Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nåder förunnat vissa städer eller framdeles i Nåder förunnar andra. § 12- Egare af fartyg, som vid Svenskt skeppsvarf nybyggas, äro berättigade att, sedan fartyget kommit i fullfärdigt skick och sådant inför General tullstyrelsen styrkt blifvit, få tillgodonjuta restitution af erlagda införsels-afgifter för de malerialier och skepps-förnödenheter, dem egaren genom behöriga intyg visat hafva varit till fartygets byggnad, tackling och utredning använda och för sådant ändamål från utrikes ort införda. De skeppsförnödenheler, hvarmed eli Svenskt, från utrikes ort återvändande fartyg under resan blifvit försedl, äro icke underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk. Förslag till Tull-taxa. 525 § 13.
Fatbuisegendomen må för berörde föremål till Stockholms Stad afytlras, dervid likväl, i fråga om local för den nya Fatburen, Rikets Ständer ansett Commerce-Collegii tomt härtill böra användas endast i den händelse någon tjeniigare plats ej kan erhållas; äfvensom den omständighet torekommit, att, enligt hvad Dr ätsel - Commissionens underdåniga skrifvelse gifve)- vid handen, kostnader) lör ofvanberörde stallbyggnaders inredande till fatbur blifvit uppskattad till 8,176 R:dr 28 sk., hvadan å deri af Commissionen erhjudne köpeskilling, 16,666 R:dr 32 sk., skulle efter afdrag af flyttningsm. fl. kostnader uppstå ett öfverskott af omkring 8,000, ålit Banco; men att, vid nämnde kostnadsförslags uppgörande, den å Comineree-Collegii tomt befintliga södra flygelbyggnad tagits i beräkning så - Expeditions-UskoV ets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 235. som användbar till boningsrum för den vid tvättinrättningen anställde personal, hvaremot, enligt hvad af Commerce-Collegium numera blifvit upplyst och vitsordadt, berörde flygelbyggnad oundgängligen erfordras såsom local för inrymmande af Collega och Manufactur-Discontens archiver. Vid sådant förhållande och då i följd häraf det torde blifva af nöden att, till boningsrum för tvättinrättningens förestånderska och dervid anställde tjenstefolk, å ifrågavarand etomt uppföra en serskild tillbyggnad, deraf lätteligen skulle kunna inträffa, att kostuaderne för anläggande af elén nya fatburen i sjelfva verket komme att öfverstiga den erbjudna köpesumman; hvilken överskjutande kostnad, i händelse sådan skulle ifrågakomma, enligt Rikets Ständers tanka, icke skäligen bör falla Stats-Verket till last, hafva Rikets Ständer ansett sig böra i så måtto bifalla E. K. M:s högstberörde Nådiga framställning, att Rikets Ständer till E. K.
Min erfarenhet under den tid jag varit medlem af Regeringen, har varit ganska bitter i afseende på de olägenheter, dylika undantagsförmåner medfört; man har invecklat sig i svårigheter, ur hvilka man sedan endast med största möda och betydliga upoffringar kunnat hjelpa sig. Jag vill i detta hänseende endast påminna om det slags privilegium, som förr meddelats städerna, att upbära tolag till ganska olika belopp, och hvad det kostat Staten att sedermera återköpa denna rätt, för att handeln skulle kunna ordna sig på ett naturligt sätt. Man bör dessutom aldrig glömma, att då man sålunda beviljar en förmån för en, måste detta alltid, mer eller mindre direkt, ske på en annans bekostnad. Den fördel, som producenten af en viss vara har af denna I) e n 2 Juni f. in. 1? denna varas fördyrande, får derföre också allmänheten betala. Men hvad gör man val då? Jo, man pålägger en beskattning, som icke kommer staten till godo, utan man låter den ena klassen beskatta den andra. En talare har nyss sagt, att detta just vore som sig bör och att på det sättet underhjelpt.e de hvarandra. Men om man nu också antager, hvad som i verkligheten aldrig inträffar eller kan inträffa, nemligen att detta ömsesidiga beskattande sker rättvist, d. v. s. att de upoffringar, som den ene får göra åt alla andra, jemnt motsvaras af de fördelar han sjelf åtnjuter, hvad vore väl, under sådane förhållanden, hela tillställningen annat än en mystifikation, hvilken dock icke aflupe utan väsendtliga olägenheter? Förhållandet vore alldeles enahanda, som om 4 personer, hvilka spelade tillsammans, vunne hvar sitt parti, så att differensen blefve ingen. Hvad händer då? Jo, att alla förlora, ty de måste samfäldt betala kortpengarne. Och så går det äfven här, ty administrationskostnaderna för denna ömsesidiga beskattningsanstalt måste betalas, oell dessa äro, scm vi veta, ej obetydliga.
Det är i sanning ett beslut, som jag, efter mitt begrepp, icke vet hvartill det skall tjena; men det är likväl ett beslut, och i dag är ett annat dermed stridigt fattadt. Mot laglösheten häruti är det jag protesterar , och skulle emot förmodan inträffa, att detta mål skulle, med Hr Frih. o. Landlm:s begifvande, kunna så länge uppskjutas, att 184.1 inginge innan beslut derom kunde fattas, då blir det nödvändigt alt väcka en speciel motion i afseende å passevolancens utgörande för 1840, till dess frågan blifvit afgjord. Hr Lagerstråle, Gustaf Rudolph: Utan att på något vis kunna förutsätta, att motionären å sin sida med det fattade beslutet afsett någon surprise, eller alt formen för frågans behandling beredt en sådan, kan man dock å andra sidan icke bestrida, att det nu fattade beslutet för de flesta af Husets medlemmar verkligen varit en surprise. Vid delta förhållande skulle jag hemställa, om icke Hr Frih. o. Landtm, ville inhemta Ståndets tanke, huruvida det är någon som bestrider att en ny propos. framställes på motionen, och att, om ingen vägrande röst förnimmes, det måtte stå Ståndet öppet att få höra en ny framställning å motionen. Frih. Sprengtporten: Det är ganska tydligen ådagalagdt, att det beslut, som R. o. Ad. fattat i anledn. af Hr Rosenblads framställning, fullkomligen strider emot och upphäfver det beslut, som R. o. Ad. förut fattat; och detta så fullständigt, alt sjelfva den mening, som innefattas i Hr Rosenblads förslag, förut blifvit pröfvad och underkänd genom den förklaring Ståndet meddelat i anledn. af Frih. Deri i5 Augusti f. m. 77 Boyes i sista plenum gjorda framställning om uppskof med passevolance-fiagans föredragning.
Ty hvad PresteStåndet särskilt angår, så bar detta Stånd, genom sin formation, vid detta Riksmöte flere Ledamöter än vid föregående Riksdagar, och jag tviflar ej, att ju icke de öfrige Stånden äfven skulle finna utväg att bereda Ledamöter uti ett Särskildt Utskott, om Ridderskapet och Adeln funne anledning att inbjuda dem att förena sig med Ridderskapet och Adelil derom. Men om Ridderskapet och Adeln beslutar, att ett Särskildt Utskott icke skall nedsättas, så böra de, hvilka redan hafva den äran att vara UtskottsLedamöter, desto mindre söka undandraga sig att äfven handlägga dessa Motioner, som det, i fall Ridderskapet och Adeln remitterar Motionerne till vederbörlige Utskott, tillhör dem att der behandla Den 11 December e. m. i53 dem, ehuru jag befarar, att det hommer att mycket borttaga tid och att en samling af 174 Ledamöter svårligen skull kunna så väl behandla ämnet sorn ett för tillfallet satt mindre talrikt Utskott. Herr Riben_, Carl Wilhelm: Ibland den massa af Motioner, uppgående till tusendetal, sorn under loppet af våra Riksdagar blifvit inom RiksStånden väckte, torde det blifva svårt, om icke omöjligt, att utleta någon, som i vigt och märkvärdighet uppgår mot dien, om hvars remitterande nu är fråga. Den plats den ädle Motionairen i Samhället innehar, det höga Embete han bekläder, och det rykte, som Medborgare och Riksdagsman, han ifrån längre tider tillbaka åtnjutit, allt förenar sig att väcka en särskildt uppmärksamhet åt hans förslag. Redan på första sidan af det vidlyftiga anförandet förekommer en satts, som ensam kunde föranleda till en afhandling. Motionären erindrar nemligen om en Motion, som lian vid sista Riksdag gjorde, om upprättande af Project till ett StatshushållningsSystem. Rikets Ständer delade då icke Friherrens mening. De trodde, att planen till ett sådant system borde komma från Styrelsen, och afgåfvo i delta afseende en underdånig skrifvelse, emot hvilken Friherren då reserverade sig.
Composition af koppar och andra Metaller. arbetad, Bronzplecer, L, V, 3o. 3, “ Canoner, Stycken, Mörsare, L. V. 3o. 3, — 3* Metall, arbetadt. a}lt annat gjutet Metall-arbete, af alla namn och slag, ej specificerade, L. Y, 55. 3. — Förgyllda, L. V. 3o. 3. — Flater, L. V. 25. 3. oarbetad, såsom Towback, Pimsback, Poj m. fl. L. V. 25. 5. — Cobolt, L. Ioo. i. — Marcasit, 15. — Tutanego eller Spianter och Zink, 5. —• — Malmstuffer till Mineralsamlingar, Frie. Metkrokar, se Krokar. Metspön, L. V. 25. r. Metvurst, L. V. 5o. i. Meubler, alla slag, L. V. 5o. t. Microscoper, L. V. 3o. i. Mineralier för Naturalie-samlingar, Tullfrie, Mineralvatten, 10. Mjöd, L. 5o. t. Mjöl, alla slag. — af vegetabilier, som ej kunna begripas under Spannemål, L. V, IOO. 1. — af Spannemål, se Litt. S. Mjölk, insyltad, 5o. i. Mirabolani Cetrini, 10. Modeller, L. V. 25. I. — Men — 53 — t, i. Modeller. Men till allehanda inrättningar och prof på utländsk redskap, efter erhållet särskildt tillstånd, T ullfrie. Moll, se väfnad af Bomull. Mosaic-arbcten, L. V. 25. Mos eller saft, fläder, 2.5. mullbärs, fio. Mossa, Bergmossa, alla slag, io, Muscus, 10, Muffar, se Peltriskinn, hopsydde, alla slag. Multum, se väfnad af ylle. Murklor, L, 5o. I, Mursten, sc Tegel.
Följande dag regnade det, ett sådant där hopplöst ösregn på landet, då vägarne bli till den grad uppblötta, att man ej med bästa vilja kan gå ett steg utom skål och vägg och då himlens slussar riktigt på allvar äro öppnade. Klockan half sju vaknade de af husets innevånare, hvilka ännu sofvo, af regnets smattrande på fönsterrutorna och af att höra regelmässiga, afmätta steg uppe i riddaresalen, det stora, gammalmodiga rum, som gick genom hela huset och var beläget öfver samtliga sofrummen. Det var baron Svante, som »gick på brunnen». Han var ytterst kinkig, när han kom ner. »Han visste ingenting värre än att vara på landet, när det regnade, han längtade hem till Halmstad och Anna-Stina. — Om jag inte hade beslutat mig för att invänta Sten, skulle jag resa redan i eftermiddag, men sedan kan jag inte hjälpa det längre, han får bli hur stött som hälst, så reser jag i morgon vid tiotiden. Jag telegraferar till Stjernberg nu på förmiddagen, så att jag blir hämtad. Det var ett Herrans väder! Nu måsten I försöka att vara underhållande och roa mig, kära flickor. — Ja, hvad med? — Nej, det är sant, jag skall inte vara egoistisk, jag skall roa er. Vänta ett ögonblick! Jag är genast nere igen. — Nu kommer dagboken, utbrast Siri, i det hon kastade sig ner i en länstol, nej, den härdar jag inte ut med. — Dagboken, den får moster Ulla ta på sig, kom Siri, skynda dig, utbrast Elisabeth. När Svante kom ner, satt moster Ulla prudentligt i en af de högkarmade länstolarne med en pall under fötterna. — Så snällt af baron att vilja läsa något för mig, det handlar bestämdt om gemensamma minnen. — Jaha, ja, det är min biografi. Hvar ha' vi de unga damerna? — De gingo upp till sitt. — Tänka de inte vara inne och höra på? — Jag vet icke. Elisabeth skulle visst skrifva till Lars. — Det kan hon vänta med tills i morgon, då jag är rest. Och hvar är Hedvig? — Jag tror, att hon är i handkammaren. — Nå, då skicka vi efter henne.
Jag kan ge' mig tjufven på att det är Charlo tte! Men vänta hon! F R U P Y L O . Men det lyckas inte, bara jungfrun sjelf vill hålla sin fästman qvar .. och det kan nog en s åder v acker flicka! Som sag t är, allting blir bra, bara jungfrun låter bli att tal a med den mörka karlen, och inte far öfver det der stora vattnet mera ( till Lisette ) Nu är det lilla vännens tur! Var så g od och slå ur koppen och skak a om den! F I N A ( för sig ). Nu måtte man få höra någonting fint! Jag är rigtig t litet orolig! Lilla vän tj enar hos något rigtig t rart herrs kap .. adel är det, tyck er jag.. F R U P Y L O . Men ett u nderligt herrskap måtte det vara .. här ser ut som hon fått något utom lönen .. någonting att klä' sig med.. Är hennes husbonde gammal? L I S E T T E . Åhja, men h ennes nåd är äldre. L I S E T T E . Jo det slår i n det! Kappan! ( högt ) Nej, visst inte! F E U P Y L O . Se der .. jag ser bestämdt en kappa här .. och bredvid den en örfil .. men hvem som har f ått den, det vet jag inte .. jag ser bara att den kom efter kappan.. Det är inte sannt .. för f ri herrinnan bara tog mi g i örat .. ( stannar förlägen ). F I N A . Ko rs! det h ar du inte tal t om! Så dumt! F R U P Y L O . Åh ! här var mycket saker här .. lilla mams ell har.. Frun behöfver inte spå mig om annat än hvad jag vill veta .. det öf ri ga är min sak . F R U P Y L O . Kors! är hon rädd för hvad jag h ar att s äga! Skall j ag inte tala om att hennes fästman tänker på en annan som han träffar i morgon. Men att hon sjelf träffar en gammal bekant som hon haft.. L I S E T T E . Det är detsamma hvad jag h ar haft.. jag vill veta hvad jag får.
Då Grundlagens stadgande i denna del sarnmanhålles med föreskrifterna om Justitia Ombudsmannens åiigganden att hafva tillsyn öfver Lagarnes efterlefnad af Domare och Embetsman ! att I laga ordning tilltala dem , som, uti sina Embetens utöfning, af väld, mnnnamon eller annan orsak, någon olaglighet begå, eller underlåta, att sina Ernbetspligter behörigen fullgöra ; och att om sådane förhållanden till Rikets Ständer, äfvensom till allmän, heten afgifva berättelse; så visar sig deraf Eagstiftarens för samhällets bästa beräknade Bih, tilt Riks, St. Prat. rSaS-lS1?, 2 Sami. 1, a R, St, Just, Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 1828. mening hafva varit, att väcka och underhålla uppmärksamheten hos Statens Embetsman på deras pligters noggranna uppfyllande, genom medvetandet , att, till afvikelsernas beifran och kungörande, alltid emot dem står en annan lagligen constituerad Embets-myndighet. Af denna , jemte de förut (ryckta, härhos fogade Berättelser för åren 1823 till och med 1827, torde Rikets Högloflige Ständer inhemta, att sådane afvikelser, sorn kommit till min kunskap, dels genom egen granskning af officiella handlingar, och dels efter af klagande parter i vederbörlig ordning gjord anmälan, icke varit talrika i förhållande tili tiden, och till beskaffenheten, med få undantag, mindre betydliga. Eagskipningens allmänna tillstånd synes mig derföre, ej allenast jemnförelsevis, utan ock under bestämda öfversigten deraf för ofvannämnde tid, icke böra sakna vittsord af ändamålsenlighet både för sarnhälls-ordningen på det hela och fö*r den serskilda vårdnaden om medborgares säkerhet och rätt. De under fortsättningen af denna berättelse förekommande yttranden och förslag till rättelser eller förklaringar utmärka, jemte mina olika begrepp öfver några vidtagna åtgärder och dervid gjord tillämpning af gäl - R.St Just.
Detta skulle lända til en skärpning i straffet, hwaraf ej blott den brottslige makan, utan äfwen detz barn komme at widkannas en förlust, hwilken Strafflagen ej clieterar, och hwilken således ej eller af en benädning til lifwet bör kunna blifwa nägon etKA, och jag hemställer derföre lika med Herr bäamier.ttam, om icke densamma bör uteslutas wid dec bifall, som i öfrigt lemnäs til Lag-Utskottets Betänkande, saar wid. stående agtenskaps-ffillnader, i be fallsom ofwan äro nämnde, nägon del af ben emot Samhällslagen brottslige Makans gifto-rätt ej mä anses wara til den andra Makan förwerkad, dä denne Dunbar at blifwa ägtenffaps-förbinbelfen qwitt. Sjette Bandet. Herr 97S De» 2z Mars» Herr lanners tam upläste utur Lag-Utffotters Betänkande följande: "och kommer i anseende til gifto-rärr, morgongafwa, annat giftes ingående, samt Barnens wärdande i sörsta fallet/ "dä ffillnad bewiljas derföre, at den andra Makan "blifwit dömd til Landsflykt eller lifstidsfangelse, "at gälla hwad Lagen i iz i, 2 och z §. §. "Giftermals-Balken stadgar för den, som genom "hor förorsakat ffillnad," rilläggandes Herr vännerstam. der hans mening wore, at hwad här blist lvik förestagit, för det fall, dä den ena Makan blifwit dömd til Landsflykt eller lifstids-fängelse, borde aldeles utgå, och harwid gälla hwad Allmänna Lagen derom förut stadgar. Herr Nausnolkk tilkännagaf, at ehuru Ledamot af Lag-Utffotket, hade han icke öfwerwarit dest öfweriaggningar och bcstur i detta mål. Han finge mt allenast namna, dek han fullkomligen instämd^ i Herr klannerstams yttrande. Det förer fiagne stadgandet rörde tredje mans ratt:
Hon såg sig själf, den unga, hängifna brud, hvilken efter en kort förlofning, barnslig och oerfaren, i blindt förtroende till framtiden och lyckan, drog in i sin, i själfva verket för henne så godt som okände, makes hus. En kort tid af lycka och berusning. Därefter följde för henne ett långsamt uppvaknande, hvarunder hon såg sin make, vacklande mellan kärleken till henne och till gamla vanors lockelser, småningom allt mera dragas in under de senares välde. Så framträdde en tafla i starkt kontrasterande, slitande färger: en ung hustru, som med mellanstunder af ljusa förhoppningar om moderslycka, med en växande förfäran i hjärtat ser sin lycka som maka allt mera hotad. — Vidare såg hon en ung moder, som med brutna krafter under långa må- nader var bunden vid hvilstolen. Oftast satt hon där, lämnad åt sig själf. De stunder, maken ägnade henne, voro blott korta, och hans vänlighet och flyktiga smekningar förmådde icke, förtaga den bittra bottensats af malört, hvarmed ' modersglädjens ljufva dryck blifvit bemängd genom känslan af att vara en icke längre älskad och tilldragande hustru. Sedan kom en tid, då de återvunna krafterna tilläto henne att med febril ifver taga del i det sällskapslif, hvilket allt mera fängslat honom. Hon hoppades att genom att söka gå upp i det lif, han förde, draga honom till sig. Men långt ifrån att hon kände sig mindre försummad, blef hennes kval endast ännu mera stegradt. Hon plågades af att se hans älskvärdhet och glädtighet växa i kapp med förbrukningen af drufvans safter, och hon kände sig djupt sårad af de frivolt kurtisanta maner, han antog gentemot andra kvinnor. Så följde taflor 223 i allt mörkare kolorit, där svartsjuka och en försmådd kärlek utgjorde hufvudmotiven. Därefter började färgerna gå nästan endast i grått. Den för hårdt spända strängen i bågen började slappna. Hon blef likgiltig, drog sig undan sällskapslifvet af motvilja för att exponera den förödmjukelse, hvaraf hon led i känslan af den försummade makans gränslöst skefva ställning. Och nu? Den unga kvinnan strök sig med handen öfver pannan.
Jag föreställer mig således, att vederb:de, som skola uptaga dessa lån, skola komma i en ganska kinkig belägenhet, ty när det är fråga om att handla för andra, så bör man väl göra allt som kan befordra deras intresse. Nu kan det vara kinkigt att bestämma, huruvida det är lagligt eller icke att uptaga lotterilån, ty när det uptages utomlands, kan man icke säga att det är olagligt, och då kan man få svårt att afslå ett förmånligt anbud, som göres af en utländsk bankir. Det är dock saunt, att då lotteri här i landet är förbjudet, så torde det icke vara öfverensstämmande med vår lagstiftning att göra utrikes hvad man icke får göra inrikes. Det kan också hända att, ifall man uptager sådana lån, det icke blir så lätt att förekomma att de under en eller annan form kunna insmyga sig i landet. Af dessa skäl förekommer det mig som vore saken oriktig. Beträffande Hr Mannerskantz’ anm. i afs:de på sjelfva benämningen, så trodde jag det vara tydligt att med dessa obligationer menades s. k. lotteriobligationer, men om han kan utfinna någon term, som vore mera adaeqvat, som mera bestämdt förbjöde lotterilån, och ville framställa ett förslag i detta afs:de, har jag ingenting deremot; men intilldess att bättre förslag till redaktion framställes, anser jag mig böra vidhålla miu begäran om bifall till BorgareSt:ts inbjudning. Frih. Tersmeden: Jag hemställer. Mine Hrr! hvad för skillnad som är mellan ett sådant här premielån och ett lån uptaget med kapitalrabatt? I detta fall, ju större kapitalrabatten är, desto mera chance har man att vinna. Om jag lemnat 80 % på ett sådant lån och jag vid första lottdragningen utfår min lott och får 100 %, så har jag ju fått en ganska vacker vinst. Enda skillnaden är att i ena fallet kan jag vinna mera, i det andra mindre. De flesta af eder, Mine Hrr! torde påminna sig, huru mycket här kämpades om riktigheten af att uptaga lån mot kapitalrabatt. Det är dock icke så farligt och nu talar ingen menniska derom, och det har antagits öfverallt.
Uti unberbånig ffrifroclfe af ben 9 december 1833, far SBepelsUnberroiSningSsSälljfas pets Sirection inberätfat, att för ben upplåtna egenbomenS reparation, famt för inrebning af läfes, arbcfSs od; gynmaftifsfalar, af SärarneS rum ut. m. fabe ©ädffapet utbetalt 12,295 9t:br 20 g. 8 rft., eder, efter afbrag af be 2,000 3F:br, kongl. 2)Faj:t beroiljat, 10,295 3i:br 20 g. 8 rft. af egna mebel, od; att egenbomenS branbförfäfring följagtligen blifroit från 4,055 3i:br 26 g. 8 rft. föjb, år 1833, tid 16,055 3i:br 26 g. 8 rft.; botf fabe ©ädffapet nöbgatS, till betädanbc af ben förföjba branbförfäfringSsafgiften, fätta ftg i en ffttlb af 1,000 3F:br 23anco. 3J?cb bet årliga angaget 2,000 9f:br 23anco, otf ©ädffapctS årSafgifter, uppgåenbe till fögfl 500 3l:br årligen, fabe JDirectioiten bragit förforg om unberroiSning: l:o 3 ?äfcs©folatt uti ada tid golf 2:o 3 ©ynntagif åt ada i ©folan inffrifna gogar, font ej af fjufligfet finbratS att i begå öfningar bedaga. 3:0 2 2lrbetbs©fo!an åt alla flicforna, i be mefl förefomutanbe groittliga fanba
O. Lindberg. Lundsli-limh. uli Jönköpings län und. ber. för åren 1856—1860. 3 18 Tabb. Jönköpings län. Tab. ]V:o 1. Utskrifhusförhörslängderna. Hela folkmängden af Deraf frie från mantalspengar. ningsMankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Mankön. Qvinkön. Summa. Å landsbygden. Hvete. Båg. Korn. Hafre. Blandsäd. Ärter. Bönor. Potatis. Till vinnande af mera likformighet med det senast föreslagna och i flertalet öfriga femårsberättelser begagnade formuläret är denna tabell upprättad i Statist. Central-Byrån med begagnande af de i texten och tab. Litt. A meddelade uppgifter. På grund af dessa uppgifter kunde visserligen ock hafva utförts en approximativ beräkning af tunnland åkerjord använd till odling af de flesta sädesslagen, men då denna beräkning komme att gifva ett lägre utslag än det som enligt berättelsens text blifvit till s. k. Finans-Komitén uppgifvet, har det ej ansetts gagneligt att ytterligare öka antalet af siffror, för hvilkas bedömande tillräckliga grunder saknas. Uppgifterna till tab. N:o 3 om BOSKAPSSKÖTSEL återfinnas i berättelsens text, tab. Litt. A, sidan 4. Jönköpings län. Tabb. Areal vid periodens slut: Afverkningsbelopp utfördt i Ar. qvantitet. penningevärde. Kongl. Maj:t och Kronan tillhörige och till Häradsallmänningen: Ostra Holaveden Tunnland Sockneallmänningar: finnas ej några inom Jönköpings län, som ej äro öfverlåtne åt enskilde. Ekeplanteringar: 1 5 förefinnas endast å Wisingsö. Mullbiirsplanteringar: > Andra skogsplanteringar: inga. Flygsands fält: inga. Tab. DÖDADE ROFDJUR. Belopp af utbetald belöning. R:dr R:mt. Varg. Mårdar. Räfvar. Hillrar. Lekatter. Uttrar. Ufvar. Hökar. Falkar. Är. Lodjur. Örnar. Ugglor. Tab. IV:o 7 A.