Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har blifvit sammanförd med den nästföregående 3, såsom aihandlande enahan Denna §. har blifvit ur Utskottets redactioa utesluten, emedan den ansetts tjenligare kunna inflyta i RiddarhusOrclningen , i sammanhang med der förekommande stsdganden om RiddarhusSecreterarens åligganden under Riksdag. 28 §. Som ordalydelsen i denna §. sådan som den i Directionens Försbg finnes upptagen, syntg Utskottet icke nog bestämdt innehålla Fiscalens skyldigheter i de fall som der voro i fråga, har Utskottet författat och i det nya Förslaget infört en förändrad redactioa af samma §. Slutengen får Utskottet hemställa om icke, derest Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle behaga gilla den Instruction för RiddarhusDirectionen och Riddarhusets Tjenstemän som Utskottet nu föreslagit, samina Instruction måtte i likhet med hvad tillförene skett, varda å Riddarhusets bekostnad till trycket befordad si att densamma för alla sorn det åstunda må vara tillgänglig. Hvilket dock allt till Höglofl. Ridderskapet och Adelns vidare ompröfvande vördsamt öfverlämnäs. Stockholm den 16 Julii 1823. På Riddarhusljtskotets vägnar Eri« Sparren N. Snoilsky. Den 19 Julii e. m, 563 Instru elion» Hvarefter RiddarhusDirectionen jemlikt Riddarhusordningen har sig att rätta, och hvaruti äfven de vid Riddarhuset anstälde Embetsoch Tjenstemäns skyl* digheter äro utstakade. Om Riddarhus Directionenr fammanfättning och åligganden. 1 5. jemte ett noggrannt iagtSvirar mot i:sta tagande af hvad Rikets gälhälften af » § Directionen ej allenast att bevaka Höglofl Ridderskapet och Adelns rätt och fördelar, titan ock att verkställa Ridderskapet och Adelns fattade beslut. 2 §•
Banco, och således skulle åstadkomma ett växclbehcf per Börsdag af högst 1000 R:dr llamb. Banco, hvilket visserligen icke under vanliga omständigheter skulle serdeles betunga vexelköpen. Delta vexelbehof minskas dessutom årligen i reon sorn räntan å Stats-Werkcts skuld minskas, så alt vexelbehofvet i a5:le året blott utgjorde två tredjedelar afforsla årets, och i 5o:de året blott en tredjedel deraf. Dessutom kail på goda grunder förmodas, att tillgång på utländska fondpapper skall komma att ega rum äfven inom landet, utan att vexel tillgången å Börsen derigenom bthofver directe anlitas. Vid Baueo-Vtskittns Bh, N:s 6. Vid io:de årets slut vore silfvercassans sålunda beredda tillväxt 1,177,000 Hamburger B:co R:dr B:co 7,847,000 — 2o:de 19,727,000 — 3o:de —- 37,770,000 - — 4o;de ... 66,o5o,ooo — 5o:de iii,ö 10,000 Men skulle näringarna icke behöfva så stark ökning af rörelsecapitalet, kunna utlåningarne verkställas i ett mindre förhållande lill silfver•assans årliga ökning. Om man exempelvis antager förhållandet som r: 2, så blefve rörelsecapitalets ökning följande: vid io:de årets slut .. R:dr B:co 6,278,000 — 2o:de 15,782,000 — 3o:de 3o,216,000 — 4°:de — —■ | 52,840,000 —■
3:dje punkten, innefattande tillstyrkande, att It. o. Ad. med förklarande att Lars Rasmundssons motion om uphörande af skriftliga berättelser i Hofrätt ej kan bifallas, mäste med anledn. af Gr. Sparres och Hr Weidenhjelins framställningar, antaga ett af Utsk. uprättadt förslag till förordning om vissa bestämmelser i afseende på fullföljden och behandlingen af mai i Hofrätt. Gr. Mörner: LagUlsk. har, i sitt förevande förslag till bestämmelser i afseende på fullföljden och behandlingssättet af mål i Hofrätten, bibehållit den numera, enl. min upfaltning, temligen öfverflödiga, och, jag vill nära nog säga, irrationella skillnaden af 454 Den 4 Juni f. m. fullföljden genom vad och genom besvär. Detta Utskrs förfaringssätt synes stå i sammanhang med den åsigt, som vid ett föregående tillfälle, då frågan var om fullföljd af mål från Gottland, blifvit uttalad och hvilken åsigt innefattade att man icke skulle göra rättegångssället alltför enkelt. I delta fall är jag af motsatt tanka med Utsk. Jag skulle tro, att ju mera enkelt och lättfattligt man gör rältegångssättet för allmänheten, ju mindre man genom olika föreskrifter för likartade fall utsätter de rättsökande för möjligheten af misstag, och till följd deraf förlorade fatalier, ju säkrare skall rättvisan skipas och ju bättre kommer lagskipningen att motsvara allmänhetens förväntan. Utsk. har trott någon grund för de olika sätten i ändringssökande ligga i skillnaden emellan s. k. besvärsmål och s. k. vädjade saker. Sedan alla dessa mål numera gå ifrån samma instans, och till samma instans, tror jag deremot en sådan skillnad icke vidare vara af nöden; men jag förmodar att föga förhoppning är för handen att åt denna åsigt kunna bereda något insteg, sedan, efter hvad jag tror mig veta, och som äfven af Hr Riddarh.Sekret:s tillkännagifvande kunde inhämtas, Utsk:s förslag i denna punkt är af 2 Stånd bifallet. Jag vill derföre inskränka mig till några få anmärkmr i afseende på sjelfva det nu upgjorda förslaget, deri tilläfventyrs något förtydligande skulle vara behötligt.
Norska Lagen angående Brclnvins tillverkning och omdest iller ing. \2\ § 20. De närmare bestämmelser, som finnas af behofvet påkallade angående sättet för redskapens mätning, stämpling m. m. äfvensom hvad som vidare tarfvas för att försäkra kontrollen, bestämmes af Konungen. § 2d. I hvart och ett bränneri måste till den färdiga produktens emottagande finnas en eller 2 spritbehållare, hvilka skola vara så beskaffade, att kontrollanterne med lätthet kunna undersöka dem, så väl innan som utan, och ej mindre från botten än från sidorna, för att förvissa sig om, att icke hemliga afloppsrör äro anbragte, äfvensom de skola vara försedde med lock, som af kontrollanterne kunna med eget lås tillåsas, samt af den storlek att hvart och ett kan upptaga ett dygns produktion. Det från imkylaren utgående afloppsrör för det färdiga destillatet skall gå direkte in i spritbehållaren; dock är det^medgifvet att på detta rör anbringa ett graderingsrum, den s k. »Lyktan«, hvilket dock skall stå under kontrollanternes lås. För den händelse att man vill undvika att låta lanken eller det erhållna svaga orena bränvinet gå i spritbehållaren, må man hafva en lankbehållare, som är inrättad på samma sätt, som ofvan är sagdt om spritbehållaren. Röret från imkylaren till spritbehållaren skall ledas och inrättas på sådant sätt, att det betryggar emot anbringandet af dolda öppningar eller inrättningar, hvarigenom destillatet kan bortskaffas; hvarjemte de från pannorne till imkylaren gående rörgångar, lika litet som lankrum och bäcken, der sådane finnes, få vara försedde med nå gon öppning, hvarigenom de kondenserade delarne af den från pannorne utströmmande spritångan kan uttappas, så vida ej öppningen sättes i direkt förbindelse med pannorne eller lankbehållarne. Till Kongl. Maj:t öfverlemnas att fastställa de närmare bestämmelser som kunna anses af nöden i afseende på inrättoingen af de i denna g omnämnde delar af bränvinsapparaten. § 22.
Man har sagt, att lagstiftningens ändamål är att förekomma brott; men jag frågar, om man då, i rak strid med denna sats, bör stifta en lag, som skulle mångfaldiga åtalen och förbrytelserna. Tvärtom föreställer jag mig, att en constitutionel Konung borde söka att, så mycket som möjligt, minska antalet af politiska brott, och jag tror ock, att man handlar i den constitutionella Konungens interesse, då man yrkar motsatsen. Samme talare har citerat ett exempel, huru, genom en dömd majestätsförbrytares vägran att emottaga den honora erbjudna mildring af dödsstraffet, Konungens nåd blifvit hånad; men jag hemställer, om ej klandret starkast bör drabba de rådgifvare, som ej afstyrkt anställandet af det åtal, hvarpå talaren syftat, ty helgden af Konungens värdighet är för vigtig för att blottställa densamma för åtal, der ett dylikt förhållande kan komma att äga rum; och jag är öfvertygad, att hvarje gång ett åtal grundas på cn smädelse mot Konungen af sådan beskaffenhet, att den förtjenar beifras, det stränga straffet både bör och kan drabba förbrytaren med nationens bifall, och att han då icke, såsom nu, finner hos opinionen stöd, ja, uppmuntran för sin hårdnackenhet. Det har vidare blifvit sagdt, att det stränga lifsstraffet förskrifver sig från hedendomens mörker. Detta är väl en temligen stor anachronism, enär vi icke räkna mer än hundra år, sedan lagen antogs; och nekas kan ej heller, att bland 1734 års lagstiftare män funnos, af vida högre bildning och större lagstiftningsförmåga, än man nu kan uppleta ens i LagUtsk. Jag instämmer för öfrigt med Gr. Horn, alt de politiska begreppen icke Nro nog utbildade i vårt land, för att medgifva en mildring af den ifrågavar. lagen.
Brahe tvekade lika litet, att åt hofvets ilska uppoffra dessa sina anhörige, som han bekymrade sig om någondera af de politiska meningar, mellan hvilka folket var deladt. Han hade blott en mening: att skaffa konungen enväldet, för att sedermera i skuggan af hans makt göra lycka, emedan han visste med sig, att han ej kunde ernå samhällets utmärkelser, så vida ej nåd ginge för rätt. Han var dessutom så intagen af konungaparets smekningar, att han, för att främja dess önskan, så nära befryndad med hans egen fåfängas fördelar, ej aktade för rof, att spilla landsmäns blod och störta besvuren statsförfattning. Fersen visste alltför väl, att hvarken han sjelf, eller hans politiska vänner hade någon miskund att påräkna, om Brahes planer kröntes med framgång; äfvensom Fersen af Olof Håkanssons meddelanden genast bedömde, att det brott, man kommit på spåren, måste bestraffas med lagens hela stränghet, under ett statsskick, der rättvisan skipades utan anseende till personen; men, af medlidande med missdådarens slägt, af vänskap för hans olycklige svärfar, om hvars oskuld något tvifvel ej kunde uppstå, gaf Fersen honom en vink om en upptäckt sammansvärjning, om en obeveklig räfst och om misstankar, som drabbat mågen. Med några timmars försprång, tänkte Fersen, kan Brahes lif räddas, och hans hufvud väger så obetydligt, att riket ingenting äfventyrar vid det tillfälle, jag bereder honom att rymma. Allt hvad i detta kapitel förekommit om Braheättens iråkade lägervall sedan slutet af 1600:talet, äfvensom i afseende på landtmarskalken Fersens afsigt att låta öfverste Brahe rymma, hvarom han fick en vink, hvilken Brahe dock, i sjelfklokt och andrygt förlitande på sitt namn, försmådde att hörsamma: allt detta är fullkomligen enligt med den historiska sanningen.
I sammanhang med berörde skogsransakning, höllos med allmännings-intressenterne sammanträden för deras hörande i de allmänningarnes nyttjande och vård rörande frågor, uti hvilka nådiga Cirkulärbrefvet den 30 November 18i9 anbefallt Länsstyrelserne vidare åtgärder. 11 En del af dessa frågor hoppas Länsstyrelsen snart få, såsom samma nådiga bref föreskrifver, hemställa till Kongl. Maj:ts vidare bepröfvande. Det virke, soto från de fyra häradsallmänningarne utsynats åt häradshoer, har utgjort årligen emellan 6 och 700 famnar och för alla lern åren tillhopa 3,191 famnar. Bergsoch Bruksrörelsen. Uti jerngrufvorna inom Länet, nämligen de å Utön i Sotholms härad, Jerna grufvor i Jerna socken, Herrängs grufvefält i Häfverö socken, Vigelsbo grufvefält i Vahlö socken samt åtskilliga smärre grufvor i Hargs, Forssmarks, Börstils, Vahlö och Väddö socknar, har malmbrytningen fortgått; och har, enligt tillgängliga uppgifter, malmuppfordringen ur alla dessa grufvor utgjort: år 1851 Skeppund tackjernsvigt 114,428. >, 1852 » » 103,939. » 1853 » » 85,650. » 1854 » » 79,446. För 1855 hafva fullständiga uppgifter hittills icke erhållits. Grufvor för upphemtning af annan slags malm, än jern, äro icke inom Länet bearbetade. För taclcjernsblåsningen finnas inom Länet masugnar vid Bennebol i Bladåkers socken, Länna i Allmunge socken, Edsbro i socknen af samma namn, Vällnora i Knutby socken och Berkinge i Vahlö socken. Tackjernstillverkningen har utgjort: år 1851 Skeppund tackjernsvigt 10,198. » 1852 » » 10,756. » 1853 i> » 8,399. » 1854 » » 5,214.
Nu mera har lian dessutom fått sig ålagdt att hädanefter i andra instansen pröfva fattigvårdsärenden. I hvad mån göromälen derigenom skola ökas, har icke kunnat på förhand beräknas. Kammat R:n har följaktligen icke heller kunnat uptaga någon viss summa derför, utan endast förslagsvis hemställt alt 2,000 R:dr måtte lemnäs till verkets förfogande, för att kunna med Konungens samtycke, i händelse af behof, användas till aflöning, dels åt en ny ledamot, dels ät underordnade tjenstemän. Hade KammarRm icke gjort denna hemställan, och förslaget i öfrigt antagits: så hade följden väl blifvit alt dessa 2,000 R:dr måst lagas af extra utgiftsanslagel på 7:de Hufvudtiteln. Som de förut äro tillräckligt belastade med utgifter, bar KammarRm icke velat föranleda dessas förökande. Det förslagsanslag KammarRm egentligen för sig begärt, stiger alltså blott lill 2,000 R:dr, om hvilka KammarRm anhållit, derföre, att den nya löneregleringen icke kan verkställas annorledes än i mån antingen af tjenstemännens afgång eller deras saintycke. att inträda på en uy stat. Men åtskilliga bland dem komma sannolikt aldrig alt derpå ingå, emedan de innehafva 2 eller 3 tjenster, hvilka lemna dem större inkomster, än den nya staten, hvars anslag de ej få tillgodonjuta, så länge de bibehålla sysslor på flere ställen än i KammarRm. Ett annat skäl till sentida verkställighet af förslaget, är det ali vissa tjänsters innehafvare skulle få mindre inkomster än de hittills åtnjutit. De vilja derföre naturligtvis icke gå in på den nya staten. Man kan icke heller hoppas att lika löneoch tjenstgöringsbelopp skola på en gång blifva lediga. För att jemna och bemedla dessa förhållanden, sä att förändringen icke må fördröjas till en obestämd framtid, har KammarRm mäst begära förslagsanslaget, dock med vilkor att dess begagnande skulle för hvarje händelse af Konungens tillstånd bero, intilldess löneregleringen kan fulländas. Under tiden skulle ledigblifvande tjenster endast på förordnanden återbesättas.
För min del kan jag ej inse, att något särdeles stort och nyttigt resultat skulle vinnas genom den bordläggning Herr Crusenstolpe föreslagit, hvilken synes så mycket mindre behöflig, som Ridderskapet 55 H. 7 9» Den 3o December f. m. och Adeln, af Betänkandet N:o 33 om extra anslagen, funnit att Statens tillgångar äro ti 11läcklige alt betacka alla anslag. Om detta Betänkande blifvit återremitteradt, har det skett derföre, att man ansett att till-* gång,arne blifvit för lågt och ej för högt beräknade. Genom dröjsmålet skulle endast ytterligare svårigheter uppkomma för Canal-arbetet, och ett uppehåll af kanske 3 månader; men detta är af andra talare så klart ådagalagdt, att jag endast vill yttra, att jag ej kan lemna mitt samtycke till denna bordläggning. Herr von HartmansdorffAugust: Herr Crusenstolpe bar till skäl för det begärdta uppskofvet anfört, att anslagen skulle blifva otillräcklige för FörsvarsVerket, om man borttoge medlen till Canalerna, och har till ytterligare stöd derföre åberopat återremissen af Betänkandet N:o 33. Men jag får dervid vördsamt erinra och upplysa, att enligt den tabell, Litt. C., som Utskotten vidfogade samma Betänkande, skall Götha Canals anslag upphöra år 1833. Aterremissen angick anslag af medel till fästningsbj^ggnaderna för Riksdagsåret i835. Det inträffar således 3 år senare, än Götha Canal fått det sista bidraget, och under alla de föregående åren äro medel redan anvisade för militair-behofven. Äfven för i835 äro medel tillgängliga för fästningsbyggnaderna, och Utskotten hafva icke nekat au - Den 3o December f. m. 99 slaget derföre, alt medel fatlades, utan derföre, att man icke trodde sig behöfva anslå dem nu, då Riksdagen sednast'skulle börja i begynnelsen af år 1835. Således är för medlens otillräcklighet intet skäl lill uppskof.
Jag anser icke det ifrågavar. förslaget motsvara dessa fordringar, och röstar derföre mot detsamma; men skall alltid vara färdig att med min röst understödja hvarje förslag, som är grundadt på de åsigter, jag nu antydt. Hr Gyllenkrook, Joli. Göran: Oaktadt några ledamöter tillåtit sig att stämpla dem med mindre varm fosterlandskänsla, som voterade för det nya förslaget; så får jag tillkännagifva, att jag ämnar votera för det, och kan ej gifva någon domsrätt öfver lien 28 A ugusti. 123 mina känslor eller tankar. Jag voterar för det nya förslaget, emedan jag anser det bättre än det gamla. Hr Ridderstad, Carl Fredr.: Den intolerance, hvarmed man bemött alla dem, som talat för förslaget, förmår mig att endast anhålla att få i prot. intaget, det äfven jag voterar för förslaget och till alla delar instämmer i hvad Hr von Troil, Emil, anfört. Hr Anckarsvärd, Au g.: Då de flesta af mina politiska vänner uttalat här, huru de komma att afgifva sina röster, så anser jag för min skyldighet att äfven gifva tillkänna, för att till prot. antecknas, att jag, i stöd af, och under instämmande uti hvad Hr von Troil, Emil, yttrat, ämnar votera ja för förslaget. Hr af Uhr, Carl David: Jag hade föresatt mig att, under innevar. riksdag, icke belasta R. o. Ad:s prot. med något yttrande, dertill föranledd af flera skäl, och i synnerhet derföre att jag hör illa, kan icke rätt uppfatta och följa discussionerne, och således icke eller yttra mig i ämnen, hvaruti jag möjligen skulle kunna meddela upplysningar; men den fråga, som nu definitivt skall afgöras, är af den vigt och så djupt ingripande i fäderneslandets kommande öden, att äfven jag ansett mig böra upplysa, hvilkendera sidan jag tillhör af de här yttrade stridiga meningar, rör:de nationalrepresentationens ombildning, och får derföre, efter mogen öfverläggning af det hvilande förslagets fördelar och brister, öppet förklara, att jag tillhör minoriteten vid den snart förestående voteringen.
Sl. Prot. 1853 <5l 1854. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 49 Hafi. 5 18 Stals-Utskottels Ullålande, Jtä 274. G) Angående bidrag, af allmänna medel, för en jernväg mellan sjöarne Wessman och Barken inom Stora Kopparbergs län. Efter det, pä sätt Herr J. G. Wahlström i sin, angående denna jernväg, hos Borgare-Ståndet väckta motion uppgifvit, lokal-undersökning för en kanals anläggning mellan ofvannämnde sjöar, för mer än 20 år tillbaka, blifvit anställd och omständligt kostnadsförslag derefter upprättadt samt Vägoch Vattenbyggnads-slyrelsen förordat denna kanal-anläggning, förklarade Kongl. Maj:t, uti Dess Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof vid år 18-44 års Riksdag, alt bland de nya kanalledningar, för hvilka statsanslag ifrågakomma, den föreslagna kanalen mellan sjöarne Barken och Wessman borde företrädesvis komma i åtanke, i anseende till de stora fördelar densamma, i förening med Strömsholms kanal-led, skulle komma att medföra, ej allenast för omkringliggande, med hänsigt till bergverks-industrien, högst vigtiga orter, utan ock för riket i allmänhet. Men beviljandet af det anslag å 465,000 R:dr, Kongl. Maj:t då, likasom vid 1847 och 1848 års Riksdag, föreslog för detta företag, blef af Rikets Ständer uppskjutet. Sedermera hade fråga uppstått att, i stället för en båtled, anlägga en mindre jernväg mellan samma sjöar, hvarigenom det åsyftade ändamålet, eller sjön Wessmans sammanbindning med Strömsholms kanal och Mälaren, skulle, med betydligt minskad kostnad, kunna vinnas.
Magistraten vidtager i detta afseende tjenliga mått och steg för betryggande af allmän säkerhet, sedlighet och ordning. Rådet utfärdar de föreskrifter i detta ämne, som anses nödiga och nyttiga. XCVII. Uppsigten öfver offentliga skådespel tillhör Magistraten. Den kan, i utomordentliga fall, lill det allmänna lugnets betryggande, förbjuda alla representationer. Magistraten drager försorg om verkställigheten af de utaf Kommunal-rådet utfärdade stadganden om allt hvad som rörer offentliga skådespel. Rådet eger att tillse, det intet skådespel må gifvas, som strider mot allmän ordning. XCVIII. Borgmästaren eller Rådmännen, eller någon af dem, böra minst en gång hvar tredje månad inventera Kommunens kassa. 98 Bilaga lill Allm. Hesv.- och Ekon.-Utsh.s Bel. De uppsätta deröfver ett inventerings-protokoll, soui öfverlemnas till Kommunal-rådet. XCIX. Magistraten kan, för en tid af högst sex veckor, suspendera Kommunens tjenstemän och betjente, undantagande Sekreteraren ocii Uppbördsmannen. Om anledning förekommer, att döma Sekreteraren eller Uppbördsmannen till suspension, eger Magistraten, att hos Rådet derom göra framställning. Magistraten har vård om arkiver, åtkomsthandlingar och förteckningar öfver födde, gifte och döde. Magistraten upprättar inventarier, i två exemplar, såväl häröfver, sorn öfver Kommunens privilegier och andra gamla handlingar, samt tillser, att ingen handling må blifva förskingrad eller från sitt förvaringsrum borttagen. Uti Kommuner, som stå under Distrikts-kommissariers inseende, insändas dessa inventerings handlingar til! Provins-styrelsen. Cl. Stadgar och påbud, som utfärdas, vare sig af Kommunal-rådet eller af Magistraten, äfvensom Kommunens kungörelser, offentliga handlingar och bref skola underskrifvas af Borgmästaren eller den honom företräder samt kontrasigneras af Sekreteraren. Om ärendet behandlats i Rådet, bör sådant uti kungörelsen eller annan vederbörlig handling omförmälas. CU. Rådets eller Magistratens stadgar och påbud skola, genom Magistratens försorg, kungöras medelst offentlig uppläsning (proclamation) och anslag.
Rikets Ständer hafva detta ärende i öfvervägande tagit och dervid funnit, hurusom erfarenheten vitsordat nyttan och fördelen af dylika bolag, hvilka vanligen bildas för utförande af större företag och till befordrande af vigtigare ändamål, de der i allmänhet öfverstiga några få enskildes förmåga, eller äro förenade med sådan osäkerhet i afseende på utgången och den deraf väntade vinst, att enskilde ej vilja blottställa sig för äfventyret af betydligare förluster eller för vidsträcktare ansvarighet, än till beloppet af vissa bestämda summor, som de åtaga sig att tillskjuta; att följagtligen emellan det slags bolag, hvarom talas i Handels-Balkens 15 Cap., och de ofvan omförmälda, förefinnes den hufvudsakliga olikhet, att då de förra utgöras af visse bestämde personer, som ikläda sig en fortgående gemensam och personlig ansvarighet, så väl inbördes som mot tredje man, så föreställas de sednare, icke af personer utan af lotter eller aktier, hvilka inuehafvaren fritt kan, när honom behagar, till annan man öfverlåta; att hvarje lott eller aktie således representerar en bolagsman, hvaraf äfven följer, att den ansvarighet, bolagsmännen inbördes emellan, för bolagets förbindelser, som stadgas i nyssberörde Capitel, ej är förenlig med grunden och syftningen af det ursprungliga aftalet angående förevarande bolag; att häraf jemväl uppenbaras hehofvet af en lagstiftning för desamma, ett behof som långt för detta företett sig i vårt land, hvarest flere dylika föreningar så småningom uppstått; samt att, ehuru betänkligheter, med afseende å tredje mans rätt, visserligen varit mot tillåtligheten af så beskaffade bolag yttrade, likväl, då en och hvar, när lagstiftningen utstakar vidsträcktheten af bolagsmännens ansvarighet, är i tillfälle beräkna, under hvilka förhållanden han kan med bolaget afhandla, vådan deraf ej synes vara af någon vigt, serdeles, om derjemte föreskrifves, att dessa bolag ej må bildas, utan att Kongl. Maj;t sådant i Nåder tillåter, och att de i allt öfrigt böra grunda sig på sådana reglor, som Kongl. Maj:t Nådigst finner för godt att stadga och fastställa.