Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Njsrt», ^xel, begärde ^Friherre LeäLrliroltis Diclamen pä dordet. Friherre 8tsc! von tloststein: Dä H wänga wigtiga stä- äro för handen att Riksdagen ändteligen mätte »ä-ett flut, bör man wäl hoppas okk de'med mätte llda , sedan Stars-Utskottet begärt och erhållit io dagars arbetstid. OM jag v' star att de wigriyoste mäien törst mätie algöras, hwaridland jag äfwen räknar att Finsta Armeen mätte söries med cxpectance, löiier och de Civile Embetsmännen erhälla sina löner förbättrade. Till betta kanner jia ingen annan tilsi'3:g än tndrag»ingar pä Pensions» och Benädiungs-Stulen och onhäller vertöre att Stats - Mstottek tillika mätte fä anmodas, att «vrel<'ga detta mä? cch uppge förslag till grunder sör de nödiga indragningar. Herr Grefwen och LaNdrMarskalkett lk< hindrade att denna fräsa, redcn genom kemist more anhängig hos Stats - Ukstottet, der under utarbetning, och alt derföre List m xä PrnsionSvch Benädnings»Skaten till Ständer» bitswit öfwerlemnad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 301 tagande från all Bevillning för Grufvorne, Jan. II. 439- Febr. 221. StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, angående Löfås Silfververk, Jan. II. 429* Febr. 222, 4^9> 4^^, 468. —• om Policens i Götheborg underhållande af Statens medel, Jan. II. 431. April IL 349. — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, uppå Häradsskrifvare!! Lars Rydströms ansökning om utbekommande afinnestående pension, Jan. II. 432.
Dessa mina anmärkningar, dem jag ansett för en skyldighet att uttala, kunna . likväl icke rubba min öfvertygelse i öfrigt om förslagets goda egenskaper i allmänhet och dess tillämplighet i synnerhet för den närvarande tiden, hvarutinnan den i min tanke eger ett afgjordt företräde såväl framför den hittills gällande författningen, — hvars principer den följt, under af hjelpande af dess kännbaraste anledningar till missbruk, på det sätt att skattens utgående bör vara väsendtligen, betryggadt och hela dess höjda belopp komma statsverket med säkerhet tillgodo, — som ock framför det' af Utskottet under denna riksdag tillförene aflåtna förslag, hvars antagande, oaktadt åtskilliga förtjenster i theoretiskt afseende, visat sig möta svårigheter, kvilka icke lära kunna i någon mån åberopas emot den nu framlagda, hvars praktiska egenskap af en hvar torde inses och vitsordas. Med herr friherre Cederström förenade sig herr lektor Wallman och riksdagslullmäktigen Erik Persson.. Af herr Wästfelt, N. C. Emot de sammansatta Utskottens förslag till ny bränvinsförordning, får jag emot följande beslut reservera mig. s *• Bränvinsbränningens indelning uti 3:ne terminer, är visserligen bättre än uti 184S års författning; men då Utskottet så betydligt ökat panneafgiften, så hade billigheten och rättvisan fordrat, att medgifva rättigheten att få anmäla sig till bränvinsbränning på en månad eller uti sex terminer, då skatten icke blifvit så kännbar, som nu, då man måste betala för 2:ne månader om man icke vill bränna mer än en månad. 28 Bevillnings-, Lagsami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Ullålande, N:o 2. § 12. Beslutet att borttaga ångan för första och andra klassens pannor kan icke förklaras på annat satt än att för majoriteten af Utskottet, denna fråga varit främmande; hade förhållandet varit annorlunda, så är jag förvissad derom att beslutet blifvit annorlunda.
Då i följd häraf samt derigenom att ingen tillökning i kamererarens göromål här tillkom, ehuru sådan för de öfrige kamererarne egde rum, göromålen på ifrågavarande kontor icke stå i något billigt förhållande till de andra kontorens, så föreslås i ändamål att rättrist jemna denna olikhet, dels att kammarskrifvare-tjensten å krigshusmanskontoret må indragas genom dess förening med revisors-tjensten; och dels att kamereraren lämpligen kan öfvertaga kontors-handläggningen af alla fondförvaltningsfrågor inom krigsförvaltningen i afseende på låns beviljande, försäkrande och uppsägning med mera, kommandes härigenom alla lånefrågor inom krigsförvaltningen att tillhöra ett och samma kontor, hvilket med dylika frågor redan förut hade sin väsentliga befattning, under det att de öfriga kontorens hufvudsakliga ändamål är för angelägenheter af nämnde art nästan alldeles främmande, ellar åtminstone torde böra vara detta. Något hinder mot fondernas och lånens fortsatta räkenskapsföring på öfriga kontor, som hade befattning med de olika föremål, hvartill fonderna voro afsedda, kan ej uppstå af bär framställda förslag. Såsom mer passande för den utvidgade verksamhet krigsmanshuskontoret härigenom skulle erhålla, torde kontorets benämning lämpligen böra blifva: Pensionsoch fond-förvaltningskontor. L sammanhang härmed tillstyrkes den af nyss åberopade komité för styrelse-verkens ombildning föreslagna indragning af förenade ombudsmansoch kamererare-tjensterna för den under krigskollegii aflönings-afdelning ställda invalidhus-fonden, samt tjenstegöromålens fördelning mellan advokatfiskalskontoret och generalintendents-embetets pensionsoch fondförvaltnings-kontor, att så fort ske kan ega rum På grund af nu löreslagne organisation, samt med bibehållande af krigs-kollegii sammansättning i allt hvad som härigenom icke komme att undergå förändring, skulle krigsförvaltningens tjenstepersonal utföras af följande: a) Oeneral-fälttygmästare-embetet. Militär-kontor: En adjutant. Kansli: En sekreterare; med skyldighet att äfven tjenstgöra i sådan egenskap vid krigsförvaltningens gemensamma öfverläggningar, och tillika ansvara för dess arkiv. En kanslist. Kammar-kontor:
Vid uppgörandet af liqviderne öfver de Riksgälds-C ntoiret för år r84 i och följande åren tillkommande öfverskott och hespai ingar , hora (oljande af Rikets Ständer, i sammanhang med Stats-reglenngen, meddelade beslut iagttagas: t:o Uppkommande besparingar å det med Fyratiotusenmttiotre Riksdaler p sk. i r. au okade anslaget till förbättring af Lätistnäoneti* Inner skola, intilldess regleringen af Länsmans!jenslorne i Riket hunnit tillviigabringas och lonetillökningarne lill vederbörande anvisas, utan alt med Sjette (fl”, d. Andra) Hufvud-litelns öfriga besparingsmedel sammanblandas, till Riksgäld s-Gonton et a flem nas. 2:0 Utaf den för Kongl.. SundUets-Collegii Ordförande nu anslagna lön bör, intilldess, eller nuvarande Ord lorand eris afgång, detta embete varder å nyo tillsatt, ett belopp al Tvålusenållalinlem Riksdaler 02 sk. ärligen innehållas och, i likhet med öfverskolteu å Stats-vei kels 'inkomster, till Riksgälds-Conloiret ingå. 3:o De, vid denna Riksdag, för ytterligare 8 estra Provincial-Läkarc beviljade ari voden af 2.00 R:dr för hvaidera, eller tillsammans Tvåtusen Riksdaler, komma icke alt utgå loir, än Kongl. Majit, elter vedet burandes hörande, varit i tillfälle pröfva, hvarest tillökning i Läkaines antal ar mest behöflig; utan bör emedlertid beloppet häraf, uti liqviderne mellan Kongl. Slats-Conloiret och Riksgalds-Contoiiel, sistnämnde Verk Ltllgodoloras.
N:o 33 i anledn. af väckt motion om rättighet för vissa hemmansägare i Jemtland att få till skatte inlösa kronojord, som med s. k. fyllnadsjord blifvit inblandad, m. m., blef samma utlåt, af R< o. Ad. bifallet. Ånyo föredrogs BancoUtsk:s d. 3o sisth Oct. e. m. på bordet lagda betänk. N:o 58 i anledn. af väckt motion om preglande af en skådepenning till minne af den nu verkställda realisationen. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: För min del kart jag icke gilla de skäl, hvarpå Utsk. grundat sitt afstyrkande till motionen, då de synas förutsätta tvekan, huruvida realisationen kommer att äga bestånd. Men jag har ett annat skäl för samma resultat, hvari Utsk. stadnat, det nemi., att hvarje myntpjes, som utgifves, är en medalj, som säkrast och bäst förevigar minnet af realisationen. BancoUlsk:s betänk. N:o 58 bifölls. Likaledes biföllos BancoUtsk:s d. 3o sisth Oct. på bordet lagda betänk, och mcrnor.: N:o 59. i anledn. af åtskilliga från RiksStln till BancoUtsk. remitterade motioner, rör:de åtgärders vidtagande till befordrande af hypotheksföreningar; N:o Den j November. N:o 60. med hemställan om förhöjda arfvoden för Bankens brandmästare och conductor. Ånyo föredrogos och biföllos LagUtsk:s d. 3o sisth Oct. e. m. på bordet lagda utlåt:n och memor.: N:o 140. i anledn. af anmärkningar vid Utsk:s betänk. N:o 8 öfver Peter Pehrssons från Calmar län motion om rättighet för parter att deras till domstol ingifna handlingar återbekomma; N:o 14*• i anledn. af återremisser å Utsk:s betänk. N:o 44 öfver Riksd.fullm.
Visserligen äro Stats-verkets behof många och stora. Men dessa böra väl fyllas från andra håll, och för öfrigt om tillgångarne rätt fördelas, torde medel ej saknas både för de nödvändiga utgifterna och äfven för anslag till sådana produktiva företag, som äro af den stora vigt och medföra en för det allmänna så afgjord fördel, att de böra af Staten understödjas. Dertill hemtar jag äfven anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, hvarest anvisas 17,630,000 R:dr Runt af Statsverkets öfverskottsmedel för tillfälliga behof. Icke en gång till jernvägarne har Regeringen påräknat något af banko-vinsten, ty uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition i detta ämne af den 28 sistlidne November, M 26, finnes sid. 28 en beräkning af hvad som skulle erfordras under åren 1857—1860 till ränta och amortering på de lån, dem man behöfde upptaga för jernvägs-anläggningarne äfven uti den utomordentligt stora skala, som derstädes föreslås och deruti uttryckes tydligen, att såsom tillgång för bestridandet af denna utgift äro vid Statsregleringens uppgörande afsedda ärliga öfverskottsmedel af 1,200,000 R:dr Riksmynt. Banko-Utskottets Memorial M W. 11 Man liar väl iiivandt att Regeringen icke ville gifva någon anvisning på bankovinstens användande, emedan sådant förr blifvit klandradt. Men om detta ansetts riksgagneligt, så skulle jag icke tro Regeringen uraktlåtit sådant för någon enskild anmärknings skull. Deremot är det äfven väl bekant, huru mångfaldiga önskningar blifvit yttrade att de Sedelutgifvande privatbankernes oktrojer icke måtte förnyas. Men det oaktadt hafva vid oktroj-tidernas slut, både 1847 och 1857, deras privilegier blifvit förlängda.
Den 8 Juli. 569 förändring förelupit) — det vara påtagligen nödvändigt att man klart och tydligt uttrycker hvad meningen är med ifrågavande stadgande. För min enskilla del skulle jag, såsom jag nyss nämnde, vara belåten med den diskussion som här pågått, och trygga mig vid de här uttalade åsigterne, isynnerhet som jag sjelf under, den förra missvexten, som äfven sträckte sig till Gottlands Län, icke ansåg mig af det då gällande stadgandet i detta ämnet förhindrad att vidtaga åtgärder af likartad beskaffenhet med dem Frih. v. Kramer här uppgifvit. Men jag får fästa uppmärksamheten derpå att en landsh. kan ligga sjuk eller hafva något annat förhinder för embetets ulöfvande. De som under tiden förrätta hans tjenst hälla sig måhända mera uteslutande till den juridiska ansvarigheten och vilja måhända strängt efter ordalydelsen följa författningen och våga kanske icke att företaga annat än som der är uttryckligen medgifvet. Jag tror att Utsk. utan särdeles svårighet kunnat antyda den rätta meningen om uti det anmärkta mom. blifvit tillsatt några ord, så att det kommit att heta ”För öfrigt må ofvanomförmälde tillgångar endast begagnas till räntefria låneunderstöd, uti de särskilda länder behofvet deraf uppstått med bestämda äterbetalningsterminer och emot vederbör:de etc.” Då hade saken klart och tydligt blifvit antydd och det är för vinnande af en sådan rättelse som jag begärt återremiss, heldst emot mitt förr berörde förfarande såsom landsh. klagomål hos K. M. blifvit anförde, ehuru de den gången icke vunnit framgång; men, såsom jag nyss sade, är det osäkert om mom:s mening allestädes så uppfattas. Följden af att bibehålla stadgandet vid dess närvar, lydelse skulle kunna blifva, att man för bokstafvens uppfyllande lemnade större understöd åt en kommun än den behöfde och derigenom borttoge större summor från andra orter, som deraf voro i större behof. Sockneboer na blefvo äfven derigenom vande att skaffa sig obehöriga tillgångar för andra ändamål än brödföda, och det af medel som vore anslagne till afhjelpande af trängande nöd.
Jag tror ej att artilleristerna vid Carlsborg, Waxholm och Carlsten under vintermånaderna hafva någon särskild arbetsförtjenst; åtminstone har jag aldrig sett att så varit händelsen; och likväl är jag öfvertygad, att våra artillerister vid depöt-kompanierna ganska val skulle kunna användas vid fästningsbyggnads-arbetena, der sådana pågå under en god del af året, d. v. s. nio månaders tid. Den öfriga delen af året må i behörig ordning h. o. h. egnas åt öfning i exercis. Skulle längre exercistid erfordras, måste arbetstiden naturligtvis inskränkas, då den militära tjenstgöringen för en soldat går framför allt annat; men då ledighet nu finnes 2 till 4 dagar i veckan, anser jag icke blott onödigt, utan äfven skadligt, att soldaterna skola tillbringa så mycken tid i sysslolöshet. Om det blefve ett vedertaget bruk, att soldaterna vid de värfvade regementerna användes vid större arbetsföretag, tror jag, att detta skulle blifva ganska nyttigt äfven för staten sjelf. Jag är förvissad derom, att det för sådant fall skulle blifva mycket lättare än nu att vid dessa regementen erhålla dugligt folk, samt att en stor del af de oordningar, som under nuvarande förhållanden dersammastädes äro rådande, dymedelst skulle blifva för framtiden undanröjda. På dessa skäl anhåller jag om återremiss. Den 20 December. 543 Hr af Klint, Erik Magnus: Det verkligen välmenande uti motionärens förslag har ingalunda blifvit af Utsk:t förbisedt; men Utsk:t bar likväl, pä de i Betänk:t uppgifna skäl, ansett samma förslag olämpligt, samt sålunda icke kunnat dertill tillstyrka bifall. Då jag således icke tror att motionärens begäran om återremiss kan komma att föranleda någon förändring i Utsk:ts förut fattade beslut, anhåller jag om bifall till Utsk:ts nu föredragna Betänk. Frih. Fock, Alexander Georg: Den värde motionären har i sin afgifna motion föreslagit att för garnisons-regementerna skolor skulle bildas, der soldaterna kunde erhålla tillfälle till undervisning.
Disconternes iråkade obestånd pä ett sätt. som tillfredsst a I cl e Disconternes samtlige Borgenärer och Gäldenärer, utan att förnärma andre Medborgare, hvilka med Disconterne icke hafva något att skaffa» sådant hafva förenade Utskotten ansett icke vara möjligt; Och, ehuru emot de föreslagna Obligationerne in vändningar kunde göras, måste det likväl stå fast, att allmänna förlägenheten mera aflijelpes genom dessa af Staten garanterade Obligationer, än om Disconterne försättas uti Concours tillstånd och Diseontpapperen derigenom förlora all gångbarhet. Slutligen, och i fråga cm Disconternes försättande i Concurs'tillstånd, förekommer äfven den omständighet, att Discont - papperen , sorn förut circulerat, lika med Bancooch RiksgäldsSedlar, samt, efter Disconternes iråkade obestånd, mot rabatt ombytt ägare, skulle komma att, li - lii6 Stalioch Bdnko-ZJtskottens Bttänkandea'. ka med vanliga Fordringar , af siste innehafvaren bevakas i Conöurserne oell fästas med den uti Concour3stadgan föreskrifne Borgenärs Ed. Och Utskotten öfverlemna till hvars oell ens eget närmare eftersinnande, om icke den collision, sorn hos ganska många innehafvare af Discont-papper skall uppstå imellan förlusten af en, mot räbatt erhållen, men annars rättmätig Fordran, samt missaktningen för den Ed, hvilken, utan någon förändring i ordalagen, måste afläggas, sa framt Fordringen skall blifva betalningsgill,: bör föranleda dertill, att Edgångar med mera lättsinnighet, än hittills, korn* ma att anses. Rikets Höglofl. Ständer torde, vid öfvervägande af allt detta, nogsamt finna, att förenade Utskotten på mycket gällande skäl tillstyrkt, att Staten skulle träda imellan Disconternes Borgenärer och Gäldenärer, för att derigenom afböja
Vanloo märkte, att hans närvaro störde samtalet, och aflägsnade sig till de öfriga rummen, der de äldre herrarne, delade i större och mindre grupper, drucko och politiserade. Såsnart han gått, fortsatte Suenonius samtalet, der han slutat det: – Mitt råd är således, sade han, – att ni allvarligt varnar er son för läsningen af dylika gudlösa skrifter. – Jag skall taga dem från Adolf, svarade lagmannen med rynkade ögonbryn. – Djefvulen smyger i våra dagar omkring i många olika, försåtliga skepnader, fortfor Suenonius; – man skulle tro, att den yttersta tiden är för dörren. Ej nog, att han bland de enfaldiga värfvar alltflera själar och förleder dem till det rysligaste afguderi, ithy att han utrustar dem med kunskap i afgrundens konster och bländverk, utan han finner äfven sina rof bland de verldsligt lärde, hvarpå denne Cartesius, hvars gift er son insupit, lemnar ett exempel; ja, hans svärd nedlägger mången af vår kyrkas främsta stridsmän ... – Hvem kunde tro, att sjelfve vår vördade Johannes Matthiæ7 skulle falla i en sådan kättersk villfarelse? sade lagmannen med en suck. – Han är ohjelpligt snärjd i frestarens garn, sade Suenonius med djup röst. – De Oliveqvistar 8, han utstrött i församlingen, hafva blifvit till trätofrön, till ett utsäde af ogräs ibland hveten. Men vänta, nådig herre! Vi alla, som troget vakat vid Herrans banér, skola i dessa dagar omgjorda oss med ordets och handlingens tveeggade svärd och gå till strids. Vi skola afskära vinträdets förtorkade grenar, vi skola upprycka ogräset och förbränna det i eld. Stridsropet skallar öfver hafvet till oss från den kämpande församlingen i Tyskland. Den har börjat sitt arbete vid roten och möter Satan, der han oförsyntast och utan att antaga skepnaden af en ljusets engel, vågar visa sig.
It den/ att, oaktadt Lurendrägeriet blifvit för-; mir.skadt, i samma mon som tillåtelse blifvit leornad att, emot tull, införa förut förbjudna varor, antalet af beslag å oloflig införsel, likväl, såsom följd af förbättrad Tullbevakning , varit i tilltagande, och att, om jemförelse göres på de omkostnader, som Tull-Statens aflöning medtager hos Sveriges närmaste grannar, emot hvad dertill hos oss erfordras, resultatet utfaller förmonligt för den hos oss införda organisation, oaktadt Svenska kusternas vidsträckhet och beskaffenhet skulle kun na föranleda till ett annat utslag» Det är på grund af alla dessa skäl, i förening med dem Utskotten, uti deras förra Betänkande, omständligen anfört, och hvilka nu åberopas, serdeles hvad angår Tullverkets ställande under Kongl. Commerce-Collegiura, som Utskotten anse sig fullkomligen hafva vederlagt de gjorda anmärkningarne, och vid ett sådant förhållande vördsamt skolat förnya deras förut meddelade Utlåtande, att någon underdånig hemställan i dessa ämnen, för det närvarande, icke af behofvet påkallas, och att de härom väckta motioner således böra förfalla» Och då Höglofiige Ridderskapet och samt Hpgvördige Preste-Ståndet redan bifil - StattBer.t. Allm. Betr, o. Oec, Ottk. Ull, jV;0 136, ]it Utskottens, i förra Betänkandet, härom gjorda förslag j få Utskotten nu vördsamt hemställa, att Valloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet ville sig derutinnan förena. Stockholm den 14 Mars i83o. På Stats-Utskottets vägnar: M• Sprengtporten. Pehr Thyselius, L. J. ljundgren. P. Pehrsson. På Bevillnings-Utskottets vägnar: Wollr. Tham. U. fridén. C. O. Zethelius. Er. Pehrsson. På Allmänna Besv.* och Oeconomie-Utskot tets vägnar: J. Cederström.
skulle till halfva beloppet användas till betackande af de hvarje &amp; r större utgifte.r förbundets ökade verksamhet betingar, dels ock om afförande från den nu enligt samma S bildade fonden af det belopp, kr. 493,75, som står bokfördt såsom organisationskostnad samt af så stor del af förbundets inventarietillgång, som styrelsen pröfvar lämpligt. Mot detta förslag talade förbundets kassaförvaltare doktor C. Nyström samt fru Bolin, hvaremot fru Adlersparre, frö- ken Adelborg och hofintendenten Börtzell talade för förslaget, som slutligen antogs af mötet. - Härefter skedde val af styrelse, som utföll så, att de rnedlemmar, hvilka voro i tur att afgå, niimligen riksantikvarien Bildebrand, fru S. Adlersparre, fröknarna L. Engström och M. Forsell, d: r G. Sjöberg och fru S. Whitlock, återvaldes. Med undantag af redaktör E. Beckman, som inndanbedt sig Aterval och i hvars ställe invaldes fru A. Kerfstedt, btervaldes de afgående suppleanterna, fröknarna G. Elfving och E. Fries samt fru Th. G y l d h, kapten Hubendick och professor P. G. Rosén. Till revisorer och deras suppleanter återvaldes haradshöfding A .. Lundvall, fru E. Odelberg, fröken M. Rossander, &amp; r V. Svedbom, revisionssekreteraren W. Uppström och fru S. Wising. Efter förhandliugarne följde ett intressant. och med lifligt bifall helsadt föredrag af fil. doktorn fröken E. Fries öfver ämnet: " några synpunkter för bedömande af kviniims plats i historien. " Till sist upplästes ett af fru ~ d l e r s ~ a r skrifvet re längre anförande deri framhölls vigten af att antaga en till förbundet gjord inbjudan att genom ombud låta representera sig vid de blifvande kvianokongresseriia i Paris. Förslaget mottogs med bifall, iiågot beslut fathdes dock ej, utan öfverlem-, nades detta å t styrelsen. För att iiriderlätta de ekonomiska svårigheterna utlofvade en af förbundets medlemmar 300 kr.
N:o 525. sammanhang med förevarande nådiga Proposition, blifva pröfvadt, till Höglofliga Statsutskottet remitterad t. Stockholm den i April 18G5. /. Scensson, från Skaraborgs län. Af Pani Fritz Mengel från Upsala län, angående inlösen för Statens räkning af Hebbeska egendomen pä Riddarholmen. Ehuru jag nogsamt känner alt Statsverkets tillgångar äfven vid innevarande riksdag skola blifva starkt anlitade, tvekar jag ändock icke att vördsammast föreslå en åtgärd, hvilken, om den bifalles, kommer att tillskynda Staten en icke obetydlig utgift. Den åtgärd, som jag ernade föreslå, är emellertid af sådan beskaflenhet, alt den otvifvelaktigt förr eller sednare måste vidtagas; men jag tror mig kunna ådagalägga alt ju förr den verkställes, desto förmånligare är det för Staten. Det s. k. ”Rikets Ständers hus”, der de tre Riks-Ståndcn, jemte åtskilliga af Riksdags-Utskotten, hålla sina sammanträden, bar redan länge och i flera hänseenden befunnits föga ändamålsenligt. Diskussious-lokalerna äro nemligen både för trånga och för låga, osunda i sanitärt, och olämpliga i akustiskt afseende. Den östra flygeln år dessutom i så bristfälligt skick, till följd af grundens fortgående sättning, att en fullständig ombyggnad varit ifrågasatt äfven vid innevarande riksdag. Ofvan anförda omständigheter skulle ulan tvifvel redan för länge sedan föranledt Ständerne att gå i författning om uppförande af ett mera ändamålsenligt och nationen värdigt representanthus, derest icke förslag derom blifvit uppskjutet i afvaklan på ett beslut om en förändrad nationalrepresentations införande. Då Rikets nu församlade Ständer mottagit ett Kongl. Maj:ts förslag lill representationens ombildning; då della förslag af Konstitutions-Utskoltet nyligen förklarats hvilande för att af näst sammanträdande Ständer afgöras; och då det vill synas att nämnde förslag tillvunnit sig flertalets inom nationen sympatier, — så torde man icke böra betvifla alt detsamma af näst församlade Ständer varder antaget.
I den unge mannens bröst torde nemligen det, för hvarje ädel känsla, öppna hjertat klappa varmast för Fosterlandet; och man i denna, de ädlare passionernas, ålder känna sig färdigast till sjelfförsakelse samt i sjelfva verket mer sjelfständig, oberoende och incorruptibel, ändå hjertat med åren börjar afkylas, och känslorna gemenligen att riktas mera åt egennyttan. För öfrigt synes just talrikheten vara det säkraste correetivet mot curruption. Hvad Utskottets förslag beträffar rörande de öfrige Stånden, då anser jag det ganska nyttigt alt Presteoch BorgareStånden kunde blifva något talrikare. Jag fruktar likväl, att Univérsiteterna ej skola blifva mycket Den 27 Maji. 389 smickrade af den erbjudna representations-rätten: de komma åtmindstone, i anseende lill Contribuenternas fåtalighet, att betala den dyrare, än någon af de öfrige Medborgare-classerne, hvilka vid Riksdagarne sammanskjuta lill sina Ombuds underhåll. Men härom må det Vördige PresteStåndet sjelf påminna. Jag inskränker mig blott till hvad sorn rörer Ridderskapet och Adeln, och får ödmjukast hemställa, ora ej Högloflige Ståndet skulle täckas förena sig i den gemensamma tanka, att representationssättet för Ridderskapet och Adeln bör förblifva eförändradt. Herr von Schulzenheim, David, den äldre: