Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Atwensä wängen redlig man, fom sjelf brukar Egendom eller Boställe, och sem wid ärets flut ej har i behäll nägot, sedan han tillika med de sina njutit tarfwelig bergning, wängen fädan kan lätteligen tro att honom ej äligger att of fädan sin Egendom uppgiswa nägon behällen Inkomst, ehuru Förordningen förräder tvdeligen nog att behällen Inkomst kallas ej blott det fom är öfrigt sedan han framlelwat silk är, utan äfwen det, som han har att leswa 6f Den 5 Ianuarki. Z47 af under äret, det allt är behållen inkomst af Landsgärd eller Jord, jon, öfrigt finnes sedan han afdragic de i och tor Egendomens beräkning anwände u!gifttr ti>l utsäde till skatter för Gärden, till under» hail afÄ?cr, Kjörredskap, afDragare,samtaf Byggnader, äl-wmsom de erforderlige utgiiterne titt uppehälle och lön för dtt tjensteoch legofolk, som fordrats ti!! Egendomens skötsel. Häraf föijer ester min kanka, akt Formulairet till uppgiften wid Taxeringen af sädan Egendom borde jnnehälla i:o hela beloppet af desi afkastning för äret specificerad! i Partle-Summor, utwisande afkaftningen, af Laduaärden, af Skogen, af Fisket, af Akrén med flere dylika förmäner. 2:0 Specifikation pä de afdrag lvm ästundas. Pä detta satt skulle UppgiftSFormulairet kunna tjena till rättelse och anwisning för en hwar, som önskar ott uppgöra en rigtig förteckning tili Berednings-Commrtteen. Sädant som det Summariska här antagne och gillade, rättar icke denna redelige Mannens irriga begrepp om Förordningen. Det förorsakar den felaktig? och för Staten stadeliga uppgiften alt hanö bchällne inkomst af Egendomen är ingen. 2:0
På grund af hvad nu blifvit anfördt, får jag vördsamt föreslå: 1 :o) att Rikets Ständer måtte besluta att verkställandet af all den upplåning, som hädanefter erfordras för utförande af Statens jernvägsbyggnader, måtte öfverlemnas till Kongl. Maj:t, att genom Chefen för Finans-departementet ombesörjas; dock att, sedan aftal om de erforderliga lånesummorna blifvit afslutadt, det ankommer på Kongl. Majit att förordna, huruvida de upplånta penningarne böra direkte genom Fullmägtige i Riksgäldskontoret indragas eller på annat sätt komma Riksgälds-kontoret tillgodo, i utbyte mot i behörig ordning af bemälde Fullmägtige utfärdade räntebärande obligationer, af den lydelse, som låneaftalet bestämmer och hvilka derefter' i hittills vanlig ordning böra med de till Riksgälds-kontoret inflytande medel af nämnda kontor behörigen till kapital och ränta liqvideras; 2:o) att Rikets Ständer jemväl måtte åt Köngl. Majit öfverlemna att bestämma under hvilka vilkor upplåning för sagda ändamål må ega rum, äfvensom tiden för lånets afslutande; 3:o) att, om och när lån kan erhållas på sådana vilkor, som Kongl. Majit anser för Svenska Staten förmå nliga, Kongl. Majit må ega att afsluta ett eller flera sådana lån, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 24 millioner Riksdaler Riksmynt; 4:o) att, om och när nödiga medel på sådant sätt erhållas, deraf må, i mån af behof och på de tider, Kongl. Majit eger bestämma, användas de för Nordvestra och Östra stambanornas fullbordande erforderliga medel, nemligen för den förra 13,413,864 Ridr och för den sednare 10.609.487 „ eller tillhopa Rimt 24,023,351 Ridr. 5:o) att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl.
n>hlöl nriii »liiiijjd tlvAtii Ik j,Milin obniiiti/ nili io] Mi. imil. 8? nab (nluiiJooJfe Ståts-Utskottets Memorial N:o 129. 1 N:o 129. Ånk. till Exp.-Utsk. den 3 Juli 1863, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af Rikets Ständers beslut, angående det till uppförande af en ny byggnad för Svenska Slöjdföreningens Skola i hufvudsladen beviljade statsanslag. (B. A.)
Motionen leda sit »rsxrung fran behofwet af starkare förmurar för privi - Den 8 I"!ii. 105 privilegier, fri - och rättigheter, än dem, som äro förwarade i Ridderffapet och Adelns fria rättighet til bifall eller afflag, sa utmärker til öfwerfiöd denna Riksdags erfarenhet, at alla farhägor böra förfwinna. Ridderfkapet och ALeln har afsiagit det hederwärda Bonde-Ständets genom Memorial af Riksdagsmannen ?eKl-88on upgifne fordringar. Ridderffapet och Adeln har pä af mig och andre desi Ledamöter gjorde framställningar, ädelmodigt och fritt gjort betydeliga upoffringar. Hwad bervisar sädant, om icke at Ridderffapet och Adeln har tilräcklig styrka af sin lagliga rät.t at afgöra sädane wigtiga ämnen, utan behof af kraftigare wärn. Ridderffapet och Adeln täcktes med ynnest och bewägenhet emottaga mina ffäl. Det täckes med wänlig, med wärdig köld och moget bepröfwande eftersinna wädan, at utan nödtroäng, utan ändamäl inläta sig i öfwerläggningar och fatta beslut, hwilka ej äro förenlige med den ej längesedan antagne och befwurne Regeringsformen, och med Ridderffapcts och Adelns goda minne, wänder jag mig til Herr Grefwen och Landtmarffalken med ödmjukaste anhällan, grundad i medborgerlig pligt, at proposition til bifall eller afffag ä denna motion, ej mätte göras. Det är alltid den wärde Ledamoten, som den ä bane bragt (han tilläte mig at nämna honom, Friherre ^äeisvärä,) Andra Land. Den 8 I«!ii. öppet at utan remisi ifrån Ridderffapet och Ateln, likmätigt den rätt 81 § honom öpnar, med densamma wända sig til ConstitutionsUtffottet. Härefter ropades Nej och Ja. Grefwe ve la 6akclie, sacob, frägan om ätagande af skjuts för Säterier innebär ännu en ytterligare upoffring.
Sandels, Knut Wilhelm, Häradshöfding, angående pension åt hans enka, Carolina Sandels, lödd Liebholtz; motion af Friherre Rudolf Cederström: se Motioner. Sandels, Grefve Samuel August, dess yttranden: I. 284; lil. 261, 601. Sandqvist, — s - 225 Sandqvist, J., Länsman, i anledning af väckt motion om anslag eller län af allmänna medel åt honom till gäldande af den på länsmans-bostället Grillby M 3 belöpande skiftes-kostnad: B. II. 208, 232, 235, A. 235. Sandströmer, Carl Joban Albert, dess yttranden: I. 392, 408, 422, 428; II. 72, 139, 144; lil. 000; VI. 177. S:t Lars och Drottens kyrko-ruiner i Wisby, i anledning af väckt motion om anslag till inköp af de tomter och byggna der, som närmast omgifva nämnda ruiner: B. VII. 66, 81, A. 81. Schedvin, I)., Handlande, i anledning af hans enkas ansökning om eftergift af skuld till Banko-Diskont-Verket: B. VII. 208, 236, 237, A. 237. Schéele, F. A. von, Bergmästare och Ofver-Intendent, angående pension för hans enka: VI. 156, R. 162; B. VII. 65, 78, A. 78, E. 335. Schelde-tullen, angående den med Konungariket Belgien afslutade traktaten om upphörande af nämnde tull m. m.: VI. 156, R. 162; B. VII. 14, 17, A. 17, E. 263. Schewen, Axel Wilhelm, dess yttrande: I. 254. Schulzenheim, Friherre Schäferier, angående anslag till upprättande af mindre sådana; motion af Grefve Carl Göran Detlof Mörner: se Motioner.
Sprengtporten önskar, en skrifvelse till K. M., vore visserligen till tidens vinnande fullkomligen lämpligt; men denna skrifvelse skulle då komma att stå i bestämd strid emot våra grundlagar. Dessa medgifva ej R. St. alt inom sina plena direct besluta skrifvelse!1 till K. M., utan när frågor uppstå, som skola föranleda till beslut, hvilka komma att grunda underd. skrifvelse!1, så följer också af sig sjelft, att dessa frågor skola lill Utsk. remitteras. När nu StatsUtskts sista betänk, gifvit anledn. till den oriktigheten, att tvänne stridiga beslut blifvit fattade, och att i R. St:s sednare skrifvelse en helt annan uppställning blifvit gjord af utredningen utaf undsättningsskuklerna, än i den första skrifvelsen, så följer af sig sjelft, att StatsOtsk. måste först bereda utväg för R. St. alt komma till ett riktigt beslut, och detta kan i min tanke ej ske annorlunda, än genom remiss till Utsk., med föreläggande för Utsk. att sig deröfver utlåta, hvarefter R. St. få hos K. M. genom förnyad skrifvelse anmäla den rättelse, som är nödig för stridigheternas undanrödjande. Del finnes tvänne utvägar; den ena är, i min tanke, alt R. St, återkalla sitt beslut i afseende på borgesmännens ansvarsskyldighet i Dalarne, enligt sista beslutet för de öfriga länen, då Den i5 April f. m. i3 förhållandet inom alla blir detsamma; eller ock, såsom för Dalarne är föreskrifvet, att der borgesman finnas, som äga säkerhet, der skall skulden gäldas. Dervid möter likväl den omständigheten, alt hvad Dalarne redan på grund af del förra heslutet utbetalt, kan ej annorlunda än genom restitution komma att dem tilldelas. En sådan restitution kan åler icke komma dem till godo annorlunda, än i den ordning, som våra författningar medgifva, då frågan, efter sockenstämmas hörande, skall af Konungens Bef:h:de pröfvas, samt slutligen underställas K. Kammarrätten.
Horneman jemte bemälte Majors öfrige Borgenärer å den andra sidan, mot slutet af år 1814 ändå icke vore afgjordt, hvilket mål varit på Herr BevisionsSecreterarens Friherre Boyes Rotel lottadt ; samt af den anledning att till tnin kunskap kommit, det uti ett af bemälte Herr Friherre och RevisionsSecreterare föredragit mål emellan Capitainerne Braun och Bagge å ena, samt Handlanden Wtetterling å andra sidan, Domen, ehuru omröstningen i Kongl. Maj:ts Högsta Domstol redan den 27 Julii 1814 blifvit slutad , likväl ändå icke den 19 derpåfoljde November varit utfärdad, har jag om förhållandet med desse mål infordrat underrättelse af nyssnämnde Föredragande och af honom erhållit det svar , att sjuklighet jemte föredragning af lika angelägna mål , som det emellan Stael von Hollstein och hans Borgenärer , hindrat honom alt sig dermed vidare befatta , än att utfärda den skriftliga Berättelsen, samt att Acten uti det Wa;tterlingska målet, under Herr Friherrens och RevisionsSeereterarens frånvaro på Uandet , blifvit af hans tjenstefolk här i Staden emottagen , men förlagd , så att han ej förr än långt derefter skall kommit i erfarenhet , att densamma funnits hans ägo. Som jag ansett möjligheten af en sådan händelse, hvilken skall vållat, det nämnde Dom l<pg justitia Ombudsm, Embetsberättelsef. icke blifvit i behörig ordning ftppsatt och expedierad, beyisa en alldeles felaktig method vid Handlingarnes öfverlemnande ifrån den ena Embetsrnannen till den andra, hvilken method borde fattas , och den saknade åtgärden vid Concours målet tycktes utmärka en af Föredraganden utöfvad pröfningsrätt , hvarigenom företräde till afgöfan ie blifvit lemnadt åt sednare jnkomne mål ; Alltså och j. betraktande deraf , att bestämda föreskrifter i berörde afseende saknas uti den för Kongl. Majrts Nedre JustitiasBevision utfärdade
Der@näst: om jag sjelf är herre och ägare af en sådan bok (och snart undra af ständigt lika interesse): så har jag något att godtgöra mina Prenumerants-creditorer med – och, såsom jag tycker, ganska anständigt; bland hvilka äfven Ni så betydligen är. Var en vän; anse denna lärda procuration såsom en liten er egen sak; tala med Willberg; säg ett ord åt Dahl och Zetterberg; låt ingen oförsigtighet hvarken göras eller tryckas! Och – för att blifva rätt varm för mitt interesse – läs endast det nya capitel jag skickat till Willberg! Ni skall der finna ett galleri af rent nya idéer, och hvilka jag vet, att ni skall älska: men ännu mer hvad som skall komma; synnerligen i capitlet ”Religion, eller om det Sublima i Lifvet”. – Franska Revolutionen är nu af Robespierre et Comp. så blodbesk–t–n 88, att den stinker i sin stygghet. Ingen hederlig karl vågar mer tala för deras heder. Sjelfva ordet ”Frihet”, som genom så många andra grymma revolutioner qvarstått heligt, är nu infamt genom dessa tigeraporna! Guillotinens galgresning är åter ”le grand Monarque”; guillotinens blänkande jernbila solen vid sin æquator, som jemnlikar allt: klokt och dumt, rätt och orätt, dygdige och bofvar. Under detta, dyrka desse nye Ägyptier Krokodilen – Robespierre – som en Gud; och offra åt honom Genier 89, Hjeltar, Ålderdomens heliga gråhårshufvuden, unga Qvinnors skönhet, Barndomens tårar – för det brott, att hata en revolution, på hvilken de förlorat allt! – O, hvilka modiga galningar, uppretade af en feg slughet! — Men detta är ännu Nattens vidunder, bloss och blixtar. Dagen kommer. P. S. Ack, ”Själarnes Republik”! florerar den ännu? Lübeck den 10 Juli 1794. – Allt det, som jag nu på en tid skickat er, är – rent ut sagdt – sådant, som mitt ringa förstånd kallar gudomligt (nämligen i saken, i läran).
Ständer skulle beröfva kommande representation möjligheten att under en tid af tio år besluta ringaste förhöjning i någon af de införseltullar, som i handelstraktaten äro upptagna. Om således både regeringen och kommande representation — hvad redan nu med skäl af denna traktats antagande kan förväntas - skulle inse och erkänna det oafvisliga behofvet att genom högre importtullar rädda flore eller färre af våra industrigrenar från obestånd; om den ekonomiska ställningen i landet skulle blifva till den grad brydsam, öfversvämuingen af utländska manufakturvaror och lyxartiklar så betänklig, att både regering och representation i gemen insågo den absoluta nödvändigheten att genom tull-lagstiftningens mellankomst söka rädda land och folk från ekonomisk undergång — vore all möjlighet dertill under tio års tid afskureu. De bestämmelser i sjunde artikeln af handelstraktaten, hvilka böra iakttagas vid införseln från Frankrike af bränvin och sprit tillverkade af viudrufvor, och hvilka bestämmelser afse att med en surtaxe af 15 öre per Svensk kanna af 50 procent alkoholshalt utöfver tillverkningsafgiften skydda dea Svenska bränvinsindustrien, lemna icke tillräckliga garantier derför, oaktadt de i nämnda artikel föreskrifna kontroller på att bränvinet verkligen är af Fransk tillverkning och af viudrufvor boredt. Huru ringa dessa kontroller komma att verka skyddande, kan bedömas af följande utdrag ur ett bref till utgifvareu af Journal dägriculture pratique, från Mr. Ellie ainé (Oharente inférieure), infördt i nämnda tidskrift för sistlidet år: “Det är obestridligt att personer af alla möjliga ställningar i sam hället redan under lång tid tillbaka bedrifva alla slags bedrägerier vid tillverkning och försäljning af bränvin. Detta kommer, såsom jag redan förut ådagaBih. till R. St.
Ständer afgifvit dess särskildta Betärtkanden öfver ej mindfe Kongl. Majts Nådiga PrdpöstB tioner * rörande Stäts-Vfirket, än de ifrån de Rc-' spectiva Riks-Ståndem till Stats-Utskottets Utlåtande remitterade mötioner i detta ärrine Samt j.-e BandtU 157, 258. öfriga 1850 Den 14 Juli. ijfriga ined Stats regleringen gemenskap ägande ärenden; så har Stats Utskottet, till tidens vinnande och i anseende till Riksdagens nära slut, ansett sig icke längre bora uppskjuta med sluteliga fullbordandet af Stats • regleringen och Riks Statens upprättande, ehuru Stats-Utkottet ännu icke fått emottaga Riksens Hoglofl. Ständers svar och fattade beslut uppå en del af Stats-Utskottets afgifna Betänkanden ; Stats-Utskottet har fördenskull, i öfverensstämmelse ej mindre med de af Stats Utskottet gjorda hemställanden, ån de Riksens Höglofl. Ständers Beslut, sorn redan blifvit Utskottet ineddeldta, nu låtit författa project till Riks-Stat för 1816 och påföljande år intill nästa Riksdag öfver Stats"Verkets både inkomster och utgifter, och hvilket project till Riksens Höglofl. Ständers granskning och gillande härbos bifogas, för att sedermera af Riksens Höglofl. Ständer till Kongl. Majtts Höga sanetion i underdånighet öfverleinnas Stats-Utskotfet har härvid ansett nödigt, att i ett sammanhang till Riksens Höglofl. Ständer framställa en generel åsigt öfver hela Stats-Regleringen, i hvad den röier Stats-Verkets iden projecterade Riks-Staten upptagna både inkomster och utgifter, och får i sådant afseende anföra följande: i.o Angående Stats Verkets inkomster. De ordinarie eller ständiga inkomsterna äro uti 18x2 års Riks-Stat påräknade till ett sammanlagdt belopp af 1,500,468 R:dr 41 sk. 9 r:st.
Men denna sedelutgifning, som skulle vara en nödfallsutväg i behofvets stund, har blifvit begagnad att drifva en vinstgifvande lånerörelse med dessa räntelösa kreditsedlar, och detta på ett sätt, som väl kan hafva åstadkommit något godt, derjemte i hög grad har utvecklat benägenhet för lyx och öfverflöd och i allmänhet att lefva öfver sina tillgångar samt tillika föranledt öfverspekulation. Lättheten af att begagna den ofta utbjudna tillgång tiil penningelån har aflägsnat både betänksamheten vid penningarnes användande och tanken på återbetalningen. Att en onaturligt tillökad och uppdrifven sedelstock har en skadlig inverkan på folkets hushållning kan man finna af förhållandet under och efter de olyckligt—lyckliga åren 1854 och 1855, då Riksbankens sedelstock uppgick till 58 millioner R:dr, hvaraf dock blott 6 millioner R:dr öfver dess metalliska valuta, men deremot hade privatbankerna utgifvit af sina sedlar 19 millioner R:dr utöfver sin inneliggande riksmyntskassa. Vi minnas alla den derpå följande 1857 och 1858 årens penningekris, hvarunder den äldsta af dessa enskilda sedelutgifvare höll på att stupa och skulle dragit med sig en stor del af sina yngre bröder i sitt fall om han icke ögonblickligen fått ett af lagstiftningen icke lofvadt, men af yttersta nöden påkalladt understöd af Rikets Ständers Bank. Min enskilda öfvertygelse har alltid varit, att denna åt enskilda bolag medgifna sedelutgifningsrätt i sjelfva verket icke är annat än ett kringgående af grundlagsstadgandet i 72 § Regeringsformen, att Rikets Ständer allena ega att genom sin bank utgifva sedlar, som för mynt i riket erkännas. Jag kan derföre icke annat än åberopa hvad en insigtsfull och erfaren affärsman, som deltog i Finans-komitéen, yttrar i sin reservation: »enskilda bankers sedel »utgifning är icke af nöden.
Bevillningsutskottet ernade å ifrågavarande artikel förseslä en consumtions-afgift, beräknad tili dubbelt belopp för Ståndspersoner emot allmogen * och skulle äfven, i händelse &f förbud, Bevillningen betydligen förökas, genom minskningen af da för Statsverket påräknade inkomster för Tullafgiftau å inkommande Caffe. RiksdagsFuUmägtigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län har ansett vid Utskottets behandling af den väckta motionen förtjena anmärkas dess underlåtenhet att närmare detaillera hvad som borde för öfverflöd anses och förbjudas, samt förmenat, att Utskottet bort inkomma med ett bestämdt Förslag till ÖfverflödsFörfattning, grundad på. de serskilda Comitéers åsigter i ämnet, hvilka deröfver afgifvit Utlåtanden ; hvarförutan Riksdagsmannen trott, att Utskottet ej bort ingå i något yttrande rörande Gårdfarihandeln, då motion härom ej blifvit väckt. Och har Riksdagsmannen för öfrigt ansett Ekonomiutskottets Utlåtande i detta ämne vid 1815 års Riksdag ej innefatta nå - Hes v. och Hilton. Ut sk. Het änkan den. Q55 got, som ådagalade farhåga för Gårdfarihan. delns skadeliga inflytande, RikdagsFullmägligen Johan Longberg har yrkat återremiss af Betänkandet i den del som angick Caffet, i afseende på hvars totala förbud han helt och hållet inBtämt uti Riksdagsmannen Bergs yttrade tanka. Dessutom har Hedervärda BondeSlåndet i allmänhet understödt den af Berg yttrade mening, hvarvid Ståndets Taleman gjort det tillägg, att han ansåg det vara BondeStåndet värdigt, att genom Förslaget, om totalt Caffe - förbud göra första steget till öfverflödets hätnmandc, samt derigenom ådagalägga sitt nit för Fosterlandets väl och sin förmåga, att utan uppoffring lemna ett Utländskt öfverflöd, lika opassande detta Stånd, som skadligt för det Allmänna, Dessa sålunda gjorde anmärkningar har Utskottat med noggrann uppmärksamhet öfverväga!, och får nu med anledning deraf vördsamt meddela sina tankar.
Beti IV.o 35. från egennyttan, hvilken åter retas af lönevilkorens obestämdhet; och om denna öfverallt afhjelptes genom billiga, af Konungen stadfästade Gonventioner, på sätt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, i anledning af derom väckta Motioner, ämnar tillstyrka, synes skälig anledning vara till det hopp, att missbruken skola försvinna efter hand, och Prestvalen småningom återtaga sin fordna, i vissa landsorter ännu bibehållna, caracter af en religiös act, då åhöraren bibehålles vid sin ärfda rätt och Läraren vid sin bästa befordringsgrund, som är och blir Församlingens förtroende och tillgifvenhet. På dessa skäl kunna Utskotten icke tillstyrka Rikets Höglofl. Ständers bifall till ifrågavarande förslag, och anse, vid detta förhållande, en speciel granskning af dess detailer vara öfverflödig. Det åligger deremot nu Utskotten, att, på grund af föregången granskning så väl af Gomiterades förslag till Prestvals-Förordning, som de anmärkningar, hvilka i de Respective Riks-Stånden vid vissa stadganden derutinnan blifvit gjorda, deröfver afgifva omständligt utlåtande; och få Utskotten, med erkännande af dea. sorgfä 1 liga uppmärksamhet, hvarmed alla förut i detta Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N:o 35. ig ämne utfärdade föreskrifter blifvit, uti förslaget, till ett gemensamt helt sammanfattade, tillkännagifva, att Utskotten funnit sig böra ej mindre af en del §§ föreslå en klarare och bestämdare redaction än ock i sjelfva de liufvudsaldiga Stadganderne en och annan förändring, hvadan för ett fullständigt bedömande af Utskottens åtgärd, del sålunda omredigerade förslaget, handskrifvet till undvikande af en betydligare, ännu umbärlig tryckningskostnad, uti ett interfolieradt exemplar af Comiterades tryckta förslag, härjemte till Rikets Högloft. Ständer vördsamt öfverlämnäs.
Diarier och Registratur, från sist öfverståndna till innevarande Riksdags början, har Utskottet trott sig böra, såsom resultat häraf, meddela det vördsamma förklarande, att de till Justitia . 0m - Constitutions-Ushcttete betänkanden. 85 budsmans Expeditionen inkomna målen blifvit med utmärkt ordning, skyndsamhet och drift handlagda, samt att följaktligen Utskottet funnit Herr JustitiaeOmbudsmannen, uti dem af hans åtgärder, som varit lemnade till Utskottets granskning, värdigt hafva svarat emot Riksens Ständers förtroende. Stockholm den 3 Maj 1825. N:o 14* Memorial, till Riksens Ständer, med öfverlemnande af en uppgift på godkände förslag till Grundlags-ändringar. Till följd af Riksens Ständers fattade och ConstitutionsUtskottet meddelade beslut, får Utskottet härjemte till justering vördsamligen öfverlemna, en uppgift å alla sådana, från sista Riksdag hvilanda och nu afgjorda Grundlags ändrings förslag, som af Samtliga RiksStånden blifvit gillade och antagna. Stockholm den 10 Maj rSej - 84 ConstitutiomUtskottets betänkande. REGERINGS. FORMEN. §• 9• Sista Puncten För Rädslagen skola StatsRädets Ledamöter vara ansvarige, säsom i 106 eller 107 §. derom vidare stadgas. $. 61. •AU* afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående $. nämnda Titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya Bevillningen af Riksens Ständer faststäld blifver. §• 97* Denne Riksens Ständers JustitiéeOmbudsman väljes af Riksens Ständer, genom Tolf af hvarje Stånd särskildt för tillfället nämnda Electorer, hvilke till detta vals förrättande sammanträda samma dag, då de af Ständen blifvit utsedde, och skiljas ej åt, förr än valet fulländadt är.