Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla Rikets manufacturverk äro till bevilln. uppskattade på grund af den behållning, som deraf erhålles; men y3 § i nuvar. bevilln:sförordn. gör deruti ett undantag så till vida, att jernmanufacturierna i Riket icke få uppskattas efter den quantitet, som verkligen blir tillverkad, utan efter den quantitet, hvarpå privilegier å tillverkning erhållits. Här har blifvit yrkadt, att ordet privilegieradt må utgå på de 3 ställen det i nämnde § förekommer. Jag instämmer i detta yrkande, såsom på rättsgrund hvilande. Jag kan icke tro, att man vill beskatta en näringsidkare för större tillverkning derfö - »44 Den g Februari f. m. re, att lian derå erhållit privilegier, hvilka han är urståndsatt att begagna, och således icke har fördel af. Ställningen med vära manufactursiniden är sådan, att i början sökte nian privilegier derå till så stolt belopp sorn möjligt, emedan denna manufactur hade en liflig afsättning; men förhållandet har de sednaste decennierna varit tvärtom, och den ena efter den andra har måst minska sin tillverkning. Det tyckes således ligga en obillighet deri, alt man skall beskattas för en näring, som icke bär sig att drifva. Utsk. har deremot trott, att män borde beskattas derföre, att man hade privilegier, tills man afsagt sig dem. Jag medger, att det låter, säga sig; men jag hemställer, huru många omgångar denna afsägelse medför. Då jag i BergsColhm anmäler, att jag vill nedlägga mina privilegier, kan det icke vägras; men då sedermera conjuncturerna förbättras, måste jag, med samma omgångar sorn förut, söka nytt tillstånd å tillverkning. Jag måste till en början underkasta mig en undersökning på stället, till utrönande af skogstillgången. Icke obetydliga omkostnader uppkomma derigenom. Jag medger, att detta för bergstjenstemännen medför en inkomst; men den faller directe på näringsidkaren, och det mätte icke vara skäl att bibehålla ett oriktigt stadgande endast för att skaffa inkomster åt en viss class af medborgare.
Han smålog derefter på ett mycket obestämdt sätt, hostade ett par gånger, snöt sig med ett brak, som kom fönsterrutorna att darra, och sade derpå helt långsamt, under det han fixerade Astley: — Det är visserligen icke omöjligt, min herre, att er sak kan hafva någon utsigt för sig; allt beror på tillförlitligheten af de papper, ni säger er medföra. Vill ni kanhända visa mig den? — Här äro bevisen för att jag verkligen är den jag ger mig ut för att vara, det vill säga mrs Mertons fosterson, uppfostrad af en prest i Sverige, och här en afskrift på engelska af detta fruntimmers bikt inför samma prest, innan hon dog, — sade Astley, lemnande juristen de medförda papperen. Mr Gibson bläddrade deri några minuter, sköt sin stol närmare bordet, lade sin stora flata hand på den lilla plätten af rödgrått hår, som betäckte hans hjessa, och tycktes allt mera interesserad af den dödas bekännelse, ju längre han läste. — Här äro många sannolikheter, en mängd detaljer, som kunna blifva bevisande, i fall de äro sanna. Vår första åtgärd måste bli att skaffa oss upplysningar derom. Ja, min herre, efter allt hvad jag kan se, så anser jag det väl löna mödan af en undersökning om dessa förhållanden åtminstone. Ni känner imellertid utan tvifvel, att det? redan finnes en lord Astley Hawerfield? — Ja, till min förvåning har jag nu fått underrättelse derom. — Ni borde icke förvånas deröfver; det är ytterst sällsynt, att icke en arftagare finnes till ett vackert namn och en stor förmögenhet. — Men det kan ju icke finnas mer än en verklig sådan? — Nej, naturligtvis. — Ni tror mig väl icke om att vilja tillskansa mig en rätt, som icke är min? — Nej, sanningen att säga, så tror jag det verkligen icke, ni ser alltför ung och oerfaren ut dertill, men detta är en sak för sig; det är alls icke er vilja, utan er möjliga förmåga i detta fall, som interesserar mig, — sade mr Gibson leende. — Men, min herre, hvarifrån tror ni väl, att denna lord Astley har kommit? Kan han icke vara min bror?
Då jag förra gången yttrade mig, glömde jag att nämna, det den 8 § innefattar ett bland de bufvudsakligaste hindren för nyttan af privatbankerrie. Jag tillstyrker således, att privatbaukerue hädanefter må såsom hittills få utgifva sedlar pä minst 2 r:dr b:co. Skulle deremot det minimum bestämmas, som af Utsk:n blifvit föreslaget, nemi. ö r:dr 32 sk. b:co, så skulle privatbankerne i allmogens rörelse blifva alldeles onyttiga, och jag får på detta skäl tillstyrka afslag å denna §, med anhållan, att den vid en skeende återremiss mätte i detta fall blifva af Utsk:n förändrad. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag får vid denna § åberopa Hr Nordenanckar reservation. Af Ulsk:ns betänk, i dess helhet synes det, som skulle Utsk:ns mening hafva varit, att privat bankerne framdeles kunde fortfara; men då erfarenheten gifver vid handen, alt dessa icke kunna existera, om Utsk:ns förslag i denna § i afseende på minimivaleurens å sedlarne bestämmande lill 6 r:dr 32 sk. b:co af IL St. antages, och således utsättandet af detta belopp synes hafva härrört af bristande kännedom om förhållandena i landsorterne, så får jag härmedelst tillkännagifva min önskan, att Utsk:n måtte stadga ett belopp, som mera är förenligt med möjligheten af privalbankernes framlida bestånd. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Den 8 § innebär en inskränkning, som måhända kan vara föranledd af fordna tiders företeelser, men hvilken jag anser vara ganska skadlig, så framt privatbankerne skola kunna åstadkomma den nytta för allmänna rörelsen i landet, som med dessa inrättningar afses. § lyder nemi.: ”Utom invisningar på R.
Den 28 Juli f. ra. 3oi lånen till samma ränta, hvartill utlåningen skedde, för att icke låta jerntillverkningen sakna de lånebilräden, hvarvid den varit van. Genom hvad jag nu haft äran framställa skulle jag tio, att den yttrade farhågan är håfven. Upplästes Hr liefre'ns förslag till redaclion af io:de punkten, så lydande: att då metalliska cassnn, hvaruti äfven omyntad t silfver och guld får in beräknas, ej öfvers ti ger j af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas. Hr af Ekenstam; Jag anser mig böra erinra, att jag på Frih. Palmstjernas uppmaning afslålt frän min begäran, att Hr Lefrens förslag måtte erhålla det af mig föreslagna tillägg endast under förutsättning, att Hr Gr. o. Landtmts propos. å Frih. Kantzous förslag till motstycke mot det, som Hr Lefre'n framställt, icke förhindrar mig alt sedermera, då 1 1:te punkten förekommer, få afgjordt, hvad som uti mitt tillägg innefattas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det lian trodde sig redan förut hafva anmärkt, att ej mera än io:dc punkten nu kunde vara föremål för afgörande, dä genom beslut redan bestämdt vore, alt man ej kunde besluta om mera än en punkt i sender. Det af Hr af Ekenstam framställda ämne måste då vid 1 1:te punktens afgörande förekomma, Frih. Ehrenborgh: Jag vill blott fasin Hr Gr, o. Landtmts samt R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, alt om jag icke bedrar mig, har uti Frih. Kantzous eonlrapropos. influtit en stor del af inte punkten. Jag skall derföre anhålla, att Hr Frih;s propos. må blifva uppläst. H, Ex, llr Gr. o, Landtm, erinrade, alt io:de punkten innehöll förhållandet, då metalliska passan ej öfverstiga!-, och den inte, då den öfverstiger en viss proportion af sedelstocken. Hr af Ekenstam:
Då utöfver den hos Lag-Utskottet, i enlighet med 24 §• Riksdags-Ordningen, anställda Betjening, nemi. en Secreterare och en Cancellist, hvilken senare, nu likasom vid föregående Riksdagar, fått sig uppdraget att föra Utskottets Protocoll, tillökning i Cuncelliepersonalen visat sig vara destomera oumbärlig, som antalet af remisser från Riks-Stånden till Lag-Utskottet vid denna Riksdag .vida öfverstiger det antal, sorn vid den senaste egde runi; och då jemväl en mängd grannlaga ärenden nu tillkomma Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeeonomie-Dtskoltens gemensamma åtgärd, hvilka •mål, efter vanligheten, först öfverlemnas till en af bägge Utskottens Deputerade sammansatt Beredning, som dervid har behof af en Secreterares biträde, nien hvarken Lag-Utskottet, eller, elter hvad upplyst blifvit, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet är i tillfälle aLt från dess Calice!- liepersonal afstå någon, sorn i nämnde egenskap kunde hos Beredningen tjenslgöra, får Lag-Utskottet, som funnit sig nödsakadt att redan antaga frenne extra Cancellister, härmedelst vördsamt anhålla, dels att arfvode för en Cancellist, utom den, sorn, efter hvad ofvan ömförmäles, än till Notarie constituerad, måtte ,Utskottet beviljas, hvilket arfvode torde fä utgå från motionstidens slut, den 1 innevarande månad; dels ock att Lagsamt Allmänna Besvärs. och Oeconomie-Utskottens sammansatta Beredning mätte få till sitt biträde antaga en Secreterare med Notarie-ar/vode, beräknadt från antagningsdugen. - Slockholm den a5 Mars i834* Bihang till R. Antora till Exp. Utsk. den 2 April kl. 5 e. ta. Betänkande, öfver Herr Prosten Lorentz Gustaf Mittags förslag; att, när frånskilj da makar vilja å njo träda i äktenskap med hvarandra, laga lysning måtte föregå.
Skrifvelse, N:o 119. 25 Den, sora, enligt 2 moni. i § 1 af Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående vilkoren för brånvinstillverkning, icke får med sådan sig befatta, äfvensom apothekare, må ej tilldelas rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § 7. I stad skall magistraten hvarje år inom första hälften af Maj för Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgifva de källarmästare, vinskånkar, idkare af schweitzerirörelse, traktörer och värdshusvärdar, hvilka å sin rörelse innehafva burskap, äfvensom de näringsidkare, hvilka rättighet till sådan rörelse, som i denna författning under minuthandel med eller utskänkning af bränvin förstås, blifvit förlänad för bestämd tid, hvilken före ingången af nästa försåljningsår icke tilländalöper. I sammanhang dermed, och sedan stadsfullmägtige eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufva hörde blifvit, skall magistraten till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifva utlåtande, huruvida derjemte rättighet att då idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin må andra personer för högst tre år tilldelas och, i sådant fall, föreslå försäljningsställenas antal, äfvensom i hvilken trakt af staden hvarje försäljningsställe finnas må, i fall föreskrift jemväl i sistnämnda hänseende anses nödig. Kongl. Maj:ts Befallninghafvande fatte derefter sitt beslut i ämnet och gifve det magistraten tillkänna; dock må ej mot både magistraten och stadsfullmågtiges eller allmän rådstufvas afstyrkande beslutas, att näringsidkare enligt 2 mom. antagas skola, ej heller sådane näringsidkares antal bestämmas högre ån det, hvarom magistraten och stadsfullmägtige eller allmän rådstufva åro ense. § 8.
En stor vinst för landet skulle otvifvelaktigt ctefigenom upkomma, direkt genom ökad produktion, hvilken kan antagas“)illw 10 å 20 proc. på medelmåttig jord och indirekt derigenom, att de mindre hemmansägare, som äro bosatte i Boställenas grannskap skulle 182 Den 28 December e. nr. skynda att göra efter, livad de med egna ögon sett vara nyttigt och vinstgifvande, likasom de hittills gjort med odling af fodervexter - och andra sednare tiders förbättringar i åkerbruket. Begärdes på bordet. Uplästes en af Hr Löwenhjelm, Gustaf Samuel, inlemnad sålydande motiori.r^'" Bland ,d<t'många frågor ronde TEA eme n fa rlå ro vedk fcYfi-wjfla nd e, ~ hyiWsrsfg slutliga reglering med längtan emotses, är den, sorn angår löneregleringen för lärarne en bland de. vigligaste. Utan att här ingå uti alla de särskilda delar af detta ämne, hvaruti en förändring af det nu tillsvidare gällande vare önskvärd, anhåller jag att få fästa Högh R. o. Ad:s upmärksamhet på det tillbakasättande, för hvilket en del af de vid Elementarläroverken anställde lärarne äro föremål. Genom den under d. 6 Juli 1849 nådigst fastställda, ännu gällande öfvergångsstat för Elementar-läroverken är vid Gymnasierna, utom ett visst antal lärare med uti Staten icke bestämd tjenstgöringsskyldighet, men med en småningom från 600 R:dr till 1500 el. 2000 och derutöfver småningom vexande aflöning, derjemte ett antal lärare vid hvarje Gymnasium uptagne med bestämda undervisningsämnen och med likaledes för hvarje bestämd lön. Dessa sednare äro vid de flesta Gymnasier: 1 lärare i lefvande språk med 600 R:dr, 1 lärare i naturvetenskap med 600 R:dr (enl. 1849 års stal var lönen. -Ybil Thiir, men tTfrTÖije tft 7r. %i:s -imöeidi.-hemställan såsTi.
Beträffande dernäst n otionärens framställning om kustbevakningspersonalens tillökande; så enär det till Kongl. Maj:ts disposition ställda anslag af tullmedlen, hvilket vid nu pågående Riksdag blifvit förhöjdt Irån 562,000 R:dr till 800,00!) R:dr, utgör ett förslagsanslag, samt Kongl. Majit löljagLligeu har sig öppet lemnadt att af tull medlen disponera hvad sorn erfordras för tullbevakningens vidmagthållande, jemte andra tullverkets behof; alltså och emedan Rikets Ständer, enligt Bevillnings-Utskottets tillstyrkan i betänkandet, N:o 12, redan beslutit att uttrycka underdånig önskan om förstärkande i allmänhet af tullcontrollerna och bevakningen, derest Kongl. Majit, efter vederbörandes hörande, finner sådant af behofvet pålaliadl; ty få Utskotten hemställa, att motionen i denna del icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. 1 afseende slutligen å motionärens förslag, att anslaget för Tullverkets omkostnads-slat målte förhöjas, så och då denna fråga, genom Rikets Ständers beslut om ett tillökadt förslagsanslag för tullverkets utgifter, ledan blifvit afgjord, tillstyrka ULskotlen, att frågan mätte förfalla. Stockholm den 13 Maj 1845. Stalssamt Allm Besv.- och Ekon-Utskottens Betänkande, N:o 127. !1 N:o 127. Ant. till Exp.-UtdL den 13 Maj, kl 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion dels om ändring uti föreskrifterna, angående de tidl-afgifter, som, inflyta i följd a/ anmärkningar vid godscgares tidl-angift ungar, samt dels om anställande af en Statens Ombudsman vid packhusen i stapelstäder ne. Uti en inom Hederv.
Eller ger nian ett historiskt ämne såsom “ Kristina Gyllenstierna vid Stockholms belägring *. Och hur utfaller täflingen? Det historiska ämnet visar sig alldeles omöjligt att behandlas af eleven. De som ha. en något så när elegant penselföring och någon chic i tekniken, ha ej ett spår af historisk uppfattning, och de, hvilkas konstnärliga instinkt leder dem på rätt spår hvad tidsfargen vidkommer, de ha ej kunnat i detalj utföra taflan så som de tänkt sig denna, och deras arbete gör på betraktaren ett ännu mera ogyn-samt intryck än deras, der en viss finess i det yttre fått täcka öfver den inre tomheten. Med att måla naket reda sig eleverna bättre än när det gäller att måla historiska ämnen. Men taflorna bli likväl i nio fall af tio ej så litet tråkiga. Man ser med hvil-ken likgiltighet målaren stått framför taflan. Han-kan ha målat sina modeller aldrig så flitigt, något lif blir det sällan i hans tafla, derför att målaren ej fcänt sig tilltalad åf sitt ämne. Dessa uttalanden om “ prisiaflorna “ sagda utan hänsyftning på något särskildt arbete. Från den allmänna re-gel, jag uttalat, ha vackra undantag förekommit, såsom hrr Hellqvists, Tiréns, Björcks prisbelönade täflingstaflor, ett par andra - behandlingar af prisämnena att förtiga. Då lärjungekretsen ett år varit ovanligt dugtig, då åstadkommes naturligtvis äfven dugtiga täflingsarbeten. Låt oss tänka på ErnstJosephsons, Karl LarssQns eller Richard Berghs pristaflor. •Alla voro de originelt och samvetsgrant genomförda, — men ingen af de tre konstnärerna har sedan en enda gång känt sig hågad att välja ett historiskt ämne, ej ens Larsson, som eljes försökt sig pä alla områden. Naturligtvis är täflaren ej tvungen att måla prisämnet. Han får till högtidsdagen lemna upp hvilken tafla han vill, med sjelfvaldt ämne, och på de år, som sist förflutit, ha de inlemnade taflorna med sjelfständigt behandlade ämnen blifvit allt flere, medan pristafloma deremot smultit i hop till allt fårre.
Dåraktigt vore ock, om anhängaren af en personlig världsåskådning skulle - förneka, att natursidan har makt Öfver människan, ehuru denna makt för honom blir en sekundär makt, hvars betydelse sedermera kan på olika sätt fattas. — Rent af omedelbart och fullständigt framträda ingendera såsom allrådande makter här i världen. Frågan är blott, hvilkendera den makt är, som råder i sista instansen. Naturligtvis kan man utan att förneka dessa sanningar, vare sig man hyllar det ena eller andra betraktelsesättet, ega sympatier åt det ena eller andra hållet och därmed låta de resp. makterna gälla mer eller mindre, så att t. ex. en naturalist är benägen att äfven omedelbart förklara psykiska företeelser ur fysiska och omvändt anhängaren af en personlig världsåskådning har benägenhet att äfven i sådant som står på gränsen mellan det medvetna och omedvetna se jämväl äfven den omedelbara grunden i det medvetna, men gränsen mellan båda världsåskådningarna ligger i det, till hvilket de ytterst hänföra båda. Detta för oss öfver till ett par frågor rörande bådas konsekvenser. Låtom oss först tänka på frågan om den gudomliga försynen, således i eminent mening frågan om den makt, som y&gt; Jur sker udelukkende ». Frågan är, om denna är personlig eller icke, n. b. såvidt det är fråga om sista instansen. Hvad båda åsikterna därpå svara, det veta vi. Men att i lifvets särskilda skickelser tro sig finna en omedelbar uppenbarelse af ett gudomligt förnuft och detta just i dem, där orsakssammanhanget mellan följd och ändamål är oss mest fördoldt, — tro sig företrädesvis finna yttringar af en gudomlig världsregering, där saken mest är hvad vi kalla slump — det tro vi vara långt ifrån väsentligt för en personlig världsåskådning, tvärtom något, som utgår från en låg uppfattning af denna och skadar hennes sak genom att binda henne vid en sådan. Trenne unga franska subalterner gjorde, efter hvad det berättas, en skridskotur tillsammans. En af dem^ utropade plötsligen: » Nej, nu följer jag icke med längre; jag åker hem! » De andra kunde omöjligen begripa anledningen därtill. De foro vidare och drunknade. Den tredje kom lyckligt hem, — hans5o 6 OLIKA VÄRLDSÅSKÅDNINGAR.
Hvarje Sekreterare tillhör, att allt det, som förefaller och beslutes, ordentligen och noggrant uppteckna och för Ståndet justera, samt, då antingen hela Ståndet eller någon ledamot in pleno det fordrar, protokollet uppläsa, äfvensom i öfrigt alla protokoll, jemte utdragen deraf, underskrifva. Så väl Ståndens som Utskottens Sekreterare, jemte den under riksdagar biträdande nödiga betjeningen i Ståndens kanslier samt Rikets Ständers Utskott, njule samma säkerhet med riksdagsmän, och erhålie vid riksdagens slut en efter göromåfens vigt och mängd lämpad vedergällning af statsmedlen, hvilken af Slats-Ulskottet, efter öfverläggning med Landtmarskalken och Talmännen, föreslås och, i sammanhang med den öfriga Stals-regleringen, af Riksens Ständer bestämmes. Till nämnde betjening, hvilken af Stånden sjelfva tillsättes, räknas hos Ridderskapet och Adeln fyra Kanslister, i Preste-Ståndet en Notarie och två Kanslister, i Borgare-Ståndet sammaledes, och i BondeStåndet två Notarier och fyra Kanslister, i hvartdera af Utskotten, för hvarje division, en Kanslist, hvilken, jemte Sekrelerarne, förordnes af Utskotten sjelfva, med det undantag, som i 35 § finnes stadgadt. Skulle i något Utskott en talrikare betjening oundgängligen tarfvas, anmäle Utskottet sådant hos Ståndens Plena, hvilka derom förordne. (Mom. 2 utgår). § 29. l:o Konstilulions-Utskoltet, som utgöres af tjugufyra ledamöter, tillkommer att, i den ordning Regerings-Formen föreskrifver, granska Rikets Grundlagar, samt upptaga frågor och till Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar deraf; hvaröfver Ståndens ledamöter vare obetaget, att in Pleno yttra sina tankar, men hvilka förslag Riksens Ständer ej förr, än å den nästföljande riksdagen, må slutligen antaga.
Constitutions-Utskottet vid förra Riksdagen har härvid föreslagit, att i stället för orden »en Skrift till försäljning, eller till spridande» skulle sättas: än af en Skrift från Tryckeriet till försäljning eller på hvad annat sätt som hälst utgifves ett eller flera Exemplar, skall ett etc. Constitutions-Utskottet vid denna Riksdag har föreslagit att efter orden »efterlefnad föreskrifvit» måtte Bilaga A till Mern. N:o 7. 65 sättas: att af Dagblad och Veckoblad, 3 timmar innan de till försäljning eller till spridande på hvad annat sätt sorn hälst utgifvas, i Stockholm till Hof-Canzleren, och i hvarje annan ort till hans förordnade Ombud, alltid ett exemplar bör öfverlemnas. Detta bör ske ej förr än kl. 6 om morgonen och ej sednare än kl. 6 om aftonen, och uigifningen således ej förr än kl. 9 om morgonen kunna begynnas. Boktryckare eller Utgifvare, som denna föreskrift uraktlåter, bote hvarje gång ifrån 100 till 500 R:dr, efter Domarens pröfning. Af alla andra Skrifter skall i samma stund, ej sednare, än de till försäljning eller spridande på hvad sätt som hälst utgifvas, ett exemplar till Hof-Canzleren eller hans Ombud aflemnas. Boktryckare, som deremot bryter, bote hvarje gång 50 R:dr. I början af 3 Momsföreslås följande förändring: I alla de fall, som 3 § utstakar, äge Hof-Canzleren eller dess Ombud rättighet att, då han det nödigt pröfvar, en Skrift med qvarstad belägga låta.
Rättegångs-Balken, ersättning för' resekostnad och dagtractamente lill extra Domare, sorn, i anseende till ordinarie domares jäfagtighet, tillförordnas, alltid må af allmänna medel utgå. S. D. Föredrogos och godkändes Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde Be länkanden och Utlåtande; N:o 124, i anledning af väckt fråga om ersättning till rotehållarne vid Dahl-Regementet för slitning af soldaternes klädespersedlar under arbets-commenderingar. N:o 125, i anledning af väckt fråga om ersättning till rotehållare vid Jönköpings Regemente för åbragte kostnader under en arbets-commendering af Regementet till Trollhätte Canal. Pral. Ltdr. d. 23 Jan. 18^1. och N:o 126, i anledning af väckl fråga om allmän frihet till berntil ing af T äru-ved å Kronans skogar i Rikets norra Län. S, D. Föredrogs ånyo och Bifölls Banco-Utskottets Utlåtande N:o 136, öfver väckl fråga om inköp al ett luis för begagnande al Låue-Conloiret i Götheborg. S. D. A nyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UtUtskottens Utlåtande N:o 28, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 3, angående grunderna och vilkoret! för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andre lägenheter. Ståndet, sorn bifallit Betänkandet, N:o 3, godkände nn ej mindre den i Utlåtandet, N:o 28, tillstyrkte förändrade lydelse af 8 §. 7 momentet uti 1 Cap. af det afgifni Författnings-Förslaget i omförmäidle ämne, än äfven Utskottens hemställan, alt 12 §. af nämnde Capitel må utur beiörde Författnings-förslag helt och hållet utgå; och i öfrigt lades Utlåtandet, N:o 28, Lill handlingarne.
De följande 2:ne punkterna (Litt. b. och c., pag. 15) äro dels redan afgjorda genom det heslut som af R. o. Ad. genom votering denna f. m. fattades om en annan opslällning af Ulsk:s tillstyrkan vid slutet af pag. 8; dels att hänföras till hvad som återstår alt besluta i ani. af den af Utsk. föreslagna (se pag. 11) underd. anhållan hos K. M. Anmärknm ang:de angelägenheten att med jernvägen förbinda en elektro-raagnelisk telegraflinie, framställd såsom en förebråelse mot Utsk. som lemnat den frågan ovidrörd, tror jag saknar giltig anledn. Detta vore ett serskildt företag, som med jernvägsanläggningen icke behöfver stå i direkt samband. Många jernvägar finnas utan elektro-magneliska telegrafiiuier. En sådan skulle hafva ökat kostnaderne och således erfordrat större anslag. Jag tror derföre ali detta varit ett giltigt skäl för Utsk. att icke vidröra denna fråga, helst Ulk., med beräkning af kostnaden, ansett sig böra inskränka banan till enkel i st. f. dubbel, som förut varit ifrågasatt. Det 3:dje mom. (pag. 15) kan jag icke vederlägga utan instämmer tvertom deruti. Deri ogillas Utsk:s förslag att bolaget skulle befrias från bevillning. Sådant vore efter mitt, likasom efter Hr Friluns förmenande icke rätt. Slutligen har Frih. Palmstjerna vidrört att Utsk. icke anvisat sältet hvarpå delta statsanslag skall utgå. Detta är visserligen en ganska vigtig anmärkn. mot företaget, men efter all an - Den 27 Augusti e. m. 451 ledn. lärer icke medlenas utgående komma ifråga förr än nästkommande Sländer deröfver kunna besluta oell del lärer således blifva deras omsorg och följaktligen icke tillhöra nuvarande Ständer.