Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ämnet är för allvarsamt, och föremålet för högt, att det Den 19 Augusti. löjliga bör få inkomma i discussionen. Det blir ock för den, som vid ämnets behandling sökt grannlagenheten en obeskriflig svårighet, att upptaga sådane jemförelse!’, som dem Motionairen framställt. Jag hoppades kunna undvika upptagandet af det olämpliga och osannfärdiga i den historiska citationen, som innefattas i motionen; men då det ökas genom det yttrande den siste Talaren nu afgifvit, kan jag ej underlåta att åtminstone i någon måtto anmärka det, på det icke tystnaden skall antagas såsom ett medgifvande af dess riktighet. Det är ytterligare påstådt, att motionen skulle innefatta Svenska Folkets önskan, och att det allmänna intresset förenade sig deruti. Detta anser jag mig, i egenskap af Representant, skyldig att förklara aldeles stridande emot min öfvertygelse om sanna och verkliga förhållandet; och att Svenska Folket i min tanka åtminstone är så upplyst, att det pj befattar sig med ett ämne, som ej gifyit det någon anledning till bekymmer. Jag är äfven öfvertygad, att Svenska Folket har så mycket religieust begrepp och religieus känsla, att det ej tror, att religions förändring är så lätt, att den blott på en önskan kan eller bör ske. Jag tror, att den största af alla orättvisor är att tro Svenska Folket så lättsinnigt, att det skulle bos en så högt uppsatt person förutsätta en sådan grad af lättsinne, att en så beskaffad, och på så klena skäl motiverad önskan, skulle •12 Den 19 Augusti. kunna villfaras. Det är med stort obehag jag uppträder i denna sak, men jag anser min pligt fordra, att icke lemna sådane yttrande obestridde. Jag önskar nu blott, att saken måtte vinna ett snart slut. Ganska många hördes härtill yttra deras bifall. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att enär iG§. RegeringsFormen uttryckeligen stadgade, att
DiscontVerkets fordringar hös honom skett, saknar tillgång, deras egendom till borgenärers förnöjande afstålt, samt föga utdelning vöre att utur dessa condii ser förvänta, utöfver hvad derifrån redan influtit, har Bänco-DiscontDireclionen, på del alt, genom, antagande af det nu gjorde erbjudandet, p Banca-TJ l skottets ‘Utlåtande, N.o 10J. iDiscont-Verket åtminstone skulle beredas full liqvid för uflåiit capita] oell vanlig Discont-ränla, hemställt, det eftergift målte beviljas för skillnaden ■emellan 5 och 8 procents ränta å de lån , för hvilka Regements-Läkaren Schwabitz till Discont-Verket häftar, mot vilkor att han , inom >3 månader efter erhållen del af Rikets Ständers derom fattande beslut, till DiscontVerket inbetalar fulla oguldne capital-beioppet, tillika med all å ofvanberörde skulder dittills upplöpande ränta å 5 procent. Med afseende å hvad sålunda förekom mit-, får Utskottet, såsom med Discont-Verkets fördel öfverensstämmande, tillstyrka, det eftergift för skillnaden emellan 5 och 8 procents ränta å de lån, för hvilka Regements-Läkaren Schwabitz hos BancoDisconl-Verket häftar, må , under vilkor, sorn Discont-Directionen föreslagit, Schwabitz beviljas. Stockholm den 8 Oclober 1840. Ant. till Exp. Utsk. den i3 October, kl. Ti f. 'tn. Utlåtande., i anledning af Gårdsegaren i Umeå., Nils Brunbergs ansökning om eftergift af öfver-ränta å ett lån i BancoDisconten. Hos Utskottet har Gårdsegaren i Umeå, Nils Brunberg, uti ingifven skrift, anhållit om eftergift af öfver-räntan för ett af Hofslagaren O. Burgman uti Banco-Disconten upptaget lån å 3^0 R:dr, för hvars inbetalning
R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. r. R:dr sk. Hammar. KONGL. MALTS BEFALLNINGSHAFVANDES UTI JÖNKÖPINGS LÄN TILL lä DIt t SrOEHIIOLM, 1857. P. A. NORSTEDT & SÖNER, KONGL. BOKTRYCKARE. TÄ Underdånig Berättelse om tillståndet i Statistiskt oell Ekonomiskt hänseende inom Jönköpings Länets allmänna beskaffenhet. Jönköpings län, sorn utgör norra delen af Småland, gränsar i norr till Östergöthland, i öster till Calmar län, i söder till Kronobergs län och Halland, samt i vester till elfsborgs och Skaraborgs län. Dess arealvidd lärer utgöra omkring 100 qvadratmil, inneslutande nio härader och tre städer, de förre indelade i sex fögderier, nemligen Tveta, Mo och Wista, Norra och Södra Wedbo, Östra Härads, Westra Härads samt Östbo och Westbo, så att länets ekonomi, politi och uppbörd, under Konungens Befallningshafvaudes inseende, förvaltas af sex Kronofogdar och sex Häradsskrifvare, med biträde af tjugotre Länsmän; likasom i städerne af Magistra terne: hvarje fögderi innefattar derjemte en Häradshöfdinge-jurisdiktion, utom Östbo och Westbo, som äro förenade till en domsaga. I hvardera af de Irenne städerne Jönköping, Ekesjö och Grenna, finnes Rådhus-Rätt och i residensstaden Jönköping har Götha Hofrätt sitt säte. I ecklesiastikt hänseende höra sex härader till Wexiö, två till Linköpings och ett till Skara stift: de innefatta sexliotvå pastorater och etthundra tjugoåtta kyrkosocknar. Länet utgör numera jemte Kronobergs, Blekinge, Christianstads, Malömhus och Hallands län, nionde Bergmästare-distriktet.
Härförukan sär StatsUtskottet wördsammeligen underställa, huruwida Riksens Högloft. Ständer, i likhet med ett till StatsUtskottet ingifwit Försiag, skulle tillika wilja utfästa a:ne Prämier eller Belöningar, det ena af 520 Rv. och det andra af 252 Rd. för dem som upgifwa de tjenligaste project till reglering af Arbetet inom Rikets HofRäster, Colle» gier och StyrelseWerk, med afseende i.o ä en redig, driftig och Mer behandling af Ärenderne samt en enklare Räkenskaps methode, och 2:0 att den pä enklaste satt och med inskränktaste antal Ledamöter och Betjening kunde ästadkommas. De§e Förslag skulle efter Utskottets tanka inlemnas till Len ofwan föreftagne ComitLen att der pröfwas och granffas, och i sammanhang med ComitLens yttrande deröfwer wid nasta Riksdag tömma under Riksens Högloft. Ständers skärskådande, som dä ägd» att tilldela den utfäste belöningen ät den eller Lem, som funnos dertill hafwa gjort sig förtjenst. Hwad Statsutskottet Munda föreslagit, är, i StalsUtftottetS tanka, den enda utwäg, som synes wara att »vidtaga, till winnande af detta stora och wigtiga ändamål. StatsUtskottet har harwid i öfrigt icke något widare att tillägga, utan hemställer allt detta Riksens - 882 Den 18 November. sens Högloft. Ständers egen uplysta granstning. Slockholm d. 8 Nov. 1829. Pa Högl. Nidderss. och Ad. Pä HLgm. Prcste-Ständ. Ledamöters magnar .Ledamöters magnar cioe8 kleming. H.. 1'mZliL6ius. Pä Wallofl. LorgareStänd. Pä Hcderm. BondeStänd. Ledamöters magnar Ledamöters magnar Larl l^r. Lricston, sr. Upland. l^. kröäelius.
Rdr silfver, mot lika antal Bancosedlar. S. D. Föredrogos å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Ut* skottets Utlåtanden: N:o 96, i anledning af väckt motion, angående lösen af den spanmålsränta, som utaf Lunds Domkyrkohemman utgår; Bifölls, N:o 97, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 67, angående Ryttares, Soldaters och Båtsmäns dagsverksskyldighet till församlingarnes Pastorer; Det bär föreslagna tillägget bifölls, N:° gg, i anledning af väckt fråga, om beredande af vissa förändrindringar i beräkningssättet af tull å en del varor, som från Sverige tili Norrige införas; Bifölls, S. D. Yid förnyad föredragning biföllos Lag-Utskottets Betänkanden: N:o 84, öfver Herr G. Holms motion, att skriftliga berättelser uti mål, som hos Rådstufvu-Rätt fullföljas, måtte varda afskaflfade; N:o 85, öfver Herr G. Holms motion, om upphäfvande af en del serskilda Domstolar, eller så kallade Fora privilegiata; N:o 86, öfver Herr Roleri Cederschölds motion, om'[ ändring i 17 Gap. 3i §. RäUegångs-Balken; N:o 87, öfver Riksdags-Fullmägtigen Lars Hanssons från Götheborgs och Bohus Län motion, angående förändring af rätlegångstimman å landet; N:o 88, Öfver Herr Gustaf Montgommerys förslag, om upphörande Fröt. Uldr. d, 26 Julli i834'• af Krigs-Hof-Rälten, samt Öfre och Nedre Borg-Rätlerne, eller förändring af desse
Prop. Jtä 101. 5 blefve förnötta, till följd af sin beskaffenhet, vore ytterst svåra alt förfärdiga; hvarförutan sistnämnda machin icke skulle kunna bringas att åstadkomma mer än ungefär hälften så mycket arbete på en gifven tid, som de nya kransmachinerna; att för 2-öre-styckena, hvilka äfven borde kransas, den gamla machinen neppeligen kunde göras användbar och, äfven om detta skulle lyckas, en arbetsam omställning med utbyte af de flesta delarne blefve behöflig för hvarje förändring af myntslag, som skulle kransas; att det fördenskull vore af vigt för Mynt-Verket att erhålla 2:ne kransmachiner af Rösslers konstruktion, hvilka, den ena för 5-öreoch den andra för 2-öre-stycken skulle, här uppsatta, komma att kosta vid pass 500 R:dr stycket, eller tillsammans 1,000 R:dr B:ko, samt slutligen att för sönderklippning af mer eller mindre utvalsade mynt-tenar i kortare stycken, Myntverket visserligen egde en gröfre sax, som någorlunda uppfyllde nämnde ändamål, ehuru den, till följd af sin konstruktion, nog ofta behölde repareras och derföre vore kostsam att underhålla i brukbart skick, men att denna sax vore alldeles oduglig alt sönderklippa en gröfre metallplåt till mer än 2 ä 5 tums längd, så att, då, såsom ganska ofta ifrågakomma, en större metallplåt skulle sönderdelas, man antingen måste anlita någon främmande machin-verkstad eller ock med mejsel långsamt och mindre väl verkställa sönderstyckningen; och hade Ofver-Direktören derföre å Bolinderska verkstaden härstädes redan beställt en för behofvet tjenlig, stark och väl konstru erad sax, hvilken komme att kosta omkring 300 R:dr B:ko. — Sammanlagda kostnaden för do i denna punkten förut omförmälda machiner samt nyssnämnde sax skulle således uppgå till omkring ll:ko R:dr 9,000.
För att med fullkomlig sakkännedom kunna behandla ifrågavarande vigtiga ärende, har Utskottet i vederbörlig ordning begärt officiella upplysningar om de åtgärder, hvilka, till följd af de underdåniga ansökningarne utaf Handlande i Calmar och Westervik, i Ministeriel väg blifvit vidtagne för trädvaru-handelns befrämjande i Danmark och England, och har ett Memorandum af den 6 sisth Augusti i ämnet blifvit Utskottet meddeldt, hvaraf inhemtas, först hvad Danmark beträffar, att under d. iZ Nov. i838 inkom till Kongl. Majit, genom Handelsoch Finance-Expeditionen af Dess Canzli, en af Konungens Befallningshafvande i Calmar Län insänd, till bemälde Befallningshafvande af de Handlande i Calmar den ic) i samma månad inlemnad, ansökning till Kongl. Majit, hvaruti anförts: att en uti Danmark den i Maj 1838 utkommen Kongl. Förordning, angående Tulloch Skepps-umgälder, hvilken den i Januari i83c> skulle träda i verkställighet, hotade Calmar Stads handel med ett hårdt slag, härrörande från den skilnad, som nämnde Förordning bestämde i tullen på skogsproducter, när de infördes från Finland, mot när de från andra länder importerades. De Handlande yttrade vidare, att, vid första påseendet, skilnaden väl icke syntes så betydlig, då tullen för en
Som svav p&amp; fr&amp;gan erinrade talarinnan om nödvandigheten af att högre.klassers kvinnor sthlla större fordringar i sedligt afseende ph de män, som införas i deras sällskapskrets, och &amp; t hvilka de bortgifva sina döttrar. Mii man ej i sitt intima urngange mottaga den kande libertinen, medan man blygs att ens namna hans olyckliga offer. Alla undantags. lagar, som endast drabba kvinnan, böra upphtifvas, och lika dom fallas öfver den, hvilken siiljer sin kvinliga dygd, som öfver den, hvilken tillhandlar sig varan. Om den första och andra talarinnan främst valt till amne sedlig renhet och opartisk rattvisa, skulle man kunna säga att den tredje, fröken Ida Welhaven, förnämligast upptog p i sitt program den allt ofvervinnande karleken. Fröken Welhaven &amp; s dotter af den berömde norke skalden och har flere a r tillhört styrelsen för Kristiania sedlighetsförening. Hon a r en medelhlders kvinna, men den fina, spensliga figuren, det lilla nagot nedböjda hufvudet samt nhgot visst enkelt och ansprAkslöst i hennes vlsen gör, att hon förefaller yngre. Blygt men ej förssgdt höjde hon sin stilmma och oppmanade sina medsystrar att i striden mot osedligheten flitigare begagna de vapen, Försynen gifvit dem just sisom kvinnor. Hon tecknade i nigra f&amp; drag den verksamhet, petitioner, möten och hjiblpföreningar, Norges kvinnor utöfvat för att bidraga till systemets afskaffande i hennes hemland, och hon p&amp;- stod bestlmdt, att det sedliga tillstandet i Kristiania snarare förbaetrats an församrats, sedan reglementeringen i Februari 1888 upphafdes. Varmt lade hon sina Ahörarinnor p&amp; hjartat de ökade pligter, som kvinnornas mer oberoende och inflytelserika stallning i vara dagar &amp; lagger dem i synnerhet med afseende p&amp; mindre lyckligt lottade medsystrar, för hvilka de högre klassernas bildade och förmögna kvinnor böra vara stödjande vlnner.
Den som bifaller Stats-Utskottcts betänkande med den förändring, att Bihanget till Riks-Standens Protocoller irpckas pä allmän bekostnad, ffrifwer Ja. Hwilken Ja proposition i sammanhang med den förut här upptagna contra propositionen upplästes och godkändes. Friherre 8ilt'versk,ölä frägade, hwilken, r händelse Ja wunne, tryckningen af Ridderffapcts och Adelns Protocoller dä äläge. Herr Landt-Marffalken yttrade sig att i sädant fatt more ingen ting derom decideradt, utan kontme denna fräga att genom särskilt öfwerläggning hos Ridderffapct och Adeln afgöras. Härefter företogs genast, inemot klockan 12, voteringen, hwilken efter någon stund afbröts genom ankomsten af Hof-Cancelleren Friherre ^Vetterstedt, som ä Kongl. Majus wägnar öfrverlemnade en Desi Nädiga ffrifwelse, hwilken här nedanföre i Prvtocollet finnes intagen. Sedan Hof-Cancelleren afträdt,fullföljdes voteringen, hwilken slutades klockan 1, dä rösterna befunnos hafwa utfallit pä följande sätt: Ja — 29. Nej — 22. Warandes altsä endast Bihangets tryckning af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Baron och Landt-Marskalken bemstälde om ej i följd af det nu fattade beslutet Stats-Utskottet borde anmodas att föreslä medel till Bihangets utgifwande af Trycket. Bifölls. Upplä. Den 12 October. 439 Uvplästes följande Kongl. Maj:ts genom Hof-Cancelleren meddelade Nådiga ffrifwelse: L ^ k t. med Guds Nade, Sweriges, Göthes och Wendes Konung oc. oc^ äc. Arfwinge till Norrige, Hertig till iLchleswig Hollstein oc. oc. War synnerliga ynnest och Nådiga benägenhet med Gud Alsmägtig, Troman, Herr Friherre, Landt-Marstalk, Riddare och Commendeur af War Orden!
Jag tror att Utsk. skulle studsa vid ett sådant försök, och deruti mäste ligga det mest öfvertygande bevis att Konungen står öfver lagen. Man har emot mitt yrkande, att några bestämdare qvalifikationer för dem som skola blifva ledamöter af Regerings:R:n borde bestämmas, erinrat, ali genom ett sådant bestämmande skulle man utestänga Konungen ifrån möjligheten att i denna myndighet insätta personer af stora talanger, blott derföre att de icke hade fullgjort de prestanda, som i allmänhet erfordras för att vinna inträde i Rikets rättegångsoch styrelseverk. Härpå svarar jag endast, att Konungen eger ovilkorlig rättighet att gifva dispens ifrån dessa vilkor, och om så skulle inträffa, att någon person med utmärkta egenskaper funnes, hvilken Konungen anser icke allenast vara värdig till inträde, utan äfven oumbärlig i Regerings-R:n, ehuru dertill icke kompetent, så är ingenting lättare, än att Konungen i sin konselj förklarar denna person berättigad och fullt kompetent att erhålla en sådan plats, hvarefter Konungen honom till densamma utnämner. Då är all rättfärdighet upfylld. Stadgas deremot icke några qvalifikationer, så kan det förhållande inträffa, som jag redan förut påpekat, nemi. att institutionen, till följe af den personal, hvarutaf den kommer att bestå, faller ifrån det anseende den bör ega, och som man med visshet bör få påräkna att den oafbrutet skall bibehålla. Man må säga hvad man vill, så är det likväl af väsendtlig viet på de O H. 15 226 Den 12 Juli f. m högre platserna i samhället, serdeles dä man skall döma i tvistemål, att hafva sina rättsbegrepp fullkomligt utvecklade och att vara van vid de rältegångsformer, som i alla möjliga tvistefrågor ovillkorligen måste iakttagas.
Man har B evilla ings-Utskotteti Utlåtande N.-o 28, 29 icke allenast ansett den beskattning, sorn derigenom uppkommer, för orättvis och sträng, då jordbrukaren, mer än någon annan producent, vore underkastad misslyckad production, och då, efter hvad sorn velat ådagaläggas, fördelningen af en viss summa på hvarje Province tillintetgör sjelfva beskattuings-rätten och den dervid beböfliga frihet att jemföra och pröfva förhållandet lill andra skattskyldige; utan jemväl velat fästa uppmärksamheten dervid, att under 5 års tid möjligen oeconomiska och /mandela förhållanden kunna inträffa i vissa Provincer och föranleda till oförmåga att utgöra den Provincen påförda Bevillnings-summan> hvilken icke der kunde utgå j utan att undertrycka det färre antalj som kunde bära densamma; äfvensom den anmärkning serskildt blifvit inom tvänne Riks-Stånd gjord , alt det tvång, som åtföljer minimi-tariffen, icke vore förenligt med Taxeringsmäns åligganden att uppskatta efter ed och samvete; i följd af hvilket allt blifvit yrkadt bos Högh Ridderskapet och Adeln samt Yällofl. Borgareoch Hedervärda Bonde-Ståndet, att minimi-tariffer borde afskaffas, samt inom Högvördige Preste-Ståndet att eden för Taxeringsman icke må ytterligare blifva bibehållen. 3o Bevillnings-Utskottets Utlåtande N.o 2S. Då åtskillige Ledamöter inom Respective Riks-Stånden yttrat häremot stridande åsigter och sökt visa nyttan och nödvändigheten af denna Tariff, torde Utskottet icke behöfva ingå i någon utförlig vederläggning af hvad söm blifvit å andra sidan anfördt. Erfarenheten har dessutom ännu icke i något afseende gifvit stöd åt de gjorda anmärkningarne, helst en minimitariff sedan år 1818 funnits, utan att, så vidt Utskottet känner, några olägenheter derigenom uppkommit.
Hr JustitieOmbudsmannens, jemte yrkadt ansvar i öfrigt, i denna punkt gjorde hemställan, att de tilltalade måtte förklaras skyldige att ersätta Kongl. Majit och Kronan skillnaden emellan det belopp, hvartill afraden af Riddarhytte Kopparverk kunnat, enligt Kongl. Resolution af år 1744, framgent påräknas, och / 294 det ringare, som numera till följd af beslutade nedsättningen af samma afrad kommer att utgå; så, utom det att ersättningsskyldighet i mål af ifrågavarande beskaffenhet icke lärer lagenligt kunna ega rum, förekommer härvid, dels att det icke är gifvet, att Kronan genom det fattade beslutet kommit eller kommer ätt vidkännas någon förlust, dels att, om en sådan förlust skulle ega rum, det icke lärer blifva möjligt att den till beloppet bestämma. Kronan hade nemligen i många år, eller allt sedan år 1804, icke erhållit i årlig afrad af ifrågavarande Kopparverk mer, än dels hvart 40, dels hvart 30 Skeppund. Egaren hade begärt, att den förut medgifne nedsättningen till hvart 40 Skeppund måtte än ytterligare beviljas. Det har icke blifvit af Hr Justitieombudsmannen bestridt, att Kongl. Maj:t egt att medgifva en sådan nedsättning för viss tid genom tid efter annan utfärdande Resolutioner; hade detta skett, så hade Kronans inkomst af Kopparverket blifvit mindre, än hvad den genom det nu klandrade beslutet utgjort. Det är äfven en möjlighet, att, i händelse den beviljade nedsättningen icke hade mellankommit, verket antingen icke kunnat drifvas utan måst nedläggas, eller också den årliga tillverkningen icke kunnat uppgå till det belopp, som blef möjligt just genom lindringen i afraden; äfven i detta fall hade Kronans inkomst af verket blifvit ringare, än hvartill den genom det klandrade beslutet blifvit bestämd. Påminnelserna i denna punkt åberopas af undertecknade: Ros enblad. Stjerneld. Löwenhielm. Ulfsparre.
Hur skulle jag kunna motstå? ZETTERSCHÖLD (enkelt och varmt). Jag har förnärmat er. Förlåt mig. FRU RAMBERG (ser på honom en stund. Med ett småleende). Hur må era systrar? ZETTERSCHÖLD. Mina systrar? FRU RAMBERG. Ja. Jag är säker på, att ni har systrar. ZETTERSCHÖLD. Hur? FRU RAMBERG. En erfaren qvinna märker det så lätt på en mans sätt att göra kur. (Skrattande.) Jag är inte så enfaldig, som doktor Almquist säger. Ni hör jag vet hur han bedömer mig. ZETTERSCHÖLD (fattar hennes händer). Är ni ond på mig? FRU RAMBERG. Nej. Kan ni då inte se, att jag inte är det. (Paus. Derefter sakta). Mina ögon äro klara och mina läppar röda; min röst är mjuk och min hand kan smeka. Hvarför skulle jag inte glömma man och barn och vara sexton år? Min varelses hjertblad kunna knyta sig på nytt för att veckla ut sig ett efter ett, i sol och vår – och Julia kan älska, utan tvifvel, utan frågor, utan fruktan och baktanke. ZETTERSCHÖLD. Hvad ni har en underlig makt i er röst. Bara jag sluter ögonen och lyssnar, har jag stämningen från i går igen... en våldsam längtan att komma er närmare – närmare... FRU RAMBERG. Och bara derför att jag inte gör motstånd vill ni inte. ZETTERSCHÖLD. Nej, det är inte det. (Buller utanför.) Så! Nu kommer visst er man! FRU RAMBERG. Han stör oss inte. Han är ett mönster för äkta män. Han känner sin plats. Han är endast kälkborgaren, och jag är en konstnärinna, som tar emot beundrare. Det är ju så det skall vara? (Paus. De lyssna båda, men ingenting hörs.) Ser ni! Det kom inte någon svartsjuk äkta man in genom dörren. Om jag så önskar, skall ingen störa oss. Jag är inte någon kufvad hustru, jag bevakas inte som en mans egendom; jag är en fri menniska och kan göra allt hvad jag vill. (Går omkring och ordnar i rummet.) Ni kan stanna så länge ni har lust.
Vid granskningen af hufvudböckerna för förenade mötes-passevolans-fonden och indelta Armeens nja mötesfond^ hafva Revisorerne fästat uppmärksamhet å det förhållande, ”att inom linien till oförän”dradt belopp balanseras värdet af de lius och byggnader samt eflek”ter, som år 1830 blifvit från gamla lill nya mötes-passevolans-fondm ”öfverlemnade och, sedan sistnämnde fond med år 1840 upphört att ”bestrida utgifterna för indelta Arméens underhåll, öfverlåtits till in”delta Arméens nya mötesfond.” Kollegium får i anledning häraf underdånigst anmäla, dels att detta baianserings-sält är en följd af Kongl. Maj:ts, under den 27 Augusti 1831, meddelade nådiga förordnande, att ifrågaställa hus och byggnader samt sjukvårdsoch inventarie-persedlar borde, utan ersättning, dock till bokfördt värde, öfverlemnas från gamla till nya passevolausinrättningen, dels ock att, för en lättad öfversigt af byggnadernas och effekternas approximativa värden vid hvarje års slut, beloppen deraf, efter upprättade värderings-instrumenter, blifvit uti 1845 års hufvudbok för indelta Arméens nya mötesfond jemväl inom linien antecknade; varande de i Revisions-bei’ättelsen uppgifna omvexlande beloppen af dessa värden att härleda ej mindre från tilkomna nya byggnader och persedlar, än äfven från så väl byggnaders som effekters försämring under tidernas lopp. Hvad angår den af Revisorerne anmärkta miss-skrifning i 1845 års kassaräkning öfver indelta Armeens nja mötes-fond, så kommer samma miss-skrifning, som icke utöfvar det ringaste inflytande på riktigheten af räkningens totalbelopp, att rättas medelst lämpliga anteckningar i så väl berörde räkning, som den derpå grundade hufvudbok.