Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att kunna dels fortsätta grundgräfningen, hvilken måste verkställas till ett djup af 10 å 12 fot, dels för framtiden freda den blifvande byggnadens murar från fuktigheten, hade det blifvit nödvändigt att låta bortrifva de gamla för högt liggande trummorna och inrätta nya betydliga trummor och aflopps-kanaler, murade med cement icke blott under den plats, der läroverkshuset skulle komma att slå, utan ock så långt utom denna plats, att icke de nedanföre belägna byggnaderna genom det oupphörligen starkt (lödande källvattnet måtte blifva lidande. Då härtill komme, att prisen å dagsverken och nästan alla slags malerialier under sednaste åren betydligt stigit, samt bristen på arbetsfolk i och omkring Wisby vore så stor, att både murare, stenhuggare, timmermän och handtlangare måste till stor del hemtas från fasta landet, och att, med undantag af sten till fotmuren, alla råämnen till de betydliga qvantiteter huggen sten, som för byggnaden erfordrades, mäste anskaffas dels från Oland, dels från fasta landet, allt till dryga priser, hvilka genom de med svårighet erhållna sjötransporterna än ytterligare stegrades, kunde icke det vid förra Riksdagen beviljade anslag jemte öfriga tillgångar, bland hvilka förnämligast vore att räkna stiftets byggnadskassa, uppgående vid sednaste bokslut liil 20,780 R:dr, vara tillräckliga att bringa till slut det påbörjade arbetet, som uti det försl uppgjorda kostnads-förslaget beräknades att kosta 33,000 ll:dr, deruti likväl ej inbegripna utgifterna för inköp af tomt jemte åtskil20 Slals-Ulskollets Ullålande Jt/$ 4 48. (Fortsättn.) liga andra, till företaget hörande kostnader, men numera ansåges icke kunna verkställas för mindre än 90,000 R:dr, allt Banko. På grund af hvad sålunda blifvit andraget, har motionären begärt, att ett ytterligare statsanslag af 10,000 R:dr nämnde mynt, eller 15,000 R:dr R:mt, för ifrågavarande ändamål måtte beviljas.
I öfriga delar blef Betänkandet bifallet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande JM 56, i anledning af väckta motioner angående undervisningen i elementarläroverken och dermed sammanhängande ämnen, afslog PresteStåndet de af Utskottet framställda förslag dels i 6:te punkten sidan 4 0, dels i 4 0:de punkten sidan 4 4, hvaremot Betänkandet i öfriga delar bifölls. 192 Prot.-Utdrag den 7 Mars 1866. Från Vdllofl. B or g are-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande M 15, i anledning af väckta motioner om ändringar i domstolsinrättningen å landet. Betänkandet återremitterades, med undantag af dels Utskottets förra hemställan sidan 10 och sednare tillstyrkandet sidan 24, hvilka biföllos, dels ock Utskottets förslag sidorna 12 och 13, sorn afslogs. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande JY$ 53, angående regleringen af utgifterna under Riksstatens Sjunde Hufvudtitel. Betänkandet bifölls, utom hvad angår 9:de och 14:de punkterna, hvilka, likasom de vid Betänkandet fogade tabeller, litt. A och B, återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial J\s 1, angående arfvode till en Sekreterare för Utskottet; och Betänkande JV» 2, i anledning af väckta motioner, innefattande förslag till lättnad uti rustningsskyldigheten. Från Hederv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets Betänkanden : M 18, i anledning af Rikets Ständers Justitie-ombudsmans motion i afseende på kärande parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut; dien emitterades; och skulle diskussionsprotokollet i ämnet Utskottet tillställas.
De som till fattigföreståndare utses, böra vara hemmansägare och kunna ej, utan för ålderdom eller annat lagligt skäl, undandraga sig denna befattning, hvarmed de minst under en tid af 2:ne år böra fortfara. Vägrar någon, som blifvit till fattigföreståndare vald, att sig samma befattning åtaga, och godkännas icke af sockenstämmans pluralitet de af honom uppgifna hindren, må han kunna befrias från detta uppdrag, mot erläggande till fattigcassan af från 10 till 20 R:dr B:co, efter hvad å sockenstämman för hvarje särskildt fall bestämmes, hvarefter annan man väljes i hans ställe. §, Fattigstyrelsen, som förvaltar socknens fattigmedel, åligger tillse, att samtliga fattiga och nödlidande inom socknen njuta behöflig vård och underhåll, samt anvisa arbetstillfällen till mer och mindre eller fullt arbetsföra, under fattigvården lydande personer; och att, då någon fattig D c n 27 F c b r u a r i i. eller i tillfällig nöd kommen inom socknarna till undsättning anmäles, pröfva dess belägenhet och förordna om den dass, uti hvilken den fattige skall upptagas. §. Till fattigvårdsstyrelsens disposition lemnäs: 1:0 Interessen af cassans utlånta capital; 2:0 Fattigprocenten, som hädanefter bestämmes till f proc. af hvarje sterbhus inom socknarna, och i intet fall får understiga 8 sk. B:co, samt enahanda proc. af testamenten och gåfvör; 3:o Aflidna fattighjons qvarlåtenskap, sedan hvad oundgängligt är användts till deras begrafning; 4:o Frivilliga gåfvor såväl de vid bröllopp, barndop och kyrkotagningar insamlade, som de, hvilka eljest kunna inflyta; 5:o Saköres-medel; 6:0
Den, som sålunda vunnit rättighet till distillering, skall, minst 14 dagar före hvarje gång han distillering företager, sådant hos Kongl. Majits Befallningshafvande skriftligen anmäla och uppgifva den tid, hvarunder, och det ställe, hvarest han vill distiileringen utöfva, äfvensom distillerings-redskapens beskaffenhet; bifoge ock i hufvudskrifl eller bevittnad afskrift justerares stämplingsbevis om redskapen. Öfver sådan anmälan meddele Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bevis, innehållande underrättelse om beloppet af den särskilda afgift, som, enligt § 49, skall af distilleriugsidkare förskottsvis erläggas. Distilleriugsidkare, sorn sin redskap ändrar, skall på enahanda sätt derom göra anmälan, innan den ändrade redskapen får begagnas. Minsta tid, hvarför någon må enligt denna § till bränvinsdistillering sig anmäla, vare en half månad. § 22. Distillering af bränvin vare ej medgifven från klockan 10 om aftonen näst före söneller helgedag till klockan 10 om aftonen å sådan dag. § 23. Kongl. Myntoch Kontroll-verken, Vetenskaps-Akademien, Akademierna i Upsala och Lund, Artilleri-läroverket å Marieberg, Carolinska, Formaceutiska och Teknologiska Instituten, Bergs-skolorna i Fahlun och Philipstad, Veterinär-inrättningarna i Stockholm och Skara, så ock samtliga allmänna tekniska elemonlar-skolor i riket, må för egna behof distillerings-redskap utan afgift begagna. Likaså ege Apothekare att för farinaceutiska behof utan afgift nyttja två distilleringspannor, en af högst tjugu och en af högst tolf kannors rymd, kokrummet inberiiknadt. Skulle på något ställe Apolheksrörelsen göra flera pannors begagnande nödigt, må ansökning derom hos Kongl. Majit ske. De i denna § omnämnda distilleringsredskap få ej med rektifikationsapparat vara försedde. 318 Expeditions-Utskottets Färsing till underd. Skrifvelse N:o 125. § 24.
Ej under, att detta för mången tänkande yngling blef mer än det var afsedt att vara — en vetenskaplig teori. På 6o-talet var för mången Boströms läror deras religion, och vi hafva oss bekant, att efter utgifvandet af hans » Anmärkningar om helvetesläran » tänkande män på allvar haft för afsikt att grunda en sekt, byggd på hans läror. Men när en vetenskaplig teori blir religion — då har man hunnit ett godt stycke utför det slutande planet. Vi förstå en religionslära byggd uteslutande på erkännandet af en personlig Gud, själens odödlighet m. fl. abstrakta satser, men vi förstå omöjligen en religionslära med den Boströmska filosofien till sin trosbekännelse. Alltnog, man tänkte så på deri tiden, så egendomligt det låter för nutidens barn. Men var Boströmianismen sina anhängares religion — de må nu hafva tänkt på sektbildning eller icke — så hämnar sig denna afgudadyrkan af en abstrakt teori ej mindre än hvarje annan sådan. Den skulle hos hvarje normal människa nödvändigt föra till en reaktion. Har man sätt en filosofisk teori i religionens ställe, så tager religionen slutligen sin rätt tillbaka, den må nu framträda som kristen religion eller i någon annan form. Nu för tiden ställa sig dessa förhållanden ej så litet annorlunda. Den Boströmska filosofien är ej längre någon religion. Den är en vetenskaplig teori, hvilken som hvarje annat mänskligt verk har sina förtjänster och sina fel. Det låter för vår tid skäligen egendomligt, att någon yngling genom Boströmianismen skulle förlora sin barnatro. Snarare ger väl detta filosofem, om det ännu kunde vinna någon verklig anhängare, stöd åt denna barnatro, gent emot tidens naturalistiska strömningar. Och i många afseenden torde detta äfven gälla om andra i idealistisk riktning gående åskådningssätt i vår tid. Striden gällde för några årtionden sedan skillnaden mellan en spekulativ personlighetsfilosofi (hvars Boströmska form mer eller mindre berodde på en tillfällighet) och positiv kristendom. Den gäller nu skillnaden mellan naturalism och en personlig världsåsikt i det hela. Hvad denna skillnad närmare innebär, och den allmänt personliga världsåsiktens förhållande till kristendomen hoppas vi snart få tillfälle att närmare söka utreda. Ii. H. Ä.Londons teatrar1). Dc dramatiska scenerna.
Besv. och Oecov,-Utskottens Memorial N:o 49, 5o. N:o 4d Ankom till Exp.-Utsk. den 21 Febr. Memorialj i anledning af återremiss å Betänkandet N:o z5, angående rättighet att, utan föregången syn på stället, få anlägga husbehofs mjöl-c/varnar. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, på grund af gjord anmärkning mot redactionen af det i förevarande Betänkande framställda Författningsförslag, hvarest ordet ”vilja'’ ansetts kunna emot ordet ”skola” utbytas, detsamma till Utskotten återförvisat, och ehuru det må medgifvas, att sistnämnde lämpligare kunnat i texten användas, likväl och som ifrågavarande Betänkande blifvit bifallet hos Högvördige Preste-Ståndet den 26 samt hos Vfdloflige Borgareoch Hedervärda Bonde-Ståndet den sisth November och 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut i ämnet förefinnas, lärer å Utskottens sida någon vidare åtgärd icke ega rum. Stockholm den 20 Februarii i835. Ankom till Exp.-Utsk. den 21 Febr. Memorial, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o i4j angående upphörande af den sju Härader i Elfsborgs Län, samt städerne Borås och Ulricehamn medgifna rättighet till gårdfari-handels idkande. Höglofl. Ridderskapet och Adeln har, på grund af framställde anmärkningar, till Utskotten återförvisat detta Betänkande, men fsom detsamma blifvit hos Irenne Riks-Stånd bifallet, nemligen af Högvördige Presle-Ståndet den 4:c^e Augusti, af Yälloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde - Lagsamt Allm. Beiv, och Oecon.-l. t/kottens Memori/il N;o 5i. 3 Ståndet den 3o:de Julii sistlidet år, så lärer å Utskottens sida någon vidare åtgärd icke erfordras. Slockholm den 20 Februarii i835.
Att ingå i någon ytterligare bevisning om nyttan af näringsfrihet just för näringarne sjelfve, torde emedlertid vid detta tillfälle vara mindre behöfligt då, äfven om Hr von Hartmansdorff hade rätt uti att mäslare-prof vore nyttiga, Utsk.-s förslag likväl sådant oaktadt, vore lika oantagligt. Enl. den gamla skråförfallningen var det nemi. bestämdt fastslälldt, vid hvilka handtverk mästare-prof fordrades och enl. nuvar. författning är likaledes fastställdt hvilka de handtverk åro för hvilka mäslare-prof skall finnas. Om Utsk:s förslag deremot skulle antagas, så biefve stadgadt, att för att få hafva verkstad i något handtverk skall mästare-prof afläggas. Nå väl, det torde då vara nödvändigt att man bestämdt får veta hvad handtverk vill säga, men det får man likväl icke. Hr Fåhraeus har redan visat hvilket obestämdt begrepp ordet handtverk innebär. Att nu stadga, att för allt som kan inbegripas under det allmänna uttrycket handtverk mäslare-prof skall fordras, det måste vara ett mästerverk af otydlig och olämplig lagstiftning, hvarföre jag för min del vördsamt anhåller om afslag på denna punkt. Den 18 Juni e. m. 127 Hr Fåhreeus: Hr von Hartmansdorff har på grund af sin erfarenhet såsom President i Kammar-rätten åberopat hurusom bevillnings-afgifterna blifva öfver höfvan afkortade för handtverkare. Jag åter har haft den erfarenhet att motsatsen inträffat åtminstone i Götheborg. Jag har der suttit såsom ordf. i Taxerings-komitéer åtskilliga år i början af 1830-talet och jag bar äfven i samma egenskap fungerat de sistförflutna åren, och det har varit glädjande för mig alt erfara, hurusom afkortning»!- eller bevis från vederbör:de stadsmyndigheter om oförmåga för handtverkarne att bära bevillningsafgifter ganska sällan förekommit under de sista åren, dä deremot det hörde till regeln under de föreg:de åren.
Ja, till den grad har man misstagit sig om personerna, genom hvilka en förbättrad Bibel-ölVersättning skulle kunna utarbetas till Svenska Kyrkans tjenst, att en Just.Kansler Liljestråle, en KansliRåd Ihre, en Arkiater v. Linné, en Arkiater v. Rosenstein, i egenskap af Kommissionens ledamöter, rent af i 10 §:s 2 mom. åläggas att, jemte upfyljandet af sina från exegetikens studium vidt divergerande embetsgöromål, »utarbeta» Bibel-öfversättningar. Jag undrar hvad i våra dagar Just.Kanslern eller andra höga embetsmän, läkarena o. s. v. skulle säga, om man af pur K. gunst och nåde lyckliggjorde dem med ett sådant drygt item till deras för öfrigt nog dryga embetsåligganden ? Exegetikens studium är till den grad vidt omfattande, att sjelfva de akademiska Professorerna i Theologien vid Universiteterna, då deras professioner omfatta andra delar af det Theologiska vetandet än Exegetiken, svårligen kunna medhinna, att, jemte sina theologiska föreläsningar och examina i Dogmatik, Kyrkohistoria, Homiletik, Pastoraltheologi, Kyrkolagfarenhet o. s. v., åt Bibel-öfversättnings-arbetet egna den Den 16 November e. m. 173 flit och sorgfälliga noggrannhet, sorn ett sådant arbete ovilkorligen kräfver. Komma då Rektorsgöromål, upvaktningar och andra hinder, som de akademiska embetena hoptals med sig föra, så inses lätt, att sjelfva de Theologiska Professorerna, stadde uti sin embetsverksamhet, hafva ganska svårt att upfylla ledamöternas åliggande uti BibelKommissionen. Då nu så är, — och jag har gjort mig fullt förvissad, att så är, — synes mig vara af högsta nödvändighet påkalladt, att med alside på ledamotskapet i BibelKommissionen, instruktionen lemnade kommitterade fuli makt att välja sina arbetande biträden bland språkvittre och sakkunnige män i allmänhet, utan afsule på, om desse äro K. M:s och Rikets embetsman eller ej.
Men sedan den förklarar sig ej kunna göra det; sedan detta förklarande af Riksens Ständer blifvit gödkändt, så är detVBaiikeris skyldighet, att likasom en enskilt man framlägga sitt tillstånd. Då, men icke förr* kunna crediiorerne bestämma luiru den skall fijelpas; Jag förenar mig således till alla delar med Herr Grefve vori Schverin och dé flere andre värde Ledamöter, hvilka här yttrat sig* ej allenast ortl återremisä af Betänkandet, ufarf äfven oin det föreslagna ProtöcöllsUtdraget tjl| dé öfrige Stånden. Grefve Posse, Carl Henric; Jag har lies gärt ordet, endast för att göra några anmärkningar emot Herr Stråle, men jag är förekommen af Grefve De la Gardie, Friherre Boije och Herr Tham , oth skall således blott med få ord yttra mig. Jag hade ej trott, att en Ledamot a£ BancoUtskottet skulle bestrida fördelen af Bänkens publicitet, hålst sista uttrycket i Utskottets Betänkande gifver anledning till motsatsen. Det lyder som följer; BancoUtskottet får emellertid nu i förhand afgifva det vördsamma, förklarande, att Utskottet äfven för dess det anser en uppgift örn Bankens hela fållning nödvändig, så vida någon väsendtlig förän-, äring uti de ml befintliga grunder och föremål för Bankens verksamhet kommer att tili Riksens Ständer framfiållas. Det torde icke vara något tvifvel underkastadt, att en väsendtI lig förändring af Bankens verksamhet, ej blott Ridd, o; Ad, Prot, 5 Band» 8 3 Den 4 April f. m. kommer att framställas för Riksens Ständer, utan äfven kommer att af dem afgöras vid denna Riksdag. I följe häraf tyckes det som Banco.
Lyckligtvis kan man ännu svara: odla vi rätt vår jord, sköta vi med klok beräkning våra skogar och våra näringar, gifva vi dessa det måttliga skydd, de ännu behöfva, kasta vi bort det främmande skräpet, som tynger vår import, och hejda vi vårt begär att med främmande guld uträtta allt på kort tid, så kunna inkomster och utgifter ännu bringas i harmoni och vår nation göras oberoende af utländska börsers menliga inflytande. Den 27 Maj f. m. 493 På grund af hvad jag nu anfört, får jag förklara, att lika litet sorn jag vill rösta lör några höga och orimliga tullsatser, deraf lurendrejeri och bedrägeri framkallas, lika litet kan jag gifva min röst dertill, att våra naturliga näringar, som här hörja uppblomstra och sorn alltid, i jemförelse med utlandets, lida af ogynnsamma förhållanden, beröfvas det lilla skydd, en måttlig, men rättvis tullsats förlänar. Hvarje tänkande praktisk man måste inse att denna hejdlösa skuldsättning, denna tanklösa import af behöflig! och ej behöfligt, denna strälvan att i frihandel täfla med de starkaste och gå förbi vida rikare och bättre lottade länder, måste ohjelpligt intrassla våra finanser och snart framkalla en kris, som möjligen kari hafva det goda att öppna ögonen på dem, som lefva i de ljusa förhoppningarnes sfer, men som dock är ett lika sorgligt, som olycksbringande botemedel. Vill man vid denna riksdag lyssna till erfarenhetens röst, kan ett ringa, men dock tillräckligt skydd beredas våra hufvudnäringar; 3 års ytterligare verkan af det i Utsk:ts förslag rådande system kan göra reaktionen så stark, att man vill gå för långt i motsatt rigtning, hvilket jag skulle beklaga. Jag anhåller orri propos. om uteslutandet af grönsaker, friska, ur denna punkt. Hvad skrifvelsen till K. M. vidkommer, så biträder jag det förslag, Hr Akerman i sin reservation uppställt. Hr von Kraemer, Anders Robert: En värd talare här har hän ty cl t derpå, att Utsk:t blott skulle föreslagit dessa förändringar af lust att uträtta något. Det är i sanning första gången jag hört att det skulle vara ett fel af ett Utsk. att uträtta något!
Det är utan tvifvel en vigtig, grannlaga och må hända för sin svårighet, afskräckande förrättning , att noga urskilja opinionens rättmätiga kraf från dess obilliga anspråk; att på grund deraf, värdera en upplyst opinions omdöme, och söka dess gillande, och att förakta en obilligs, eller vägleda den missledde; men då emedlertid opinionens verksamma inflytelse i Staters och enskiltes öden ej lärer kunna bestridas, ty hvilken tänkande kan säga, att han ej mången gång lyssnat till dess röst kanske och från den hämtat anledning till en nyttig sjelfpröfning, så anser jag denna möda belönad, när man bland allmänna tänkesätten, upptäcker dem, som riktas åt nyttiga ändamål för samhället. Bland dessa räknar jag sådane som närmare-^ knyta föreningen emellan Regenten, Folket och Lagarne och jag tror det ett af de säkrare medel dertill är. att, genom en ordningsfull och lämplig offentlighet, i de delar af Statsangelägenheternas besörjande, som med nytta kunna komma till allmän kännedom gifva en välbetänkt ledning åtden tilltagande upplysningen i alla Folkclasser och derigenom Den 17 Martti. 791 öka deras intresse för Statens väl och fästa deras förtroende till verkställande och lagstif-, tande magternes sorgfälliga omsorg om Statens vård och Nationens allmännare förädling. Ehuru jag, på framställde skäl, tror att en synbarare och skyndsammare nytta erhålles af den föreslagneoffentligheten,genora tryckfrihetens bruk, än hvad , genom Protocollers och Bulletiners tryckning vinnes, anser jag dock dess egentliga högre företräde för detta senare, bestå uti deLjtillfällff som derigenom lemnäs, den uti representationen ej deltagande andel af Na* tionen, att få afhöra Representanternes öfverläggningar, och sjelf vara ett närvarande vittne till den upplysning, patriotism, värdighet och ordning, som böra caracterisera dessa öf~ verläggningar, och som inger ökad aktning och förtroende för Nationens ombud.
Major; och i Riddarhus-Utskottet, Herr 8rjernblaä, ^xel, Ofwerste - Lieutenant; I anledning hwaraf LleLorerns anmodades, at l eftermiddag, fam - 44 mankrada, för at »pfyllache härigenom i berörde U i skott lediga blefna Ram. Herr bovist, -^ke foran, begärde, at hans Memorial, som i förra ?Ienum blcf »plast och lagdt pä bordet, matte ännu widare hwila. Grefwe Mörner, ^ckolpb Loran, »plasts följande DiÄamen til i?rc>t0Lo! Isl: ' Da jag i dag för första gången har den aran tala inför Eders Lxeeliencs och Högloflig? Riddel skåpet och Adeln, skulle jag ej förmätet rycka Dest upmärksamher ifrån de wigtigare wärf, forn för der »ärwarande fosto» satta densamma, om jag icke wid kilfälle af de Uiskott som i anledning af Kongl. Mastts Nådiga lttopulilion uu blifwa satte och da jag deribland hör nämnas et, som har til föremål den inwärleö Hushållningens och GästgifwareOrdningens förbättrande, trodde mig icke böra löta förbigå ec tilfälle, at i Högloflige Ridderskapetö och Adelns Minne återföra et mai, som torde kun, »a anses som et Bihang lil en förbättrad GästgifwareOrdning, men hwilket i anseende til sin natur och sina följder är af en kan hända wigtigare, atmindstone mera ömmande beskaffenhet. Da en Konung, hwars karlek för sit Folk och omsorg för dest wal, äro lika allmänt tända, som Dest rättwifa och Dest noga wärd om hwarje enskillds rätt, uti sin Nådiga kropoilrian om en förbättrad Gästgifware-ordning gifwit ost et nytt prof af Dest bemödande, at lätta de bördor, som dragas af den mest betungade, men mest nyttiga delen af Sweriges Innewanare, har utan twifwel
Förordningen om skogarne i Riket den i Augusti 18o5, hvaruti föreskrifves, att ansökningar om utdelning af nödiga produeter från Allmänning böra å Vintereller Sommar-Tingen till vederbörande Härads-Rätt ingifvas, må sålunda rättas, att dylika ansökningar få inlemnas å Hösteller Vinter-Tingen. Beträffande 27 §., som innehåller: ’’att Konungens Befallningshafvande eger, i afseende på mulbetes begagnande å Ilandsoch Härads-Allmänning af de dertill dagligen berättigade, elter Inlressenternes hörande, stadga de föreskrifter, som nödige finnas, och att när sådant för skogsvextens befordrande är nödigt, instänga och från allt betande på vissa år fridlysa afverkade eller skoglösa tragter å dessa allmänningar”, har motionären, anseende dessa föreskrifter allt för obestämde och med fastadt afseende å olämpligheten deruti, att kreatur, redan vid första barmark, utsläppas för betes begagnande, föreslagit, att en noggran undersökning måtte anställas, till utrönande af hvilka, utaf ålder haft rättighet till mulbete å förenämnde allmänningar, så att alla, sora då icke kunde fulltyga sin rätt, derifrån undanhöllos; äfvensom att med förrberörde fridlysning blefve förenade lämpliga vitén. Gillande hvad motionären i detta fall föreslagit och delande den 5sigten,att en inskränkning i tiden för betandet å allmänningarne är af behofvet påkallad, hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka det tillägg uti ifrågavarande 27 §., att, i likhet med hvad för krono-parkerne redan är stadgadt och äfven inom vissa Län med Härads-Allmänningarne eger rum, intet betande å dessa senare Allmänningar inom Riket må vara tillåtet före den 1 Juni, vid hvilken tid gräset kan antagas vara tillräckligen rotfästadt och uppvext; i sammanhang hvarmed Utskotten trott nödvändigheten fordra, att ett vite af 3 R:dr 16 sk.