Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.-utdr. för d. 8 dennes samt pleni-protm lör den 29 sistl. Oktober f. och e. in. och d. 30 i samma månad. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Gr. Taubes. Henning Edvard, den 8 dennes på bordet lagde motion M 8, ang:de stiftande af en lag om entledigande och pensionering af sådane Statens embetsoch tjenste-män, som, i följd af vansinne, lamhet, blindhet eiler annan obotlig sjukdom, en längre tid varit urståndsatte att sine tjenster bestrida. 54 Ben 12 November. Föredrogs och bifölls Banko-Utsk:ts Mern. M 2, med hemställan om arfvoden till Notarier och Kanslister. Föredrogs och bifölls Lag-Utsk:ts Mein. M 1, ang:de tillökning i Utsk:ts tjenstemanna-personal. Hr Dalman, Wilh. Fred., hade inlemnat en nu upp läst motion M 13, angide undersökning af mulbetesrätten. Begärdes på bordet. Frih, Stjernstedt, Joli. Wilh., afgaf en motion JYs 14, angide förökning i det af K. M. äskade anslag för understödjande af myrutdikningar och vattenaftappningar. Eemitterades till Stats-Utsk:t. Frih. Stjernstedt uppläste sedermera en motion M 15, angide understöd från Statens sida till befrämjande af skarpskytte-föreningarnes verksamhet. Afven denna motion remitterades till Stats-Utskit. Hr von Hedenberg, Ludvig August, afgaf tre motioner M 16, 17 och 18, angide afskrifning af återstoden å äldre, åt innebyggare i Vesterbottens län beviljade undsättningslån; angide anslag till 2me väganläggningar inom Vesterbottens läns Lappmarker; och angide anslagtill uppförande af ett nytt läroverkshus i Umeå. Alla dessa motioner blefvo till Stats-Utsk:t remitterade.
Min regel i allt är att ställa mig lagen till efterrättelse, der den finnes, och jag har alltid hatat arbitrage!. Derföre har jag anmält de ledamöter, som rest från staden, utan att derom underrätta. Det kan icke vara annat än ett stort fel i Representationen, att Riddarhuset ser ut såsom vi se det nu; och jag skulle tro, alt det vöre Ståndet mera värdigt att just vid denna period snarare infinna sig pä riksdagsorten, än aflägsna sig derifrån. Yäl säger man, att enskilda angelägenheter, familjeförliållapden etc, fordra ens närvaro; men jag hemställer, om det är ridderligt att för dessa öfvergifva det allmänna?. Frih. Ehrenborgh: Frih, Gederström påstod, att det ålåge ordföranden i förstärkta BancoUtsk. att , i händelse de från Utsk. pteblifna ledamöterna icke haft laga förfall, du nominatim uppgifva dem för Ståndet. Jag vet icke, hvarifrån Frih. slutat sig till detta påstående. Från 79 § Riksd.-? Ordn. är det icke hemtadt; ty der står, att anmälnibgen skall ske först efter 3:ne gångers förfallolöst uteblifvande. Orsaken till anmälningen låg nu i de öfriga Ståndens grundlagsvidriga förfarande att Öppna en disqussjon för att apostrophera R. o. Ad. Jag ville besvara några anmärkningar af Frih. Roye; men jag anhåller, att derförinnan den del af Frih:s motion må blifva uppläst, som angar stadgande, att en ledamot cl - Den 19 September. ter 2:ne gångers förfallolöst uteblifyande från Utsk. må anses sin riksdagsmannarätt förlustig. 21 dra punkten af Frih. Boycs skriftliga anförande upplästes. fSs Frih. Ehrenborgh: Utaf den verkställda uppläsningen lärer det yisa sig, att jag ingalunda misstagit mig i min uppfattning af motionen, och jag qvarblifver således vidden tanka, att motionen är rakt stridande mot 79 § Riksd.- Ordn., sorn stadgar äfveptyret af riksdagsmannarättens förlust först efter 3:ne gångers försummelse.
O känslans allmaktsbud! Naturens gudaröst! Hur talar du ej högt i hvarje ädelt bröst! Förgäfves ynglingen på nyttans bana sträfvar För vinsten af ett gull, för äran af ett namn; Bland faror och besvär han fram åt målet bäfvar; Han hinner det kanske — men hjertat honom jäfvar, Ty hjertat är dock tomt i sjelfva lyckans famn, Om ej en annan famn, vid målet till hans möte, Af hoppets halfblick sedd och helsande och huld, Kring mödans törnekrans sin lena mirten slöte, Uti bekymrens sår sin stilla balsam göte, Vid verldens tacklöshet betalte verldens skuld. Nu först blef banan ljus och ledigare loppet, Och hjertat lugnare, ju varmare det slog För engeln, som så skön på afstånd redan log Och höll en lofvad krans åt det förtrogna hoppet. Nu höjer sig hans själ — nu, mäktig som en gud, Och döf för villans röst och veklighetens bud, Bland mödor segrande, bland faror trygg, han ljungar. Begär han titlars prång och ryktens smickerljud? Begär han verldens gull och nåden af dess Kungar? En lön han blott begär: den lönen ger en brud. Med öm och huldrik hand den krona hon bereder, Af dygden dyrt förtjent, af känslan ömt begärd, Som åt den trogne räcks med oförvissnad heder, Då han för hennes fot troféen lägger neder, Och säger, ädelt stolt: jag är ditt hjerta värd; Och hon, förtjuserskan, den blödiga, den blyga, Hon ej fördröja skall hans lön med konstlad flärd: Tyst ur en tårad blick skall hjertats helsning smyga, En älsklings trogna bröst elektriskt genomflyga, Och hviska, och förstås: du är mitt hjerta värd. Tänd, Hymens milde Gud! tänd upp din klara fackla! Re’n flammar altaret, af vårens blommor krönt, Re’n sjunker hand i hand. Förtroligen och skönt, Bland hymners jubelsång, bland eder som ej vackla, Re’n klappar bröst mot bröst, belönande och lönt. Ljus öfver jordens natt! ljus öfver detta töcken
Det öfverskott i penningar, hvilket, sedan ny mondering blifvit anskaffad, kan i Regements-Directionens Gassa befinnas, användes till nedsättning i Rustshållarnes bidrag för de följande åren och ingår således i den uti 4:de punkten omförmälda beräkning af deri årliga afgiftens belopp; hvaremot, i den händelse brist å medel för oundvikliga behof något år skulle uppstå, de Rustande äro förbundne att det erforder - ii Statssamt Oeo.-Utsh. Uti, N:o 108. liga tillskottet, i enlighet med Directionens hos vederbörande Konungens Befallningshafvande gjorda anmälan och dervid fogade specifika utredning öfver behofvet serskildt aflemna; g:o Den behållning, som vid utbrottet af ett krig i Regements-Directionens Cassa innestår, är Rusthållarnes egendom och kan äf dem disponeras, antingen till Monderingspersedlars anskaffningsoch underhållskostnad under kriget, eller ock till qvarstående i Ränets Ränteri intill den tid, dä, efter återvunnen fred och Regementets eller Corpsens återkomst till hemorten, Directionens befattning äter vidtager; lo:o Vid hvarje General-Mönstring skola verificerade Medelsoch Persedels-Redogörelser för den, sedan sista Mönstring, förflutna tid, af Regements-Directionen framläggas till granskning af dertill af de Rustande utsedde Revisorer, hvarefter, antingen anmärkningar förekommit eller icke, i förra händelsen dock med reservation af den ansvarighet, hvartill anmärkningarne möjligen kunna i laga ordning föranleda, General-Mönsterherren, uppå anmodan af Revisorerne, meddelar Directionen behörig decharge. Originala Räkenskaperna, tillika med Revisionsoch Decharge-Protocollen , förvaras derefter i Landshöfdinge-Embetets Archiv; men en bestyrkt afskrift, så väl af Hufvud-Räkningen, som af Revisorernes deröfver meddelade yttrande, ^bör, genom Konungens Befallningshaf - Statssamt Oec.-U tsb. Uti.
Skånska hushållsföreningen vill ej, på långt när, sträcka sina förhoppningar på understöd till samma penningebelopp, sorn blifvit lemnadt åt Degeberg. Skånska hushållsföreningen har ifrån början af sin stiftelse önskat vara i oberoende af statsanslag, med den fulla öfvertygelse att, på så sätt, den bäst och tryggast kunde framgå till det åsyftade ändamålet. Jag vill äfven förmoda, att denna hushållsförening, äfven utan statens mellankomst, skall bjuda lill att åtminstone uppehålla ideen med institutet, lill dess tiderna kunna skapa medel för ändamålet; mende svårigheter, som i detta afseende äro att förutse, ålägger mig att öppet uttala den önskan, alt under 5 nästpåföljande år få till Skånska hushålls-förenings disposition, för att användas till Skånska jordbruksinstitutet, ett årligt statsanslag af 3,000 r:dr b;co. Med rättvisa kan man ej gifva mig beskyllningen att hafva begärt en stor summa, isynnerhet om den jemföres med hvad Degeberg hittills af statsmedel disponerat, eller med hvad samma inrättning än vidare fordrar. Men jag anser mig, ej böra utsträcka mina önskningar högre; ty dels tror jag Skånska hushållsföreningen för det första ej behöfver större belopp, dels äger den, efter min tanka, ej rätt att begära mera, innan det visar sig, hvad resultat dermed kan vinnas. Jag skulle till och med tro, att hvarje jordbruksinstitut bör, så vida institutets styrelse vet hvad den tillkommer, lill det mesta kunna frakta sig sjelft. Jag skulle åtminstone önska det. Men i början äro. svårigheterna störst, innan inrättningen kan vinna ett allmännare förtroende i orten. Att della ej kan nu vara stort i Skåne är klart, då ännu så få kunna uppfatta sjelfva ide/en med ett jordbruksinstitut, eller ens veta, hvartill eli sådant institut tjenar. Begreppet härom är ännu hos de flesta outveekladt; och må, som bevis härpå, få åberopas att Skånska hushålls-förenin - Dea 19 Februari e, m. gen fann sig föranlåten besluta, att, vid actieteckningen till en egendoms inköpande, lägga bort namnet institut och helt enkelt benämna det landtbruksskola, för att gora saken något begripligare.
Om någon ändring sker med Skråförfattningarne , kan Kongl. Maj;t dervid fästa afseende. Jag mäste således väl dela Herr Munck af Rosenskjölds åsigt, att låg tull bör läggas på alla redaa kända varor, men ej på de obekanta. Herr Cederschjöld: Jag skulle förena mig med Herr Munck af Rosenskjöld, så vida ej 682 Ven 18 Augusti e, m, på ett annet ställe förekom en artikel, vid hvilken man kan vidtaga den försigtighet han omtalat, nemligen artikeln gångkläder, hvilka jag tror böra få införas mot en måttlig tull , till dess våra egne handtverkare lärt sig att bättre förfärdiga sådane, och till billigare pris. Herr Grefven och LandtMarJkalken gjorde proposition tili bifall å den af Bevillningsutskottet å FabriksHandtverkerioch andre Slöjdevarortillstyrkte Inkommande Tullr procent. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt Mar sk athen hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bestämma berörde Tullprocent till 50. Ropadas starka Ja, jemte några Nej. I anledving hvaraf Herr Grefven och Landt-Mar [kalken förklarade, att som, efter hvad han tyckte sig linna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. ”Fikon; Inkommande Tullprocent efter ”Utskottets förra för slag 20; enligt senare förfslaget 25” Herr Grefven och Landt Marskalken hsmstälH de) örn icke Riddeigkapet och Adeln behaga - Den 18 Augusti c, m. 633 de gilla den af Utskottet å Fikon till 20 först föreslagne Inkommande Tullprocent. Bifölls. ”Fisk; Lax, rökt; Inkommande Tullpro"cent 50, Utgående Tullprocent 1.” Friherre Ceda ström'. Här har Bevillningsutskottet af den anledning som förut blifvit nämnd, att rökt lax tillverkas i landet, satt tullen derå till 50 procent , men straxt efter dea på rökt ål till 15 procent.
Majit i Nåder behagat infordra Dess Befallningsfiafvandes i nämnde Län underdåniga yttrande om sättet att uppmuntra Boskapsskötseln inom samma province, samt Landthushållningssällsbapet i orten äfven deröfver afi i{}<$ Besv. och Ekon. JJtskBetankancken, gifvit sitt betänkande, skall derigenom blifvit utredt, att, då slag tore atur elter fredens återställande och ett deraf föranledt. inskränktare behof, icke kunna så fördelaktigt afyttras, sorn svarade emot Örtens production, samt någon saker afsättning med insaltade kött icke vöre beredd; så hade såsom följd inträfFat dels att creaturens värde fallit ända till vanpris, och debatt denna gren af bandt hushållningen, såsom icke behörigen uppmuntrad , ej heller blifvit uppdrifven till den höjd», som annars varj(; möjlig. I sådant fall anser Riksdagsmannen Eoskapsafveln lämpligast kunna uppmuntras genom en förmonlig afsättning af saltadt kött; men tror ett stort hinder derigenom höra häfvas, att Finnarne förbjudas hit i landet föra antingen kött eller andra victualievaror, så länge sådana, med tillbörlig säkerhet om afsättning, inom oss sjelfva kunna, anskaffas, eller ock så hög tull I deras varor bestämmas, att de icke vidare blifva i stånd, att, såsom hittills skett, vid mindsta täfling, genom prisets nedsättande tillskansa sig denna handel. Enär Utskottet äger sig bekant, att å flere orter af Riket,/förnämligast i Blekingen, Boskapsskötseln utgör en - hufvudsaklig näringsgren, på hvars förkofran dessa orters välstånd och trefnad i betydlig nion bero, har Utskottet fästat allt det afseende på den väckta motionen, som den tyckes förtjena; men då Utskottet vid målets pröfning inhämtat, att uti 17 §. af det emellan Sverige och Ryssland den 17 September 1809 i Fredrics - Pest), oell Ekon. UtsJ-\
Den 15 November 1826 förordnade Kongl. Majit, att den lediga Kollegatjensten vid skolan i Linde skulle indragas, och lönen tilläggas rektoratet vid samma skola, såsom blifvande ensam lärare-beställning derstädes, samt att, vid dåvarande Rektors afgång från skolan i Liude, den med staden till ett pastorat förenade bergsförsamlingen finge till en egen föreslagen undervisnings-anstalt använda dess dittills åt stads-skolan lemnade lönings-bidrag, på sätt och under de vilkor, som Konsistorium i Westerås i underdånighet hemställt. Dessa villtor voro, så vidt de angingo stads-skolan i Linde, att bergsförsamlingen skulle till blifvande lärare vid denna skola erlägga de vanliga och då af samma församling erbjudna djekneeller socknegångs-penningarne. Några år derefter, år 1835, upphörde, i följd af Rikets Ständers beslut, djekne-penningars utgörande af församlingarne, och ersättning för de försvunna djekne-penningarne blef beviljad att af statsmedel utgå; men vid beräknandet och bestämmandet af denna ersättning förbisågs det nämnda lönebidraget af Lind es bergsförsamling till Rektor i Linde, ehuru det motsvarade djekne-penningar; och den nye Rektorn i Linde, som år 1839 tillträdde rektoratet, gick derföre i mistning af detta lönebidrag, utan att för detsamma erhålla någon ersättning.
Det är denna likhet jag påyrkar i Statens, lika mycket som i de fremmande trosförvandternas intresse, och hvarigenom just Judarne skulle uphöra att vara en Stat i Staten. För öfrigt kan man väl svårligen likna de Mosaiske trosbekännarne Den 19 Mars f. m. 61 med hyresgäster, då de äro landets barn såsom vi, och blifva, om de blott förändra den yttre bekännelsen, ifrån att vara hyresgäster genast värdar liksom vi andra. Samma talare, som tillika framställde den sorgliga taflan om Polens fattigare befolkning på landsbygden och hvilkas elände han ville tillräkna de Judiska förvaltarne, glömde att upgifva huruvida den rika Polska Adeln hade samma Judiska förvaltare att tacka för denna Adels hopade rikedomar. Hr von Hartmansdorff yttrade äfven, att krig och fred i Europa tycktes vara beroende af ett visst judiskt bankirshus; om sä vore förhållandet, och då detta bankirshus icke tyckes vilja utsläppa sina penningar åt krigslystna makter eller enskilde orostiflare, synes mig som stöde Europa i serdeles stor förbindelse till dessa Judar, för det de. i sin mån vilja bidraga till fredens och lugnets bibehållande i Europa och sålunda genom sina konservativa principer motväga de ofta åberopade judiska barikadlijeltarne. Det är äfven nämndt, att bland Judarne icke skulle finnas serdeles många vetenskapsmän och konstnärer: jag har just här till hands en brochyr af Wergeland under titel: ”om Judarne,” på hvars baksida finnas upteknade namnen på ganska mångå celebriteter inom vetenskapens och konstens område, de der tillhöra den Mosaiska trosbekännelsen, såsom Moses Mendelsohn, d’Israeli, Salvador, Meyerbeer, Garcia, Halevy, Mendelsohn-Barlholdy, Henri Herz, Ernst, Heine, Borne, Rachel och många flera.
Bih. till R. St. Med anledning af de i denna fråga fatlade olika beslut, har Utskottet uppgjort följande jemnknings-förslag: a) att för den händelse, innan nästa Riksdag, en eller flere PrivatBanker skulle indraga deras rörelse, för alt vid octroy-tidens slut upphöra, Banko-Fullmäktige åläggas, att, i mohn af en dylik indragning, antingen på den ort, der sådan Privat-Bank finnes, inrätta en afdelning af Rikets Ständers Bank, att under den förvaltning, Fullmäktige finna godt förordna och enligt af dem meddelad instruction, hufvudsakligen bedrifva Creditiv-rörelse samt hålla uppoch afskrifnings-räkning på ungefärligen enahanda vilkor, som den Privat-Bank, hvilkens rörelse skall ersättas, eller ock, om sådant anses mera lämpligt, för berörde ändamål, successive anvisa nödiga medel åt Bankens vederbörande Låne-Conlor; b) att sammanräknade summan, som Banken i sådant afseende har att anvisa, icke får öfverstiga 5,000,000 R:dr, hvilka fördelas på vederbörande Låne-Contor eller Afdelningar, i förhållande till medeltalet under sednast förflutna 3:ne åren af den eller de Privat-Bankers sedel-utgifning, som skall ersättas; c) att Afdelningen eller Låne-Contoret inom det anvisade beloppet afgifver Assignationer på Banken, stälde å 20 R:dr hvardera och, efter föregången avis, i Banken vid anfordran betalbara; Kunnande dessa assignationer i all Kronans uppbörd emottagas; samt d) att det i §. 51 stadgade maximum af Sedelstock icke härigenom må ökas med mera än högst 5,000,000 R:dr, och att såsom fond för de sedlar, Banken, genom infriande af ofvanberörde assignationer, kan komma att utgifva, anskaffas metallisk valuta, motsvarande halfva beloppet.
Riksdag rörande stambanornas fortsättande, bestämt för södra stambanan genom Småland en annan rigtning, än förut varit antagen, så att denna bana skulle dragas, icke i Lagaå-dalen och rakt på Jönköping, utan i stället med ett östligare läge fram till sjön Salen, medförande en tillökning i längd af vid pass 2% ra>l 0°h en förhöjning i kostnaden af 3,126.136 rdr rmt, samt K. M. sålunda frångått den grundsats, hvilken vid sista Riksdagen alltid framhölls såsom det hufvudsakligaste skälet, hvarföre vestra stambanan borde läggas söder om Mälaren, i stället för norr om sagde sjö, och hvilket i mina ögon var det enda med någon giltighet, nemligen: att för stambanorna alltid den riktning borde väljas, som gåfve det kortaste afståndet mellan ändpunkterne; och dessutom JernvägsKomitén i dess, såsom af alla omständigheter vill synas, i allo af K. M. gillade, betänkande visar sig hafva varit ledd af den å sid. 6 o. 7 i det tryckta betänkandet uttalade princip, att linierne finge böjas i det fall, att »beröringen med vigtigare handelsplatser, samt rikare »och mera befolkade orter till ögonskenlig fördel för rörelsen på»fordrade en sådan åtgärd»; så och då jemväl Chefen för Statens Jernvägsbyggnader vid särskilda tillfällen medgifvit, att transitofarten mellan Stockholm och Götheborg icke kunde väntas blifva af synnerlig betydenhet, kan jag icke annat än deraf föranledas att framställa följande alternativa förslag för vestra stambanans fortsättande, nemligen: att banan antingen drages från Töreboda rakt på Örebro, samt derifrån sedermera i kortaste sträckning till Cathrineholm; eller ock . att Den 1 December e. m. att denna bana, i öfverensstämmelse med hvad K. M:t i nåder föreslagit, färdigbygges från Töreboda till Halsberg och derifrån till Orebro, men den föreslagna delen, Halsberg-Cathrineholm, deremot får anstå till en framtida Statsreglerings-period, samt i dess ställe jernbanan från någon tjenlig punkt i Cathriheholms-trakten ledas öfver Qvicksund till närheten af Wendle och vidare till Köping.
Så blundade han med ögonen och slöt sitt unga lif, under det de sjöngo en psalm. "Gud den allrahögste anamme hans herradömes själ!" Hans herredömes halfbroder, Olof Klasson, skyndade fram för att få blanda sin blod med sin käre broders, men de skjöto honom undan. När ordningen sedan kom till honom ropade han högt: "Gud skall utkräfva den oskyldige Johan Flemings blod af hertig Carl, den blodige mördarn." "Men knektarne höjde åter sorl och skri, och derunder slöts äfven hans lif." Ofta hade Sigrids läsning afbrutits med gråt, nu när hon slutade öfvergafs hon alldeles af den mödosamt tillkämpade fattningen, och hennes tårar strömmade utan hejd. Dystert sade herr Erik: "Han var mig den käraste, de andre voro alla mina vänner, o, att jag hade varit med dem. Dock, otacksam är jag icke, du min milda, fromma och dock så raska flicka. Gud välsigne dig barn! Har du vågat lifvet, har du trottsat alla faror för att rädda din far, så skall han ock icke af otålighet önska sig döden." Följande morgon sade herr Erik till sin dotter: "Nu, min flicka, böra vi ju med jemförelsevis större trygghet kunna bege oss hädan, då man torde tro mig död. Icke skola vi då länge dröja i detta gömmet, som dock just icke är behageligt", och så snart aftonskymningen började inbryta, begåfvo de sig å väg. För att bäst förkläda sin far, band Sigrid öfver hans ansigte en duk och uppgaf, att han var blind och af en kula sönderskjuten i ansigtet, på hvilket hon vid första lägenhet fastade en stor lapp som ett plåster. Sigrid ledde nu den såkallade blinde fadren, men hade dock bundit klädet så, att han kunde nödtorfteligen se. Någon väg, som skulle fört dem genast längre från det farliga grannskapet af Åbo fanns icke, hvilken de kunnat taga, utan måste de följa en som förde dem nästan i en halfcirkel deromkring. Af denna anledning voro de ännu följande dag på förmiddagen icke mera än två mil aflägsnade från staden.
Där var an lustigkurre, som hette B i g o t eller hvad d e t var, o c h han bjöd oss på maskis i m o r g o n, privat artistmaskis på hans atelier rue Vaugirard. » » J a, man skall se allt o c h välja det rolig a s t e », skämtade A j a. D ö d e n på dig väntar en gång i lifvet — tids nog att hänga läpp d å. H u r var det hon sagt åt m i g den där kvällen, sedan hon talat o m h o n o m, o m sin förtviflan öfver att inte få g ö r a allt hon kunde f ö r h o - n o m? J a g var nu öfvertygad o m, att hon skulle drifva sin f ö - resats i g e n o m, kosta hvad s o m helst. D e t var på ett uppenbart ostentativt sätt, hon efter kaffet t o g R i c h e r t under armeD, nickade farväl till o s s andra o c h hoppade ut vid hans sida. M a n kunde inte annat än medgifva, att de passade f ö r hvarandra, de två, båda lika outtröttliga o c h omättliga, när det gälde att roa sig, lika lefnadslystna o c h pojkaktiga. I Richert hade A j a träffat en kamrat efter sitt sinne. Norrmannen hvisslade belåtet, den lille kandidaten såg sig omkring m e d triumferande blickar — » h a d e j a g inte r ä t t? När j a g skulle gå, får j a g se E d v a r d, s o m sitter ensam vid ett bord, instängd b a k o m en krets af det framtida Frankrike. H v a r p å vi tränga oss ut på gatan. H a n hade varit ute o c h gått o c h förirrat sig ända hit bort på rive g a u c h e. D e t var således så, han nu tillbragte sina kvällar, då det ej längre var lönt att vakta fröken B o r g - ström. Men han var inte den, som g a f m i g sitt förtroende så som h o n gjort.
A för slags ansi »gen, på sätt en deröfver af Riksboksluts-Kontoret upprättad utredning ådagalade, öfverstego de förslagsvis beräknade utgiftssummorna med 505,527 R:dr 18 sk., eller, efter afdrag af de besparingar, utgörande 33,750 R:dr 22 sk. 9 rst., som å andra dylika anslag för samma år uppkommit, med ett återstående belopp af 471,776 R:dr 43 sk. 3 rst., hvarför det, jemlikt 7 § i 1841 års Riksdagsbeslut och 32 § i Riksgälds-Kontorets för år 1844 gällande Reglemente, ålåge detta Verk meddela Siats-Verket ersättning, bade Kongl. Maj:t i nåder bemyndigat Kongl. Stats-Kontoret att, i mån af behof, från Riksgälds-Kontoret reqvirera en, till följd af de å förslagsanslagen uppkomna brister, för statsutgifternas bestridande erforderlig rund summa af 470,000 R:dr, emot godtgörelse i den liqvid emellan Statsoch Riksgälds-Verken, hvilken, efter afslutandet al 1844 års Rikshufvudbok, komme att på grund deraf upprättas.