Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes, att årsslämningen är alldeles olämplig, och jag skulle jemväl önska, att den af Utsk:ri föreslagna friheten från bevaknings-skyldighet i händelse af concurs, icke eller vore i detta lagförslag intagen, utan att i det stället vore stadgadt, alt sedelinnehafvaren vore pligtig att antingen hos veder börande pastorer eller Konungens Bef:h:de styrka beloppet genom sedlarnes uppvisande; hvilka fordringar, med ed fästade, vore att anse såsom laga bevakning. Bevakning genom enskilda personer af innehafvande sedlar i en banks concurs i den ordning, som concurslagen bestämmer, skulle medföra mycken omgång och möjligen kostnad, svarande ungefärligen emot fordringarnes belopp, då dessa endast uppgå till lägsta sedelvaleuren, hvaremot om fordringarnc kunde styrkas hos vederbörande pastorer, för att sedan anmälas hos Konungens Bef:h:de, den saken vore hulpen. Jemte denna förändring, ville jag yrka, alt icke mera än en preseriptionstid må finnas, och att således den der årsslämningen helt och hållet uteslutes, sä att sednare delen af denna § kommer att inskränkas till följande lydelse: ”När bolag upplöses, hvilket Konungens Bef:h:de bör utan dröjsmål till K. M. inberätta, låter K. M. utgå nåd. kungörelse” etc. Derigenom vinnes den fördel, alt den stora del af allmänheten, sorn icke har tillgång lill lidningarue, deruti ursstämningen är införd, får höra kungörelsen uppläsas i sockenstämman. Då kan icke något missförstånd äga rum, men mången bevakning uleblifver till fördel för hankbolaget, derigenom att detsamma ti11- erkännes rättighet att få en särskild årsstämning utfärdad. Skulle R. o. Ad. anse, att den åtgärd, jag tagit mig friheten föreslå till undvikande af bevakningar i concurser, icke bör ingå uti ifrågavarande förslag, så skall jag dock yrka, att den meningen: ”eller i anledning af årsstämning, som vid bolagets upphörande må utfärdas å dess borgenärer”, mätte utgå, hvarigenom del icke blir mera än en proelamadag. Hr von Hohenhausen:
I anledning af den reglering af Flottans personal, som Kongl. Majit år 1824 i Nåder täcktes anbefalla, yttrar Utskottet att, genom denna vidtagne reglering, en del af anslaget för Försvarsverket i allmänhet, blifvit mot dess bestämmelse använd till aflöningar, samt hemställer i anledning deraf, ”alt vid Kongl. Majrts dispositionsrätt af besparingarne inom HufvudTitlar"ne måtte, hvad beträffar de Titlar som ”röra Försvarsverket, fästas de vilkor, att ”besparingar, som uppstått å anslagen till ”de materiela behofven, ej få användas till ”reglering eller förbättring af löner, samt ”att uppkomne lönebesparingar böra i förestå rummet användas till betäckande af ”brister, sora möjligen under samma tid ”kunnat uppstå å de till fyllande af materiela behofven beviljade anslag.” Den förutsättning, hvarifrån Utskottet utgår, tror jag lika litet öfverensstämmer med verkliga förhållandet, som den deraf dragne slutsatsen, äfvensom att tillstyrkandet hvarken står tillsammans med Grundlagens anda eller de af 1809 och 1810 årens Ständer för Statsregleringen antagne grunder. För Den 22 Maji. 8r För att möjligen tomma till det resultat, hvaruti Utskottet stadnat fordras, att ur calculen uteslutes beklädnaden för VolontärRegementerne, hvilket ock Utskottet gjort, på den anförda grund, att beklädnaden tillhör materieln och icke personalen, samt att densamma 1823, vid då verkställd reglering, upptogs på anslaget för Försvarsverket i allmänhet.
I allmänhet visar erfarenheten, att allmogen i Riket ingalunda är böjd för communala bestyr, och just denna erfarenhet gör, att jag icke kan tillstyrka R. o. Ad. att i förhand fatta ett beslut, emedan det just är erfarenheten, sorn är den rätta läromästaren. Om jag derföre icke delar samma åsigter med Gr. Frölich, så beklagar jag icke allenast mig sjelf, utan äfven de omyndige, ifall hans åsigter skulle vinna framgång. I afseende på sjelfva saken, så hafva nu tre Stånd fattat sitt beslut. Hvad beslut R. o. Ad. fallar är aldrig likgiltigt; om det är grundadt, så kommer det alltid att tillvinna sig Medståndens både aktning och tillgifvenhet. Om R. o. Ad. nu anser nödvändigt att förmyndarekamrar eller något annat i deras ställe bör i communalväg anordnas för framliden, så kan R. o. Ad. likväl, under socken-nämndernas nuvarande organisation, icke finna sig kunna antaga något af de under discussionen här eller i reservationerna vid Ulsk:s betänk, uppgifna förslag. Denna R. o. Adis gemensamma tanka kommer tillbaka till LagUlsk., som skall sammanjemka meningarna. Ett och annat RiksSt. förenar sig dä med R. o. Ad. och till följd deraf förfalla besluten om ändring af nuvarande lagrum för denna riksdag. Deremot ligger uti detta förslag just ett frö till förbättring för framtiden, då man nemi. först arbetar ut förslaget, och detta är hufvudsakligen ett Utsk:s göromål. Huru långe skulle icke vi behöfva att pröfva detta ämne, för alt få ett förslag, hvarmed vi äro nöjda. Ehuruväl flere af tJe talare, som här upplrädt, hafva önskat bifall för Hr Nordenanckar förslag, så äro likväl alla af den åsigten, att detta blott är en nödfallshjelp, på det alt R. o. Ad. må fatta något beslut; men jag har nyss sagt huru det möjligen kan komma att gå, och det måste väl vara bäst att det steg man lager är säkert och hvilar på den erfarenhet man har.
Slutligen har Consistorium Academicum Majus genom Kanslern öfverlemnat och med sitt förord beledsagat en af Universitetets Docenter framställd begäran, att Docent, som vid Elementar-läroverken vinner anställning, måtte i afseende på uppflyttning till högre lönegrad få beräkna sig till godo sin akademiska tjenstetid, med lika rätt som om han vid Elementarläroverk innehaft ordinarie tjenst; till stöd för hvilken underdåniga anhållan bland annat blifvit anfördt, att Docenterne i sednare tider gått i mistning af den Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts NådProp. N:o I, om Statsverket 1865. 27 åt de äldre bland dem medgifna rättigheten att beräkna dubbla tjensteår i afseende på presterlig befordran, en förmån som de af ålder haft sig tillerkänd lika med Elementar läroverkens lärare, och att utan någon förbättring i deras ställning det vore att befara, att Docenternas antal skulle alltför mycket minskas, hvadan sålunda ett upphjelpande af deras vilkor vore af vigt ej mindre för Universitetet, som svårligen kunde undvara deras biträde, än äfven för Elementar-läroverken, som i Docentgraden hade att påräkna lärare med den jemförelsevis grundligaste theoretiska underbyggnad. Angående denna ansökning har Kanslern yttrat sig finna de för densamma anförda skäl i de flesta afseenden vara förtjenta af Eders Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet. Ehuru icke bunden till bestämda läsetimmar hvarje dag, vore en Docent vid Universitetet dock icke overksam såsom handledare för den der studerande ungdom i de tidigare stadierna af dess studier, och genom en sådan verksamhet utbildade Docenten sig sjelf till lärare och öfvade sig i undervisningens svåra konst, på samma gång han för egen del ökade sitt kunskapsförråd.
Då emellertid, i följd af Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts, af Stats-Utskottet uti dess Utlåtande N:o lil tillstyrkta, nådiga förslag om öfverlåtelse till staden af en Kronan tillhörig mark för en strandgatas anläggning vid Ladugårdslandsviken, vederbörande afstått från anspråket på berörda ersättning, saint således beloppet 15,000 R:dr bör från totalsumman afdragas, skulle berörda utgifter utgöra endast 83,233 R:dr 8 öre: och enär de arbeten, som sålunda ifrågakommit, synas vara en del behöfliga för att åt Museibyggnaden gifva erforderlig prydlighet och fulländning samt andra nödvändiga för att mot eldfara skydda och bevara så väl byggnaden, som Statens deri förvarade synnerligen dyrbara tillhörigheter, har Utskottet, som funnit de i sådant hänseende föreslagna åtgärder ändamålsenliga och de beräknade kostnadsbcloppen icke till några anmärkningar föranleda, ansett sig böra hemställa, 22 StatsUtskuttels Utlåtande K:n 198. 4:o. att den summa, som härtill af Kongl. Maj:t äskats, 83,233 R:dr 8 öre, må af Rikets Ständer beviljas. Beträffande sedermera det belopp af 5,026 R:dr 76 öre, som, efter hvad i den Kongl. Propositionen vidare förmäles, Stats-kontoret, jemlikt nådigt Bref den 30 December förlidet år, förskottsvis utbetalt till ersättning för åtskilliga af byggnadschefen redan verkställda orneringsarbeten å väggar och tak, men hvilka åtgärder ansetts icke vara af beskaffenhet att egentligen tillhöra sjelfva byggnadsarbetet, anser Utskottet sig böra upplysningsvis meddela, att, enligt af vederbörande arbetschef utfärdad t bevis, kostnaden för ifrågavarande öfverarbete, nyssnämnda förskottssumma oberäknad, uppgått till sammanlagdt 22.390 R:dr samt att Utskottet, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden, finnér sig ega anledning tillstyrka, 5:o. att, på sätt Kongl. Majit begärt, Rikets Ständer anvisa de medel, som till godtgörande af nämnda förskott, 5,026
Den sanning, vi vilja draga Blott man själf kommer fram, fram till rikeur dem, är den, att som en förutsättning för dom, fram till makt! att vi skola komma i åtnjutande af den ädHuru i strid med denna moderna vishet, laste af jordens håfvor, den rest af vårt gumen på samma gång huru höga ocb gudomdomliga ursprung, som heter kärlek, måste liga lyda då ej de bebj ärtans värd a ord, vi vi göra oss värda densamma. Takt och grannfinna i den heliga urkund, som har ett inlägg lagenhet äro de egenskaper, hvilka det tilli nästan alla lifvets frågor. Hvar oeh en fö- kommer oss som en plikt att söka förvärfva. rekomme denandre med inbördes heder! Den Lyckas vi däri, skola vi så småningom tränga sanna höfligheten och artigheten äro något igenom och vinna sann och tacksam tillgiftill sitt väsen sedligt, ty de innebära ett venhet, och då skall det goda, vi utsått, öfvervinnande af själfviskheten till förmån för komma igen i välsignelse öfver oss själfva. andra; de äro långt mera än den yttre ferEtt faktum är, att den taktlöse och ohöflige nissa, vi nyss påpekade; lika visst som det aldrig vinner verkliga vänner, om än en stor insinuanta väsendet är af ondo, äro de utskara, som tros vara det, tränges kring hans strålningen af inre dygder, som heta godhet bord för att njuta af hans goda. och takt, ja, rent ut sagdt, af den kristliga En bild, lånad från ett besök i museet vid kärleken. D e må därför ingalunda förbises, Sévres, föresväfvar oss i detta ögonblick. Före ringaktas eller förkättras! franska revolutionen framte porslinspjäserna Artigheten fordrar, att man ej säger eller gör något, som är obehagligt för nästan, att man ej afsiktligt låter henne känna den möjliga egna öfverlägsenheten, utan fastmer visar henne det mått af heder, som tillkommer henne, utan att det på något sätt får slå öfver och likna ett hån.
At i LanPien stal vpnas en särskild räkning, pä hwilken delil Riksgälds-Lontoiret möjligen inflytande öfwerffotts-medel öfwer den bewiljade summan kunna insättas med följande förbehåll, nemligen: i:v At desse medel kunna anwandas afLtatscontoiret, i händelse någon brist i dest anflagne inkomster skulle upkomma. 2:0 At om dermöfwer ffulle blifwa nägot öfwerffott, med detsamma matte fyllas hwad som brister i den billion Kongl. Maj:r begärt ti! förswars-werkers istandsärtande, och z:o at om andä något ytterligare öfwerskotr ffulle blifwa , detsamma ma af Riksgälds-Lomoirers Fullmagtige kunna cliLponerss til afbetalning pa Utrikes Skulden, och i annat fall allt öfrigt i Lrm^uen förwaras kil Riksens Ständers framdeles ciispositioQ. io:o At den af Ltnts - Utskottet föreflagne föreffrist, det matte Riksgälds-Lontoiretg Fullmägtige aläggas, at ej ut-rernimrs någre medel för högre l^oul-8 än 52 tz., i sä matto förändras, ar ingen witz Louis bestämmes, man föreskriften derom stadgas i den MstruckioQ 8tgls-Utffotter bemalte Fullmagtige meddelar, men hwilken föreskrift ej behöfwer Riksens Ständers pröfning understallas.- 11:0
April, (ich kan händ a endast kurns vinnas genom be^ redandet 2! lättare och lämpligare utvagar tor de sjuka att kunna blifva liotade. En sak förekommer i Betänkandet, pom visserligen ej hör egenreiigen till ämnet; men som likväl torde förtjena största uppmärksamhet. Det är nemligen det Förslag Utskottet gjort, eli ej tilidia gamla kläder försäljas, innan de blifvit genom iviittning och rökning tillbörligen renade. Den veneriska smittan torde utan tvifvel sällan, och kan hända knapt någonsin, kunna på slikt sätt fortplantas; men det gifvas många andra sjukdomar, till och med farligare än den veneriska, hvilka kunna genom kläder meddelas. Den föreslagna rengöringen , synes mig derföre, i afseende pä allmänna Hälso-värden vara af mycken vigt. Äfven synes besigtningen af ankommande Sjöfolk, så vida den eljest låten verkställa sig, kunna medföra nytta. Härvid torde likväl bora uttryckeligen stadgas, att besigtningen 10. m. verkställes utan kostnad för de ankommande, på det de ej må betungas med utgifter genom en Författning, som Landet, för dess egen säkerhet, vidtagit. Jag får således ödmjukast hemställa, om ej Betänkandet må återremitteras. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad Proposition, blef Oeconomi - Den + April.
Utaf de ifrån Controll - Verket erballne uppgifter har Stats-Utskot tet inhämtat, n 11 den inkomst, sorn Controll-afgiften till Stats-Verket inbringar, på långt när icke är tillräcklig att ersätta alla de utgifter, Staten i och för Controll-Inrättningen måste årligen vidkännas, hvilket dock vid Verkets första Inrättning varit påräknadf; Och synes det äfven vara billigt, att en anstalt, som egentligen har Allmänhetens säkerhet i handel med de ädlare Metailekne till föremal, bör genom lämplige afgifter, åtminstone bära sin egen kostnad. Den år 5758 faststälde grunden för Controll-afgiftens beräkning var 2| procent af Metallens värde; Men, efter hvad nu erlägges, uppgår denna afgift ej mera än ti T omkring -^:def af hvad den efter nyssnämnde grund bord© utgöra. För Verkets upprätthållande anser derföre Stats-TJtskoftet nödigt, att Controll-afgifterne varda i någon lämplig man förhöjde, i jemförelse till myntets och metallernes förändrade värde, och i synnerhet tror Utskottet den si 17-4 Stats-Utskottets Betänkanden. kallade knapphalts -afgiften bör en sidan förhöjning undergå, ehiedan i annat fall en obillig vinst skulle på köparens bekostnad tillfalla säljaren vid försäljningen af knapphaltige Arbeten, och Kronan jemväl betydligen förlora i den inkomst hon af stämplingen på sådane arbeten har rätt att erhålla. Siats-Utskottet hemställer fördenskull vördsamt, att Riksens Högloft Ständer måtte ho^ Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit Nådigst målte täckas låta öfverse ControllFörfattnlngarne i denne del, samt efter Nådig pröfning af detta ämne fastställa en skälig förhöjning, i jemförelse emot nu varande myntoch metall-värde, så väl uti de Ordinaira Controllafgifterne, sorn knapphålts afgiften: Hvilket dock vördsamligen understaiies Riksens Höglofi. Ständers Egen pröfning.
Utlåtande, N:o 27. 2:o af Riksdagsfullmäktige'] Mognus Mänsson från Östergöthlands län, som, fästande uppmärksamheten vid olärnplight ten deraf, alt i Östergöthland lunnes indeldt båtsmanshåll, då sådant vore dels för orten betungande och dels i så måtto otjenligt, som folket derstädes skulle sakna fallenhet för sjömansyrket och obekantskap med skepps-timmermans-slöjden, föreslagit, att Rikets Ständer mätte hos Krfugl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt det i Östergöthland indeldta båtsmanskompani måtte indragas och de rustande berättigas att i stället erlägga vakans-afgift. Efter det Stats-ntskottet sarnmanträdt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet för behandling af dessa frågor, hafva Utskotten gemensamt tagit desamma i ölvervägande, oell få till en början erinra, att vid sistlidne riksdag förslag i enahanda syftning, som olvanberörde motioner afse, blifvit väckta, men att Utskotten, enär bifall till motionerne skulle föranledt en rubbning uti indelningsverket och förminskning i det antal båtsmän, som för flottans behof erfordrades, uti utlåtande, sorn af samtlige Riksstånden blifvit godkändt, afstvrkt bifall till förslagen. På enahanda ska1, och enär Utskotten hysa den åsigt, att det för flottans tjenstbarhet vid inträffande krig är ett oeftergiflig vilkor att ega säker tillgång på åtminstone ett så stort antal sjöfolk, som genom föregående öfning icke är alldeles ovandt vid sjörensten och de arbeten, som dertill höra, att detsamma kan användas såsom stam och. ledare för det beväringsmanskap, hvilket är afsedt till flottans hifvudsakliga bemanning, få Utskotten, med afseende jemväl å de åtgärder och beslut, som Rikets Ständer redan fattat i anledning af den plan för sjöförsvarets organisation, som Kongl.
Jag hade då den äran, så väl i BancoUtskottet, som inför Ridderskapet och Adeln föreslå att vid upphäfvande af BancoFuilmägtiges lagstridiga åtgärd i detta fall, Riksens Ständer skulle tills vidare inskränka s n befattning med Disconterne, endast till föreskrift att Banquens säkerhet för sina Förskott blefve iagttagen Riksens Ständer hade då lör Banquens och Statens räkning endast varit att anse såsom Fordringsägare, i händelse man funnit den utvägen bäst att Concoursmässigt i laglig ordning behandla Disconterne. Nu åter sedan Riksens Ständer under nära 4 Månader låtit sina Fullmägtiges med Disconterne tagne befattning blifva oförändrad , fastän Ridderskapet och Adeln^försin del. Den 17 Martii, e. m. 203 beslutat, att Disconterne skulle, både uti inbetalning och om-ättnmg, sina egna Papper emottagn, samt Hå Disco; ten ts öfriga Fordrings* ägare, under väntan på Riksens Ständers be. slut, låtit en.längre itd förflyta, utan atta sin sida taga nator steg till erhållande af sin rätt, torde det vara nog s-nt och med billighet icke öfverensstämmande , att afsäga sig befattning med Dist o uerne och lemna en förklaring, som kunnat och bordt i sådant tuil vid Riksdagens början afgtfvas, I det skick saken nu fått, lärer således den allmänna rättvisan å Riksens Ständers sidi fordra vidtagande af den andra utvägen, nemligen: att Disconternes utredning af Staten öfver t ages. Dervid uppstår fråga om vdkoren och sättet, hvarom m ningarne äro i många afseenden skiljäktige. Hufvudfrågan lärer vara, om Staten , då den utan föregången Concours tager befattning med Disconternes tillgångar, bör till folia beloppet och genast förnöja enskilte Fordringsägare och bruten ensamt falla Banquen till last, eller om afseende äfven bör fästas på den verkliga brist , som ofelbart skulle uppkomma för dessa Fordringsägare, i händelse af vanlig utredning..
A. H.: *Bland regeringsåtgärder, som utgjort föremål för Konstitutions-Utskottets öfverläggning och bedömande, har äfven varit den handelstraktat, som under nästlidna år blifvit af Kongl. Maj:t med Frankrike afslutad. Såväl inom Utskottet, som äfven inom Stånden vid behandling af Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 2, angående antagande af berörda traktat, hafva olika åsigter yttrats derom, huruvida Regeringens förfarande i afseende å densamma stått i fullkomlig 14 Konstitutions-Utskottets Memorial JV.-o 8. öfverensstämmelse med grundlagens föreskrifter. Till följd häraf och med afseende å vigten och betydelsen för framtiden af den sålunda, såvidt jag känner, för första gången väckta frågan om ej mindre Kongl. Maj:ts än äfven den andra statsmagtens rättigheter i afseende å behandlingen af ärenden af nämnda slag, har jag trott och inom Utskottet påyrkat att en utredning deraf borde uti förevarande Betänkande meddelas, äfven om, på sätt Utskottet ansett, anledning till vidtagande af någon åtgärd eller ens till anmärkning uti ifrågakomna fall icke förefunnes. Då jag äfven uti sistberörda afseende är af skiljaktig åsigt med Utskottets pluralitet, har jag funnit mig föranlåten att försöka åstadkomma en sådan utredning. Enligt § 12 Regeringsformen tillkommer visserligen Konungen rättighet att i afhandlingar och förbund med främmande magter ingå; men fastän nämnda § i afseende härå icke innehåller någon inskränkning, är väl tydligt och klart att Konungens berörda rättighet icke får utöfvas på sådant sätt, att densamma kommer i strid med andra bestämmelser i grundlagen. Lika litet derföre som Konungen kan med laga verkan afsluta traktater, hvarigenom riket belastas med gäld, någon del af detsamma eller någon Kronans tillhörighet afhändas eller förpantas, rikets mynt till skrot och korn förändras, eger Konungen att ingå uti afhandlingar, som innefatta inskränkning eller ingrepp uti den beskattningsrätt, som, enligt § 57- Regeringsformen, är den andra Statsmagten uteslutande tillerkänd.
Grammen utgör 7|T af en Svensk Vict. mark, och icke blott alla dess submultipler, utan äfven vigt-enheten sjelf förekommer inom de flesta menniskors krets aldrig. De Svenska enheterna äro i detta afseende alldeles lagom. Må man då ej, för det att troligen bokföraren framdeles icke benämner mer än hvarannan eller hvartredje liofaldighetsgrad, låta förleda sig till det misstag att från början göra systemet Centecimalt! Må man besinna, att ett måloch vigt-system kommer i beröring med alla samhällsklasser, icke blott med en enda! Och att med den icke skrifkunniges hela tankegång har det Centecimala systemet ingen enda beröring! Han skall så mycket mer känna olä - Den i4 Augusti f. m. i5 genheten häraf, som de gamla systemerna verkligen hade hvar och en sin serskilt,! fördel för honom, nemligen det dyadiska vid mekanisk addition lill erhållande af hela tal, det duodecimala vid division med några vissa ofta förekommande storheter; lemnar man honom i stället den omtalta harmonien emellan räknesättet och språket, så glömmer han snart det mindre för det större; men det är orätt att fråntaga honom de ofvannämnde verkliga ehuru obetydliga förmonerna, utan all ersättning. Såsom fullkomligt arbiträr skall en delning med 100 alltid förefalla honom, äfven långt sedan han dervid hunnit vänja sig. Genom de ändringar Utskotten, utom antydandet af frågan om Decimaleller Centecimal-räkning, föreslagit uti §. 3 af det Kongl. Förslaget till Stadga, är all skillnad borttagen emellan våtvaruoch torrvaru-målet, och hela rymdemålssystemet är till fullo decimaliskt. Hvad vigten angår, föreslog Herr Falkman vid sista Riksdag, att för io-marks-storheten behålla ordet halfpund—detta torde med skäl hafva klandrats, efter som namnet på den sökta enheten här synes vara subordonneradt under sin egen tvåfald, eller pundsvigter.. Jag skulle för ro marker föreslå stormark; för T*0 mark benämningen markpcirt. I fall man ej anser ordet ort redan hafva vunnit nödig burskap, skulle jag i dess ställe i6
För öfrigt har bemälde Statsminister upplyst, att, sedan Svenska statsanslaget till ministerstaten, hvilket under åren 1836 lill och med 1840 årligen utgjort 100,000 r:dr hamb. banko, jemte 40,000 r:dr svenskt banko utaf extra utgiftsmedlen, från och med år 1841, nedsatts till 200,000 r:dr svenskt eller 75,000 r:dr hamb. banko, hade detta anslag varit otillräckligt för de diplomatiska embetsoch tjenstemännens aflöning; hvadan den årliga bristen måst fyllas af de från Norska statverket influtne medel, utgörande ett under hela den nu ifrågavarande tiden oförändradt årligt belopp af 40,000 speciedaler. I anseende till detta förhållande, hade oftanämnde embetsoch tjenstemän under de sednare åren till Svenska statsverket erlagt bevillning för ett högre allöningsbelopp, än hela det Svenska stats-anslaget utgjorde. Enligt åberopade uträkningar, skulle de restitutioner, som efter nu föreslagen beräkningsgrund borde vederbörande tillkomma, utgå med ""‘Yiaor, af de för åren 1836, 1837 och 1839 erlagde bevillningsafgifter, med 3öo/i;(oo af enahanda afgifter för år 1838, med 37ii/isas af dito för år 1840, med wfHi af dito för åren 1841 och 1842, med 59/ii4 af dito för åren 1843 och 1844, samt med 5tKYi14!, af 1845 och 397/i147 af 1846 års bevillnings-afgift; utgörande de i dessa uträkningar förekommande och för hvar och en af der upptagne tjenstemän eller deras rätts innehafvare serskildt utförda restitutionssummor, då de sammanräknas, följande belopp, nemligen: 6 StaisLis kotte tu Utlåtande, N:o 101. för år 1836.