Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt har Herr von Hartmansdorff sjelf ganska fullkomligt vederlagt sin yttrade farhåga för att lemna Banken den ifrågavarande upplåiiingsrätten mot invisningar, då Herr von Hartmansdorff uppgifvit, att RiksgäldsContoirets utelöpande treprocents-obligationer Varit sä begärliga, att Contoiret icke är i stånd att få losa in dem. Det ar derföre icke någon fara i att medgifva Banken denna Upplåningsrätt, helst ett maximum för upplåningen är föreskrifven, och öfrige försigtighetsmått blifva iakttagne. Herr Rosenblad har mot min anmärkning, rörande vexelrätt för invisningarne ier - Den 27 Julli e. m. »45 erindrat, att jag icke skall hafva väckt någort Motion i ämnet. Jag har likväl gjort det både vid denna och förra Riksdagen. Då yrkade jag nemligen, att vexelrätt skulle lemnäs inrikes invisningar, och nu har jag förnyat samma Motion dymedelst, att jag föreslagit, att Rikets Ständer skulle förnya deras underdåniga Skrifvelse 1823. Gifvet är dock, att det bör vara någon skillnad mellan vexelrätt för inhemska invisningar och för de utländska, i anseende till olika utsökningssätt. I öfverensstämmelse härmed blef också vid i8a3 års Riksdag ett förslag till Vexellag utarbetadt, som i godhet kunde jern föras med den Franska; och det hade varit önskligt, att Kongl. Majrts sanction derå icke blifvit vägrad. Sluteligen får jag tillägga, att om det, såsom Herr Rosenblad yttrat, är ett tryckfel i Betänkandet, att Bankens obligationer som fingo belånas, skulle vara ställde på 6 veckors uppsägning, så måste jag med Friherre Cederström bestrida en sådan låneanstalt, såsom alldeles obehörig. Äro obligationerne ställde på betalning vid anfordran, så är det klart, att någon belåning deraf icke kan komma i fråga. Herr von Qvanten: Jag får tacka Herr Rosenblad för den tillrättavisning han velat gifva mig i anledning af mitt yttrande?
1 synnerhet går en icke ringa portion alkohol förlorad under jäsnings processen, derigenom att en del af massan, till och med vid den omsorgsfullaste behandling öfvergår till ättiksyra; men den största förlusten eger rum genom en så starkt forcerad afdesti 1 lation, som pannerymdsbeskattningen framkallat, dels derigenom att jäsningen försiggår mindre fullständigt, emedan man mäste mäska tjockt, på det att averkningen mågkunna påskyndas, och dels emedan den påskyndade afverkningen icke medger att uttaga all i mäsken befintlig alkohol. 1 Preussen, hvarest mäskningsoch jäsningsprocessen sker med den största möjliga, sorgfällighet, samt hvarest destillationen göres mycket långsamt, erhållas sålunda endast 50 P. bränvin af 50 % (under särdeles gynnande omständigheter skola der erhållas ända till 55 P., hvilket emellertid dock är räknadt temligen högt) — och i Danmark endast 25 ä 26 P. af f tunna potates med erforderligt malt, och det oaktadt man der använder mera malt än i ofvan anförda beräkning är antaget, nemligen 45 ä 45 fö per tunna. Hos oss kan man icke räkna ett större utbyte än 22 P. ofta endast 20 P. och dét oaktadt, att man hos oss använder ett ännu större qvantum malt, nemligen 48 å 20 fö, hvilket ringare utbyte, såsom anmärkt är, hufvudsakligen härrör af den påskyndade afdestillationen och de deremot svarande förhållanden vid mäskningen. Med hänseende på hvad här blifvit anfördt angående det utbyte 4 tunna potates utan malt enligt theorien skalf kunna gifva, får slutligen anmärkas, att potates förekommer af så olika godhet, att deras mjölhait varierar mellan 24 och 9 procent, och utbytet i följd deraf mellan 4920 och 740 procent alkohol, eller mellan 58,4 och 1-4,8 P. 50, % bränvin, samt med malt mellan 44 och 4 7 p. Men så goda potäter, som med 24 % stärkelsehalt förekomma eller användas hos oss så godt som aldrig.
Ank. till Exp. UtsL den i3 Juni, kL so f. ib. Betänkande , i anledning af väckt motion om förbud emot lifgifvande af skuldsedlar, ställde till sedelhafvarén, m. m. Herr von Moltzer,. A. 1. F., har hos Hög lo fl. Ridderskapet och Adeln vackt en till Lag-Utskottet sedermera remitterad motion, hvaruti föreslås, att, genom allmän författning, måtte dels förbjudas utgifvande af skuldförbindelser, ställde till innehafvaren, dels förordnas, att skuldsedel, utgifven till ordres, ovilkorligen skall, då den ombyter innehafvare, transporteras på emottagaren, med rättighet för denne, att, i händelse af bristande betalning hos sedel-utgifvaren, hålla sig till öfverlåtaren och, i fall ej betalning hos honom erhålles, till föregående öfverlåtare, och så vidare, samt att ej någon öfverlåtare skulle ega att befria sig från en sådan betalningsskyldighet, genom tecknande af den vanliga påskriften, ”utan■ansvarighet,"' eller ”utan retur’*. Såsom skäl till berörde yrkande är af motionären anfördt, att stadgandet i Kongl. Förordningen den 19 Maj ij56 om löpande skuldebrefs strängare executiva kraft, tillkommit, för att afhjelpa bristen på inrikes vexlar; att detsamma emedlertid föranledt till vingleri och ocker; samt att de fördelar, man deraf velat hemta för handels-rörelsen, numera vunnos i större mått genom vexlar; hvarföre man borde återgå till bruket att bestyrka hvarje skuldfordrans öfverflyttande från man till man, genom påskrift å den öfverlätna skuldförbindelsen, så att förhållandena enskilde emellan blifva bestämda och kända.
Borgare-ståndet har vidare, med ogillande af Utskottets förslag till afgiftsbestämmelser, ansett ”Bartor, geometriska, sorn utgifvas från Landtmäteri-kontoret i Stockholm samt af Landtmätarne i landsorterne” samt ”Testamenten vid första uppvisandet inför domstol” böra vara fria från stämpladt papper. Då likväl de öfriga 3 Stånden godkänt Utskottets ifrågavarande förslag, får Utskottet inbjuda Borgare-ståndet, alt, med frånträdande af sina skiljaktiga beslut, jemväl antaga samma förslag. § 5. Vid granskning af denna § har Borgare-ståndet, med ogillande af Utskottets förslag, alt “Afsked, då dermed icke några limeeller pension-förmåner följa, äfvensom då endast sådan pension dervid tillägges. hvartill den afskedstagande, enligt för fattning ar ne är berättigad, eller för hvars' erhållande han sjelf gjort tillskott“, skulle beläggas mod stämpladt papper till ett belopp af 6 R:dr 40 öre, beslutat att afsked, i dessa fall, skola från sådan afgift vara befriade. Utskottets förslag, som öfverensstämmer med hittills gällande stadgande, hafva de öfriga 3:ne Riks-slånden godkänt; hvadan Borgare-ståndet inbjudes, att med öfriga Ståndens beslut sig förena. 4 Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 15. Det stadgande författnings-försiaget innehåller (pag. 14) i fråga om kartering af ”Kongl. Maj ds Dom, Deserlionsdom, Konfirmation på förlikning och Resolution'’ har blifvit godkändt af Borgare-ståndet med följande förändringar: att framför siffrorna 3,000 R:dr, 9,000 R:dr, 15,000 R:dr och 30,000 R:dr sättes ordet: olver; ali näst derefter Olifver uttrycket detta: och för hvarje 1,000-tal riksdaler derutöfver 1 Rdr 50 öre, motsvarande känslig elmhr, samt att ordalagen å nästföljande rad blifva:
Då man antager, att somlige skulle äga rättighet att få Obligationer, men att andra måste åtnöja sig med insättningsbevis, frågar jag, hvad som behöfves för alt eludera denna åtskilnad i rättigheter? Intet annat, än att penningarne insättas på ett annat namn, som icke är från Obligations-rätten uteslutet. Jag tinner således stadgandet af en sådan åtskilnad vara origtigt, och tror för min del, att föreskriflerne böra generaliseras eller göras lika för alla. En annan skilnad emellan de båda nieningarne, som äfven gör att jag heldre öfvergår på Herr Hjertås förslag, består deruti, att Herr Hjerta föreslagit den frihet i handlingssätt för BancoStyrelsen att kunna rätta sig efter omständigheterna och den ledning erfarenheten kan gifva. Menniskan försöker förgäfves, att förutse och stadga bestämda reglor för allt; och alla beslut baseras bäst på erfarenheten. Jag linner derföre en sådan latitud för BancoStyrelsens åtgärder ganska nyttig, och tillstyrker bifall å Herr Hjertås förslag, i synnerhet med afseende derpå, att ju mera man genom föreskrifter försvårar insättningarne, ju mindre kan man påräkna, att den nya inrättningen skall komma till stånd. Herr Rosenblad_, Bernhard: Herr Grefven och LandtMarskalken samt Bidderska - Den 2 December f. m. 7- pet och. Adeln torde erinra sig, att 54 §. Riksdagsordningen stadgar följande: Och skulle målet j under discurserna , skiljas uti Jlera delar, hvaröfver särskilda anmärkningar göras, då skall, enär sådant äskas, proposition, öfver hvardera delen särskildt framställas. Detta gjordes i förra plenum gällande på sådant sätt, att blott en half rad i första momentet af Utskottets förslag blef föremål, för propositionen. Jag anhåller nu, att 54 §. äfven må bli gällande till fördel för Utskottets Utlåtande, och att vl få hålla oss till bela det föredragna irsta Momentet, hvarå jag yrkar bifall.
Det beror därpå, sade hon, att de från början ha fått så många praktiska fickor på sina kläder. Tänk blott, om en liten flicka vill skära af en segelgarnståt, då måste hon ge nast be sin bror eller en annan gosse om en knif, som han naturligtvis bär på sig i en af sina många fickor, och därmed börjar redan beroendet. Det var en glädjande sak att höra det de kvinnliga utställningsföremålen på nästan alla områden kunde mäta sig med männens utom kommunikationsbyggnader, elektriska byggnader och grufbyggnader, hvilket hade med sig det ganska vackra resultatet, att 100 kvinnor mot 500 män invaldes i prisnämnden, där deras arbete värderades med lika högt honorar som männens. Att kvinnorna skötte sig väl, framgår däraf, att doktor Shirr från Arkansas, författaren till » History of the Americain People », väckt motion om en särskild tacksägelse till prisjuryn för Liberal Arts, hvaraf äfven fröken Lundin var medlem, för den ypperliga insats damerna gjort i ett arbete, som varit både drygt och ansträngande. Jag vill ej längre uppehålla mig vid det sakrika föredraget, utan tillägger blott, att det slutade med en allmän treflig liten interwiew, hvarunder många frågor ofta roligt besvarades, som då på spörsmålet, hur de amerikanska kvinnorna förklara bibelordet: kvinnan ti ge i församlingen, svaret utföll: Ja, de mena, att det är en känd sak, att kvinnor af naturen ha svårt att tiga, när andra tala, och förmaningen kan blott anses gälla ett tillfälligt nedtystande, men ej någon allmän lag. Hur de amerikanska kvinnornas prästdräkt ter sig, lät oss äfven interwiewen veta, och beskrifningen var verkligen både smakfull och värdig. Hon bär en hvit klädning och däröfver en svart, veckrik toga med långa uppskurna ärmar och kring halsen ett rikt veckadt krås. D e amerikanska kvinnliga prä- sterna äro i allmänhet vältalarinnor, besjä- lade af sitt kall, hvilket är mer än som kan sägas om alla manliga predikanter.
Riksstånds sammanstämmande beslut och det icke tillkommer Expeditions-utskottet att om förevarande ärendes egenskap af privilegii-fråga sig yttra, får Utskottet berörde skrifvelse-förslag, som af de öfriga 3:ne Riksstånden blifvit gilladt, härmedelst till Högloft. Ridderskapcts och Adelns godkännande vördsamt återlemna. Memorial, till Rikets Ständer, angående medels anvisande till gratifikationer åt extra biträden vid Utskottets kansli. Då det, äfven med de ihärdigaste ansträngningar, icke blifver möjligt för Expeditions-utskottets nuvarande kanslipersonal att, med den skyndsamhet, hvilken riksdagens snara afslutande gör nödvändig, så vida icke vigtiga ärenden skola blifva oexpedierade, medhinna den mängd af göromål, hvarmed Utskottet är öfverhopadt, får Utskottet vördsamt anhålla att, i likhet med hvad som egde rum vid 1840—1841 årens riksdag, genom Rikets Stan - Expeditions-Utskottets Memorial, N.o 12. ii Jers bifall till dåvarande Expeditions-utskotts memorial N:o 49, Utskottet måtte, emot redovisningsskyldighet, berättigas från Riksgälds-kontoret reqvirera så stort belopp, som, med iakttagande af noggrann besparing, kan finnas erforderligt att, såsom gratifikationer i förhållande till lemnadt biträde, tilldelas de personer, hvilka det för Utskottet blifver oundgängligt att anlita, utom dess ordinarie kanslipersonal. Stockholm den 18 Juli 1848. Memorialj till Rikets Ständer, i anledning af Höglofliga Ridderskapets och Adelns beslut rörande skrifvelse-förslaget N:o io3 Högloft.
R:dr förslår till betäckande af utgifterna för hyra, gas, kol, vatten m. m. och de studerandes afgifter till anskaffande af de nödigaste böcker och instrumenter, samt att undervisningen i mineralogi och geologi till det ringa omfång, som oundgängligen erfordras för farmaceuten, kan meddelas i sammanhang med undervisningen i kemi —, vid anställd beräkning, funnit det minsta belopp, som för ett ändamålsenligt bedrifvande af undervisningen vid Farmaceutiska Institutet, förutom Apothekare-societetens tillskott, tills vidare erfordras, kunna bestämmas till 8,000 R:dr, eller 4,250 R:dr högre än den hittills från statsverket för ändamålet utgående summa; och har Kollegium, på grund häraf samt med tillkännagifvande att Apothekare-societeten till alla delar fullgjort de vilkor, som varit fästade vid det, till ett belopp af 3,750 R:dr, hittills af statsmedel årligen utgående bidrag för den farmaceutiska undervisningen, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt om Nådig Proposition till Rikets Ständer om fortfarande anslag för det Farmaceutiska Institutet, att med ett till 8,000 R:dr förökadt belopp årligen utgå under samma vilkor som förut, nemligen att Apothekaresocieteten med 3,750 R:dr årligen till samma ändamål bidrager, och med skyldighet för Farmaceutiska Institutets lärare att deltaga uti provisorsoch apothekare-examen, derest Eders Kongl. Maj:t skulle finna godt dem dertill i Nåder förordna. Bil. N:o 7 till Kongl. Majsts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1855. 53 I anledning häraf anser jag mig böra i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl.
Emot det påståendet, att för störrre spårvidd banvallens bredd skulle behöfva förökas mera än spårvidden, anser jag mig böra anmärka, att det vid samma räl-styrka och deraf följande samma vigt på lokomotivet snarare skulle vara skäl att låta banvallens bredd tillväxa mindre än spårvidden, än tvärtom, enär loko motivets vigt vid den större spårvidden hvilar på cn bredare bas. Jag öfvergår nu till besvarande af 6:te, 8:dc och iO:de frågorna. Dessa frågor lyda sålunda: Huru bör rörelsematerielen för dessa 3:ne sednast uppräknade banor vara beskaffad till tyngd. kostnad och nyttig belastning? Huru beskaffade lokomotiver anses böra finnas på dessa slagt vägar för olika transport behof ? Huru mycket af denna last är i de olika fallen död? Rörelse - Slats-UIskottets Memorial M 77. 28 Rörelsematerielens beskaffenhet beror vida mer på trafikens natur, banans längd, rälernas styrka, den hastighet, hvarmed tågen skola gå och den last, som med hvarje tåg måste kunna föras, samt den grad af beqvämlighet och säkerhet för olyckshändelser man afser, än på spårvidden, åtminstone inom de gränsor för spårvidd och styrka hos materielen, som här ifrågakomma. Ett lokomotivs dragkraft beror nemligen på dess belastning å drifhjulen, som åter måste rätta sig efter rälernas styrka, samt på dess ångbildningsförmåga och den hastighet, hvarmed det skall gå. Dessa egenskaper kunna i högre grad samt förmånligare vinnas å de större spårvidderna, men intet hinder finnes emot att åstadkomma lika lätta lokomotiver af samma kraft för den större, som för den mindre spårvidden Sålunda vägde de första lokomotiverna på Liverpool—Manchester-banan, af samma spårvidd som den för Statens jernvägar begagnade, inberäknadt tendern, 180 centner, och hafva lokomotiverna sedan dess erhållit allt större vigt, så att dylika nu finnas för samma spårvidd, hvilka uppgå till 1,340 centner, inberäknadt tendern, eller öfver 7 gånger större vigt, än hvad de först konstruerade innehade.
Då egenskapen af sSsn Nådiga Propositionen således egentlige» ®ff att öppna ett fritt fält för alla de rapp©eh utlåoiögsförslag, sora kunna framställas 9. @eh Rikets Ständer Iro i saknad' af bestämd! vägledning för det Nådiga förslagets bedo» ®aa<3«s »n& feufvwdfrågofae, ©as Låset® lälimJfåéw. nl Ove, Viii, Uti. H;©: åjfi ■$ storlek , hvarest det skulle upptagas, inom siler utom landet, vilkoret!, som kunde ansetts vara att påräkna för ränta och återbeSalning sm. m.„ ära alldeles ovidrördej så lärer desi vidlyftighet, som tvekan om dea bestämda meningen alltid medförer, billigt* vis icke kunna mig tiilräknas. Då medel skola sipplånaSj, måste de upptagas, antingen ånom eller utom Riket, Upptoges Lånet utrikes, sä blefve, utom det politiska beroende o hvaruti Riket såsom gäldenär möjligen gkulle konna komma ati stå, den gifna årliga förlusten „ räntans utgående ur landet 9 hvilket skulle verka lika med undervigt ä bandelin , till fattigdom och ett ofördelaktigt inflytande på eoursförhållandena. Om realisation ännu icke vöre gjord, skulle LåneGwnSoiret möjligen komma att utbetala den årliga räntan af capital©!, under sämre cours* förhållanden än de, hvarunder det upplånades , hvartill sjelfva Låneförslaget , genom räntemedlens utgående ur landet, bidroge. De gäldskyldig© inom Riket gjorde sina inbetalningar i de gångbara sedlarne, utan al* seende på cours , men Låne-Contoiret finge ®rlägga sina, efter hvad denna gick och gällda 8 och skillnadenblefve Statens förlust , hvilket allt torde framställa sig lika enkelt, ©m icke enklare än uppställningen, angåenda destvinst, - som Staten'- genom sammansatt ränta skull© göm» 6 Allm. Besv. o. Oec. Utsi. Uti. N;o 177, Fåfängt skall man söka ati locka till sig capitalen med annat än varor.
Dä Jusiitiw-ärendcr i Stats-Rädet föredragas, skola Justitico-Statsministern, minst Twänne TtatsRäd, Twänne af Högsta Domstolens Ledamöter samt Justitice-Cantzleren dem öfwerwara, med den skyldighet, att till Protocollet sig yttra, som StatsRädets Till Jnstitiee-Cantzler mä Konungen nämna en lagfaren, skicklig och owäldig Man, som i Domarewarf warit nyttjad. Honom säsom Konungens Högste Ombudsman äligge sörnänlligast, att föra eller genom de under honom ställde Fiskaler läta föra Konungens talan i mål, som röra allmän säkerhet och Kronans rätt, samt att, ä Konungens wägnar, hafwa tillsyn öfwer Rättwisans handhafwande och 28 Expeditioner till RikS-Ständen. i sadan egenskap beifra fel, sorn af Domare och Embetsman bcgangne blifwa. 8 28. Konungen äger att i Stats-Radet utnämna och befordra infödde Swenske Män till alla de Embeten och Tfcnster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenskap, att Konungen Fullmagter derä utfärdar, dock böra wederbörande förut med Förslag hafwa inkomnlit, der fädane hittills ägt runi; Ware likwäl Konungen obetaget, att uti Militaira Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet; men icke till Commendanter i Fästningarne. Konungen fäste, wid alla befordringar, afseende endast ä de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke pä deras börd. Till Stats-Minisirar, StatsRäd, Justitice-Räd, Stats-Seereterare samt alle andre Civile Embetsmän inom Riket och Domare ma sadane Män endast nämnas, som äro as den rena Evangeliska Läran. 8 29. Till Arke-Biskop och Biskopar, med hwilkas wal förhälles efter förra »vanligheten, utnämne Konungen en af de tre, som söreslagne blifwit. 8 30.
Församlingarne emellan af den under år 1847 influtne Folkskoleafgift, som uppgick till 8,227 R:dr, har regleringen af Folkskolorna inom Hufvudstaden-på ett särdeles verksamt sätt fortgått, och under det första året lemnat det tillfredsställande resultat, att, jemlikt meddelade upplysningar, vid 1848 års början 2,716 barn besökte Folkskolor, och att endast ett jemförelsevis obetydligt antal barn var af skolundervisning i saknad. Till understödjande af de för den fattigare delen af arbetsklassen tillvägabragte Spisinrättningar utan spirituös^ inom åtskilliga Församlingar har 44 Stads-Nämnden, med afseende å dylika inrättningars obestridliga nytta, under sednare åren äfven le tima t bidrag af allmänna Fattigvårdsmedlen. ' Den allmänna fattigförsörjningsafgiften har under åren 1843 och 1844 utgått med 6 skillingar för hvarje R:drs bevillning, enligt 2:dra Artikeln i gaUande Bevillnings-Förordiinig, men under hvardera af de 3:ne öfriga åren, till följd af dåmera inträdda ökade behof, med 12 skillingar af hvarje mantalsskrifven person, som fyllt 18 år, och 10 skillingar på R:drn af Bevillnings-Förordningens nyssnämnde Artikel. År 1847 voro Stads-JNämndens Inkomster: Influtne faltigförsörjnings-afgifter Bötesmedel för försummad betalning af Kronoutskylder Dito för uteblifne taxerings-uppgifter Fattigvårds-afgifter Irån Sjömanshuset Stats-Anslag O * • • • • Gåfva från Rikets Ständers Bank Hyresmedel . Kollektmedel och Fattigpenningar Utgifterna utgjorde : Tillskott åt Fattigvårds-Afdelningarne till godtgörande af uppkomne brister i Afdelningarnes egna tillgångar för år 1846 Dito till bestridande af 1847 års utgifter vid Fattigoch Försörjningshusen Bidrag till Sraåbarns-Skolorna och andra Sko Kostnad för Fattigbarackerne . Anslag till ett Fattigherberge
Hennes begasan beliandlades af festkoniitén soin ett skiiint, ocli eliiirii flera andra damer begart a t t fa deltaga, ocli ordfömnden, deii berömde tidning; inannen Horace Greely, förklarade, att om danlerna ej tillerkiindes samina ratt som lierrarn: ~ a t t bevista festen ville lian afsaga sig uppdraget a t t sta i spetsen fijr deiisanima, slutade saken darined, a t t fru Crolz i sista stiind erliöll ett skriftligt, i spefiilla ordalag affattadt svar, Iivariiti Iion iiiiderrattades, a t t om hon kunde svara för a t t tillriickligt nignga danier skulle infinna sig för a t t de, soin voro narvamnde, ej nihtte kanna sig öfver-, gifna, fingo de lof a t t vara med, natiirligtvis mot erlaggaiide af biljettafgiften. Detta föroliimpaiide bemötande viickte den största förtrytelst;. bland de af pressen s&amp; snöpligt affardade daineriia, h i l k a naturligtvis efter en s&amp; knapphiindig bjudning uteslöto sig sjalfva från festen. w Inga danier, var herrar. tidningsinans lösen. Charles Dickens blef följaktligen firad endast af sitt eget kön. Men en ny impuls var gifven. Den tidens mest framstlende litteriira förmhgor bland dameriia i New York ocli Boston slöto sig tillsammans och beslöto stifta cn kliibb for nytta ocli nö,je, en klubk för meningsutbyte mellan lika och olika taiikaride, nien framför allt en klubb, dar %inga herrars skulle fia vara med. Da idén vii1 blifvit väckt till lif, giillde det a t t döpa barnet, och Iiardt nar Ilade. hela planen blifvit om intet, ty damerna kunde icke samsas om iianinet. Somliga ville kalla klubben wBl&amp;struinpan D, andra: j Kvinnoligan.~, ater andra, Sfinxens eller wColiimbia~.
Dahlström af - ett ådömdt ersättningsbelopp . — 4 1 42 — b. 1 Mars b. 1 Mars b. 1 Mars b. 1 Mars » af origtigt debiterad lönbevillning vid Westmanlands, Jönköpings och Wermlands-Fältjä gare llegimenten 4 I 140 — b. 22 Juni b. 28 Juni b. 21 Juni b. 16 Juni 69 20 Revision af Stats,- Bankooch Riksgälds - Verkens Räkenskaper, b. 29 Sept. b. 30 Sept. 20 om tiden för nästa — 4 1 297 — b. 30 Sept. b. 29 Sept. 156 64 Revisionsskilling och borgen för / kostnad och skada vid fullföljd af Civila mål, om upphäfvande 4 Febr. af Lagens stadgande derom . — 7 1 6 — b. 11 Febr. b. 1 Febr. b. 4 Febr. Svar på återremiss — 7 1 25 — a. a. 24 Apr. a. a. 19 Apr. a. a. 24 Apr. 1. b. 24 Apr. — 49 — R Kongl. Proposit. eller Skrifvelse!’ Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande lliks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. S Sv p cg W CO t? ctKidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:0 N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.