Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af i lotter klufne gårdar hafva de fleste undergått storskifte eller laga skifte. Mot det fordna enskiftet mötte den svårigheten, att sorn de flesta gårdars ägor äro betydligt kringspridda (de finnas t. ex. som hafva sina ägor på 20 olika ställen och i sju socknar), så blefvo enskiften här på landet nästan icke annat än ett storskifte. Denna spridning af ägor har äfven på många ställen lågt stora hinder i vägen för laga skiften, h vilket fö nådiga stadfästelse, genom nådigt förordnande af den 9 Juni 1832, att i detta Län laga skifte icke får äga rum, der storskifte föregått, såvida icke alla delägarne i gården förena sig om att det begära. Otvifvelaktigt skulle det i framtiden för hemmansägare och jordbruket i Länet vara högst fördelaktigt, um en ny, allmän indelning af gårdarnes ägor kunde komma att äga rum. Om behöfligheten af att vinna en sådan reglering hafva ortens riksdagsmän väckt fråga, hvilket förn n led t Eders Kongl. Maj:ts nådiga förordnande af den 5 Maj 1841, att genom Kornilerade undersöka frågan och afgifva förslag på lämpligaste sättet att regleringen tillvägabringa. Komiterade hafva funnit saken utan särdeles svårighet på så sätt kunna utföras, alt i stället för att, såsom hitintills på landet ägt rum, hvarje särskild gård utgör ett skifteslag, skulle flera gårdar efter lokalens beskaffenhet sammanslås i hvarje skifteslag, och är ett projekt härtill af Komiterade uppgjordt, och det ingångna underdåniga förslaget bifogadt.
Med anledning af Rikets Ständers vid sista riksdagen framställda önskan, att, då den Flottans Konstruktions-korps åliggande tjenstgöring syntes kunna bestridas af ett mindre antal Officerare, än staten nu upptager, Kongl. Maj:t måtte låta uppgöra och till Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna förslag till ny lönestat, lämpadt efter den förändrade organisation af nämnde Korps, Kongl. Maj:t kunde finna mest lämplig och ändamålsenlig, har i den antydda syftningen, efter Kongl. Maj:ts befallning, blifvit uppgjordt det förslag till förändrad organisation af Konstruktionskorpsen, hvilket, jemte grunderna derför, finnes fullständigt framlagdt uti Departements-Chefens merberörda betänkande, hvartill fördenskull härmed hänvisas. — Då Kongl Maj:t på sådant sätt till Rikets Ständers bedömande och bifall öfverlemnar detta af Kongl. Maj:t, för Dess del, gillade förslag, enligt hvilket antalet af Korpsens Officerare skulle från 14 inskränkas till 9, men desse deremot befrias ifrån vissa dem hittills åliggande underordnade bestyr, samt å staten upptagas aflöning för Verkmästare, som komme att samma bestyr öfvertaga, för Ritare och för nya Tillsyningsmän vid Flottans virkes-förråd m. m., vill Kongl. Maj:t tillika meddela Rikets Ständer, att den vid sista riksdagen för Konstruktions-korpsen beviljade anslags-summa, 30,650 R:dr R:mt, fortfarande, äfven efter dess förändrade organisation, för densamma erfordras och således bör oförminskad anvisas. Flottans Civil-Stat. På sätt uti Departements-Chefens oftanämnda underdåniga betänkande fullständigt blifvit utredt, lemnar den vid sista riksdagen för Flottans Civil-stat beviljade aflönings-summa numera icke allenast tillgång till fulla löner för de å staten upptagna så väl gamla som nya tjenster äfvensom till de ännu på Indragningsstaten qvarstående tjenstemäns aflönande, utan ock ett öfverskott af 897 R:dr 50 öre, hvilket belopp alltså nu borde från staten uteslutas.
Hela verlden roar sig nied mer eller mindre lyckade ordlekar deröfver; sjelfva ordet ar nog för att fralnkalla en skrattsalfva i ett engelskt sallskap. Flerahanda omständigheter i sammanhang med dagens högtid hafva afven vållat drottningen obehag. Hon hade velat resa till Westminster Abbey och göra processionen genom hufvudgatorna uti nzgon enklare drägt, men tidningar af alla färger hafva uti artiklar dag efter dag kaxat så mycket på hennes skyldighet att bara hofgaladragt, att hon till sist funnit sig böra giftra rika. På sniå elakheter har det heller icke sparats äfven uti stora och s. k. respektabla tidningar. Silunda har det uti en mängd insända artiklar blifvit framhallet, att de åtta cr ?mefargade hastar efter hvilka drottningen skulle åka, icke hade naturliga utan konstgjorda yfviga svansar, ett påst5ende, hvars osanning jag kan bevitna. Slutligen, och detta kanske det niiist betydande, förehalles drottningen hennes skyldighet, att genom nagon storartad gåfva till nationen fira denna dag. Detta säges rent öppet uti tidningar af alla farger, konservativa och liberala, rojalistiska och mera republikanska, någon enda hoftidning kanske undantagen. Det ligger digot uti detta soni icke kan ogillas eller undanskjutas. sGenom giifvor och gengafi-or varar vänskap lang st^ heter det, och när suveränen mottager presenter från sina undersåter, är det också i sin orchiing, att folket far d g o t i gengäld. Det ar icke utan att här har varit betydlig fruktan för brottsliga tilltag af irländsk-amerikanska dynamitman; men icke nog med det, man fruktar afven för, att lojala undersåter, som allt för ifrigt druckit hennes Majestäts skål, i afton skola krossa fönstren för dem som icke illuminera. Från denna såsom från flera andra synpunkter hade det val varit visare att låta utskänkningsställena stängas i vanlig tid vid midnatt, eller ock tidigare, i stället för att såsom nu skett genom en special order tiliata deras öppenhållande anda till kl. 2 i natt.
«Vi få allt se, Ottilia lilla! Emedlertid är jag ganska nöjd, att du på en tid kommer ifrån detta umgänge, ehuru jag vis-à-vis dig icke är rädd för smitta.» Han måste le öfver ordleken. «Men om mig stackars barn säger onkel ingenting; jag som måste vara i granskapet med smittan!» sade Leonna halft sorgsen, halft skämtande. «Bönen, samt goda och dygdiga grundsatser, äro de bästa förvarings-medel mot hvarje själsepidemi», genmälte Ludvig med vänligt allvar. «Lyd tillika mitt vänskapsfulla råd: gif dem aldrig något förtroende, vore det än aldrig så obetydligt; var för öfrigt försigtig, undvik ett oftare umgänge med dem, när det låter göra sig, utan att stöta dem eller deras fördomar. Detta råd gäller i allmänhet för menniskor af olika bildning och sinnelag; men i synnerhet när det gäller Leonna och mamsellerna Smitt.» «Onkel måtte väl aldrig anse Marie vara lika dålig som hennes syster?» frågade Leonna. «Hvarken är hon så tanklös eller lättsinnig, som Hedda,» svarade han, «hennes sätt att vara är stolt till och med frånstötande ibland, men i hennes uppenbara ogillande af systerns koketteri, ligger ingen delikatess, ingen syskonkärlek; ty då sökte hon genom godhet afråda henne från detta fel och, genom ömhet, afvända andras uppmärksamhet derifrån. Men i hennes egen sökta enkelhet i toaletten, hennes tillbakadragenhet, ligger äfven en slags behagsjuka, den att utmärka sig framför andra unga flickor. Och då Hedda, huru många fel hon äfven har, likväl kan ega hvad man kallar godt hjerta; en, ehuru flyktig, medkänsla för andras väl och ve, fruktar jag hos Maria en egoism, som förtager alla ömmare känslor. — Detta är likväl blott en förmodan, långt ifrån visshet, men i alla fall fägnar det mig att Leonna, i anseende till sin enskilta förmögenhet, aldrig bör komma i beroende af sin bror och svägerska. Afbrytande detta mindre behagliga samtalsämne, berättade han dem sina små reseäfventyr, och aftonen gick fort och nöjsamt som vanligt. Men Leonna behöll ett djupt intryck af hvad hon hört.
Jag vill ingalunda fördölja, att nedsättningen i Danska porto-afgifterna var betydligare, än här är i fråga, eller söka förespegla det en ringare nedsättning i afgifterna skulle framkalla lika stark tillvext af brefantalet, som i Danmark egt rum; men att både porto-nedsättningen och antagandet af ett medelporto samt i sammanhang dermed införandet af frimärken och inrättandet af bref-emottagningsställen vid postvägarne, äfven här skola högst betydligt öka brefvexlingen, torde deremot å andra sidan icke kunna förnekas. Och då Postverkets inkomster af ett 4 sk. medel-porto redan med den brefvexling, som nu eger rum, skulle fullkomligt motsvara och öfverstiga utgifterna, mäste Post-verkets financiela ställning ännu mera betryggas och förkofras genom den med visshet påräkneliga tillökningen i korrespondansen samt inom ganska kort tid lemna tillgång till det Stats-bidrag, som nu utgår, derest Rikets Ständer skulle anse sådant för Staten behöfligt och med Post-inrättningens bestämmelse förenligt. Att Stats-verket för närvarande kan undvara detta bidrag betviflar jag icke; och jag är tillika öfvertygad, att, om Post-väsendet ändamålsenligt förbättras, detsamma skall åt industrien och rörelsen gifva så ökad liflighet, att Stats-verket derigenom beredes fördelar, fullt motsvarande den direkta inkomst, som nu från post-intraderna hemtas. Dessutom må man icke förbise, att Staten, oberäknadt nämnde bidrag, åtnjuter fördelar till högst betydliga belopp. Den officiela brefvexlingen, som är medgifven porto-frihet, skulle, enligt en år 1847 af Post-verket uppgjord beräkning, efter gällande post-taxor kostat omkring 300,000 R:dr, och då fri-brefvens antal, år 1847 uppgående till 368,818 st., för år 1852 utgjorde 406,488 samt sålunda ökats med 10 procent, kan fribrefs-rätten nu med säkerhet uppskattas till Banko Riksdaler .
Den reglering inom .SdprFowäfenDet på ©ottlanb, font in# ftämmer ttteb ©tatenö ocfj De ffattDraganDeé lättnaD, utan att ljuf* wuDfafltgen rubba ^vefter jdapeté funDamentala rättigheter, Dels? ocf, att <3Bt äro öfwertpgaDe om beljofwet af en fåDan reglering, att fJ3a* froraten fammanflåö, få att £Keltgionö*wårDen FunDe tyanbljafwaö af 24 ^pvfoljerbat, 24 (Eapellaner od) 3 Q5ice ^3aftorer, Docf att farn* ma reglering tide må rubba nuwaranbe ^refterfapetö lagliga rättiglje* ter, odj att Det må bero på ^ongl. S0iaj:t, att förorDna ont en an* nan perfonal*reglering i affeenDe på ^ptfofyerDarneé ocf> €apellaner* naö antal, Dercft förflaget wiD werfftälligl>eten ffulle ftttnaé erforDra någon föränbring. Dd) fyafwe SfBi, i öfrigt, till ^ongl. 3)1aj:t i un* DerDånigfjet öfwerletunat, att tillö wiDare Difponcra till §ötfamlingar* tteö ^refter jFap på ©ottlattD, få mpcfet utaf ^ronotionDen, forn ottnDwifligen forDraé för erljållanDe af Det ajiöningö*belopp, dammar* kollegium förejlagit; lifwäl att tionDegifwarne icfe må fontrna att utgöra kronans?
Såta be fig ej hell« Beraf rätta; borne bå Stätten tid ffttnab yå ett år till fäng och fäte; ege oel, ber få nöbtgt yröftuaö, förBjuba mälarne, mib toite af fängelfe, att hmar* aitbra ttnber ben tib Beföfa." "§. 2. 0ftljcr mannen fig fjetf från ^itflrun eller hwflrun ifrån mannen, tilt fäng och fäte, af hat eller idrotlja, och häller fig i lanbet uyye, från hem och httftru, efter brtfmer man Imftrun, eder huftru mannen ur l;u3 och Bo, och nyttjar ber Beggeä gobö och egenbom, förfaren font i förra § fagbt är; och fylle beit Brotta lige ffaban." Och haftoe 2Si uti unberbåntg ffrtfmelfe af ben 2S ftftlibne Sluguftt l)cä Äottgl, 9Jtaj:t anmält betta BejTut. §. 44. Slitgåcube tilffyn å förmynbareS förvaltning af omynbtgg egeubom, håfve Söt, för 2Sår bel, meb uyyhäfvanbe af 23 $ay. 1 §. Sfteb ättbrtng af 1 §. [arnt 5 §. förfäa punften af 6 Äap. 3orba*S3alfen ocp upppäfmanbe af Äongl. Säefoluttoneit ben 15 September 1756, pafme SÖt, för SÖår bet, beflutat, att förenämnba tmänne tagrum ffota crpåöa fötjanbe förs änbrabe tpbetfe: "1 §.
Såsom stöd för denna framställning är anfördt, att ifrågavarande tjensteman icke blott för den vetenskapliga undervisningen utan äfven för ledandet af de studerandes laborationsöfningar vore högst behöflig. Professoren i medicinsk kemi vore nu, då han saknade ett sådant biträde, den ende lärare, hvars insigter och erfarenhet de studerande kunde under dessa öfningar rådfråga, i följd hvaraf hans närvaro på laboratoriet nästan ständigt erfordrades och derigenom så starkt togo hans tid och krafter i anspråk, att hans egna vetenskapliga arbeten, oundgängliga för uppfyllandet af en akademisk lärares kall, mäste deraf lida. Rikets Ständer hafva tagit förevarande nådiga framställning i öfvervägande, men icke funnit skäl att densamma bifalla. 14:o. Till förhöjande af de såväl vid Upsala som vid Lunds universitet utgående sex docentstipendier från nuvarande beloppet 500 R:dr till 750 R:dr har E. K. Maj:t föreslagit att hvartdera universitetets anslag till docentstipendier måtte med 1,500 R:dr tillökas; Och hafva Rikets Ständer beviljat de föreslagna anslagstillökningarne, tillhopa 3,000 R:dr. 15:o. Vidare har E. K. Maj:t, uppå derom gjord underdånig framställning, föreslagit att de båda vid hvartdera universitetet anställde så kallade rörliga ad/unkturerna, för hvilka något visst undervisningsämne icke är faststäldt och för hvilkas innehafvare lön nu är bestämd till 2,000 R:dr, måtte varda berättigade att efter tjensteålder, lika med öfriga adjunkter, få tillträda bögre adjunktslön samt att derför erforderliga belopp måtto anvisas med tillhopa för begge universiten 2,000 R:dr; Och hafva Rikets Ständer, med bifall till hvad E. K. Maj:t sålunda föreslagit, beviljat de ifrågavarande anslagstillökningarne, tillsammans 2,000 R:dr. 16:o. För Upsala universitet har E. K. Majit begärt att till underhåll af materielen vid de medicinska och kirurgiska klinikerna å det nya sjukhuset måtto anvisas ett årligt belopp af 2,500 R:dr.
Propos. å bifall till Utskits hemställan blef först framställd, men med nej besvarad, hvarefter gjordes propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, måtte bifalla hvad K. M. i nfs:de å anslaget till salpeterupköp föreslagit, dervid svarades ja. 30:de punkten, angule öfverskott å indelningsräntan vid Bohus Läns Regite. Utsk:ts hemställan bifölls. 3lista punkten, ang:de öfrige till Hufvudtiteln hörande ord. anslag, äfvensom totalbeloppet af titelns samtlige till ordinarie statsregleringen hörande anslag. Bifölls, under erinran om iakttagande af de förändringar i afside å summorna, som påkallades utaf K. o. Adis från Utskits förslag afvikande beslut. 3 2idra punkten, angrde tn af Hr C. F. Ridderstad inom BorgareStåndet gjord framställning röride landtförsvarets ordnande i allmänhet. Utskits yttrande gillades. 33:dje punkten, angide ITr Brakels, Mauritz, motion om inrättande af en s. k. Vapenkomité. Hr Brakel: Jag är nu. lika mycket som då jag väekte min motion, öfvertvgad om lämpligheten af en Vapenkomité, sora profvade vapen innan de af K. M. för arméen fastställdes, men då StatsUtskit icke ansett Statens tillgångar, eller rättare hvad Utskit behagar anse för Statens tillgångar, tillräckliga för det af mig sålunda föreslagna ändamål, vill jag icke försöka på detta rum genomdrifva mitt förslag, isynnerhet som jag vet att PresteStåndet redan antagit Utskits hemställan.
Men vore det fråga om att välja Electorer omedelbart med slutne vallistor, så och enär Riddarhuset, vid riksdagarnes början då sådant skall ske, vanligen utgöres af 500 personer, är det ogörligt att bestämdt uträkna eller kontrollera, huru en hvar af dem väljer. Det är nästan omöjligt, att hinna tala med hvar och en, och om man medhunne t) e ii 12 Februari e. m. 469 det, sä kan man dock icke göra det, emedan man icke känner dem alla. Derigenom blifva vallistorna ogenomskinliga och oberoende lemnadt en hvar att välja, som honom godt synes. Jag har icke antagit såsom nödvändigt, att partier alltid skulle härstädes finnas, utan föreställer mig, att bos oss lika som annorstädes meningarne äro delade i 3:ne, eller att utom de 2:ne motsatserna finnes ock en mellanlänk, hvilken man kallar centern eller medelvägsmeningen. Antagom likväl, att det ej funnes personer af de motsatta meningarne och endast s. k. oväldiga eller bara medelvägsmän; huru ginge elfi valen 0111 ingen rättade sig efter någon annan, utan blott handlade efter sitt eget sinne? Jo! då komme valet att bestämmas af slumpen eller det skedde utan beräkning eller åtminstone utan öfverenskommelse. Man kunde då visserligen säga, alt valet blefve ett sanni uttryck af Ståndets mening. Men i verkligheten är det nästan ogörligt att tillställa ett sådant; ty hvem kan hindra liktänkande alt derom samråda? och blott någre personer komme öfverens, att välja gemensamt på vissa andra, så skulle de i samma män vara säkra örn öfvervigtcn, som tänkesätten i öfrigt vore söndrade. Denna möjlighet, och bara den omständigheten, att man bland personer af samma tänkesätt tycker mera om den ene än den andre, föranleder till öfverenskommelse om vallistorna, ehuru sjelfständig man må vara. De som ej äro nöjda med öfverenskommelse!), och sådana träffas alltid, uppgöra ett annat förslag, och derigenom får man ganska snart oell af sig sjelft de vanliga söndringarne.
En sådan skilnad yrkades redan af en bland förra århundradets skarpsinnigaste tänkare, den klarseende författaren till Ésprit des Lofs, på den grund, att enär köpmannen ofta vore nödsakad att till en annan köpman försträcka större summor på en viss kortare tid, det vore af vigt att gälde - Lag-Utskottets Betänkande Al 41. 7 närén ock på den utsätta tiden fullgjorde sina förbindelser, hvilket åter förutsatte säkerhet å hans person. »I afseende å de förbindelser,» fortsätter nämnde författare, »som uppkomma genom vanliga civila aftal, bör lagen icke medgifva tvång å person, emedan den bör skatta högre den ena medborgarens frihet, än den andras beqvämlighet. Men i fråga om de aftal, som härröra af handeln, bör lagen mer akta på det allmänna välståndet, än på den enskildes frihet, något, som dock icke hindrar de restriktioner och begränsningar, som kunna påkallas af mensklighet och öfverensstämma med god ordning» Afven i sednare tider hafva sådana åsigter försports och hos oss blefvo de med varma försvarade inom en år 1852 för kreditförhållandenas ordnande nedsatt Kommitté, hvilken i detta hänseende hufvudsakligen yttrade, att den qvarstad å person, som bysättningen innebar, icke vore berättigad mot andra än dem, som kunde anses jugce suspecti, (misstänkte för att ämna vika undan,) och att en sådan misstanke alltid kunde vidhäfta en köpman, som saknade både kredit och kontanta penningar, i anseende till lättheten för honom att realisera sina tillgångar och möjligheten att nära nog slå sig lika lätt ut annorstädes som i fäderneslandet. En sådan förutsättning har Utskottet, ehuru villigt medgifvande den väsendtliga skilnad, en god kredit-lagstiftning böra göra emellan handels-transaktioner och andra aftal, likväl funnit icke vara fullt befogad; hvadan Utskottet, som jemväl betviflar Statens rätt att för det allmännas väl beröfva en för brott icke ens skäligen misstänkt individ hans frihet, ansett betänkligt att ens i detta hänseende förorda någon särskild lagstiftning.
Stockholms slott den 25 februari 1808 GUSTAF ADOLPH. Förordning om indelta infanteriregementens beklädnad. Stockholm den 25 februari 1808. Då nya släpekläder skall anskaffas, skall de vara av färg och beskaffenhet, som vi fastställt. Det är besvärligt för rotehållarna att vårda den andra släpemunderingen, som skall skjutsas till möten och kommenderingar. Därför vore det önskvärt att soldaten själv mot billig ersättning i pengar endast begagnade sina av varje orts egna tillverkningar av släpekläder. Denna förordning gäller från början av året och ersättningen är 36 skillingar. Gäller så länge riket är i fred. Vid krig skall regementena marschera i släpekläderna och vid krigets slut skall regementenas beklädnad vara försvarliga, så att vid det nya året den nya ordningen kan följa. Regementets rotehållare, som har haft skyldighet att bestå med vissa persedlar, skall i fortsättningen vart tolfte år erlägga värdet efter dagens värde. Stockholms slott den 25 februari 1808. GUSTAF ADOPH. Kungörelse angående vissa omständigheter, som hädanefter komma att iakttagas i mål, vika rör besittningsrätt å kronohemman. Stockholm den 29 februari 1808. Kungl Maj: t har genom brev tillkännagivit hur man skall förfara med besittningsrätt för åbor på kronohemman, som deras föräldrar haft. Samt hur man förfar om åbon inte ärvt utan är oskyld. Den bonde, som väl hävdat sitt kronohemman, skall framgent sitta säker och orubbad och hans barn ärva honom. Den äldsta sonen har företrädelserätt till hemmanet. Om bonden dör sitter änkan i orubbat bo, även om hon gifter om sig. Hon skall dock sköta hemmanet och betala utskylderna samt fostra sina och den avlidne makens sammanavlade barn om sådana finns. Om mannen blir ensam kvar gäller samma som för änkan, han sitter i säkerhet, så länge han kan sköta hemmanet. Varken änkan eller änklingen har rätt att lösa hemmanet till skatte. Skulle inga bröstarvingar finnas skall landshövdingen genast i häradet kungöra att hemmanet med åbo skall besättas. De som tror sig ha rätt därtill skall anmäla sig hos landshövdingen, som förordnar vilken som skall antas.
Genom senare undersökningar och erhållna upplysningar såväl i afseende på längd som kostnad, har man nämligen kommit till det resultat, att ifrågavarande 37 bana såsom förbindelse emellan Stockholm och Göteborg blifver 4 mil 5,600 fot längre än Vestra stambanan genom Södermanland, och skulle, om den, på jernvägsbyggnaderncs nuvarande ståndpunkt och med åsidosättande af den sistnämdas fullbordan, blefve beslutad, medföra en förökad kostnad af 8,829,412 Riksdaler, då det pris, hvartill staten, på grund af Köping-H nits jernvägsbolags erbjudande, skulle kunna blifva ägare af dess bana, försatt i fullgodt skick, intages i kostnadsberäkningen. Ett sådant beslut skulle äfven beröfva staten den väseudtliga fördel som afsetts dermed, att Vestra banan på en längd af 12i mil, eller emellan Stockholm och Katrineholm, är gemensam för Stockholms förbindelse med både vestra, östra och södra orterna. Ibland skäl, som vid senaste riksdag bland andra åberopades för Vestra stambanans dragande norr om Mälaren, var äfven den stora trafik, som troddes äga rum på Sockholm öfver Stäket. Genom den räkning, som Kommittéen låtit bålla öfver till och från Stockholm på olika vägar passerade lass, och hvarom vidare längre fram förmäles, är dock upplyst, att berörde trafik öfver Almarestäke icke utgör mer än 22,3 procent, då den öfver Rotebro uppgår till 46,4 och den öfver Fittja till 31,3 procent af hela rörelsen till lands från och till Stockholm, samt att den, som särskildt passerar Ekolsund från Westerås och Enköping, och som tillika är inräknad vid Stäket, blott utgör 3,5 procent af det hela. Huruledes Kommittéen sökt att vid utstakning af de särskilda stambanorna efterfölja den af Eders Kongl. Maj:t stadgade grundsats, att de böra framdragas i kortaste och rakaste rigtning emellan ändpunkterne, i förening med fordringarne att de skola beröra eller genomgå de för den inre rörelsen vigtigaste punkter och mest produktiva orter, är i det följande för hvarje särskild bana i underdånighet framstäldt.
"Deremot ocb meä alseenäe pä 8tatens rätt att, efter sä 'stora uppoffringar förära äet Lanalocl» '^lussverks-b^ggnaäen, seäan äen Kommit i lullsär"äigt skick blikver bebärigen väräaä ocb viämagtbäl"len utan äet allmännas gravation, samt att beböriga "garantier äerköre ställas, bar Directionen i unäerää"nigbet föreslagit, att, efter slutaät arbete ocb seäan ^kctie-sgarne erbällit ersättning kör äeras äertill lem - Letänksnäen, L:o Ho. H63 "naäe ränte-biärag, ak (lanallnkomsterne ärligen mä "aksättas bvaä som öfrigt blikver, efter ailöningars ocb "anära ounävikeliga utgikters bestriäanäe, äertill äk"ven erkoräerlige minäre reparationsocb unäerkälls"kostnaäer räknaäe, samt villars ekler akärag ak 5 "proc:ts ärlig ränta ä äet tecknaäe ^.ctieklapitalet, "bvilket ärliga öfverskott skulls biläa en konä först "till större reparationer, när äs blifva nääiga, ocb "seäerniera till 8Iussarnes omb^ggnaä ää äen i en "framtill mäste företagas.