början var denna allmänna, gjorde att mina att jag jag djupt uppenbara trodde flickbekanta. ännu Det säga mig vara ofta u n d r a t, o m a l l a d e a n d r a verkligen ha ' roligt. » Hennes som åhört hittills henne, hvad jag domen nu hjärtans för man sitt yttre, att roa sig i på mera de ha gång betviflat! att af i världen man ett och mera anspråkslöst tillfredsställande sätt. » I konsten och man skryter gärna eröfringar. » Du har ju gifvit som vänlig, men som just midt under skrattet? det kall tomheten inunder o c h — på isyta. man blank Man anar g l a d a pratet o c h säger, att » en ä n g e l sväfvar förbi » 1 » I själfva in » på verket är det giftet, sinnena hämmar göra och själens a n d e d r ä k t på » slår Det det Ofta ser m a n plötsligt drager sig väl tystna liksom en hans ö g o n, o c h han måste sig för att förjaga den djupa honom, och förklara. ut med ut i fria luften, en känsla säker, att det i c k e b l o t t är ett fysiskt, äfven ett psykiskt behof, man o m e d v e t e t söker f y l l a! att a f lättnad. på Var utan så sätt M e n hör — redan tystna valsens toner, o c h i n o m en minut skola vi lugna vrå. det du denna icke E t t vill j a g blott t i l l ä g g a, må rädas att andas fritt i luft. konstlade, Emedan, han H v a r f ö r måste » Hvarför denna och kyliga afbild däraf?
Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten åter-remitterat berörde betänkande; hvarvid Utskotten jemväl tillhandakommit följande deremot framställde anmärkningar, nemligen: inom Högvördige Preste-Ståndet af Herr Contracts-Prosten NibeliuSj som bestridt tillämpligheten till förevarande fråga af de utaf Utskotten anförde grunder för deras omdöme , att i allmänhet endast Strandegare må hafva rätt till upphemtning och begagnande af den hafstång, som å stranden uppdrifves, samt i öfrigt, med åberopande, ibland annat, af det förhållande, att inom Halland och Skåne funnos så kallade fisklägen, hvilka, skattlagde till allenast ett mantal, kunde hafva sig tilldelad fkygsandsjord af flere ioo:de tunne - Lagsamt Allm. Besv. o. Occ. Utsls. TJll. N. o 2g.
Så liar ett empiriskt handtverk, som landtbruket ej längesedan var, blifvit oinskapadt till ett yrke, stödt på vettenskapligt bestämda grunder, i stället för opålitliga, ofta inbillade rön. Först härigenom kan verklig erfarenhet vinnas. För denna vigtiga omskapning af landtmannayrket har man väsendtligen att tacka landtbruks-instituterna, der den a H. i3 Den i5 Februari e. m. vettenskapliga behandlingen af ämnet går i bredd med praktisk verkställighet, håde vid sjelfva landtbruket, och vid de dermed oftast förenade binäringar. I de framskridande Stater, der sådana läroverk hittills icke funnits, bildas de derföre nu, oftast med betydande anslag. Det mål man nu sökt anvisa, bör ock ett val ledt landtbruks-institut i vårt land åsyfta. Äfven i annat hänseende skall företaget här vara specielt gagnande. Sveriges folkmängd är ringa, dock påkallar en ökad fattigbefolknings försörjande allvarlig omtanka. Brist på arbetande händer är dock för den skicklige verksamme landtmannen kännbar. Det rationella syslemehan bör följa, erbjuder mycket tillfälle äfven för ungdomens sysselsättning med lättare, för den passande, arbeten, som vid en noggrannare brukning äro nödvändiga; och ungdomen vänjes derigenom i tid vid nyttig produetiv verksamhet. En allmännare spridd högre cullur är da säkraste medlet för fattigvårdens framlida lättande, och en arbetsam befolknings uppkomst ett la'nds rikedom och sanna prydnad. Landtmannens hushållning har i Sverige vanligen mera riktats på utgifters undvikande, än på större industriel verksamhet, till ernående af högre produetion. Detta har icke kunnat lemna något förmånligt resultat. Genom tryckta underhafvande vinnes ett sådant icke heller, men väl genom friare ändamålsenligt användande af deras förmåga. En sann bildningsprincip åligger det också ett landtbruks-institut att utveckla, och derigenom gifver det lif åt ett frö, som skall bära frukt till landets framskridande i eultur och ekonomisk belåtenhet.
Dessutom får jag påminna Ridderskapet och Adeln, att de anmälanden, sorn ConstitutionsUtskottet vid förra Riksdagen gjorde, hafva, oaktadt de till och med af Ständerna endast lades till handlingarne, turit mera frukt, än alla Utskottets anmärkningar efter >07 §., och alla tillämpningar af RiksRätts §., och alla discussioner, som i detta Hus och de 3 öfriga blifvit bållne till klander af Rådgifvarnes förhållanden. Friherre Rålamb ^ Claes: Då jag an mälte mig, var det egentligen för att vederlägga hvad som bär blifvit sagt emot formen och uppställningen af ConstitutionsUtskottels Memorial, men som jag häruti blifvit till det mesta förekommen af Herr Cederschjöld, utbeder jag mig att blott få tillägga några ord i ämnet* 432 Den 18 Ju Ii i c. mi Här lirtr klaiidräts» att XJtsköllet éj nög utvecklat örsakerne till det beslut, sorn ogillat ind ragningsåtgäi den af Tidningen Conversationsbladet. Härvid får jag äran åberopa i8a3 års GonstitulionsUtskolts Memorial, i eli, lika beskaffad!; ämne pag. i58 Tom. 3 af' Bihanget lill RiksStåndens Protocoll vid nämnde Riksdag» der samma uppställningssätt blifvit fö 1 j cl t, och af Rikets Ständer utan edmi rån godkändt. Jag bar förskaffat mig dén indragna Tidningen» och får» (i synnerhet sedan en Ledamot äskat känna innehållet), arali fråga, om Ridderskapet oell Adeln önskar uppläsningen deraf. Äfven bar det klandrats» att Utskottet anmält ett f. d. StatsRåd lill den påföljd 107 §. antyder.