Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lades till handling ar ne. S. D. Föredrogos Lag-Utskottets: Memorial, JM 84, med voteringspropo-itioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande, JM 76, angående de olika beslut, som hos Riks-Slånden fattats i fråga om Utskottets Betänkande, JM 69, öfver motioner om arfsrätt för oäkta barn. Voteringspropositionerna godkändes; samt Utlåtanden: JM 85, i anledning af gjorda anmärkningar och Riks-Stånrlens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JM 68, om närmare bestämmelse af sättet att vinna inteckning för nyttjanderätt till fast egendom. Bifölls; och JM 86, i anledning af gjorda^anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JM 52, öfver motioner om förän drad lagstiftning angående förvaltning af omyndigs egendom, äfvensom kontrollen derå. Utskottets yttrande och hemställan godkändes. S. D Föredrogos och godkändes Expeditions-Utskottets förslag till underdåniga skrifvelse!1 lill Kongl. Maj:t: JM 157, angående utfärdande af förnyad instruktion för Rikets Ständers Re visorer öfver Riksgäldsvcrket; JM 158, angående utfärdande af ny instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Bankoverket; JM 159, angående utfärdande af instruktion lör Rikets Ständers Revisorer öfver Läneknntoren i orterna; JM 160, angående utfärdande af ny ansvarighetslag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken; JM 161, angående utfärdande af ansvarighetslag för de af Rikets Ständer förordnade Styrelseledamöter för Lånekontoren i orterna; JM 162, angående förändring af 4 g i Ingen för Rikets Ständers Bank; samt JM 163, angående ändring af 2 och 3 §§ i 3 Kapitlet Kyrkolagen.
BECKMAN, 1848, Riks-Staten för 1849 och följande Inkomsten : Ordinarie Inkomster för Stats-Verket: Penningar 1,312,300: Indelta Räntor, Kronovärdi 353,066 R:dr 33 sk. 3 rst., förslagsvis beräknade till 1,762,000: Spanmål: 103,693 Tunnor Indelt med värde på förslag å 6 R:dr Tunnan . 634,170: 100,783 Tunnor Oindelt d:o 604,710: , „5o oon. onR 1,208,880. 4,315,380: 206,480 lunnor. Extraordinarie Inkomster, enligt Regerings-Formens 60 § inflytande såsom Bevillning 3,928,000: Restantier 133,000: Fyllnad i Stats-Verkets behof, att af Rikets Ständers Riksgälds-Ivontor lefvereras utaf den dit inflytande Allmänna Bevillningen Summa Banko. 10,396,380 1,518,350 11,914,910 Stockholm den På Ridderskapets och Adelns vägnar: flenning Hamilton, n. v. Landtmarskalk. På Preste-Ståndets vägnar: C. Fr. af Wingård, Talman. i åren intilldess nästa Statsreglering vidtager. Penningar. Utgiften: Första Hufvud-Titeln: Kongl. Hofoch Slotts-Staterne 686,067 Andra Hufvud-Titeln: Justitie-Departementet 1,108,002 Tredje Hufvud-Titeln: Utrikes Departementet 223,630 Fjerde Hufvud-Titeln: Landtförsvars-Departementet . 2,741,376
Rikets handelsflotta hörande sjöfolk, som är å Sjömanshusen eller i Magistraternas rullor inskrifvet; så ock Sjökaptener och Styrmän, hvilka aflagt de för befälhafvare eller Styrmän å Svenskt handelsfartyg i författningarne föreskrifna kunskapsprof; äfvensom Maskinister å ångfartyg, tillhörande enskilde personer eller bolag, skola, emot det att de äro befriade från all vapenöfning eller tjenstgöringsskyldighet med beväringsmanskapet i fredstid samt i öfrigt åtnjuta de i §§ 25 och 34 bestämda förmåner, vara pligtige att under krig tjenstgöra å Kongl. Maj:ts flotta från och med året näst efter fyllda 20 år till och med det år, då 35 års ålder uppnås; dock vare den härifrån fri, som före inträdet i sjömansyrket fullgjort sin beväringspligt. § 3. Beväringsmanskapet indelas årligen, med undantag af det uti § 2 omförmälda, i fem klasser, af hvilka till den första höra de, som under nästföregående året fyllt 20 år, till den ändra klassen de, som då fylldt 21 år o. s. v. Dock kan öfverflyttning från en klass till en annan ske af den anledning, som i § 18 sägs. 454 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse J\:o 145. § 4.
Enligt den af Committerade uppgifne, ech af Eder Kongl. Majit i Noder fastställdte, olan föe Strueri-Inrättningen wid Strömsholm, kommer den samma att ^ underhallas maf afkastnkngen i Hö af Stuteriets Angar och Lagenheter, samt inkomsten af Strömsholms Kungsgård och Markegängswardet af de densamma tillstagne dacswerken, sä. att ett antal af inalles 220 Hästkreatur Mom Fölungar derstädes alltid kan mara att påräkna, den för Skure! i erforderliga Betiening af samma tillgångar aslönas. den derstädes warande Schole-Jnrättning. midmagthällaS, samt negon mindre summa till pen» fimer för alderstegne Stmeri-Betjente och deras Enkor disponeras. Da Strömsholms Stuteri Bet-enings aflöning, jom wtd äes Riksdag bllfwit pä allmänna Indragning-'Staten uppförd, med innewa» rande ars början derifrån försrvinner, komma deremot de personer, hwilkaLienster wid denna reglering bllfwit indragne, eller ät hwilka eljest lömaner pa Stuteriets fordna tillgångar warit anwiste, att för bwad dem tillkonima kan, pä förderörde indragninos^Stat förfivltas, äfwensom Riks>Slatcn kcnuner att widkannas den utgift, soia till Betjeningaflöning och Slottens underhållande, wid Strömsholm och Km gsöhr,. kan pröfwas wara af nöden.
Hvad beträffar passevolance-afgiftens upphörande till hälften, får jag deremot invända, att , om densaminas upphörande tiil hela beloppet medgifves, sådant skulle medföra en stor moralisk verkan öfver hela landet, emedan man derigenom komme att erkänna, hvad i min lanke är mera än summans belopp, att Ständerne verkligen fästat afseende på förhållandet i landet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, ii å 11 d a hos H ö g 1 o f 1 i g e RicMerskapet och Adelil vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1840 och 1841. Tjiig ondes jelte Häftet. STOCKHOLM. Hörbergska Boktryckeriet, i84^> Tisdagen den i Juni tS/Jt. Plenum lil. g f. m. Justerades il prot.utdr. för den 2g sisiI. Maj. Hr Munck af Rosenschöld, Wils Rudolph, uppläste följande: Hvad jag nu går att uppläsa är en reservation mot Ståndets beslut den tg April e. m., i afseende på Const.- UtsK:s mein. N:o 85, sorn innehöll det nu hvilande förslaget till representationsförändring. Jag hade ämnat att ej afgifva denna reservation förr än vid prof.justeringen, hvilken jag på grund af 2g §:n Ridd.Ordn. förmodade skulle blifva r4 dagar efter protocollels hållande, då Ståndet, mig veterlig!, icke för något särskildt fall derom annorlunda förordnat. Men dä nu nära sex veckor äro förflutna sedan prot. hölls, och jag på taflan ser förteckningen på de till justering färdiga prot;n ej gå längre än till den 6 April, samt riksdagen lärer vara nära sitt slut, så att måhända prot. för den ig April ej kommer att justeras; så får jag anhålla hos lir Landtm, att nu få uppläsa och till prot. afgifva denna reservation. Jag har redan muntligen reserverat mig mot den formella behandlingen af Coust.Utsk:s mern.
Det enda, som afbröt enformigheten, var just brefven från Amerika, men dem var jag så rädd för, de kunde ju locka Elsa ifrån mig. Och en dag — det är nu tre år sedan — kom det ett bref till Elsa, också det från Amerika, men ej med Annas stil, utan med en stor vacker utanskrift. Jag gick med det i fickan en hel timme, utan att våga ge henne det. Men när syflickorna hade gått och ätit middag och vi voro ensamma, tog jag fram det. Jag anade, att det var något ledsamt med brefvet, men jag tordes inte göra en enda fråga, medan Elsa läste de många tätt skrifna sidorna. Hon sade heller ingenting, men när hon läst det nästan till slut, gick hon in i sitt rum och stängde dörren. Hvad jag var hjärtängslig, medan jag satt därute i ovisshet och väntade, utan att kunna smaka en bit af middagen. Jag vet inte, hur länge Elsa dröjde, för jag tyckte att det var en hel evighet. Men hon var som en annan människa, när hon kom ut till mig, så ung och glad såg hon ut. Och så fick jag höra brefvet. Aldrig hade jag kunnat drömma om något dylikt. Det var ett friarbref, och hade det inte kommit från det där landet, som redan tagit ifrån mig två af mina barn, skulle jag ha blifvit så glad öfver det. Tänk, det var från en barndomsvän till Elsa, en gosse, som bott i samma hus som vi. H a n hade lekt med henne, när hon var liten, och följt henne till skolan, när hon blef äldre. Han hade gifvit henne en present, när hon gick och läste, och han skref, 247 att det var i förtviflan öfver att hon förlofvat sig, som han reste till Amerika. Nu bad han henne att komma dit och bli hans hustru. Var det inte som en saga? En gång hade han varit hemma, vi hade träffat honom som hastigast, men glömt honom snart igen. Då var han gift, men nu var han änkling utan barn och kunde bjuda Elsa ett bekymmerfritt lif. Han hade aldrig glömt henne — skref han — och hoppades, att hon hade någon vrå i sitt hjärta för en trogen barndomsvän. Det var ett så vackert och rörande bref, och jag grät, när jag läste det.
Skulle Utskott anse nödigt att, till öfverläggning om något ärende af serdeles vigt, med annat eller andra Utskott sammanträda, må det ske genom deputerade, på sätt Utskotten öfverenskomma. Constitutions-Utskottets För slag till ny Riksdags Ordning. 23 Finner Banco-Utskottel de ämnen, hvilka utgöra föremålen för dess sammanträde med annat eller andra Utskott, vara af sådan Beskaffenhet, att de fordna tysthetsed, aflägga sammanträdande ledamöter af andra Utskott densamma. Imellan Hemliga Utskottet och annat Utskott må sammanträde ej ega rum. §. 65. Blifva göromålen inom något Utskott så ökade, att §. 36. mom. 4- de ej med det vanliga antalet af ledamöter kunna bestridas, må det stå Utskottet fritt att anhålla om förstärkning. Dock ankommer beviljandet deraf på håda Kamrarnes sammanstämmande beslut. §. 66. Hvardera Kamaren är ohetaget att, utan Med-Ka§ 44- morn.i, 3. marens hörande, till vederbörligt Utskott förvisa ett i Plenum framstäldt förslag; dock hör underrättelse härom den andra Kamaren alltid meddelas. Yill Utskott återlemna något från den ena eller andra Kamaren remitteradt mål, såsom till Utskottets befattning ej hörande, åligger detsamma att, sist1 inom åtta dagar, afgifva sitt utlåtande, med deruti anförda skäl, till Riksens Ständer, hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utskott de anse målet höra.
Jag tror och hoppas, att den tid varder kommande, då bevillningen kan utgöras efter en rättvisare grund än f. n., men jag tror äfven, att bevillningen till dess fordna belopp nu behöfver utgå. Försöket, som är i fråga, anser jag för vådligt. Hvad kontrollen på ära och tro beträffar, så delar jag full komligt Hr von Hartmansdorffs mening och tror, att man genom en dylik föreskrift skall i moralisk hänseende beträda en vida sämre väg än hittills, enär man just genom inläggande af orden ära och tro i upgifterne skall nedsätta begreppet härom hos mången. Jag anhåller, att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:s Betänk, i denna 254 Den 24 Maj f. m. j punkt, öfvertyga»! som jag är, att resultatet blir fullkomligt enahanda, om än punkten förbigås, men man vinner derigenom ett plus, nemi. att discussionerne om principer vid de-serskilda §§:ne icke ånyo updyka, ty jag trotsar någon alt i närvar:de stund kunna framlägga förslag till kontroller eller omskrifva en Bevilln:s-förordn. så, att en annan grund kan läggas. Utsk. ansåg det öfverstiga sin och äfven R. St:rs förmåga, att sammanfatta en Bevilln. -s-förordn. fullt lämplig och fullt motsvarande ändamålet, enär man först måste hos K. M. begära uplysning om den bevillningsprocept, som bör stadgas för att, om den utginge, Statsbehofven i må kunna fyllas, i hvilket afseende K. M. måste afgifva ett förslag, som sedan af kommande BevillmsUtsk. och R. St:r skall pröfvas. Fråga upstod visserligen härom inora Utsk., men hon förföll. Jag tror likväl, att delta engång blir den enda väg, på hvilken en på rigtiga grunder byggd bevillning kan åstadkommas. Emellertid anser jag Utsk:s förslag icke såsom ett förträffligt opus utan endast ett sådant, som f. 11. kan åstadkommas. Jag förnyar min anhållan om bifall till denna punkt. Ur von Koch:
Och biträde, böra vara tvenne och förrättas hvardera med e:ne upprop, som af RiddarbusFtskalea verkställas, skoiaades {önsta anteck - Den 3 Junit: 57 aingens tvenne upprop ske på sarskilcJfe dagar men efter hvarandra, så framt ej helgedag inträffar, då det sednare uppropet blifver nästa Söcknedag derefterAndra anteckningens begge upprop ske på en dag, hvilken bör vara den närmast föregående helgfria innan Konungen i nåder kallar Ständerna på RiksSslen. Vid sednare uppropet af denna anteckning utlemnas Polletter åt Ättemän och Fullmägtige, hvilka sådant ej vid den första kunnat beviljas. §• 13. ?e 15 §, Sedan må icke någon anteckning tillåtas förr, än RiddarhusUtskottet är förordnadt, hvilket genast ske bör, så snart Electorerne äro valde. Detta Utskott bör och sedermera endast för anteckningar sammanträda en half timme för hvarje utsatt plenum. Ej må någon af PJddaihusBetjeningen utan RiddarhusUtskottets samtycke, till någon, eho det vara må, Pollet utgifva vid ansvar efter Ståndets bepröfvandej bärandes i öfrigt noga tillses, att den som Pollet ordentligen erhåller, äfven genast och' ofelbart varder i uppropslistan antecknad. Ej må någon till anteckning anmälas, som sig vid Riksdagen icke personligen infua-r. »it, eller Pollet för honom utgifvas. §. 14. Se 6 §. klafver Ättemän i, behörig ordning antecknad blifvit, äge i sådant fall hufvudman rät—, tighet, att i grund af behörig ful Irna g t Säta 15$ 58 Den 3 Junti, annan ätt intaga. Har hufvudman fullmagt uN gifvit vare han för den Riksdagen skiljd från utöfningen af sin Riksdagsmannarätt, utom i den händelse, att Fullmägtig sin rätt förlorat, eller och utrikes rest, eller sin Pollet till RiddarhusUtskottet återlemnat
Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet, Herr Friherre Gripenstedt uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående Stockholms Stads Magistrats underdåniga ansökning om kreditivrätt i Rikets Ständers Bank för Stockholms Förmyndarekammare. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befallde, att i enlighet dermed nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex Protocollo C. F. Smerling. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1862. Kongl. Maj:ts Nåd. Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Nov. 1862, kl. 2 e. m. Kongl. Maj-.ls Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anslag till folkundervisningens befrämjande; Gifven Stockholms Slott den 21 November 1862. Af Rikets sednast församlade Ständer biet till folkundervisningens befrämjande under innevarande stat,sreglerings-period anvisad den nuvarande personliga skyddsafgiften, hvaraf skulle utgå: till Folkskolelärare-seminarierna, efter den fördelning Kongl. Maj:t kunde finna lämplig
nu de anslag, som böra för Utrikes-Departementet under instundande statsregleringsperiod äskas, finner jag, hvad angår de åt Departements-Chefen samt embetsoch tjenstemännen i Departementets expedition anslagne löner, hvilka blifvit af Rikets Ständer på ordinarie stat uppförda, icke skäl att i afseende å riem föreslå någon förändring; och då, vidkommande anslagen till Ministerstaten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter, erfarenheten under de sednast förflutna åren ådagalagt att dessa anslag endast genom den strängaste hushållning, som är med Rikets värdighet förenlig, kunnat, tillsammans med Konungariket Norriges bidrag, blifva för sina ändamål tillräckliga, får jag således i underdånighet hemställa att Eders Kongl. Maj:t, som från Konungariket Norrige, vid dess nu församlade Storthing, äskat för de utrikes ärendenas handhafvande ett anslag, likasom hittills, af 50,000 Specier årligen, motsvarande efter pari kurs, 200,000 R:dr Runt. äfvenledes behagade till Sveriges Rikes näst sammanträdande Ständer låta göra framställning om uppförande för Tredje Hufvudtiteln af samma anslag, som vid sistförflutne riksdagar beviljades, på enahanda vilkor, sorn; af Rikets sednast församlade Ständer blifvit fastställde, men med det förbehåll, hvad redovisningen beträffar, som jag nu anhåller att få föreslå. Bil. N:o 2 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, orri Statsverket 1862.
Genom Nådigt Bref af d. 7 Juli 1767 behagade Kongl. Majit till iakttagande meddela en af Bikets senaste Ständer aflåten underdånig skrifvelse af hufvudsakligen det innehåll, att Ständerne fästat uppmärksamhet på de i 1756 års pensionsreglemente tillåtne tjensteköp och ackordssummors erläggande inom militären; och ehuru Ständerne väl. å ena sidan, nogsamt funnit, det flere missbruk kunde förekomma genom dessa ackord, så hade likväl Ständerne, — i betraktande deraf, att missbruken läte sig förekommas genom efterlefnad vid ackordens uppgörande af de om befordringar utfärdade lagar och författningar, så att välförtjente och meriterade officerare bibehöllos vid deras i lag grundade tour och anciennetet, samt i anseende till den verkliga förmon, som, genom ackorder tillflyter de afgångne officerarne, — beslutat i underdånighet tillstyrka, det ackorder och tjensteköp måtte hädanefter tillåtas, men med den förändring i 1756 års pensionsreglemente, att det lemnades i den afgåendes och efterträdandes frihet ”att ingå ackord eller icke”. Föga mer än 2 år härefter blef denna befrielse från skyldigheten att ingå ackord återtagne. uppå framställning af Bikets då församlade Ständer, i det att Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 10 Oktober 1769 enligt Ständernas tillstyrkan förklarade nyssomförmälda stadgande skola till all kraft och verkan upphöra, samt 1757 års reglemente för arméens pensionskassa framgent, i afseende å tjensteköp och ackord, lända till efterrättelse.
Vid den förnyade pröfning af förevarande fråga, som Utskottet med anledning af de gjorde anmärkningarne företagit, har Utskottet icke kunnat undgå att instämma uti den inom Riks-Stånden yttrade åsigt om fördelagtigheten af inrikes växlar. Utskottet har derföre såsom ett sätt för framtvingande af sådana växlar, ansett den föreskrift böra, i afseende på belåningen uti Handelsoch Närings-Disconten, gifvas, att, efter någon viss tid, andre documenter derstädes icke till belåning antagas, än Inrikes växlar. Sorn det på Directionen öfver Handelsoch Närings-Disconten ankommer att, äfven då intet finnes att anmärka, emot den erbjudna säkerheten, afslå en låneansökning, hvilken Directionen finner icke vara på verklig affär grundad; lärer något stadgande derom att documenter, hvilka synas innebära motsatsen, böra ega företrädesrätt, icke vara af behof påkallad. Med ändring af förslaget i berörde 26 punkt, tillstyrker Utskottet, det Rikets Ständer måtte besluta, §. 28. att nu gällande vilkor för utlåningen genom Handelsoch Närings-Disconten i så måtto förändras: a) att, ifrån och med år 1846, inrikes vexlar och accepterade invisningar, betalbara i den stad, der disconteringen sker och ställde på högst Sex månader, disconteras emot 4 procents 36 Banco-UtskotUts Ut/älandej N.o 44- ränta, företrädesvis för andre papper, hvilka till och med slutet af samma år, såsom hitintills, belånas emot 5 procent; samt b) att, efter nämnde tid, eller från och med år 1847, uteslutande inrikes vexlar, betalbara i den Stad, der discontei ingen sker, diseonterns emot 4 procent ränle-afdrag, om de äro inom 3 månader förfallne, samt emot 5 procent ränte-afdrag för dem, som ega längre förfallotid, högst 6 månader.
Oå det skulle leda till väsendtlig förenkling uti Uppbörds teringen. ° *” förvaltningen, om den befattning, som, enligt hvad i det lösgå ende blifvit omförmäldt, Akademiernes Tjenstemän, Regementsskrifvarne vid Indelta Arméen och Bergsfogdarne nu ega med visse kronoutskylders och dit hänförlige afgifters debiterande, kunde upphöra, anse Comiterade, under åberopande tillika af det serskilda underdåniga utlåtande, som i fråga om Bergsfogdetjensternes indragning denna dag afgifves, sig böra sådant i underdånighet tillstyrka och hemställa, att med nämnde debitering må förfaras på lika sätt som med öfrige kronoutskylder, hvarvid icke någon svårighet möter, om det förordnas, att de serskilda 149 uppgifter, som för detta ändamål kunna vara af nöden, böra af vederbörande till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ingifvas. I fråga derefter om debiteringen inom Städerne, finna Comiterade sig icke i öfrigt böra i underdånighet föreslå någon förändring uti derom för närvarande gällande föreskrifter. Hvad beträffar sättet för debiteringens verkställande å Landet; så äro, under nuvarande förhållanden och i anseende till grunderne för hemmansräntornas beräknande och utgörande, Häradsskrifvarnes göromål serdeles vidlyftiga och betungande, så att de fleste af desse, i förhållande lill tjensternes nuvarande beskaffenhet, i allmänhet illa lönade Tjenstemän, åtminstone vissa tider på året, svårligen kunna utan biträden dem medhinna.
”Det vill jag visst tro, herr doktor,” sade hon, med ett svagt leende och en lindrig darrning i rösten, ”att det kan förundra er att se mig här; likväl icke i högre grad, än det var för mig oväntadt att träffa er, som jag trodde vara i W–, för mycket sysselsatt att tänka på små lustresor.” ”Min resa har jag egentligen icke betraktat såsom sådan,” svarade han, med en dof, underlig ton. ”Jag begärde permission, för att besöka min min syster och min fästmö.” Han tystnade. ”Och jag,” återtog Maria, för att afbryta den obehagliga tystnaden, ”fick, efter otaliga förnyade böner, slutligen min mors tillåtelse att bivista min barndomsväns bröllop. Numera fru Lynnell var i pension uti W– för flera år sedan. Hon bodde då i min mors hus, och sedan den tiden ha vi oafbrutet stått i en vänskaplig brefvexling med hvarandra.” Maria kunde hafva talat hela timmar; Waldemar skulle icke hört en bokstaf. Tigande stod han framför henne med korslagda armar; hans skumma blick tycktes intränga i djupet af hennes själ, och der vilja läsa andra ord, än de som i fremmande, konstfulla toner ljödo för hans öra. Maria såg på honom, och en outsägligt smärtsam rysning flög genom hennes späda former. Hon ville gerna hafva dött, om hon i denna stund kunnat få gråta ut vid det trogna hjerta, som förblödde med hennes eget; men i hennes rena själ, der englar med glädje kunnat hafva sin boning, uppgick snart en mindre sjelfvisk tanke, den att återföra Waldemar till sig sjelf och till minnet af hans ställning. ”Bäste Klein,” hviskade hon derföre i den gamla, välbekanta, ljufva tonen, som med erinringens smärta och salighet på en gång trängde sig in i hans själ, och genombäfvade den med en aldrig anad känsla af namnlös fröjd och namnlöst qval. Dessa voro oskiljaktigt sammanlänkade; ty han fattades af en dunkel aning, att de kära ljuden, som talade till hans hjerta, voro förebud för andra, hvilka skulle tala till hans förstånd och tillika rycka honom ur illusionens lycksaliga dröm.