Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den händelse att någon af R. o. Ad:s nu närvar:de ledamöter icke var tillstädes förra gången denna fråga var å bane, anhåller jag att få fästa upmärksamhelen derpå, att här icke är fråga om någon löneförhöjning, utan att här blott är fråga om att minska taffelpenningarne och med ett motsvarande belopp höja lönerna, så att de komma att upgå till ett belopp af 4,000 R:dr, på det att desse Presidenter vid afskedstagandet måtte få samma pension som andra Presidenter. Utgiften för Statsverket kan icke blifva 464 Den 28 Juli. större än den, sorn belöper sig på den ökade pensionen, som vid afskedstagandet skulle komma dem lill godo, och del kan väl icke vara billigt, att män, med deras vigtiga befattning och af så inflytelserik ställning, skola, till följe af allt för knappa pensioner, tvingas att tjena längre än krafterna tillåta. Ilr Cederschiöld, Rob. Theophron: Afven jag talade förra gången denna fråga förevar för bifall till densamma, men jag är nu förekommen af Frih. Raab, och ber derföre att med honom få till alla delar instämma. Afven jag anser det icke med Rikets sanna nytta förenligt att qvarhålla Chefer för Embetsverk på deras platser längre, än deras krafter tillåta deni att sköta tjensten på det sätt, som Rikets sannskyldiga nytta klöfver, utan jag anser det vara dermed vida mera öfverensstämmande att sätta dem i tillfälle att kunna lemna sina platser, då de icke längre förmå att verka, som de sjelfve önska. Efter först till bifall å Utskrs hemställan framstäld propos., som besvarades med starka Nej, blandade med Ja, hemstälde Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade, på sätt Frih. Raab föreslagit, afslå Utskrs hemställan samt besluta, att lönerne för Presidenterne i KammarKoIkm, StatsKont., KommersKollrm och KammarRälten höjas till 4000
Dchm-äej heller förbigås de understöd, som ilo efter annan lemnades ät lilanu stuliu o - Lontoirot , Lonvo^-ConirniLtsrmtsst, Jern-Lorn oiret, Trollhätte och Hjelmare Slutzwerten, Frimurare - B rrnhrrsen i Stockholm och Götheborg, sanct näqra i Ni'ec inrättade nyare Koppar-Werk, jämte Lxport-xremier jör finare Koppar s,nidén och ^lauukicödurt-r. Derutom da Landet är 1771 hemsöktes med nufl-voxt, anlitades Lanciucn kj icrgaftves, at underlätta det allmänna behiftwet. Detta för det allmänna och enstilida nyttiga Werk hade emedlertid, efter genomgångna flera stiften, uynatt en alder as ioo:de är: minnet af den ridenunkt, dä Riksens Stander, genom deras Aaramie gaftvo detjamma nytt lis, klef är 1768 ät samtid och etterwerld sörwaradt, genom präglandet ar en ^äirclaillo, hwaras Exemplar i Guld om Zs Duoatels nigt öswerlcmnaocs iit Konungen, Drott» ni gen, ocb Deras Kongl. Högäter; och blefwo jänuväl Lanuuen8 dä,varande Fullm 'glige, ( »INini8barier och Lecreteraren, nied hwar jit Lx-Mitxlar r Silfwer deraf degäfwade. iz?z -7 En be'ydelia npoff ing uli kaufluens ärliga inkon', ter war wiflerligen den, som gjordes wid 1772 ärs Riksdag, i det Stats-Werkst för fram» tiven befriades »frän a-l Rmra pä defl ansenliga skuld ti! ttuu^ueu, sä at hwad sedermera inbetaltes skulle a,'ga pa LapitLlet.
Län att inom October månads utgång år 1844» efter att hafva i ämnet hört så väl vederbörande Magistrater och skepps-rederier, som Sågverksegare och allmoge, de sednare i de orter, der tjäru-tillverkningen utgjorde en hufvudsaklig näringsgren, till Kommerse-Koliegium inkomma med yttanden, huruvida fortfarande af omförmälde rättighet kunde anses vidare vara af behofvet påkalladt, — dels ock General-Tullstyrelsen att inom samma tid till Kollegium aflemna, serskildt för hvarje af de tre Länen, författade uppgifter öfver antalet å lästetalet af såväl Svenka som Finska och Åländska fartyg, som under åren 1841 —1843 varit begagnade till ifrågavarande fraktfart, — hvarefter Kongl. Kollegium trodde sig böra ega att, med ledning af dessa yttranden och uppgifter, inom 1844 &rs slut Kongl. Maj:t afgifva underdånigt utlåtande, huruvida rättigheten till Finska och Åländska fartygs begagnande för omförmälde ändamål må upphäfvas; äfvensom Kollegium i underdånighet hemställde, om icke, i händelse af Nådigt bifall härtill, Kongl. Maj:t skulle finna godt, till uppmuntran för Svenske skepps-redare och landtmän, att bygga och utrusta fartyg för deltagande i oftanämnda varutransporter, att, i sammanhang med det nådiga beslutet öfver frågan, meddela den försäkran, att, såvida vid 1S44 års utgång skulle visa sig, det tillgång å Svenska fartyg för ifrågavarande frakthandel så tilltagit, att Finska Konstitutions-Utskottels Memorial, IV. o 1S, 25 Finska och Åländska fartygs biträde dervid funnes utan verklig olägenhet för träd varuhandeln kunna undvaras, den för dessa fartyg medgifna serskilda seglationsfrihet vid nämnde tid komme att upphöra. Hvad Kongl. Kommerse-Kollegium sålunda i underdånighet yttrat oell hemställt, fann Kongl. Majrfc, den 14 Maj 1842, skäligt, enligt Stats Rådets underdåniga tillstyrkande, till alla delar i Nåder gilla och bifalla.
Om behöfligheten af att vinna en sådan reglering blef af ortens Riksdagsmän vid sednaste Riksdag fråga väckt, hvilket föranledt Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande af den 5 Maj 1841, att genom Komiterade undersöka frågan och uppgifva förslag för lämpligaste sättet att regleringen tillvägabringa. Komiterade hafva funnit saken utan särdeles svårighet på så sätt kunna utföras att, i stället för att såsom hitintills här på landet ägt rum, hvarje särskild gård utgör ett skifteslag, skulle flere gårdar efter lokalens beskaffenhet sammanslås i hvarje skifteslag och är ett projekt härtill af Komiterade uppgjordt och det ingångna underdåniga förslaget bifogadt: troligen kan ingenting bättre än detta, när det kommer till utförande, befrämja jordbrukets framsteg på Gottland, när en hvar jordbrukare får sina nu spridda jordstycken närmare förenade, det skulle ock i en framtid verka till skogsbesparing genom minskning af det oräkneliga antal gärdesgårdar som hvarje hemmansägare nu måste underhålla. Ingen hemmansdel har råkat i ödesmål, och mig veterligt finnes icke heller här på landet något ödehemman. Utom två qvarnar och en såg hvilken sednare genom uppdämning orsakat betydlig olägenhet, och om hvars utrifning rättegång blifvit börjad men icke fortsatt, förorsaka uppdämningarne vid den öfriga mängd af sågar och qvarnar, som finnas på landet, endast våroch hösttid vattendränkning af myrtrakter; åtminstone hafva inga klagomål, som vittna annat förhållande, inkommit. Uppdämningen om våren får dock icke räcka längre än till den i lag bestämda tid, för att icke skada vexten af myrfodret. Skulle odling af större myror företagas, fordras visserligen utrifning af flere vattenverk. Hemmansklyfningen i några socknar, såsom Mästerby, Näs, Nähr och Eskelhem är allt för långt drifven; fortsättes den ytterligare, är att befara jordägarnes obestånd. Uti sistnämnde 2 socknar finnas dessutom äfven en öfverdrift uti öfverlåtelse af små jordlotter till arbetsoch inhysesfolk.
Stats-konlorel mäst för nämnde undersökningars fortsättande, enligt Kongl Majlis Nådiga befallning, utaf under händer hafvande medel förskjuta 17,000 l»:dr samma mvnl, hvilket förskott dock ej skulle komma att till fidio åtgå, har Kongl. Majit föreslagit, att, sedan Kommittén) algilVit redovisning för de lill dess disposition ställda medel och lill Kongl. Slals-kontoret ålerlevererat den då befintliga behållningen, Kongl. Stals-kontoret mätte för sin fordran hos Kommitléen utbekomma ersättning af Riksgälds-kontoret. Sedan Utskottet nu anfort hufvudsakliga innehållet af den Proposition, Kongl. Majit under innevarande Riksdag till Rikets Ständer allålit rörande det för alla samhällsklasser maktpåliggande ämne, hvilket utgör föremålet för detta utlåtande, anser sig Utskottet böra uppgifva de särskilda förslag och framställningar angående samma ämne och dermed gemenskap egande frågor, som de inom Riks-stånden väckta och tili Utskottets förberedande behandling jemväl remitterade motioner innefatta. I stället för det uti högstberörde Kongl. Proposition förordade förslag i afseende på den från Slockholm till vestra och södra orterna utgående stambanans ledning invid och öfver Mälaren samt bangårdens anläggning i närheten af denna sjö, har, genom en hos Borgare-ståndet framställd motion, Herr yl. O. IValletilierg föreslagit: att Rikets Ständer, vid beviljande af anslaget till utförande af denna stambana, mätte stadga det vilkor, alt densamma bör från söder lill norr anläggas öfver något af Mälarens trängre pass på minst en half mils afstånd från hufvudsladen, samt att en jernväg med samma dimensioner, som denna stambana, mätte ledas till bangård på tjenlig! ställe vid saltsjön.
Kommerse-Kollegium, Kommerse-Rådet Weinberg, meddeladt förskott till lagsöknings-utgifter gy; ig. — 4:o På Kongl. Kommeise-Koilegii tillstyrkan och i följd af Kongl. Brefvet den 10 Juli i84o, afskrifna äldre fordringar, för hvilka, elter iåntagarnes och revel sutgifvarnes iråkade obestånd eller inträffade död, all utsigt till återbetalning saknats, till sammanräknadt belopp af 2,75q: 47. — Summa äi,ooo: Då denna summa afdrages från ofvanberörde 5a,tg5 Rdr 2g sk. 6 rst., befinnes, att Manufaktur-Diskontfonden, hvars behållning vid l838 års slut utgjorde 827,534 Rdr 24 sk., under de 2:ne påföljande åren , vunnit en tillväxt af 20,695 Rdr 2g sk. 6 rst., hvarigenom dess kapital-tillgångar vid i84o års utgång ökats till 848,23o Rdr 5 sk. 6 rst. Men om Rån dessa tillgångar afskiljas fondens osäkra fordringar, dä utgörande igo,i5g Rdr i5 sk. 8 rst., eller 46,544 Rdr 46 sk. mera än det belopp, hvartill nämde slags fordringar vid i838 års slut ansetts uppgå, visar sig, att fondens, såsom säker ansedda, behållning endast utgjorde 658,070 Rdr 37 sk. 10 rst., och således, under loppet af åren i839 och i84o, minskats med 25,849 Rdr 16 sk. 6 rst. Beträffande ofvanberörde post å g7
Frågan var då, huru mycket man kunde anslå, och Utskit har, med afside å bristande tillgångar, ansett sig icke våga tillstyrka R. St:r att åtaga sig någon större utgift, än !/4:delen af berörde summa, samt derjemte en kontant ersättning för en gång af 270,000 rdr. Man kan visserligen säga att det är ganska tvifvelaktigt, huruvida R. St:r 8ro hågade att nu bevilja äfven denna summa; men Utskit kunde icke alldeles frångå principen, och då den för öfrigt är mycket vigtig, trodde Utskit sig böra föreslå något i delta Den 1 September. •J afs:de. Jag tror också att det är klokast att inskränka sig så mycket som möjligt, och på dessa grunder anser jag mig böra an hålla om bifall till hvad Utsk:t föreslagit. Gr. Lagerbjelke: Hr von Koch har ansett, att den andel, hvarmed statsverket borde bestrida entreprenaderna, kunde förhöjas. Dervid mäste man dock ihågkomma, att förra gången voro de flesta talare ense derom, att Utsk:t särdeles lågt beräknat den summa, som skulle komma på statsverkets andel. Man lår således "icke antaga, att åtminstone inom detta Stånd tankarna äro delade i afs:de på denna summa, och då man icke på något sätt kan bestämma dess belopp, ej heller bör utsätta statsverket för en alltför stor utgift, synnerligen då det vid denna riksdag redan blifvit hårdt anlitadt, kan jag för min del icke ingå på Hr von Köchs åsigt. Man skulle deremot med mycket skäl kunna säga, att den andel, som Utskrt föreslagit, redan i och för sig vore för högt tilltagen; men att gå så långt som att statsverket skulle bekosta l/a, det anser jag mig böra på det högsta afstyrka, emedan det utan tvifvel skulle leda derhän, att antingen statsverket blir öfver höfvan betungadt, eller att hela saken genast förfaller. Hr Montgomery: Med de åsigt er, jag förra gången ytt rade, då denna fråga här förevar, är det gifvet, att jag för min del gerna skulle velat gå så långt som möjligt i afs:de å statsverkets bidrag till skjutsens bekostande.
— 177 — Oell hafva f. d. Landträntmästaren Tollins, aflidne Länsbokhållaren Langlets, f. d. Kronoappbörds-kommissarien Fristedts, f. d. Kamereraren Weidels, aflidne K art a-s i gil latakassören Widegrens, aflidne Redogöraren Indebetous och f. d. Ammunitionsförvaltaren Ilahrs återstående balansposter under revisionsåret blifvit till afskrifning anmälde. Någon erinran vid denna räkenskap har hos Revisorerna icke förekommit. Expensmedels-räkningarne. Dessa räkningar för nedanupptagne verk äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning och visa, att utgifterna uppgått till följande belopp, nemligen: ExpensAflöningsmedel. medel. Summa. Ecklesiastikdito dito med Riksarkivet och Kongl. Kommerse-kollegii redogörelse för användandet af det till bibliothek och tidskrifter i bergsvetenskapen beviljade årliga anslag 300 R:dr inhemtas, att vid 1859 års början i Rikets Ständers Bank funnos innestående odispouerade bibliotheksmedel till belopp af 2,458 R:dr 28 öre, samt att, sedan under samma år i Kongl. Stats-kon - 23 — 178 — toret lyftats såväl 1858 sora 1859 arens anslag för berörda ändamål, tillsammans utgörande 600 R:dr, och deraf för inköp af böcker ra. ra. utgifvits 320 R;dr 84 öre, förefanns vid. revisionsårets slut å detta anslag en behållning af 2,737 R:dr 44 öre;^ hvilket Revisorerne velat omförmäla, enär dessa under föregående år uppkomna behållningafr å ifrågavarande medel synas antyda, att Kongl. Kollegium ansett berörda anslag icke till hela det bestämda beloppet vara för dermed åsyftade ändamål behöfligt. Kongl. Slottsbyggnadsmedlen. I afseende på inkomster och utgifter lemnar denna räkeuskap, Kammar-rätten granskats utan anmärkning, följande redogörelse: som i Kongl. Debet. Balans från år 1858: Uppbörd:
Den är erkänd af StatsUlsk. och äfven nttalad af de ledamöter inom delta Stånd, som före mig upplrädt. Den talare, som sist yttrade sig, liar emellertid förklarat, att ett bifall till K. M:s nåd. propos. skulle innebära en löneförökning för tjensiemännen. Jag kan deremot icke finna annat än att förhållandet i verkligheten är en löneförminskning, ty då man ntfästat viss lön för en tjenst, så lior väl också den som sköter tjensten få nppbära lönen, och när han icke till fnllo utbekommer den, så är ju detta en löneförminskning och således utbetalandet deraf blott och bart en rättvisa. Utsk. har såsom orsak till sin underlåtenhet att tillstyrka den K. propos:n vid detta såsom vid flera föregrde tillfällen under denna riksdag, talat om Statens knappa tillgångar. Jag medgifver visserligen, att man derpå bör göra allt skyldigt afseende, men hvad som erkännes vara rätt oell billigt, måste man under alla förhållanden föra igenom. Vill man icke det, förklarar man i oell med detsamma, att landet saknar förmåga att utgöra ett ördnadt samhälle. När fråga är om utgifter, som kunna uppskjutas, då kan det skälet alt tillgångarue äro knappa äga gällande kraft, men när fråga är om utöfvandet af rättvisa, så mäste man ställa så till, alt tillgångar beredas. Jag anhåller om åtcr remiss af betänk. Hr von Hartmansdorff, August: En talare har sagt, att här vore fråga om löneförbättring åt tjenstemän i allmänhet. Men jag anhåller att R. o. Ad. måtte fästa något närmare uppmärksamhet på förhållandet, innan det antages, att så verkligen är. När Staten icke utbetalar den lön, som lian lofvat och anslagit åt tjenstemannen för en tjenst, som denne förrättar, utan i stället innehåller och i sin kassakista nedlägger en del deraf, hvad gör Staten dä? Jo, han låter betala sig af tjenstemannen för det att denne får den lyckan att tjena Staten. Kan det gifvas något mera för vändt, oell kan man uppgifva något annat land der sådana finansoperationer begagnas? Om de väcka förtrytelse och om Konungen slutligen föreslår R.
N:o 12; hvarföre jag anser bäst att de ordalag bibehållas, hvilka i det sednare betänk, äro rör:de detta ämne begagnade uti sista momentet. Derigenom torde man säkrast kunna hindra att ägare af hemman under eget bruk ej på grund af denna § befrias från den afgift, hvilken bör till Staten utgöras för en rättare eller hvad den må kallas, som förestår arbetet på stället. Gr. Hamilton: Till endel är jag förekommen af den sisla värda talaren, nemi. i hvad angår uttrycket: att hafva jorden under eget bruk, emedan här uppe i landet dermed menas, att man ej har landtbonde!' och torpare, utan sköter egendomen sjelf med rättare och drängar. Hvad åter den sednare delen af Hr von HartmansdorfFs yttrande angår , så kan jag icke deri instämma; ty Utsk:s sednare förslag innefattar det nödiga förtydligande, att icke blott jordägare, utan äfven arrendatorer och andra egendomsinnehafvnre, då de sjelfve bruka jorden, skola vara befriade från rätlare-afgift. Frih. Ridderstolpe: Jag får instämma i den anmärkn. och den protest, som Hr von Hartmansdorff och Gr. Hamilton afgifvit. Jag måste äfven motsätta mig att den så väl i gamla som nu föreslagna bevilln.förordmn intagna bestämmelse af 2 lill 4 mantal må komma alt utgå. Uti Westmanland har i de Taxer:s-comiteer, hvari jag deltagit, vårt omdöme alltid varit, att då en egendomsägare eller arrendator har hos sig anställd en man, som han kallar rättare, och som utställer arbetet 0111 morgnarna, så måste denne såsom rättare upptagas; men om ägaren eller arrendatorn sjelf gjort sig besväret att stiga upp för att utställa arbetet och uppgöra dess fördelning emellan folket, så hafva vi ansett honom icke hafva någon rättare, ty det har varit sannfärdiga förhållandet.
Och behörigen underrätta vissa personer sorn dertill borde af DykeriDirectionen utses, hvilka slags instrumenter borde anskaffas, och huru de skulle inrättas, samt på hvad sätt de kunde med mästa framgång till ändamålets vinnande användas, utan ock. inO.n loppet af nämnde tid, hafva uppfunnit en så beskaffad af horom omnämd vattenlyckta, sorn tunnes vid bergningen vara af en mera äker och hufvudsaklig nytta, än de hittills begagnade Dykeriklockor och vattenkikare, .hvarefter och sedan fördelarne deraf blifvit vederbörligen utrönte och styrkte, det skulle ankomma på Kongl. Maj:ts nådigagodtfinnande om Westbäck till ytterligare belöning, för en så riksgagnelig uppfinning finge för dess återstående lifstid, till underlättande af behofven vid en annalkande ålderdom, ett lika arfvode uppbära. Förvaltningen af Sjöärenderne hade tillika ansedt det böra blifva DykeriDirectionensåligganden, att öfver verkställigheten hafva noggrannt inseende och med årliga berättelser derom till Förvaltningen inkomma, samt att, 6edan Westbäck, tillärt vissa af Directioneo utsedde personer, foga den anstallt, att lika beskaffade bergningsredskap höllos i ordning på de ställen, der DykeriMagaziner äro anlagde, för att vid påkommande behof tillgå; äfvensom att det af Westbäck uppfundne arbetssätt, vid instrumenternes begagnande, H~ Den 36 Februarii. kaledcs på alla ställen infördes; och för öfrigt skaile, derest Kongl Majit i nåder biföll ett årligt arfvode, Westbäck ovilkorligen åligga att till Förvaltningen af Sjöärendeme ingifva ritningar och beskrifningar på de af honom redan uppfundne bergniDgsinstrumenter. Sedan Kongl. Commerce-Collegium och Kongl. StarsContoiret häröfver äfven blifvit hörde, hade Kongl. Majit i nåder ansett frågan om be löning iör Westbäck, icke lämpeligen kunna prölvas förr, än omständigheterne, i anseende till hans uppfinningar och sättet att dem använda blifvit närmare utredde.
De olyckliga följder, hvilka nödvändigheten af eli förbud mot jordegendoinarnes oändliga styckning och tillvägabringandet af en återgång, der denna styckning redan gått för långt, skulle komma att medföra, äro val lill någon del afhulpna genom Utsktns till sin princip förträffliga förslag till förordning om jordafsöndring; men det beror dock på den enskildes godtycke, om de, hvilka såsom obesuttna blifvit tvungna alt afstå sin arida eller förvarfda egendom, skola genom dylik upplåtelse af jord kunna få en ny boningsplats eller nödgas bivouaquera på landsvägen; och jag gör derföre, med afseende pä Skåne, der olägenheterna så väl af liemmansklyIningen äro störst som isynnerhet af en återgång derifrån förmedelst jordens höga värde och provinsens folkmängd torde komma att blifva det, följande förslag, afseende lika mycket att förhindra, att vi icke måtte få en vandrande hord af utlösta obesuttna hemmansägare, som att förekomma, att nian ej måtte af medlidsamhet tvingas alt förklara en hemmansägare besutten, hvilken verkligen icke är det. t:o Att Pi. St. för sin del besluta, att de s. k. kronobe le na i Skåne, hvilka för närvar, äro bortarrenderade på trettio år, efter denna arrendetids slut, hvilket om några år inträffar, måtte med vissa villkor få upplåtas till uppbyggandet af kronotorp företrädesvis åt dem, hvilka såsom ohesuttna blif vit sin innehafvande hemmansdel afhända.
Då jag nu går att yttra mig i anledning af förenade Statsoch Banco-Utskottens omsider afgifna Betänkande, angående alllmänna benninge rörelsen och Myntvärdets upprätthållande j torde det tillåtas mig att först få besvara några deri förekommande Anmärkningar, som tyckas vara rigtade mot mig. — Härtill anser iag mig så mycket mera föranlåten, som jag blott på detta sätt ser mig kunna rättfärdiga Utskottens smickrande omdöme, att jag J’med mycken sanning och klarhet i uppställningen utvecklat orsakerna till närvarande Penningestäilning. ” — Jag torde derföre få börja med att försvara den satts: ‘Ditt det skulle vara olyckligt för Sverige, örn Banquen nu kunde med Silfver, till fullo inlösa sina utelöpande Sedlar.” Härvid torde jag på förhand få förklara, att jag så mycket mindre kan erkänna den tydning, som Utskotten behagat gifva åt min mening, oagtadt densamma utgör ett villkor för deras bifall, sorn hela denna tydning är mycket för konstig, för att af mig ens kunna begripas. Jag måste derföre, med äfventyr att af förenade Utskotten blifva ansedd för kättare i Finance-läran, öppet erkänna, att min mening var, och ännu är helt enkelt den , som jag uttryckt förmodeligen ej otydligt, nemligen: Att det skulle vara en olycka för Sverige, om dess Ben 75 April. 573 Banco-S<ellar ater fngo fullt Silfvervärde; eller med Utskottens ord: ’’Om Riket ägde lika många Millioner i hardt Silfver , sorn Pappers-mynt efter namnvärde; om hvar och en som nu äger ett Sedel Capital , i dess ställe ägde lika manga Specie-Riksdaler i Silfver.” Beviset för mitt påstående torde jag, något omständligare än jag förut trott mig behöfva , r.u få aran utveckla. Om våra Banco-Sedlar, med mängdens bibehållande, återfingo iullt Silfver värde måste nödvändigt Ett utaf Två inträffa.
Klart är härvid för det första att han ej, der hufvudmannen är tillstädes, d. v s. i den hamn, der rederiet sjelft förbehållit sig att besörja fartygets angelägenheter, utan särskildt uppdrag, bör ega rätt att ingå rederiet förbindande aftal, en grundsats från hvilken undantag är medgifvet endast i afseende på besättningens förhyrande af skäl, som ofvan blifvit anförda. Af hans ställning såsom rederiets ombudsman följer att han eljest bör ege rätt att ingå alla sådana aftal, som för utförande af haus tjenst äro nödiga, till hvilka förslaget, i enlighet med franska (C. C. 232), holländska (art. 371), tyska (art. 496) och norska (§ 41) lagar ne, fört rättigheten att bortfrakta fartyget Men huru vidt han genom dessa aftal förbinder rederiet, antingen personligen eller blott till fartyg och frakt, derutinnan herrskar olikhet emellan särskilda länders lagstiftningar. Öfverensstämmande förbinda dessa rederiet blott till den inskränktare ansvarigheten för ersättningar, som emot detta kunna göras gällande till följd af ett brottsligt eller vårdslöst förfarande å befälhafvarens sida; men i afseende pä andra förbindelser ålägger den engelska praxis (Lees a. st. sid. 78 fF.) och sannolikt äfven den norska lagen (§ 98) redarne personlig ansvarighet; då deremot franska (C. C. 216), holländska (art. 321) och tyska (art. 498, 502) lagarne låta dem för dylika aftal häfta endast med fartyg och frakt. Den 87 engelska rätten förbinder dock långifvaren att bevisa såväl lånets nödvändighet som ock dess verkliga användning för fartygets behof )Lees a. st. sid. 79).