Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Les chapeaux et les bonnets sont usés jusqu’à la doublure – et bons pour s’entasser chez le frippier. En kunglig revolution! Låt oss läsa ett capitel i Cardinal de Retz. Dock, det är sant, prinsens förmälning med danska prinsessan lär snart éclatera. Då gäller det att vara slängd som maître des cérémonies. Upp med Godefroy Le cérémoniel de la France, stor in folio 1649 – lånt från mon cher pères bibliothèque. Voilà tome II p. 167 Les Fiancailles des Princes! Och du sofver, mon pauvre Jean-Jacques! Nu har jag varit ett par månader vid hofvet. Hofvet är délicieust. Det affinerar caractererua, det slipar ord och tankar. Jag mår här som en fisk i vattnet. Min famille börjar redan visa mig en aktningsfull politesse. Grefvinnan Märta, för hvilken jag alltid varit bara luft, börjar märka, att också min ringhet tangerar espacen! Det är vackert, fru Grefvinna, och snart kanske kan ni komma att få ett ännu lekamligare intryck af min realitet Le pauvre Bunge gör bara bévuer. I går disputerade han med Carl Fleming och påstod, att hans mor hade droit till tabouret – som född Gyllenstjerna – Neej, min goda JeanJacques, men min mor har det som riksrådinna Med de galanta eröfringarna går det ännu klent för oss båda. Jag räknar ej grefvinnan Cronhjelm – hon är obligat som aptitsupen, och i dessa herr Voltaires dagar den mest dévôta af våra skönheter. Åtminstone praktiserar hon samvetsgrant den uppbyggliga regeln: Laissez venir les jeunes hommes. Min första lilla intrig har gått af stapeln och lyckats à merveille. Min oncle Axel Sparre ville hafva sin son, den dumme Arvid, in vid drabanterna, och han skulle få tur framför mig och Bunge.
Härigenom blefve det omöjligt att med nu bruklig skyndsamhet utgifva tidningar, om man icke ville låta censurera dem; hvilket åter ej vore att påtänka för tidningar af annat innehåll än blotta nyheter och annoncer. Annat är i allt fall frågan om en möjlig sådan förändring och annat, om lagen skall ållydas, sådan den finnes. /{. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berältelse lill 1856 års riksdag. 9 Genom angifvelse har senast kommit till min kännedom ett förhållande, hvaraf ingen åtgärd kunnat följa, men som här ej får lemnäs obemält. Fråga är deri väl icke omedelbarligen om tryckfrihet, men dock om en åtgärd, hvartill man hämtat anledning från den bevakning, hvilken enligt Tryckfrihetsförordningen utöfvas öfver denna frihets bruk. Hos Herr Justitia Statsministern hade anmälan skett om utgifvande af en periodisk skrift, kallad Likväl Fäderneslandet, och sådant bevis derom blifvit meddeladt, som Tryckfrihetsförordningens lista § 4 mom. föreskrifver. Men en arbetskarl, som gjort denna anmälan och erhållit beviset, hade derefter först föryttrat detsamma till en boktryckare, af hvilken det blifvit i Justitia Statsexpeditionen utlöst, men sedermera hos Herr Justitia Statsministern förklarat detta bevis dödadt, återkalladt och sålunda ogiltigt, uti hvilkens hand det vara måtte, innan tidningens utgifvande ännu hunnit börjas. I följd af denna återkallelse hade Poliskammaren i Stockholm blifvit anmodad att affordra Boktryckaren och till Justitiä Statsexpeditionen insända Herr Justitiä Statsministerns bevis; och detta hade försiggått på det sätt, att vite blifvit Boktryckaren förelagdt, och beviset derefter af honom till Poliskammaren aflemnadt.
Såsom skäl för hvad sålunda i Usta punkten är vordet föreslaget har motionären vidare upplyst att ej sällan inträffade, att på ett afstånd af 1, 2 och 3 mil från Kronobetjeningens hemvist utmättes en mängd lösegendom, som endast med stor kostnad kunde forslas till socknestugan; att länsmannen, som derföre vore nödgad att hålla auktion i gäldenärens hemvist, för sjelfva resan blefve knappt ersatt, om han finge beräkna skjuts efter en häst och 1 R:dr 50 öre om dagen, enligt 1855 års Förordning, men deremot ej bekom ringaste ersättning för den tidsödande och med stort besvär förenade indrifningen af auktionsmedlen. 14 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 84. Genom Kongl. Förordningen den 30 November 1855, angående arfvode för auktion å utmätt fastighet på landet samt godtgöreise till förrättningsmän för besigtnings-, värderingsoch utmätnings-förrättningar i enskilda mål m. m. är stadgadt i 2 morn., att å landet för värdering, utmätning, qvarstad eller annan dylik förrättning i enskilda mål erlägges i dagtraktamente till den Kronobetjent, som förrättningen eller uppdraget verkställer, 1 R:dr B.-ko eller 1 R:dr 50 öre R:mt, och till den Nämndeeller Fjerdingsman, som dervid biträder, om utmätning sker, 24 sk. B:ko eller 75 öre R:mt, men eljest 32 sk. B:ko eller 1 R:dr R:mt; hvarförutan, då resa ifrågakommer, hvardera åtnjuter skjuts för en häst, dock att, när flere utmätningseller qvarstads-förrättningar verkställas under en och samma resa eller på samma dag, fördelning bör ske af resekostnaden emellan samtlige förrättningarne i förhållande till förrättnings-ställenas afstånd från förrättnings-mannens och biträdets hemvist, och af dagtraktamentet lika emellan de förrättningar, som på samma dag försiggått.
Sedan Krigskollegium och Statskontoret utlåtande afgifvit öfver åtskilliga andra till saken hörande omständigheter, förevar frågan, i afseende å nämnda punkter, till afgörande i Statsrådet ofvanomförmälda dog, hvarvid, uppå underdånig tillstyrkan af Statsrådets då närvarande ledamöter, II. Exc. Herr Statsministern för utrikes ärendena, Friherre Stjerneld, samt Ilerrar Statsråden Sandströmer, von Hohenhausen och Genberg, beslöts, att, med bifall till Fångvårdsstyrelsens förslag, kostnaderna för inredande af ett straff-fängelse inom Warbergs f. d. fästning skulle i den ordning, Styrelsen hemställt, utgå af anslaget å andra hufvudtiteln för fångars vård och underhåll, och de nödiga arbetena, så fort ske kunde, sältas i verkställighet. Då det å andra hufvudtiteln upptagna anslag för fångars vård och underhåll är ett förslags-anslag, som icke för annat, än det vid dess be - Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. viljande bestämda ändamål bör kunna användas; då bland de statsbehof, som med detta anslag skola betäckas, behöfliga kostnader hvarken för byggande af nya fängelser eller ny-inredande af gamla blifvit afsedde, och härtill kommer, att, som Rikets Ständer till riksdag voro församlade, den tid, frågan om iståndsättande af omförmälda fängelse i Warberg till slutlig pröfning i Statsrådet föredrogs, en proposition till Ständerna om beviljande af erforderliga medel för detta behof, derest annan vederbörlig tillgång saknades, så mycket hellre hade bordt Konungen i underdånighet föreslås, såsom den rätta utvägen för ändamålets vinnande, som ej heller något väsendtligt uppehåll uti det behöfligt ansedda arbetets utförande derigenom bade uppkommit, enär kostnaderne derför voro på tre års serie beräknade; har Utskottet på dessa skäl ansett sig böra rådgifvare-åtgärden i afseende å detta ären-* de Rikets högloflige Ständer vördsamt tillkännagifva, II. * Angående indrifvande af böter, ådömde Norrska undersåler af Svensk domstol.
Friherre Fock, uti dess från trycket ut. gifne Berättelse, samt Allmänna Magazins-BU rectionen, uti dess underdåniga Skrifvelse af d. a8 October sistlidet ar, jemväl tilikärinagifvif, i« frågararande egendom icke är för Bagerianlägg - Underdåniga Skrifvelser. 813 ning passande; och Direclionen hade da undvikit, att, atti dess om köpet afgifne underdåniga Utlåtande, framställa den öfvertygelse, det en Bageri-Inrättning kunde uti ena flygeln afSantesonska Socker-bruket anläggas, med vida mindre kostnad, än den, som förslagsvis var beräknad, att åtgå för en annan, såsom behöflig, tillr ämnad Bageri-anläggning. Då nu, enligt hvad sa val Presidenten Friherre Fock, uti dess ofvan åberopade Berättelse, som äfven Direclionen i dess underdåniga Utlåtande, angåentle föreslaget egendomsbyte med Cornmerce-Rådet Björnberg, vitsordat, icke mera, än omkring 4,200 T:r Säd kunna inrymmas uti en del af Sockerbruksbyggnaden , som för Magazins-Inredning finnes tjenlig, samt den årliga hyran för bonings-lägenheterne, efter Directionens uppgift, skattas till 1000 Rtdr B:co, anse Rik sens Ständer deraf följa, att den för oftaberörde egendom erlagde köpeskilling, 56,000 R:dc Xfanco, varit för dryg och i längden skall för Allmänna Magazins-Inrättningen medföra kännbar förlust, i synnerhet som Magazins-inredningen ej utan betydlig kostnad kan aflöpa, och Allmänna Magazins-Inrättningen, genom E. K. Mtts
Andersson och C. G. Cederskog från samma län sig förenat, fästat uppmärksamheten på den lättnad för de brefbärings-skyldige, som skulle uppkomma, derest den så kallade kyrkoposten, hvilken utgöres af allmänna författningar och kungörelser, som skola i kyrkorna uppläsas, expedierades direkte från Landskanslierna till Länsmännen, i stället att, såsom nu skall tillgå, först sändas till Kronofogdekontoren och derifrån till Länsmännen, hvilka hade att till kyrkorna inom distriktet vidare befordra nämnde post. Det är lätt att inse, att detta expeditionssätt, hvilket, efter hvad Utskottet in hemtat, på flere orter lärer användas, är särdeles olämpligt. Sålunda inträffar stun dom, att författningar, som skola uppläsas i en kyrka, belägen icke långt ifrån länsresidenset, först sändas till den många mil derifrån boende Kronofogden, från hvilken de genom kronobrefbäringen befordras samma väg tillbaka till vederbörande Länsman, för att slutligen äfven genom kronobrefbäringen aflemnas på destinationsorten. Utom den tunga sådana omvägar medföra för de brefbärings-skyldige, förorsakas härigenom stundom ett obehörigt dröjsmål, hvarigenom någon gång inträffat, att författningar, som å viss dag skolat till efterlefnad kungöras, för sent anländt till vederbörlig ort. Enligt Kongl. Cirkulär-brefvet den 11 Juli 1811 cga Embetsoch Tjenstemän att anlita kronobrefbäringen för förskaffande af bref i embets-ärender äfvensom utgående kungörelser och påbud, som icke på annat sätt kunna beqvämligen och med nödig skyndsamhet till bestämda ställen fortskaffas. I följd häraf och enär Konungens Befallningshafvande, för de jemförelsevis sällsynta fall, då tillfälle icke gifves att genom Postkontoren expediera bref direkte till vederbörande Länsmän, eger ut Bih. till B. St.
IttgC font för £)fj fjelfme, efter af f;emutamaranbe mebBröber lagligen »albe ocft Befultmagtigabe, å allmänt, ttn fultänbabt, lagtima dtiföntötc förfantlabc marit, gore meterligt: Sitt, fcban uti 89 § af SSeflittet mib fiftlibne dltföbag be, lemilla mib ben näftföffanbe, })å grnnb af laglig rätt etter efter föregånget orbentligt mai, Borbe i råbftagen od) Befluten beltaga, Blifmit, i öfmerenöftämmelfe nteb 49 § Regeringsformen, faltabe att ben 15 ‘DftoBer 1862 fantntanfontnta, odj l;marom SSår SIKernåbigfte Sottung, fpanö SJcajrt Sottung CARL XY? 23it). tid m. ©t. gj>rot. 1862 & 1863. 10 ©amf. 1 2ffb. 2 Sanb. 1 (91ifåbag8 SÖ åra göromål bäfwe Söi börjat rneb åfällan af ben .öögfteö Wätfignetfe öfwer SÖ åra företag; od) febait Söi å diitofalen ben 23 £)!
Sprengtporten, Jakob Wilhelm, med 7 röster. 7:de Bänkm:t-Afd:n: JM 338. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik, och » 379. Frih. von Vegesach, Achilles; hvardera med 9 röster. 8:de Bänkm-.s-Afd:n: JM 395. Frih. Tamm, Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Emanuel Itomanus, med 9 röster, och » 1. Hr Lilliehöök af Fårdala, Johan, efter lottning med JM 7 Hr Sparre af Rossvik, Sigge, hvilka hvardera erhållit 8 röster. 'J:de Bånkm:s-A[d:n: JM 49. Hr Bratt af Höglunda, Fullm. Gr. Hamilton, Hugo Bengt Archibald, och » 130. Hr Munck af Fulkila, Carl Otto, efter lottning med JM 121 Hr Hjerta, Carl Gustaf, hvilka alla tre erhållit hvardera 4 röster. Hr Rääf i Småland, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir, och » 25 8. Hr Svenske, Fullm. Frih. Cederström, Rudolf; hvardera med 7 röster. H:tc Bänkm:t-A[d:n : JM 478. Hr Printzenskjöld, Carl, och » 494. Hr Croneborg, Fullm. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm; hvardera med 6 röster. lide Bänkm:s-Afd:n: JM 645. Hr Möllersvärd, Carl Henrik, och » 792. Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold; hvardera med 5 röster. Hr Hägerflycht, Carl Henrik, med 7 röster, och » J960. Å. Hr Montgommerie, Hobert Nils Germund, med 8 röster. 1i:de Bänkm:s-Afd.-n: Jl? 1011. Hr Lagercrantz, Carl Gustaf, med 7 röster, och » 1092.
Om vår bortglömde gamle Chateaubriand haft sitt skrifbord vid ett sådant fönster, hade han fått tillfälle till många menlösa iakttagelser öfver, hur Vår Herre med särskild hänsyn till menniskan, skapat träden så, att de om sommaren skänka henne skugga men om vintern fälla sina blad för att icke utestänga solen. Utanför fruktträdsskogarna vidtaga oftast skogar af bok eller furu och äro för det mesta allmänning. På vissa dagar af året underrättas medborgarena genom klämtning med kyrkklockorna att de på vagnar eller kälkar få hemta från skogen den ved som tillkommer hvar och en. I Schattdorf, kanton Uri, får en gift borgare årligen 6 granstammar; en ogift, hvilken bor i eget rum och har kakelugn att elda men ingen spis, får 2 granstammar. Byn eger dessutom vidsträckta beten och åkerfält, hvilka till stor del också äro allmänning. Denna jord är fördelad lika mellan alla familjer som ha »egen eld och rök». Föräldralösa barn som föra gemensamt hushåll, en enka, en enkling – alla dessa räknas härvidlag som familjer. Hvart tionde år blir allmänningen uppmätt och på nytt fördelad genom lottning. Hvar borgare disponerar efter behag öfver sin jordlott; han kan plantera potatis eller bönor eller helt enkelt förpakta den. Han kan också afträda den till byalaget och erhåller i sådant fall en penningeersättning efter gifven taxa. De beten hvilka äro allmänning, få brukas mot en afgift, hvilken kommer den till godo, som icke har någon ko. I Stans har var borgare 1,400 klafter god åkerjord. En tysk författare påpekar detta lyckliga samhälle och utropar: »der man har 1,400 klafter åkerjord och har en fru och solen går upp klockan fem, der är den sociala frågan löst!» Genom att förpakta 1,400 klafter åker kan man i Glarus skaffa sig en årsränta af åtminstone 150 francs. Denna summa omstörtar ej verlden: på 150 francs lefver ej en familj. Denna säkra men blygsamma årsinkomst är en grundplåt, hvilken möjliggör att en flitig arbetarefamilj med tiden kan sträfva sig upp till välstånd, något mer är den icke.
7 Mars 1827, att två gånger i veckan befordras mellan Stockholm och Ystad med gästgifvare-skjuts eller, der gästgifvaren icke vore skjutsskyldig, medelst beting eller ock med hålleller reserv-skjuts, under iakttagande, alt iner än en timma på hvarje mil icke finge användas, hvaremot dc skjutsande egde tillgodonjuta en förhöjning af 4 skillingar banko utöfver den vanliga skjutslegan. Under enahanda vilkor anbefalldes, den 15 Mars 1850 och den 50 Maj 1834, inrättandet af dylika poster mellan Slockholm å ena samt Götheborg och Norrska gränsen å andra sidan, och blefvo mellan Stockhom och Jönköping, med utgreningar till Carlskrona, Ystad, Helsingborg, Malmö och Götheborg, snällposter, genom Kongl. Brefvet den 28 Juni 1856 reglerade att året om gå fram och åter tvä gånger i veckan. Vidare hafva, genom särskilda nådiga Bref, föreskrifter blifvit meddelade om tillvägabringande af snällposter emellan Halmstad och Götheborg den 16 November 1858, emellan Malmö och Ystad den 5 September 1859, emellan Linköping och Kalmar den 10 Oktober 1840', emellan Örebro och Uddevalla den 11 April 1844, emellan Stockholm och Gelfe den 25 Juni 1845 och den 7 April 1847, emellan Stockholm och Grisslehamn den 2 7 Oktober 1846, emellan Malmö och Ystad den 6 April 1850, emellan Wexiö och Carlshamn den 11 Oktober 1855 samt emellan Carlshamn och Sölvesborg den 2 Augusti 1856; varande likväl dessa poster till en del bestämda endast för vissa tider af året. Slutligen är snällpost-förbindelsen emellan Slockholm och Helsingborg, genom Kongl. Brefvet den 25 Januari 1856, utsträckt till alla dagar i veckan under Januari, Februari, Mars, April och December månader, sålunda att nya snällposter fem gånger i veckan färdas fram och åter, med anlöpande af Skenninge; äfvensom nya snäliposter äro inrättade alt under nyssnämnde månader afgå två gånger i veckan från Halmstad till Götheborg och tre gånger i veckan från Götheborg till Halmstad.
Minst kunde det falla Bellman in, att om sin tillbedde Monark tänka så ömkligt; och hade han det förmått, så skulle han derefter aldrig hafva mäktat sjunga för honom. De, som i allt detta antaga möjligheten af det omöjliga, böra då jemväl antaga, icke blott att hela nationen kunde narras på Skaldens och Konungens verkliga motiver, utan ock att Kellgren, som från den skarpaste af Bellmans tadlare förvandlades till den varmaste af hans berömmare, blef af Konungen mutad till denna förändring; äfvenså, att Svenska Akademien, som dermed enhälligt instämde, blott af lock eller trug lät sig drifvas i samma rigtning. Ty 1790 ställde sig Kellgren såsom företalare i spetsen för de Fredmanska Samlingarna, efter att nitiskt hafva medverkat till deras utgifning; och strax derefter, sedan ”Fredmans Epistlar” utkommit, tilldelade Svenska Akademien deras författare det Lundbladska priset 27 för detta år, af aktning för ”Herr Bellmans sällsynta och originala snille, den förtjenst dess arbeten äga i anseende till rika och lyckliga målningar, ett eget och till ämnena passande rimsätt, den lyckligaste förening med musiken, det bruk han vetat göra af språket; – egenskaper, hvilka helt visst förvärfva dessa arbeten ett lika bifall hos efterverlden, som hos samtiden”. Akademiens protokoller, som förvara de angifna skälen, underrätta tillika, att hon på förslag till detta pris äfven hade uppfört Lidner och Hallenberg 28. Under överläggningen yttrade Kellgren: ”så länge Bellman är i fråga, kan ingen annan komma i fråga”. Och dermed var utslaget afgjordt. Dessa voro Bellmans timliga förmåner och utmärkelser. Såsom den förnämsta, skattade han sjelf alltid oafbrutenheten af sin Konungs ynnest. En stor lycka fann han derjemte i den hjertliga vänskap, hvarmed han omfattades af dem bland den tidens poetiska och musikaliska snillen, hos hvilka all naturdiktning, all folksång, all naivetet i konst och personlighet, all humor i glädje och smärta, genast mötte en från den innersta själsdaningen utgående genklang.
För min del får jag förklara, att jag fäster mycken vigt dervid, att brott blifva bestraffade, men ännu vigtigare synes det mig vara, att lagstiftaren, der det är möjligt, genom kloka och ändamålsenliga stadganden söker afböja brott. Det är af detta skäl som jag önskar att lagen måtte utsätta ett straff för sekundanter, hvilket genom sin tillvaro nödvändigt måste verka afskräckande, då deremot, om ett dylikt straff icke funnes, just de mången gång torde reta till dueller. Hvad angår Hr von Köchs farhåga, att detta stadgande skulle kunna föranleda att dueller komme att ske utan vittnen och derigenom blefve mera grymma och blodiga, synes det mig att en dylik envigesstrid, utan vittnen, icke skulle kunna anses såsom duell, utan måste betraktas såsom mord eller dråp, och således bestraffas vida hårdare. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å den förev:de §:n, framställdes propos. på bifall till densamma och besvarades med ja. 42:dra—44:de §§:na. Biföllos. 45:te §:n. Gr. Sparre: Då förslaget till författning om mord, dråp och annan misshandel vid sista riksdagen antogs, ansågo R. St:r att misshandel mot föräldrar och skyldeman i rätt uppstigande led icke borde inbegripas bland de brott, dem allmänna åklagaren endast skulle få åtala, när de blifvit af målsegaren angifna, enär det vore uppenbart, att i detta fall dylika brott aldrig skulle komma att åtalas. Det är vanligen en son af våldsamt och elakt sinnelag, som begår ett dylikt brott, och klart är, att om åtalet endast kan grunda sig på angifvelse af den förfördelade, skulle den olycklige gamle hårdt få umgälla angifvclsen.
Extra ordinarie Inkomster. 29:o Tullmedlen; 30:o Salu-accis för städerne; 32:o Chartae-Sigillatse-afgift; och 33:o Bränvins-bränneri-medlen ansågos för närvarande icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; hvaremot 3i:o Postmedlen återremitterades. Restantier. Beräkningen godkändes. Den af Utskottet å sid. 15 i slutet af Utlåtandet gjorda hemställan, bifölls. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 61, Litt. D, i anledning af motion om alun-tiondens upphörande, bifölls; Litt. £, i anledning af motioner om mantals-penningarnes upphörande. Första framställningen bifölls, och den sednare återremitterades; äfvensom uppgiften vid slutet lades till handlingarne. Litt. F, i anledning af motioner om upphörande af den såkallade mötesafgiften, bifölls; och Litt. G, i anledning af väckta motioner angående förändring uti den af utsockne frälsehemmanen i Halland utgående rotevakans-afgift, bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Utlåtande N:o 64, angående beräkning af Statsverkets inkomster; hvarvid förekommo: Ordinarie eller ständiga inkomster. Ingressen, eller yttrandet, angående spanmåls-priset, vid beräkning af Statsverkets inkomster, bifölls; l:o Ordinarie-räntan. Första punkten, pag. 2, bifölls; och de tvänne utförda beräkningarne, pag. 3, lemnades utan anmärkning; 2:o Afrads-spanmålen, lernnades utan anmärkning; 3:o Tionde-spanmålen, lernnades utan anmärkning; 4:o Tionde-spanmåls-Iöseti efter bestämda priser, lernnades utan anmärkning; 5:o
Vaktbetjent i Kommerse - Kollegium samt sedan den 21 Mars 1838 varit anställd i sin nuvarande befattning, under största delen af sin tjenstetid med pålitlighet och ordentlighet fullgjort sina åligganden, men numera, till följd af sjuklighet, vore urståndsatt att sin tjenst behörigen 'förrätta, hos Kongl. Maj:t i underdånighet begärt, att, enär det för Kollegium, såsom ett penningeförvaltande verk, vore af synnerlig vigt att de i Manu^ faktur-Diskont-Kontoret anställde vaktbetjente äro fullt tjenstbare personer, men, enligt fiketedt läkarebetvg, Lindströms sjuklighets—tillstånd« beslående i nerfsvagKet, minneslöshet samt dålig hörsel och syn, icke vore af beskaffenhet att kunna förbättras, Kongl. Maj:t måtte täckas, lill beredande af möjlighet för Lindström, Bih. till R, St. Prot. 1833 & 1834. 4 Sami. 1 Afd. 28 Haft, 3 18 Slats-lilskollels Utlåtande, M 7A. som vid afskedstagande! skulle ega att från Civilstatens Pensions-Inrättning åtnjuta pension till endast ett belopp af 40 R:dr, att utan saknad af nödig tillgång för sin framtida bergning kunna lenina sin nuvarande vaktbetjents-beställning, i nåder tillägga honom, vid frånträdandet deraf och för hans återstående lifstid, en årlig pension af 150 R:dr, motsvarande trefemtedelar af den lön 230 R:dr, han å Manufaktur-Diskont-fonden åtnjuter; så har Kongl. Majit, medelst Nådig Proposition af den 5 nästlid ne Februari, med afseende å de af Kongl. Kommerse - Kollegium sålunda anförda omständigheter, föreslagit Rikets Ständer, att Vaktbetjenten Lmdström måtte å Allmänna Indragnings-staten varda uppförd till åtnjutande af en årlig pension af 130 Ridr banko, att utgå från och med månaden näst efter den då afskedet för honom utfärdas. Å denna Nådiga framställning får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. 23:o.