Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utdrag af 1845 och 1846 års Räkningar öfver det genom Sjöfarts-fonden beviljade anslag täll godt - I>el>et. 21 11 Inkomst: Af Kongl. Konvoj-Kommissariatet anordnade medel, år 1845 år 1846 M4d. Ib. — 2,666 32 Summa R:dr | 5,0591 5|11 Stockholm af Kongl. Kommerse' — 37 — Kongl. Brefvet den 14 September 1843 af Handelsoch görande af Konsulers utgifter för Svenskar och Norrmän. Credit Utgi ft: Mäklare-courtage och charta sigillata å en vexel med ersättning till vice Konsuln i Poimboeuf: är 1845 9. — Afskrifning: Af de till Svenske och Norske Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning ej kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegii beslut, år 1845 258: 37. år 1846 445: 28. 11. 704 26 11 Balans till år i84y: Till Konsul förskottsvis utbetald ersättning för bestridda omkostnader för en Svensk undersåte, om hvilket förskotts godtgörande Advokat-FiskalsEmbetet fått sig uppdraget att besörja, 35:19. 2. Behållning af kontanta medel uti Rikets Ständers Rank . 4,319: 7. 10. 4,354 27 Summa R:dr | 5,059| 5111 Kollegii Statistiska Kontor den 31 Juli 1847. A. J. Lönnerberg, — 39 Kongl. Kommers-Kolfegii underdåniga Utlåtande, i an edning af Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående den år 1847 förrättade granskning af de under bemälte Kollegium ställda fonders och medels förvaltning. Ntormäkligste Allernådigste Konung!
Ett Skf? jern kan icke belånas med mera än 9 r:dr; ty hvad den andra belåningen angår, så är det icke productionen, sora belånas, utan är det fastigheten eller bruket, som äger lånerätt i de fonder, hvilka bruks ägar - D e ii 12 April f. m. 337 ägarne sjelfve sammanskjutit. Denna lånerätl består: 1:0 uti 2 r:dr ordin, oell 2 r:dr extra lån per Sk?7 smidesrätt, och icke per Skff, som finnes på våg; 2:o uti 1^ r:dr lån på den creditivfond, som i Banken är iemnad, och som icke eller utgår efter den qvantitet jern, som finnes på vågen, utan efter det skeppundtal, som smidesrätten medgifver bruket. För öfrigt är det också i min tanka ett betydligt misstag att, såsom ett hinder för antagandet af Utsk:s förslag i denna §, framdraga den omständighet, att Banken icke har någon lånerörelse med betalningsskyldighet på 3 månader. I hvilken gren utlånar Banken på 3 månader, frågas det? Jag frågar: i hvilken länegren är det, som medlen utestå orubbade under 3 månader? I hvarje vecka incasseras nemi. mer eller mindre i hvarje lånegren. För ruin del ser jag således icke något hinder för ett bifall till Hr Åkermans förslag i afseende på re* dactionen, och hvad för öfrigt angår den illimilerade utlåningen på jern, så äro vi redan från den saken. Hr von Hohenhausen: Då jag vid början af disenssionen bestridde den redactionsförändring, som af Hr von Troil framställdes, var det på den grund, att jag ansåg ingen tvetydighet kunna uppstå genom den redaction, som Ulsk. föreslagit; men danu här (lere olika åsigter blifvit yttrade ang:de rätta meningen af denna §, får jag förklara.,det jag till alla delar instämmer i det förslag lill föräudrad redaction, som Hr Akerman här framlagt.
Vid Utskottets yttrande, att det icke vore lämpeligt genom Lag föreskrifva, att den, som begått stöld, efter^ viss tid och visad bättring, skall åter inträda i alla medborgerliga rättigheter, enär det ensamt beror af honom sjelf, att genom förbättrad vandel och redlighet i handlings-sätt återvinna medborgares förtroende och god frägd, som hans brottsliga förhållande beröfvat honom, och hvilka fördelar icke genom Lagbud kunna tilldelas är anmärkt, att förhållandet icke för närvarande skall vara sådant som Utskottet yttrat, emedan personer, som lidit kropps-straff för stöld icke kunna bära vittne eller inträda i Kronans tjenst. Vidare är andraget, att Utskottet icke tillstyrkt annan förvandlig af böter, än den som finnes föreskrifven i Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807 och Kongl. Kungörelsen den 6 Maji 1813, ehuru utväg kunnat gifvas så väl att påtänka inrättandet af Cachots och mörka fängelserum dels vid Länshäktena, dels äfven vid Stads-och Härads Arresterne, hvarest ringare förbrytare finge afsitta sine böter, som ock, att 1380 LaglJtskstttts EetHnkand'-». anvisa andra Brottslingar till arbete efter någon uppgjord method och tariff vid LänsCorrectionsHusen, der dylika finnas att tillgå; or,h vid de allmänna Correctionslnrättningarne i Carlskrona och Vadstena, så länge, och intill dess den fullständigare Organisation härutinnan kunde komma att tillvägabringas; heldst arbete i hemorten ej skall kunna anskaffas för flere, än sådane, som äro oförmögne att erlägga ensaksoch vitesböter, men icke för dem, som efter Missg.Balken äro betraktade och skola vidkännas en alfvarsammare näpst. Slutligen hafva i afseende på Utskottets förslag till ett förrändradl sätt för den uppenbara Kyrkopliktens verkställande skiljaktige åsigter blifvit yltrade inom arne af de RiksStånd, hvilka återremitteradt betänkandet. Hos Högloll.
Uti Memorialet N:o 67, har jag väl reserverat mig emot den då äskade votering öfver oförenlige skiljagtigheter, innan Utskottet uppgjort ett helt jemnkningsförslag till följd af emottagen återremiss i representations-frågan; men sedan Förstärkt Constitutions-Utskott voterat och antagit valrättens utöfning i enlighet med den i Constitutions-Utskottets Betänkande N:o 38 framställda, af Bonde-Ståndet godkända grundsats af samfälda val, med förkastande af ståndseller class-val, sorn contra-propositionen omfattade, måste jag anmärka, att Constitutions-Utskottet synes hafva förbisett samtlige Riks-Ståndens genom votering redan fattade beslut, då Utskottet nu går att föreslå serskild Hur lili Consiilulions-Vtskotleis Memorial, N.-g 85. -’43 serskild valrätt för släder och köpingar, hvilken grundsats, långt ifrån att vara ”framställd” i Betänkandet N:o 38, finnes der i allmänhet motsagd, strängast pag. 29, genom orden: En serskild Stadsrepresentalion i ett land, der släderne icke ega tiondedelen af befolkningen kunde försvaras, så länge man trodde sig kunna vid städerne fjettra ali annan idoghet än jordbruket, m. m.” — Icke eller hade Bonde-Ståndet, hvilket Stånds gemensamma tanka föranledt votering i Förstärkt Constitutions-Utskolt, på något sätt 'godkänt” grundsatsen af serskild valrätt för stad och land. — Om än den nu för valrätt förändrade principen vore i sig sjelf vigtig och ledande till ett godt och önskvärdt ändamål, är likväl härvid, efter min tanka, en högst vigtig constilulionel form, helgden af Rikets Ständers genom votering förklarade beslut, lemnad å sido till en grad, som påkallar uppmärksamhet. Det föreslagna systemet af två kamrar förefaller mig till största delen paralyseradt genom den åt Första kammaren lemnade rättigheten att utse samtlige ledamöter i Andra kammaren.
Tvänne reservationer äro bifogade Utsk:ns betänk., af hvilka den sednare af Hr von Stahl hänvisat till den förra af Gr. von Platen, hvars tillstyrkande synes mig vara naturligast och enklast i ett ämne, som åtminstone i vissa delar måste Iränskjulas till K. M:s nåd. afgörande. Jag tillstyrker derför E. o. Ad. att antaga Gr. von Flåtens reservation. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: Emellan Gr. von Plåtens reservation och Ulsk:ns tillstyrkande är, efter min förmodan, icke särdeles stor skilnad. Åtskilliga punkter i betänk, vidröra specialiteter i fråga om consulsdistrictenas reglering och consulernes göromål i allmänhet, hvilket efter min tanke vore lämpligare att öfverlemna till K. M:s pröfning. Om betänk, punktvis företages, är E. o. Ad. bäst i tillfälle att bedomina frågan, hvarföre jag också anhåller alt betänk, måtte på del sättet till afgörande förekomma. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om E. o. Ad. ansåg delta mål böra punktvis pröfvas. Eopades ja och nej. Hr Landtm, yttrade, alt proposln visserligen blifvit med både ja och nej besvarad; men då Hr Landtm, i allmänhet ansåg det vara hvars och ens räll att få betänk. punktvis föredraget, ansåg lian sig snarast böra förklara den sista propos:n vara med ja besvarad. Frih. Cederström: Då jag förmodar, att på grund af Hr von Hartmansdorff! yttrande en votering förestår i anleda. af det sätt, hvarpå Hr Frih. o. Landtm, uppfattat Ståndets svar på den i öfverensstämmelse roed min begäran framställda propos.; så får jag förklara, alt jag för min del icke vill upptaga liden med votering. Jag gillar betänk, i vissa delar och ogillar det i andra delar, och kan icke instämma med dem, hvilka anse Gr. von Plåtens reservation böra antagas såsom E. o. Ad:s beslut, emedan ändamålet derigenom icke vinnes; men då frågan ytterst beror på K.
Jag anhåller blott att få säga, att derest de ej tro sig kunna öfvertyga SlatsUtsk. eller Representationen, må de vara betänkta på något annat, så att de delar, sorn kunna vara nödvändiga, ej måtte sakna medel derföre, att ej de planer, sorn Regeringen kan äga, halva blifvit af Representationen riktigt förstådda; och i fall man förmodar, att det är blott brist på vilja, tillhör det Rege • ringen all genom reform söka vinna den. Hr Skogman, Carl Dav.: Jag anhåller att få göra några anmärkningar vid StatsUtsk:s utlåt. JN:o 20 >. Utsk. säger pä 3:dje sidan, alt Utsk. lastat hufvudsaklig vigt derå, ntt, 0111 äfven gällande anledn. i öfrigt förekom för ett statslåns upplagande, närvar, tidpunkt, då Rikets penningeväseude skall regleras, dock är den minst lämpliga att beträda en sådan bana. Jag skulle deremot tro, att denna tidpunkt just är den lämpligaste. Vådor för Banken och för myntvärdets bestånd kunna uppkomma på tvenne sätt: det ena i följd af enskildas lånanspråk, och denna våda kan undanrödjas genom enskilda låneinrättuingar; på det andra sättet uppstår vådan genom statens behof af lån , och det är för detta ändamål ett väl ordnadt statsskuldsystem innefattar en väsendtlig garanti för myntvärdets bestånd. Jag anser dessutom den närvar, tiden vara den lämpligaste, emedan fred råder inom och utom Riket. Vidare säger Utsk., att det icke anser sig böra eller behöfva ingå i någon närmare utveckling af de förmodade fördelarna å ena sidan och de, i Utsk:s tanka, bestämda olägenheterna å den andra. Jag yrkar, att StatsUtsk. måtte ingå i en fullständig utveckling af olägenheterna, på det en fullständig motbevisning och vederläggning må kunna göras* Utsk. tillstyrker, att för hvad, sorn under benämning af eitra statsanslag af R. St. beviljas, full tillgång med jårligen må anvisas att af bevillntsmedel utgå.
Stats-Contoret liar af detta förhållande hemtat ytterligare stöd för dess förut yttrade öfvertygelse om lämpligheten och nyttan af bestämda Lönebelopp emellan Riksdagarna, och StatsContoret får härvid i underdånighet åberopa så väl dess, gemensamt med Ivrigsoch Kammar-Collegierna samt KammarRätten, afgifna underdåniga Betänkande af den 29 sistlidne April, angående vissa förändringar i Krono-Uppbördsoch RedogÖrelse-Verket, som dess Förslag till reglering af Lands-Staternas Löner, dervid Stats-Contoret ansett, att Penninge-Lönerna borde bestämmas i silfver, att, efter en vid hvarje Riksdag uträknad, de fem loo Bil. till K. M. Nådiga. Propos. N:o 2. föregående årens, Medelcours, utgå oför» ändrade intill nästa Riksdag. Slutligen får Stats-Contoret här förnya dess, uti ofvan åberopade underdåniga Betänkande af den 29 sistlidne April, gjorda framställning om olämpligheten deraf, att de af Staten lönade Embets-och Tjenstemän dels till Kronan erlägga Contribution af de Löner de åtnjuta, dels vidkännas afdrag af dessa Löner till förmon för vissa Inrättningar, och för att bereda tillgång till utbetalande af Företrädares Begrafningshjelp, Att Em bets man nen för den tid, han till Statens nytta tjenstgör, får oafkortad åtnjuta sin Lön och vara befriad ifrån alla återbetalningar deraf till Kronan, synes både billigt och rättvist. Medgifva ej Stats-Verkets Tillgångar att umbära de sålunda uppkomna återbetalningarna och att gifva serskildta Anslag till de Inrättningar, som hafva förmon afLöne-afdragen, så borde åtminstone Lönerna regleras så, att de, med dessa återbetalningar och afdrag förminskade, kunde till sitt Nettobelopp utgå; derigenom Löntagarne skulle erhålla visshet om hvad de bestämdt hafva att åtnjuta, och KronoUppbördsoch Räkenskaps-Verket i betydlig nion skulle förenklas. Om Eders Kongl. Majit i Nåder täckes härå fästa Rikets Stän - Bil. till K. M. Näcliga. Propos. No i.
Med afseende å den nitiska och gagneliga verksamhet, Expeditions-sekre teraren Richert under en lång lifstid i det allmännas tjenst utvecklat, tillstyrker Utskottet, a) att, med bifall till Kongl. Maj:ts derom gjorda framställning, ett belopp af 3,000 Riksdaler måtte från och med år 1867 å Allmänna Indragningsstaten uppföras för att såsom årlig pension tilldelas Expeditions-sekreteraren Richerts enka, Sofia Schönherr, under hennes återstående lifstid. Vidkommande Kongl. Maj:ts framställning i öfrigt, får Utskottet, jemte tillkännagivande, att Statskontoret, för hvad under år 1864 blifvit uti ifrågavarande hänseende förskjutet, redan erhållit godtgörelse från de å Riks-statens andra Hufvudtitel uppförda extra utgiftsmedel, så att de pensionsbelopp, som nämnda embetsverk till enkan Richert sedermera förskjutit eller intill 1867 års ingång kan komma att förskjuta, utgöra sammanräknade 6,000 Riksdaler, hemställa, b) att, till Statskontorets ersättande för sistberörda förskott, ett belopp af 6,000 Riksdaler måtte anvisas, att, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, från Riksgälds-koutoret utgå. 8:o. Såsom ersättning för biträde och andra kostnader vid fortsatt utgifvande af arbetet “Sveriges gamla lagar", hvarmed Professoren, Doktor C. J. Schlyter fortfarande vore sysselsatt, har Kongl. Maj:t äskat att å Allmänna In - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74. 11 dragningsstaten måtte uppföras enahanda belopp, som vid förra riksdagen för sådant ändamål anvisades, eller 900 Riksdaler årligen, att af utgifvaren uppbäras emot redovisning i vanlig ordning.
Bifölls. N:o 427, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Skrifvelse, i fråga om anslag för Cabinetts-Cassans behof. Återremitterades. N:o 431, i anledning af motion om understöd för de brandskadade i staden Falkenberg. Bifölls. S. D. Efter ånyo skedd föredragning, bi föllos Stats-' samt allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 14 och Utlåtande N:o 138, angående åtskilliga Ön St. Barthelemy rörande förhållanden. S. D. Föredrogos ånyo och återremitterades Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 39, i anledning af Riks-Ståndens i vissa delar fattade beslut öfver Utskottets uti Memorialet N:o 34 afgifna förslag till saiumanjemkning af de skiljagtiga besluten, rörande grunderne för den blifvande allmänna Be vinningen samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. S. I). Föredrogos ånyo och biföllos Bevil 111 ings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkanden N:o 8, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl, stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan och landväga transport af voror iagttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning af den 28 November 1835; N:o 9, angående Herr Ä. Brunnii motion om ändring i nu gällande Segla tions-Orduing ; Prot. Vtdr. cl. 18 Febr. 1§4U och N:o 10, angående Herr B. Hjorts motion om upphäfvande af den i Kongl. Brefvet d> u 2 Augusti 1836 föreskrifna försegling af bränvins-käril. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets Betänkande N:o 143, öfver väckta motioner, angående gemensam Lag för inrikes och utrikes vexlar, samt nämnde Utskotts Utlåtande N:o 176, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets förut omförmäldta Betänkande: Härvid förekommo: l:o Yexel-Lag-förslaget.
Något skäl för den gjorde afprutningen har Utskottet icke uppgifvit; det torde således blifva svårt att utfinna, hvarföre denna nedsättning ansetts möjlig å en Titel, som, efter hvad erfarenheten visat, fordrat vida större anslag, än det föreslagne. I fråga om indeldta Armeen har Utskottet visserligen medgifvit, att densamma har behof af en löneförhöjning; att spanmålens beräknande till 7 å 8 R:dr är för högt; att önskligt och billigt vore, om det väckta förslaget, att de utskylder, som nu åligga Militären för deras tjenster, kunde D e n o-r M a j i f. m. 65 lunde försvinna, samt, i anledning deraf, deras inkomster beräknas lill netto behållning; men det oaktadt föreslår Utskottet en så betydlig minskning, som 3p,og6 R:dr 3a sk., å de af Kongl. Majit till löneregleringens verkställande äskade nya anslag. Ej nog härmed, Utskottet vill tillstyrka bifall å en del af hvad som är hegardt, utan att likväl göra afseende på de förmåner, genom hvilkas medgifvande det begärda anslaget endast skulle kunna lemna åsyftad förmån för de löntagande. I främsta rummet hör, i sådant full, nämnas, att regleringen istället för att, enligt hvad den Nådiga Propositionen innehåller, ske genast, samt nästan pä en gäng, är, enligt Utskottets förslag, lemnad till verkställighet först i en mycket aflägsen framtid. Omöjligheten, att under sådane förhållanden den mot behofvet så ringa nya anslags-summan af a4,i65 R:dr 42 sk. 6 rst. B:co skall kunna för hela Öfveroch Underbefälets af indeldta Armeen löneförhöjning vara tillfyllestgörande, är lätt ali inse. Jag kan ej bli så obillig alt påstå, det Utskottet skulle anslå mera medel, än soln åt dess disposition äro anviste; men .jag vågar tro, att Höglofl.
Hvad beträffar anmärkningen, att Bolaget derigenom skulle få anledning att undandraga sig sin förbindelse, så, om det vore en kär anledning för Bolaget att slippa inteckningskostnaden, så vore det för Rikets Ständer väl ännu mera behagligt att slippa byggnadskostnaden. Men långt ifrån att efterskänka den, torde Bolaget snarare komma med ännu större påståenden. Grefve Cronhjelm: Mitt förnämsta syftemål är att ställa så till, att alla tvister med CanalBolaget må vara slut. Rikets Ständer hafva nu anslagit en summa, och Den i3 Mars f. m. ai dervid fästat vilkor. Om Rikets Ständer vilja gå ifrån dessa vilkor, har Bolaget ovilkorligen rätt att säga, det Rikets Ständer ej uppfyllt sina vilkor. Herr von Hartmansdorff har ej hestridt, och lär ej kunna bestrida, att, då Rikets Ständer skola taga inteckningen, det efter lag åligger dem att betala kostnaderne. Således hafva Rikets Ständer emot sig svensk lag och sitt eget contract. Det är ej för den lumpna summan för Canalen, som jag talar, ty det lär göra lika litet för Canalen, som för RiksgäldsContoiret, att betala den summan mera eller mindre, men det kan vara värdt 4oo Riksdaler att slippa vidare tvister med CanalBolaget. Af dessa skäl kan jag ej afstå från anhållan om afslag. Friherre Cederström, Jacob: Hvad sjelfva kostnaden för inteckningen beträffar, så lär det vara naturligt, att den tillhör Statsverket, och den är obetydlig i händelse chartan annihileras. Det uppstår då ej fråga om annat, än utgifterne för gravationsbevis, i händelse sådant skulle fordras, och det är för dem, som den egentliga kostnaden uppstår. Lättast och bäst kommer man från saken, om man afslår utlåtandet; Staten besörjer inteckningen, och man hegär annihilering af chartan. Hvad gravationsbevis beträffar, så åligger det vederbörande att taga inteckning ehvad lägenheterne äro intecknade eller ej, hvartill då dessa bevis? Mig synas de alldeles icke behöflige. 33 Den i3 Mars f. ra. Grefve Cronhjelm:
Ständer “att den vid institutet meddelade undervisning måste anses icke allenast motsvarande utan ock i flera delar fullständigare än den som vid universitetens medicinska fakulteter kan åstadkommas,“ och begära på grund deraf full kompetensrätt för institutets utexaminerade elever, och 1859 gifver Kongl. Snndhets-kollegium, landets högsta medicinska myndighet, ofvan intagna vackra vitsord om institutets ställning och verksamhet, samt föreslår att detsamma måtte blifva ett sjelfständigt läroverk vid sidan af de andra. Regeringens beslut af den 26 April 1861 om den medicinska undervisningens ordnande, på hvilket grunda sig stadgarne för Karolinska institutet af samma dag går likväl uti en helt annan syftning än alla dessa föregående åtgöranden från Statsmagternas sida och afviker, så vidt jag kunnat finna från alla de förslag till medicinska undervisningens ordnande, hvilka blifvit gjorda. Före denna Kongl. Förordning var institutet ett fritt och sjelfständigt läroverk med rätt till att meddela en fullständig såväl theoretisk som praktisk medi - Motioner i Preste-Ståndet 1862. 175 cinsk lärokurs och att genom motsvarande examina pröfva lärjängarne. Det egde ock, såsom det ännu eger, de största resurserna af alla Svenska medicinska läroverk, såväl med afseende på materiel som ock i lärareantal. Om man jemlör de tre läroverkens lärarepersonal vid 1860 års slut, så finner man: Upsala medicinska fakultet. Professor i anatomi, fysiologi och medicinallagfarenbet; Professor i theoretisk och praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik; Professor i allmän pathologi, pathologisk anatomi; i allmän helsovård; Professor i medicinsk och fysiologisk kemi; Lärare i psychiatri; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk och praktisk medicin; Adjunkt i medicinsk naturalhistoria och kemi; Adjunkt i kirurgi och obstetrik; således i Upsala 10. Lunds medicinska fakultet. Professor i anatomi; Professor i praktisk medicin; Professor i kirurgi och obstetrik: Professor i theoretisk och forensisk medicin; Professor i medicinsk kemi; Adjunkt i anatomi; Adjunkt i theoretisk och praktisk medicin; Lund 7. Karolinska Institutet.
Jag har aldrig kunnat göra mig begripligt, att Statens nytta fordrar underhållet af ett så kostsamt hofstall, derföre att den förnäma uppvaktningen skall på Statens bekostnad transportera sig uti hofvets vagnar. Jag kan, med ett ord, icke göra mig förklarligt, att de gamla uråldriga hofattribulionerna, till en onödig och öfverflödig tunga för folken, qvarstå, sedan illusionerna i dessa hänseenden äro försvunna, och sedan folkbegreppet klarnat till ett oförtäckt ogillande af dessa oformligheter, hvilkas välde öfver opinionerna icke allenast är skingradt, utan helt och hållet tillintetgjordt. Jag lefver i öfvertygelsen, alt den monarki, hvilken först allvarligast och med fullkomlig ärlighet omgaf sig med republikanska institutioner, skulle blifva den, sorn i det längsta uppehöll sig, och att derigenom en dynasti i folkets tillgifvenhet och kärlek bildar en rot af vida kraftigare natur, iin den, som tillvägabringas genom den gamla monarkiska liofhållningens princip, hvilken emellan regent, regentslägt och folket bildar skiljomurar af Staten betungande hofmän, som, utan någon synbar nytta och utan något fattligt behof, hos oss medtaga så betydlig del af anslagen för första hufvudtiteln, att, om en riktig räkning uppgjordes, ganska säkert den minsta delen utaf de för hofhållningen anslagna summor tillgodonjutas af de Kongl, eller Furstliga personligheterna. Jag har aldrig kunnat göra mig begripligt, alt hofhållningen reke skulle kunnat inrättas på ett sätt, som gjorde riksmarskalkar, öfverste-kammarherrar, hofmarskalkar, kammarherrar, m. m. sådant, alldeles obehöfligt. Jag föreställer mig, att en mindre förnäm uppvaktning skulle kunna åstadkomma fullt ut detsamma och för vida bättre köp, än den personal, som inom hofven mera för glansen paradera, än de i sjelfva verket göra någon nytta. Jag har skådat ställningar och förhållanden ifrån för nära håll, för att icke känna dem; och jag vet ganska väl, att, äfven bland andra 1809 års motgångar, ett olycksöde ville, att icke en gång det gamla hofvet trädde å sido, ehuru Regenten föll.