Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till arvoden för lärare vid Mariebergs läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra civil-ingeniorer, vill Kongl. Majit endast äska, såsom hittills, 1,000 R:dr, eller för 3 år men 7:o hvad angår anslaget lill stipendier för elever, som vid nämnde läroverk genomgå den för civil-ingeniörer bestämda kurs, hvilket hittills utgjort 1,000 Ridr, anser Kongl. Majit, för att ytterligare befrämja det angelägna syftemålet att påskynda bildandet af skickliga ingeniörer för allmänna arbeten, Sig böra af Rikets Ständer begära ett till 2,000 Ridr förhöjdt årsanslag för nästkommande 3 år, eller tillsammans Jemte dessa till befrämjande af allmänna arbeten föreslagna statsbidrag, uppgående tillsammans till 826,099 Ridr 8 sk., föreslår Kongl. Majit beviljandet af följande anslag, nemligen: a) jemlikt hvad Kongl. Majit i Dess vid nästlidne riksdag aflålna nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof föreslagit, för anskaffande till Strömsholms och Ottenby stuterier af utländska hingstar till åstadkommande af en ädlare Transport R.dr 643,399: 100,000: 36,000: 37,700: 3,000: 6,000: 826,099: kongl. Mnj.t.s Nåd, JHröp. lili H. St. 1$47. 47 Transport R:dr 826,099; 8. — oell starkare hästras, företrädesvis tjenlig till begagnande äfven vid jordbruket, ett anslag för en gäng af .. 10,000: b) lill slöjd-expositioners befrämjande elt lika anslag, sorn nied 1,000 R:dr årligen för tre år vid nästlidne riksdag beviljades, eller 3,000; c) till utdelning vid landtbruksmöte!! af premier åt egare af kreatur utaf ultnärktare slag . 3,000: Summa R:dr B:ko 842,099: 8.— Kommande
Skrifvelse No 3 49'. §. 6, Till befordrande af Revisions-förrättningensskyndsammare gång, kunna Revisorerna sammanträda på Afdelniogar, för ärendenas beredning, men alla frågor om anmärkningar och. anmälanden skola slutligen in pleno föredragas och afgöras.. Uppstår vid Revisorer nesöfveriäggningar skiljaktighet i ra en ingar ne,. böra de lill protoeollet afgifva sina röster, hvilka, enligt Riksdags-Ordningens 66beräknas per capita, med afgörande röst för Ordföranden, då rösterna äro. lika^ hvarje Ledamot dess reservationsrätt dock förbehållen. §■ 7- Efter fulländad Förrättning låta Revisorerne deröfver författa Berättelse lill Rikets näst sammanträdande Ständer, uti hvilken Berättelse skall meddelas fullständig: underrättelse om Bänco-Verkets tillstånd, samt huruvida anledningar till anmärkning vid någon del af förvaltningen, under Förrättningen, förekommit. Af Revisorernes Berättelse* hvartill det justerade conceptet bland revisions-handlingarne förvaras», skola 2:ne exemplar utskrifva» och af Revisorerne undertecknas, det ena för att, under försegling, genast till Riddarhus-Ärchivet aflemna», och det andra för att, enligt Revisorernes föranstaltande» befordras till trycket, och, så fort sig göra låter, till allmänhetens kännedom, med olEciela Tidningarne utdelas.. §■ S Jemle det Revisorerne bestås skjuts efter fyra; (4) hästar till och ifrån Stockholm, komma samtlige Revisorerne att uppbäratraetamente af tre (3) Rrdr
Jeppa satt på golfvet med halfslutna ögon och hufvudet neddraget mellan skuldrorna; då och då öppnade han sitt långa, gråa näbb som till en jäspning, men Anders satt blek och bestört på bänken och betraktade honom. »Mor, han dör!» ropade han. »Ja», svarade modren med en anstrykning af missnöje. »Han dör!» utropade Anders åter: denna gång i vild förtviflan, ty Jeppa vacklade och tillslöt ögonen. »Ja, visst dör han, hvad skriker du för?» sade modren vresigt. Anders sade ingenting. Tyst gick han fram till Jeppa och lyfte upp honom. Rosen på Tistelön Första Kapitlet. I oron, som beständigt väckes Och sjelf sitt gift begärligt när, Vår tanke ut på hafvet sträckes Och skeppen ser, som krossas der. Gyllenborg. Min son, tag läran af min mun! Leopold. OMKRING en half mil inom de i nordvest från Marstrand belägna Pater-Noster-skären, hvilka – än i dag ryktbara för de ofta der inträffande skeppsbrott – troligen fått sitt namn af de många pater-noster, forntida sjöfarare der uppsändt för sina lifs räddning, ligger en liten grupp af ofruktbara öar, hvaribland dock en är bebodd och den vi i vår berättelse vilja kalla Tistelön. All vegetation på denna fläck af jorden är nästan utdöd, och de buskar och andra växter, som här och der visa sig, hafva ett tvinande utseende, liksom för öfrigt hela naturen på dessa klippmassor bär pregeln af en ödslig tomhet. Vestra kusten af ön består endast af rödaktiga berg, emellan hvilkas öppningar hafvet, nästan ständigt i raseri, vräker sina fradgande vågor. Stenarne, som betäcka stranden, under årtusenden rullade fram och tillbaka af de rastlösa böljorna, hafva alla erhållit en nästan klotrund form.
I sådant läll komme deremot de af sökanderna föreslagna vilkor om rättighet alt få lyfta lånet i den mån anläggningarne hunne fullbordas, att bortfalla, likasom äfven det måhända icke så lätta öfvervakandet, huruvida en fabrikant, sedan en del af ett dylikt lån börjat utgå, med tillbörlig drift fortsatte anläggningarne, samt bedömandet när dessa kunde anses fullt färdiga, — från hvilken tid, enligt sökändernas förslag, ålerbetalnings-terminerna skulle beräknas. Den förmän, som skulle för sökanderne uppkomma genom att, på de of dem i öfrigt föreslagna vilkor, erhålla ett lån mot 4 procent ränta i stället för 6 procent, hvaruiides lån i allmänhet för närvarande svårligen torde kunna erhållas, funnes, på sätt Kollegium derjemte anfört, under förutsättning att anläggningarne blefvo snart fullbordade, motsvara omkring 10 procent af låne-summan, hvadan beviljandet af sökandernes vilkor å ena sidan, och medgifvandet å andra sidan, af en prisförhöjning till belopp af 10 procent å en tillverkning, uppgående till lika värde med nämnde summa, efter det pris räknadt, som engelska tiII verkningar ne här kostade, utgjorde förmåner, som med hvarandra kunde i det närmaste anses lika, hvaraf alltså syntes kunna slutas, att en prisförhöjning för lokomotiver och vagnar af 10 procent icke kunde behöfva beviljas för betydligt större parti, än ett, som i värde uppginge till omkring förutnämnde summa, 320,000 R:dr, och således icke heller någon betydligt större uppoffring å det allmännas sida än en utgift å sagde belopp, vara erforderlig, för att åtminstone få ett ansenligare etablissement för tillverkning af dylika artiklar i gång bragt, hvilken uppoffring, med afseende å sakens vigt och den fördel, som i längden derigenom kunde blifva det allmänna beredd, Staten syntes med skäl kunna medgifva. Vidare har, uti en till Kongl. Majit deri 23 sistlidne
Länen, der undsättning erfordrades, var det alldeles omöjligt att antaga en sådan method; ty personer funnos icke, med hvilka man kunde contrahera på förenämnde t 58 Den 9 Mars e. m. vilkor, och hvilket hufvudsakligast härrörde deraf, att större delen af de nödlidande hvarken egde förmågan att betala den Spannmål de behöfde till brödföda och utsäde, ej heller i de fleste fall kunde ställa fullgod säkerhet, vid hvilket förhållande man ej kan föreställa sig möjligheten af att någon enskild skulle vilja ikläda sig risquen af att till Kongl. Maj:t och Kronan återbetala hela förskottet, och att låta bero af ödet och förbättrade tider, huruvida han någonsin skulle erhålla godtgörelse af undsättningstagarne. — Ändamålet med undsättningen hade ock helt och hållit förfelats; om jag förfarit på samma sätt som Konungens Befallningshafvande i Wermland; ty de, som icke kunnat betala Spannemålen contant eller ställa säkerhet, sådan som den enskildte fordrade, skulle, om han icke i brist på brödföda förgåtts i elände, hvilket säkerligen ganska ofta hade inträffat, åtminstone varit nödsakad att lemna sina åkrar obesådde. Och det var just dessa olägenheter man genom undsättningen ansåg sig böra förekomma, och som genom de mest gynnande, till en del af menniskomagt oberoende, omständigheter, såsom öppen segelfart ända till Jultiden, ovanligt fördelaktiga vindar för seglationen från Östersjöhamnarne &c., förekommos vida mera, än man vågade hoppas. Jag borde visserligen icke gå den undersökning, som jag hoppas StutsUtskottet Den q Mars e. m. skall företaga, i förväg; men Herr Hjerta har sagt, att man ej haft förtroende för Rikets Ständers föreskrifter och handlat sjelfmyndigt mot deras beslut, och sådant får jag vid detta tillfälle icke lemna obesvaradt. — Hvad innehöll då delta Beslut? Jo, att Regeringen ej skulle directe inlåta sig i någon Spannemålshandel, utan att Kongl. Majit skulle genom Sine Befallningshafvande låta med Köpmän och Possessionater upgöra Cbntracter om Spannmål till vissa priser, att på vissa tider lemnäs på vissa ställen.
Kongl. Majit har likväl icke kunnat förbise, att detta aflöningssätt jemväl eger vissa fördelar, hvilka man vid en förändring bör söka att bevara. Såsom sådane har Kongl. Majit betraktat: att presterskapet aflönas af församlingarne icke af Staten, hvars mellankomst påfordras endast vid de tillfällen, då en församlings oförmögenhet är ådagalagd, och för så lång tid, som detta förhållande fortfar; att presterskapets löne-inkomster betingas af de omständigheter, Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JYs 46. 3 som på dess behof och billiga anspråk hafva inflytande, såsom församlingarnes välmåga, folkrikhet m. m.; samt att ett ändamålsenligt ordnande och en ständigt fortgående förbättring af religionsvården, genom allt för stora pastoraters delning, efter hand skeende förbättring i det obefordrade presterskapets ställning o. s. v. är möjligt, utan att Statsverket betungas med ökade utgifter, tidsutdrägt förorsakas genom behofvet att påkalla lagstiftande maktens beslut, eller församlingarnes afgifter tillvexa annorlunda, än i jemnbredd med deras förmåga att dem utgöra. Bland dessa fördelar skulle åtminstone de flesta och väsendtligaste gå förlorade genom antagandet af den i Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse framställda åsigt, att all tionde, vare sig tertial-, smöreller qvick-tionde, bör utbytas mot en gång för alla bestämda afgifter. En sådan åtgärd skulle visserligen medföra enkelhet och reda, och man torde kunna hoppas en, om ock aflägsen tid, då den låter sig verkställa. Den kunde nemligen med skäl vidtagas under förutsättning, att intet pastorat vore till vidden större, än att detsamma, äfven med en något ökad folkmängd, lämpligen kunde af en kyrkoherde vårdas samt att den af hvarje pastorat utgående tionde stigit till det belopp att den kunde anses, jemte öfriga afgifter, tillräcklig för pastors skäliga aflönande, äfven sedan odling, och folkmängd nått en större höjd, så att någon väsendtlig förändring deri ej vore att emotse.
Fullkomligen instämmande med Friherre Boije uti mycket af det han i dag rörande detta ämne yttrat, kan jag likväl icke dela den öfvertygelse han synes hysa, rörande vådan af den vidsträckta verkningskrets vår Grundlag tillägger Justitiae StatsMinisters-Embetet, äfven i annans hand, än den vördnadsvärde mans, som detsamma nu innehar. Jag kan icke finna hvarken någon fara för Constitutionen, eller någon motsägelse deri, att Justitiae StatsMinistern är Ledamot så väl af Högsta Domstolen, 343 Den 27 Maji. som uti StatsRådet. Efter mia tanka följer deraf ej, att han på tvenne ställen afgör samma sak, och deltar i controllen af sina egna åtgärder. Egentliga Justitiae-ärender förekomma Mott i tvenne fall i StatsRådet. Det ena är, när frågan är om stiftande af ny Lag, upphäfvande eller förändring af gammal, i hvilket fall så väl Högsta Domstolen, som StatsRådets Ledamöter blott afgifva en consultativ röst, och då utom JustitifeMinistern äfven två JustitiaeRåder skola vara i StatsRådet närvarande, hvilka med JustitifeMinistern, derest de öfver varit målet i Högsta Domstolen, få blott åberopa sitt der afgifna yttrande. Det andra är då ansökningar föredragas om benådning för ådömdt straff, och om än domen derom är af Högsta Domstolen stadfästad, om JustitiaeMinistern d<?lcagit härvid, såsom Domare, och förklarat den ifrågavarande personen enligt Lag, skyldig till straffet är väl likafullt för honom intet hinder, att, i egenskap af Konungens rådgifvare, tillstyrka Kongl. Maj:t, som ensam kan göra nåd, att, i anseende till särskilta omständigheter, förskona samma person från Lagens kraf och det välförtjenta straffet.
Det är icke ovanligt vid politiska förhandlingar att man gör hvarandra återtjensler i och för emottagna tjenster. Det är härigenom som förändringen af StatsUtsk:s Betänk, i detta ämne härleder sig. Det nu förev:de N:0 96 är så mycket mindre skäl att bifalla, som det innefattar långt mera än den enkla frågan om anläggande af ett Landtbruksinstitut vid Alnarp. Då frågan förra gången förevar, yttrade jag att man borde med detta anläggande vänta till 1862, då arrendet är förbi, och egendomen således utan hinder kan användas till Institut; men att sådant skulle nu ske, måste härleda sig från en annan afsigt, som jag vid ålerremissen antydde. Jag nämnde då, att det var en förveckling mellan Landsh:ge-lönen i Malmö och denna fråga. Nu är påtagligt att, på samma gång detta Betänk, om inrättande af ett Landtbruksinstitut bifalles, så bifalla R. St:r äfven, att en lön, som är underkastad förändring 1862, när de vilkor upböra på hvilka den dervarande regleringen skedde, blir, så länge.det är Institut, af fortvarande beskaffenhet. Jag har ingenting emot att Landsh:n får sig en stor lön. Jag tycker dock, att äfven de andra Landshtne borde få i samma proportion en lika stor. Det är kanske också meningen, att desse skola sedan bomma in och säga: »Det är alldeles orimligt att vi skola hafva så små löner, när Landsten i Malmö har 1400 t:r spanmål.» De som med upmärksamhet följt saken, torde finna, att Alnarp sedan uråldriga tider varit kungsladugård, och att den i fordna tider blifvit af K. M. anslagen till Landshin i Malmö, men denna lön ansågs vara så ringa att han borde hafva penningelön derjemte. Nu äro dessa förhållanden förändrade. Värdet af egendomen har, troligen genom dess upbrukning, stigit derhän, att afkastningen deraf kan blifva till och med öfver 1400 t:r, och detta är en bra stark lön i jemförelse med andra Lundshus. Nu skulle, enl. den reglering som K. M. och R.
Derigenom skulle alla oredor och tvister försvinna, mycket besvär undanrödjas och mången, som haft behof, af t. ex. joo stockar till husbyggnad, men vid den vanliga repartitionen skulle fått nöja sig med io stockar om året, kunna på en gång fylla sitt behof, utom det att derigenom en mängd dagsverken skulle besparas för den från allmänningen aflägse boende, hvilken kunde för sin anpart i utdelningen af penningarne köpa på närmare håll sina skogsförnödenheter, kanske bättre passande för behofven, än dem, lian kunde få från allmänningen. Uppstode stridighet om fördelningen af penningarne, så vore den mycket lättare sliten, än den om ulsyningen, och en municipal-styrelse öfver den genom sådan försäljning uppstående cassan mera passande, än en municipal-styrelse öfver skogen. Af den inflytande sum - 12 Lagsamt Allm. Besv.- och Elton.-Utskottens Betänkande, N:o 65. roan borde skogvakfarnes löner först utgå och äfven något afsättas till frösådder, då sådant behöfdes, jemte huggnings-kostnadens förskjutande, hvarefter del öfriga skulle blifva Häradets tillhörighet. Att Kongl. Majrts bifall till en sådan förändring erhölles, vore ej tvifvelagtigt, då Kongl. Majrt eger kännedom, att resultaten af en lika behandling vid Kronoparkerne visat sig ganska förmonliga, och fördelen af Härads-allmäniiingarnes förvaltning af instruerade, ansvarige och driftige personer skulle med tiden blifva, att skogarne gåfve minst dubbel afkastning emot förr och genom sitt utseende en nyttig prydnad för landet, hvilket redan visat sig på de Kronoparken, allmänningar och enskildes skogar, som kommit under skicklige förvaltares händer, hvilka obehindradt fått verka efter antagna rationela grunder.
Engelska posten måste en särskild snällpost inrättas emellan sistnämnde stad och Stockholm. Den kommer att kosta årligen i5oo rldr. Till posternas bevarande för skafning och väta samt deras bättre vård i öfrigt under transporten inom Riket blifver det nödvändigt, att åkdon med derå anbringade täckta och med lås försedda lådor vid postföringen begagnas. Anskaffas och underhållas sådana af postförarne, hvilket torde vara lämpligast, så måste dessa derför tilläggas någon ersättning såsom vagnpenningar, och om än en sådan anstalt icke genast öfver allt kan tillvägabringas, uppkommer likväl en ny utgift af flera tusen rldr. Då Postverket är ansvarigt för de penningar, som uti behörigen recommenderade bref blifva afsända, måste äfven Postverket äga någon tillgång till ersättningar, i fall penningarna under Postverkets vård förkomma. Någon gång blifva väl sådana medel Postverket godtgjorda; men erfarenheten har jemväl visat, att denna ansvarighet medfört betydliga förluster för verket. Det öfverskott af 17,018 rldr 25 sk. 11 rist., som här ofvan blifvit beräknadt, förslår visserligen icke till dessa ytterligare och andra tillfälliga utgifter, som ej sällan förekomma, utan måste dertill påräknas någon ökad inkomst. Tullverkets omkostnader i och för dess brefvexling utgjorde år i83i i5,655i 48. De hafva således i medeltal för året uppgått till. 15,464: i5. 11. Skulle nu Postverkets inkomst härmed förminskas och Nummerlotteriet komma att upphöra, hvars enahanda kostnader för åren 1832 och 1833 uppgått per medium för året till . 7,187: 24. 4- så komma Postverkets hittills påräknade inkomster att nedsättas med en summa af 22,651: 4°- 3. 7 H. 21 Den 26 Maj f. m. Af hvad jag nu haft
Om stridiga intressen förefinnas uti ett land, bör man väl undersöka huruvida någotdera af dem är nyttigt eller skadligt för det allmänna. Huruvida privatbankerna varit nyttiga eller skadliga, derom är det man nu egentligen tvistar. Jag tror för min del att ingen kan bättre bedöma denna fråga, än Regeringen som liittast kan förskaffa sig en öfversigt af hela landets industri och rörelse. För privatbankernas intresse (jag menar dermed egentligen aktie-ägarnes) har det visserligen varit ett lyckligt förhållande, att. de kunnat fä högre ränta pä sina penningar än i vanlig utlåningsväg står att vinna; men huruvida det allmänna deraf har någon fördel torde vara tvifvelaktigt. Jag har alldeles ingenting emot att privatbankerna fortfara att existera ; ty sedan de en gäng uppkommit, äro de alt betrakta såsom ett nödvändigt ondt och de kunna icke, åtminstone icke på en gång, upphöra utan skada för allmänna rörelsen; men jag tror att de kunna inrättas på ett för det allmänna lämpligare sätt, så alt de behandla rörelsen icke blott i sitt eget intresse, utan äfven göra afseende pä allmänhetens fordringar. Följden af privatbankers inrättande har varit den, att varupriserna uppstegrats lill en onaturlig höjd och jordvärdena eventuelt höjt sig samt alla produkter i samma mån stigit, hvilket dock icke i längden kan äga bestånd, isynnerhet dä privatbankerna i fråga om förminskning eiler tillökning af deras lånerörelse endast behöfva rådfråga sina egna intres - 8 D e ii 9 J n ii i. sen. Industrien skall naturligtvis lida af sådana jemna förändringar i den utelöpande sedelstocken. Så har förhållandet visat sig vara i Skåne, der till följd af den skarpa utlåning, som så väl privatbankerne, som andra dervar. penningeinrättningar medgifvit, det ena året kan vara öfverflöd pä penningar, och det andra äter brist, till följd af de inskränkningar dessa anstalter dä kunna finna sig befogade att vidtaga, samt i sammanhang dermed stagnation i rörelsen, lagsökningar osh konkurser i stort antal.
Mur i bruk, 28 kub.farnnar . å 95: — Kallmur, 104 kub.farnnar a 55: — V äg-öfvergångar: 2 Gatu-öfvergångar å 450: — 6 Landsvägs-öfvergångar ä 230: — 47 Egovägs-öfvergångar ä 120: — 2 Landsvägsbroar öfver banan å 1,380: — 2 Egovägs-broar öfver banan ä 950: — Väg-omläggningar, 13,320 fot landsväg 19,740 « egoväg Stängsel, 83,000 sträckfamnar Summa kostnad för arbeten, som äro beroende af terrängen Öfverbyggnad, för 6 mil 32,300 fot. Ballast: 27,589 kub.farnnar a 10: — Skenor, 496,600 sträckfot, å 25 Skålp. st. st. v. per löp:de fot, 31,037J Skepp å 30: — Skarfjern med skrufvar, a 30 Skålp., 1,862 Skepp. st. st. v. ä 45: — Hakbultar, 496,600 st., ä 75 Summa kostnad för stationer och vakthus Transport-niaterielj Maskiner, Redskap, Telegrafer för 6/5 mil ä 36,000: — S u m 111 a För Ingeniör-arfvoden, provisionela byggnader och oförutsedda händelser tilläggas 15 proc. af denna summa Total-kostnad Riksmynt Riksdaler Utgör 773,617 R:dr per mil. Litt. r. Kostnads-Förslag för en Jernväg med enkelt sporr från Sjöröd vid Finja-sjön till Laga-ån vid Götaström, 141 Mil. R:dr Terräng-Arfieten: Från Sjöröd till Hånger vid Ljungby, 272,100 fots längd: Schaktning: Bergsprängning, 213 kub.famnar ä 25: — Tilläggas 10 proc. härå Jordgräfning:
Nu se vi honom uppbryta från Strömstad, der han uppsamlat några behagliga blommor af det slag, som den fulländade gentlemannen aldrig försmår att njuta af, ty de tillfördes honom af damerna, hvilkas sympatier varmt följde honom. Hans artighet och humanitet för öfrigt mot både män och qvinnor, hans intresse för alla, som han kunde hjelpa, gjorde hans minne länge kärt för det lilla samhället. Anländ till vestra Ed, fick han långt före den jobspost, hvilken skilde honom från befälet, en annan, som djupt angrep hans känsliga hjerta Men innan vi berätta härom, må det tillåtas oss att från dagens frågor och strider för en stund dröja och hvila vid en anspråkslösare tafla. Gamla vänners samspråk, medan solen går ned och blommorna somna vid bäcken. I den lilla staden, bland heta stenar, sandbackar och ständigt af vindar och menniskofötter uppdrifna dammoln, är det qvaft, bullrande, bråkigt och oroligt. Men godt är det i den stilla landtliga vrån, der ingenting annat störer än ekot efter det sista skottet vid bergsprängningen. Och nu är det tyst öfver det lilla landskapet, som landsvägen delar i tvänne hälfter. På öfra sidan ligga mellan bergen vackra gräsfläckar, en nyskapad jord med dungar af pilar, björkar och rönn. På den nedra rinner man välartade odlingar utför en stupande mark, hvars branta stränder skjuta ned i Strömsvattnets blå djup, hvarifrån skummet under sakta buller kastas upp och ned, stundom bestänkande de högre afsatserna, der sädesaxen vagga sina hufvuden fram och åter. På den förstnämda afdelningen, nära den lilla grindstugan, som i sitt sköte emottog den stora barnvandringen, löpte en innerligt vacker bäck, och huru den slingrade sig, med någon tillhjelp af menniskohand, hade den kommit i sällskap med ett litet källsprång, som bildade en miniatyrbassin, så godt som gömd mellan det frodiga gräset, bland hvilket gula, röda och hvita ängsblommor höjde sig.
De mest rådande torde dock på följande sätt kunna angifvas; i de bördigaste trakterna Wista, Norra och Södra Wedbo och Östra härader till en ringa del, närmast Östgöllia-gränsen, lerjordj men för öfrigt bättre och sämre, dock mycket sandblandad mull jord, le rgrus, sand och svartmylla. och inom de mindre bördiga trakterna Westra härad, norra delen af Össbo samt Wässbo och Mo härader, sandmo, stenbunden grusblandad mylla, örjord och mjellsand, endast tjenlig för skogsväxt. Oftast en knapp och mera sällan efter gynnsamma, med täta regnskurar och solvärma omväxlande somrar, en rikligare skörd belönar här odlarens möda. Hvete och ärter kunna endast i de bördigare trakterna odlas, så att råg, korn och hafra måste räknas för Länets hufvudsäden. Allmännast förekommande trädslag äro: fur och gran, och af löfträd: ek, bok, björk, rönn, ask, asp, lönn, oxel och ahl. Bokskogarne tillhöra egentligen södra delen af Össbo och en del af Wessbo härader, der de dock mer och mer glesna och snart torde alldeles försvinna. Ett lika öde väntar ekeskogen, som med en nedslående hastighet förödes af skatlemannens lösgjorda hand. De bearbetade malmstrecken äro belägne inora Tabergs” bergslag, i Barnarps, Rogberga, Månsarps, Sandseryds och Byarums socknar. Den är indelad nu mera i fyra så kallade hyttelag, hvilkas tackjerns-tillverkning förut varit anslagen till vissa bruk, men bergsmännen drifva nu en fri tackjerns-handel. Vid en del bruk användes sjö- och myrmalm. Tillgång på löna slaget linnas i åtskillige insjöar och upphämtningen deraf utgör en af allmogens binäringar i kringliggande orter. Om säterier och större landte gendomar sorn förhöja landskapets talrika naturskönheter, äro på sina ställen i de föregående Femårs-berättelserna närmare underrättelser lemnade, med hänvisningar på de mera intressanta af Länets historiska minnen.