Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag bar likväl sedan funnit, att, för att ingå i granskning af detta Betänkande, en större vidlyftighet hade blifvit nödvändig, och att om jag uppläst ett Anförande på i5 å 16 skrifna ark, hvilket jag förmodar härstädes med föga uppmärksamhet blifvit afhördt, så bade jag i alla fall med för mycken korthet behandlat ett så rikt ämne, och lupit fara att bli missförstådd. Jag har derföre beslutit att inskränka mig till några få anmärkningar, hufvudsakligen i afseende på anslaget. Jag skulle tro det vara i sin ordning, att, när det är fråga om att anslå medel till en sak, göra sig reda för ändamålet. Af Konungens Proposition finner man, att Cornmitterade för Undervisningsverkens öfverseende föreslagit en summa af Den 21 Maji e. m. 2l5 168,000 R:dr årligen, och Kongl. Maj:t har funnit, att 60,000 R:dr årligen deraf borde nu anslås. Jag linner ej, huru nian kan ingå i pröfning om nödvändigheten af detta anslag, utan att man genomstuderat Committerades Betänkande af 5oo sidor i qvart. Väl har jag gjort det; men jag finner der den stora frågan ganska litet utredd: huruvidt Staten bör sträcka sin befattning med Undervisningsverken; om det är rätt, atti den väg, som insamling af allmänna medel sker till andra Statens ändamål, fonder samlas till bekostande af Uppfostringsverket!; och slutligen, om Statsmagterne ega uteslutande rätt att reglera undervisningen. Att detta är en angelägenhet, som rörer hela samhället, är visst; men om Statsmagterne äro de Autoriteler, som böra förvalta, leda och styra denna sak, är en annan fråga. Utredningen af denna fråga är, i min tanka, ej fullständig eller nöjaktig i Committera* des Betänkande. Jag anser den likväl böra utredas, innan man går in på att anslå medel. Om man sedan skulle finna det vara emot princip, att bevilja ett sådant anslag, så vore det orätt att på förhand anslå det.
Utskottets i 6:te punkten under litt. a gjorda hemställan, att Chefens för Topografiska korpsen aflöning måtte fastställas till 5,500 R:dr är af Borgareoch Bonde-Stånden bifallen, men deremot afslagen af Ridderskapet och Adeln saint Preste-Ståndet, hvilka Riks-Stånd bestämt, berörda aflöning till enahanda belopp, som nu utgår, eller 6,000 R:dr. För omröstning härom får Utskottet afgifva följande' förslag till voteringsproposition : »Den som vill, att Chefens för Topografiska korpsen aflöning bestämmes til! 5,500 R:dr, röstar J a; Den det ej vill, röstar Nej; Vir.ner Nej, är aflöningen bestämd att utgöra 6,000 Rdr.” 12:o. Uti 6:te punkten mom. litt. b hade Utskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga begäran att för anställande vid Topografiska korpsen af 8 Under officerare mätte beviljas en tillökning i anslaget för nämnde korps till belopp af 3,200 R:dr, hemställt, att Rikets Ständer, utan att ingå i pröfning af omför mälda nådiga förslag om Underofficerares anställande, måtte för nästkommande statsregferings-period till Kongl. Maj:ts disposition anvisa en summa af 3,200 R:dr årligen, att användas till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för det militära karteverkerts skyndsamma utförande; — äfvensom Utskottet uti 27:de punkten, momentet litt. /' förklarat sig vid sådant förhållande icke kunna tillstyrka anvisandet af den anslagstillökning, 1,200 R:dr, Kongl. Majit till beklädnadshjelp för ofvan nämnde Under-officerare tillika äskat.
Jag är äfven af den tanken, att isynnerhet husbehofsbränningen, om den icke kan genom tvångslagar inskränkas, likväl må genom förnuftiga föreskrifter i ceconomisk lagstiftningsväg i möjligaste måtto förebyggas. Nu vill man rent af tvinga den, som bränner i smått, alt bränna hela bränningstiden; ty det är klart, på sätt Hr v. Qvanten redan upplyst, att en brännvinsbrännare med 16 k:rs panna hellre bränner hela terminen, än anmäler sig till en försegling, som i de flesta fall blir dyrare än skatten för hela bränningsterminen. Den andra orättvisan af att ålägga den enskilde att betala förseglingskostnaden består deruti, att kostnaden blir lika stor för den lilla som för den stora pannan. Vid sådana tillfällen inträffar det förhållande, att man ålägger brännvinsbrännaren en straffbestämmelse på sig sjelf. Hr Cederschjöld har också ganska riktigt upplyst, att när den laglydige icke behöfver en sådan controll, bör honom icke heller åläggas kostnaden derför. Jag skulle i allmänhet tro, att om staten behöfver en polisåtgärd, det är statens skyldighet att bekosta densamma. Frih. Boye: Af motsidans skäl har jag trott det starkaste vara framstäldt af en värd ledamot, Hr Stuart, och bestå deruti, att kronobetjeningen skulle få tillfälle alt för mycket taxera allmänheten; men jag ber att få möta denna invändning med sjelfva ordalydelsen i det prot.utdr., hvari jag yrkar att R. o. Ad. må inslämma. PresteSt:s beslut innehåller nemi., att förseglingen skulle betalas med 2 öre per k:na. Nu veta vi, att allmogens pannor i allmänhet sällan uppgå till mer än 16 k:rs rymd. Nu frågar jag: kan det u)6 Dc ii 26 J a 11 u a r i. nuses för en straffbestämmelse, eller är det ens af natur att kunna anses såsom bidragande till förminskning af brännvinsbränningen. Jag håller mycket af att för mig uppgöra rediga begrepp och hålla mig vid det ämne, som är för handen, och icke sammanröra flera.
Föredrogs ånyo och ogillades Banko-utskottets memorial N:o 96, angående en gratifikation till Bankens vaktbetjening. S. D. Föredrogs ånyo den, i följd af beslutet den 16 dennes, vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsooh Ekonomi-utskottens utlåtande N:o 64, bordlagda 2:dra punkten af utlåtandet N:o 31, angående roterings-verket för den tillökade ordinarie båtsmans-roteringen; hvilken punkt bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lag-utskottets betänkande N:o 60, i anledning af väckt motion om upphäfvande af författningar ne, angående tionde pennings erläggande af arf, som föres utur stad; hvilket betänkande bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Expeditions-utskottets memorial N:o 16, jemte skrifvelse-förslaget N:o 179. Förslaget godkändes och memorialet lacles till hancllingarne. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-utskottets utlåtande N:o 27, dels i anledning af erhållen återremiss i vissa delar af betänkandet N:o 13 Prot.-utdrag den 49 Augusti 4848. 655 och memorialet N:o 23, angående tullbevillningen, dels ock rörande några af Stånden derutinnan i öfrigt ännu oafgjorda frågor. Härvid förekommo: Yttrandet pag. 1 Lades till handlingarne. Yttrandet angående tull värden pag. 2, 3 och 4. Gillades. Inbjndningen pag. 4, angående band, bokbindare-cloth samt broderduk, marle och stramalj. Med antagande af den ytterligare inbjudningen, förenade Ståndet sig uti Ilöglofl. Ridderskapets och Adelns samt Preste-ståndets beslut, angående dessa artiklar. Inbjudningen pag. 5 och 6, i fråga om den för siden-, halfsidenoch bomulls-väfnader nu medgifna förmon att få direkt införas ifrån Ostindien och öfriga orter på andra sidan Goda hopps-udden, mot tull af tio procent.
Hon måste tillstå för sig sjelf, att hon just icke alltid varit så flitig, som hon kunde ha varit, men i alla fall hade det i allmänhet gått bra. Hon hade så lätt för att lära sig och ansågs för att i synnerhet vara kunnig i att besvara så kallade förståndsfrågor. Hennes teckningar, som voro uppsatta bland de andra flickornas teckningar på väggen, hade fått beröm. Hon skrattade sjelf åt det, så att hon kröp ihop, ty hon fann de båda hufvuden, hon tecknat med svartkrita, alldeles afskräckande. Det ena var en Niobe, som rynkar ögonbrynen och förvrider ansigtet, det andra framstälde ett bedjande barn med omsorgsfullt friserade lockar. Båda voro kopierade efter andra teckningar och utförda i korsstrecksmanér, hvilket var lärarinnans metod. Nej, då hade Hedvig en långt mera värdefull samling af teckningar i en liten portfölj i sin pulpet. Der funnos porträtt af både kamrater och lärare. Der funnos scener från skollifvet och från balen hos Andersons, och Hedvig måste qväfva sitt skratt, när hon såg på dem, så bra liknade de dem alla. Hon skonade icke heller sig sjelf, och på många af teckningarna hade hon framstält sin egen oroliga person med vildt oordnadt hår och ett förvirradt uttryck i ansigtet vid sidan af Hulda Franssons uppmärksamma och underdåniga fårprofil. — Det var i alla fall minnen att föra med hem från skolan. Hon insåg, att hon borde känna denna dag som ett afsked, såsom något som aldrig skulle komma igen och derför hade något vemodigt vid sig, men hon kunde icke känna det så. Hon kände det blott som en befrielse. Hon längtade efter att börja lefva. En annan, som heller icke var synnerligen rörd till sinnes, var Maria Heller. Hon hade visserligen med intresse inhemtat en mängd kunskaper, och hon var ett par af lärarne ganska hängifven, i synnerhet hyste hon verklig beundran för läraren i matematik, en liten ljus, vacker karl med ett nästan qvinligt väsen. Det var icke hans person, som Maria beundrade. Hon var alldeles likgiltig för alla män, men det var det skarpa, ljusa förståndet, som dolde sig bakom den unge mannens milda drag, som imponerade på henne, och hon kände på sig, att hon skulle komma att sakna matematiklektionerna.
Men 55 träden blifva ju mer man allägsnar sig från kustlandet mindre och försvinna allt mer och mer mot fjellen, så att till och med vedbrand i Enontekis Lappmark måste hemtas på 4 å 6 mils afstånd. Bergsrörelse. Derom har jag afhandlat under samma ämne uti kustlandet. Bland binäringar förtjena ej andra, såsom i någon mån bidragande till innebyggarnes utkomst, nämnas, än jagt och fiske samt limkokning och salpetertillverkning, af hvilka den sistnämnda, som endast öfvas uti Arvidsjaurs Lappmark, de sed nare åren märkligen tilltagit. Handel. Lappmarksprodukterne, renshudar, renkött, rentungor, torr och färsk fisk, smör, vilda djurs skinn, afsätlas vä! hufvudsakligen vintertiderne, då kustlandets handlande på marknader besöka Lappmarkerne, vid hvilka tillfällen, särdeles som ting och uppbörd då jemväl hållas, så väl Lappska som öfriga allmogen ganska allmänt samlas. Men i sednare tider har en särdeles lust bland nybyggare uppstått att besöka Lapparne i deras kåtor, för att mot starka drycker och penningar jämväl tillbyta sig Lapparnes varor, hvarvid Lappen, som lätt öfverväldigas af begäret efter spirituösa varor, följaktligen blir den som af denna handel skördar minsta vinsten; ja detta missbruk af handel eller bedrägeri skall gå så långt, alt Lapparne stundom och icke så sällan låta förmå sig att för en och annan sup afstå en hel ren, och påstås af kännare i Lappväsendet, om det ohejdadt får fortfara, lika mycket, som intägten af renbetesland, skola bidraga till Lappska nationens undergång, ett förhållande så mycket betänkligare, som de liesta nybyggens tillvaro är med renskötseln, som blott af Lappar kan utöfvas, så nära förenad. Utom lyxartiklar, som numera äfven finna afsättning i Lappmarkerne, lemna de handlande i utbyte mot förenämnda varor Vnjöl, salt, rom, vin, tobak, bly, krut, kläde m. m. och penningar, mest i silfver. S*olili$k Förjuttniitg. Kammarverk.
Af dessa vill jag nämna Blymakare-handteringen, hvaraf år 1846 ingen fanns inom riket. Man ansåg då onödigt att för dem stadga mästerprofs atläggande. Slutligen funnos en mängd andra yrken, hvilka väl i allmänhet voro underkastade skrå-tvång, men der likväl frimästerskap funnos. Med dem gick man så till väga, att man i allmänhet ansåg mäslerprof böra afläggas för sådana yrken, hvilka vid beställningar ofta erhålla råvara att förarbeta. Desse blefvo underkastade mästerprof, de andra icke. Således voro före 1846 t. ex. Snickare och Skomakare underkastade skrå-tvång, ehuru ibland dem fri-mästare kunde finnas. Efter 1846 uphörde skrå - 380 Den 27 September e. m. tvånget, men bestämdes att, för bedrifvande! af dessa yrken, skulle mästerprof ovilkorligen afläggas. Man gick således en ganska billig medelväg. Nu vill Utsk. alt man skall öfvergifva allt delta, icke för att öfvergå till elt friare system, utan för att gå tillbaka, icke allenast till hvad soiia var före 1846, utan många 100:dra år tillbaka; ty då man 1846 kunde få blifva fri-mästare, och då del 1846 fanns fria yrken, så vill Ulsk. nu förbjuda all sådan frihet, och stadga alt alla handiverk skola vara underkastade mäster-prof. Hr von Hartmansdorff har sagt, att jag misstagit mig i min anmärkning emot Ulsk:s mångtydiga stadgande om mäster-profs afläggande för alla handtverk, enär enligt hans utsago i Författn:n funnes upräknadt hvilka yrken sora vore handtverk eller icke. Den värde talaren misstog sig dock härutinnan. Han har nemi. trott att hvad han vill uphäfva skulle blifva qvarstående.
Om en viss modique naturalisations-afgift ålades alla utländska inflyttningar, hvilken likasom recognitions-afgiften alltid skulle erläggas i silfver, så blefve detta en ny källa till ökad rikedom för Staten, då derjemte stadgades, att intet utländskt på Gottland etableradt Handelshus finge åter utflytta från Sverige under en kortare dervaro än minst 10 år, och då ålades erlägga en låg, lämplig pröfvad afgift af ägande förmögenhet, så synes mig alla nödiga försigtighetsmått vara iakttagne till Statens bästa och säkerhet. Gottlands mercanfila förhållanden till andra Nationer har för öfrigt så nära samband med hvad jag får äran i Statsoeeonomiskt afse - 3i4 Den 5 Martti, ende omnämna, att jag blott får hänvisa till tredje Hufvud-momentet, nemligen den fordel porto franco friheten frulle meddela Sverige i Stats-aeconomisk och politisk åsigt. Hvad clet Statsosconomiska vidrör, får, med åberopande af hvad redan nyss ofvan yttrat blifvit, jag derjemte vördsamt fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derå, att medelst denna rättighet skulle, efter allsan_ nolikhet, Gottland blifva en depot för ej allenast de östra Europeiska produeter, som redan befinna sig concentrerade i Ryssland, utan äfven för dem, hvilka öfver detta land äro att förvänta från Asiatiska Staterne; hvilken tanka torde vinna än mera styrka, då man med noggrannhet följer tidens gång och vågar en gissning i framtiden. När man tillika, skärskådande närbelägenheten af Götha Canal, hvars fullbordande snart är att förmoda, betänker, att, utom Svenska produeter, äfven alla slags utländska efiecter denna vägen kunna förväntas, lärer väl , Gottlands företrådes-rätt till den projecterade porto-francoeller fria nederlags-rättigheten, så i mercantilt som stats-occonomiskt och politiskt afseende, framför andra Svenska orter icke kunna någonsin med skäl bestridas.
Det vore i sanning ett förskräckande inkast, om Representationen ännu ägde rättigheten att afoch tillsätta StatsRådet; ty äfven med den lilla kännedom jag äger, tror jag, att de, som nyttjat Opposition som väg till RådsStolen, uti den förgätit känslan för Folkets rättigheter, dem de med nog värma uti Oppositionen försvarat, och att de ansett consequence i handlingssätt bestå uti den fullkomligaste förändring ef tänkesätt. Herr Grefve Mörners framställning skulle i denna del, såsom af erfarenheten styrkt, till alla delar antagas, som bevis emot min tanka om Representations-rättigheter; men då det nu är Konungen, som Den 23 Maji. 189 Satter af och till, bör ej befaras hvad Grefve Mörner visat vara skedt. Herr Påhlman , Otto Fredric: Mitt sått att förstå Grundlagen i förevarande fall, har jag ofta förut tillkännagifva, nemligen att jag fattat enahanda mening deraf, som Fri herrarne af Wetterstedt och Adlerbeth yttratj men derföre vill jag dock icke påstå, att denna mening är den lyckligaste, serdeles så länge voteringar innom ConstitutionsUtskottefc ske Ståndsvis. För min del vill jag icke heller bestrida, att Utskottet icke haft största anledning att inkomma med förslag till denna förtydliganj de ; och om jag endast skulle rådfråga den agtning jag har för de Män, sorn varit af olika mening med mig , så ägde jag redan deraf anledning att $:n i Grundlagen icke vore nog tydlig. För att stadga mitt begrepp i denna del, har jag, så vid förra Riksdagar, som nu, jemfört den ena Grundlagens föreskrift med den andra, och dervid funnit collisioner uppstå, hvilket visar nödvändigheten att en ändring i dessa olika stadganden ägde rum. Lika så väl Riksens Ständer ägt att deltaga uti stif-t landet af RegeringsFormen, lika öppen rättig-’ het äga de att framlägga förslag till en förän-! dring deruti j och jag hemställer således ^ om icke, på sätt Herr Cederskjöld yrkat, Utskottets förslag kunde återremitteras, samt de utaf honom framställda anmärkningar för Ståndets gemensamma tanka förklaras.
För artikeln Lumpor ansågos nu stadgade tullvärde af 1 R:dr och utförselstull af 12 sk. per LU böra bibehållas. 25:o Utförsels-förbudet å Malm, rå och osmält, i införsels-tarifen eller den dervid fogade särskilda varuförteckning, ej specificerad, ansågs böra upphäfvas; hvarjemte utförsels-tullen derå bestämdes till 1 R:dr 16 sk. per SkU stäp. vigt. 26:o De dels i införselsoch dels i utförsels-tarifen upptagna tullvärden å saltade, torra, oberedda Hudar och Skinn, samt sådane artiklar, hvilka enligt Ridderskapet och Adelns beslut böra åtnjuta tullfrihet eller förtullas lika med det ämne, hvaraf de hufvudsakligen bestå, ansågos böra uteslutas. 27:o Uti den särskilda förteckningen å varor, som äro vid införsel tullfria, ansåg Ridderskapet och Adeln dels vid artikeln Fartyg, rubriken: "seglande, byggda i, och inköpta från, länder, hvarest införsels-tull å Svenska fartyg ej erlägges," dels de efter artikeln Kopparstick, Estamper och Litografiska arbeten tiilagde orden: ”som tillhöra tryckta verk" böra uteslutas, till följe af Ridderskapet och Adelns i fråga om förtullningen af berörde artiklar fattade beslut. 28:o 5 § af Tuljtaxe-underrättelserne ansågs böra erhålla följande lydelse: l:o A inkommande varor, som, enligt Taxan, förtullas efter vissa procent af värdet, och för hvilka tullen ej efter auktions-pris skall beräknas, bör godsegaren uppgifva inköpspriset, med tillägg af assurans, frakt och ali annan derå använd kostnad, intill dess de till lossningsorten anländt, och å utgående varor deras partipris i lastningsorten. Godsegarens angifningsinlaga å inkommande sådana varor bör, så vidt ske kan, styrkas af faktura och konnoissement, äfvensom assuransräkning, då försäkring tagen är; och bör, då plakatstämpel å sådane varor begagnas, å denna stämpel antecknas, efter hvilket värde varan blifvit förtullad. 2:o
M. icke gifva något svar. Jag vill visserligen icke bestrida, att det förevar, förslaget har åtskilliga brister, men nian bör icke eller förneka, att det äfven har åtskilliga fördelar framför den nu gällande författningen; och jag kan icke inse, att man, derföre alt brister finnas, bör åsidosätta antagandet af fördelarne, så mycket mindre, som man under discussionens lopp har fullt tillfälle att bestrida hvad som kan vara menligt, och antaga hvad som kan vara gagnelig!. Bland annat har Utsk. äfven föreslagit nya controller å eliarteringen, hvilka äro af så stor vigt för Rikets inkomster, att det icke torde vara skäl att till nästa riksdag uppskjuta deras antagande. Sedermera har Utsk. sökt motverka den eludering af nuvar. ena rtaesigi 11. för fa ttn., hvarigenom tiduingsredactioner, för att undandraga sig alt erlägga afgift för mer än ett halft ark, gjort arken så stora, att somliga tidningars halfva ark äro fyra gånger så stora, som andras; till följd hvaraf de förra icke betalt mer än de sednare. Vidare har Utsk. gått till mötes åtskilliga motioner, sorn påkallat rättelser i nuvar. efia rtaesigi 11 .föi-fa It n., hvaribland jag vill nämna Hr Grundelstjernäs, som afser en reglering, röride brochurers försändning med posten. Slutligen har Utsk. äfven uti den 7 § ronde chartering af köpe-, bytesoch gåfvobref på fast egendom, vidtagit åtskilliga, efter mitt förmenande, ganska ändamålsenliga förändringar; och för att närmare komma in på det ämne, som egentligen utgjort föremål, för den sisle värde talarens missnöje med Utskis betänk., får jag fästa uppmärksamheten derpå, ali då den nu var. chartaesigill.förordn. i tvenne särskilda paragrafer upptager afgifter å K. fullmakter och resolutioner samt adelsoch riddarebref m. fl. så hafva deras sammanlagda oerhörda belopp icke hittills varit nog tydligt synlige.
Uti detta hafva ock Riksdags-Fullmäktige från samma Län Ephraim Larsson och Olof Håkansson sig förenat, äfvensom, enligt Utdrag af Ståndets Protocoll för den 27 December nästlidet ar, Riksdags-Fullmäktige Anders Nilsson från Vermeland, Samuel Andersson från Östergöthland, Sven Svensson, Johannes Olofson och Pehr Johnsson från Elfsborgs Län, jemte Sven Mänsson från Calmare Län instämt uti Anders Danielssons yrkande; Och 5:0 Af Riksdags-Fullmäktigen Pehr Pehrsson från Södermöre Härad i Calmare Län, sorn likaledes förenat sig uti hvad Anders Danielsson, på satt här nyss förut är nämndt, andragit, men med den förändring, att Pehr Pehrsson föreslagit, det Enskiftesmål må af serskilda dertill inrättade Domstolar, i likhet med hvad för Egoskillnads» Rät ten i Bjäre Härad uti Skåne är stadgadt, upptagas och afgöras, från hvilka Domstolar de der behandlade tvister borde omedelbarligen hos Kongl. Majit fullföljas; Och har Pehr Pehrsson jemväl uppgifvit förslag, hu. ru berörde Domstolar, efter hans tanka, borde organiseras. Lag-Utskottet har ansett omförmälde väckte frågor utgöra ämnen af Ekonomisk beskaffenhet, och således hänskjutit desammas pröfning j förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, hvarefter de af Utskotten gemensamt till skärskådande blifvit tagne, som nu få deröfver aflemna yttrande. a34 Lag‘ och Besvärs-Utskotleris Betänkanden. Att all samfällighet i egor och isynnerhet Uti åker, äng och odlingsbar jord, är för jordbrukets förkofran skadlig och hinderlig, är en sanning, som så länge varit af erfarenheten styrkt, att ridare bevisning deraf är öfverflödig; Äfvensom det ock är lika ostridigt, att ju mera hvarje jordbrukare kan få sina egolotter samrnanlagde nära intill hvarannan i ett sammanhang, desto större och lägligare tillfälle yppas för honom, att kunna till dessa sine egors förbättrade häfd och deras odlande nedlägga arbete och kostnad.
Adis ledamöter, så afgaf Utsk. d. 11 Okt. s. å. ett betänk., som hufvudsakligen innehåller följande: »Efter tagen kännedom af den i detta ämne förda discussion har Utsk. funnit den fråga först böra besvaras, huruvida den af motionären åsyftade ändring i RiddarhusOrdn:n må kunna, på sätt 41 § i nämnde stadga föreskrifver, tillvägabringas ensamt genom R. o. Adis beslut och Konungens derå meddelta Nåd. stadfästelse. Utsk. har dervid ieke kunnat undgå inse, att ehurn ordningen för R. o. Adis representation icke finnes i adliga privilegierna uptagen, det likväl från längst förflutna tider varit en R. o. Ad. förunnad samt hvarje lefvande adlig ätt tillagd frioch rättighet att sig vid Riksdagarne infinna ; hvarföre ock, vid i öfrigt anställd jemförelse, så väl af de sedan äldre tider allt intill den närvide utfärdade Riddarhusoch Riksd:sOrdmr som ock af en d. 16 Okt. 1809 utaf davide RiddarhusUtsk., på R. o. Adis anmodan, afgifven och af Ståndet utan anmärkn. lernnad sammanfattning af Ståndets privilegier, Utsk. kommit till enahanda slutföljd, som de fleste af Ståndets ledamöter, hvilka, vid remissen af den ifrågavide motionen, i ämnet sig yttrat, nemi. att rättigheten för hvarje å Riddarhuset introducerad ätt att vid Riksdagarne ega säle och slämma är en så beskaffad »förmån» samt R. o. Ad. tillhörande »frioch rättighet» all frågan om förändring deri måste behandlas i den ordning Hi § Reg:sF:n stadgar.