Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är likväl ej så mycket denna yttre likhet, som fastmer det ändamålsenliga i en sådan organisation, så vidt dess tillvägabringande icke af 3 XVIII andra giltiga skäl förhindras, hvilket ligger lill grund för Committerades förslag derom (§ 28), att kommunalnämndens medlemmar skulle vara sjelfgifna ledamöler af fullmägtigskapel. Det är visserligen i allmänhet en oeftergiflig grundsats uli det representativa samhällssystemet, att den beslutande och verkställande myndigheten skola vara åtskiljda; men ehuru dermed sammanhänger, alt sä snart den förra bestämt regeln, den sednare uteslutande och utan någon slagt? inblandning af den förra skall ega handhafva dess verkställighet så länge regeln har gällande kraft, följer dock deraf ej, att män, som på en eller annan grund taga del uli den verkställande myndighetens funktioner, skulle vara disqualificerade att inträda såsom medlemmar af den beslutande. Tvertom. Den kännedom och erfarenhet om sakernas och förhållandenas enskildheter, som en vaken verksamhet på den verkställande myndighetens område alltid naturligen medför, äro alltför vigtiga och gagneliga, att den beslutanda församlingen någonsin, i följd af ytligt uppfattade principiela skäl, skulle vilja frånsäga sig den vinst för mogna beslut, den deraf kunde hemta; och om detta gäller för de stora samhällen, som bilda stater, gäller det i ännu högre mån om samhällen, som bilda kommuner, der det så mycket ankommer uppå den verkställande myndighetens nit och sakkännedom, huruvida de kommunala intressena må blifva väl eller mindre väl vårdade. Det är dessa synpunkter, som bestämt Committerades förslag i denna fråga, och i naturlig förening härmed står förslaget i 31 § att ordförandeplatsen hos fullmägtige och i kommunalnämnden må kunna innehafvas af samma person. I följd af en organisation, sådan som den föreslagna, skulle kommunalnämnden utan tvifvel komma att utgöra en ganska vigtig beståndsdel af fullmägtiges församling; men då den likväl numeriskt icke komme att utgöra mer än en fjerdedel deraf, så är derigenom förekommet, att den kunde blifva allrådande, om ej genom styrkan af sina skäl.
VIII. U. 225. A. 412. ( 141 ) Prästerskapet, angående förändring uti dess aflöningssält. VI. B. 475. VII. 160, 467. A. 470. VIII. 0. 225. A. 412. — i Bohus Län, om ändring i sättet för utgörande till dem af den så kallade Landsskylden. IX. B. 313. A. 364. — i Skåne, om förändring i gällande föreskrifter rörande dess upbörd. VIII. B. 76. A. 129. X. U. 162. A. 246. — angående skyldighet för detta att hålla noggrann tillsyn öfver folkskolorna. V. B. 412, 496, 499. Å. 156. IX. U. 494. X. A. 14. XI E. 123. Preste-Ståndets Protokoll vid 1834—1835 arens riksdag, angående tryckning af registret öfver. IV. B. 339. V. A. 39. Prestgård, Tingshus och Häradsfängelse, om förändring eller förklaring af gällande stadganden angående skyldigheten att bygga och underhålla. Prestlägenheter, om förändradt användande af de derifrån under ledighet utgående inkomster, som hittills tillfallit Domkapitlens kassor. VI. B. 475. VII. A. 161. Prestmöten, om förändring af Kyrkolagens stadgande rörande. XI. B. 286, 313, 370. A. 371. XIII. E. 204. — Preste-Ståndets inbjudning angående nämnde fråga. XII. 192, 318, 324. A. 325. Prestsjön i Södermanland, om låneunderstöd för aftappning af. VII. B. 513. VIII. A. 37. Prestval, angående förtydligande af 26:te och 28:de §§:ne i Kongl. Förordningen om. IV. B. 215, 370. V. A. 29. — angående förändring i föreskrifterne rörande.
2:o ^åtecfnabe beläggningö*djartor odj unberjFrifne eppebitioner må bocf icFe till utbyte emottaga^, innan orfaFen till beraö obrufbarljet blifwit beljört* gen (FprFt, od) intpgabt är, att löfen för bern icfe erfjållitö, famt att be icFe warit för änbamålet begagnabe; äfwenfå må icfe afdrifning af maculerabe bartor ega rum, innan 0tatö>€ontoret, uppå 9JBår Söefallntngöfjafwanbeö, efter djartorneö gran(Fning i &mbö*<£ontoret, beröm gjorba anmälan, bifall bertill lemnat; böranbe emellertib bartome i förfäljningömannenö räfningar unber (Fämplabe papperö*bef)ållningen upptagas. §. 20. Uppborö od) Xebotmoning af (£^at‘tffi;©tgillatae?nieblen. l:o &mbö*€ontoren i SRifet (Fall bet åligga att F>ålla en noga odj upp märFfam tillfpn öfwer f>wab i 17 §. angåenbe cfjartorö förfäljning (Fabgabt är, famt till ben änban föra orbentlig antecfningöbof, ej rninbre öfwer in* od) ut* leverering af (Fämplabt papper i 2anbt*9Fänterierne, än meb 3Fäntmäflare odj Ijwarje förfäljningéman inom Sänet öfwer bwab f)an utfått odj betalt, famt emottaga odfj i SKänteriet förwara borgenöjFrifter af bern, forn till förfäljning emottaga flämplabt papper; od) (Fall ^anbö^amereraren anfwara för ben för* 54 lufi, D§ od) bronan tillfFpndaö
Men för dem, som måhända första gången åhört dessa mustiga ord, bör jag tillkännagifva, alt de höra till ett formulär, på det att en hvar må veta värdera dem derefter, jemväl vid detta tillfälle. Äfven denne talare liar en förkärlek för det obe-, stämda, såsom bevis hvarpå bland annat kan anföras hans yttrande för några dagar sedan, i fråga om näringsfriheten. Då Gr. Posse och flere ledamöter, hvaribland Hr Hjerta, yrkade att derutinnan få ett bestämdt uttryck af R. o. Ad:s mening, på det alt Styrelsen mätte veta hvad Representationen i detta fall verkligen tänker; så tillstyrkte Hr Grefven antagandet af de hala och obestämda ordalag Utsk. begagnat, och hvartill jag åtminstone ej kunde finna annat skäl, än att få desto öppnare tillfälle att vid nästa riksdag fördämma Konungens rådgifvare, ehvad de nu må yttra i nämnda fråga. En Friherre på samma sida, som jag, har i dag yttrat sig på ett sätt, som gör, alt jag nästan tror, det han fått låna det omtalta formuläret. Om hufvudinnehållet har jag ingenting vidare alt säga. Men ibland bisakerna yttrade lian, att Styl elsen hade sitt uteslutande stöd hos R. o. Ad. och icke hos de öfriga Stånden. Om så förhåller sig, lära Konungens rådgifvare hafva blind Adelns ledamöter inom Cons!.Utsk. och följaktligen äfven hos Frilitn sjelf haft deras förnämsta stöd. Jag beklagar då, alt han icke fortfarit alt lemna dem det inom Ståndet. En annan talare i hans grannskap har ansett det vara onödigt att ingå i öfverläggning om 107 §:ns tillämpning, emedan en hvar troligen fattat sin mening derom, innan han uppträdde på detta rum. Jag frågar då: hvarföre uppträdde lian sjelf såsom talare? och hvarföre yttrade han sig så länge? Han sade, att Regeringens historia vore redan skrifven förut, och att, af sådant skäl, inga vidare bidrag dertill behöfdes.
ITt* skottens fattade beslut, dels rörande bränvinsbrännings-redskapens beskaffenhet, och det nedsatta maximum från förut tillåtna tvänne enkla g o kannors pannor till blott en, på huru stor egendom sorn helst, dels ock vidare att konstpannor få nyttjas till lika kannerymd som de simpla, reserverar jag mig. Då beslutet i förra hänseendet tyckes vara föranledt af den öfvertygelsen att bränvins-tillverknirigen nu är för högt uppdrifven, och af den önskan att något minska den öfverflödiga tillgången deraf, är åter detsamma, uti senare afseendet, i rakt motsatt åsigt. Att äfven på den största landtegendom ej tillåta mer, än en enkel go-kannors panna, då deremot på en liten egendom af 15,000 Bil. t.Bevilln.- Lagoch Oec.-TJtsk. Bet. IPdrs värde, medgifves nyttjandet af en lika stor Pistorisk apparat, eller sammansatt verk (hvilket, ehuru blott eldas under den ena pannan, likväl består af tvänne, sorn på samma gång afverkas, och hvaraf den så kallade För» pannan, eller den, hvilken elden ej omedelbart tillkommer, alltid är större, och får vara huru stor som helst) står i ett så stridigt och motsatt Förhållande, att jag, för min del, ej kan i sådant beslut deltaga. Herr Grefve Oxenstjerna E. J. G. Då jag förut i Utskottens sammansatta beredning delat de åsigter, Herr Prosten Astrand så fullständigt utvecklat i sin reservation, får jag nu uti samma reservation mig förena och dertill anföra: att jag ogillar den af Utskotten föreslagne på pannerymden grundade beskattningsmethoden, såsom, i min tanka, byggd på origtig och osäker grund samt föranledande orättvis och ojemn beskattning.
Det synes nemligen Utskottet vara utom allt tvifvel, att, om än, i sednare fallet, det så till sägandes passiva förfaringssättet med skogen, bestående deri, att en hvar af delägarne derå tager hvad han till husbyggnad och bränsle behöfver och i öfrigt hvarken anlitar skogen eller egnar den någon omsorg, visserligen icke leder till densammas fullkomliga afverkande på en gång och derigenom skenbarligen betryggar framtidens behof, kan dock någon rationel skogshushållning i egentlig mening icke blifva införd, der skogsmarken är för flere gemensam. En sådan vidtages af den enskilde först då, när hans besittning är till omfånget bestämd, och han erhållit säkerhet, att icke en fremmande skall komma och dela frukten af hans möda. Att främja detta ändamål är lagstiftaren värdigt; men det är icke hans uppgift att lägga band på den enskildes rätt att fritt förfoga om sin tillhörighet, ett syfte, som dock icke kan frånkännas motionärernes omförmälda förslag. Om dessa nu uttalade åsigter erkännas vara rikliga, förfaller äfven hvad motionärerne i öfrigt rörande detta ämne andragit; och Utskottet anser sig således ej mindre i ena än andra hänseendet böra hemställa, ali Herr Wahlboms och Lars Gustaf Anderssons ifrågavarande motioner ej må till någon åtgärd föranleda. Olof Persson från Gefleborgs län, med hvilken Lars Olsson från Stora Kopparbergs län sig förenat, har uti denna § yrkat den ändring, att delägare i ett skifteslag måtte berättigas att, der de kunna öfverenskomma om gemensamt nyltjande af mulbetet å deras skogsmark och myror, ifrån skogsdelningen dem emellan undan - 22 Sammans. Lagsamt Allm. lies voch Ekon.-Utskottets Betänkande M 14. taga de sednare; för framgent samfäldt begagnande af betet.
Jag har derföre ansett tullen å Spanmål kunna nedsättas till 1 R:dr 16 sk. tunnan för Råg och, i förhållande derefter, för öfrige sädesslag, i likhet med Tull-Gomiteens förslag *— Talg kunna åtuöjas med 32 sk. LM och Talgljus med s R:dr 24 sk. LM.. Färsk fisk, införd af utländsk roan från utländsk ort, har jag trott kun< na vara tullfri, Hor till Sevillu. Vt sk. Bet. IV.-o zg. 23 5:o Exporten af inhemska varor, sorn icke äro oundgängliga för vår egen industri, har jag ansett böra uppmuntras. Jag hade således helst önskat borttagande af all utförsel-tull för dylika varor; men då Statens stigande behof icke torde tillåta sådant vid innevarande Riksdag, har jag åtminstone trott en nedsättning i utförsel-afgif , terna för vissa producter böra ega rum. I denna syftning har jag ansett draggar och armbultar m. m. böra beläggas med endast 16 sk. tull; Stångjern 16 sk. Band och Platt jern, Bult &c. 5 sk. allt per skeppund. Plåtar | procent. Deremot har jag ansett tillverkningen af spik (då denna tillverkning med så mycken lätthet åstadkommes i Norra America) erfordra en skyddstull af i oo proc. samt
Men en sådan förhoppning hyste lika litet motionären, som många andra; han trodde lika litet på behofvet af en ny bibel-öfversättning för kyrkan, som pä möjligheten att, till församlingens och religionens sannskyldiga båtnad, åvägabringa en sådan, hvarken på den väg, som hitintills blifvit för ändamålet beträdd, genom ärendets uppdragande åt en kommitté, eller ens på någon annan; och för denna sin öfvertygelse har motionären anfört följande skäl: Ehuru han redan medgifvit, det vår nu gällande kyrko-bibel vore med brist fälligheter behäftad, så måste han likväl ogilla och bestrida behofvet af en ny bibeltolkning. Bristfälligheterna i vår gamla kyrko-bibel voro ej af så väsendtlig beskaffenhet, att dess utbyte mot en ny är alldeles oundgängligt, och de väntade förde larne af en ny öfversättning skulle, i motionärens tanka, hvarken öfverväga eller ens motväga de öfverklagade olägenheterna hos den gamla. Man klandrar den sednare derför, att den skall vara, på många ställen, så mörk och dunkel, att den knappast lemnar någon klar mening, och felet skjutes på tolkningens origtighet; men detta klander röjer, i de flesta fall, okunnighet eller otro, ty utan en vidlyftig exegetisk apparat och utan andeligt sinne blifver hvarje bibel-öfversättning mörk och svårfattlig. Deremot och för den, som eger erforderlig kännedom om alla de politiska, historiska, lokala och psychologiska förhållanden, hvarpå det mörka stället hänsyftar, skall detta framstå i en ny dager, der ej, såsom mångenstädes i bibeln, så på original-språken, som i hvarje öfverflvttning deraf till annat tungomål, skälet för svårfattligheten blifver likartadt med det, som hindrar det obeväpnade ögat att genomskåda hafvets barm, eller solens eldklot, och således är att söka antingen i förnuftets inskränkthet eller i hjertats otillgänglighet för Guds
Diskont-verken i orterna åligger det jemväl, att till Banken insända de kassa-behållningar, som icke i och för rörelsen ovilkorligen erfordras. 30 Banko-Utskottets Memorial, N:o 66. Diskont-verkens Direktioner ega icke, att å diskont detta Utskott stadgar. Jemf. $ 89j mom. i. (Oförändrad t.) Jemf. § 89, morn. 2. Å alla medel, som - upplysning meddelas ej mindre uti de qvittenser, som afgifvas, än äfven i utfärdande anmanings-bref. Mom. 2. Der ej annorlunda, i afseende på vissa inom linien förda lån, finnes vara af Rikets Ständer särskildt föreskrifvet, ega Diskontverkens Direktioner icke, att å diskont-lån efterskänka något af hvad, enligt gifna föreskrifter och gällande författningar, hör erläggas, utan skola alla frågor om antagande af ackorder, eller beviljande af eftergifter, underställas nästblifvande Banko-Utskott till afgörande, i den ordning, Instruktionen för detta Utskott stadgar. Anm. Den i 2:dra momentet omförmälda särskilda föreskrift har afseende på berättigandet för Direktionerne öfver Diskont-verken i Stockholm och Götheborg att, under vissa förhållanden, antaga ackord för åtskilliga, före utgången af år 1848, inom linien förda lån (se Banko-Utskottets vid sed naste riksdag afgifna Utlåtande N:o 82, punkterna 4 och 7). 23:o. Mom. 4. De till Ombudsmännen, i och för indrifning, utlemnade Låne-dokumenter upptagas i lagsöknings-diarium, uppställdt enligt antaget formulär. Å alla medel, som ingå till Ombudsmännen för Diskont-verkens räkning, utfärdas af Ombudsmannen qvitto, hvilket, för att såsom gällande anses, skall vara annoteradt, hvad Banko-diskont-ver - Bmko-UtskotMt Memorial, N:o 06. 31 Jemf. § 89j morn. 3. (Oförändradt.)
Danskar* ne där uthärdade, innan de fördrefvos af Konung Gustaf I. och innehåller, utom rum åt Landshöfdingen, LandsCatlcelliet, Conto:ret, Ränteriet, KronoMagazinet, Arrester och Fångi vaktmästarens boning, utom upplagsrum för Saltpeter samt Rustkamrar ra. m. och är ej Den 2 Maji 3 J. m. 9 Snera forfallit, än att hela Byggnaden från taket nedtill marken, så insorn utvändigt, kan, ftiag z nsrummen undantagne, iståndsättas nu förRrdr 12,310, 2g, Skilling Banco, efter förjeene sommar derå hallen Syn, som af Kongl, ÖfverlrstendentsEmbetet är till al o godkänd. Med de ständigt stigande priser på Materialier och Arbets-löner biir denna Summa om ett e ler flere år otillräcklig, bcllst huset årligen försämras, och alla Embelsrummen, så väi som Arresterna, ärö i det närmaste nu o* tjenliga, utan en betydelig reparation, och upp* fylla icke sitt ändamål, hvarå må som Exempel anföras, att Landshöfdingens Sessionsrum, trångt, mörkt och otjenligt för större Folksamlingar, är tillika Archive för LandsCancelliet. Att undvika en dryg kostnad med MagazinsVåningens inredande, som väl vore den rätta, har jag föreslagit att Landshöfdingen skall bibehålla den öfversta, ehuru 84 trappsteg i höjden , som med minsta kostnad kan iståndsättas. Som Högloflige StatsUtskottets Utlåtande är återremitteradt, sorn jag med visso vet, af tvenne Riksstånd; så anhåller jag vördsamt, att denna min anmälan må till nämnde Utskott blifva remitterad, hvilket af anförda orsaker torde finna anledning, att till nämnde reparation af ÖverskottsMedlen göra nödigt anslag hellre än att i framtiden tillskynda Staten en mångfalldigt större kostnad.
L. S. N:o 1,655. J. A. Tornérhjelm. L. S. lN:o 1,718. W. F. Dalman. JN:o 1,940 c. I. J. Tersmeden. l. s. ]N:o 2,010. J. II. af Geijersstam. l. s. N:o 2,022. C. von Axelson. l. s. ]N:o 2,114. O. Nordensvan. L. S. N:o 2,144. J. II. Rosensvärd. L. S. J. af Ekenstam. L S. N:o 2,243. Dan. Hadorph. L. S. Herr von Strokirch, Fullm. Adolf Lagerbjelke. L. s. N:o 1,378. C. O. Lagerbjelke. L. S. N:o 1,476. C. W. Riben. L. S. N:o 1,566. C. G. Kröningssvärd. Herr Adlerbjelke. Fullm. J. L. Bogeman. L. s. N:o 1,771. Herr von Delwig. Fullm. Axel Carlsson Printzensköld. L. s. N:o 1,979. O. Brakel. L. S. N:o 2,013 b. Bernhard Rosenblad. L. S. N:o 2,071. Aug. af Petersens. N:o 2,118 b. Thure Joh. E. Lagerheim. L. S. N:o 2,159. Herr af Wingård. M. E L. S. Fullm. C. M. Elgenstierna. N:o 2,227. W. A. Dorchimont. L. S. N:o 2,259. Herr af Wåhlberg. Fullm. Herr Blomstedt, Christ. N:o 2,282. B. W. von Prinzencreutz. Herr af Rolen. LS. Fullm.
Deremot lärer, enligt hvad Statskontoret i dess underdåniga berättelse hemställt, det kontanta anslaget till Skogsplanteringskassan, nu 18,300 R:dr, böra ökas med en summa, motsvarande ej mindre förenämnda, på anslaget för Jägeristaten uppkomna behållning 207 R:dr 93 öre, än äfven 4,43 1 R:dr 06 öre, hvarmed de, omförmälda kassa tillkommande ersättningar för till Statsverket indragna hemmansräntor och arrén cT> O den, vid 1863 års slut befunnits öfverstiga anslagets nuvarande belopp, eller tillsammans 4,639 R:dr 59 öre och torde således ifrågavarande anslag böra uti Riksstaten uppföras med jemnadt tal af 22,940 R:dr. 7:o. Det under 7:de hufvudtiteln för »Skogs-Institutet, lägre skogsskolor samt öfriga till Skogsstaien hörande tjenstemäns aflöning» uppförda reservations-anslag å 75,000 R:dr är icke beviljadt mer än för nu innevarande statsregleringsperiod oell lärer alltså nu böra förnyas. Med afseende å de förändringar i Skogsstatens organisation m. m., som komma att blifva en följd af den nya skogslagstiftning, hvilken, länge förberedd, nu innan kort är att emotse, torde detta anslagsbelopp icke för framtiden blifva fullt tillräckligt. Men under förutsättning, att det af Eders Kongl. Maj:t gillade förslaget om stubböresmedlens ingående till Skogsplanteringskassan och användande för skogshushållningens befrämjande vinner tillämpning, anser jag, att samma belopp jemte derå uppkomna besparingar bör vara tillfyllestgörande för de åtgärder, som kunna ifrågasättas att under nästa statsregleringsperiod i Skogsväsendet verkställas, och hemställer derföre underdånigst, att Eders Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer endast äska, att omförmälda reservations-anslag måtte jemväl under nästa statsregleringsperiod få oförändradt bibehållas. 8:o.
Huru olika förhållandet skulle blifva, derest Rikets Ständer nu, som orubblig fixerade 12S sk. utvexlingsgrund, men dröjt med utvexlingens börjau till den 2 Januarii 1836, och under tiden låtit Banken genom sina vinster consolidera sig och derföre, enär conjuncluren så medgifvit, köpt silfver, är tein lige ni tydligt, enar man calculerar Bankens nu befintlige, till silfverköp afsatle fond, i förening med ytterligare tvänne års besparingar och Slats-anslag; hvarjemte jag tror, att, oni med silfver-utvexlingen ett sådant anstånd kunnat til!vägabringas, en mindre stark rubbning i de allmänna credit-förhållandena då kommit att ega rum, emedan den gäldiskyldige egt tid att sätta sig i säkerhet för de våldsamma skakningar, sorn nu troligen hufvudstupa inträffa, och' under tiden hade beliofvet af hushållning kunnat väcka mångas eftertanka till inskräkning i lyxartiklar, som äfven skulle gagna Bankens ställning genom dylikas minskade import; hvarjemte capitalisten egt mera tid stadga sitt förtroende till realisationen, och ej heller funnit sitt öfvervägande inflytande på förhållandena vara så stort; och effecten af dessa omständigheter i förening synes mig vara, att silfver-fondens mer eller mindre betydenhet då ej varit af det uteslutande inflytande, sorn nu, eller vid en tidigare skeende utvexling, då dessa båda på realisationens följder menligt inverkande omständigheter orubbade qvarstå.” Att denna min reservation må få lill de respective Stånden åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande, derom anhåller jag vördsamt. Herr Klingvall: ”Jag reserverar mig emot Utskottets beslut att tillstyrka Bankens öppnande lill utvexling af silfver den 1 nästkommande Julii.” Herr Lake: ”Sedan Högloft. Banco-Utskottet genom pluralitet beslutat silfver-utvexlingens början den 1 nästkommande Julii detta år, och jag anser Billan" lill R. St. Prot. 183 \. 6 Saini.
I likhet med hvad en Ledamot inom Ridderskapet och Adeln yttrat, håller Utskottet före, att den af Utskottet tillstyrkta förhöjning icke är af betydenhet, att deraf uppkommande sedel-utsläppning bör medföra någon menlig inverkan på Bankens förmåga att upprätthålla myntvärdet; och då det är otvifvelaktigt, att den mindre jordbrukaren, hvilken jemväl, hvad antalet beträffar, mest anlitar Bankens lånetillgångar i denna väg, har behof af låne-understöd, anser Utskottet sig icke böra frångå den tillstyrkan om förhöjning i Circulations-Capitalet för lån mot pant af fast egendom, Utskottet afgifvit i förevarande 20 punkt. Enär deremot Borgare-Ståndet ogillat all tillökning i nämnde circulations-capital samt inom Ridderskapet och Adeln flere af dem, som sig yttrat i denna fråga, funnit det emot Bankens intresse stridande, att öka låne-rörelsen, har Utskottet icke kunnat fästa uppmärksamhet å de, serdeles inom Bonde-Ståndet, framställde anspråk på en ytterligare förhöjning i Fastighets-belåningen. Såsom skäl härför åberopar Utskottet hvad i sådant hänseende anfördt blifvit inom Preste-Slåndet af de Ledamöter, hvilka talat emot all tillökning. Utskottet, som på sådane grunder vidblifver tillstyrkandet i omförmälde 20 punkt, hemställer Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 44' 31 §•
Uttrycket ”rättmätiga värdet” är väl sä bestämdt som möjligt, nemi. egendomens rätta värde, eller det värde egendomen har vid den lid, den taxeras. Jemförliga värdet måste vara mera obestämdt, ty det förutsätter, att ett visst värde skall jemföras med ett annat. En qvantitet måste finnas och då Pröfnings-komitéen skall söka den, kan den väl icke finnas annorstädes än i minimi-tariffen. §:n synes mig åtminstone klar och tydlig, och jag anhåller derföre om bifall ä densamma. Hr Printzensköld: Skulle alla egendomar a landet och i städerne upskattas efter deras rälta eller rättmätiga värde, hvilka båda epitheter väl måste vara synonyma, så skulle taxeringsvärdet på dessa egendomar upjagas derhän, att beloppet af bevilln. skulle blifva 3 gånger större än den är för det närvar. Detta har likväl aldrig varit lagstiftarens mening. När den bevillnings-summan utgått och kommit Riksgälds-kont. tillhanda till fullt det påräknade beloppet och derutöfver, äfven om upskattningvärdet af fasligheterne på många orter icke motsvarat -y och på andra knappast j, af deras verkliga värde, så har Staten icke haft mer att fordra, utan beskattnings-författningens ändamål har då blifvit upfylldt. Det är med afseende å detta förhållande, som man tid efter annan förändrat Bevilln:s-stadgan, i hvad den angår taxering af hus i städerne och landtegendomar, så att man icke skall anse såsom absolut nödigt, att såsom beskattningsgrnnd antaga hvarje egendoms’ rätta och verkliga värde. Uti före - 494 Den 14 Maj e. m. var. § har vid 1844 års riksdag ordet rättmätig blifvit infördt i utbyte emot ordet rätt, som fanns uti 1841 års Bevillms-förordn., emedan man ansåg det förra epithetet till sin betydelse icke vara så bestämdt som det sednare, så att derigenom ingen nödvändighet framkallades att närma sig till egendomarnes rälla värde, hvarefter af enahanda orsak ordet ”rättmätig” blef uti 1848 års förordn. förändradt till ”jemförlig”.