Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underårige Gossar „ Flickor samt har följakteligen under dessa 5 år förökat sin folkstock med 4<6 personer, endast genom inflyttningar, hvarförutan staden årligen varit besökt af omkring i,3oo personer, som, för sina studiers skull, uppehållit sig vid härvarande publika och privata läroverk, Universitetet, Kalhedral-skolan, Folklärare-seminarium, Lyceum och Real-gymnasium. Allmänna bildningen består uti den oumbärliga kunskapen i religionen och om samfundspligterna samt i skrifoch räkenkonst. Mindre svåra lagbrott förekomma ofta, men förbrytelser af grof beskaffenhet deremot sällan. För befrämjande af sedlighet och nykterhet arbetas oafbrutet. Näringsflit och välstånd äro i tilltagande. Slädens inkomstkällor äro: en temligen jemn och fördelaktig handel, handtverkerier till icke obetydlig produktion, åkerbruk, som af flere personer vårdas på förbättradt och vackert sätt, sjöfart, förnämligast med 2:ne, ett bär bildadt aktie-bolag tillhöriga, ångfartyg, det ena af jern och det andra af träd, hvilka underhålla daglig kommunikation med hufvudstaden och hilföra ett årligen ökadt antal af utländske och inrikes resande, samt ändtligen och i hufvudsakligaste måtto, Universitetet och de öfriga Undervisningsverken, genom hvilka en ganska stor penningesumma årligen sättes i omlopp..
Vidare finner man, att, då de Kongl, brefven af den 5 Juni 1812 Allm. Hesvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 59. \ 1 och den 20 November 1816, enligt hvad i motionen anföres, hafva, i förhöjd Tolag tillagt staden en förökad inkomst, hafva samma Kongl, brpf äfven ålagt staden af dessa tillgångar en förökad utgift för offentliga behof, såsom till aflöning för stadens embetsman, till offentliga läroverk, till korrektionsoch spinnhus-arbetsinrättningen, m. m., äfvensom att tolagens anmärkta fördelning till stadskassan och andra kassor, grundar sig på Kongl. Majtts nådiga föreskrift i de nämnda Kongl, brefven af 1925 och 1850.
Kläderna hade jag sytt på fristunderna, knypplade spetsar på alla linnena, ett och ett halft dussin! — Gott im Himmel, nu ser jag lyktorna i Wien! Äro vi redan framme! Då vet jag om en timme, hur det är. Det är nästan bättre att ingenting veta! Under det jag suttit här och talat, har jag tyckt att allt var som det skulle, men nu kommer ångesten igen! Nej, låt mig, gnädige Frau! — Tack, det behöfs inte, uppehåll er för all del inte! — Jo visst, se här är väskan och plaiden, och paraplyn hör väl också dit. Der gnädige Herr tog nattsäcken. — Nej, ni får inte, skynda, se här till en fiaker, så kommer ni fortare! — Tack, tusen tack! Mycket nöje i Wien! Nej, inte skall die Gnädige ...! Fru Löwe räckte henne korgen med medikamentflaskorna. — Lycka till att få behålla ert lilla barn, sade hon sakta, — Ack ja, so Gott will! Küss die Hand, gnädige Frau! Och hon försvann i människovimlet på perrongen. — Nå, ser du, nu äro vi framme, de fyrti minuterna gingo ju fort nog, sade Löwe, som sofvit öfver dem. Nej, hvad ni pratade och gick på! Hvem var det? — Det vet jag inte, jo — en tjänande syster! — En nunna, hvad säger du? — Nej, en moder. Säkerligen uppväckte de orden ett vemodigt minne, ty han klappade henne ömt på axeln, då han hjälpte ner henne ur kupén, och hennes ögon stodo fulla af tårar. OUMBÄRLIG! Emil Lindners »Kulturhistoriska Studier» hade väckt ett berättigadt uppseende, då de under hans Upsalatid först offentliggjordes i tidskrifter och revyer. Den bok, han utgaf samma ar han slagit sig ner i Stockholm, var också en succés. Recensenterna framhöllo, att den var i högsta grad intressant, formen originell fast litet ojämn; ovedersägligen ett vackert löfte, som säkerligen skulle infrias, hälst författaren var i den lyckliga ekonomiska ställning, att han odeladt kunde egna sig åt sin skriftställarevärksamhet och sina studier. Man hoppades, att Sverige fått sin »Edmond de Goncourt.»
Skälen, hvarföre StatsRådet trott sig böra i underd:het tillstyrka ett sådant undantag från regeln, äro följande:» »Då den, som vid gränsen mellan ynglingaoch manna-åldern, efter nyss afslutade studier, inträder i det praktiska lifvet, icke med någon visshet kan inse eller förutse, på hvilken af statsbestyrens skiljda vägar han skall finna verksamheten mest öfverensstämma med sina anlag, eller lemna den bästa förhoppningen om fortkomst och utkomst, bör det stå honom öppet att, såsom extraordinarie arbetare på flere af dessa banor, göra sig bekant med deras egenskaper och göra sin egen användbarhet känd hos dervande förmän, till dess han, genom inlagda förtjenster och vid yppad ledighet på ettdera stället, kan der få sig tillförsäkrad den minsta vedergällning, hvarmed Staten anser en ordinarie tjenare kunna godtgöras och vara, för sin ensamma person, nödtorfteligen bergad. Men, då utsigten till vidare befordran är till tiden obestämd och vanligen aflägsen, torde den underordnade tjenstemannen, som, med ännu ungdomlig arbetskraft och själsspänstighet, har en loflig benägenhet att genom ökad ansträngning söka bereda sig tillräckligare medel för en sorgfri ekonomisk ställning, icke billigtvis böra förvägras att, •med fortsatt arbete på någon af de öfriga vägarne, förvärfva en ytterligare års inkomst, alltid under förutsättning, att vederbörande förmän pröfva den förra befattningen, icke utgöra hinder för den sednares handhafvande på behörigt sätt.
Största strömmar äro Nissa-ån, som upprinner ur Nissakärret på Hackelsebo ägor i Månsarps socken, förenar sig med flera vattendrag, genomflyter Mo härad, der den drifver Spaforss jernbruk, Unnaryds masugn och Nissaforss bruk, fortsätter sitt lopp genom Wässbo härad och faller i hafvet ■vid Halmstad, fjorton mil från dess källor. 3 Laga ä, sora uppkommer på Talie eller Målöns ägor, afven 1 Månsarps socken, tager silt lopp åt Össbo härad och flyter, redan förvandlad till en hred ström, förbi Wernamo, samt fortsätter silt lopp lill Laholm, hvarest den utfaller i hafvet 18 mil från sitt ursprung. Husqvarna-ån , som upprinner i Westra härad och, under sitt lopp genom Tveta härad, drifver en mängd vattenverk samt utfaller i Weltern, sedan den kort förut, inklämd i en trång klippbädd med pittoreska omgifningar, bildat de til! oitens märkvärdigheter räknade sköna vattenfallen vid Husqvarna Gevärs-faklori; en annan ström, som från sjön Bunn genomflyler Wista härad, drifver Röttle qvarnar och pappersbruk, samt utfaller i Wetlren. Svartån, som uppväller å Äskbults ägor i Solberga socken af södra Wedbo härad, rinner genom Ralången och Säbysjön till Somen, samt sedan i förening med Östgötha-valtnen vidare till hafvet. Brusa-ån och Werneström i Södra Wedbo härad, af hvilka den förra drifver Brusaholms jernbruk, löper inåtCalmare Län och faller i hafvet, i grannskapet af Westervik, och ändlligen Emmån, som rinner 2 \ mil genom Östra härad åt Calmar Län, på hvars kust den faller i hafvet. Jordarterna äro lika mycket varierande som Länets beskaffenhet i det hela.
Riddcr^aprt och Adeln för Riddarhus Secreterare» och -de öfriga Riddarhusets Tjenstemän, pa Srcrt anstagne Löner och hushyror, mä icke Direktionen genom tillökning i någor malt» förhöja eller förbättra cj eller uägon ny systia med Lön pä Riddarhus Castaus Stal tillöka, utan för-, blinva de af Högloft. Ridderskap?! och Adeln faststälde Löner till deras belopp bibehallue och orubbade till dest Ridderffapck och Adeln sjclfwe behaga derom annorlunda förordna. tz. 14. §)m någon af Tjenstemän inom Riddarhuset, efter en längwang tjenstetid af Tjugo eller zo ar ifrån Systia» begär afjkcd, eller med döden afgär, och i händelse han warit gist, efterlämnar Enka eller Barn mi mindre tillräckelige wilker, samt den afskedstagande eller cfterlefwande, hos Direclionen söker någon ärlig Pension, äger Dircctionen rättighet, till följe af Nidderjkapct och Adelns Bistrik wid Riksdagen är 1779, art i likhet med hnmd för afskedstagande Embetsmän pä Kronans S'. t, samt med afseende pä förekommande omständigheter sädana pensioner bewilja, som lill en tredjedel, eller hälften swarar mot det belopp, den afgaendes Lön pä Slat Utgjort, dock likwäl med iakttagande deraf att Den 24 Novembep. ej större anka! an 2 a z, sädane Pensionairer m§? ge under en och samma lid antagas, pä det Casian härigenom ej mätte ädragas alt för känbare utgifter. §' iZ Riddarhus Secreteraren åligger: runo Att wid Riksdagar föra Protocollet j Högloft.
Generalmajor och Chef åtnjuter den på Generalitetets stat uppförda Fortifikations-generals-lönen jemte taffeloch furage-penningar. 1 Öfverste lön Rdr 5,000 — 1 Öfverste-löjtnant. (med skyldighet att göra Majorstjenst) » » 4,500 — 2 Majorer å 4,000 Rdr » » 8,000 — 5 Kaptener af första klass » 3,000 » » » 15,000 — 5 » af andra » . » 2,000 » » » 10,000 — 7 Löjtnanter af första klass ...» 1,200 » » » 8,400 — 6 » af andra » ...» 1,000 » » » 6,000 — 6 Underlöjtnanter » 800 » » » 4,800 — 11 Konduktörer » 800 » » » 8,800 — 7 Underkonduktörer af första klass . » 500 » » » 3,500 — 4 » af andra » . » 450 » » » 1,800 — Civil-staten: 1 Sekreterare » » 1,275 1 Kanslist » » 630 — i Regements-skrifvare (som har vård och redovisning för Fortifikationsförrådet i Stockholm » » 1,000 4 Kassörer och Förrådsförvaltare å 1,200 Rdr » » 4,800 — 5 Förrådsförvaltare å 900 Rdr » » 4,500 — Anmärkning. Regements-skrifvare och Kassörer få efter 10 års berömlig tjenstgöring 25 procents och efter 20 års enahanda tjenstgöring ytterligare 25 procents förhöjning å lönerna efter 1855 års stat. 1 Vaktmästare » » 450 — Vid Sappör-truppen:
N:o 28, ang:de ifrågasatt eftergift till åtskilliga låntagare hos statslåne-fonden af skillnaden mellan 9 och 8 proc. af erlagd ränta; och N:o 29, i ani. af Verkmästaren vid Tumba bruk J. Bladins anhållan om ersättning för en resa till expositionen i London och andra utrikes orter. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Ranko-Utsk:ts den 11 och 16 dennes bordlagde Utlåt. N:o 30, i anl.i af väckt fråga, att lån mot pant af fastighet hädanefter icke må från R. St:rs Bank utlemnas. Usta punkten. Hr Ehrenhoff, Gustaf Herman: Jag anhåller, att de af Hr Sandberg och Riksdags-fullmägtigen Gross mot detta Betänk. afgifna reservationer måtte uppläsas, samt att R. o. Ad. måtte åt de deruti anförda skäl lemna en noggrann uppmärksamhet, emedan det är hufvudsakligen på desamma, som jag kommer att grunda det yrkande, jag sedermera skall framställa Sedan de ifrågav:de reservationerne blifvit uppläste, yttrade Hr Ehrenhoff: Hå de nu upplästa reservationerna så fullständigt innehålla alla de skäl, som kunna anföras emot denna punkt i Utsk:ts Betänk., får jag nu blott fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att alla Utsk:ts ledamöter af Bonde-St. reserverat sig mot förslaget. Jag bär äfven hört uppgifvas, att Bonde-St. enhälligt förkastat detsamma och beslutat till MedStånden aflåta inbjudning i ämnet. Het nu af Utsk:fc framställda förslag går dessutom ut på att tvinga 8 å 10 tusen jordegare att kasta sig i händerna på bankirerne i Hamburg, då deras lånerätt i riksbanken komme att upphöra. J)å jag anser sådant i högsta grad menligt, anhåller jag, att R. o. Ad. ville, på grund af hvad reservanterne yttrat, afslå Utsk:ts förslag, och antaga det af Gross i hans reservation framställda, dock med den förändring, att den af honom till ?000 rdr satta maximisumma måtte bestämmas till 6,000.
Utskottet har tagit förevarande motion i öfvervägande; och med afseende å vigten deraf, att tjenliga lokaler må vara att tillgå så väl för gudstjensts hållande med garnisons-församlingarne i hufvudstaden, söm för gemensam skolundervisning för dessa församlingars barn, får Utskottet vördsamligen föreslå, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit behagade låta närmare undersöka förhållandet, till utredande deraf, huru ifrågavarande behof må, vare sig med begagnande af redan befintlige lokaler eller annorledes, kunna lämpligast afhjelpas, samt derefter uti Nådig Proposition till Rikets ( Ständer göra den framställning, som tilläfventyrs kan derför blifva af nöden. Stockholm den 12 Januari 1857. Bih. till R. St. Allm. Besvärsork Ekon.-Utsk. Betänkande jyi 9. I N:o 9. Ank. till Exp.-Utsk. d 16 Jan. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt förslag om a flätande af underdånig skrifvelse till Kongl. Magit, med anhållan det vederbörande mätte förståndigas alt noggrannt iakttaga de i afseende på truppers fortslmffande sjöledes gifne föreskrifter. Friln Hedervärda Bondeståndet liar till Utskottet blifvit remitterad en af Riksdagsfullmäktige» Per Mattsson från Wester-Norrlands län väckt motion, hvari anföres, att Kongl.
Med antagande deraf, att maximum för Filial-banks tecknings-summa skulle, lika som för närvarande är stadgadt, komma att utgöra 1,000,000 R:dr, har Utskottet ansett Filial-bank kunna, såsom försträckning från Riks-banken, erhålla kreditiv till beloppet motsvarande hälften af berörde summa, eller högst 800,000 R:dr; och bör Utskottet, i anledning af detta förslag, för öfrigt anföra, att den af Utskottet förutsatta skyldighet för Filial-banks delegare att kontant inbetala andra hälften af tecknings-summan innefattar den säkraste garanti derför att kreditiv icke skall af någon Filial-Bank hos Riks-banken sökas till högre belopp, än som för Filial-bankens rörelse är nödvändigt; hvaremot kreditivets bestämmande ända till 800,000 R:dr bör för redan oktrojerade Filial-banker, hvilka innehafva ännu större försträckning, underlätta utvägen att, vid deras oktroj—tiders slut, ingå på de nya vilkor, som för undfående af försträckning blifvit af Utskottet föreslagna. I fråga åter om den ränta, Filial-bank bör för kreditivet erlägga, har Utskottet, nogsamt inseende svårigheten att i detta afseende kunna framlägga ett förslag, som hvarken genom bestämmande af en för låg ränta leder dertill att kreditivet kommer, i strid med dess ändamål, att begagnas såsom stående lån, eller, i följd af en för hög ränte-godtgörelse till Riks-banken, kan alldeles motverka Filial-bankers uppkomst, likväl trott att Riks-bankens fördel skulle med Filial-bankernes bäst förenas om räntan fastställdes till 4 procent för de å kreditivet lyftade summor och örn tillika stadgades en minimi-ränta af 2 procent å kreditivets hela belopp, efter år räknadt, hvilken det alltid skulle åligga Filial-bank att godtgöra.
Ständer att uti underdånig skrifvelse dels öfverlemna till Kongl. Maj:ts bepröfvande att vidtaga den in dragning i Bergs-kollegii tjenstemanna-personal, som i följd af nedsättningen i anslagssumman kunde blifva nödvändig, dels anhålla, att Kongl. Majit täcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta proposition om den förändrade reglering af Bergslags-staterna, som af omständigheterna kunde påkallas. — Hvad Utskottet sålunda föreslagit bifölls af Preste-, Borgareoch Bondestånden, och framfördes såsom Rikets Ständers beslut uti underdånig skrifvelse den 20 Augusti 1851. Denna Rikets Ständers skrifvelse föredrogs i Statsrådet den 10 October samma år, hvarvid Eders Kongl. Majit förklarade Sig vilja före årets utgång taga i öfvervägande, huruvida en förändrad reglering af Kollegii embetsoch tjenstemäns aflöning kunde, utan äfventyr för skötseln af Kollegii göromål, med det minskade aflönings-anslaget åstadkommas, att provisoriskt blifva gällande intilldess frågan om bergslags-staternas organisation i sin helhet kunde genom Nådig proposition göras till föremål för Rikets Ständers pröfning. — En sådan provisorisk reglering skedde ock sedermera genom Eders Kongl. Majits beslut den 20 December samma år, inskränkande sig inom den minskade lönetillgången, i följd hvaraf dock Presidenten i Kollegium måste tills vidare åtnöjas med ett arfvode af 2,718 Ridr. Sedan, i sammanhang med Eders Kongl. Majits den 5 Juni 1850 fattade beslut om Bergs-tingsrätternas upphörande samt deras äfvensom Stora Kopparbergs och Sala Grufverätters domsrätts öfverflyttning, från och med år 1852, till de allmänna domstolarne, Eders Kongl. Majit anbefallt
Då Herr Munck af Rosenschöld hoppas att räntan af dem skall nedsättas, får jag förklara att jag hoppas motsattsen. Att för lån, som ej på för fallodagen eller sednast 8 dagar derefter blifvit liq vider adt, straffränta må beräknas med | procent per månad, utöfver ordinarie räntan, och lagsökning då ock genast företagas. Denna punkt blef, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. Banko-Utskottet hade slutligen tillstyrkt: a) Att intill Rikets Ständers nästa sammankomst, då genom några års erfarenhet, nyttan, ändamålsenligheten och vinsten på det hela af denna uppoch utlänings-anstalt hunnit någorlunda visa sig, de derutaf inflytande Ränte-revenuer icke må ingå på Bankens vinsträkning, utan särskildt upptagas och balanceras såsom en reservfond, hvars behållning för hvarje år, efter uppgjordt bokslut, åter må kunna användas till utlåning uppå enahanda grunder, som, i afseende å de upplånade medlen, blifvit utstakade. b) Att i förening med den af BancoUtskottet redan föreslagna allmänna grundsatts, att mera ej upplånas, än som i föreskrifven utlåningsväg kan blifva användt, BankoFullmägtige också må haf - 288 Den'7 December e. ra. va sig förbehållen den rättighet, att, om och enär vigtiga skäl dertill förefinnas, kunna på längre eller kortare tid inställa såväl upplåningen som den derpå grundade utlåningsrörelsen , intilldess sådane förhållanden inträffa, att densamma, utan befarad menlig påföljd, åter kan vidtaga och fortsättas. Dessa bada punkter blefvo, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, af Ridd. och Adeln bifallne. Herr von Troil, Emil: Jag anliåller få fästa uppmärksamheten derpå, att det första beslut som Ridd. och Adeln på f. m. idag fattade, fordrar en ytterligare förklaring, ty då detta beslut innefattade förskrifningar, åsidosatte man, att på förskrifningar icke finnas några acceptanter.
Utlåtandei anledning af de inom 3:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44-> med förslag till ny Jfönings-Stat för B anco-Verkels embetsoch tjens t emärij konst-idkare samt vakt-betjening. Ifrån Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet är, på grund af gjorda anmärkningar, till Utskottets förnyade handläggning, återremilteradt dess under N:o 44 afgifva Betänkande, ined förslag till ny Aflönings-Stat för Banco-Yerkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare samt vakt-betjening; hvaremot Utskottets berörde förslag till Aflönings-Slat blifvit af Vällofl. Borgare-Ståndet till alla delar godkändt. Vid besvarandet af de framstälda anmärkningarne, anser sig Utskottet böra iagttaga den uti -ofvanberörde förslag till Aflönings-Stat följda ordning, samt får, i sådant afseende, först upptaga den utaf 2:ne Ledamöter inom Hedervärda Bonde-Ståndet gjorda erinran, att, då ett Hof-Rätts-Råd icke åtnjuter högre lön än 1,600 R:dr årligen, det vore princip-vidrigt, att för en Banco-Commissarie, såsom lägre embetsman och hvilkens embelsgöromål icke skulle vara i vigt med ett Hof-Rälts-Råds på långt när jemförlige, blifvit föreslaget 2,000 R:dr B:co i lön om året.
Var svallet af hans själ – Der ännu blödde Det svagt förbundna djupa sår af smärtan; Der blickade ännu det sorgsna minnet Åt flydda tiders rymd; ej grät han mera; Men på den bleknade, förtärda kinden Var ännu spåret af den tår, som runnit. Han log – men löjet i hans mörka öga Var såsom lampans natteliga strålar, Som månans strålar ur de spridda molnen När höstens dimmor hvila tungt i dalen. Så, ändtlig trött att strida och att klaga, Föll han, vanmäktig, på sin kalla torfbädd: Mild, opåkallad kom, för första gången, Kom, sakta sjunkande på silkesvingar, De olyckfullas vän, den tysta sömnen, Och doftade sin vallmo kring hans hjessa Och andades sin balsam i hans ådror. Ej mer, som fordom, hotande och vilda, Med ormar i sitt hår och qvalets dolkar, Uppstego Qvalets drömmar ur Tartaren Att spöka för hans syn – men Hoppets skuggor I lätta silfverskir med band af rosor, Och Glädjens lifligare ljusa hamnar I himlens stjernbeströdda azurskrudar Kringflägtade hans själ. Och när de flydde Vid morgontimmans vink och solens anblick, Då var det denna gång ej Fasans åska, Som skakade hans bädd och slog hans skuldra Och ropade: ”Statt upp, o slaf, till plågor”! Men sakta friskna nu de dufna lemmar. Och villigt öppnar sig hans blick för dagen. Och när den öppnas – Gud! hvad glada röster Af himmelsk harmoni ha nått hans öra! Likt röster af de Heliga på Horeb Ljuft sammanstämda med Serafers harpor, När Herrans salighet besöker jorden! Stum, till sin grottas öppning smyger Timon, Och lyss och tviflar, åter lyss och undrar; En hemlig dragning rycker hän hans hjerta, Och foten följer dit hans hjerta drages. Nu kastar han sig upp för klippans höjder Och ser med vidgadt öga öfver fältet; Och ser, att hvad han hört och känt – är sanning. Der, tätt i nejden af hans mörka grotta, Hvar fordom Grälet, Sveket, Politiken Och lyckans hunger med Druiden dvaldes,
För att rigtigt kunDa bedöma denna sak, är nödigt att känna Kongl. Brefvet till ItiddarhusDirectipnen af den 11 Februari 1800» $et lyder sålunda: ”Vi håfve i Mäder låtit Oss föredraga &£ ”det underdåniga skrifvelse af den 15 sistledVne December, hvaruti J, dels i underdånighet ”anhållit, att oss täcktes genom Nådig kungö^- "relse, återställa Kongl. Förordningen af den, ” 8 Wl 1 775 i dess tillbörliga helgd, så att ingen Vefter den 8 Maj 1775 i Grefligt, Friherrligt Vellei; Adeligt Stånd! upphöjd må af de värVdigheten åtföljande Titel, Sköldemärke, FriviVlegier och Immuniteter sig begagna , ej eller ”sin, Greffiga, Friherrliga eller Ädeliga Titel ”af andra tillgodonjuta, förr än han sitt Diplome vutfagi,tt sig till introduction anmält, och, de. 'hill, dess erhållande erforderliga prestanda fullVgjprt; dels ock i underdånighet föreslagit, att ”en prsescriptionstid af 2!ne åi , eller till och, ”med 1891, års sigt, kunde i, Nåder utsättas, Vinpm, hvilken alla de, sorn till Grefliga, Fri”herrliga och Adaliga värdigheter, blifvit upp”höjda, borde hafva fullgjort sine introductions”skyldigheter, vid förlust af vidare rättighet Ten 6 Af ugust i /. m. *33 åtnjutande af denna förman, samt seder”mera en dylik prasscriptionstid af tvenne år, ”räknad från Diplomets dato, gälla för alla ”dem, sorn merberörde vedermälen af Wår Nåd ”erhålla. Qch länder
Utan att ingå i något omdöme om nu gällande Skiftesstadga, hvilket nu icke tillhör discussionen, och hvartill jag icke eller finner mig behörig, instämmer jag med Herr Ribbing, att redactionen i Utskottets förslag är felaktig; ty om Konungen finner för godt att ändra 1S27 års Skiftesstadga, och åri83olåta utfärda en ny, skulle, om Rikets Ständers beslut fattas i enlighet med Utskottets förslag, hela saken derigenom förfalla. Men då detta fel afhjelpes genom borttagandet af orden: den frän 1828 ärs början gällande Skiftesstadgan, och insättandet i stället af det allmännare uttrycket Skiftesförfattningarna, så får jag, med denna lilla förändring, anhålla om proposition till bifall å Utskottets förslag. Hans Excellence Herr Grefven och Randt Marskalken gjorde proposition till bifall å BancoUtskoltets tillstyrkande i denna punkt. Ropades Ja och Nej, I 10 Den 27 November. Hvarefter Hans Excellencc hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla berörde tillstyrkande, med den förändring, att orden: ”i följd af den från ”1828 års början gällande Skiftesstadgan,” utbyttes, på sätt Herr Ribbing föreslagit* mot orden: i följd af Skiftesförfalthin^- garné. Att högsta lånesumman blifver aooö R:drs i fall utflyttning sker till oupptagna, utmarksägor; men derest betydligt af inägor och odlad mark ingår i skiftet* må ej öfver 1000 R:dr i lån meddelas. Uppå gjord framställning hlef Utskottets förslag i denna del af Ridderskapet och Adeln bifallit. 2:0 Att räntan beräknas till 3 procent årligen_, efter den method, sorn vidare genom det reglementariska 'kommer att bestämmas. Herr Munck af Rosenschöld: