Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Penningar, hirra anslaget 456,241: 8. — afgår till 9:de Hufvud-Titcln, Amiralilets-KrigsmansKassan anslagen Ersättning för förlorade Lastoch Arm-penningar ... * 3,000: - Förslag till blifvande Riks-Stat. Penningar. Tillkommer: förhöjd afgift åt forsta klassens matroser (nytt anslag) 3,771: 32. — arfvode åt artilleri-båtsmän och vice-korporaler (nytt anslag) . 8,106: 32. — Förhöjdt arfvode åt Båtsmans-, kanonieroch matroskorporalcr (nytt anslag) 1,717: 6. — Skeppsgossarnes inkasernering (öfverflyttning från underhalls ans/aget) Tillökning i Jungmans portionspris (nytt anslag För förändring af Flottans Medicinal-Stat (nytt anslag) Arfvode åt Tygmästaren på Drottningskär (öfverflyttning frän underhållsanslag) Dito åt en Sjukhus-ofliccr på Sjukhuset i Carlskrona (öfverflyttning från dito) Reserv-stat för flottans befäl och under-hefäl (nytt anslag) . 16,666: 32. —210* 18 Oindelt spanmål, lika med 1849 års anslag, 6,420 T:r å 6 Af förra anslaget till Flottans underhåll och nybyggnads penningar 588,497: 28. — Afgår: till förvaltningen af sjöärendena stat (sorn ofvan) för skeppsgossarnes i Carlskrona inkasernering 3,568: 36. — arfvode åt Tygmästaren på Drottningskär 182: 24. Dito åt en sjukhus-officer i Carlskrona 60: S:a 3,811: 12.— Beklädnadsanslag, hvilket här nedanföre upptages 60,160: Skrifmaterialier m.m. för Flottans stationer, d:o 18,000: För sjukvård dito dito 26,100: — Tillkommer:
Genom den stora lättheten att nu få kännedom från alla delar af Riket om der timade, ofta ganska obetydliga förbrytelser, som förr icke blefvo kände utom Socknen, förledes man lätteligen att antaga brottens antal större, än i verkligheten. Går man med sin forskning något längre tillbaka, så visar sig visserligen tillökningen betydlig, men under de sistforflutna 10 åren har någon tillökning, som förtjenar uppmärksamhet, icke egt rum, och då den inträffat, har det förnämligast varit bland sådane slags brott, som förfalskning och våld emot föräldrar, hvilka ostridigt hafva sin grund i helt andra omständigheter, än endast bristfällighet i vår brottmåls-lag och olämpligheten af de fysiskt affliktiva straffen. Min afsigt är väl icke att försöka ett försvar för dessa slags straff, i ändamål att få dem bibehållne i den nya Straff-la gen, väl vetandes att sådant, ehuru det i ett eller annat fall måhända vore både nytLigt och ändamålsenligt, likväl svårligen kan komma i fråga emot den snart sagdt oundvikliga nödvändighet, som synes föra oss in på försöket med endast fängelsestraff, utan vill jag blott härmed hafva gifvit min åsigt tillkänna, att jag icke finner de affliktiva sträf - 11 IIor till Lag-Utskolletf BetänkandeN:o g3. fen, hvilka dessutom ännu äro inom vår Armée använda, icke vara så overksamma och fördömligt», som man nu i allmänhet synes anse dem. Med många andra delar jag Lviflet huruvida fängelsestraff, isynnerhet under kortare tid verkstäldt, kommer att blifva något verksamt straff inom vårt fädernesland. Det kommer i sådant fäll troligen att mycket bero på i hvad mån det dermed förenade arbetet blir svårt, det vilL säga fysiskt affliktivt, eller ej. Jag önskar emedlertid att materiella tillgångar, äfvensom skicklige och nitiske personer icke måtte saknas för utförande och verkställighet af det nu föreslagna straffsystemet, på ett sås dant sätt, att icke ändamålet inåtte förfelas och de slöra förhoppningarne slutligen tillintetgöras. Utskottet yttrar uti sitt Betänkande, att det obetingadt gifver företräde åt ensamhetsfängelset, och tillstyrker Rikets
Man må säga hvad man vill om allmänhetens förpligtelse att taga kännedom af utkommande förfatln:r, så kan det likväl icke nekas, alt då förhållanden ägt rum mansåldrar igenom, såsom fallet är med detta, böra de icke utan giltiga skäl rubbas; eller också blir följden, då allmänheten icke kan inse anledn:n till förändringen, öfverträdelse af lagens stadgande, och dessa får då förändringens stiftare på sitt samvete. Man har sagt att det kunde för bränvinstillverkaren vara temligen likgiltigt, huruvida bränningstiden börjas klockan 12 på dagen eller vid samma tid på natten; jag tror dock icke att så är förhållandet. Tänkom oss att denna lid började och sedermera jemväl utginge på en Söndag eller Måndag. R. o. Ad. finner då lätteligen, att tillverkaren skulle förlora icke blott det sista dygnet, utan äfven hälften af det föregående. Man har äfven talat om Kontrollörens svårighet att vara tillstädes på platsen vid den ifrågav:de tiden på natten; men han bör naturligtvis icke ställa sin ankomst alltför knappt, utan borde väl, äfven om upmätningen skulle försiggå klockan 12 på dagen, för säkerhets skuld fastheldre infinna sig aftonen förut; och då kan lika gerna företaga upmätningen på natten. Vittnen böra visserligen tillkallas; men hvad Gr. af Ugglas talat om, att nitälskande umgängesbekanta och grannar kunde tillse, det ingen för - 470 Den 4 M aj. brytelse beginges, kan jag ingalunda biträda. En bränvinsbrännare måste naturligtvis underkasta sig den af lagen föreskrifna Kontrollörens närvaro, äfvensom de författningsenligt tillkallade vittnens; men komma vänner och grannar, för öfrigt af egen drift tillstädes, kan han med skäl säga dem: »Sköten J edra egna affärer, »jag skall nog sköta mina.» Det af Hr Hjärne gjorda inkastet i afseende å vittnenas ersättning, kan visserligen vara riktigt, men denna synes mig vara af obetydlig vigt, i jemförelse med vådan af allmogens möjliga inledande till lagbrott.
Det låter bra och synes vara lätt. verkställbar^; men om dylika band befordra ordning och trefnad i städerna, afsättning och vinst för landtmannen, så böra de vidmagthållas, äfven om det kostar något besvär. Då landtmannen har bestämda gränsor för sitt ägovälde, inom hvilket hvarken grannarna eller nykomlingar få arbeta och skörda till haris förfång, 46o Den aa December e. m. så måste det vara orättvist att icke utsätta några gränser, inom hvilkas omfång stadsmannen är säker för intrång af andra. Hvarföre skulle han betala näringsskatt, om hans område vore en allmänning, der hvar och en finge fara fram och rycka åt sig de näringstillgångar, som funnes. Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja återremissen till den närmare utveckling af dessa åsigter, sorn jag förmodar BorgareStrs ledamöter skola utföra bättre än jag. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Under den långa striden sedan 1823 års riksdag emellan det prohibitiva och liberala systemet har jag befunnit mig i den ofördelaktiga ställning att få orätt i båda. Jag har nemi. yrkat frihet i näringar inom landet, såsom enda vilkoret för möjligheten att täfla med utlandningen, och jag har trott, att vi gått bakvändt till väga, då vi lossat banden å införseln af främmande tillverkningar, men deremot bibehållit dem å handeln inom landet. För frihet i detta sednare afseende har jag alltid ifrat, och jag skulle gerna i sådan åsigt nu biträda yrkandet om återremiss, så framt jag icke, såsom förhållandena nu äro, snarare fruktade, att genom återremissen möjligen kunde åstadkommas ett betänk, i ännu mera illiberal anda än det förevar.; hvarföre jag tror, att det är försigtigast att nu nöjas med betänk., sådant det ar. Hvad åter beträffar den omständighet i förslaget, att Konungen, efter vidtagen pröfning och jemnkning af det vid 1823 års riksdag framställda förslaget, mätte utfärda författning i frågan, anser jag, att uti ett ämne af så invecklad beskaffenhet som detta, och deri man endast steg för steg kan närma sig målet, kan någon framgång icke väntas, med mindre man hyser förtroende till Regeringens åtgörande derför.
Härmed förenade sig Herr Kongl. Secreteraren Danckwardt, Herr Häradshöfdingen Karon Leijonhufwud och Ordföranden Herr Lagmannen Grefwe Strömfelt. 2:0. Herr Borgmästaren Lagergren: 4 §. uti Kongl. Utmätningsstadgan den 28 Junit 1798 upprepar orsakerne hwarföre fordringar, som grunda sig pa löftesmäns proprie borgen böra förr mfökas och haswa annan preskriptionstid dertill, än fordrin, gar i allmänhetKongl. Förklaringen öfwer denna Författning Fen 28 Nov. i8il föreskrifwer, att om fordringsägare inom den utsatte preskriptionstiden har genom hos Konungens Befallningshafwande ingifwen och paffrifwen utmatnings ansökan, börjat göra sin fordringstalan gällande, samma Utmätnings ansökan, fastän cj före preskriptionstiden löftesmannen tillställd likwäl får tjena fordringsägaren till befrielse fran den i 1798 ars Författning föreffrifne fatalie förlust. Nar nu enligt Riksens Högloft. Ständers Justitie Ombudsmans försiag fraga hos Riksens Högloft.
Om man inom vår Representation, likasom i andra länder, rådfrågade Technici och vettenskapsmän, vid behandlingen af frågor, dem man gerna kunde medgifva sig icke förstå, så skulle man inom kortare tid än den, hvilken Utskotten använt på detta säkert arbelsdrygt sammanfattade Utlåtande, säkerligen kommit till mera tillfredsställande resultater. Då Utskotten beklagansvärd! icke ens kunnat uppgifva någon bättre och ändamålsenligare grund för Bränvinsbeskattningen, hvilket jag gerna erkänner kunnat äga rum, så finner jag ingen annan utväg öfrig, än att såsom contra-proposition föreslå Ridderskapet och Adeln bibehållande af den nu gällande 1824 års Författning, rörande Bränvmsskattens erläggande, med de modificationer, att endast ett Pistoriskt Verk om 90 kannors pannerymd må inom samma Bränneri-inrättning begagnas, såsom motsvarande tvenne 90 kannors-pannor å hvar 41 H. 15 * 228 Den 14 Sep lera ber f. m. sin eldstad; oell att skatten, efter Friherré Sprengtporten förslag, måtte så förändras* att 4o R:dr kommo att utgöra den åsätta afgiften för 60 kannors panna, under fördelning i successif nedsättning, dock med liela Riksdalers och skillingtal, sålunda utföre, att 3o kannors panna erhåller dess nu påförda belopp af 3 R:dr 36 sk., samt fortsättes i enahanda proportion uppföre å de större pannorne, så att summan af go R:dr belöper å go kannors-pannan; samt att beskattningen å deh andra go kannors-pannan* der den efter nu gällande författning får begagnas, blifver i enlighet med hvad 1824 års författning derom stadgar; och att beskatt-» ningen för Pistoriska, eller andra, medelst arne pannors förening till gemensam afverkning af uti dem båda innefattadt mäske, sammansatta Verk, måtte blifva åsatt efter samma grunder, som för begagnandet af arne pannor i allmänhet är stadgadt. Herr Nordenankarj Gustaf: Tourvis få Utskotten uppbära skarpa förebråelser, allt efter de olika intressena.
Hof; i anled - Ben Jo Augusd e, m. 41S hing af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkanden, uti frågan om upphafvandet af stadgandet, att då Norrskt Lakegods utur| andra hand styckevis försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas; samt rörande vackt motion om KrigsArtiklarnes omarbetande och förbättrande. 8) Läggande till handlingarne, af följande Utskotts Memorial och Utlåtanden; Conjtitiitinns ut/kottets: om verkställd gransk, ning af JustitiaeOmbudsmanneris Diarier och Registratur; StatsUtJkottets: i anledning af gjorde anmärkningar vid Betänkandet angående medel till kostttadernes bestridande för H. K. H Kron.
Beträffande de uppgifter, som till komiterade inkomma, ifrån fögderierna, så äro desamma till den grad låga, att de är» nästan oförtjenta af allt afseende. Godtycke måste således i alla fall af deputerade utöfvas, äfven om markegångssättningar skulle verkställas på det sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit; med ett ord; på dessa uppgifter kan icke någon tillförlitlig markegångssättning grundas, ty de som gifva dem, tro, att ju lägre de bestämmas desto lägre blifver också markegången. Hr Printzensköld: Hvad Hr von Hohenhausen, som må - Den 2 Augusti. 91 ste ega sakkännedom uti förevar:de fall, nu anfört, vittnar tillräckligt om riktigheten af den anmärkn. jag tagit mig friheten att göra ang:de olämpligheten af markegångssältningens förflyttning til! April månad. Han har nemi. sagt, alt om man än antager, att prisuppgifter infordras för hela det föreg:de året, ja för ännu längre tid tillbaka, så skola likväl dessa uppgifter aldrig blifva af den beskaffenhet, att man från dem kan hemta en så säker grund för sitt omdöme att man ju icke i allt fall måste handla efter omständigheterna, för ali komma det verkliga förhållandet så nära, som möjligt. Jag ber att härpå få fästa Utsk:s uppmärksamhet, emedan det synes mig utgöra ett vigiigt skäl för Utsk. att frånträda det förslag, som Utsk. framställt. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner svårigheten att erhålla tillförlitliga uppgifter på varornas verkliga pris, så snart man vet, att skatternas beräkning skall på dessa uppgifter grundas. Men då man vet, t. ex., huru mycket det för en köpman beror på kursens noterande, och likväl ser huru ordentligt det göres, så bör man hoppas att äfven andra pris än på penningar, skola blifva rigtigt upptagne. Prisen få då icke bero hvarken på kronofogdens, på köpare eller säljares uppgifter, utan man bör rätta sig efter verkliga marknadspris, hvilka aldrig äro en hemlighet, utan städse bekanta för en hvar, som besöker de större marknaderna. De omtalas dessutom genast i allmänna tidningarna. Huru och af hvem de skola noteras torde StatsUtsk. föreslå.
Jläe Sami. 2 Atel. t, 3:<lje Haft. £ Ligi arnt Allm. Be sv. o, Oec, tysk. Uti, Wto 9. 2:0 Af Sune Nilsson från Kronobergs Län, som anfort, att mången egare af mindre jordlotter, hvilken i noga beräkning kunnat vara på sin hemmansdel besuten, blifvit tvungen att, för Landtmäteri-förrättningskostnader, utgjorde efter ifrågavarande Taxa, antingen taga lösen för sin egolott, eller göra så betydliga skulder, att han sedermera saknat tillgång för uppodlingen deraf; under åberopande af hvilket förhållande, som dessutom motverkar d.e med Skiftes-anstalterne åsyftade förmoner, Sune Nilsson hemställt, att meranämnde Taxa måtte undergå 5o procents nedsättning, helst det icke vore obekant, att, då en Landtmätare kommer till förrättnings-stället, lian för kosthållningen accorderar om 12 sk. för dagen, men sedermera i sin räkning upptager 36 sk. Varan des till det Hedervärda BondeStåndets Protocoll, vid föredragningen af detta ärende till Remiss, anfördt af Anders Danielsson från Elfsborgs Län, att lian ansåg Taxan på arfvoden för Landtmäteri-förrättningar i allmänhet fordra mycken förbättring. Den vore, i manga fall, allt för låg, hvilket hade till följd, att Landtmätare äfslutade Contract med jordegarne, som derigenom skola blifva ännu Ung s samt Allm. Besv. o. Oee. Ut sk.
Och om, i stället för^förslagets census, det enligt en reservants förslag stadgats, att hvar och en som erlägger bevillning, skulle ega valrätt, så hade detta, så länge bevillningen utgår endast af en viss inkomst, endast varit ett annat streck, eller census, men som hade haft den egenskapen att kunna utan Konungens samtycke förändras genom en riksdags beslut. En ändring af Bevillnings-förordningen i den syftning, att bevillning icke vidare skulle erläggas af andra än dem, som hade en mycket betydligare inkomst än det nuv:de minimum, kunde nemi. utesluta största delen af de representerade från all representations-rätt. Att ett förslag, som införer den lika rösträtten och satler densammas gränsstreck så lågt, att reservanterne till dem ställa den Ehrensvärdska frågan: kolonner, hvad gören J, likväl af samma reservanter stämplas såsom uteslutande bygdt på penningen, förefaller mig såsom en större motsägelse, än den reservanterna trott sig finna deruti, att förslaget å ena sidan utsträcker valrätten till många, som nu ej ega den, men å andra sidan utesluter en del nu valberättigade. Förslaget utgår nemi. alldeles icke från den grundsats, att valrätt skall medgifvas alla, utan åsyftar att lemna denna rätt endast åt dem, som kunna förutsättas ega vilja och förmåga att till det allmänna bästa begagna en sådan rätt; och från denna synpunkt kan konseqvensen ganska väl fordra att på en gång utesluta vissa och inrymma andra. Hvad särskildt de uteslutna hemmansegarne angår, så torde de flesta hafva sin nuv:de delaktighet att tacka den omständigheten, att grundlagen icke efterlefves. Endast besutna hemmansegare ega nemi. representations-rätt, och, för att vara besuten, fordras enligt gällande lag en egendom, som kan föda tre personer och ett visst antal kreatur. Men en sådan egendom uppgår i de flesta provinser till ett värde af 1000 rdr. Icke heller är olikheten emellan den inkomst, som medför valrätt för fastighetsegare, och den som berättigar andra personer, så stor, som reservanterne antaga. Eller tror man verkligen, att en egare af ett hemman lefver på en inkomst af 30 eller 50 rdr?
Jag tillstyrker således, att §:n må utgå, icke betviflande, att en rättvis domare icke skall, vid ransakning om förbrytelser emot denna förordning, på det sätt förfara, att vittnen i oträngt mål blifva för jäfvige förklarade. Frih, Raab: Jag kan icke åtlyda Frih. af Ugglas’s upmaning att med honom instämma uti denna fråga, utan yrkar jag bifall lill §:n. Jemte det jag åberopar allt hvad Frih. Cederström anfört, ber jag tillika, att, i afseende på den omtalade juridiska principen, fä erinra derom, att tulltjenstemän fä vittna i afseende på de beslag, som de sjelfva verkställa, att polisbetjenter få vittna i vissa frågor. Jag tror äfven att jaktbetjeningen får vittna rörande öfverträdelser af jaktlagarna. Jag finnér således icke att vi hafva några så bestämda principer i den vägen, att icke äfven den, som olofligen super ett glas bränvin, äfven må kunna vittna. Dessutom får jag uplysa, att i Utsk. upgafs från alla håll, att den förra författningen blifvit olika tillämpad. Uti en domsaga hade domaren tillåtit köparen vittna, hvilket hade haft den goda påföljden, att lönnkrögeriet blef ulrotadl, hvaremot uti andra domsagor de så kallade samvetsgranna domrarne icke tillåtit köparne vittna, till följe hvaraf äfven lönnkrögeriet derstädes florerade. Dessa uplysningar, bekomne från olika håll af Utsk:s ledamöter, åstadkommo samstämmighet uti denna fråga, och jag kan icke erinra mig att några invändningar framställdes, ty man ville uti den nya bränvinsförsäljningslagen hafva bestämdt uttryckt hvad man genom förbudets borttagande trodde sig hafva uttalat. Den 9 Augusti e. m. Sif Jag kan icke annat än på det varmaste tillstyrka bifall till §:n, för så vidt nemi. man vill söka förekomma lönnkrögeriet.
Ull sedan premiernes uphörande inkommit uti Ull-Maga, zinet bewisar ej derföre att Ullproduktionen aftagit, emedan jag af erfarenhet tvet att det gär lika wäl an att sälja den i privat mans hus, utan att föra den xä nägot Magazin. Jag kan således för min del icke finna nägou betänklighet wid att bifalla Utstottets Betänkande. Herr Nsutei^kölcl, (larl (Gustak. Ut! Betänkandet ar förefl.igit, att hos Kongl. Majit skulle! underdänighet anhällas om införffrifning af Fär ifrän England och Tyskland; men jag finner ej deruti nägot wara nämndt om den priswarda anstalt, som för några är sedan ar wiotagen till Isländske Färsfwelns anflaffands uti Riket. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 11 September e. m, 297 Hr Printzensköld: Jag vågar föreslå bifall till denna punkt, dock så att orden: ”intilldess resultaterne af det föreslagna förenklade beskattningsväsendet sig visat”, varda skiljde från punkten oell lagde till handlingarne. Flr von Hartmansdorff: När man later de gamla författningarne bestå, derigenom att man afslår förslaget till förändring, sä behöfves icke någon förklaring att de gamla författningarne förblifva gällande. Jag tror således alt bela punkten bör läggas till handlingarne. Uppå härefter framställd propos. lades denna punkt till handlingarne. Afven denna punkt ansågs icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Frih. Cederström: Det förekommer i 47:de punkten den besynnerligheten, att man föreslagit att ”bågskatten ä Herjeådalen mätte för framtiden upphöra” (det är naturligtvis för atl fä bort en kronans inkomsttitel)” emot del atl mantalspenningarne af allmogen derstädes erläggas med (i sk. b:co af hvarje person” qvinnorna inberäknade som förut erlagdt denna skatt med 4 sk. Jag ber alt fä fästa Hrr:nes uppmärksamhet pä det våldsamma utaf, alt borttaga denna bågskatt från mäunerne och lägga hälften deraf pä qviunorna. Kan det vara grundlagsenlig! Är det R.
Dessas sammanräknade Bevillnings-summa utgjorde förlidet år 585 R:dr. I sista Femårs-Berättelsen omtalades den fördelaktiga rörelse, som Snus-Fabricationen här utöfvar. Den fortfar med lika liflighet, och jag instämmer med Stadens Magistrat i det yttrande, att efter aila anledningar är handelsrörelsen härstädes i tilltagande och skall än vidare ökas, i den mohn erforderlige Förlags-Capitaler rned kloka beräkningar och tillbörlig verksamhet förenas. Handtverkerierna bedrifvas af 106 Skråmästare med 98 Gesäller och 126 Lärlingar. Under Hall-Rätt lyda 3 Färgare, 2 Spegel-Fabrikörer och 2 Urmakare med 10 Gesäller och i3 Lärlingar. Antalet af Apothekare, Bagare, Bryggare, Källarmästare, Spisqvarters-idkare, Slagtare och Sockerbagare utgör i5, med ett lika antal arbetare. Alla desse handtverkares och näringsidkares bevillning uppgick förlidet år till 1,040 R:dr Brno. Handtverks-Corpsens oeconomiska tillstånd sedan sista Femårs-Berättelsen anses vara stationärt. Begäret efter oafhängighet lockar Gesällen till mästerskap innan han ännu förstår ordna sina angelägenheter, eller förmått skaffa sig förlag. Han saknar ock merendels den konstfärdighet och techniska skicklighet, som är nödig att tillfredsställa consumenters anspråk, och handtverkstillverkningarne i en småstad uthärda sällan jemförelsen med hvad större städer eller utländska produkter, ofta till lika pris erbjuda — och desse omständigheter anse vederbörande här i Staden utgöra hinder för handtverkeriernes tillväxt och deras idkares förkofran. Här måste dock tilläggas att undantagen icke äro få, ty i Jönköping finnas till exempel Färgare, Garfvare, Hattmakare, Guldsmeder, Bokbindare, Snörmakare, m. fl., hvilkas rörelse är ganska betydlig och hvilkas välstånd, alt döma från yttre förhållanden, icke må anses tvifvelaktigt. Sjöfarten på Wettern och derifrån genom Götha Kanal ut i håfven är lättad och tryggad genom den i sista Femårs-Berättelsen omnämde,nu mera fullbordade Brooch Hamnbyggnaden.
Kraft og Alsidighed har grebet ind i Landets vigtigste Interesser, og at det, mere end noget andet norsk Blad, har holdt sig reent for Partismitte. Men nu betsenke man Anonymens Brutalitet, i det han, efter .at have udgi-.vet Daemringen för en vaerdilös Partiröst, fremstiller hiint virkelig nationale Foretagende som et Forsög paa at give denne Röst et nyt Forum og dernaest stempler det som en lumpen Financeopera-tion, medens det dog er bekjendt, at Bladet, under en hertillands ukjendt Skjönhed i den ydre Udstyrelse, begyndte med maadelige Udsigter til at faae sine Udgifter daekkede og blot kunde traede i • Yirksomhed ved Hjaelp af agtede Maends uegennvttige Arbeide. Man skal endelig i den hele Aargang kunne paavise nogen Debat for Daemringen, og det uagtet jeg selv har vaeret en ikke uvirksom &amp; edarbeider i denne Tidende. Aftonbladets Redaktion har laest Anonymens Fremstilling ” med verkligt nöje ”, den kalder dette Produkt en ” lugn och värdig Artikel ”. Denne skrigende Usandsynlighed i Forholdet mellem hvad Anonymen angiver som Aarsager og Yirkninger har ikke vaeret den aerede Redaktion paafaldende. Den gaar ind paa Muligheden af, at et halvt Dousin isolerede Urostiftere, der ikke understödes af nogen Sympathi hos Almeenheden, skulde kunne holde sig, saette nye Kraef-ter i Bevegelse og danne et offentligt Organ med Indflydelse paa-Landets Anliggender, medens det vedbliver at spille i disse Toner, hvortil, som det hedder, ingen gider lytte!