Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 21.’ t b Utmätnings-Protocollet uppförda executionsarfvodetill Executor och Värderingsmännen; men att deremot, då utmätt fastighet säljes på Tingsstället i Orten, måste Kronofogden, eller den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillförordnade auctions-förrättaren, af sin hälft i auctions-provisionen, medelst afdrag, bestå executions-arfvodet; hvaraf alltså följer, att den gäldenär, hvars fastighet försäljes på Lands-Cancelliet, får vidkännas 4 å 8 R;dr större afgift än den, hvars fastighet föryttras i hemorten. Expeditions-Taxan stadgar uttryckligen éj blott den provision, som vederbörande Lands - Secreterare tillkommer, då auction å utmätt fastighet på Lands-Cancelliet förrättas, utan ock, huru denna provision bör fördelas emellan Lands-Secreteraren och den Kronobetjent, som auctionen förrättar, i händelse auctionen på annat ställe än å LandsCancelliet verkställes. Förhållandet är således enahanda, ehvad försäljningen sker å Lands-Cancelliet eller på Tings-stället. Om någorstädes en emot detta stadgande stridande tillämpning möjligen egt rum, och högre provision , än Taxan medgifver, blifvit påförd, innefattar sådant ett missbruk eller öfverträdelse af Författningens klara och tydliga påbud, hvaruti rättelse icke kunnat uteblifva-, om förhållandet blifvit å vederbörligt siällei laga ordning anmäldt j 26 Lagsamt Allm. Besv.o. Oec.Utsk. ZJer.N:0 2l‘. och Utskotten anse fördenskull denna Eric Svenssons Motion till någon ser. skild åtgärd af Rikets Högloll. Ständer icke löranleda. Uti förestående Betänkande hafva Utskotten tillstyrkt: 1:0. Att Rikets Ständer måtte förnya deras under sisth Riksdag hos Kgh Maj:t i underdånighet gjorda anhållan om utfärdande af det påbud: Jh\tt uti Expeditioner, som ”emot lösen utlemnas, minst Sju ^stafvelser böra beräknas för hvarje rad.” 3:0.
En fiol hänger på väggen nära fönstret , och på bo rdet ligger en gitarr , samt f innes föröfrigt färgskrin , flaskor , paletter och penslar , samt böcker och blyertsutkast på papper; bläck och penna , några ark skr ifpapper , ett glas med cigarrer , en bundt svaf velstickor , vattenkarafin , etc. etc. I fonden , till höger om dörren , en större mannekin , draperad i rö d toga och med en gammal rostig hjelm på hufvudet. Första Scenen. ALBERT. FRU PYLO. (Vid ridåns uppgång sitter Albert målande framför stafflin, och fru Pylo, en gumma af omkring 80 års ålder, med hvitt hår liggande i kanonlockar under en gammalmodig mössa, samt klädd för sig, på hvilket hon har stående en kaffepanna och tvenne hvita porslinskoppar. Hon är sysselsatt med att spå). i mörk, urmodig drägt, sitter i emman med ett litet bord fram A L B E R T ( målande , i det han litet emellan betraktar gumman ). Nå, hur var det nu med det der besöket? 4 F R U P Y L O ( ser i kopparne och vän der dem på olika sätt ). Jo, det ligger hitåt, och en äldre man är det .. och rasande är han på min ung a herre, det slår inte fel ! A L B E R T . Jas å, frun vill verkligen att jag skal l på fullt allvar tro på f runs spådomskonst? F R U P Y L O . Inte kan jag tvinga min unga herre att tro .. men nog ser j ag i kopparne hvad som skall ske, det är säkert! A L B E R T ( skrattande ). Ja, det vill säga: f run tror sig se! F R U P Y L O . På det s ättet anser min ung a herre gumman för en bedrag erska? A L B E R T . Nästan så .. det vill säga, en ofrivil lig bedragerska. Än om j ag nu tal ar om hvad min unga herre tänker der han sitter, hvad säger han då? Om vackra
Staten skulle nemi. då med hundratusentals riksdaler understödja de stora och rikare kommunerna, under det att de fattigare kommunerna blefvo alltför styfmoderligt behandlade; blefve dessutom den ifrågav:de praxis konseqvent tillämpad, skulle skolornas antal i så väsendtlig mån förökas, att det blefve omöjligt till slut att förse elementarläroverken med skickliga lärare, hvilket naturligtvis skulle hafva en ganska menlig inverkan på den allmänna undervis - 234 Den 19 September f. m. ningen. Mot den, enl. mitt förmenande, på ganska välbetänkta skäl grundade åsigten, att föräldrarne för sina barn borde betala en något förhöjd terminsafgift, hvarigenom så småningom byggnadskassör skulle kunna bildas, har Utsk:t anfört, att en sådan åtgärd i icke ringa grad skulle motverka det ändamål, som med läroverkens utvidgande åsyftas, eller att underlätta tillfället för landets ungdom att i närheten af sina hem inhemta en så fullständig bildning som möjligt. Det torde nemi. kunna antagas, säger Utsk:t vidare, att, om terminsafgiften höjdes, många föräldrar, i följd af de derigenom ökade kostnaderna, icke skulle låta sina barn begagna sig af en undervisning, som, enl. förut antagna grunder, ansetts böra kunna med mindre upoffring vinnas. Jag vill i detta hänseende blott fästa Utskrts upmärksamhet derpå, att det alltid beror på skolstyrelsen att antingen nedsätta afgiften för eller t. o. m. helt och hållet från afgifts erläggande befria de lärjungar, som dertill ausågos alltför obemedlade. Dessutom vill jag tillägga, att erfarenheten tydligen visat, att nästan i alla större städer bredvid de offentliga upstå enskilta läroverk, vid hvilka för lärjungar i årsafgift betalas ända till 200 rdr, men hvilket dock ej hindrar, att öfverflöd på elever der alltid förefinnes. Detta torde dock bevisa, att en ganska, betydlig del af stadsbefolkningen flerstädes är i den ekonomiska ställning, att de kunna åtminstone erlägga en obetydlig terminsafgift.
Hamilton: Hvad värderingen angår, så är det klart att den kommer att ske efter mätismanna-ordom, då hela vinsten af tillverkningen först upptages, som sedan beräknas på hvarje del, och beträffande tvånget synes det vara orimligt att det skall kunna bero af en enda delägare att säga nej till en förändring, som af alla andra anses nyttig. Jag tror, att, då ftdelar af delägarne i en hytta önska att kunna förändra sin rörelse och öfvergå till en annan i lag medgifven, sådant ej bör kunna hindras af den återstående Jj-:de!en, så framt en öfvergång ifrån det ena till det andra lör framtiden skall blifva möjlig. Efter förnyade propostr dels till bifall, dels till återremiss, blef Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns betänk. N:o 77 af R. o. Ad. bifallet. Då nu ånyo föredrogs Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 17 och ig dennes på bordet lagda mern. JN:o ig5, med förslag till votering i förstärkt StatsUtsk. i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut öfver utlåt. N:o 135, blef den föreslagna voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd. Till pröfning företogs Statssamt Allru. Besvärsoch Den Ma j c. ra. 3o3 Ekon.Utsk:ns den 17 och 19 dennes pä bordet lagda utlåt. N:o 196, i anleda, af erhållen återremiss utaf utlåt. N:o 179, afgifvet i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår. Hr von Hartmansdorff, Au g., anhöll få veta hvad beslut de öfriga Stånden i detta ämne fattat. Underl. Ridd. Secret. tillkännagaf, att ingen underrättelse rör:de de öfriga RiksSfns beslut öfver utlåt. N:o 196 ännu ankommit. På begäran af Hr von Hartmansdorff blef detta mål derefter punktvis föredraget, hvarvid utlåt.
Det är den arithmetiska uppfostran, hvilken en nations skrifkunnige personer på detta sätt endast genom ett Decimalt Den 14 Augusti f. rn. i3 förklaring bitr för paradox—den skall godkännas, såsom jag förmodar, af dem, hvilka lika med mig tro på modersmåleLs vigt! Orsaken till Napoleons nämnde steg lag icke blott deri, att revolutionsmännen införde nya enheter, icke ens deri, att de tillika togo en del af dessa enheter för små — den mest verkande orsaken var den ofvannämnde collisionen emellan Decimalsystemet oell Franska språket—-der sådan collision fins, der en blind och dock lefvande naturkraft verkar, der uträttar föga både revolutionsmäns feberstyrka, och Napoleons mägtigare snille; den kraftfullaste Nationalförsamling sorn funnits, kunde störta throner och leka ikring enskildtas Pantheon, men man får icke begära ens af den, någon snabb seger öfver modersmålet. Icke ens mansålderns vitsord var tillräckligt; den genialiska ideen måste, oaktadt vunnen full moralisk öfvertygelse, utställas till framtiden, då den kunde uppenbar varda. Och dock är det allmänt kändt, allmänt erkändt, att oaktadt alla dessa svårigheter har det nya Franska mått-, måloch vigt-systemet haft ett stort inflytande på Frankrikes industriella tillväxt, och är så rotfästadt derigenom, att det tjuguåriga blefve svårare att uttränga, än det sekelgamla var. Det föreslagna Svenska måttet, målet och vigten har ingen enda af de här nämnda felen, som vidlåda det Franska; vårt >4 Den i4 Augusti f. m. språk är i Europa det för Decimalsystem mognaste, och hvarken är någon ny enhet föreslagen, eller äro de bibehållna enheterna för små. Det fordrades en revolutionstid för att försöka, och kunna lyckas i försöket, att införa alldeles nya mått, inål och vigtenheter, och rubba associationen emellan vigten och varan, på samma gång, som den emellan olika vigter. Detta steg hade dock sammanhang med Frankrikes dåvarande förhoppning om möjligheten af en ny ordning för hela jorden; vida mindre kunna Franska systemets upphofsman ursäktas derföre, att de valde tvänne utaf enheterna för små. Åtminstone för vigten är detta händelsen.
Presterskapet och öfrige till ecklesiastik-staten hörande embetsoch tjenstemän skulle för sina löneinkomster utgöra högre bevillning än andra löntagare, dels slutligen såväl af sistnämnde motionär, som af Riksdags-fullmägtigen Ola Lasson att hvar och en, som handlar med utländska manufakturvaror och öfverflödsartiklar, måtte derför åläggas särskild bevillning. Bih. lill B. Si. Beträffande först Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms förslag att Statens embetsoch tjenstemän måtte för löner och pensioner befrias från bevillning, så kunna visserligen skcäl anföras både för och emot en sådan befrielse. Men om å ena sidan såsom oriktigt anmärkes, att Staten, som "ifver tjenstemannen lönen med deri ena handen, såsom bevillning återtager med den andra en del af hvad han gifvit, så kan å andra sidan icke förnekas, att embetsoch tjenstemännen lika med andra medborgare böra hafva så vä! skyldighet som rättighet, att, i förhållande till sin inkomst, icke blott bidraga till statsbehofvens fyllande, utan ock utgöra kommunala afgifter, hvilka vanligen utgå i visst förhållande till den taxerade bevillningen. Förutsatt att lönerna icke äro alltför otillräckliga för en anständig bergning, kan det också ifrågasättas, huruvida den yrkade skattefriheten vore med tjänstemännens verkliga förde! öfverensstämmande; ty icke utan skäl torde kunna befaras att vid möjligen ifrågakommande löneförbättringar mer än tillbörligt afseende skulle komma att fästas å denna förmån. En annan invändning, som emot detta förslag kan framställas, torde ock förtjena något afseende. En mängd tjenstemän uppbära sina löne inkomster från städers, korporationers och allmänna inrättningars kassor och, ehuru med hänsigt till inkomster i enahanda ställning, som Statens tjenstemän, skulle dessa tjenstemän dock i fråga om beskattning komma att behandlas olika. Men om hevillnings—friheten utsträcktes äfven till dessa, vore det nära nog omöjligt att bestämma den gräns, der man i sådant fall borde stanna.
M:s högste domstol sammanstämmande beslutat, att innan frågan om föi fattningarnes tillämpning å de tilltalade kunde till pröfning företagas, skulle vederbönde domkapitel vidtaga de i lag anbefallda åtgärder, för de tilltalades återförande till den rätta läran, och dess utlåtande deröfver inhemlas. Således måste, enl. så väl uttrydkligt lagbud, som ock gällande praxis, behörig undervisning alltid föregå straffets tillämpning, hvarför en återremiss, i syftning att få ett dylikt stadgande infördt, är öfverflödig. En ledamot af LagUtsk., Frih. Posse, har yttrat, att då alla 4 RiksSbn nyligen afslagit en hemställan, om tillåtelse för de församlingar, som sådant åstunda, att begagna de gamla handböckerna, Den 16 Juni, 207 så skulle följden af detta beslut blifva, alt man måste uphäfva lagens stadgande om straff å dem, som affalla från vår lära. Jag för min del kan icke begripa, att det sednare måste blifva en följd af det förra, ty i sådant fall skulle R. St., derföre alt de ej vilja med gifva en mindre frihet, vara tvungna att bevilja en större. Jag förmodar, alt orsaken till Ständernas afslag å sistnämnde hemställan varit den, att åtgärder redan äro vidtagna för omarbetande af de nuvande handböckerna, eller just de, sorn gifvil anledn. lill oord ningarne, samt att man hoppas, att på denna väg, med kyrkan återförena de afsöndrade sinnena. Om R. St., under afvaktan af del resultat, de nya handböckernas omarbetning skall lemna, icke ansett sig böra villfara en framställd önskan, att få begagna de gamla böckerna, kan väl denna omständighet icke utgöra ett skäl till hi • fall å förslaget, om uphäfvande af straffbestämmelsen för affall från vår lära. Jag förslår icke sambandet mellan dessa båda saker, och finner det vara orimligt, att påstå, det R. St. måste göra ett större medgifvande, derföre alt de vägrat göra ett mindre.
Menas äler med den ordinarie gamla Bewillningen, de såsom Bewillningar uti Regerings-Formens 60 F. upförde afgifrer, fär Urffottet anmärka, alt besia, hnailka förut warit räknade lill Statens ordinarie inkomster, enar de bibehällas wid sitt förut warande beloro, som är der hwilket Stats-Utskottet i sitt Förslag päräknat, pä intet wis öka hwarken Statens tillgångar eller Enstildes utgifter och kunna således i intet afseende inga uti beräkning wid denna söreftagne .Bewillnings-Summaii, I förbigående torde Utstottet fä anmärka, att i fall afsikten warit, att med benämning af gammal ordinarie Bewillning utmarka de§a afgister, kan man ej inse hwarföre de blifwit uptagne till blott Million, dä uti i8oy ars igenom Trycket ukgifne Riks-Star de sämmanftagne utgöra en rotal summa af 1,754,792 R:d. Da samma Ledamot af Högloft. Ridderfkapet och Adeln fluteligen anfört att en Bewillnings-Summa af 1,20»,000 R;d. more der högsta han trodde Swe? Den 5 Zebruarii. 237 Swerige kunna utgöra, får Utskottet, L anledning deraf och af den nog allmänt yttrade önskan för Bewillningens nedsättande till ett mindre belopp, Magga följande anmärkningar. Utskottet hwars Ledamöter gansta ival kanna att de icke mindre an andra > komma att dela den Allmänna bördan, hyser lika med alla andra den bil. liga önskan att sä mycket, som möjeligt ar, kunna minsta de allmänna Wstyldernez Men Ulstvttet som tillika warit pligtigt dermed jemnföra de allmänna behofwen,har också hyst den grundade öfwer, tygelsen, att otillräckeliga anslag till deras fyllande endast skulle förfela ändamäler och bereda swärigheter för det närwarande och Skulder, kan hända 0- lyckor för der tillkommande.
Af den 7 December 182g, med anmärkning, att, uti Krigs Collegii redogörelse, en bland äldre fordringar för år 1828 inbalan cerad post af i55 R:dr, 19 sk., 11 r:st., icke finnes hvarken under årets lopp afskrifven, eller bland de. till följande året balanserade, äldre fordringar uppförd. i83o d. 19 Junii föredragen; och då Krigs-Collegium uti infordrad förklaring upplyst, att berörde 155 R:dr, 19 sk., 11 rist., blifvit uti 1826 års Hufvudbok behörigen debiterade, men, till följd af ett Kongl, Majrts Nådiga Bref, uti samma Hufvudbok afskrifne under en af flera äldre ba lancer sammanlagd summa af 453 R:dr, 16 sk., har Kongl. Majrt funnit förhållandet med denna balance-post nöjaktigt utr.edt. Bil, till R, St, Just. Omhudsm, Emb. Ber. den i5 Febr. 1814- a-t 56 lO Af elen 7 December 1829, angående den, förre Revisoren Lundmarker beviljade eftergift af en honom ådömd ersättning. i83o elen 19 Junii föredragen; och Rikets Ständers framställning derom ansetts icke fordra någon åtgärd, enär Lundmarkers skuld blifvit honom af serskild Gunst och Nåd eftergifven.
6:te punkten bifölls med undantag af det moment, som innehåller ”att pensionerna, enligt de föreslagna nya pensions-staterna, icke ma tilldelas andra än framdeles afgående pensions-berättigade, under vilkor, som här nedan föreskrifvas, hvilket moment, på grund af deremot gjorda anmärkningar, återremitterades. 3:o Angående extra anslagen för en gång: Momentet litt. a blef, på grund af deremot gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. I fråga om momentet litt. b beviljades, på sätt Kongl. Maj:t äskat, till uppförande af nödiga förrådshus för bevarande af bevärings-manskapets materiel, förslagsvis 75,000 R:dr. Momenten litt:is c och d biföllos. Momentet litt e lades till handlingarne. Momentet litt. f bifölls. Prot.-TJtirag den 4 Juli i857. 399 Momentet litt. g blef, på grund af deremot gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterade Momentet litt. h. bifölls. Momentet litt. i lades till handlingarne. Utskottets slutligen i fråga om en af Riksdagsfullmäktigen Johan Wettermark väckt motion gjorda hemställan bifölls. Frän Hederv. Bonde-Ständet. Lördagen den 4 Juli förmiddagen. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, angående reglering af utgifterna under Riks-statens Fjerde Hufvud-titel, fattades följande beslut angående Landtför sv ars-departementet: 4:o och 2:o. Allöningen för Departementets Chef skulle, med ogillande af Utlåtandet i denna del, höjas med 1,500-R:dr till 12,000 R:dr. Expeditions-cliefens arfvode bestämdes till 5,000 R:dr. 2 Expeditions-sekreterares, hvardera 3,500 R:dr. 3 Protokolls-sekreterares och Registratorns 3,000 R:dr hvardera. Utskottets
Endast hvad sedligheten angår tvekar jag att låta detta omdöme gälla, enär, enligt temligen säkra iakttagelser, brottsligheten om icke allmänt, så åtminstone inom vissa kathegorier, såsom angrepp på person och egendom samt bedrägerier är i tilltagande, då likväl dryckenskap, armod och arbetslöshet mindre än förr återfinnas vid efterforskandet af orsakerne till detta oroande förhållande, hvilket nu börjar sträcka sig till och med till den besutna allmogen. Det måste derföre gifvas någre andre orsaker, som undergräfva sedlighetens rätta grundvalar: den religiösa tron och vördnaden för lagarne; och det lärer icke vara svårt att uppdaga desse orsaker, men är måhända icke behöfligt eller hörande till denna berättelses uppgifter. S 3 Näring arne. Jordbruket. Framstegen i denna näringsgren äro stora och glädjande. På åkerjordens förbättring genom steubrytning dikning och gödning med komposter användes mycken omsorg. Brukningsmethoden förbättras äfven genom införande af trädesbruk, der insädet förut varit allmänt, genom åkrens indelning i flera gärden, samt användandet af vexelbruk och begagnande af nya förbättrade redskap, hvilka finna en liflig efterfrågan vid länets landtbruksskola. En för landtbruket gynnsam omständighet har varit, att årsväxterne omvexlat mindre i detta län, än andre provinser och, med undantag af året 1846, icke understigit medelmåttan, under det att afsättningen varit jemn, utan märkbar förändring i salupriserne, hvilka på det hela taget stigit. Mindre i följd af årgången 1846 här, än missväxt i de angränsande länen och en liflig export på England, uppjagades spanmålspriserne år 1847 till en ovanlig höjd, hvarigenom man missleddes att sälja sig för nära, så att på sommaren brist yppades på spanmål inom vissa härader, isynnerhet Östbo och Westbo.
Herr Den Z Julii. Zerr Landt-Narstalken Mkannagaf, att gansta mä»ga mät wme frän lklstotten inkomna, hwilkas uplasande icke denna förmiddag kunde m.d. hinnas, hwarföre han ernade täta göra anslag till nytt plenum kl. 4 i eftermiddag , dä blott upläsningar men icke någon fräga till afgörande stulle förekomma. Anmaltes och infördes Konungens Hof-Cantzler Friherre af Wetterstedt som lill Ridderstapet vch Adeln öfwerlemnadc: K/igl. Ma.-jks Nådiga Skrifvelse till Riksens' tänder, angående den ivid 1809-1810 arens Riksdag förestagne revision öfwer förwaltningen af alla Rikers medel, u >der de sednast framflukne aren l Gifven Orebro Slott den az.ne Iunii 1812. k, evan Herr Hof-Cantzlerrn, äter aftradt yttrade sig Arr Landt-Marfkalken, det han icke torde b höi ra r», att del more den af Friherre 8laoI von kllollstein gjorda anmärkning i afseende pa redowisningen för förwaltningen af allmänna medlen ifrän 1800 til! och med 1809, som förmodeligen gifwit anledning till denna Kongl. Majs Nådiga ff ifwelse, hwilken, jämte detderwid frgaoe prolocoll hällit i Stats-Radet, Herr LandtMar^alken nn utläste. Lades pä Bordet - Uplästes det Högwördige Preste-Ständets Protoco 's-utdrag af den 26:ke Jnnii innefattande Preste.ständets anragandc af Constiiutions-UtstottelS nya redaction af de 4 första Li tryckfrihets för - Den z Julli. 21 förordningen, med fem i berörde Prvtocvlls Utdrag före,lagné förändringar.
Jag är deremot öfvertygad, alt denna opinion, vid tiden för nästa Riksdag, skall vaTa så mogen, att man icke behöfver befara, att en ny friare lag skall mottagas med allmän ovilja såsom den, hvilken bär så ifrigt, än i en, än i en annan skepnad, förfäktats, otvifvel aktigt skulle hafva rönt Men det finnes ännu en annan omständighet, på hvilken måste läggas ganska stor vigt, och det är, att hvarje lag bör grunda sig på kända och erkända förhållanden. Den nu ifrågasatta författningen skulle likväl ställa en stor, till antalet fullkomligt okänd del af samhälls-medlemmarne alldeles utom lagen, utan att med ett enda ord vara bestämdt i hvad förhållande till Staten de skulle stå. Samma talare har jemväl yttrat, att, R. St:r förklarat, det de icke vilja hafva lagen om landsförvisnings-straff uphäfd. Jag och, sorn jag tror, de fleste med mig, hafva dock den föreställningen, att R. Sl:r äro enhälliga uti att denna lag bör uphäfvas, ehuru de icke kunnat öfverenskomma om hvad de skola sätta i stället. En annan värd ledamot har talat om min »blygsamhet», eller, såsom han måhända menade, min oförskämdhet att vilja påkalla Ståndets upmärksambet på mitt förslag. Jag ber att få förklara hvarför det sker. Det är derföre, att jag anser det vara Riksdagsmannens pligt alt i hvarje fråga, som han behandlar, uttala sin •öfvertygelse, och då min öfvertygelse med afs:de å denna fråga icke undergått någon förändring sedan jag första gången framställde mitt förslag, ansåg jag det vara min skyldighet att ånyo framställa det, till det afs.-de det må anses förtjena. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Då jag anmälde mig •och begärde ordet, viste jag icke att den fråga, hvarom jag ämnat yttra mig, skulle uptagas af en annan talare. Men ehuru det i någon mån egt runi, tillåter jag mig att fästa en talares här i mitt grannskap upmärksambet på att rollerna, icke, såsom han sade, äro ombytta, utan, enligt min öfvertygelse, desamma som under hela Riksdagen.
Under Gharta Niris 21a, 213, 2X4, älåi 216, 217 > 218, 225, 231, 232, 233, 240 och 244*_ Äkern, innehållande 27 Tunnland 23 Kappland af Sand och stenbunden Såg-jord» hvaraf fidei nyttjas till Träde och -fidei till Vall, således Afgår för Trädet _för Vallen. Återstår Tunni. 7fKappl. till berak nande k 3 i Korn^ äring, i anseende till Jordmanens högst magra beskaffenhet, gör 23 T:r 3^ Kappe, hvaraf Kronooch PrestTionde belöper till Q T:r 9II K:Pr. Äkern utgör således - c Äng och Höslätt *■ Skog och Utmark ' - Tunni. Tunni. 7-f Kappl. 7f Kappl. Hvilka 1034 Tunni. I4I Kappl Savolaxska Methoden till minsta afgiften, utgöra * r - Elfsjöhyttan Skattlägges således till fl Tre Attondedels Mantal med följande Räntor JordeboksRänta. MantahRänta. L andtogs•gärden Ärliga hjelpen Boskapspenningar SkjutsfärdsPenningar 1: 29. 8 KronoTionde. Kongl. Majits och Kronans andel af här ofvan upptagne 2 Tir 9II Kapptr Krono-och PrestTionde , belöper till , hvaraf 1 » n * 3:del utgöres 1 Rag och fldeiar i Hafre. SkogsHemman. Bestående af den öfverblifne Skogsmark inom Vermland, hvartill Inägor brista, i stället för hvilka af den härtill anslagne Skogsrymd, Fem hundrade Femtio Två Tunneland 27 Kappl. afsätres , till Inägors odlande i en framtid, då den öfriga rymden jemt svarar mot den, de öfrige här förut upptagne Hemman tilldelta Skog efter 2,363 Tunni. 6 Kappl., som belöper för hvarje