Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag utbeder mig att få förklara, det min mening aldrig varit, att från Correctionshus fritaga sådana personer, som sakna bestämd bostad. Hade StatsUtskottet yttrat, att den, som saknade sådan, borde såsom lösdrifvare anses och behandlas, skulle jag ej haft något att deremot anmärka. Om genom återremiss af Utlåtandet endast rättelse i enlighet härmed kunde vinnas, ville jag gerna bifalla Utlåtandet i öfrigt. Sedan en person till polismagten uppgifvit sitt hemvist, må bemälte magt följa honom med sin uppmärksamhet och tillse, om han tager sig något ondt före. Men jag bestrider Polismagtens rätt att gå längre, eller att fråga, hvad en person tänker lefva af för året. Jag tror t. ex. att mången practiserande Läkare skulle hafva svårt att på förhand uppgifva medlen till sin utkomst. Och om man jemför Embetsmännens små löner med deras dyra lefnadssätt, tror jag Polismagten skulle Den 13 Mars e. m. isulina finna slem otillräckliga. Naturligtvis vinnas utvägarne genom tillfälliga förtjenster, som ej kunna förut bestämmas. Så är det nästan med alla, som ej hafva enskild förmögenhet. De lefva af sitt arbete, Vetlenskapsidkaren och Embetsmannen, äfvenså väl som handtverkaren och arbetskarlen. Alla böra njuta lika frihet att på redligt sätt få använda sina krafter till sitt uppehälle. Jag skulle derföre högligen önska, att Rikets Ständer ville vid detta tillfälle respectera den gamla satsen, att enhvar bör anses för ärlig, intilldess motsatsen blifvit bevisad. Och följaktligen bör hvars och ens frihet vara helig, så länge han ej genom förbrytelser förverkat den. Grefve von Schwerin j Fredrik Bogislaus: Jag erkänner rigtigheten af Grefve Posses anmärkning, att sista Momentet i StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande kunnat vara borta. Men detta är ej första gången, när många äro med om att fatta ett beslut, som man måste gå in på eller förbise mindre saker, för att kunna bereda ett gemensamt helt.
SjeLfva hans hållning var icke längre densamma. Den var slappare, och ansigtet hade fått ett mera förvirradt uttryck, som om detta ändamålslösa sökande från dörr till dörr hade beröfvat honom all lifvets spänstighet och kraft att bryta sig igenom de väggar, hvilka alla stodo upptimrade så fast och säkert, liksom enkom för att mota honom. Mer än någonsin gick han ur vägen för alla, och när bonden nyss sparkat honom opp ur hans korta sömn, skulle det ej ens ha fallit honom inatt sätta sig till motvärn. Vek om hjertat, gick han framåt landsvägen, med en känsla af sorgbunden ensamhet, en stor tryckande känsla af ensamhet Ingen dörr stod öppen for honom. Hvem som ville, kunde sparka honom undan som ett osjaligt djur. Hvad var det for fel med bonom egentligen? H varför ville ingen menniska ta ’ emot hans arbete, när han kom och erbjöd det? Hade han kanske begärt något orimligt betaldt? Nej, kunde han inte arbeta lika bra kanhända som alla dessa lata drängar, hvilka gingo och drönade bakom plogen och af lättja bestulo sina husbönder på halfva arbetet? Hos svaga naturer kommer ödmjukheten med motgången, och Erik Boman fann med sig sjelf, att han var den samsta, den mest förtrampade, den lägsta af alla mänskliga varelser. Intet arbete kunde vara så smutsigt och lågt, att icke han skulle vilja utföra det. Men menniskorna sågo det icke. De kunde rakt inte begripa, hvilken stillsam och ordentlig arbetare en husbonde skulle ha fått i honom. Aldrig skulle han ha öppnat sin mun till en motsägelse, aldrig knotat, om han också fått dålig mat och ändå behöft släpa från morgon till qväll, så att han föll ihop af trötthet, när aftonen kom. Åh! Han skulle ha mottagit alltsammans. Som en nåd skulle han tagit allt lifvets elände och på sina knän tackat Gud, som var hans Fader i himmelen, bara han funnit en enda liten vrå, der han kunnat krypa in och kanna sig hemma. Men derhän kom han aldrig och aldrig skulle han komma så långt. I stället hade han nu strukit omkring halfva Oland, snart skulle han komma tillbaka till den plats, der han steg iland.
Ull. N:o 9. 5 handa lydelse, som 1 mom. i 44 § af nu gällande författning; men då Utskottets förslag blifvit af de öfriga Riks-Slånden godkändt, får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln alt i de öfriga Riks-Ståndens härom fattade beslut sig förena. 22 § 4 mom. samt rubr. till art. IV. Ridderskapet och sd deln samt Presteoch B orgar e-S länden hafva beslutat att å det lörra af dessa ställen orden: “och redskapen förseglad*' och å det sednare orden: “i större bränneri*' skola utgå; och som härutinnan tre Riks-Stånds beslut utgör Rikets Ständers, har Utskottet skolat sådant anmäla. 28 §. Ridderskapet och sddeln har beslutat, att Kontrollörernes arfvode skall utgå med minst 5 och högst 10 R:dr; men som Utskottets förslag om berörda arfvode* nedsättning till minst 4 och högst 8 R:dr om dagen blifvit af de öfriga RiksSlånden godkändt, lärer nämnda af Ridderskapet och Adeln fattade skiljaktiga beslut böra anses hafva förfallit. 34 §. Ridderskapet och sddeln har beslutat att orden “på tillverkningsstället" skola utgå; men då Utskottets förslag blifvit af de öfriga Riks-Standen godkändt, torde afseende icke kunna fästas å Ridderskapet och Adelns skiljaktiga beslut. 35 § 1 mom. Ridderskapet och sddeln har återremitterat detta morn.; men då detsamma blifvit af de öfriga Riks-Stånden godkändt, 6 Sanirtiahs. Bémlnihgs-, Lagsami Allm. Besvärsoch Ékon.-UlsJc. Ull. N:o 9. 40 §.
Jag tror deremot, att vill man göra något undantag i delta hänseende, så bör del komma till godo lika väl dem, som tillverka med mindre redskap, som dem, hvilka tillverka bränvin med ångredskap. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Ropen på propos. förnyades. Hr Hjärne: Jag skulle icke ytterligare vilja pröfva R. o. Ad:s tålamod i detta ämne, om jag icke ansåg del vara nödigt att besvara ett yttrande af en föreg:de talare, som möjligen i anseende till den säkerhet och den värma, hvarmed han framförde det, skulle kunna inverka på en eller annan persons öfvertygelse. Om man resumerar dessa skäl, som på motsatta sidan blifvit anförda, så finner man, att det egentligen är med afseende på de nuvaride förhållanderne med ångbrännerierne, som man yrkat nedsättning uti det föreslagna minimum. Alan har funnit det vara en orättvisa alt Den 27 -A p r i 1 f. m. 603 vilja nedsätta minimum för de -mindre brännerierne utan alt göra någon nedsättning af minimum för de större, men man har egentligen velat bereda möjlighet för egarne af de smärre ångbrännerierna, att kunna fortsätta sin handtering, derigenom att man nedsatt minimum till deras nuvande minsta tillverkning. Hr von Hartmansdorff har nemi. sagt: ”hvarföre skall man störa den ena mer än den andra.” Della är ett yttrande, hvilket jag anser att man bör utreda, huruvida det slöder sig på en riklig grund eller icke. Han har äfven yttrat, att man tillålit mindre ångbrännerier att fortfara utan att lägga hinder i vägen. Jag vill då fästa upmärksamheten på, att när fråga är om att göra möjligt för dessa 670 ångbrännerier, att utan någon förändring af sin redskap, utan några ökade kostnader eller olägenheter, få fortfara, så har man likväl i detta Betänk, velat lagstifta så för den hittills varande så kallade husbehofsbränningen^ att man tillålit 10 k:rs panna att fortfara, men förbjudit alla pannor öfver 18 k:rs rymd.
N:o 27, i anledning af väckt motion om beredande till nästa riksdag af detaljeradt förslag till Tulltaxa; bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets efterföljande Utlåtanden och Memorialer: N:o 291, angående inköpandet af den obebvgda platsen emellan Riksgälds-kontorets hus och Riddarholmskanalen, samt anläggningen af en kajeller strandmur vid samma kanal; bifölls. N:o 292, i anledning af erhållen återremiss af Retänkandet N:o 130, angående befrielse för Magasinsförvaltaren i Warberg, Anders Öhrvall, från honom ådömd ersättnings skyldighet till statsverket; bifölls. N:o 293, i anledning af erhållne återremisser å Retänkandet N:o 171, angående Kongl. Maj:ts nådiga proposition om tillåtelse för nya Trollhättekanal-bolagsdirektion, att få till skatte lösa gamla slussen vid Lilla Edet, med tillhörande område; bifölls. N:o 294, i anleduing af väckt motion om statsanslag till bekostande af en uppfun nen machin till uträkning, sättning och tryckning af Mathematiska tabeller; bifölls. Prot.-Utdrag den 14 Augusti 1851. 487 N:o 295, i anledning af väckta motioner, angående förändradt användande af den till skolorna i städerna inom Lunds stift utgående Helgonskyld, samt om denna afgifls upphörande m. m.; bifölls. N:o 296, angående Militiae-boställs-kassan; bifölls. N:o 297, i anledning af väckt motion, angående ett årligt, anslag af 1000 Rdr åt Ryggnadsföreningen i Stockholm; bifölls. N:o 299, angående dispositionen af den å Ackords-förskotter och ersättningar varande reserverade behållning; bifölls. N:o 300, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 254; Indes till handling arne. N:o 301, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 255; lades till handlingarne. S. D.
Ehvad befattningen på detta sätt eller med formlig fullmakt innehades, syntes obestridligt, att den myndighets anseende, hvilken förordnandet eller fullmakten utfärdat, äfventyrade att kränkas, derest någon af densamma icke föranledd åtgärd skulle kunna omedelbart åstadkomma utnämningens eller förordnandets tillintetgörande. I betraktande af alla dessa förhållanden och då Statsrådets embets pligt vore att vårda sig ej mindre om Konungamaktens helgd, än om Rikets Ständers rättigheter, ansåg föredraganden sig icke böra tillråda Kongl. Maj:t att godkänna ifrågavarande, af Rikets Ständer beslutade indragning å Bergs-kollegii ordinarie'aflönings-stat; hemställande dock, att före då innevarande eller 1851 års utgång måtte tagas i nådigt öfvervägande, huruvida en förändrad reglering af bemälda Kollegii embetsoch tjenstemäns aflöning kunde, utan äfventyr för skötseln af Kollegii göromål, med det minskade aflönings-anslaget åstadkommas, att provisoriskt blifva gällande intill dess frågan om Bergslags-staternas organisation i sin helhet kunde å den Riksdag, som nu ingått, genom nådig proposition göras till föremål för Rikets Ständers pröfning. Uti föredragandens ofvan anförda yttrande hafva Statsrådets öfriga närvarande ledamöter, Hans Excellens Justitiae-stats-ministern herr Grefve Sparre, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena herr Friherre Stjerneld., Statsråden herr Wallensteen och herr Gripenstedt, jemte dåvarande Statsråden herr von Hohenhausen, herr Genberg och herr Grefve von Platen, till alla delar instämt. Fastän föredragandens uppträdande med detta anförande icke synes haft till ändamål att framkalla och ej heller i verkligheten framkallat någon regeringsåtgärd, utan lemnat sjelfva det afsedda regerings-ärendet beroende på framtida rådslag och beslut; och tillika förekommer, att, såsom i det efterföljande skall omförmälas, Konungens Rådgifvare vid det sednare tillfälle, då frågan om Bergs-kollegii förändrade organisation till afgö^ Bih. till ii. St.
Vid detta förhållande och då flottans inkommenderade manskap synes härvid böra betraktas lika med hufvudstadens garnison, linner Utskottet motionärens anmärkning i berörde afseende kunna förfalla. Hvad ofvannämnda serskilda uppgifter angår, får Utskottet anmärka, att motionären först klandrat Riksmarskalks-embetets reqvisition er å SO eller 40 båtsmän till handräckning vid förefallande behof, men i det följande och bland skälen för sin framställning åberopat olämpligheten deraf, att de lill Stockholms station inkommenderade båtsmännen endast biträda i de kongl, köken. Som nu båtsmans uppfordringen till Stockholm utgör i medeltal årligen 400 man, och då icke allenast upplyst blifvit, att det endast vore ganska sällan och vid mera utomordentliga tillfällen, som några båtsmän till handräckning för hofvet begagnas, utan äfven härvid måste anmärkas, att den sednare uppgiften står i motsägelse till den förra, torde densamma, Såsom icke enlig med verkliga förhållandet, böra lemnäs utan afseende. Hvad derefter motionärens yttrande angår, att det af honom öfverklagade så kallade oskicket härleder sig från den tid, då Kolningen icke, såsom nu, hade en bestämd hofhållnings-summa Sig anslagen till betäckande af kofvet» alla utgifter, så lärer från detta yttrande icke kunna ledas någon annan mening, än den, att reqvisitionerna å handräckning af båtsmän skulle åsyfta och medföra någon besparing i holhållnings-utgifterna. Denna mening saknar likväl desto mera all grund, som, enligt hvad Herr Friherre 4 Alli*. Bern.- och Ekon.-UlskoUclt Utlåtande, N:o 6. Gyllengranat i sitt ofvan berörda yttrande uppgifvit, aliade båtsmän, hvilka blifva kallade till handräckning å slottet, undfå af Kongl. Majit lii skilling banko hvardera om dagen, eller ungefär dubbelt emot hvad dem af kronan bestås, och, derest handräckningen fortfar utöfver dagen, komma i åtnjutande af 32 sk. bko per man.
Justerades 1 prot.-utdr. för denna dag, innefattande R. o. Ad:s beslut i afseende på förrättadt val af ledamöter i Hemliga Utsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Gr. L ö w e n h j e Fm s, Carl Gastaf, d. 14 dennes på bordet lagda motion, ang:de förhöjning i aflöningen för Kommendanterne å Rikets fästningar. Hr Ribbing, Arvid: Det torde förundra R. o. Ad., att jag, i anledn. af den motion, som nu blifvit föredragen, har begärt ordet; men det ena fosterländska förslaget väcker det andra. Gr. Löwenhjelms yrkande på ökade löner tili Kommendanterne på Rikets försvarsverk vid gränsorne, upfattar jag såsom sådant. Under närv:de omständigheter förefaller det mig nemi. som om det icke skulle vara ur vägen att officerare, som hade lust och håg att se kriget på nära håll, för att vänja sig dervid, i fall det. skulle någon gång nalkas oss, finge tillfälle dertill. Trakterne omkring Demotika äro icke aldeles främmande för vår historia, och om Svenska tapperheten i sednare tider endast i tankarne fått vallfärda dit, så erbjuder sig likväl nu tillfälle att der ock lära något som behöfves i fall det på alfvare gäller. Jag föreslår: att 20 till 30 Stipendier, reseunderstöd, eller hvad man behagar kalla dem, måtte bestämmas att under 3:ne år utgå för unga Svenska officerare, som dertill anmäla sig och vilja praktiskt lära krigskonsten, naturligtvis öppet för dem som önska att af desse understöd komma i åtnjutande, att för sitt deltagande och sina iakttagelser välja den ena eller andra stranden af Donau eller Svarta hafvet, hvarhelst striden står till lands eller sjös. Jag anhåller att detta mitt förslag, som bättre torde kunna utvecklas från yrkets män, mätte få till vederbörligt Utsk. remitteras för vinnande af skyndsam handläggning. Denna motion begärdes på bordet. Föredrogs och bifölls Const.Utsk:s d. 14 dennes på bordet lagda Mern. JM 1, om arfvoden för Utsk:s kansli.
Ad:s pröfning och upptagit så mycket af dess tid, om det icke skedde i hopp och med afsigt att möjligen bringa den lill ett önskadt slut. För att. komma till detta mål, torde det vara angeläget att kasta en blick på behandlingen af densamma från början till närvar, stund. Då StalsUtsk. i dess betänk. Nto 4°, > sammanhang med den allmänna statsregleringen, föreslagit ett ökadt anslag åt Carolinska med. chirurgiska institutet, föreslog Etsk. äfven alt vid detta anslag fästa det villkor, som är oss alla bekant. Då detta betänk, hos RiksSltn förekom, striddes föga om sjelfva anslagsfrågan. Om det dervid fästade villkor vore deremot meningarne i högsta måtto delade. Några ville deruti se en fråga, djupt ingripande icke blott i den medicinska undervisningen, utan äfven i hela den högre bildningen i allmänhet, derigenom alt en ökad verksamhet hos Carolinska institutet möjligen kunde föranleda till en minskning i faculteternes, och sålunda möjligen förr eller sednare bereda dessas fall, uti hvilket fall de äfven skulle draga nniversitelerna med sig. Andre sago häruti en högst vigtig principfråga, rörtde sjelfva hjertroten af det constitutionella samhällsskicket, nemi. förhållandet emellan Konung och Ständer, och trodde att fastställandet af ett sådant villkor vore att farligt ingripa på konungamaktens gebit. Med dessa och flera anmärkn:r återremitterades betänk. N:o 4o, och deraf föranleddes StatsUtsk. att i betänk. N:o ig3 afgifva den förklaring, som här har blifvit uppläst, hvilken förklaring jag förmodar StalsUtsk. ansåg undanrödja alla betänkligheter i afseende på villkoret och beskaffenheten deraf. Men här mötle ett nytt motstånd. Denna förklaring stod i premissen af betänk, och hade icke influtit i sjelfva dess conclusion. Jag tror alt derigenom föranleddes något missförstånd, och 2 Stånd öfversågo förklaringen samt ogillade på grund deraf äfven sjelfva förslaget. Emedlertid bifölls betänk.
Likasom sjukdomar föranledt läkemedels uptäckt, likasä hafwa wäld och borgerliga oredor gifwit anledning til lagars inrättande. Deraf at i alla samhällens första början lagarne äro lika enkle som nationens seder, at de blott hälla sig wid de allmännaste föremälen, men sedan, r den män erfarenbeten wäxer, utsträckas til flera enflildta fall och syfta at förebygga flera en69, 70. Dld - 646 Dcn 5 Iunkk. ffildta mistbruk. Jämnförelsen emellan de gamla och wära nyare Staters lagar bestyrker denna satts tydligast; men nygiften besannas til och med genom jämnförelse emellan de lagar, som det Swensta til friheten ständigt sträfwande folket tid efter annan förestrifwit sig. Under siere seeler njöto wi frihetest, utan at den genom en bestämd lag war betryggad, och när wibegynte alfa lagar, riglades desta efter Statens behof för ögnablicket. Friheten bereddes ät den folkclasg, som förstod at njuta och wärdera henne, och hwilken, dä den i början salunda befordrade national friheten, snart genom sina företräden gaf Staten en Denna ^liseocrLtie, utbildad til allt godt och vndt, föll för Xl:s cw8yoti8ML, men i Swerige lunde cw8yotiLmsn aldrig winna nägot annat stöd, än ögnablickets behof och nationens aktning eller tilgifwenhet för De^owns person. Den lagliga <le8yoti3men8 wälde war - Munda i Swerige korrt, och efter dest fall sträfwade wi, under mer och mindre lyckliga bemödanden til den lagliga friheten. Hwäd hafwe wi icke lärt under detta sträfwande'i Huruwida kunne wi hoppas, at desta lärdomar nu stola leda wära företag? Regeringsformen af är 1720 ansägs pä sin tid för den, hwilken af alla Europeiska Grundlagar pälitligast försäkrade friheten.
Skulle äter den medelwäg i denna sak förefläs, at Riksens Ständer skulle hos Kongs. Maj:t i underdänighet anhälla, det Kongl. Maj:t läcktes i en ny Jnstruction för misse Cottegier och Werk i Näver stadga, det de wid hwarje Riksdags början stulle til wedcrbörligt Utskott ingifwa sine Rcdowisningar och Räkenskaper, blir dock en siik Jnstruction icke nägot säkert Medel at för framtiden förekomma den olyckliga händelse Herr Lieutenant LLlUmLn förra Plenum suponerade, nemligen at den Casus wid en Riksdag möjligen kunde inträffa, at Konungen wägrade at i Räder anbefalla Rikets Collegier och Ämbetsmän, at til Utskotten inkomma med nödige redowisningar; dä Konungen hwad dag som häldst äger Magt, at en dylik Jnstruction förändra, genom utgifwanDet af en ny; och wore säledes en dylik underdänig anhällan hos Kongl. Maj:t i hufwud saken utan ändamäl. Den suponerade händelse jag nyst hade ärån nämna anser jag dessutom för min del wara nästan omöjlig at inträffa. Dä Konungen, enligt SL § i Regerings-Formen bör för Stats Ut - De>» 3 Augustt. 64z Utskottet upwisa Stats-Werkets tilständ i alla desi delar, samt enligt 59 Z för samma Utstött framlägga hwad Staten kan tarfwa utöfwer Le ordinarie JnkoMerne, kan Stats-Utstottet deraf til en stor del erhälla fullkomlig uplysning om huru Rikets inkomster blifwit förwaltare; Det blix för Utskottet alldeles omöj. ligt, at specifiquet gransta alla redowisningars rigtighet, under loppet af et Riksmöte, sa framt icke Utskottet skulle äga et Revisions. Contoir, bestäende af zo ä 40 i Räkenskapers förande och Revision kunnige män.
Deremot hafva Presteoch Bonde-Stånden bifallit Utskottets uti Utlåtandet N:o 82 gjorde hemställan: "det Rikets Ständer ville bos Kongl. ”Maj:t i underdånighet anhålla, att, så vida, efter i behörig ordning anställd undersökning, befi tines, ait det af sökanden erbjudna serskilda vill"kor, i afseende på egendomens åbyggnader, är för K t onan af verklig "fördel, Odelberg må, utan föregången auction, erhålla trettio års förläng"ning i arrendet af Edeby kronohemman, räknadt ifrån Midfastan år 1846, ”emot erläggande till det minsta af den arrende-summa, sorn för nämnde ”egendom nu utgöres och emot öfriga uti nu gällande arrende-contract fö”reskrifne villköl.*’ Aarande åter uti Borgare-Ståndet Utskottets hemställan afslagen. Då sålunda liufvudsaken eller den sökta prolongationen blifvit under enahanda villkor i Irenne Riks-Stånd bifallen; men Ridderskapets och Adelns beslut till ordalydelsen något afviker från Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden bifallne hemställan, har Utskottet, för lillvägabt ingande af beslutens sammanjemnknig, skolat inbjuda Ridderskapet och Adelil att jemväl i berörde hänseende instämma i det af nyssnämnde tvänne Riks-Stånd fattade beslut. Men om detta icke antages och frågan således, jemnlikt ^3 §. Riksdags-Ordningen, bör af förstärkta Slals-Utskotlet afgöras, föreslår Utskottet följande voterings-propositioner:
s 78 — 77, bif. af PresteStåndet, IX s 1112. Låntagare, om äfventyi’et som för Banken uppstår af omöjligheten att få upplyst huruvida dess, äro frie från Förmynderskap m. m. BancoUtskottets Betänkande VI 1. s 677—685, remitt. med åtföljande anmärkningar, till Lagutskottet, af Adeln, ix s 685. LagUtskottets Betänkande, VII 2. s 1188—1226, återremitt. af PresteStåndet, IX S1070, af BorgareStåndet, IX s io83, bif. af Adeln, IX s 1089. s 94- Låntagare, angående tillstånd för att aflemna Ränte-inbetalningar för Bancolån i närmaste Ränteri etc. BancoUtskottets Betänkande VI 1. s 79, 80, bif. af BondeStåndet, IX s 107, af Adeln, IX s n3, af BorgareStåndet, IX s 119, af PresteStåndet, IX s 128. LäkareVård, vid tagne anstalter till en utvidgad, I 1. s i3 —16. om utvidgad, i Blekinge. StatsUtskottets Betänkande IV 1. s 911—9i4> bif. af Adeln, IX s 258, af PresteStåndet, IX s 263, af BorgareStåndet, IX s 265, af BondeStåndet, IX s 378. LäneStyrelsen. Särsk. Utskottets Betäirkande, XI S. I08, IOg, 302, 2o5. Författningar med afseende på, I 1. s. 34, 35. Länsmän, om Lönetillökning för. Se Uppbördsskrifvare. — Se Auctioner. — om deras boställen må underkastas extra Rotering, VIII s 871, 885. Lärare, om lön för en i StatshushållningsVetenskapen, m. m.
Huruvida de sednare, äfven elter vederbörlig jemkning af de olika lönerna, blifva tillräckliga att förse dessas innehafvare med anständig bergning samt tillfälle till den välgörenhet, som från dessa platser är oskiljaktig, kan åtminstone vara tvifvel underkastad!, så länge ännu ingen undersökning skett. Men ulan att besväras af ett sådant tvifvel, föreslår Utskottet: 1:o undersökning, 2:o pastoratens indragning, hvarigenom på flera ställen äfven de väsendtligaste löne-emolumenterna försvinna, 3:o användande af öfverskottsmedel till de svaga lönernas förbättring. Ju mera behjertansväidt sistnämnda ändamål, — löneförbättring för de sämst lottade bland presterskapet — är, desto mera oförtäckt framskymtar den afsigten att genom ett så bevekande skäl förmå Hans Majit alt till det minsta rimliga belopp nedsätta Biskopslönerna. Hade Utskottet icke hyst en sådan afsigt, så hade det åtminstone sjelft bort föreslå något lönebelopp, hvilket dä blifvit undcrkastadt så vä! Rikets Sänders som Kongl. Maj:ts granskning. Då detta icke skett anser jag den underdåniga skrifvelsen bort inskränka sig till en anhållan : att förberedelser må träffas, på det att Biskoparnes lika som öfriga prebenden må indragas och förses med egna kyrkoherdar; att för delta ändamål undersökning af Biskoparnes verkliga löne-emolumenler må ske, och alt Kongl. Majit derefter behagade] till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i ämnet.” Häruti förenade sig Prosten Gahne. Af Prosten Colléen mot tillstyrkt indragning af Biskoparnes prebende-pastorat. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Viskollets Betänkande N:o 52. 11 Af Prosten Millén: "Mot Utskottets beslut i anledning af de motioner, som ut gjort föremål för detta Betänkande, måste jag reservera mig i afseende på 2:dra, 3:dje och 4:de punkterna rörande innehållet af den underdåniga skrifvelse, som af Utskottet här tillstyrkes.