Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle tro att om R. o. Ad. ville bifalla någon befrielse, bör den icke sträckas längre än till poliskonstaplar i Stockholm. Hr Printzensköld: Ehuru jag önskat, att befrielsen blefve utsträckt till alla tjenstemän inom riket, hvilka hafva samma slags befattning och nära nog lika besvär, serdeles hvad Götheborgs polis beträffar, måste jag likväl, för att underlätta möjligheten alt vinna bifall till min framställning, instämma i Gr. Gyldenstolpes åsigt. Uppå härefter framstäld propos. afslogs Utsk:s hemställan och beslöts alt polis-konstaplar i Stockholm borde åtnjuta befrielse från bevilln. 2:o an g: dt: befrielse frän bevillning för Förmyndareurfvodcn, samt officerares hästoch fouragemedel. Hr Printzensköld: Då delta ämne första gången var föremål för öfverläggning på detta rum, visade flere ledamöter obilligheten och orättvisan deraf, alt fouragemedlen för officerare af Kavalleriet beläggas med bevilln. Ett lika beskaffadt omdöme uttalades af flere ledamöter i afseende på beskattningen af förmyndarearfvoden, och, enl. min åsigt, hafva de skäl, som då anfördes emot dylik beskattning icke blifvit vederlagde af Utsk. derigenom, att Utsk. sagt, alt enl. Bevillms-förordn. all inkomst utan afseende på, hvarifrån den hemtas, skall beläggas med bevilln. I full konseqvens härmed hade Utsk. dä bort i Bevilln.-förordn. intaga t. ex. arrendatorer, emedan det väl icke lärer kunna bestridas, att ju äfven desse hafva inkomst af den arrenderade egendomen. Om jag icke missminner mig, blefvo vid 1830 eller 1834 årens riksdagar dessa medborgare uteslutne från beskattning just derföre, att R. St. ansågo orättvist, att, när jordegaren betalade den i Bevilln.-förordn. fastställde afgiften af egendomen, arrendatorn af samma egendom skall belastas med beskattning. Så är förhållandet äfven med förmyndarearfvodet.
Jag tror, att det är omöjligt för en revisor att med noggrannhet på 3 månaders lid granska den mängd af folianter, som vänta honom, och att det derföre är nödigt att revisionerna blifva' årliga, för att bättre uppfylla sitt ändamål. Den ökade kostnad, sorn härigenom uppkommer, anser jag vara af ringa vigt i jemförelse med den vinst, som uppkommer genom den större uppmärksamhet, sorn kan egnas åt ett mindre antal räkenskaper. Kostnaden i 348 D c u 8 Juli f. m. dagtractamentet förminskas dessutom, ehuruväl resetractamentet kan ökas; men förlusten på det liela i contant lärer ej blifva några 100 r:dr, hvilket ej lärer vara så särdeles att tala om. Gr. Anckarsvärd: Den K. propos. Ståndet nyss fått emottaga , torde lemna en förökad anledn. alt hoppas riksdags uterinträfFande inom de 3 år, hvilka varit satta i fråga. Jag tager mig derföre friheten, med anledn. deraf, hemställa till Ståndets pröfning, huruvida ej derifrån uppkommer en ökad anledn. för revisionernas återkomst hvarje år, emedan en stor svårighet kommer att möta om revisionerna skola inträffa livartannat år, då riksdagarna hållas hvart 3:dje. Således tror jag, alt bifall lill ConstUtsk:s betänk. i denna fråga kunde lemnäs. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag har anmält mig endast för att nämna, det kostnaderna nu otvifvelaktig! blifva större, då för granskning af i års räkenskaper kommer all åtgå 4 månader, i stället för att dertill förut endast fordrats 3 månader, och 2tne hit och hemresor i stället för en; men om, som Frih. Leijonhufvud nämnt, saken är nyttig, hvarom han, såsom förut ledamot af statsrevisioner, åtminstone i min tanke äger vitsord, så vill jag icke motsätta mig bifall lill betänkandet. Hr Lagerhjelm, Pehr: Efter den erfarenhet jag har om revisionsarbeten, förenar jag mig med de åsigter derom, som gjort sig gällande inom ConstXUsk., hvarföre jag för min del biträder dess förslag. Gr. Frölich, David:
Uti 41 xsta punkten hade Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till gjord framställning, angående bildande af en fond för gamla folkskollärares pensionerande, eller ock beviljande af en årlig pension af 100 R:dr b:ko till folkskolläraren i Sätterbo församling af Westerås län, Nasselius. Denna punkt, som af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet bifallits, har blifvit återremitterad från Preste - Ståls-Utskottets Memorial, N:o 155. 33 Presteoell Borgare-stånden, uti hvilka erinrats, att det vore med billighet och rättvisa öfverensstämmande att bilda en fond till pensionering af gamla folkskollärare, enär desse bade ett mödosamt och ringa aflönädt kall samt kunde utöfva ett välgörande inflytande på folket5 alt det vore så mycket angelägnare alt fylla detta behof nu, som det samma icke kunde afvisas och i framtiden ej, ulan de största svårigheter, blefve afhulpet, samt att den blifvande fonden borde beredas förkofran genom ränte-ackumulationer och bidrag af lärare och församling och slå under förvaltning af en styrelse, vald af folkskollärarnc sjelfva och ställd under kontroll af stifts-styrelserna. Som Hidderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet, på sätt ofvan blifvit 0111- förmäldt, bifallit ifrågavarande punkt, får Utskottet, i afseende på pensionering af skolläraren Nysselins, sitt redan afgifna utlåtande vidblifva. Beträffande åter bildande af fond för gamla folkskollärares pensionerande, anser Utskottet sig böra omnämna, att, sedan Utskottet afgifvit sitt förenämnde utlåtande, Utskottet fått från Kongl. Maj:t emottaga nådig skrifvelse i detta ämne; och skall Utskottet i anledning häraf med serskildt utlåtande till Rikets Ständer framdeles inkomma.
Majestätsbrott åtskilliga gånger förekommit och al1/., tid blifvit hos Kongl. Majit anmälda; samt tvekan om lagligheten af er, lik procedur har förr än nu aldrig uppstått: alt vigligare än Hof.P^tternes förmodade åsigt af detta stadgande framställde sig deremot de subjekti bevekelsegrunder, som uppgåfvos hafva i sin mån dertill ; liem_ ligen Lagstiftarens ömhet för dem, som af okunnighet febd ejjer af’mss: ner vilseföras, Konungens mildhet och det betydelsefull förklarandet att Kongl. Majit icke oroas af förledda undersålares otack samhet och lill malen — omständigheter, de der ulan tvifvel för tjena dy. en synnerlig uppmärksamhet hos den, som uti abolilion af Majestätsbrott endast så«Ö”en före°å”ende benådning;” men detta allt gällde lika Om der,, som tala, skrifva eller trycka sina tankar: att för öfrigt i afseende tillkomsten af 1777 års Kongl. Bref den äldre Lagstiftningen bordo ko-nma i betraktande, uti hvilket hänseende anmärktes, att Landslagens, stadgande i 9 Kap. Konungabalken, alt livar som talade å Konungen det, som gick å heder och ära hans, och kunde det ej fulltyg?., skulle halshuggas, och alt den, som talade andra smädliga ord, de der ej gingo å heder och ära, skulle böta 4o marker, bibehölls utan väsendtlig förändring intilldess 1734 års Lag utkom, då skillnaden emellan lastligt tal å Konungen af svårare och lindrigare beskaffenhet upphäfdes samt att straffet i sistnämnde Lag förblef oför - R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 jfan.
Ex., dä liden redan var långt framliden, nu linge hemställa, om R. o. Ad. ville uppskjuta med öfverläggningens fortsättande lills i morgon; hvilket bifölls. H. R. o. Ad. åtskildes kl. | till 11 om aftonen. In fidem protocolii, Albert Munck. Thorsdagcn den 19 December 1844. Plenum kl. G e. m. Justerades pleniprot. för d. 4 dennes f. m. Fortsattes gårdagens öfverläggning rör:de BancoUtsk-.s d. 4 och 11 dennes pä bordet lagda betänk. N:o 29, med förslag till en i vissa delar förändrad reglering af Bankens lånerörelse m. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Första punkten af BancoUtsk:s betänk, lyder sålunda: ”att Bankens capitalöfverskott eller grundfond skall, utan beräkning af Bankens fasta egendom och inventarier, utgöra en summa af 10,000,090 r:dr b:co, hvadan möjligen inträffande capitalförminskning under året af vinsten ersät - 518 Den 19 D e c e »n lier. tes.” Härvid får jag göra den anmärkning, som redan blifvit afen annan ledamot uttalad, nemi. att del är, för Bankens möjlighet alt fullgöra sina förbindelser, temligen likgiltigt om grundfonden eller det belopp, hvarmed Bankens fordringar öfverskjuta dess skulder, är större eller mindre. Jag anhåller, alt få bevisa delta med ett exempel. Ar 1S34, när utvexlingen börjades, bade Banken 0,300.000 r:dr sp. i silfver; men Bankens grundfond utgjorde endast 5,000,000 r:dr. Nu bar Banken en grundfond, som öfverstiger 9,400,000 r:dr, men Banken äger endast något öfver 3,000 000 sp. i silfver. Bankens förmåga ali inlösa sina sedlar var förljaklligen mycket större, dä bans grundfond var mindre, orli är i närvarande ögonblick myckel ringare, ebui u grundfonden är större.
Johan Bergström. för Handbörds, Stranda och Norra för Söderberkes Bergslags Ha ■ Möre Härader. rad samt Norrbärke® och L. SGrangärde® Tingslag. L. S. L. J. Gezelius. för Nås och Malungs Tingslag. L. S. Anders Ersson. för Kopparbergs och Näsgårds Fögderier. L. S. Eric Andersson. för Säthers FögderiL S. Lars Olsson. för Nedau-SiIjåns Fögderi L. S. 76 M. Matsson. för Ofvan-Siljans Fögderi. L. S. Anders Andersson. för Fellingsbro, Glanshammars och Örebro Härader, genom P. Pehrsson, enl. Fullmagt. Johan Johansson. för Hardemo, Kumla och Sundbo Härader, genom 01. Pehrsson, enl. Full magt. And. Pehrsson. för Askers och Sköllersta Härader. L. S. Anders Ericsson. för Edsbergs, Grimstens, Lekebergs och Carlskoga Härader. L. S. P. Pehrsson. för Lindes och Ramsbergs, Nora och Hjulsjö, Grythytte och Hellefors samt Nya Kopparbergs Bergslagers Härader. L. S. A. Johansson. för Fernebo Härad. L. S. Anders Andersson. för Nyeds, Wisnums, Ölme och Wäse Härader. L. S. Jonas Christofferson. för Kihls och Grums Härader, samt Carlstads Tingslag. L. S. Jöns Ersson. för Elfdahls Härad samt Fryksdahl Härads Öfre och Nedre Tingslag, genom Anders Andersson från Wermland, enligt Fullmagt. L S. A. Kylander. för Nordmarks Härad. L. S. P. Eriksson. för Gillberes och Näs Härader. ' L. S. Elof Andersson. för Jösse Härad. L. S. Hans Pehrsson. för Gestrikland. L. S. E. Pehrsson. för Norra Helsinglands Domsaga. L. S. 01. Pehrsson. för Södra Helsinglands Domsaga L. S. Eric Ersson. för Westra Helsinglands Domsaga. L. S. P. Mattsson. för Norra Ångermanlands Domsaga.
Raab, Adam Chr., anhöll att få lägga Hr Ribbings ifrågavande yttrande på bordet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att han, sedan den af Hr Ribbing väckta motionen nu af Frih. Raab blifvit begärd på bordet, ville, till dess denna motion nästa gång blefve föredragen, upskjuta vidare yttrande i fråga om densammas remitterande. II. H. 45 706 Den XO December. Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: Efter min upfattning innefattade Hr Ribbings förslag en anmärkn. mot LagUtsk:s förfarande, att icke yttra sig öfver den fråga, hvilken Just.Ombudsmm vidrört, och under sådant förhållande hemställer jag, om icke LagUtslcs Betänk, i denna del bör återremitteras, åtföljdt af Hr Ribbings yttrande. IIr Gr. o. Landtm, yttrade, att Hr Palmcrantz torde erinra sig, att discussionen om LagUtslcs Utlåt, blifvit af R. och Ad. förklarad fulländad, och att således någon ytterligare propos. i afseende på innehållet af detta Utlåt, ej kunde framställas. För öfrigt innehåller LagUtsk:s Utlåt, endast de 2:ne framställningar, hvarom beslut af R. och Ad. blifvit fattade, och dermed måste all den behandling vara afslutad, som lagligen kunde äga rum. Hr Ribbing: Så vidt jag rätt upfattade Hr Gr. o. Landtm:s sednaste framställning, så innehöll den att mitt anförande skulle komma att hvila på bordet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, i ani. häraf, att Hr Ribbings under öfverläggningen om LagUtsk:s Utlåt, väckta förslag, i följd af Frih. Raabs begäran, komme att hvila på bordet. Vid föredragning af StatsUtsIcs d. 17 dennes på bordet lagda Mern.
Men dels äio exemplen hemtade från städerne, der färlia Mandet i allmänhet är och mäste vara mycket olika med det, som eger rum på landsbygden. Dels har man ej nog gifvit agt på den stora, utan tvifvel helsosamt verkande förändringen, som uppkommer genom stiftandet af en fortfarande Nämnd till verksamt deltagande i fattigväsendets förvaltning. Hittills har på de fleste ställen fattigvården varit ett ämne för Socknestämman, hvilkens oviga inrättning gjort, att månget ärende endast kommit att hvila på Presten och således helt och hållet berott af hans personliga nit och duglighet. Härefter komma församlingens utvalde Ombud alt, med lika rösträttighet som Ordföranden, deltaga i besluten och i deras verkställande, och det skulle vara en besynnerlig händelse, orri icke 36 Lagsamt Allm. Besv .- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 4. här, liksom annorstädes i dylika fall, det ljusaste förståndet, den klaraste insigten, det >varmaste nitet och den kraftigaste viljan skulle mest verka, på hvilken plats den än må komma att finnas, på den första eller den sista. Detta står således icke i något direct beroende af frågan om Ordförandeplatsen, hvilken egentligast bestämmer göromålens föredragning. — Manbar ytterligare anmärkt, att det hörer till arten af en Communal-inräLlning, att dess medlemmar skola utses genom Communens fria val, emedan ett sådant uppdrag blir hedrande just derigenom, att det beror på ett uttryck af allmänt förtroende. Jag tror, att Presten, lika litel som någon annan, kan vara kall och liknöjd för den utmärkelse och heder, som är förenad med ett medborgerligt förtroende. Tvertom tror jag, att hvar och en skall känna en rättvis tillfredsställelse, när han vet, att han deraf gjort sig fört jent. Men först och främst bör erinras, att den större delen af Kyrkoherdar redan, i följd af medborgerligt förtroende, uttryckt i ett fritt val, innehar sina Embeten, till hvilkas befattning den hufvudsakliga uppsigten öfver fattigvården, i kraft af Embetets beskaffenhet och Lagens stadgande, hörer. Vidare torde just denna påminnelse om
Revisionsskilling, örn ändrade stadganden, eller upphäfvande af bestämrnelserne, om nedsättandet af . 7 1 24 b. 4 April b. 30 Mars b. 1 April b. 26 Mars 55 52 Revisorer, angående Instruktion för de till granskning af BankojtlJ^diskont-verket och Lånekonto6 \ 77 b. 10 Febr. b. 4 Febr. b. 6 Febr. g. 4 Febr. -m~y ren förordnade Rikets Ständers — Riddarholmen, om medel till inköp £ 1 eller expropriation af egendo—-* 4 1 189 227 b. 21 Dec. a. a. 23 Jan. b. 22 Dec. a. a. 23 Jan. å. 21 Dec. b. 27 Jan. a. 21 Dec. a. a. 23 Jan. 1 Svar på återremiss 4 1 — 212 20 Riks-akten, angående förändring — ii och tillägg till, beträffande Riksstyrelsens förande i vissa fall 33 3 5 18 Febr. 18 Febr. g. 18jjFebr. g. 18 Febr. 30 » angående ändring i § 7 af, ani r||J gående Riksstyrelsens förande »/ i vissa läll — 3 1 22 —1 b. 15 Juli b. 13 Juli 13 Juli b. 11 Juli 90 om utdelning bland Riksdags1 1 männen af — 4 1 70 — a. 17 Juni a. 17 Juni b. 17 Juni b. 16 Juni 1 Riksarkivet, om anslag till uppförande af en ny byggnad för 87 4 1 148 29 b. Se Åttonde HufvudTiteln. Riksdag, angående förlängning af innevarande 10 » Kongl. Maj:ts svar angående förlängning af nuvarande 52 1 2 2 — a. a. 4 Febr. a. a. 4 Febr. a. a. 4 Febr. a. a. 4 Febr. » angående bestämmande af dag för början af nästa lagtima — 10 2 6 — b. 7 Is engi vr CO ~ S! s* CO P > CO re — 3 £ o re f £?
Ån ta gom för jemnhetens,skull att årliga utgiften vöre 600,000 Riksdaler, och att man af Rankens vinst hade 5oo,ooo Riksdaler att disponera, så återstå 000,000 Riksdaler med ränta å 5 procent eller 9000 Riksdaler, summa 509,000 Riksdaler, som genom obligationer behöfde anskaffas. Om deremot 5 procent skulle betalas, blef räntan i5,ooo Riksdaler; hvarförutan capital-afbetalning måste ske på dessa slags obligationer; ty sedlar som äro ställde på tid innebära äfven vilkoret af någon afbetalning, hvilken väl ej kan beräknas till mindre än 10 procent eller So,000 Riksdaler om året, eller således tillsammans 45,000 Riksdaler, hvarigenom den summa, sorn för året måste upplånas uppsteg till 545,ooo Riksdaler. Häraf synes, att genom 5-procents-systemet skulle samma ändamål kosta 56,ooo Riksdaler mera om året, än genom de nu föreslagne 5-procents-obligationerne; särdeles som den minskning i ränta, hvilken uppkom genom verkställde capital afbetalningar, ej blef märkbar förr än efter flere års förlopp. Jag tror i allmänhet, att, då Ridderskapet och Adeln nu beslutit att en upplåning kommer att äga rum, första consideration bör vara den, att göra upplåningen så lindrig *31 »«« IJ September J, m. Born möjligt är, och derföre tillstyrker jag bifall till Utskottens förslag. Herr von Hohenhavfen: Den siste vårda Talaren har nu upplyst genom en calcul, ait 5- procents-sedelsystemet kostar Staten 56,ooo R:dr mindre ån 5-procents-systemet, men hår år ej fråga allenast om hvad som kostar mindre. Det år obestridligt, att genom antagande af 5-procents-obligetionerne, decretera vi en sedel-tillökning till år 1828 af i,goo,ooo R;dr. Det år ingen annan skilnad emellan detta mynt och det vanliga, ån att detta år råntebårande.
Den ofrivilliga rysning, prosten kände, syntes verkligen ganska berättigad, ty en mera gastlik och hemsk uppenbarelse kunde knappt den mest fantastiska saga framställa, och det fordrades ett par minuters besinning, hvarunder han helt bestört och orolig stirrade derpå, innan han förmådde igenkänna den engelska frun, Astleys mor, på hvilken han nyss tänkt. I samma ögonblick han uppfattade, att det verkligen var hon, som stod utanför och begärde att blifva insläppt, tog prosten naturligtvis sitt ljus och gick ut för att öppna dörren för henne. Man hade stängt förstugudörren, och för att icke få ljuset utsläckt af draget och regnet, satte prosten det på golfvet innanför salsdörren, medan han öppnade. — Bevara mig, min bästa fru Cameron, hvad kan vara anledningen till ett så sent besök och i ett sådant väder? — sade prosten vänligt, i detsamma han öppnade dörren och den främmande qvinnan inträdde. — Huru har ni kommit hit? Jag ser ingen vagn, — tillade han, sträfvande att hålla dörren öppen, för att titta ut i mörkret, under det regnet slog honom i ansigtet och blåsten var nära att bortföra hans kalott. Den bleka och vanstälda qvinnan svarade ingenting, hon steg in i salen och tog vägen till prostens rum, under det denne upptog ljusstaken och, i det han följde henne, såg hennes långa svarta klädning släpa på golfvet och lemna ett bredt spår af smuts och vatten efter sig. Då de inkommit i kammaren stälde han ljuset på bordet och närmade sig sin sällsamma gäst, hvilken stannat framför spiseln, med de mörka våta kläderna tungt hängande omkring sin smala och kantiga kropp, tyst och orörlig som en ande, och så aftärdt var hennes ansigte, så slö och ihålig var hennes blick ur de djupa ögongroparna, att prosten trodde sig snarare se hennes vålnad än henne sjelf. — Låt mig aftaga er kappa, den dryper ju af vatten. Se så sätt er nu här framför elden och säg ert ärende, min fru! Jag hade hört, att ni var sjuk, jag hade ämnat mig till er i morgon, hvarmed kan jag nu tjena er? — tillade han, skjutande en länstol fram till henne och sättande sig sjelf bredvid.
Ultrafennomanerne lära ha sjudit af raseri öfver uttrycken "de svenska bröderne" och "förbundet" med dem, äfvensom "nödvändigheten att med sig förena den svenska bildningens krafter". Mycket bittra ord ha blifvit fällda emot Ros, som likväl icke drog sig tillbaka från aktieteckningen, men väl utträdde ur organisationskomitén. Vi tillbragte aftonen hos hans syster, som är lärarinna vid ett här inrättadt barnhem för flickor samt jemte föreståndarinnan bor invid den enkla, men rymliga lokalen. Hvad som isynnerhet tycktes ha sårat Ros var ett tal som en af hans hemliga afundsmän hållit vid bolagsstämman och hvarvid han med bitterhet utpekat Ros såsom en "affälling från den goda saken", tilläggande med oblygt hån: "och denne man som i sitt så kallade program uttalat så svenskvänliga åsigter har dock en gång i sin hädangångne faders, den äkta patriotens hand, vid dennes död till och med aflagt en helig ed att aldrig taga till äkta dottern af ett främmande folk! Och hvad är det väl som han nu föreslår oss att göra, då han vill att vi skola förmäla vår finska sak med svenskarnes i landet?" Jag medger att den ed Birger afgaf åt sin döende fader, denne fader som i sitt slag lär ha varit en riktig finsk Cato, var en öfverilning, men det är i alla fall skändligt att på detta sätt bli påmind om ett löfte, som det nästan var omöjligt att vägra och hvilket sannolikt aldrig i bokstaflig mening torde komma att sättas på prof. Aina var förtjusande i sin milda vänlighet mot den djupt kränkte brodern och jag försökte skämta öfver det der löftet, men detta tycktes blott, eget nog, öka Ros' dystra sinnesstämning. Jag upphörde derföre i tid dermed, isynnerhet som Birger vid vår vänskap besvor mig att icke vidare tala om hela saken. Den 12 Juli. Vi, det vill säga Birger, hans syster och jag, ha beslutit att för en tid lemna Helsingfors och aflägga ett besök på Ros' egendom i östra Finland, der dessutom affärer påkalla hans närvaro.
Förhållandet är för det närvarande, att ConstitutionsUtskottet genom sitt Betänkande ej lemnat pröfningen af Friherre Björnstjernas förhållande för Riksens Ständer öppen, enär de uttryckeligen förklarat, att hvarken 106 eller 107 §. RegeringsFormen är på detta fall tillämpelig. Ett motiveradt beslut skulle då innebära, att, det oagtadt, Riksens Ständer ingått i denna pröfning, och förkastat GonstitutionsUtskottets yttrande. Sådan har ej den under Discussionerna yttrade meningen varit, hvilken likväl bör vara grunden för beslutet. För min del kan jag ej inse hvad slags ContraProposition här skulle kunna äga rum, om en sådan vidare skulle yrkas. Herr Grefve Posse hemställde, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes anmoda de Herrar, hvilka begärt votering, att derifrån afstå. Friherre Stael von Holstein: Jag har redan yttrat, att Herr Rosenschölds tillägg är angeläget af det skäl, atti annat fall Anmärkningen kan anses varit ogrundad. ConstitutionsUtskottet har, ehuru det ansett sig icke kunna, i anledning af förekomne omständigheter, hvarken använda 106 eller 107 §§., likväl, genom ett noggrannt utredande af saken, visat, att fel vore begångit, att skäl varit till Anmärkningen. Af detta synes mig tillräckelig anledning för Riksens Ständer vara, att om - T)en 12 Martil. 371 nämna orsaken, som förmått dem att låta saken förfalla. Friherre Boye: Jag utber mig få göra Höglofl. Ridderskapet och Adeln uppmärksam på, hvad sorn här är egenteliga Ämnet. Det utgöres af Friherre Anckarsvärds Anmärkning. Och om, sedan vi remitterat ett ämne till ConstitutionsUtskottet, vi också skola anse oss hafva fått två igen, så står dock fast, att då vi alle äro ense om det slut, som sjelfva den remitterade frågan bör få, kan Proposition på Aterremiss deraf icke skäligen äga rum.
orden gjennem literaturen, vilde först vzere det Kristiania som fru I h d r e r skildrer i siue memoirer, og som ogsaa er kjendt gjennem Daaes og Colletts samlinger, det Kristiania, hvis centrum var Graendsehaven (det dramatiske selskab) hvis toneangiv&amp;de var Bernt. Anker og de gamle Kristianiafamilier og hvis poet var Tnllin. $as det Kristiania som fru CoUett saa veltalende klager over i A-nztnzamlens Döttre og som elh hk ven satiriserer i igoirée6iZlec7er, det Kristiania, h i s poet og kjzelebarn - var elh haven og hvis stedbarn og forskudte geni var Wergelmd; derpaa det Kristiania, hvoraf Ibsen, Kjelland og Lie skildrer enkelte hovedtyper i Hedda Gabler, Professoren og (et afsnit af) F a t d i e n 2 1 a ~ alje: hertil maa föies den rolle Studentersamfondet en gang spilte og som maaske er bedst skildret i Dillings Begazet. Bulls U h Ansar vilde ogsaa höre hid, h i s ikke forf. beklageligvis havde villet give den en större rekkevide og forceret den bort fra sit udgangspunkt. 8aa har vi da tilsidst det nuvaerende Kristiania som tildels er skildret i ovennaevnte moderne böger; men der er meget igjen som ikke er skildret i nogeii bog og som supplerer, mangfoldiggjör og korrigerer bögerne. Herom mer i nzeste brer. Syster Rose Gertrude ' och De spetälska på Sandwichs6ar: na. Efter engelska kiillor mecldeladt af I början af år 1890 gick en notis genom den europeiska pressen om en adel engelsk kvinna, livilken lainiiat fädernesland, hem och vaiiner for att upptaga den aflidne Fader Damiens verksamhet bland de spetälska på Saiidwichsöarna.