Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L:co, utan att kan kunnat kär äesse me8el, kvilka ej kommit veäerböranäe tillkanäa, visa i-eäo; äerjemte DokKätten ansett Kleman ökvert^gaä, att seäsn kan, unäer käregikvanäe sk skeenäe li^uiä, utverkat KanäskLkäinge-Kmbetets atgärä att ikrän Ösvee8t<ätkäIIare-Kmbetet inkoiära en Klemans till KsmmarKäktsKZäet Nantke eller Oräres utgikne ock meä borgen körseääe körskrikning, ä 3ooo b:ärL:eo, kakva emottagit äet recommenäeraäe brek, kvaruti samma körskrikning, äen 28 December 1821, till DanärLancelliet ankommit, samt päköljäe äggen, i enskilät brek, skickat beräräe körskrikning till Direktören 8venonius ock, meä begäran om kärtigsnäe ak äetta körbällanäe, ökve, lemnat äensamma, säsom unäerpant kör äen skulä, bvarlöre Kleman kos 8venonius bäktaäe; äkvensom Dokkälten kunnit äet vara upplyst, att Kleman, kär att Kunna äälja sine olotlige tillgrepp ock bereäa sig tillkälle, att äe sk konow, ä tjenste»; xäZnar, emot - betankanäen, K:o ^r tagne meälen en längre tiä innekakva, begagnat kierkaläigs listige tillställningar, såsom att Kleman äels uti DaväsLancelliets Diarier i sllmänliet unäerlätit, att kör kvarje Dagsökningsmäl anteckna äe akbetalningar eller li^viäer, som blikvit gjoräe ock kär kvilka penningaive kommit i lians kanä, äels äter i samma
Ständer aflåta nådig proposition om nödigt anslag till uppförande af en kasern-, stalloch ridhusbyggnad för regementet i enlighet med uppgjord ritning och en af Regements-chefen bifogad uträkning öfver kostnaden, uppgående till 550,000 R:dr B:ko; men, vid underdånig föredragning häraf den 14 Oktober samma år, förklarade dåvarande Chefen för Landtförsvars-departementet, att, ehuru han visserligen, lika med Regements-chefen, insåge de många olägenheter för tjenstgöringen, som vore förenade med regementets dåvarande spridda inqvartering i flere på större afstånd från hvarandra belägna byggnader, äfvensom de svårigheter, hvilka, i anseende till de allt mera stegrade hushyrorna i hufvudstaden, kunde snart nog möta för anskaffning, mot hyra, af tjenliga lokaler åt regementet, samt att således förr eller sednare det torde blifva nödigt, att regementet försåges med egen kasern, Departements-ehefen dock, i betraktande å ena sidan af den uppgifna byggnadskostnadens höga belopp samt å den andra af de betydliga anslag för andra ändamål, som vid nästföljande riksdag måste begäras, funne sig för det dåvarande förhindrad tillstyrka nådigt bifall till Regements-chefens framställning. Frågan om anskaffande af kasernbyggnad åt Svea artilleri-regemente har derefter hvilat; men, oaktadt de högst betydliga kostnader, som med ett dylikt företag äro förknippade, anse Revisorerne dock behofvet af en sådan byggnad vara så stort, att de bort derå fästa Rikets Stäuders uppmärksamhet. § 8.
Kappeled årligen finge uppbära ett mot vakansafgiften för helt hemman svarande belopp och dessutom erhålla någon af kronans der i orten behållna räntor, uppgående till högst 40 r:dr banko, funne sig, lika med Kongl. Maj:ts befallningshafvande, böra i underdånighet tillstyrka ett anslag af 66 r:dr 52 sk. banko årligen till understöd för gästgifverihåilningen derstädes. 36 Sedan, vid underdånig föredragning häraf den 15 Oktober 1844, Kongl. Majit i nåder förklarat, att med slutliga afgörandet af denna fråga skulle anstå, intilldess sig visat, huruvida, i följd af Kongl. Maj:ts under den 2 Augusti samma år utfärdade cirkulär, entreprenad för skjutsningens bestridande vid Kappeleds gästgifvaregård blifvit ingången och lättnad derigenom kunnat sökanderne beredas, samt, i anledning häraf, Kongl. Maj:ts befallningshafvande uti skrifvelse af den 9 Oktober 1846 i underdånighet anmält, att någon entreprenad med skjutsningen från Kappeleds gästgifvaregård icke kunnat tillvägabriagas, hade Kongl. Maj:t den 2 sistlidne Februari behagat, af det å riksstatens sjette hufvudtitel till extra utgifter uppförda anslag, i nåder bevilja åboerne å ifrågavarande frälseskattehemman, för upprätthållande af gästgifveriet derstädes, ett årligt understöd af 66 r:dr 52 sk. banko, att från och med 1842, eller året efter det, då deras ansökan derom till Kongl. Maj:ts befallningshafvande inkom, till och med innevarande år, utgå med tillsammans 400 r:dr banko, hvarjemte Kongl. Majit förklarat Sig vilja, i afseende på det understöd, som för merberörde gästgifverihållning kunde hädanefter finnas erforderligt, framdeles taga frågan derom i nådigt öfvervägande. Statsrådet tillstyrkte i underdånighet, att Kongl. Majit, till årligt understöd för gästgifverihållningen vid Kappeled, må af Rikets Ständer begära uppförandet å stat af 66
Man har, åtminstone i vårt land, icke sett fattigdomen vara hvarken så uppfinningsrik eller djerf, i fråga om att förekomma förvärrandet af sitt tillstånd, som rikedomen varit det uti planer att vinna förkofran, att tillskansa sig allt. Att den stränga redbarhet, som fordom styrde inbördes afhandlingar i penningeangelägenheter, vid flera tillfällen synas blifvit utträngd af en sorglös lättsinnighet,ärsannt; men vill man vara rättvis, skall man också medgifva, att deona sorglösa lättsinnighet varit en naturlig följd af de omständigheter, som förledt till speculationer, hvars olyckliga resultater härrört icke af felaktighet i beräkningen, utan af förändringar, som icke kunnat förutses, och att sorglösheten först då inträdt, när allt bemödande att uppfylla ingångna förbindelser varit fruktlöst. Vill man vara rättvis, skall man också medgifva, att denna sorglösa T)t'.n 17 4pr il f. m. lättsinnighet redan märkbart aftagit och *tt anledning är att hoppas, det redbarheten åter skall komma att styra inbördes afhandlingar, utan användande al sådane medel, som måste börja med att fullkomna det onda innan det goda kan uppkomma. Comitéen anser nu tiden vara inne för återställandet af reda i penningeoch creditväsendet. Grunden härföre skulle vara betryggandet af all ägande rätt, genom bestämmandet af ett oföränderligt förhållande emellan Bancosedlames värde och det redbara myntets, och medlet, en icke tvungen realisation, utan ett tillåtet utbyte, efter faststäld grund, af Sedlar mot Silfver, och Silfver mot Scdlan De stora ändamål, sorn deraf skulle vinnas, vore återställandet af säkerhet i penningeafhand lingar enskilda emellan och rörelsemedlets eller myntets naturliga ökande eller minskande i följd af behofvet. Jag anser dessa ändamål böra befordras. Jag anser en myntbestämning derföre nödvändig, men, en sådan, som icke arbitrairt bestämmer förhållandet emellan Bancosedeln och Siifret, utan en sådan, som bestämmer, att det naturliga förhållandet aldrig arbitrairt skall rubbas,.
Jag önskar det, på det BankolJtsk:s ledamöter må tydligen finna syftningen af de härstädes framställde yrkanden. Frih. Palmstjerna: Min mening var ej sådan, som Frih. Cedersrröm ansett Hr von Hoenhausens vara; ty dä skulle denna halfva million icke blifva i allmänna rörelsen använd, utan kunna komma alt ligga obegagnad i banken. Som detta dock ifrån början ei varit hvarken BankoUtsk:s eller R. St:s mening, och då mig veterligen ej något varit yltradt derom, att lånerörelsen i banken borde undergå någon förminskning i det hela; så har ej heller min mening varit att göra något förslag till innehållande af denna halfva million blott för den händelse, att privatbankerna skulle upphöra med sin rörelse; utan jag har tagit mig friheten alt föreslå, att, i den händelse R. o. Ad:s mening, i afseende på denna halfva millionens icke användande till fastighetslånefonden, blefve R. Sl:s beslut, att Bevil!n:sUtsk. då skulle inkomma med betänk, om till hvilken lånerörelse dessa 500,000 r:dr böra användas. O Hr Akerman: Jag ber att få upplysa, att i går förevarinom BankoUtsk:s tinance-afdeln. Hr Rosenblads motion om belåning af publika papper, och att det dä beslöts att den skulle hvila till dess att frågan om fastighetslånefonden blifvit afgjord. Således torde det stå R. St. fritt att, efter afgörandet af frågan om fastighetslånefonden, fördela det öfverskott, som skulle komma att uppstå på det sätt som R. St. kommer att anse lämpligast. IIr von Hohenhausen: Jag får äran nämna, att jag finner mig fullt belåten med det förslag som Frih.
Om jag skulle synas hafva aflägsna! mig från mitt ämne, så hardetskedt för att vördsammast anmäla denna motion till en allvarligare behandling, än jag kunde vänta mig, örn densamma skulle omfattas af den obestämda liberalitetsprincipens dunstkrets Den 3;dje bland monumenterna uti den allmänna klagan, hvars utredning och afhjelpa nde jag hittills sysslosatt mig med, afsåg svårigheten vid fast egendoms försäljning tili gäldande af utmätningsgild skuld. Snabbare utsöknings-författningar än nu gällande böra stadgas i anseende till fast egendom. Att felet ligger i dem eller i deras verkställighet synes deraf, att den som ej får låna på inteckning, kan deremot få penningar å lös pant, som lätteligen kan försäljas, eller på goda namn, emedan utsökningsförfattningarne emot personer äro tillfredsställande för iångifvaren. I enlighet härmed får jag vördsammast väcka, Motionen N:o 3. Då fast egendom skall fagas i mät för skuld, bör auction derå genast kungöras samt Den 28 Februarii. 9*3 en månad högst 6 veckor efter utlysning, för sig gå, utan någon förevändning och till hvad pris som erhållas kan, utan afseende å dess i värderingen utsatte värdeSkulle sådan stadgande bifallas torde detsamma 2 år efter Kongl. Maj: t nådiga beslut härutinnan taga sin början. Denna min vördsamma motion torde till Lagutskottet varda remitterad. Myntets vacklande värde medför utom skillnaden i varupriser, all den osäkerhet i beräkningar, som deraf följ°r; vare sig, att dessa beräkningar tillhöra egendoms-köp, odlingar eller förbättringar, företag i handtverkerier elier Fabriker, eller handel; och slutligen härflyter deraf en skadelig osäkerhet i bestämmandet af StatsVerkets och Arméens behof äfvensom Embetsoch Tjenstemäns lö ner. Den oreda som alltså följer deraf, forsenar i min tanka alfvarlig besinning. Bancosedelns nu varande förhållande till varor, beror på opinion inom Riket; genom en realisation sattes silfret in i detta förhållande till varor, ett förhållande som beror på verldsns opinion sora naturligen måste vara underkastad vida mindre förändringar.
Sedan Tre Ständ stadna! i ett sammanstämmande beslut, synes der ' mig 1748 Den 28 November. mig ej behöfwas, att öfwer delta mäl inhämta Prestc-SrandetS kanka. Herr Grcsiven och Landtm a rskalken förmälte alt Borgare-Siandet ärerremilleral detta ma! till Stats-Utskottet. Friherre Ztaöl von klolliein trodde att denna fräga med största försigtighet borde behandlas. Om tre Ständ skulle besluta om det g.:de blefwe följden art alia privilegier uphafdeS. Detta wore solklart. Wi anfölle nu Preste-Ständers Privilegier: Härnäst tomine ordningen till Ost. Herr KImZtxorr, 6arstt. Här är icke frägr om Privilegier, endast om jämkning as löner. Friherre Ftael von klotliein. Jag skulle önska ark sa se privilegierne för att öswcnygas. Jag har åtminstone hörr dem äberopas ganska osta när fräga warit om Pcest-rättigherer. Grefwe Oe la 6arZ,s fragade om Herr kali!- ruan wistke med säkerhet att Preste-SländetS Privilegier innehölls det willor han hade anfört. Friherre Iverta, kroöric, anhöll ali privilegierne matte upläsas, pä det man mätte derom kanna sörwista fig sjelf. Herr käklmsn. Att privilegierne innehälla pä ett ställe, att Preste-Ständets löniugar skola bibe. Den 28 November. r/49 hällas oförändrade sä wida Skakens tillgångar der medgifwa. derom kror jag inig wara sulikomligen säker. Men da, jag möjligrivis kuiurar mistwga mig, får jag förena wig i den önskan ark privilegicroe wärre upläfaS. Derefter nplästcs 2 , Z och 4 §. §. af PrcsteSrändelS Privilegier. Herr kotlstied.
Jag ville till StatsUtsk. hemställa, att ännu ifrågavar. propo$. måtte inrättas i ordagrann öfverensstämmelse med den i betänk. N:o ig3 meddelade förklaring, hvilken mäste anses vara Borgareoch BondeStlns beslut i denna sak, enär desamma betänk, bifallit; och jag ville då äfven tro, attén dylik prppos. skulle af de öfriga Stånden bifallas. Propositionen skulle då erhålla följande lydelse; Medico-cliirur giska Institutet må erhålla en sådan organisation, att pålitliga och ti livande praktiske Idkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst vid samma institut kunna danas} helt olika med hvad i betänk. N:o 3o 1 finnes uttryckt,” Jag har ansett angeläget alt uppläsa .denna reservation, emedan den, efter mitt förmenande, innehåller ifrån början till slut den ledning, Utsk. bort följa, för att undvika det trassel, som nu uppstått, hvaruti vi oss nu befinna, och hvarifrån vi icke utan stor svårighet lt tinna leda oss Frih. Cederström, Jacob: Det är icke underligt om, vid tillfällen då ett Utsk. tilltror sig alt, med åsidosättande af grundlagen, kunna försöka en egenmäktig tolkning af grundlagen, ett sådant försök förorsakar vidlyftighet vid öfverläggningen derom. Detta är förhållandet här. Frih. Bove har redan anmärkt de allmänna grunder, hvarmed StatsUtsk. behagat, på sidan om 83 §:n Reg.Fins bestämmelser, till II, St. framkomma, och hvarpå Hr Frih. o. 3oS Den 11 November f. m. Landtm, förklarat sig rätteligen icke kunna framställa propos. men som eljest haft till påföljd att Ståndets pluralitet directe på ett StatsUtskts yttrande kunnat ingå i en grundlagsförklaring, hvartill Ståndet ingen rätt äger, emedan frågor örn förklaring af grundlag skola ske på samma sätt som föreskrifvet är för grundlagsändringar. Men ifrån den grundlagsvidriga förutsättningen har StalsUtsk. Jedt sig till slutföljden att kunna framkomma med det yrkandet, alt Stånden skulle frångå sina beslut och medgifva elt grundlagsvidrigt förfarande.
Af Riksdags—lullmägtigen Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, som, förnämligast al det skäl, att Rikets Ständer medgifvit Filial—bankernes aktie-egare att såsom hypothek för försträckningar från Riks-banken aflemna inteckningar, beräknade till egendomens fulla taxeringsvärde, ansett lån från landtfastighets—fonden, hvilka, enligt nu gällande stadgande, utgå endast till hälften af 1850 års taxeringsvärde, böra få meddelas till belopp, motsvarande % eller åtminstone 2/3 af det uppskattningsvärde, som den intecknade egendomen 5 år förut innehaft. 3:o Beträffande det högsta belopp, hvartill lån må till en låntagare ut gifvas. Bih. lill /{. St. •Af Riksdags-fullmägtigeri Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, som, i sammanhang med sin härofvan omförmälda motion, angående lånefondens återbringande till hvad den före sistlidne riksdag utgjorde, föreslagit, alt högsta lånesumman, nu bestämd till 6,600 R:dr, jemväl måtte återföras till det belopp, den före nämnde tid utgjorde, eller 9,000 R:dr; samt 4:o Körande årliga inhetalnings-skyldigheten. Af Riksdags-fullmägtigen Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs län, som, med afseende å närvarande låga spanmålspriser och tryckta penningeställning, hemställt, att nämnde inbetalning måtte bestämmas till hvad den var före sistlidne riksdag, eller 6 för hundra om året. Vid pröfning af dessa förslag har Utskottet trott sig böra i minnet återkalla de åsigter, som i fråga om Bankens utlåning mot inteckning i fast egendom vid sistförflutna riksdag gjorde sig 'gällande.
När den enskildt ansetts, som billigt kan vara, i behof af ett halft års tid, för att granska och, om han så nödigt aktar, öfverklaga den del af jordeboksliggaren, som angår den eller de honom tillhörige fastigheter, och hvilken del jemförelsevis till det hela är en obetydlighet, huru vill det då blifva möjligt att antaga, det denna tid, blott fördubblad, skall blifva tillräcklig för landskamereraren att granska jordeboksliggaren för hela länet, hvartill fordras, att genomgå jordransakningsprotocollen punkt för punkt, samt att dem med sjelfva liggaren jemföra, och detta under det att han tillika skall sköta den mängd andra ofta både vidlyftiga och maktpåliggande göromål, som tillhöra haus tjenst? Jag påstår, utan fara att blifva vederlagd, alt om mau också till detta granskniugsarbele för - Den 2 Augusti. 97 förordnar en serskild person» för att dermed uteslutande sig sysselsätta, så skall lian, huru flitig och arbetsam som hälst, knappast på ett år hinna till slut med granskningen, såvida denna skall ske med den noggrannhet och fullständighet, som utgör ett oeftergitligt vilkor för att kunna hringa liggaren till alla sina delar i det skick, att den kan antagas vara fullt tillförlitlig och sålunda uppfylla sitt ändamål. Vid verkställigheten af ett så grannlaga arbete, som det ifrågavaride, der möjligt förbiseende af en enda misskrifven ziffra eller af en eller annan felaktig anteckning, kan föranleda till tvister och osäkerhet i en framtid, bör man lägga vida mindre vigt uppå huru skyndsamt arbetet kommer till slut, än deruppå huru noggrant och, omsorgsfullt det varder förra 11 adt.
Prot. 1856 $ 1857. 5 Sami. 2 Afd. 7 Haft. 2 Hemlin.-, En;/- sami Allm. Bese.- och Ekon.-VI.ikol tels Utlåtande \:o 5. gateoch Bonde-standcn bes!ulal: del förra, au bränvins-lillverkning skulle vara tilläten från oell med den i November, klockan 12 på dagen, lill och med den 31 December vid samma lid, samt Bonde-ståndet, ”ali del borde lemnäs öppet för en hvar, all, efter föregången anmälan och med iakllagande jemväl för öfrigt af författningens bestämmelser, verkställa bränvins-briinning, hvilken eller hvilka, dock ej flera än Iva månader af liden emellan den 15 Oktober och 15 April, lian helst önskade.” Då nu Ridderskapel och Adelns samt Presteoch Borgare-ståndens beslut öfverensstämma deri, att lillverkningstiden skall, utan någon tillverkaren medgifven val frihel, vara inskränkt till två höstmånader af arel, samt Bonde-ståndet, oaktadt dess i öfrigt härifrån skiljaktiga mening, likväl i så mållo instämt med de två förstnämnda Riks-slånden, atl bränvins-tillverkningen finge börjas den 15 Oktober, tinner Ut skottet sig böra, med vidblifvande af sill. förslag, inbjuda Borgareoch Bondestånden, att, lika med öfriga Riks-stånden, bestämma bränvinsiillverkningstiden att räknas från den 15 Oktober intill den 15 December. Utskottets tillstyrkan, atl middagstimman å de föreslagna begynnelseoch slutdagarne malle antagas till inoch utgångslid för tillverknings-terminerne, har blifvit förkastad af Ridderskapet och Adeln; men då de öfriga Stånden gotik ii n t Utskottets åsigt, samt tre Stånds mening i denna fråga, som är af reglementarisk beskaffenhet, utgör Rikets Sländers beslut, har Utskottet ansett sig endast böra sådant anmäla. Ridderskapet och Adeln har jemväl ogillat
Ett sådant förfarande är ej lagligt, och det är ifråga - Den 3 Februarii f. m. t?.5 varande Ledamöters rätt jag anser mig böra reservera. Grefve vön Schwerin: Då votering ej blifvit begärd, kan det ej eller vara fråga om någon contraproposition. Herr Lefrén: När jag anmälte mig, ville jag säga detsamma som Grefve von Schwerin nu anfört, och har ej något att tillägga. Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att sedan frågan nu mera vore för närvarande afgjord, ansåg Herr Grefven någon vidare discussion deruti icke lämpligen kunna äga rum, hvaruti Ridderskapet och Adeln äfven hördes instämma. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan en qvart till 5 Eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. r 126 Den 3 Februarii e. m. Tisdagen den 3 Fcbruarii 1829. Plenum klockan 6 Eftermiddagen* Grefve Brahe j Magnus, tog, såsom äldsta Grefven, klubban. Justerades • 10 Protocollsutdrag, innehållande Ridderskapels och Adelns, i Plenum den 3o sistlidne Januarii, fattade beslut. Föredrogs å nyo och gillades StatsUtskoltets, den 16 sistlidne Januarii under N:o 3o afgifne, och den 21 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande i anledning af Herr Lagmannen A. P. Ståbies motion om uppförande af ett Kongl. Slott vid Helsingborg. Företogs till pröfning StatsUtskottets, den 16 näsllidne Januarii under N:o 3i aflåtne, och den 21 i samma månad på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte motioner, dels om utdelning till Ridderskapets och Adelns Ledamöter af Ståndets tryckta Protocoll vid 1817 och 1818 årens samt 1823 års Riksdagar, dels angående öfverlemnande lill hvarje LandshöfdingeEmbete af ett exemplar af så väl nyssnämnde Protocoll, som af de 3:nc öfrige RiksStåndens Den 3 Februarii e. m.
Shrifv, Nro 397.*- £5i Rhissverksbyggnaden blifvit bragt i fullständigt skick, dels ock inkomsterne af canalfarten under dessa år, elter afdrag af aflöningar m. rn., tillsammans 45,o5o Rdr, dock under förbehåll, å Bolagets sida, att ersättning lör det sålunda beviljade förskott af räntan å Actienndel måtte framdeles, så snart byggnaden blifvit fullbordad, komma Actie-egarne till godo af Verkets sedermera inflytande Canal-inkomsler; all Directionen, med anmälan häraf, förklarat sig vilja lör CanalogIi Slussvei ksbyggnadens slutliga fullbordande ansvara, utan att falla K. M:t och R. St. besvärlig med anspråk på liva anslag af allmänna meibel, eller annat understöd, än ränta ö Actiecapitalet lill byggnadens slut, det krulbehof, som ännu kan erfordras, och fortfarande rätt till biträde af militair-commendering; men att Directionen, med åberopande af dess redan 1822 gjorda förklarande, i afseende på återbetalningen af det då begärda understödet, derjemte, på uppgifna grunder, och då det syntes Directionen uppenbart, att någon den ringaste afbetalning af ränta å de af R. St:s Bank och Riksgälds-ContoftJemnade, till 780,000 Rdr uppgående, lånebiträden, och än mindre capitalafhetalning. derå kunde å Canalinkomsterue bestridas, anhållit, på Bolagets vägnar, om eftergift och afskrifning af Bolagets, i och för Canalbyggnaden, åsamkade ofvanberörde skulder; samt att Directionen härvid, till säkerhet för Canalen9 framlida vidmagthållande, utan det allmänna» gravation, föreslagit, att, efter siutadt arbete och sedan Actie-egarne erhållit ersättning för 2.52 Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv.
» Om du drifver ut naturen o. s. v. » Föräldrar, målsmän, pedagoger, och om möjligt de unga andemänniskorna själfva skola lära sig att vårda kroppen. Man arbetar nog ej så litet därpå, men man lyckas sällan att i tid få saken in i intresset och pliktkänslan. Det beror ibland på, att människor ofta ta kroppsvården på ett både etiskt och estetiskt afskräckande sätt. Man blir specialist äfven på det området. Det blir vissa människor, som ha till specialitet att sköta kroppen. Dels de gamle sjuke hälsosnobbarne, som göra lifvet surt för sin omgifning. Dels gymnaster och sportsmän ex professo, som ha den saken till » hela sin religion ». Det5 18 NÅGRA TANKAR OM NERYLIFVET OCH DET SEDLIGA. gör, att man i en viss oppositionslusta kastar bort alltsammans. När man t. ex. ser dessa roddmänniskors stundom otäcka armmuskler, när man ser de ofantligt stora nederdelarne och de smala öfverdelarne af sportsmäns hufvuden, ytterligare pointerade genom den bekanta diminutiva mössan, som framhåller hjärnans obetydlighet — när man ser dem i verkligheten eller på planscherna i boklådsfön-stren bland de premierade kapplöpningshästarne, så blir man ledsen på det. Men man bör tänka, att det är också här fråga om » barn och badvatten ». Hvarför är det en sedlig fordran, att man skall vårda sin kropp och sitt nervlif? Därför, att det i det hela är sannt, att jag ej kan hafva en sund själ i en sjuk kropp. Jag komi7ier såsom sjuk aldrig att fylla min sedliga uppgift i lifvet sä, som jag skulle kunna göra ?ned ett sundt nervlif. Det kan omöjligen vara en etisk motivering af satsen att endast säga: det är nyttigt att vårda sitt nervlif, såsom en utilitaristisk moral skulle uttrycka sig. Nog är det nyttigt. Men först då uttalar jag en etisk grundsats, om jag säger: det är min plikt att göra det som är nyttigt i detta afseende. Stryker man pliktbegreppet, så kan man ej besvara frågan, hvarför man skulle välja det nyttiga — framför t. ex. det angenäma.