Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Systemet har synts mig synnerligen lämpligt vid en mindre förteckning, sådan som den föreliggande. I detta första försök ha tyvärr en del oegentligheter och inkonsekvenser insmugit sig, hvilka emellertid, som jag hoppas, icke inverka störande på förteckningens användbarhet. Rättelse häruti skall i det följande iakttagas. Inkonsekvenser i förnamnens utskrifning, samt andra förkortningar bero på särskilda omständigheter. Till sist vill jag icke underlåta att nämna, att det ingår i planen för denna bibliografi, att äfven upptaga uppsatser af svenska författare i utländska tidskrifter, äfvensom anmälningar af svenska och Sverige behandlande böcker, som där kunna förekomma. I nästa fortsättning komma sålunda dylika för hela året 1891 att förtecknas.BIBLIOGRAFISK ÖFVERSIKT. Afhandlingar. Adel. Asher, G. AL, Englands gentry och dess härstamning. Djurklou, G., Svenska släkter med sparren öfver ett blad till sköldemärke. Anglikanska kyrkan. T] iordén, K. M., Första Lambeth-konferensen eller det pan-angliska biskopsmötet af år 1867, TT (2) 139 — 153. Apologetik. Collischon, Behöfver kristendomen nya, d .. ä. i den Heliga skrift icke förutsedda medel, för att försäkra sig om bibehållandet, eller återvinnandet af sitt inflytande i verlden? Öfvers. Lindström, N. J. O. H, Hvad är oföränderligt och hvad är föränderligt i kristendomen? Arbetarefrågan. Chydenius, JK, Typografernas strejk och tariff. Första maj i Stockholm. [Om arbetaredemonstrationen. ] Af S. v. W. - — - H [eikel], J. A., Lika lön för lika arbete. Willgren, Karl, Om införandet af normalarbetsdag i Finland. Wide, Sam, Aristoteles återfunna skrift om den athenska stats författningen. Arkeologi. Heikel, J. A., Schliemann och hans utgräfningar. Muinaisaikainen esitelmä: [En uppsats i fornkunskap af] K. F. TPF (1) ii — 17 — Nordin, Fredrik,.
St. Prof. l83^.. ±j.ule Sunil, i.-sta Afd. 3 Bandet 6. te Häftet. i a Stats-Utskottets Memorial N:o 31$. att Riksgälds-Contoret, derest lillg Äng härtill ej af disponible medel finnes, må i detta afseende upplaga lån till erforderligt belopp; samt alt de sålunda upptagne länen böra senast inom i5 år vara till fullo åteibetalde, voterar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, anses från contrapropositionen böra uteslutas sistnämnde tillägg rörande liden, inom hvilken de upptagne lånen böra senast vara åteibetalde. För omröstningen i sjelfva hufvudfrågan får Utskottet dernäst föreslå följande voterings-proposiliou: Den, som bifaller, att full tillgång för de Extra anslag Rikets Ständer nu kunna bevilja må an visås å Riksgälds-Contoret att med |-:del årligen af Bevillningsmedel utgå, röstar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, blifver beslutet: (irsta Alternativet) alt hvad Rikets nu församlade Ständer bevilja såsom Extra Statsanslag, skall med -£-:del årligen af Riksgälds-Contoret utbetalas; att Riksgälds-Contoret, derest tillgång härtill ej af disponible medel finnes, må i detta afseende upptaga lån lill erforderligt belopp; samt alt de sålunda upptagne lånen skola senast inom i5 år vara till fullo återbelalde; (a:dra Alternativet) alt hvad Rikets nu församlade Ständer bevilja såsom Extra Statsanslag må med en femtedel årligen af Riksgälds-Contoret utbetalas, samt att Riksgälds-Contoret, derest tillgång härtill ej af disponible medel finnes, må i della afseende upptaga lån lill erforderligt belopp. SteiffUtskottets Memorial N:o 31g. 3 Utskoltets afslyrkande af allt anslag lill Reserv-Batterier s är af Preste-j Borgareoch Bonde-Stånden god kändt. 2:0
”Jag tror näppeligen att det är bästa sättet, gagneligare vore då om man kunde lära kontrahenterna att tänka sig för i tid.” ”Om man börjar tänka är det redan för sent. Det bästa är så länge det är omedvetet, kunde det endast förblifva så alltid!”191 ”Men säg: hvad skall man göra för att förekomma?” ”Låta dem läsa böcker sådana som fru Edgrens och andra.” ”Jag har ofta påstått att unga personer borde lära sig Kjellands Idyll och Erotik utantill.”192 Om en qvinna inför andra menniskor kan känna verklig, djup blygsel öfver en man, så var viss på att hon icke älskar honom. (Grannar.) ”Mamma arbetar.” ”Hon har ett par rum att hyra ut och det råkar sig alltid så att det är intelligenta unga män som bo der och de komma ofta in till oss, dessutom kommer der ofta unga författare ock sådant der folk och mamma skall vara liksom en hjelpreda för dem alla.” ”Hvarje sommar kommer hon ned till dessa skånska bokskogar, ty hon håller så mycket af dem, och så säger hon att det är någonting friskt vid dem, som gör henne så godt och är i stånd att flägta bort all trötthet för hela året.” ”Och minnena från det förflutna hafva bildat en isskorpa öfver ditt sinne. Derigenom är du ofri. Bryt den eller rättare tina upp den genom ett öppet förtroende.” ”Har jag någonsin förrådt dig med ett ord eller en min, har någon enda menniska mer än – någonsin haft aning om rätta förhållandet. Detta måtte väl vara borgen nog för min tystlåtenhet.” – ”Då var jag kär, jag erkänner nästan med blygsel att jag var det, men jag har haft tid att tänka, tid att öfvervinna.” ”Öfvervinna?” ”Förstå mig rätt: icke att öfvervinna min tillgifvenhet, ty den är starkare än någonsin, utan begäret att ega, en viss häftig längtan som förblindar ens omdöme. Om du än varit ondsint, elak och stolt tror jag icke att jag skulle hafva sett det.” ”Deri har du rätt,” svarade hon leende, ”ty jag var allt det der och du såg det icke. Denna långa skiljsmessa har för mig varit af oberäknelig nytta.
Beträffande åter beloppet af de kostnader, som komme att förorsakas af Sveriges deltagande uti ifrågavarande exposition, tilltrodde kommittéen sig så mycket mindrekunna med någon tillförlitlighet uppgifva en bestämd summa, som kommittéen icke kände beskaffenheten och mängden af de expositions-artiklar, den kunde lyckas sammanbringa; men, med hänsigt till hvad total-koslnaden utgjorde för de särskilda expeditionerne till 1851 års allmänna exposition i London, hvartill då lediga post-ångfartyget Nordstjernan begagnats, hade kommittéen, under förutsättning att något passande kronans ångfartyg ställdes till kommilteens disposition, ansett kostnaden kunna beräknas till omkring 25,000 R:dr Banko, hvadan kommittéen i underdånighet hemställde, att nämnde belopp måtte i nåder anvisas att, i mån af behof, få af kominitléen användas på det sätt, den ansåge mest tjenligt för sakens befrämjande. Vid ärendets öfvervägande fann Kongl.
Men det hvilade en tryckt stämning öfver alla • — till och med öfver ungdomen. I morgon skulle större delen af sanatoriets sommargäster resa hem. Och huru många skulle komma igen? Det kändes, som när de sutto därinne första gången, de flesta obekanta för hvarandra, och man gjorde upp för sig själf, med hvilka man skulle slå sig tillsammans, måhända med den tysta föresatsen att ej låta det komma längre än till ett konventionelt societetslif. Och hur snart hade man ej tvingats att låta sina föresatser vika? Man hade slutat med att utbyta förtroenden, yppa för hvarandra sina förhoppningar och farhågor, begära hvarandras råd, och man hade så vuxit in i föreställningen om en enda stor familj, med det lilla aflägsna sanatoriet som gemensam egendom, att man motsåg afresan med samma känslor som upplösningen af ett hem efter bouppteckning och arfskifte. Kandidaten, som ännu gick i ett slags sinnesrus, ämnade sig just in, dragen af en obestämd aning, då han i själfva dörröppningen stötte tillsammans med fröken Berger. Han fick en så häftig hjärtklappning, att han må- ste stödja sig mot väggen, och orden fastnade honom i halsen. Där ha vi det första symptomet, tänkte han, och han kände djup grä- melse öfver sin svaghet. Inom några ögonblick var han genom den långa korridoren och kom just lagom för att se mr Bulwer med tvänne fruntimmer, af hvilka det ena var hans bjärtas dam, styra kurs nedåt fallet. För sent! Tillfället var försummadt. A h! Men se där kom doktorn, och doktom var nu en gång blifven hans lyckas stjärna. Kandidaten kände modet återvända. Alla samlades omkring trappan för att höra, hvad som var ä färde, och en stunds tystnad inträdde, afbrutet af ett skallande bifallsrop. Mr B., som nyfikenheten tvang att återvända, kände sig helt hastigt af en stimmande ungdomsskara bortryckas i riktning mot societetshuset, där afskedsfesten skulle hållas. Ocb förberedelser vidtogos genast. I en hast voro löfträden beröfvade större delen af sin färgskiftande bladrikedom och rabatterna sköflade på de höstblommor, som de första frostnätterna ännu lemnat osvedda.
Jag förutsätter att taxerings-komitéerna skola gå ärligt tillväga och icke godtyckligt såsom hittills; hvad vinner man då? Jo, en synlig ojemnhet i beskattningen, ty taxeringsvärdet blir i sä fall långt mera updrifvet och kommer att upväga en långt större siffra, än om båda slagen af taxering uptagas till 4 proc. För min del anser jag det vara en fiktion att tro, det en ärlig tax:s-komiié skall åstadkomma sådana resultater, som de vänta, hvilka önska en olika proc.-beräkning för de olika fastigheterna. Detta blir blott en synlig olikhet, som kommer att väcka missnöje, men i sjelfva verket kommer den skattskyldige, der han icke är underkastad en godtycklig beskattning, ingalunda att skatta mer i ena eller andra fället, antingen man bestämmer 3 eller 4 öre. Således tror jag de Hrr misstagit sig, som anse att härigenom olikhet i tax:s värde skall upstå, men deremot kommer förordningen att förlora en af sina vigtigaste grundsatser, den att alla skola afstå en procent af den supponerade inkomsten. Förra gången denna fråga förevar, visade jag med siffror att det förhållande skulle inträffa, att något öfver 400 mill.-rs fastighet på landet skulle komina att skatta till staten mindre än 250 milbrs annan fastighet, och det får man medgifva är ett resultat, som för hvar och en skulle synas både oväntadt och orättvist. Jag skulle således helst vilja yrka bifall till komiterades förslag, men då en af komiténs egna ledamöter icke yrkat derpå, emedan det lärer vara föga utsigt att det skall vinna bifall, får äfven jag förena mig i det mindre o xättvisa yrkande, sora Gr:ne Ugglas och Mörner framställt, eller. 3 Den 22 Augusti f. m. 131 Öre för fastighet å landet och 4 öre för annan fastighet. Utslet har vid refererandet af sina särskilda beslut i denna punkt gjort en förvillande upgilt, då Utsk:t sagt att dess förra förslag gillades af ett Stånd, men att de öfriga Stånden fattat skiljaktiga beslut.
Den stora Jern-tillverkningen på få händer, hvilka hvar och en äga Grufva , Kolfång, Masugn och Stångjerns Verk , ger alldeles icke anledning till den mängd tvister, hvilka leda sin upprinnelse från gemensambeter inom Sveriges Grufva bolag , Hyttelag, Kol-districter eiler Smedjelag. Englands outöseliga Malmoch Stenkols-Lager torde ännu länge befria Staten från all annan än blott polis-uppsigt vid Giufve-driften. Sveriges Malm-fdrråd, hvaraf endast de rikaste, bäst artade och minst af transport betungade kunna användas, fordrar hushållning för att motsvara behofvet; och Malmen, franiforslad till Hyttan, är redan genom brytningskostnad i sköliga , djupa berg samt lång transport, sä dyr, att det nogaste utbringande af Metallhalten lönar sig. — I England finnes kunskapen i yr - Den December f. m> 3t3 leet så utbredd , att Domstolarne utan svårighet finna skicklige Jurymän. Sverige bör deremot skatta sig lyckligt, om Riket i det hela kan påräkna en tillräcklig personal , för att , samlad inom Tjenstemar.na-classen, kunna handlägga och afhjelpa förekommande Närings-tvister. —Jemnföras Närings-tvisternas mängd, t. ex. i Norrige, med elem i Sverige; så finner man af erfarenheten , att deras ringa antal i fÖrstnämde Land icke påkalhr en permanent myndighet , utan kan utan oreda eller långsamhet afgöras genom Nämder, valde särskildt för hvar^ je mål. Ett sådant afseende å det egna , Sverige från andra Länder bestämdt skiljande (i Närings-hänseendej), har Utskottet icke behagat göra j och likväl är det i sjelfva utöfningen af Närirtgs-fliten , som ärendernes ursprung mäste sökas, och härifrån de härleda sin beskaffenhet. När härtill kommer det egna i Svenska Folkets lynne, att nemligen icke tåla enväldig Styrelsej så finner jag, för min del, de grunder, hvarifrån organisationen af Embets-verken skall hämta sin rot, vara af Utskottet helt och hållet förbisedde.
Så hade, hvar efter annan, den snillrike Törnros, den lärde Sillén och nu sist den af ungdomen så högt älskade Carl Edvard Zedritz, genom döden bortgått från sin mödosamma Profession vid den ålder, då mannens förmåga af verksamhet är störst. Efter det Zedritz blifvit såsom lärare fästad vid Akademien, hade han, ehuru utan ordinarie löneinkomster, i förlitande på en ovanlig arbetsförmåga, tidigt ingått giftermål, men under 6 års lönlös tjenstgöring såsom Docent samt 11 års med den ringa Adjunktslönen, hade hans ekonomiska ställning ej kunnat vara annat än ganska bekymmersam; och äfven såsom Professor hade Zedritz de första åren icke haft högre löneinkomster, än '2,400 R:dr, samt blott under ett år fått tillgodonjuta den af Rikets sednast församlade Ständer beviljade löneförhöjning. I följd häraf hade Zedritz vid sin bortgång efterlemnat ett skuldsatt bo; och sönerna till en man, som uppoffrat sitt lif under arbetet för att bilda landets ungdom, saknade all annan tillgång för sin uppfostran, än enskild välgörenhet möjligen kunde dem bereda; finnande motionärerne dessa omständigheter påkalla Rikets Ständers deltagande och behjertande. Med afseende å Professor Zedritzs allmänt erkända utmärkta egenskaper såsom vetenskapsidkare och akademisk lärare, har Utskottet ansett sig, i anledning af ofvanberörda motioner, böra tillstyrka, att en årlig pension af 600 R:dr må för Professor Zedritz’s efterlemnade enka, Nanna Nyström, på allmänna Indragnings staten uppföras. 80:o. Till Utskottets handläggning har vidare blifvit från Preste-Ståndet öfverlemnad en af Prosten Berlin väckt motion — deruti Professorerne Agardh och Sundberg samt Kontrakts-prösten Falck instämdt — att till framlidne Linguarum Orientalium Professoren vid Lunds Universitet JJ.
N:o 180. verksamhet. Öfverallt kan han icke vara; allestädes kan han icke förekomma den nästan stundligen pågående förstörelsen eller uppsöka de mångfaldiga i domares, pastorers eller andra embetsmäns archiver förvarade, i enskildas förvaringsrum inkastade, i kyrkorna undanställda bidrag, som förefinnas till belysande af vår historia; ännu mindre förmå att uppsamla de gamla sägner och berättelser om Konungar, höfdingar, fältslag m. m., som, ännu qvarlefvande hos folket, äro på väg att undanträngas af den moderna bildningen. Inom några få år skola dessa berättelser icke mera finnas till och ögonblicket är just nu inne att genom deras upptecknande rädda dem undan förstörelsen. Annu mera gäller detta om det gamla folkspråket, detta för språkforskningen så ytterst vigtiga element, som alltmera undantränges och som i Sverige, hvarest det gamla språket bibehållit sig mera oblandadt än i de öfriga Skandinaviska länderna, är af synnerligt intresse. Om också Antiqvitets-intendenten vid utförandet af sitt ansvarsfulla kall kan påräkna biträde af mången vän af våra fornminnen, så behöfves likväl ovedersägligen i landsorterna vissa personer, till hvilka han må kunna vända sig. särdeles som besöken på de ställen der lornminnen finnas, deras upptecknande m. m., kräfver kostnader, hvilka den enskilde icke torde vilja underkasta sig. Näppeligen torde i någon del af riket tillgången på fornminnen vara så stor, som i Westergötland och Dalsland, af lätt förklarliga skäl, emedan dels bygden är urgammal, dels krig och örlog mera än annorstädes öfvergått landet, dels aflägsenheten bibehållit traditionerna. Jag vågar således vördsamt föreslå: att ett extra anslag af 500 R:dr R:mt årligen beviljas för en Antiqvitets intendent för Westergötland och Dalsland. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Eric Sparre. Af Friherre Cederström* Rudolf* angående införande i Bevillnings-föroi'dningen af ett stadgande om granskning och fastställande inom Pröfnings-kommiltéerna af alla fastighets-värden.
Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 26. 4:o. Såsom förberedelser för den förändrade skjulsningsanslalten, skola Konungens Befallningshafvande, efter föregången undersökning, för hvarje station bestämma antalet af de hästar, hvarmed en entrepreneur bör vara försedd och i livad nion detLa antal bör genast vid anfordran vara att tillgå, eller efter bestämda tider framskaffas, samt antalet och beskaffenheten af åkdon, som af entrepi enem en bör åt de resande tillhandahållas. Dessa bestämmelser lämpas efter behofvet, sådant det hittills visat sig, eiler annars med någon säkerhet kan beräknas, och dervid skall äfven hafvas afseende å de tillfällen för hästarnes utfodring, sorn vid hvarje station äro att tillgå och måste begagnas; dock att de resandes fortkomst, så vidt sig göra låter, befordras och åtminstone icke vidGträcktare uppehåll medgifves, än det, som med nuvarande skjulsningsanslalt varit förenadt. Sedan beslut härom blifvit fattade och vunnit laga kraft, skall Konungens Befallningshafvande serskildt för hvarje station föranstalta om entreprenad-auetion för skjutsbestyrets öfvertagande. Vid utropet tillkännagifvas de i ofvanomförmälda ämnen antagne beslämmeiserne, jemte de förbindelser entrepreneuren i öfrigt skall ikläda sig. Utrop skall först ske å skjutslegan lill det antagna högsta beloppet, utan bidrag af de skjutsnings-skyldige, och det lägsta anbud, dervid göres, skall antagas, i öfverensstämmelse med hvad i anira punkten är stadgadt. Göres icke sådant anbud, skall utrop anställas med villtor af bidrag från de skjutsskyldige, jemte den förhöjda skjutslegan. 5:o. I de fall, då, såsom vilkor för entreprenad, tillskott fordras af de skjutsskyldige, skola dessa slalionsvis sammankallas, för alt deröfver börås, då det beror af hvarje skjutsskyldig enskildt att antaga eller förkasta de erbjudna -v.ilkoren; dock skola de vid sådan sammankomst frånvarande åtnöjas med de närvarandes beslut. 6:0.
Under anförande, hurusom Svenska slöjdföreningen egt tillfredsställelsen att se antalet elever vid den af föreningen i hufvudstaden inrättade söndagsoch aftonskola med nästan hvarje år förökas och sjelfva inrättningen omfattas med allt större välvilja från det allmännas sida ju mera de nyttiga verkningarne af den undervisning, som derstädes meddelas åt den inom handtverkerierna uppvexande ungdomen, kunnat göra sig gällande, men att denna ständigt stigande tillvext af undervisningsökande, som i sig sjelf innebure det ojäfaktigaste vittnesbörd om läro-anstaltens nytta och ändamålsenlighet, likväl icke kunnat undgå att hos föreningen väcka lifliga bekymmer rörande möjligheten att, så länge skolan vöre i saknad af egen lokal och måste inrymmas i en förhyrd lägenhet, hvarifrån densamma kunde när som helst uppsägas, utan att visshet förefunnes att i stället erhålla en anuan, för ändamålet tjenlig lokal, fortfarande kunna vidmakthålla och ytterligare utvidga skolans verksamhet, hade Direktionen för nämnde förening, uti en till Kongl. Maj:t ingifven skrift af den 30 sistlidne Juni, fästat Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att herörde, för skolans framtida bestånd i hög grad menliga förhållande blefve med snaraste afhjelpt, för hvilket ändamål Direktionen, som hyste den förhoppning, att Stockholms stad, som redan till betäckande af kostnaderne för den af skolan nu begagnade lokal anslagit ett belopp af tillsammans 2,733 R:dr 16 sk. banko årligen till den 1 April 1858, kunde finnas villig att utbyta detta anslag emot upplåtelse eller anskaffandet af någon för ändamålet lämplig, obebygd eller ofullständigt bebygd tomt, i underdånighet begärt, det Kongl. Majit måtte täckas hos stadens
äldrarne icke voro alltför fattiga, men hon stod vanligtvis så där midt emellan » bättre » 1. och » sämre ». I fru Linds dansskola i Trångsund hade TJTWTIN far var borgare i Stockholm, och pW 1 det var ansenligt nog på den tiden, jag gjort bekantskap med en liten grosshanden riktig hederstitel, tyckte man, äfven laredotter, och vi tyckte mycket om hvarom man icke hörde till det bögre borgerskaandra, men aldrig bjöd hon mig hem till pet. Egentligen var det stor skillnad på sina föräldrars fina våning vid Skeppsbron, högre och lägre borgare, större till och med och då jag en gång frågade min mor, om jag än mellan kunglige ämbetsmän och grossicke fick be min lilla snälla danskamrat till handlare. D e senare räknades till det bögre oss, förklarade min mor, alt det icke pasborgerskapet, och sådana kaxar som Tottie sade sig. » Lika barn leka bäst, » sade min mor, &amp; Arfvedson, Schwan och Schön och Bergman Olsson, Erdmann, Burgman och hvad hvilken nog kände sig smickrad af att rika de allt hette, som utgjorde börsens pelare och grosshandlarens dotter fattat tycke för mig, myndigheterna på börsbalerna, stodo ofantligt men dock ansåg ståndsskillnaden för stor mycket öfver en handtverkare, vore han äfven och icke ville tränga sig på dem, som stodo ålderman, till och med öfver en bodhandöfver oss. Men hon höll också lika strängt lande, äfven om denne vore stadsmajor, så- på, att jag icke skulle umgås med barn af som gamle Strindberg vid Stadssmedjegatan föräldrar, som ansågos » sämre » än vi. eller Johan Wedberg vid Storgatan. Namnet öfverklass hörde man aldrig på Rangskillnaden var stor från ofvan och den tiden, men begreppet fanns skarpt utbilallt nedantill inom Stockholms borgerskap. dadt, fastän gränsen mellan denna och underÖfverst såg man de stora handelshusens inneklassen stod högre upp än nu. Så hade hafvare. Det fanns stora handelshus ännu för också borgerskapet sin öfveroch underklass. femtio år sedan.
Skulle detta Utskottets tillstyrkande blifva ett Rikets Ständers beslut, så inträder det egna förhållande, att en Embetsman, hvars förnämsta inkomst utgöres af räntespanmål, genom denna årliga afgifts erhållande, får en årlig lönförhöjning, hvilken lönförhöjning för mången kunde komma att uppgå till ett årligt belopp af 3 å 4°° É;dr. Man kan sannerligen säga, att Utskottet gifvit med ena handen och tagit åter med den andra, och jag tror, att räntetagaren hade väl, utan denna, på den skattdragande allmogens bekostnad, honom gifne uppmuntran, kunnat trösta sig öfver förlusten af dess uppsägningsrätt, samt äskar alltså, att icke, vid andra tillfällen än då lösning sker i contant, någon forsel-lön eller annan afgift, af hvad namn som helst, icke bör af räntegifvare erläggas, hvarföre någon rubbning i nu existerande förhållanden härutinnan icke måtte ega rum.” Vid 5 punkten mom. d., angående den forsel-lön och annan afgift, som af räntegifvare bör erläggas: af Prosten Nordin. N:o 2^4* Ankom till Exp.-Utsk. den 3o September. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående åtskillige omständigheter i afseende på levereringen och förvaltningen af Kronans spanmålsräntor. (I. A.) Genom Nådig Proposition till Stats-Utskottet af den i5 sisth Mars (införd i 1 Sami. 1 Afd. under N;o 48) har Kongl. Majit, till afhjelpande af de olägenheter, som vid spanmålsräntornes emottagning in natura kunna för Stats-Verket uppkomma, till Rikets Ständers pröfning och bifall öfyerlemnat följande förslag: Stats-Utskottets Utlåtande N:0 27/jt.