Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, i följd af Riksens Ständers vid sista Urtima Riksdagen tagne bes’ut om Löriförhöjningen i allmänhet, Kongl. Majt i Nådec med 1816 års början regleradt och faststäld för-' nyad Lönings-Srat äfven för Förvaltningen af Sjö-Arenderne, har Stats-Utskottet, som vid denne Riksdag följdt den principe att någon ytterligare Lönförhöjning för de Stater hvilka så nyligen hlifvit reglerade ej kunnn äga tum, ansett sig desto mindre kunna ingå uti någon 1*7® StatsUtskottets, Bet tint anden'. jemnknjng eller tillökning af lönerne p| den* ne Stat, som fråga är prn förslags utarbetande till en allmän ny organisation af Styrelse-Ver* ken pa det hela, samt förevarande frågor altaa synas böra uppskjutas, att på eq gång med dep sålunda förestående hufvud«akliga regleringen förekomma; Hvilket Vördsam ligen underställe® Riksens Högloft. Ständers bepröfvande, Stockholm den 7 Maj 181&U. N;r 2?e* Riksens Högloft, Ständers Stats * Utskotts Utlåtande öfver Riksdags-Fullmäktiges frän Gottland Jacob Jacobsson Kitn ners och Pehr Isacsson Myrungs Memoria ler, angående Gott lä tids ke; Natia* val - Beväringens aflöning, -tJedervärda Bonrle-Ståndet här till Stats» Uft skottet remitterat Riksdags - Fullmäktiges från Gottland Jacob Jacobsson Kinners och Pehr Isachson Myrungs serskildre Memorialer, angående derstädes varande National - Beväringens afld» nande, hvarvid den förre eller Kinner hegart, att BeväringsManskapet på Gottland måtte återfå den aflöning under Excercitie - dagarnej sorn blifvit detta Manskap försäkrad uti den af Kongl. Majit i Nåder fastställde Convention om Bevärings-inrättningen, men hvilken aflöning, utan Invånarnes begifvande, skall blifvit tillagd Befälet till Lönförbättring; Förmenan - StatyUtskottets
Om således vid de nuv:de 100-mans-sqvadroner alla vakanser, så när som på en, med ryttare uppsättas, samt kommenderingen till depoten till största delen sker från kavallerireserven, så inses lätt, att fält-sqvadronen bör kunna utrycka med 90 man; detta hvad manskapet beträffar. Vidkommande hästarne åter, så inträffar visserligen det förhållande, att de ryttare, som härmed föreslås att uppsättas för de nummer, som nu äro anslagne till underofficerare och trumpetare, blifva oberidne, enär hästarne för dessa nummer äro afsedda för nämnde underbefäl, som icke utan alltför stor kostnad för statsverket på annat sätt kunna, under fredsfot, göras H. 1. 11 162 Den 27 November. beridne; men vid en blifvande mobilisering kunna äfven dessa ryttare ganska snart förses med tjenstbara hästar, och således blifva att påräkna för fält-sqvadronen. Då jag derjemte föreställer mig att, vid de tillfällen hela arméen ställes på krigsfot, och en eller flere klasser beväring inkallas, hästar måste för kronans räkning uppköpas, för alt samtidigt med kavalleribeväringen dresseras, och således några hästar från sqvadronerna ej böra (ör depöten afses, samt då det dessutom, för att under ett fälttåg ersätta afgången af kavalleriets hästar, ej är tillfyllestgörande att rusthållaren i vanlig ordning remonterar, hvarföre en förutseende krigsstyrelse väl lärer draga försorg om att färdigdresserade hästar med full hästutredning finnas att i depoterne tillgå, då ersättningen blifver en sednare åtgärd emellan rusthållaren och Kronan, så torde äfven, hvad hästarne beträffar, fält-sqvadronen kunna hållas uppe vid sin primitiva styrka. Om till hvad jag här vördsamt föreslagit, R.
Hans inflytande var rent personligt, ty han hade icke någon embetsmannaställning, han var helt enkelt en medlem af parlamentet, men det visade sig snart att hans inflytande var stort och sträckte sig vida omkring. Emellertid hade landets ställning öfvergått från dålig till ännu värre; en dålig skörd, allmän stagnation i handeln samt en finansiel kris följde efter hvarandra. Enskildheterna äro förskräckliga att läsa om och de vitna om en häftighet och én utsträckning af bristen och eländet, hvar-till ingen period af tillfälligt betryck etter frihandelns infö-. rande kan visa ens en aflägsen likhet. Ministéren insåg att någonting måste göras, och Sir Robert Peel föreslog enmodifikation i spanmålslagarne, med hvilka öfver hufvud taget ingen var nöjd, samt en revision äf införseltullen, genom hvilka åtgärder tullen på öfver 700 utländska artiklar blef nedsatt. Frihandelspartiet insåg snart nog, att detta var början af slutet, första steget till en reform i tulltaxan, och partiet fördubblade derför ock sina ansträngningar. Med beundransvärd energi beslöt föreningens styrelse att samla en ny fond af 50,000 p. st^för agitationens syften, och i trots af bomullsmarknadens bedröfliga ställning samlades denna summa inom kort. Man lemnade med nöje sina bidrag, derför att man visste att ens kapitals frigörelse berodde på öppnandet af de marknader från hvilka protektionismen nu utestängde. Följande året begärde och erhöll föreningen ytterligare 100,000 p. st. Sålunda blef styrelsen i stånd att öfver hela riket hålla stora och inflytelserika möten. Aldrig ett ögonblick lät den sin sak öfverlemnas åt sömnaktighet och glömska. Man höll frihandelsfrågan under en så skarp låga af offentlig diskussion och kritik, att de gamla stående uttryck, sofismer och nötta fraser, genom hvilka den så länge fördunklats, bortdunstade och upplöstes, och de sanningar, hvilka dittills varit kända endast för några nationalekonomer, blefvo i vidsträckt mån herskande och populära. Fruntimren voro ifriga och verksamma medhjel-pare för föreningen och ådagalade på åtskilliga sätt sitt intresse. Äfven skaldekonsten, hufvudsakligen af ett sentimentalt och patetiskt slag, gaf föreningen sitt bistånd.
Föredrogs och remitterades till Statsocli BancoUtskotten, Herr Ribbings, Arvid, den i5 sistlidne Januarii förmiddagen, på bordet lagde, anförande, innefattande hem* stål* Den 4 Februarii e. m. ställan, att Rikets Ständer måtte, uti en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t begära, det Kongl. Maj:t täcktes till fastställande och godkännande af Rikets Ständer, icke allenast meddela dem sitt beslut, huru hög slagskatten bör beräknas, utan äfven i Nåder uppgifva alla de öfriga förhållanden, som på myntets skrot och korn kunna inverka, och hvilka Kongl. Maj:t anser böra vid myntningen iagttagas. Föredrogs Herr Ribbings, Arvid, den a3 sistlidne December förmiddagen på bordet lagde hemställan, om inbjudning till de öfrige RiksStånden, att förena sig i det beslut Ridderskapet och Adeln ofvannämnde dag fattat, rörande bevillningsUl,skottets, under N:o 56 allålne Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 5i förut meddeldte Betänkande, angående upphörande af Städernes SaluAccis. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, alt Ridderskapet och Adeln redan öfverlemna t den fråga, hvarom Herr Ribbings hemställan handlade, till afgörande i förstärkta StalsUtskoltet, samt hemställde, i följd häraf, att Hr Ribbings berörde hemställan måtte förfalla. Bifölls. 60 H. 16 Den 4 Februarii e. m. Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUlskottens den 23 sistlidne Januarii under N:o 120 afgifne, och den 1 dennes eftermiddagen på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af återremiss å Utskottens under N:o 98 förut meddeldte Betänkande, angående en jemnare fördelning af Roteringsbesväret vid Westerbottens Regemente.
Skulle Hypotheks-bankens förvaltnings-kostnader något år icke kunna genom detta bidrag och öfriga, för andra ändamål ej afsedda, tillgångar betäckas, aligge det samtlige i banken delegande Hypotheks-föreningar att, i förhållande lill hvarderas lånebelopp, genom förhöjd t förval tnings-bidrag, fylla bristen. § 23. f)e närmare föreskrifter, som vid förvaltningen af Hypolheksförenings angelägenheter skola till efterrättelse lända, upptagas i det reglemente, föreningen, enligt hvad i § I sägs, eger uppgöra och Kongl. Maj:t till nådig pröfning oeh stadfästelse underställa; och svaren ledamöterne i Hypolheks-förenings Styrelse, en för alla och alla för en, för de beslut rörande föreningens förvaltning, till hvilka de med sin röst bidragit. I)å Utskottet i det föregående tillstyrkt Kikels Ständer att, lill Hypotheksbankens betryggande, anvisa en grundfond af 8,000,000 R:dr uti Riksgälds-kontorets obligationer, har detta skett under förutsättning af ett noggrannt framtida iakttagande af såväl de bestämmelser för Hypotheks-bankens inrättande och för åkning, som de allmänna grunder för Hypotheks-föreningars bildande och verksamhet, hvilka af Utskottet blifvit föreslagna. Det är nemligen klart att ändring i dessa 50 Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24. bestämmelser och allmänna grunder kan komma att, i mer eller mindre man, inverka på Statens förhållanden med afseende å den garanti, Staten skulle för Hypotheks-banken sig ikläda, och i betraktande häraf har det synts Utskottet vara i sin ordning att Rikets Ständer nu,-vid meddelande af omförmälda garanti, fästa det förbehåll, att alla frågor om dylik ändring, i afseende å hvilka frågors behandling af Hypotheks-bankens delegare särskild föreskrift blifvit i § 20 uti förslaget till Förordning angående denna bank lemnad, skola underställas jemväl Rikets Ständers pröfning, så att ingen ändring må ske med mindre Rikets Ständer dertill gifvit sitt samtycke.
ByggningaBaikert, äf skyldig att gifva Brandstad, eller uti särskildt inom Häradet eller Socknen afslutad Brandstadsförtning ingått, att, om han för sig ansåg förmonligare, uti nämnde Allmänna Verk försäkra större eller min4 dre dtl af den vid Hemmanet eller egendomen varande åbyggnad, hvaraf blefve en följd, att Hemmanseller Egendomdnnehafvare, när ban begagnat denna anstalt, och tagit försäkring å hela åbyggnaden eller någon del deraf# icke vidare är pligtig, att fullgöra hvad be* rör - Den 16 Junti f. m, 3i förde § föreskrifver, men deremot icke eller berättigad till den ersättning för afbrände hus, som nästföregående 4 § utstakar, och att han älven äger för sig öppet, att frånträda den brandstodsförening, hvari han förut kan vara delägare} dock som i Allmänna Brandförsäkringsverket icke lemnäs försäkring å lös egendom, men sistnämnde 4 $. förmår, att Hemmans-åbo, vid timande eldskada, skall njuta ersättning för bortmistad säd , föder och den boskap, som till gårdens bruk tarfvas, hvarom ofta i Brandstodsföreningarne öfverenskommes, borde denria rättighet för ifrågavarande Hemmansoch Egendoms-innehafvare, likasom hans motsvarande skyldighet, att, i jemlikhet dermed, deltaga uti gäldandet af en sådan lösöre-ersättning till andre brandskadade, oförändradt bibehållas , så vida sådant icke vore 6tridande emot träffade och stadfastade brandstodsföreningar; äfvensom något hinder derigenom icke uppstod för de öfverenskommelse!: till dylik förening, som hädanefter kunde ingås, dervid vederbörande ägde tillgodonjuta den frihet och den oberoende rätt, sorni Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den $ December 1766. §. 43j samt Kongl. Förklaringen den 1 Augusti 1770 blifvit brandstodsskyldige i allmänhet förunnad; och ålåg, efter eder tanka,- den, som i Allmänna Brandförsäkringsverket sökt och vunnit försäkring på Åbyggnad vid egendom å landet, att genast derefter å nästa Lagtima Ting i Häradet, sådant till öfrige, Brandstodslaget varande delägares ef-* Ridd. 0. Ad.
Ett sådant stadgande innebure ingenting annat, än att entreprenör vid stationer med större skjutsrörelse, ständigt borde hafva 2 hästar till hands för resande och således, när desse utgått, genast foga anstalt, att 2 andra dragare inom en timme derefter kunde inställas. På mindre besökta stationer, der skjuts sällan ifrågakommer och medeltalet af utgångnc hästar icke utgör 4 per dygn, anser jag åter ett dylikt anspråk på entreprenören, som det nyssnämnda, skäligen icke kunna göras, hvarför, på sådane stationer, väntningstiden för resande, som ej begagnar flere än 2 hästar och icke aflemnat hesta llningssedel, torde böra bestämmas till en timme från ankomsttiden.,. 84 Af Ilen Posb-Kamerentrun Winroth: „Den del af Kommitterades förslag, sorn alser, att gästgifveri-, hålloell reservsamt postskjutsnings-skyldigheterne matte på vissa vägar, dem Kommitterade benämnt postvägar, komma att af Staten öfvertagas, att, under Post-styrelsens förvaltning utgöras af s. k. posthållare, samt att å dessa vägar fullständiga diligensoch forvagns-anstalter, som skulle bestå af hvarje dygn framoch återgående hnfvudpostvagnar, åtföljde af bivagnar, när antalet af resande så erfordrar, måtte komma att på Statens bekostnad inrättas, på sätt dylika personoch postbefordrings-inrättningar i de mest utvecklade Stater redan linnas ordnade, vågar jag icke biträda. Jag befarar nemligen, att i ett så glest bebodt, af främlingar ringa besökt, land, som Sverige, med dess under vissa årstider svårkörda vägar, hvarå för större åkdon hinder vid många tillfällen torde uppstå, att på bestämda tider framkomma, och med dess flera, genom den euskilda företagsamheten inrättade, beqväma, af allmänheten gerna begagnade ångbåtskommunikationer, en i anläggningsoch underhållskostnad så dyrbar anstalt som den ifrågavarande, den må inrättas och ordnas så förträfflig, som möjligt, kommer att af allmänheten ganska ojemnt anlitas och sannolikt taga långt större utgifter i anspråk och ådraga Staten större förluster, än beräknats, samt sålunda ej motsvara sitt ändamål, eller förtjena de uppoffringar, Staten derför skulle få vidkännas.
Du som från ditt barndomseden kommit ut på vilse leden, som i sorg och synd och skam går de mörka stigar fram, återvinn din tro på Gud, sök att fatta änglars bud, att förstå de ljufva orden: » Frid i himlen, frid på jorden. » O, ja, må vi alla, alla, höra änglastämmor kalla i den helga julenatt / Må vi söka lifvets skatt, finna vägen som oss lär, hvar den Gudasände är, må vi honom helt oss gifva och hos oss Han evigt blifva! E. W. A. * " En droppe evighet. " Tankar på årets sista afton. K vad seklen betyda för mänskligheten, det betyda åren för den enskilda människan. Så länge hon trälar härnere, bunden vid stoftet, så länge skall ock världens historia i stort, om ett framåtskridande utan gränser, upprepas i smått i hvarje människas lif. Äfven hon har tider af mörker och barbarism, äfven hennes mål är fullkorn ning. De dagar, som ofta i tröttande enformighet fylla vårt lif, glida oss så hastigt ur händerna, att vi först vid ett större tidsskifte bli varse den tillryggalagda sträckan. Då begynna vi äfven se oss o m efter resultaten af våra sträfvanden, efter frukterna af den inre kampen — men vi finna dem sällan. Det är eftervärlden förbehållet att bedöma oss och våra gärningar, den större eller mindre insats, vi gjort i mänsklighetens lifssaga. Eggande tanke! När tiden en gång upphört att finnas till för oss, då först skola våra efterkommande uppskatta eller döma oss efter vårt sanna värde. Så går det ock med detta flydda år, från hvilket det nu blir oss svårt att skiljas. Vi minnas ännu, huru vi vid dess början endast tveksamt öppnade våra dörrar för den objudne gästen, hvilken smög sig in likt en tjuf o m natten. Nu möta vi dess efterträ- dare, det nya året, med samma känslor af oro. Det är det okända, som skrämmer. Nu först hade vi hunnit bli fullt förtrogna med det gamla året, nu då vi kände det i hela dess omfång. För somliga af oss har det varit rikt på tilldragelser, inre och yttre, rikt på ämnen till sorg som glädje.
Af gästgifverierna falla 964 på de allmänna landsvägarne, 370 på häradsoch 71 på socknevägar samt 87 på städerna. Vid 593 af samtlige rikets gästgifverier var vid nyssnämnde tid skjutsentreprenad införd. Enligt uppgifterna till ofvannämnde komité för skjutsningsbesvärets ordnande, utgjorde antalet gästgifverier med entreprenad år 1855 blott 561. De uppgifter, som meddelats rörande antalet till skjutsning utgångne hästar under hvartdera af qvinqvenniets särskilda år, äro icke så fullständiga, som önskvärdt varit. På sätt tabellen upplyser för 16 der specificerade län, hafva under alla fem åren inom dem utgått tillsammans till s. k. kungsoch kronoskjuts 108,016, eller i årligt medeltal 21,603, och till s. k. gästgifveri-, hålloch reservskjuts 3,056,226, eller i årligt medeltal 611,245 hästar. Sammanläggas båda slagen af skjuts, så uppkommer ett årligt medeltal af 632,848 utgångne hästar, och derest ofvanstående medelafstånd mellan gästgifvaregårdarne 1 '<86 mil vore för dessa 16 län gällande, skulle med detta hästantal hafva skjutsats en sammanlagd väglängd af omkring 1,177,097 mil årligen. Så framt man kan för de 8 län, från hvilka utom Stockholms stad fullständiga uppgifter i hithörande delar saknas, antaga ett likartadt förhållande, är lätt att beräkna det som för hela riket ägt rum. Jag tillåter mig här förbigå en dylik beräkning, för att egna uppmärksamhet åt den märkvärdiga minskning, som ägt rum uti gästgifveri-, hålloch reservskjutsen.
Tjenstemannens bekymmerfulla ställning vid uppnådd hög ålder och den skada Staten bor vidkännas af Tjenstemåns oförmögenhet, att med drift och verksamhet kunna uppfylla tjenstbefattningens åtföljande pligter, att jag, såsom hufvudsakliga skål till Motionens bifall, egenteligast åberopar desse, men anser mig bora tillägga några omständigheter, hvilka synas mig påkalla ett noggrannare bedåmmande af Stat s-Ut skottets Betänkanden. 8o3 åmnet och förtjena Stats-Utskottets behjertande. Civila Åmbetsmån i allmänhet hafva knappa loner, åtkomma dem sällan förr ån efter uppnådde 30 års ålder, samt efter att de hafva påkostat ofta hela deras årfda förmögenhet, om ej skuldsatt sig, för att bestrida de utgifter deras akademiska undervisning och öfrige vilkor för inträde uti Rikets tjenst, Forfattningarne dem nu påbjuda. Når derefter de inträda uti något af Rikets Collegier, dervid långe tjenstgjordt utan Ion, den de omsider erhålla, så minskas deras bekymmer får mojlig Subsistence, tills de uppnå den ålder, då både Själsoch Kroppsformogenheter vanligen forslappas, och mork utsigt för framtida bärgning äfven bidrager till nedslagenhet och bekymmer. Epoken deraf beräknar jag inträffa vid uppnådd 60 års ålder, då för dessa tjenstemän, efter nu gällande Författningar, valet att sakna nödtorftig bärgning, eller att med lamhet bestrida tjenstebefattningen, icke kan blifva tvåtydig, och just af denna anledning hindras vederbå - «5o4 Stats-Utskottets Betänkanden. rande väktare ofver tjenstebefattningens behöriga bestridande, att anmärka bristfålligheter, ja! ofta att bevilja tjenstledighet, hvaraf åter resulterar, att lånlosa få åtaga sig både den tjenstgöring och det ansvar, som på Stat lånte tillhörer.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att det varit ganska svårt alt bedömma, huruvida ja eller nej varit öfvervägande i det svar R. o. Ad. afgifvit ä den sednast framställda propos. till afslag, hvarföre H. Ex. ansåge sig höra förnya densamma, och nu finge hemställa, om R. o. Ad. behagade afstå hvad Utsk. i förevar, punkt tillstyrkt. Ro - Den 20 November e. m. 385 opades starka ja, blandade med nej; hvarefter II. Ex. förklarade, alt ja härvid öfvcrröslat nej. Frih. Cederström hegärde votering. Dä härefter II. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, hemställde, om icke, sedan Frih. Cederström, sorn linder discussionen yrkat bifall, begärt votering, conlrapropos. borde, i öfverensstämmelse med detta yrkande, innefatta bifall till den ifrägavar. punkten, anmälde och yttrade sig Frih. Cederström: Dä de fleste, som yttrat sig i samma anda sorn jag i denna sak, likväl önskat äterremiss pä den grund, att första punkten blifvit återremitterad, så instämmer jag med dem och begär alt äterremiss må blifva conlrapropos. Upplästes till justering och godkändes följande voter.propos.: Den som afslår Allin. Besv.- o. Ekon.Utsk:s, i dess betänk, gjorde tillstyrkande i fråga om sednare delen af liiksdagsfulini. Guslaf Petterssons motion, alt säteriägare och ståndspersoner å landet icke mer än andra hemmansägare må vara befriade från skyldigheten att åtaga sig fjerdingsmannaljenslen, voterar ja; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. de emot Utsk:s ofvanberörde tillstyrkande gjorde anmärkn:r föranleda äterremiss. Sedan voteringen, hvarunder H.
Län, hvilken hufvudsakligen instämt uti Bengt Gudmundssons yttrande, samt yrkat, att den af Utskotten föreslagne undersökning mätte förenas med det beslut, ”att under liden åboerne måtte försäkras om deras rätt, enligt 16 RegeringsFormen, alt dömas af sine rätte domstolar, så att, derest de kunna bevisa, att hemmanen icke äro under kyrkornes egande - rätt, på sätt 1819 års Författning antyder, sådant må stå dem öppet;” samt att hos Kongl. Maj:t jemväl måtte begäras, ”att, i fråga, om egande - rätten till de i Halland varande så kallade kyrkohemman, må utfärdas den förklaring, att alla derom; fattade administrativa beslut icke kunna anses hinderliga för frågornes upptagande vid vederbörlig domstol, hvarvid Kongl. Maj:t täcktes låta behörigen bevaka Kronans räll.” 0 h halva i öfrigt, flere af Bonde-Ståndets Ledamöter med Bengt Gudmundsson och Anders Danielsson sig förenat. 1 anledning häraf få Utskotten yttra, att de, genom sitt tillstyrkande i förra Betänkandet, alt en undersökning måtte i underdånighet begäras, till utredande och urskiljande, om och hvilka af de så kallade kyrkohemmanen i Halland tillhöra Kongl. Maj:t och Kronan samt böra med åboer af Kronan förses, eller äro af den beskaffenhet, att kyrkorne lill dem haf Statssamt OcconomieUtskottens Utlåtande JV:o 3i, fa egande-rätt och kunna deni bortstädja, anse sig hafva gått Molionairens fordringar så långt till mötes, som i sakens närvarande skick kunnat ega runi.
Vid föredragningen af Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens under N:o i()6 afgifna Utlåtande, i anledning af erhållne ålerremisser af Utskottens Utlåtande N:o 179. angående åtgärder till behöfvandes undsättning i missväxtår, har samma Utlåtande blifvit i allo bifallet af Borgare och Bonde-SlåmUn, hvaremot Ridderskapet och Adelil samt Preste-Ståndet, med bifall till Utlåtandet i öfrigt, beslutat följande förändringar, rörande beloppet af det föieslagua nja Creditivet, samt användandet deraf, nemligen : Att å Riksgälds-Contoiret anvisas ett serskildt Creditiv af 4°0>00° R:dr B:co, som, i händelse af inträffande behof, kan förskottsvis och mot ersättning från de först inflytande tull-afgifterne för spantnål, vara för ändamålet alt tillgå. Preste-Ståndet har härförutan serskildt beslutat, att utaf de för undsättningar disponibla medel en åttondedel må, allt efter hvad Kongl. Majit kari pröfva skäligt, användas antingen till gåfvor åt de genom felslagen skörd mest blottstälde, utan återbelalningsskyldighet, eller till räntefria lånförslräckningar, ulan annan säkerhet, än låntagarnes personliga förbindelser. Då likväl detta Preste-Ståndets serskildta beslut icke blifvit af något af d.e öfriga Stånden biträdt, så torde detsamma anses bora förfalla. Enär för öfrigt ingen olikhet emellan Utskottens af a:ne Riks-Slånd gillade förslag och Ridderskapels och Adelns samt Preste-Ståndets gemensamma beslut förefinnes, utom i afseende å beloppet af det ifrågavarande Creditivet, så hemställa Utskotten, att denna fråga må genom votering i Förstärkt Stats-Utskott afgöras , enligt följande proposition: H1/1. till K. St.Prot. 1840 och 1841. Besv. och Elon.-Utskottens Memorial, N\o 201.