Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Och det skulle vara?» »Du vet, han är förtjust i Hedvig.» »Gifta sig med Hedvig ... Åh nej, Ture, det vore för svårt. Hon har ju hvarken namn eller penningar ... Nog kan han stadga sig med tiden och göra ett bättre parti ... Förtjust ... Men det är ju messlings-symptomer, det der ... Hjelps med en älskarinna!» Hon vände sig åter mot spegeln, och Alm såg från sin stol, hur hon med öfvad och behändig hand lät pudervippan sakta fara öfver kinden. »Kära hjärtandes! Han finge så gerna ha så många mätresser han vill, om han också skulle depensera aldrig så mycket, bara han lät det der fördömda politiserandet vara i fred ... Unga karlar ska’ rasa ut, annars få de sådana der galna idéer i hufvudet. Men Kurt är ju ingen normal menniska ... Nej, det fins ingenting annat att göra, än att gifta honom med Hedvig och det så snart som möjligt.» »Usch!» »Ja, hon är inte min kulör heller ... och tala inte om hennes pappa, den odrägliga adjunkten ... men vi sända dem till Paris. Der ska’ han bli kommissionär för firman och minsann få annat att göra än gå och skräfla på möten.» »Tror du, han går in på det, då?» »Ja, när Hedvig föreslår det ... Anna påstår säkert, att de varit förlofvade allt sedan i höstas ... Hedvig lär hafva blifvit svalare mot henne sedan den tiden.» »Det fins väl ingen annan råd då!» »Nej ... jag skall genast tala med Hedvig, hon är ju der ute ... Vi få taga skadan igen med Anna, kära Thérèse ... Du har väl hört, att unga grefve Lejonhjelm ska’ köra för henne på slädpartit i morgon?» »Jaa ... Är du hemma i dag?» »Jag gjorde upp att äta på Rydberg med några riksdagsgubbar ... men jag tittar väl hem, innan jag går på sällskapet i qväll ... adjö.»
Post-Verket, i händelse egarne der sig behörigen anmäla och deras rätt till medlen styrka; samt slutligen af Presle-Ståndet återremitterad t, med det förklarande, att summan väl må i Rikets Ständers Riksgälds-Contor deponeras, men med skyldighet för samma Contor att deraf hålla Post-Styrelsen tillhanda det eller de belopp, hvartill vederbörande kunna inför sagde styrelse styrka sin eganderält. Då, efter Utskottets tanka, de anspråk på utbekommande af större eller mindre del af omförmälde summa, hvilka af egarne till de uti brefven inneslutne penningar och effecter eller desse egares rättsinnehafvare kunna väckas, lämpligast böra pröfvas och afgöras af Post-Verkets styrelse, hvilken sedermera eger att från Riksgälds-Contoret requirera det för fyllande af de godkände fordringsanspråken nödiga belopp, har Utskottet, med anledning af de inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet i Bih, till R, St, Prot, 184-5• 4 Sami, 1 Afd, 37 Haft, 2 10 Stats-Utskottels Memorial, iV:o i5S. ämnet yttrade åsigter, ansett sig böra, med förtydligande af hvad, uti Utlåtandet N:o 5i, blifvit yttradt, föreslå, att ifrågavarande 3,i54 R:dr io sk. 4 rstBanco måtte uti Rikets Ständers Riksgälds-Contor deponeras; dock med skyldighet för nämnde Contor att af berörde medel tillhandahålla Kongl. Post-Verkets Styrelse det eller de belopp, hvartill vederbörande kunna inför samma Styrelse behörigen styrka sin eganderätt. Stockholm den i3 Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. den i5 Jan , kl. i e. m. Memorial, med förslag till Votering s-proposition får omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i fråga om infriande af Kongl. Krigs-Collegii Artilleri-afdelnings skuld till Militue-Boställs-Cassan i och för inköp af Mariebergs egendom.
Att, ehuru det visserligen vore lättare verk* ställbart, att om Sommaren grusa vägarna än om höstetiden, hade likväl erfarenheten visat, alt den allmänna nyttan icke vore derigenom vunnen, enär det grus, som om Sommartiden på iandsvägarne blifvit påfördt, om 8 å 14 dagar blifvit förvandladt till damm och sluteligen försvunnit med luften, hvarigenom vägarne blifvit ojemna och gropiga samt förmodas om några år blifva obrukbara; hvadan Riksdagsmannen yrkat, att all grusning hädanefter må förrättas om hösten, sedan skördetiden tilländalupit, hvarigenom vägarne skulle bibehållas jemna och för alltid blifva mera compacte; samt att allmänna Lagen borde härvid tjena till grund, men ej Landshöfdingen Kungörelse, eller en nyckfull Kronobetjents påbud, att vägarne skulle grusas ifrån den ena dikeskanten till den andra, utan afseende om sådant vore nödvändigt eller icke. RiksdagsFullmägtigen Nils Månsson, från Malmöhus Län, Nils Hakansson från Christianstads Län, Johnn Vongberg, jemte flere af Ståndets Ledamöter, hafva der - Besu. och Ekon, Vtik. Betdnkanden. £33 emot ansett vägarnas iståndsättande lämpligast kunna ske Sommartiden, som nu är påbudet; Och Bengt Nilsson från Örebro Län samt Nils Insulin hafva trott bäst vara, att grus eller vägfyllning framkördes om vintern, för att sedermera vid tjenliga tillfällen efter behof användas. Vid förnyad föredragning af sistnämnde Memorial, har RiksdagsFullmägtigen C. F. Berg, från Bohus Län, uti ingifvet anförande anmärkt, att han för sin del ej kunnat inse, hvad fördel väghållare i allmänhet vunnit dervid, att väghållningen blifvit inskränkt till Juni månad; Och, då inånga händelser, såsom skogseldar, byggnadsarbeten, sjukdomar, förlust af dragare xn. m. kunna hindra väghållaren, att före Juli månad verkställa detta arbete, bcrde han ej stängas ifrån den beqvämlighet, att på den tid och i den ordning, honom bäst synes, fullgöra denna tunga skyldighet.
Prat. 1862 å 1863. 6 Sami. 1 Åfd. 24 Haft. 2 10 Banko-Utskottets Memortal M 55. sedlar af både äldre och nyare formulärer, kopparmynts-generalkassan, fastighets-, skiftesoch odlings-lånehandlingar, samt uppköpta, icke förfallna och remitterade vexlar, betalbara å utrikes ort, stadgas i de särskilda instruktionerna ; varande det Fullmägtige förbehållet, att, derest sådant skulle anses leda till göromålens fortskyndade behandling, sammanslå förstnamda två kassor, hvilka då lämpligen kunna, särdeles med förhöjd behållning, ställas under vård af tre tjenstemän. Mom. 2. Cheferne skola, hvar för sig, ansvara för arbetets ordnande samt göromålens behöriga och oafbrutna gång inom hvar sitt kontor, med skyldighet att, för befrämjande deraf, noga handhafva och iakttaga de kontroller och den tdlsyn, som hvar och en af dem, enligt instruktionen för samma kontor eller andra af Rikets Ständer eller deras Fullmägtige gifna föreskrifter, åligga; och blifver Chefen i sista rummet ansvarig för den skada eller förlust, som kan tillskyndas Banken genom de i kontoret biträdande Kommissariers eller underordnade tjenstemäns fel eller förseelser, i händelse han, genom ett noggrannt iakttagande af föreskrifna kontroller och samvetsgrann! uppfyllande af öfriga embetspligter, kunnat, men underlåtit att förekomma, rätta eller i tid upptäcka samma fel eller förseelser. Såväl
För all den mark, som vid utmåls-läggningen grufegaren till begagnande anvisas och tilldelas, skall han gifva ersättning, och vara derjemte skyldig att ensam hålla den stängsel deromkring, som nödig är; dock må vid grufvor, som under jord bearbetas, grufegaren sjelf bestämma, huru stort utrymme af det tilldeldta utmålet han ofvan jord tor sitt arbete tarfvar, och ersättningen derefter lämpas. Har jordegaren, för större eller mindre andel, i gruf-företaget ingått, åtnjute han ej heller större ersättning för utmålet, än i förhållande till öfriga andelar. Sedan jordegaren bekommit den lösen för marken nu sagd är, må han väl, i händelse grufvan öfvergifves, åter sätta sig i besittning af samma mark, och utan ersättning den såsom sin egendom begagna, så länge grufvan ödeligger, men vare ej berättigad att af den, som till grufvans inmutande ånyo sig anmäler, fordra ny lösen för större del af det en gång anslagna utmålet, än som icke förut blifvit till grufvan inlöst. § 39. Lösen för utmål skall vid utmåls-läggningen bestämmas. Åsämjas ej parterne om beloppet, varde det af förrättningsmannen och gode männen bestämdt, efter uppskattning af marken, tili det värde annan mark af enahanda beskaffenhet och godhet i orten högst gäller; skolande lösesumman, med ränta derå, från den dag beloppet blifvit genom öfverenskommelse eller lagakraftegande beslut faststäldt, inom tre månader derefter af grufegaren utgifvas till jordegaren eller den, som i hans ställe rätt dertill har. Å Kronans jord, som blifvit till nyttjande upplåten, är innehafvaren alltid berättigad att, emot redovisnings-skyldighet till sednare innehafvare, uppbära den för utmål bestämda lösesumman; men då fråga är om annan jord, sora under nyttjande-rätt innehafves, må jordegaren sjelf uppbära lösesumman, mot förbindelse, att hålla innehafvaren skadeslös för hvad han i sin nyttjande-rätt genom utmålet mister.
För att likväl bringa föreskrifterna i omförmälde §§ uti en riktigare ordning och gifva dem större tydlighet, tror jag mig, med anledning jemväl af Högsta Domstolens erinringar, böra föreslå, att de sammanföras i en §, så lydande: »Jordegare, som, utan ändamål af odling, nedfäller skog, vare skyldig att draga »försorg om dess bringande till återvext.» »Skulle någon, i strid mot vilkoren för ordentlig hushållning, så afverka skog, »som tillhör samma egendom eller i ett sammanhang brukas, att hvarken fröträd, »ung skog eller vexande plantor finnas qvar eiler utsättas å marken till den mängd »och beskaffenhet, som, med afseende å skogens art och öfriga naturförhållanden, er»fordras för fullgod återvext; då må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ega alt, sedan »af honom utsedde sakkunnige män jemte Ofver-Jägmästaren i Länet meddelat sitt »på undersökning å stället grundade yttrande, samt jordegaren erhållit tillfälle att sig förklara, vid verksamt vite tills vidare förbjuda skogens anlitande till annat än »egendomens oundgängliga behof samt, om detta förbud icke hörsammas, med vitets »förhöjande ställa skogen på viss kortare lid af högst tre månader, på egarens be»kostnad, under särskild uppsigt, för att sålunda bringa förbudet till åtlydnad; och »vare sådan åtgärd, hvilken må, efter omständigheternas föranledande förnyas, lika »befogad, ehvad förödelsen verkställes af jordegaren sjelf, eller af annan person, som »till skogs-afverkningen kan hafva betingat sig hans lof.» I kommittéen har jag yttrat den åsigt att i förslaget till ny skogsordning icke vore anledning att införa särskilda föreskrifter angående förekommande eller hämmande af skogs-eld, ulan att desse föreskrifter kunde fortfarande, såsom hittills, qvarstå i allmänna lagen, men om denna åsigt ej gillas, torde den af Högsta Domstolen framställda anmärkning mot § 52 böra iakttagas, så att sednare mom. af denna § komma att lyda: »och vare den, som elden uppland! eller upptända låtit, ansvarig att den ej »ulan behörig vård lemnäs.»
Till svar härå torde endast behöfva nämnas, att det alltid är nyttigt alt lyda grundlagen hvadan och enär grundlagen, för fall sådane som de ifrågavar:de, anbefaller försök (ill sammanjemkning, då en sådan kan ske, så hade den äfven bort af Ulsk. vid detta tillfälle försökas. Hvad åter beträffar frågan om lämpligheten af en återremiss, så står jag till Frih. Cederström i stor förbindelse, emedan han yttrat åtskilligt, hvilket är egnat att gifva ökad styrka åt min sats. Frilen har nemi. sjelf upläst ett prot:s-utdrag, som han bekommit från BorgareSt., och hvaraf syntes att han misstagit sig i sina första upgifter. Nå väl, vi se deruti ett nytt skäl (ill återremiss, på det alt Utsk:s ordf:de måtte komma i tillfälle att begagna och taga kännedom om de nya handlingar han sålunda har fått, och hvilka handlingar måhända föranleda till ett annat resultat. Hr Printzensköld: Jag måste beklaga att Const.Utsk:S Ordhde icke vill höra rätt och derföre drifver en sak, som är rent af grundlagsvidrig. Hvar har Hr Gr:n rättighet sig tillagd, att nu i ändamål af sammanjemkning yrka återremiss, och hvilken grundlags ,§ kan Gr:n i det afseende! åberopa? Så länge Gr:n icke visar något stadgande t grundlagen, som tillåter återremiss af ett ärende, hvilket förut varit återremitterad!, så yrkar jag motsatsen och då R. o. Ad. skall, jemlikt grundlagen, i denna fråga nu fatta definitivt beslut, så torde Hr Gr:ns propos. icke kunna antagas. Frih. Cederström: Det tyckes vara Gr. Lagerbjelkes föresats och inbillning, att kunna försegla min mun, dermed att Gr:n, hvarje gäng jag yttrar mig, förklarar att jag talar till försvar för hans åsigter, hvilket för mig naturligtvis vore ganska ovälkommet; men med alt aktning för Gr. Lagerbjelke, så anser jag mig dock ingalunda förbunden, att begagna mig af de små inviter till tystnad han härutinnan sökt gifva mig.
Ridderskapet och Adeln upplästa Memorial, deruti, jemte åberopande af den allmänna stagnation, som skall uppkommit vid de Svenska pappersbruken af tillåten pappersinförsel utifrån, hvarigenom en stor del Pappersbruksägare redan upphört och de 9% Ben), oeh Ekon. TJtsk. Éetänkanden. Hge snart mäste upphöra, att drifva sina vert, så framt ej medel vidtages till hämmahde af denna införsel, har blifvit anfördt, att en stor vinst skulle tillfalla Kongl. Maj:t och Kronan, om de inhemska Papperssorterna i stämpelafgift uppskattades efter samma taxa, som nu i Tull erlägges för de Utländska, och införseln af de sistnämnde deremot inskränktes till Telin och så kalladt färgadt ritpapper, hvilka sorter ej med fördel i Landet kunna produceras. Utskottet har tagit i noga betraktande, hvad desse Memorialers författare andragit, Det är ostridigt, att hvarje tillfälle bör begagnas, som kan leda till inhemska Fabrikernas verkliga förkofran; men då, i afseende på hvad Pierr Bager föreslagit om förbud mot begagnandet af andra, än inhemska Fabriks* ochmanufactur-arbetenjtiSl Armeens och Sjöstatens beklädnad och armering, samt af utländskt papper vid Civila och Militaira verk, Kongl. Majit frän dess höga ståndpunkt bäst är i tillfälle att skärskåda och bedomina, till hvad grad inhemska Fakrikerne redan hunnit det efterlängtade mål och tillstånd, att de på ett uteslutande sätt hunna och böra begagnasj så synes det böra öfverlemnas till De ss eget nådiga godtfinnande att ompröfva, huruvida, på det föreslagna sättet, Svenska konstfliten må kunna befordras; och torde 1 detta afseende en underdånig hemställan så mycket mindre vara nödig, som Kongl. Majit, enligt hvad Herr Bager i Memorialet anfort, 12Ö Be sv. och Ekon. IJtsk. Betänkandeh. nu beliagat visa ett förnyadt prof af Dess Nå^ diga nit för klädesfabrikernas förkofran, oeh Kongl.
Stjernstedts förslag varder bifallet. Hvad den i Utsktns framställning införda summa af 3 rtdr cour. angår, så utgör den det minsta belopp, hvarå, mig veterligen, sedlar af nu existerande privatbanker för närvar, utfärdas; ty jag vill erinra mig, att hvarken AVermländska eller Ystads-banken numera utfärdar sedlar på mindre summa än 2 rtdr btco. Men höjandet af detta minimum till a rtdr 32 sk. btco får jag bestrida, såsom icke öfverensstämmande med dessa bankers erhållna privilegier. Hr Stråle: Jag får helt och hållet instämma i hvad Frih. Stjernstedt yrkat, såsom nödvändigt, om de redan varande bankernas sedelutgifning skall erhålla någon laglig egenskap, hvilket den nu icke äger. Hr Stuart har sagt, alt det skall vara dem genom privilegier tillåtet att utgifva sedlar. Jag betviflar dock, att någon sådan tillåtelse blifvit lemnad Ystads-banken, fastän den på eget bevåg börjat utgifva depositionsbevis. Hvad Wermländska banken angår, så står val i bolagsreglorna, att depositionsbevisen skola undertecknas af det eller det antalet directörer, och K. Mts reglemente säger också, att hos landshöfdingen skall anmälas, hvilka som komma att underskrifva bankens förbindelser och depositionsbevis; men lagen omnämner icke, hvad med depositionsbevis skall förstås. Dermed förstås i allmänhet bevis, att en summa blifvit nedsatt, hvilket ej är tildo H. 62 40<> Den ai Mars e. m. lämpligt på creditsedlar. Jag tror derföre, att man har orätt att säga, det Wermländska hanken erhållit K. M:s privilegium att utgifva creditsedlar, och således anser jag det först vara genom den lag, hvilken nu stiftas, som privatbankernas sedelutgifning kan blifva laglig, och då inser jag ej, hvarföre de banker, som nu finnas, böra erhålla större förmåner än de, som framdeles kunna uppkomma. Jag hemställer derföre, att 3 rtdr cour. måtte förändras till i r:dr specie. Hr Stuart:
Jag missunnar ej Hr af Billbergh, tvärtom gratulerar jag honom att hysa en så optimistisk åsigt, ehuftr jag ej är nog lycklig att kunna dela den. Den Värde talaren har ^landrat, att Gr. Cronhjelm ej uppgifvit de speciella fall, deri Styrelsen handlat mot grundlagen. Detta kunde Hr Gr. så mycket mindre göra, som han började sitt anförande med att säga, att det ej var vid de speciella frågorna, utan vid det ministeriella systemet, han ville framställa sina anmärkningar. En Styrelse behöfver icke hafva våldfört en enda bokstaf af grundlagen, och den kan ändå vara oduglig och icke gagnande för landet. Det är utur denna synpunkt, jag alltid trott, att 107 §. Reg.F. åsyftar en granskning af styrelsesystemet i allmänhet, eller ej allenast, huruvida några brott mot lagarna icke blifvit af Styrelsen begångna, utan huruvida Styrelsen jemväl i sina rådslag befrämjat Rikets sannskyldiga nytta, och jag kan icke instämma med Frih. Ehrenborgh deruti, att ordalydelsen i 107 §. blott har afseende på directa felsteg och öfverträdelser. Jag tror tvärtom, att Styrelsens pligt i hka mån är att vid alla tillfällen söka befordra nationens förde - 95 Den i Juli e. ra. lar, att akta på tidens behof, att tillse, det Representationens önskningar blifva uppfyllda, o. s. v.; och då rådgifvarne icke fästat Konungens uppmärksamhet derpå, Jiafva de ej heller ”iakttagit Rikets sannskyldiga nytta,” och jag tror fördenskull, att Constit.-Usk., utan att i något afseende förtyda grundlagen, kan tillkännagifva, huruvida sådana und. föreställningar blifvit gjorda eller underlåtna. Hr af Billbergh har vidare skrifvit på Styrelsens räkning, att vi haft 20 års fred Jag tror, att det är Försynen och Europas politiska förhållanden, vi hafva att tacka derför.
Stadgandet uti 28 § Ridd.Ordn. afser endast att binda Landtm, vid en viss föredragningsordning; men den allmänna föreskriften i Riksd.Ordn. bibehåller Ståndet vid sin af Ridd.Ordn, oberoende rätt att förändra föredragningsordningen, och jag kan således icke finna Gr, Frö - Den ii September f. m. 95 Helis motion olaglig, eller att man lan protestera mot propos. derå. Jag anhåller derföre, att propos. må framställas, och tillstyrker bifall till densamma, emedan jag anser förslaget stödja sig på goda grunder. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Då här blifvit ifrågasatt lagligheten eller olagligheten af Gr. Frölichs begäran, får jag förklara, att jag för min del anser densamma fullkomligen laglig efter klara ordalydelsen i såväl 47 § Riksd.Ordn. som 2b § Ridd.Ordn., emedan i Sednare § står, att alla förändringar i föredragningsordningen, hvarom Ståndet, i enlighet med 47 § Riksd.Ordn. kan öfverenskomma, skola genast anmärkas å föredragningslistan, hvilket vill säga, att de förändringar, som Ståndet efter grundlagen äger rätt att besluta i föredragningsordningen, genast skola å listan anmärkas. Jag ser således hvarken uti Riksd.Ordn. eller Ridd.Ordn. något hinder att bifalla Gr. Fröiichs anhållan, hvartill jag likväl icke skall yrka bifall, om votering icke kan undvikas. Gr. von Fersen, Hans: Det är icke i anledning af lagligheten eller olagligheten af den af Gr. Frölich begärda propos., som jag anhållit om ordet, emedan åtskilliga ledamöter redan utredt detta ämne; men jag tager mig friheten, i anledn. af det yttrande af Hr v. Troil, hvaruti jag instämmer, att man icke bör par surprise förändra föredragningsordningen, fästa uppmärksamheten derpå, att det nu är circa en timma sedan plenum börjades, och att Ståndet troligen icke blir fulltaligare, än det nu är, hvarken före eller efter middagen.
Införselstull. Banko. B:dr sk. r:st Tamarinder 1 skalp. 5 Taksten ,1000 st. 10 Tenlikar 1 skålp. 12 Tenn: oarbetadt, samt arbetadt, gammalt och sönderbrutet . 1 lisp. 20 arbetadt nytt: omåladt och olackcradt 1 skalp. Blader 1 skålp. Talgljus; se Ljus. Tapeter af papper; se Papperstapeter. Tapetborder; se Papperstapeter. Taskböcker; se Portföljer. Theriak, hänföres under Apotheksvaror. Tobakspipor af lera; se Piphufvuden. 40 Tobak: arbetad: Karfvad, alla slag Malen eller Snus Spunnen, pressad och hopvriden, samt Negerhead Slänger och Carotter Tran och Späck, alla slag Träd: Guldoch Silfver-: Äkta eller halfakta Oäkta Jernoch Stål-, ej specificerad För tillverkning af sådane arbeten, hvartill utländsk ståltråd erfordras, efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Gommerce-Gollegium . Kopparoch Messings-: Oförsilfrad Förgyld eller försilfrad Bomullsalla slag \ Linne-: Oblekt Blekt, hvit Färgad . Införselstull. Banko. Torsk; se Fisk. Trapp, tullfri såsom Lera. Tricot; se Strumpor. Trumpeter och Trummor; se Instrumenler, musikaliska. Tryffel; se Svampar, ätbara. Tråd: jernoch ståltill Instrumentsträngar; se Strängar. 41 Trädvaror: Virke, oarbeladt, sagadt eller tillhugget: Furu och Grantimmer: Tillhugget, ej specificeradt Mahogony, Sockerkist och andra utländska trädsla. som ej äro vid införsel tullfria Bandstakar Bjelkar och Sparrar af furu och gran: af mindre tjocklek än 5 tum midtpå af 5 till 8 tum midtpå af 8 tum och deröfver Bräder och Plankor, sågade: af Furu och Gran, under 30 fots längd: under 1-2 tums tjocklek af l-J till och med 3 tums tjocklek . deröfver o? Anm.
Petänkanden. verket tillgodo, såsom tillgångför nu anslående-, tillökningar elier nya utgifter. 2:o Sedan Kongl. Majtt, enligt Nådigt Bref af den /jule December 1816, beslutit att Qv.a-. rantains-Inrättningen på Känsö borde helt. oell, hållit af Convoy - Cassan underhållas såsom ägande ett föremål, sorn med Handelns och Sjöfartens skydd har sammanhang; så blifver sitsa, och. likmätigt hvad Kongl. Stats-ContoiyeC upgifvit, den summa af 893 R:dr 2 sk. 8 r;st, sorn under 8:de Hufvud-Tittulp finnes upförd, för nämnda Inrättnings underhållskostnåd , en besparing att likaledes för andre behof påräknas. 3:0 Deremot, har Kongl. Stats-Contoiret anmält, att till reglerande förekomma, att den si kallade Tullveds-intradensom uttages in natura, då ved till försälgnlng införes uti en del Fästningsoch Garnizons-Orter, måtte upphöra och i stället anslås medel för behofver; Uti hvilket ämne Stats-IXtskottet jämväl erhållit Kongl. Majjts serskildte nådiga Remiss af den 16:de sistl. December uppå Kongl. Krigs-Collegn underdåniga skrifvelse den yide nasti. Nov. med uppgift å de orter, der berörde vedintägt verkställes och huruledes den samma för närvarande finnes genom Entreprenade-Contxacter åt visse personer uplåten mot bestämd årlig afgift i penningar; äfven, som till Utskottet blifvi remitterad Riksdaga-Fullmägtigens Nils Månssons från Malmöhus Fän gjorde motion om upphäfvande af omförmäldte beskattning såsom obillig och betungande; af hvilka handlingar Utskottet inhämtat, att denne vedintägt äger rum uti CalmarJ Carlshamn, Malmö, Jönköping, Stats-Utskottets Betänk anden. 795 Landscrona, Carlscrona oell Christianstad samt frän urminnes tid tillkommit, likmätigt hvad Kongl.