Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
B:co per T:ua för Råg och 5 R:dr 32 sk. per T:na för Korn; hvarförutan Handlanden Liljevalch erhöll räntefrilt anstånd med betalningen i g:ne år eller intill 1835 års slut, hvilken förmån, om man beräknar ränta å 6 proc, för år, nedsätter nämnde pris, i förhållande till Contant betalning, tili 6 R:dr 21 sk. 9 r. för T:nan Råg och till 4 R:dr ^rjsk.\w för T:nan Korn. Enär nu denna Spanmål, efter årets markegångspris i Stockholms, Södermanlands och östergöthlands Län, derifrån afsöndr ( 3i ) ningen verkställdes, lill ilia med fragt och omkostnader, uppgått för Slaten till ett ungefärligt värde af io R:dr a5 sk3 r. p:r T:a Råg och 8 R:dr 14 sk. p:r T:a Korn, lefvereradt i Norrbottens Län; samt af io R:dr ii sk. 9 r. för Råg och 7 R:dr a3 sk. 4 r. för Korn, lefvereradt i Westerbottens Län, uppkommer, genom anställd jemförelse imellan nämnde pris och de i Contractet bestämda, en förlust för Staten af 3 till 4 R-dr B:co för hvarje lunna, hvilken förlust skulle visa sig än större, 0111 Spanmålens markegångsvärde i de Län, hvarifrån den afsändes, förändrades till gångbara priset i de Län der missväxten inträffat och der den till undsättning skulle användas.
Uti dessa förbindelser skall utgifvaren tillförbinda sig, att undsr högst 2me års tid, oafbrutet bålla spannemålen tillhanda, samt eft«r viss uppsägningstid, å föreskrifven ort, vid äfventyr af upphandling å Kronoauction för invisninga utställarens räkning, samt ansvar efter lag, jemte vissa procent i straffböter, under den tid spannmålen varit olofligen begagnad, för uppfyllandet hvaraf vederhäftig borgen ställas bör» Uppköpst häraf bör hälst ske i ymniga år, då Spannmålens pris fallit under något af Riksens Ständer stadgadt minimipris. Skulle sädén under 2:ne års tid icke disponeras, förfaller invisningefis kraft och verkan; hvaremot det åligge Fullmägtige, att ioom denna tid öfvertaga invisningarnes fullgoda innehåll, till användning eller magazinering. Beloppet af sådane invisningars upp* köpande bör ungefärligen utgöra 100,00.0 tunnor, på det att detsamma, jemte hvad in na - Dm 28 Februarii, 9^5 tura förvaras, {må utgöra högst 200,000 tunnor. 6. §. Till detta uppköp böra Fullmägtige icke använda den uti Banken på förestående sätt uppgifne tillgång, utan använda den samma såsom fond för iovisningars utställande på 100 å 1000 R;dr Riksgäldssedlars belopp, löpande med 2;ne procents ränta, samt förfallne till inlösen 1 å 3 månader efter i RiksgäldsContoiret till inlösen skedd uppvisning, hvarpå således må beroj huruvida desamma såsom för, fallne emottagas i Kronouppbörd eiler icke. 7- §• Likasom för TaxeringsComitésr, böra i hvarje ort, hvarest uppköp eller, på sätt här nedan stadgas, beläning af spannemål förekommer, fyra, till Taxeringsman valbara, utses, hvilka utan arfvode, dock emot ersättning af resekostnad, förmodas åtaga sig hithörande å,' liggande.
Elementarläroverken: » angående besparingarne å anslagen till — 4 1 66 36 \ » angående utvidgning till högre af de i Helsingborg, Hudiksvall, Westervik, Carlshamn och Ystad på reala linien fullständiga 4 1 66 17-21 » angående medel för uppfö- Se Åttonde ‘HufvudTiteln. rande eller utvidgande af byggnader för dem i Upsala, Carlstad, Wenersborg, Christianstad, Westervik, Skara och Carlskrona 1,78 4 1 66 f.t-13 / » om undervisningen deri 8 56 17 Mars 7 Mars b. 10 Mars b. 10 Mars Elfsborgs kungsladugård, om upplåtelse till Göteborgs stad af densamma med dertill hörande lägenheter 45 4 1 73 2 Maj b. 2 Maj b. 5 Maj å. 2 Maj I anledning af skiljaktiga beslut — 4 1 99 a. a. 19 Maj a. a. 19 Maj a. a. 22 Maj 19 Maj Förslag till voteringsproposition — 4 1 117 b. 31 Maj g. 31 Maj g. 2 Juni g. 31 Maj Voteringsresultat — 4 1 131 1 a. a. 9 Juni a. a. 8 Juni a. a. 9 Juni a. a. 9 Juni Embetsverk, om indragning af. — 8 — 20 b. 3 Jan. b. 10 Jan. b. 17 Jan. 3 Jan. Emeritilöner, om beredande af sådana åt ålderstigna och sjukliga prester — 8 — 79 b. 1 Maj 18 April b. 19 Aprilib. 19 April Enkor efter åtskilliga embetsoch tjenstemän, om tiden, under hvilken deras pension bör utgå -— ■ 4 1 74 52 Se Nionde HufvudTiteln.
– Jo jo, svarade jag, med nåson förlägenhet öfver mit för hastade löfte, jag finner nu än mer rätta andemeningen af dessa hans ord, och at hvad plan och karakter beträffar, vissa oöfvervinnerliga hinder ligga mig i vägen, men för öfrigt har jag ännu det hopp, at hazarden skall hjelpa mig til några interessanta scener, och anhåller derföre om litet tålamod, åtminstone tre eller fyra Kapitel, jag försäkrar vid alla mina vers – (ehuru många de än må vara) at jag sedan skall låta en ung oskyldig flicka framträda, som oaktadt de mäst listiga försåt, dock med seger skall behålla den dyrbara skatt, som en gång förlorad, icke med alla Indiens skatter kan återköpas, jag menar oskulden, den en listig Hofman, vällustig Grefve eller lömsk och hycklande Munk velat bortröfva; och den sköna dygden i trasor och den svarta lasten i siden skola äfven framställas, den förra segrande och den senare krossad i stoftet – skulle likväl, detta oaktadt, mit bemödande at skrifva dugligt misslyckas, så får jag i parenthes nämna, at det i sjelfva verket hvarken är för at roa eller trötta Allmänheten som jag skrifver, utan för at roa mig sjelf, eller kanske rättare, ty jag har just icke mycket roligt deraf, för at undvika något ledsammare, nemligen ren sysslolöshet, hvilket för mig, som i många saker är alldeles egen, faller sig liksom litet ledsamt. – Om således denna fortsättning af Uno von Trasenberg kommer til allmänhetens kunskap, och derigenom åstadkommer olyckor och förderf, är det icke mit fel, utan må då Friherre Dolk, som tvifvelsutan utgifvit boken, vara den vördade allmänheten ansvarig för följderne. Til bevis af min upriktighet, vill jag nu i största korthet göra af med den bereste Trasenberg, för at desto förr komma til de interessanta scener jag lofvat.
Jag får altså vördsamt anhålla, det Hr Gr. o. Landtm, täcktes föreslå Ståndet, att deLta betänk, måtte få hvila för alt åter föredragas i sammanhang med det utlåt, öfver första alternativet, hvarmed LagUtsk. omtalat, att samma Utsk. tillika med BancoUtsk. framdeles inkommer. 1 anledn. häraf beslöt R. o. Ad., att LagUtsk:s betänk. N:o 43 skulle hvila, intilldess det uti samma betänk, omtalade utlåt, från Bancooch LagUtsk:n inkommit. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 16 dennes på bordet lagda Den ai Maj. 7i betänk. N:o 44 öfver Riksd.fullm:ge Peter Pehrsons och Nils Strindlunds motioner om utarbetande af en executionsstadga. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Inom detta hus hafva åtskilliga motioner blifvit väckta derom, att executionsförfattningarna fordrade en omarbetning, så mycket mera väsendtlig, som vi kanhända gå en lyckligare tid för våra creditförhållanden till mötes. En ledamot, Hr Cederschjöld, har väckt fråga, om icke Utsökntsoch Handtsbalkarna i den nya lagen kunde särskildt utbrytas och blifva föremål för R. St:s pröfning vid denna riksdag. Vid remissens beviljande förklarade jag, att detta icke skulle vara omöjligt. Om också LagUtsk. skulle linna, att det ej låter sig göra; om också tiden på riksdagen vöre så långt framskriden, att vigtigare föremål hindrade att i sin helhet behandla dessa balkar, hemställer jag likväl, om det ej vore af största vigt att tillse, det en executionsstadga, byggd på bättre grunder, kunde lätta bildandet af creditföreningar och stadga förtroendet man och man emellan. Jag skulle tro, att det af LagUtsk. är orätt att spridt behandla alla de motioner, som i detta ämne till Utsk. inkommit.
Vid pröfningen af Eric Nilssons från Norra Jemtland motion, liar inom Utskottet fråga uppstått om en direct beskattning å capital; men enär, efter Utskottets åsigt, ändamålet dermed, efter hvad erfarenheten nogsamt ådagalagt, icke står att på sådan väg vinnas, utan beskattning å eapital-förmögenhet säkrare kan tillämpas genom det låntagare nu tillåtna Bevillnings-afdrag vid ränteliquiden, för hvilket, i händelse rättighet dertill skulle för låntagare upphöra, annan utväg borde dem beredas, till godtgörelse af Bevillningen för skuldbelopp, som gravera deras egendom, hvilket senare åter anses vara med nu antagna beskattningssätt oförenligt, samt ifrågasatta beskattning, i tillämpningen alltför godtycklig, sannolikt skulle bereda icke någon inkomst-tillökning, utan snarare minskning, i följd af svårigheten att med tillförlitlighet kunna utröna capital-förmögenheten, har Utskottet för sin del funnit, att den nu gällande principen för beskattning å capital, genom låntagares rätt till Bevillnings-afdrag, borde oförändrad fortfara. Och hvad serskildt angår den af bemälde Motionair yrkade förändring, med afseende på olika ränteberäkning; så, ehuru detta förslag till sin grund visserligen kan synas billigt, befarar Utskottet likväl, att all rubbning i nu bestående föreskrift skulle bidraga att än mer öka den öfverklagade bristen på erforderlige capital för rörelsen, i synnerhet innan den förestående realisationen hunnit visa sin verkan på allmänna credi4en; hvarföre Utskottet anser sig icke kunna tillstyrka bifall å hvad Motionairen föreslagit; hvarvid Utskottet dock bör vördsamt anmäla, att, vid redaction af en ny Bevillnings-Stadga, föreskriften angående Bevillnings-afdrag för ränta å skuld, skall efter möjligheten förtydligas, till ytterligare säkerhet för låntagare. Då grunden för Herr Adlerbrcints motion endast hvilar på serskilda, af honom uppgifne fall, der ojemnhet i fastighetsvärderingen inom Elfsborgs
R:dr för tunnan och sand tiii 12 sk. för lasset, en kapital-tillgång af ej mindre än omkring 43,800 R:dr B:ko för hospitalet beredas; på grund hvaraf Direktionen tillstyrkt utfärdande af en allmän författning i berörde afseende och såsom vilkor för skatteköp föreslagit: l:o att skattelöse-skillingen må beräknas till ett belopp, motsvarande hvarje hemmans eller lägenhets till hospitalet utgående ränta för 10 år; 2:o att vid 3keende försäljningar af hemman eller lägenheter, köparens skyldighet att köpen hembjuda bibehålies; äfvensom hospitalets rätt till åtnju tande af rekognitions-afgift i enlighet med Kongl. Brefvet den 21 Juni 1813, då Hospitals-styrelsen icke finner för godt hemman eller lägenhet inlösa; Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N:o 7S. 31 3:o att hospitalets frälsemanna-rätt till hemman eller lägenhet skulle qvarstå, så att hospitalet kunde uppsäga räntan till leverering in natura, eller till lösning efter auktions-medelpris ; 4:o att, i händelse årliga räntan inom 3:ne efter hvarandra följande år icke till fullo erlägges eller hemmanets eller lägenhetens innehafvare utan arfvinge med döden afgår, fastigheten utan lösen skulle hospitalet tillfalla; och 5:o att, om några särskilda, enligt besittnings-brefvet, hemmanet eller lägenhe ten åliggande skyldigheter förefunnes, dessa fortfarande skulle utgöras.
Att dryg aflöning äfven är föreslagen för ett ganska betydligt antal extraordinarie Canzlisler, hvilkas biträde egentligen lärer behöfvas och användas för renskrifning och correcturläsning, ehuru ett sådant biträde skulle kunna med vida mindre uppoffring erhållas af Collegiernes Extraordinarie!’. — Slutligen föreslår Hr Biskopen, att en viss rund summa af några hundra R:dr för hvarje Stånds och Utskotts Canzli måtte förskottsvis och månadtligen bestämmas, hvarigenom, jemte sannolik besparing i utgiften, det dubbla ändamål torde vinnas, att de, som betjena vid Canzlierne, icke måtte befinna sig blottställde, och att, enligt Grundlagens föreskrift, till den flitiga skicklighetens upprnun - Betänkandet), N:o 88. 421 tran ocli belöning, R. St:r komma i tillfälle, alt, vid Riksdagens slut, vedergälla hvar och en efter förtjenst. Härmed hade sig förenat: Hrr Professorerne Gravander och Hasselroth, H:rr Prostarne Åstrand, Swedelius, Nordin, Broome', Dillner och Nibelius m. fl.,hvarvid denne sistnämnde tillagt den önskan, att den ifrågavarande besparingen icke måtte retroactivt verka på den under innevarande Riksdag anställda TjenstemannaPersonal. Herr Biskopen och vice Talmannen af Wingård hade ansett Hr Biskopen Thyselii förslag om anvisandet af en viss bestämd summa till aflöning för Utskottens Canzlier, lämpligast.
Förordningen den 25 Februari 1846 öfverflyttades Hallrätternas funktioner i detta, såsom i andra afseenden, på Magistraterna. Slutligen har förlagsrätt blifvit förunnad den, som lemnar nordsjöfiskare i Götheborgs och Bohus län förlag i penningar eller varor. Jemlikt Kongl. Stadgan den 21 Juni 1774 njuter nemligen denne, derest han låtit förlaget hos vederbörande Magistrat eller Häradsrätt lagligen inteckna, »förmånsrätt i fiskarens fiskefångst, fartyg och fiskredskap till sin fulla förnöjelse, på samma sätt som förläggare till bergsbruk och manufakturverk en sådan säkerhet och förmån åtnjuter. “ Om man, efter denna redogörelse för lagstiftningen angående förlag, sammanfattar hufvuddragen i densamma, så finnes, hurusom rättigheten att, med åtnjutande af förlagsrätt, gifva förlagslån i ofvan uppräknade industrigrenar blifvit än inskränkt till vissa personer, än gjord beroende af särskildt tillstånd och än lemnad öppen för hvar och en; att lagstiftningen i flera fall uttryckligen utstakat vilkoren, hvarunder omförmälda lån må lemnäs och derigenom begränsat friheten i aftalet; att någon allmän grund icke är antagen för vidsträcktheten af företrädesrätten till betalning af dessa lån; samt att de, för erhållande af denna rätt, meddelade föreskrifter i vissa fall afvika från gällande rättegångsordning och i andra sakna nödig fullständighet Då man härmed jemför de stadganden, hvilka, på sätt ofvan förmäles, Kongl. Maj:t medelst nådig Proposition af den 16 Oktober 1847 föreslog .Rikets Ständer att, med upphäfvande af hvad om förlagslån samt förlagsfordringars intecknande och betalniugsrätt genom särskilda författningar vore stadgadt, i stället antaga, så inhemtas hurusom Kongl. Maj:t derigenom åsyftade göra rättigheten att gifva förlag öppen för hvar och en; att bestämmelsen för vilkoren af förlagsaftal städse måtte blifve beroende på kontrahenternes fria öfverenskommelse; att enahanda grundsats i afseende på vidsträcktheten af förmånsrätten skulle gälla för alla förlagslån; och att bevakandet af denna rätt alltid borde ske vid de allmänna domstolarne.
Utskottet, som uti sitt ytterligare Utlåtande angående RiksStatens Tredje HufvudTitel yttrat sig rörande nedsättningen uti Lönerne för FördelningsGeneralerne, får här endast anföra, att, då Utskottet uti berörde Betänkande N:o 146 förklarat, att behofvet af Pensionsförbältringarne till största delen bör kunna afhjelpas genom afstående till Arme'ens PensionsCassa af rättigheten att uppbära den löneinnehållning, som under benämning af Begrafningshjelp förut till Statsverket ingått, Utskottet icke ansett sig kunna frånträda samma yttrande eller tillstyrka vidare StatsUtgift för detta ändamål; utan hemställer, att Hr Crusenstolpes ofvanberöide yrkande må förfalla. 22a Stats-Utskottets Hvad dernäst beträffar Hr Grefve Cronstedts anmälan om Amiralitets-Krigsmans-Cassans berättigande, att uppbära de så kallade Liggemånaders lönebesparingar; så och då detta ämne är en ny fråga, som ej blifvit anmäld inom den i 56 §. af Riksd.Ordn. föreskrifne tid, har, i följd af samma stadgande Utskottet icke kunnat berörde ärende till hufvudsaklig pröfning upptaga. Vidkommande sluteligen en per milte Agiften samt densammas fördelning, finnér Utskottet, af skäl som uti sistberörde Betänkande blifvit anförde, sig icke kunna behandla frågan derom, såsom beroende på vederbörandes egna underd. anmälan bos K. M:t, om vinnande af den rättelse i nämnde fördelning, hvartill en förutgående utredning af förhållandet möjligen kan gifva anledning. I öfrigt bar Utskottet skolat tillkännagifva, att oftanämnde Betänkanden Nts t45 & 146 blifvit af H« PrästeStändet bifallne. Utlåtaude, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 147, angående RiksStatens Åttonde HufvudTitel, för Allmänna och Extra Utgifter. (U.-A.) Berörde Betänkande, som H. PrästeStändet till alla delar bifallit, har af H. R. o AV.
– På mina vänner, Alfhild och Julie, samt på er. – På mig ... Ja, visserligen skall jag alltid älska dig, men då måste du vara en lydig dotter och en förståndig flicka. Hvad dina vänner beträffar, så skola de väl en gång gifta sig. – Gifta sig ... ack, nej ... Jag svarar för dem såsom för mig sjelf ... Vi hafva gjort hvarandra ett löfte att aldrig skiljas. – Ett löfte gjordt af barn ... – Af barn ... nåväl, jag tar er på orden. Om jag ännu är barn, så bör jag väl ej gifta mig, och är jag icke barn, så är mitt löfte heligt; det har ni ju sjelf lärt mig. – Låtom oss ej skämta, Laura! Bered dig på att mottaga den make, som är dig bestämd. – Nej, hellre vill jag dö. – Om det är så, mamsell, sade fru Stiegler i sträf ton, så upphör hon från och med i morgon att vara bland mina pensionärer. Jag skickar henne i morgon till sin far, och dit lär hon svårligen få medtaga sina goda vänner. Fru Stiegler lemnade rummet. Då hon gått, framträdde Alfhild och Julie, hvilka stått gömda bakom en halft tillskjuten dörr, der de lyssnat på samtalet. – Stackars Laura! sade de till den gråtande flickan. – Min gud, hvad skall jag göra? – Åh, det är helt enkelt, sade Alfhild raskt. Vi fly tillsammans. – Men hvarthän? – Ja, hvarthän? – Det har jag ej tänkt på. – Och hvad skola vi lefva af? Våra kunskaper gagna oss föga, då vi ej hafva några rekommendationer. – Tyvärr är det så. – Om en af oss skulle gifta sig under förbehåll att de två andra finge följa med. – Det vore ej illa. Men hvem skulle gå in derpå? – Hör ... vi borde resa till Turkiet. – Huru Alfhild! – Der får hvarje man hafva flera hustrur. Vi kunde gifta oss med någon förnäm turk. Hvad sägs om det? – Ack, så intressant! – Men hvarifrån skola vi få respenningar? – Det är sannt. – Vi skulle kunna skrifva. – Till hvem då?
Då en båtsmans underhåll nu kostar omkring 100 R:dr R:mt och dessa 1,280 således 128,000 eller 85,333i R:dr Banko, vidkännes denna arma provins genom indelningen således nu ett ökadt årligt onus af öfver 75,000 R:dr Banko utöfver kostnaden för de 220 man, den bordt hafva. Denna inrättning har, utom den direkta bördan, äfven indirekt i många afseenden skadat och är säkerligen förnämsta orsaken till den låga ståndpunkt, hvarpå denna sköna provins ännu i flera afseenden befinner sig. När ett så stort antal båtsmän skall hållas af fattige hemmansegare, hållas de illa Pojkar antagas. De gifta sig vanligen genast. Skaror af fattiga barn, en mängd enkor efter de genom liderlighet och olyckor ofta i förtid bortgångne, finnas alltid. Utom 1,500 tjenstgörande båtsmans-familjer, torde sålunda ett lika antal familjer af kasserade båtsmän samt af båtsmäns enkor eller barn finnas, således sannolikt 3,000 dylika familjer på cirka 900 mantal. Man torde kunna föreställa sig huru detta skall trycka på fattigvården. Hvad värre är, det verkar på den allmänna säkerheten och sedligheten. Tiggeri, laster och brott äro följderna af det prisade Indelnings-verket. Blekinges allmoge har derpå förlorat till och med sitt goda rykte.» Åf det anförda torde vara klart, att när man skulle hålla en båtsman för t. ex. 10 daler egen ränta och 10 daler augments-ränta, sådant var omöjligt med nuvarande priser, då augments-räntan utgick efter kronovärdi, eller med 5 R:dr Riksmynt. Staten har således nu åtagit sig betala skillnaden emellan kronovärdi och markegång. Detta kommer naturligtvis augments-tagare till godo. Jag känner icke så noga förhållandet i Södra Möre. Men jag tror att det endast såvida är bättre, att man der håller en båtsman för 24 dalers ränta, då den i Blekinge i medeltal hålles för 20 dalers ränta. Men det är icke nog dermed att de s. k. rusthållen i Blekinge och Södra Möre äro belastade med ett större antal båtsmän.
Dybecks under nära 30 år fortsatta antiqvariska forskningar och utgifna arbeten samt hans outgifna, till Staten redan donerade samlingar och hans numera försvagade helsa, hos Rikets näst sammanträdande Ständer föreslå, att åt honom under hans återstående lifstid bevilja en årlig pension till belopp af 2,500 R:dr; hvaremot han förbundit sig dels att lemna 50 exemplar af antiqvariska tidskriften Runa, hvars första häfte innevarande år utkommit, dels att under de färre resor, han för detta arbete komme att framgent företaga, egna tillsyn åt forntida minnesmärkens bibehållande och vårdande; — och hade Vitterhets-, Historie-, och Antiqvitets-akademien uti häröfver infordradt utlåtande anfört, att, — alldenstund Dybeck, hvilken sedan år 1842 med berömlig flit nästan uteslutande egnat sig åt antiqvariska forskningar, för hvilka han under åren 1843 och 1846 uppburit särskilda anslag af Akademien samt från och med år 1848 dels af statsmedel, dels af Akademiens enskilda medel årligen uppburit efter hand ökade anslag och derjemte från och med år 1858 fått uppbära det särskilda anslag, Rikets Ständer anvisat till uppsökande och aftecknande af runstenar samt teckningarnos utgifvande, genom gåfvobref, dateradt den 3 Januari 1848, förordnat, att hans outgifna samlingar skulle efter hans död till Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-Akademien öfverlemna», samt enär han, vid nu uppnådd 54 års ålder och, enligt bifogadt läkarebetyg, bruten helsa, icke kunde hoppas erhålla någon offentlig tjenstebefattning, som skulle kunna gifva honom dagligt bröd, — Akademien ansåge sig cga grundade skäl att tillstyrka nådigt bifall till den underdåniga ansökningen.
När nu vissa i Handelsrörelsen verkande omständigheter, til! exempel mycken införskrifning, mindre utskeppning, bri st på frakter eller dylikt, gifva någon anledning, kan egna interesse! utan motstånd, nä - 30 Den 2 Januarii. stan efter godtycke styra VexelConrsen. Det är priset på Vexlar för behöfvande Remittenter, genom en knapp och återhållsam Trassering, så mycket hellre, som förmögna Trassenter icke behöfva afgifva Vexlar, att få courantmynt till dagliga behofvet i ett Land, der Låninrättningar lemna dem en nästan oinskränkt tillgång deraf på deras namn och exportabla Effecter. Vore Rikets Handelsvåg utan synnerlig förändring, i så fördelaktig ställning, att den lemnade betydligt årligt öfverskott, tillräckligt att äfven betäcka Statens årliga utrikes Depenser, så kunde föga lönande Vexel-speculationer äga rum; ty VexelCoursen förblefve då, af sakens natur, nästan orubblig vid sitt al-pari; men då tvertom denna ställning visar så betydliga symptomer af undervigt, måste nödvändigtvis utvägar tagas för att hindra Coursens obehöriga uppjagande Banquen, ehuru mycken nytta den skulle draga af Coursens stadgande till måttlig höjd, är likväl och i alla fall, hvarken ännu tillräckligen auctoriserad till sådana företag utom dess egentliga krets, och som medfört stundom kostnader, äfven förluster, eller så organiserad som ett VexelContoir rätteligen borde vara. Banquens Styrelse förvaltas af ett större antal Personer, som ofta kunna hafva skiljaktiga begrepp i Handels-ärender, och olika öfvertygelse om tillåtligheten af saker , utom deras egentliga nog ansvariga befattning; Alla Penninge-transactioner skola dessutom der passera en mängd Betjenings åtgärd efter vissa Den 2 Januarii. 31 Formaliteter; hvadan det är att förmoda, det svårligen några hemliga beslut i den vägen kunna tagas, som icke i förväg skola transpirera. Icke destomindre är oemotsägligen nödigt, att Vexelhandeln befriades ifrån ettslags monopoliskt välde, hvaraf den nu tyckes bero: