Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man invänder ätt det år hvar och ens fel som ingår i ett sådant verk och som emottager ert sådan befordran; den förra invändningens besvarande lemnar jag åt deri kännedom man bör liafva om en ynglings erfarenhet och förutseende vid första inträdet på Tjenstemanna-banan; den andra åter besvaras af ett gammalt ordspråk, bättre något än intet, och en Fullmagt år dock något; vidare kunde man såga; når staten af så många tjenas frivilligt, för intet; så kunna flere löner vara onödiga-; ingen enskildt man vill låta tjena sig för intet, är det då staten värdigt att begagna sig af denna hushålls -princip; Jag tror det icke. Med anledning af hvad jag nu haft den åran anföra, och då jag af Kongl. Maj;ts Nådiga proposition om StafsVerkets tillstånd och behof, inhämtat att Kongl Maj:t redan beviljat och nu till Riksens Ständers anslående på Stat föreslagit 2me Protocolls-Seereterare, och 2:ne Canzlist-löner vid Kongl. Justitiae-Revisiöns-Expedition, har jag ansett min pligt fordra att till Riksens Ständers behjertande framställa Den 3 Martil, 387 behofven inom de öfriga fördelningarne af det Verk på hvars Ernbetsoch Tjenstemän® större eller mindre skicklighet och nit Rikets inre angelägenheter så våsendteligen bero; Jag får derföre nu ödmjukeligen föreslå: det måtte de t hvarje Stats Expedition anslagne löners antal ökas med fyra eller en inom hvarje grad: andra tjenster torde i det stället kunna indragas, såsom Riks-Historiograf, Riksgeograf, RiksHeraldici samt de så kallade Translator* Regil Tjensterne , Fäderneslandet komme säkerligen ej att sakna män som arbetade i nämnde vettenskaper, om än staten icke lönade dylika Em*- betsmän. Den af mig nu fÖreslagne utgift blefve ej’ för Statsverket mycket betungande, men skulle i dess nytta säkert uppväga många mycket drygare omkostnader. Örn Remiss af denna min motion till StatsUtskottet anhåller jag ödmjukast. Herr Elgenstjerna, Johan:
695 N:o ‘202, i anledning af Kongl. Maj:ts Kådiga Skrifvelse, i fråga om bildande af eli National-museum: Ajslogs-, N'o 2o5, i anledning »f vackt, men af Utskottet afslyrkt, motion om löne-förbätlring för Professorerne vid Lunds universitet: Bifölls; N:o 2oj} i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande ifiågastäldt inlevererande till Riksgälds-Coatoret af alla bevillnings-medel saint öfriga stals-medel: Bonde-Ståndet afslog detta utlåtande och föreläde Stats-Ulskollet att uppsätta och till Riks-SLänden inkomma med voterings-proposilion i enlighet med det vid utlåtandet af Borgareoell Bonde-Ståndens ledamöter, såsom reservanter, afgifna förslag, hvilket af Bonde-Ståndet god1 aindes ; N:o 2o8j i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, rörande nedsättning utaf afgiften till Handelsoch Sjöfarls-fonden, Convoy-commissariatets upplösning, samt nämnde fonds ingående till Riksgälds-Conloret.
Maj:t täcktes, så framt ej hinder motte, som af Rikets Ständer icke kunde förutses eller bedömas, Nådigst anbefalla, att aftal må inledas med Ryska Kejserliga Regeringen om de ytterligare fyrbyggnader, hvarmedelst, efter anordnad gemensam undersökning af localiliterna, sjöfarten å Södra Qvarken kunde anses bättre betryggad, samt, derest anläggning af en ny fyr på Svenska sidan, vare sig å Understen eller annorstädes, då pröfvats erforderlig, i nion af tillgångarne, derom förordna, hvaremot Ridderskapet och Adeln bifallit Utskottens, i afseende på de föreslagna båkinrättningarne på Holmön och å klippan Bonden, gjorda hemställan; och vore de öfriga Riks-Stånden inbjudne att i Ridderskapet och Adelns i ämnet fattade beslut instämma: Med vidblifvande af redan beslutadt bifall till ofvannämnde utlåtande, lade Ståndet Ridderskapet och Adelns förrberörde protocolls-utdrag till handlingarne. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett denna dag af Herr Stenström ingilvet skrifteligt anförande, i anledning af en inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, i öfverenstämmelse med 56 § Riksdags-Ordningen, af Herr von Ehrenheim, Christian Wilhelm, den 30 sistlidne Januari väckt, till förrbemäldte Utskott remitterad och med de öfriga Riks-Stånden communicerad motion om beviljande af ett låne-understöd af allmänna medel åt egaren af Conradsforss, Brukspatronen C. B. Fitinghoff'. S. D. Föredrogs ånyo Siats-Utskottets utlåtande, N:o 160, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår:
Departementet N:o 173 af den 19 December 1840, angående reglering af Riksstalens 3:dje Hufvudtitel, beträffande 17:de punkten om förläggande af någon artilleristyrka i Norrland; 25:te punkten i afseende å stater för KrigsKollegii Departementer, samt 36:te punkten i fråga om underhållet af Lifgardets till häst kasern och lyshållningen i nämnde regementes stallbyggnader; äfvensom den slutligen gjorda underdåniga anhållan om framställning af en omfattande plan till försvarsverkets organisation i dess helhet (101); N:o 181 af den 30 December 1840, angående lindring i roteringsoch rustningsskyldigheten i Jemtlands län (104); N:o 218 af den 6 Februari 1841, i anledning af väckt fråga om befrielse för rusthållare från skyldigheten att under krig remontera och att ersätta förlorade persedlar (lil); och N:o 317 af den 5 Maj 1841, angående förlängning af de med rusthållarne vid åtskillige afsuttna regementen och korpser afslutade kontrakt om bästvakansafgifts utgörande m. m. (124); hos Kongl. Sjöförsvars Departementet N:o 170 af den 19 December 1840, i hvad denna skrifvelse afser anhållan om uppgörande af en plan för sjöförsvaret (144; R. St. Just. Ombudsm. St. Just. Ombudsin. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. N:o 228 af den 13 Februari 1841, i den del denna skrifvelse angår båtsmans-beklädnadens förbättring och beklädnadsbestyrets öfvertagande af Kongl. Maj:t och Kronan (147); och N:o 373 af den 7 Juni 1841, i hvad denna skrifvelse rörer frågan om vattenledningen till Carlskrona (151); hos Kongl. Civil
Om hindren för flyttning emelian socknarne icke •kunna helt och hållet upphäfvas, kunna och böra de dock minskas genom närmare bestämmelser, än de, som hittills varit gifne om socknarnes rättigheter i detta afseende, och i den mon dessa hinder qvarstå, måste de fördragas såsom en nödvändighet, hvilken icke kan afhöjas, der fattigvården måste hero af borgerlig Lagstiftning. Rikets Ständer anse således, att fattigvården i allmänhet bör, på sätt hittills skett, besörjas af socknarne och städerne hvar för sig, med rättighet likväl till öfverenskommelse om gemensam fattigvård för flera socknar, der dessa finna fördel af en sådan anstalt; men, i förening med stadgandet härom, erfordras ovilkorligen nödiga bestämmelser till förekommande deraf, att fattigvårds-ansvaret må kunna godtyckligt öfverflyttas från en socken till en annan, hvarförutan hvarje socken skulle vara blottställd för den mest kännbara orättvisa och dessutom den nödiga ordningen vid handhafvandet af denna grannlaga anstalt omöjligen skulle kunna iagttagas. Dessa bestämmelser anse Rikets Ständer lämpligast böra hafva afseende på mantalsskrifningen, såsom den offentliga handling, hvilken fullständigast och med mesta säkerheten kan antagas lill rättelse för regleringen af iattigvårds-ansvarigheten. Dermed öfverensstämmer också den hittills gällande föreskriften i Kongl. Förordningen den 5 December 1788, hvilken visserligen blifvit öfverklagad, såsom tryckande genom den inskränkning i det fria valet af vistelse-ort, som den ansetts innebära; men denna inskiänkning är dock ingen följd af föreskriften i och för sig sjelf, utan, der den intiäffat, lärer den oftast böra tillskrifvas en tydning, som, ehuru icke öfverenstämmande med ordalagen i Författningen, man sökt att alltmer och mer göra gällande, under det bestämmelserne icke varit nog tydliga och fullständiga alt, å den ena sidan, skydda socknarne emot en öfverhand tagande fattigvårds tunga, och å den andia, begränsa de dem i detta afseende tillkommande rättigheter. Mera noggrant Expeditions-Ulskottets Förslag till und.
•— Och har, under tillämpning af denna grundsats, Friherre Palmstjerna föreslagit: i:o alt, om practiserande Läkare uti Cholera aflider och efterlemna!' omyndiga barn, pension å allmänna Indragnings-Slaten må få åtnjutas af Enkan med a5o R:dr samt af hvardera barnet med i5o R:dr bane® årligen; 2:0 alt denna pension må utbetalas från början af månaden näst efter dödsdagen, lill Enkan, så länge hon lefver -ogift, och för barn, intill det i7:de året; 3:o att, om den aflidne Läkarens Enka eller Barn ega rätt till penton uti någon allmän Pensions-Imättning, beloppet deraf då bör afräkna* >4 S-fttr-Vtskottets Vilimnde K‘,o 31'. från det i irsta punkten bestämd a och blott dea öfvershjutande summan uppföras på ailm älina Indragnings-Staleu, samt 4:o att denna rättighet lill pension äfven må lillgodokomma Enkor och Barn efter Läkare, hvilka innevarande år i Cholera-farsolen afiidit. Åtskillige Ledamöter af Ridderskapet och Adeln hafva understödt ifrågavarande motion, men derjemte ansett, att den föreslagne pensioneringen borde utsträckas tili Enkor och Barn efter andre medborgare, som uppoffrat sig af nit för de sjukes vårdande, samt efter de Ledamöter af Sundhets-Närander, hvilka varit utsatte för lika faror som Läkare, och blifvit farsotens offer. EhuruUtskottct gör fullkomlig rättvisa åt det syftemål, som för denna motion ligger till grund, anser Utskottet dock densamma, äfven utan den utsträckning, som deri blifvit ifrågäslälld, leda till betänkliga följder i afseende ej mindre på den utgift, sorn derigenom i en framtid kunde för Statsverket komma i fråga, än äfven å svårigheten att med någon tillförlitlighet kunna utröna, när de aflidne Lahaine ådagalagt den grad af nit och sjelfuppoffring, att rättigheten till understöd af allmänna medel för efterlefvande Enkor och Barn derpå skäligen kunde grundas.
Med valet af desse sednare, så väl som Riks-Slåndens Ledamöter, förhålles på det sätt, att Taxerings-Kommittéen i dess plenum bland sine Ledamöter utser Sex personer, nemligen En af Ridderskapet och Adeln, En Prest, Tre Borgare och En Ståndsperson: hvarvid iakttages, att en af desse helst utses ifrån hvarje af Taxerings-Kommiltéens aldelningar, och afgifve Taxerings-Kommittéen om detta utnämnande särskilda Protokolls-utdrag till hvartdera af de väljande Stånden, samt till Magistraten för Ståndspersonerne, hvarefter med valet af öfrige Ledamöter i Pröfnings-Kommittéen förbålles, på sätt om val af Ledamöter till Taxerings-Kommitlé i Stockholm redan stadgadt är; dock må till Ledamöter i Pröfnings-Kommittéen icke flere, än här ofvan nämndt är, inväljas af dem, som i årets laxeringsförrältning deltagit. § 118. l:o Till kostnaders bestridande vid de hållna taxeringame, såsom för tryckta formulärer, Häradsoch Läns-sammandrag öfver Bevillningen, skjutsoch traktafnents-penningar för Ledamöter i Pröfnings-Kommittéen, arfvode för Protokollsföranden derstädes, äfvensom till uppmuntran för Städernes Uppbördsman, Protokollsförande och Krono-ombud vid Taxerings-Kornmiftéerne derstädes, Häradsskrifvare och öfrige tjenstemän, hvilka vid mantalsskrifning och taxering genom flit och noggrannhet gjort sig deraf förtjente, anslås Tre procent af hela Länets Bevillningssumma, hvilken af Pröfnings-kommittéen, innan den åtskiljes, fördelas. Jemte denna procent får, till dessa kostnaders bestridande, af inflytande Bevillningsmedel särskildt användas Åtta Hundra R:dr R:mt inom Norrbottens Län, Tre Hundra R:dr R:mt inom Westerbottens och Jemtlands Län, samt Tvä Hundra R:dr R:rnt inom Wester-Norrlands
Då jag vid detta tillfälle ej var närvarande och jag hört olika berättelser om sättet hvarpå detta Val skulle verkställas , i det några trott att Val listor borde upprättas serskildt på de ar Personer, hvilka skulle blifva ordinarie Ledamöter, och serskildt på de 6, hvilka skulle utgöra Suppleanter; hvaremot andra förmodat att endast en Val-lista borde nyttjas hvarpå 27 namn voro antecknade; så tager jag mig friheten hemställa, om icke, då Riksdagsordningen föreskrifver att 21 Ledamöter skola väljas, blott 21 namn ma på Val listan uppföras, och att vid rösternas uppsummeri.ig, de 21 Personer, hvilka erhållit de fleste rösterne må varda ordinarie Ledamöter samt de 6 Personer, hvilka näst efter intill dem undfått det största antalet röster, må såsom Suppleanter anses. Uppå derom af Herr Grefvert och LandlMarskalken gjord Proposition, bief Herr Påhl. mans berörde hemställan af Ridderskapet och Adeln bifalien. Justerades följande: Utdrag af Profocollet, hållit hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmidd den 4 April Ifcji8. S. D. Hen 4 April. 27 i S. D. Remitterades till Statsoch B*ncoUtskotten 2:ne Memorial af Friherrarne Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, och Anckaisvärdf Carl Hinric, angående yrkad undersökning om Götha Canal - Discont-Directions förhållande, i afseende på den till Canal-Arbetets fortsättande gjorde försträckning af 1,100,000 R:dr m. m. Ut supra.
Likaså hade muddringen i hamnen vid Mern blifvit, till erforderligt djup och bredd, fullbordad; men det härofvan uppgifna arbetet vid kanalens inlopp från sjön Roxen vore icke utfördt, hvarigenom någon olägenhet för seglationen likväl ej förorsakades, helst inloppet ändock vore tillräckligen djupt och bredt samt inseglingen lätt. Vid sålunda befunna och upplysta förhållanden, har Kongl. Majit, med anledning af Götha-kanal-direktionens i underdånighet gjorda anhållan om återbekommande från Riksgäldskontoret af de derstädes innehållna medlen, genom Nådigt Rf ej' af den 14 November 1851, med bifall till Direktionens begäran att varda befriad från skyldigheten att uppföra omförmälda kallmur å försänkningen mellan Pukön och Lindön, tillåtit Direktionen att från Riksgälds-kontoret utbekomma ej mindre det, såsom säkerhet för detta arbete, innehållna belopp, än äfven de medel, som afsågo uppmuddrings-arbetena vid Mern och Motala; hvaremot Kongl. Majit i Nåder förklarat, att den summa af 432 Rldr, hvilken, med hänsigt till kist-sänkningsoch murnings-arbetena vid Norsholm, innehållits, borde förblifva i Riksgälds-kontoret innestående, intilldess samma arbeten blifvit fullbordade och vid afsyning godkända. Till följd af stadgandet i ofvanåberopade reglements-§, enligt hvilket Götha-kanaldirektion är berättigad att, så snart styrkt blifvit, att något af ifrågavarande arbeten till fullo verkställts, lyfta de för detsamma i Riksgälds-kontoret innestående medel, har derifrån, vid slutet af år ISSI, till merbemälda Direktion utbetalts hvad som af dessa medel afsåg muddrings-arbetena vid Motala och Mern eller 730 Rldr, men då murnings-arbetet å försänkningen mellan Pukön och Lindön icke blifvit verkstäldt, hafva Fullmäktige, emot innehållet af nyssberörda reglementariska stadgande, ansett sig icke kunna lemna bifall till utbetalningen af det såsom säkerhet för detta arbetes behöriga utförande, på föreskrifvet sätt, innehållna belopp.
Såsommed hufwudplanen i närmaste förening warande, torde först böra beswaraS de emot Tariffen N:o i gjorde erindringar, dels ifrån Wälloft. Borga, rc,Ständet cm klaff rnes förökande till ett antal as 60, fä wäl som att den första borde börjas ifrån etthundrade RMs inkomst; dels ifrån Högwsrdige Preste. Skändet, att afgifkerne i de nedersta eller minsta gras berne borde något,förhöjas; oä) dels af Hederwärda Bonde,Ständet, att lindring malte äga rum för ds twänne lägsta klasterne/ men deremot en högre'pro. Lss Den 5 Ianuaril. gression iakttagas än den Tariffen utsätter för dem som äga kwa tusende Riksdalers inkomst vä) deröfwer, samt äfwenledes akt Bewillningen med en half i stället för en sjsrdedels procent mä ökas emellan hmarje klost för dem, hwilkas Rewenue uppgar till 2500 R:dr eger högre. Da Maximk-Tariffens utwidgands till flere klasser skulle rubba hela dest närwaranve skick, grundadk pa en noga beräkning af witz personal och lampelig afgift i hwarje klatz: da Statens behof hwarken niedgifwer söcffoiilng helt och haget för någon Taxeringsgild person, 'eger ytterligare nedsättning af de ringare klasserms BewillningSrprocenk, hwilken för dem finnes lågt bestämd j jemförelse emot hivad de förr betalt, och det större understöd Riket nu krafwer: och dä a. ter de högre klafierne blifwik i mohn af deras bättre wilker och mer förmögenhet påförde en ansenligt stigande afgift, sa har Utskottet icke funnit sig kunna utan förfelande af bade säkerhet och billighet tillstyrka Maximi - Tariffens förändring i någon af ofwan an, förde delar.
Så vida denna Inrättning skall uppfylla dess stora föremål, som är jemna spannmålspriser och full tillgång på denna vara af inhemsk production, mäste ovillkorligen införsel af utländsk spannmål vara förbuden, intill dess den stigit till visst bestämdt högt pris, och då införsel blef oundviklig , endast så mycket tillåtas, sorn verkliga behofvet fordrade, och livarmed ensamt Fullmägtige äga att sig befatta, utan intrång af handels-specu lantén. Deri 20 Mars. 125 Det reglementarisk» för denna Magazins* Tirection, som upptager alla mindre omständigheter och föreskrifter, och hvaraf jag blott vågat fiamkasta några Iragmenter, bör af OeconomieUtskottet utarbetas, och Ständernas granskning underställas. En stor och för vår sjelfständighet märkvärdig nytta, tror jag blifva en ofelbar följd af denna inrättning. Ett Land kan ej kal las oberoende, så länge lifvets uppehälle skall hämtas på andra sidan håfven, och hvarföre skall vår sjelfständighet vara styckad genom detta behof, då vi inom oss äge fullkomliga medel att förekomma det? Det skall äfven blifva en lättnad i Regeringens mångfalldiga omsorger } alla andra näringar skola finna mera trefnad, och den sanning en gång inom Sverige blifva erkänd, att inhemska productionen, om den äfven i pris öfverstiger den utifrån kommande, leder till jemnare varupriser och en stor nationalförkofran. Att en ökad penningetillgång med rättvisa påkallas af den nu allmänt öfverklagade penninge bristen, är en visshet nog uppenbar att ej behöfva andra bevis än erfarenhetens} men tillfälle att låna penningar, åtföljdt af skyldigheten att derföre årligen betala renta och slutligen sjelfva capitalet, kan ej ensamt blifva Jordbrukarens uppkomst, om ej en säker och förmånlig afsättning bereder honom ine - jDen 20 Marti del, så väl till dessa, sorn dess öfriga rtiång* falldiga ufgifter. Skulle LandtbruksAcademien, af Länens HushållsSällskaps-fonder, kunna på i| a 2-'ne års tid lemna rentefria
Beträffande derefter Herr Rudlings i öfrigt gjorda framställningar, åsyftande, dels att skjutsningsbesväret i staden Eksjö skulle af staten öfvertagas, dels att detta besvär skulle delas af alla, som i staden bygga och bo, efter bevillningsgrund, dels om anslående af reservhemman åt staden från kringliggande landsbyggd och dels om skjutslegans förhöjning, så väl i nämnde stad, som staden Jönköping; så, enär motionären icke med några officiella uppgifter bestyrkt det, såsom skäl för dessa framställningar, åberopade förhålla de, att skjutsningsbesväret uti ifrågavarande två städer skulle vara mer än vanligt betungande, samt det icke synes vara lämpligt, att Rikets Ständer befattade sig med frågor af förevarande slag, hvilka blott röra enskilda orter och kunna af vederbörande förvaltningsmyndigheter upptagas och afgöras, hemställer Utskottet, huruvida icke nu ifrågavarande framställningar böra lemnäs utan afseende. Hvad vidare angår riksdagsmannen Nils Anderssons motion, innefattande fjerde hufvud/rågan om anställande af undersökningar genom Konungen s Befallningshafvande, rörande derför skjutsningen från städerna, emellan dessa och landsbygden uppg] or de af tals bes kaff enhet samt om vidtagande af nödiga rättelser i anledning deraf; så och enär det är Konungens Befallningshafvande öppet, att, efter anmälan, vidtaga de förändringar i afseende härpå, som lagligen kunna ske och hvartill fog förefinnes, anser Utskottet någon åtgärd af Rikets Ständer i anledning af denna motion icke vara erforderlig. Bih. till R. St. Utskottet går härefter att yttra sig öfver femte huf vudf råg an, som angår kungsoch kr ono-skj utsen. Sedan Utskottet här ofvan afstyrkt Riksdagsfullmäktige Ola Perssons och Lars Anderssons förslag till åvägabringande af hålloch reserv-skjutsens fullkomliga upphörande, får Utskottet, i följd af dess berörda yttrande, föreslå, att dessa motionärers, i sammanhang med nämnda förslag, gjorda framställningar om kungsoch krono-skjuts-besvärets utsträckning till alla hemman, måtte anses förfallne.
VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten på Iduns lämplighet för platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfriga slags gaf en oeh annan favör åt grefve • sköld, en menniska till den grad naivt narraktig, att han blef rolig. Grefven, som nyss fylt 30 år, var husar, oeh en otympligare figur hade sä- kerligen aldrig suttit på en hästrygg. Trots sitt röda hår, sina stripiga mustacher, sin fräkniga hy och sin allt utom aristokratiska näsa, som med sin röda färg oeh sin kuriösa form påminde om en upp och nedvänd jätterädisa, ansåg sig grefven i hög grad ega damernas bevågenhet. Mot slutet af säsongen två år efter hofpredikantens famösa anbud blef jag genast föremål för hans speciela beundran, sedan vi några månader förut förestälts for hvar andra på en middag, vid hvilken han råkade bli min granne vid bordet. Att grefven vid samma tillfälle ansåg sig ha fått en rival om min YNDEST i hofjägmästaren klo, förvånade mig EJ. Hofjägmästaren och jag voro bekanta sen gammalt, och den uppmärksamhet han visade mig hade alltid varit baserad på denna mer, än treåriga vänskap. Emellertid uppstod från den der middagen en täflan mellan de bägge herrarne att, hvar de sammanträffade med mig, öfverträffa hvar andra i älskvärdhet och .artighet. Så fort den ene ett ögonblick lemnade mig, var den andre genast beredd att intaga hans plats. Jag kan inte neka till, att denna galanta ridderlighet intresserade mig rätt mycket. Ungdomsminnena från skridskobanan på Nybroviken, då det alltid var minst två af de största gossarne, som samtidigt täflade om min ynnest till dess det slutade med, att en af dem måste ge vika för den andre, döko åter upp och togo gestalt i hofjägmästaren och grefven, bägge lika stora tjufpojkar för resten. Mina sympatier hade min vän hofjägmästaren odelade, så mycket kan jag emellertid försäkra.
Sannolikt har man härigenom velat förekomma, att intet beslut ensamt efter Stats-Secreterarens åsigter skulls kunna fattas, ty eljest hade det varit mycket lättare och mindre kostsamt för Staten, att icke antaga andra Stats-Råd, än Cheferne för de särskildta Styrelse-Departementerna; men då till de sednare beställningarne förnämligast böra afses män med full ungdomlig arbetsförmåga, skulle möjligen , om icke något annat Stats-Råd fanns, än det som af dem utgjordes , Konungen komma att sakna råd af den under en längre arbetstid stadgade erfarenheten. Grunddragen till en Svensk Ministére, med beroende af Konungen och ansvarighet får Nationen äro, som Committerade väl anmärkt, redan gifna i Regeringsformen. Allt kommer nu derpå an, att man kan gifva åt administrationen den enhet och kraft, hvar-* förutan den alltid skall blifva vacklande. Men kunna dessa ändamål; enhet och kraft, vinnas, om Stats-Rådets nu varande 2?S organisation bibehålies? Då jag till denria fråga måste gifva ett nekande svar, anhåller jag få upplysa hvad som härtill föranleder mig. Största delen af Svenska Stats-utskylderna utgöras genom praestarioner in natura, såsom rustningsoch roterings-, allmänna byggnadsoch väghållnings-skyldigheter samt åtskillige persedlar, hvilka någon gäng med penningar lösas, men likväl på ett eller annat sätt urgöras , dels till Kronan, dels till Indelningshafvare. Då nu jorden är af olika natur och de oeconomiska Författningarne merendels vidlyftiga och icke sällan invecklade, måste åtskilliga förhållanden uppkomma, icke mindre emellan Staten och enskilda, än enskilda sinsemellan. Härifrån komma ofelbart de många förklaringar öfver gamla stadganden och de icke färre nya Förordningar , jemte de åtskilliga tvister, hvilka, såsom oeconomieoch politie-mål samt beskattnings-frågor, blifva dragne under Konungens Höga pröfning i Stats-Rådet , och derföre måste Regeringens göromål i Sverige blifva trägnare och flera än i andra Stater , der beskattningsverket ar enkelt och utan intrassling.