Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Upplästes förstärkta StatsUtskottets sistl. gårdag afgifne 3:00 särskildte Memorial, angående dess, till följe af RiksStåndens Beslut, verkställde omröstningar till sluteligt afgörande af frågorna, om 1) Den så kallade MinimiTabellens infö5 rande. 2) Dis - Den 4 Julii. 97 2) Dispositionen m. ra., af Recognitions skogame} samt 3) Bidrag af Statsmedlen till Theatrens underhållande år 1819; Och fann Ridderskapet och Adeln*, det berörde 5:00 Memorial endast borde läggas till Handlingarne. Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 30 sistl. Junii afgifne, och i förmiddags pleno på bordet lagde Betänkande, i anledning af den uti Kongl. Majds Nådiga proposition, om allmänna penningerörelsen och myntvärdets upp* fätthållande, väckte fråga, angående nedsätta ning af öfverräntan uti Banco-Discont-Verket. Herf Munck af Rosensköld, Eberhard: Sorn det torde vara nödigt, att uppgifva, i hvad ställning man är i förhållande till det Verk, hvarom nu är fråga, får jag den äran gifva * tillkänna, det jag hvarken är låntagare eller Cautionist i BancoDiscont Verket, och ej eller ämnar blifva nägotdera. Detta oagtadt kan jag icke annat än anse Kongl. Majrts nådiga proposition i förevarande ämne innefatta en långt bättre och gagneligare mesure än den mening BancoUtskottet antagit. Jag anhåller derföre om proposition till afslag på Utskottets Betänkande, och, i händelse denna anhållan ej bifalles, begär jag votering, i hvilket fall KoRidd, 0. J!d, Prof. VIII, B, 7 98 Den 4 Jutiii jiungens Nådiga Förslag må Utgöra cohttapröposition.
Hvad dernäst angår den af Ridderskapet och Adeln beslutade samt inom Presteoch Bonde-Stånden ifrågasatta förändring i aflönings-vilkoren för Diskont-verkets 5 Vaktmästare; har Utskottet, enär denna förändring icke komme att föranleda någon tillökning i Verkets förvaltnings-kostnad, ansett sig kunna densamma tillstyrka; och får af sådan anledning, samt under åberopande af hvad Utskottet ofvan anfört, härigenom hemställa, att 96 § 2:dra mom. af Banko-Reglementet må undfå denna lydelse: l:o. Mom. 2. De vid Banko-diskont-verket anställde tjenstemän äro: Ombudsman, lön 1,500: arfvode 300: j ^qq. 3 Kanslister, lön å 500 1,500: arfvode å 100 300: —• — j gQQ. Kamererare, lön 1,500: arfvode 300: j gQQ. Kassa-kreditiv-kassör, lön 1,000: arfvode 200: j gQQ. 5 Bokhållare, lön å 1,000 5,000: arfvode å 200 1,000: g qqq. Registrator, lön 1,000: ’ arfvode 200: d:o för trägen tjenstgöring 300: j ^qq, Transport 14,100: Banko-Utskottets Utlåtande, JV:o 88. 3 , ■*> Transport 14,100: 2 Kontorsskrifvare, lön k 500 1,000: arfvode å 100 . 200: j £>qq.
Riksdagsordningen, fep för kunjkaper odj lärdom fände män förordnade, att, jemte 9SSår 3ujUtiae*OmbudSraan, om <£rpcffriheten hafma mård. §. 81. Riksdagsordningen, niel g tigs t Sons *s«ibfoe?mM ^afwe ^ malt (2öåre $ullmägttge i banken od) Riksgäldskontor tet famt för dem utfärdat 3nflructioner, forn uti de för berörde <2Berf upprättade Reglementen äro intagna; hmarförutan QBi ocf, t enlighet med 68 §. Riksdagsordningen, utfett Reotforer att, mid de i grundlagen jladgade tidpunfter, öfmerfe och granjfa ©tats^erkets, bankens och RikSgäldSkontoretS tilljlånd, ftprelfe och förmaltning. §. 82.
När jag kom gående fick jag se våra båda drängar sysselsatta med att hänga fruntimmerspersedlar till torknings. Den gamle såg ut som vanligt, men den unge var hälften skamflat och hälften plågad för skratt. Den minen måtte Herkules haft, om någon öfverraskat honom vid spinnrocken. Medan Knut var hemma hände det sig att en handelsexpedit enligt öfverenskommelse med några af herrarne här skickade hit en ”kukelikudam”. Hon var här två nätter, – var ung, såg bra ut och var väl klädd. Det var ett fasligt spring efter henne. Uno och Knut anmodades att komma med. De undskylde sig med att de voro bortbjudna. Ena natten hade högqvarteret, der hon tog emot besöken, varit hos Olsson och Winqvist. Det var visst första natten, ty Olsson hade gjort förbehåll på att få vara den förste. Signalen för hvarje ny att komma in var att ljuset släcktes och tändes igen. En qväll hade hon gått ut att promenera, Karl Torsson hade då i vild ifver kommit farande i sällskap med en annan sådan pojkslyngel och frågat några pigor om de inte sett en så och så klädd dam gå förbi. ”Det måtte väl inte vara någon som känner oss!” hade de hviskat sins emellan innan de frågade. Pigorna hade sett henne gå ned åt Per Lars; de sade att hon gått upp mot stationen. Ingar hade berättat allt detta för Mathilda.332 En gång kom Per Jöns’ Jöns tidigt en morgon för att tala med Ekström. Denne låg. Men Per Jöns’ Jöns hade naturligtvis varit uppe flere timmar. ”Jaså – ursäkta – ’spektoren är inte riktigt rask, ser jag,” sade Jöns då han kom in i det skumma rummet, som ännu hade gardinerna nere, trots det att solen stod högt på himlen. ’Nej, jag är lite kranker,” svarade ’spektoren, som blygdes att vidgå sin lätja. Ty han visste hur himmelskriande den skulle varit i Jöns’ ögon.333 Det var lustigt häromdagen att höra på Hilda och Ida Lundegård, då Matti och jag förklarade att det gjorde oss ett särdeles stort behag att betrakta lilla Ågren.334 De blefvo ordentligt indignerade öfver vår brist på smak.
Då nu omröstning till Dom af Riks-Rättens Herrar Ledamöter företogs, yttrade sig Herr Bergs-Piådet Robsahm, sedermera adlad under namnet Robson, det han funno Herr General-Adjutanten i detta mål ligga till last, att vid meddelandet af oftanämnde Instruction, den honom, i egenskap af Konungens Rådgifvare, i Coniin a 11 do-mål ålegat besörja, föreskrifterne deruti blifvit utsträckta till ämnen, hvilka legat utom icke otydligt bestämda gränser för dess befattning och att han i Revisorers Berättelse. 991 stället att hös Konungen i underdånighet anmäla rätta förhållandet, fast mer igenom sin föredragning af mål, som honom ej tillhörde, beredt i sjelfva verket den följd, att ordres i Commandoväg utkommit och blifvit satta i verkställighet, hvarigenom Allmänna Författningar, i afseende på Handel och Sjöfart, blifvit i vissa delar till kraft och verkan upphäfne och detta allt, utan att nödig anstalt blifvit vidtagen till befordrande deraf, att Handlande och Sjöfarande, igenom utfärdade allmänna kungörelser, kunnat underrättas om de nya och uti gällande Stadgar ej omnämnde förhållanden, hvaruti de, i följd af den åtalade Instructionen, kommo att sig befinna, och, i följd deraf, har Herr BergsRådet, i stöd af 106 §. Regeringsformen och sednare Momentet af 5 §. i Ansvarighets-lagen, samt med tillämpning af i Capitlet, 12 §. Rättegångs-Balken, hvars allmänna föreskrifter borde vidtaga, der de särskilda uti Ansvarighets-lagen sluta, dömt Herr General-Adjutanten skyldig, att böta ett halft års arfvode af dess innehafvande tjenst med 600 R:d.
Hvad beträffar de anmärkningar, som emot qvittensblanketters begagnande blifvit anförde och deribland i första rummet, att Häradsskrifvarnes närvaro vid uppbördsstämmorna icke skulle kunna undvikas för 159 andra ändamål, såsom tillförandet af åtskillige afgifter, hvilka icke i Uppbördsboken kunnat inflyta, verkställandet af afkortningar, tillhandagående med nödige upplysningar för de skattskyldige och meddelande af rättelse uti möjligen inträffade missskrifningar; så förfaller det förstnämnde skälet helt och hållet, om Comiterades förslag angående sättet för räntornas utgörande antages, enär hinder då icke förefinnes att på en gäng debitera allt hvad, som å debetsedlarne bör intagas, och ordinarie afkortningar antingen, på sätt Comiterade här förut yttrat, kunna försvinna eller ock genast vid debiteringen iakttagas, samt afkortning lör dödsfall inom uppbördsårets ingång ulan olägenhet kan af Uppbördsmannen verkställas. Och beträffande de omnämnde rättelserne i debiteringen, så anse Comiterade, att, sedan debetsedlar blifvit utfärdade samt Uppbördsbok, i öfverensstämmelse dermed, upprättad och deruti påförde afgifter till uppbörd beordrade, några ändringar icke kunna af vederbörande Tjenstemän lä företagas. Den tillika anmärkte svårigheten att medhinna blankelternes jemförande med Uppbördsboken och deras stämplande, äfven om den under nuvarande förhållanden skulle förekomma, förfaller efter de förändringar, Comiterade föreslagit, då fullt tillräcklig tid blifver att utan brådska debetsedlarne utfärda, och enahanda förhållande inträffar i sådan händelse med Collegiernes förmenande!), alt lörslaget skulle föranleda behof af ökade tjenstebiträde!) och framflyttning af tiden för uppbördsstämma och redovisning. Vidkommande slutligen de vådor för Uppbördsmännen, som lörespeglats uppstå genom qvittensblanketters användande, så kunna Comiterade icke inse, att dylika följder deraf borde uppkomma, enär det icke synes vara lör mycket fordradt, att vederbörande
Jag förenar mig således deri, att värdet på sädesoch potatisbränvin må förhöjas till 1 R:dr kannan, och tullen derå till 24 sk., samt att man dessutom måtte stadga tullen till 1 R:dr för öfriga slag af bränvin såsom Arrac, Cognac och Rumm. Den 3o Octo ber f. rn. Herr Tham: Hvad tallen å bränvin af säd och potates beträffar, vill jag ej motsätta mig Friherre Åkerhjelms förslag ; meri jag skulle helst vilja antaga, hvad BondeStåndet beslutat, nemligen 34 s^:s tu^- & allt sädesoch potatesbränvin utan afseende på gradtalet, emedan det är ganska svårt att bestämma gradtalet, så att icke några misstag i verkställigheten äga rum. Hvad tullen å andra slag af bränvin, som tillverkas af ris, socker och frugter, beträffar, kan jag ej förena mig med Herr Hjerta derom, att förhöja tullen derå, emedan dessa varor lika mycket inkomma ändock, endast med den skillnad, att i sådant fall Statens inkomster minskas, och tullförsnillaren sökas. Man införskrifver nu dessa varor för 1 R:dr kannan, och det vore då orimligt, att sätta en så hög tull derå; 34 sk:s tull å annat bränvin torde kunna anses såsom ett förbud, och att i samma proportion höja tullen å Arrac, Cognac och Rumm skulle blott föranleda till förlust för Staten, hvilken förlust jag icke vill med min röst understödja. Jag öfverlemnar för Öfrigt detta till Friherre Åkerhjelms närmare bedömande. Friherre Åkerhjelm: Då jag nyss hade ordet, yttrade jag den önskan, att tullen på sädesoch potatesbränvin måtte höjas från 16 till 34 sk., eller 5o procent, då bränvinet icke öfversteg is grader, emedan Den 3o O c t o b e r f. m. raan bör söka förekomma bränvins införande.
— Befäl, om reglering af lönevilkoren för indelade, StatsUtskottets Betänkande, IV 2 s 1442 — 1444, bif. af BorgareStåndet, IX s 414» af PresteStåndet, IX s 4a3, af BondeStåndet, IX s 427> af Adeln» IX s 438, Arnell, Landshöfding, uppburit 5ooö R:dr till Spannemåls inköp, II s 852 —-854- StatsUtskottets Betänkande deröfver» IV 2 s 1077, 1078, Lil. af PresteStåndet, IX s 345, af BorgareStåndet, IX s 35o, af Adeln, IX s 366. Arosenius, C., erhållit lån till inrättande af en normal Klädesfabrik, II s 54}) — 551. Arrende-Spannmålens utgörande frän Kungsgårdar, om Konungens nåd. Utskottets Utlåtande, IV 5 s 198 — 193, återremit. af Borgare-Ståndet, IX s 1129, bif. af BondeStåndet, IX S ii33,afPresteStåndet, IX s 1147 > återtemit. af Adeln, IX s 1156» Förnyadt Utlåtande, IV 6 s 204 — 208, lagdt till Ilandlingarne af BondeStåndet, IX 3 s 287, bil. af PresteStåndet, 1X3 s 261, af Adeln, IX 3 s 287. Underd. Skrifvelse, X 3, s 23—>26. Riksdags-Beslutet, §. 23. Artilleri-Fördelningen. Se Krigs-Collegium. 15 Arvidsson, Assessorn C. N., arfvode åt, II s 5 io. Arvika, om Stads-Privilegiers meddelande ål Köpingen. Motion, remit. till Ekon.
Det har ofvan visats, att den vid det ur kritiken af Hegels logik framgångna resultatet förefintliga motsägelsen kan lösas på följande sätt. Motsatsens absoluthet innebär, att motsatsen ursprungligen är gifven i en sinlig tillvaro, ehuruväl med endast fenomenell betydelse, såsom egande sitt bestående i det konkreta varat, och att den genom den sinliga tillvarons öfvergående till högre grader af själfständighet icke försvinner, utan tvärtom intensifieras, emedan på det sinliga området själfständigheten framträder i motsatsen. Det principiella i processen är det positiva, processens ändamål, det rena varats förnuftiga konkretion och reflexion i sig, men negativiteten och öfvergåendet äro nödvändiga på grund af den sinliga tillvarons karakter att vara ursprungligen gifven, ehuru med endast fenomenell betydelse. Samma lösning kan användas i afseende på den vid resultatet af den här gjorda kritiken förefintliga motsägelsen, om i stället för det rena varat den i och för sig fria viljan och i stället för den sinliga tillvaron öfverhufvud insattes den sinliga viljan. — Hvad särskildt angår den moraliska känslan och driften i deras högsta form, d. v. s. såsom upptagna i sedligheten, är den ur en viss synpunkt abstrakta karakteren hos deras subjekt, den från naturbestämdhet rena i sig reflekterade viljan, på grund af hvilken abstrakthet det erhåller konkretion från en objektiv makt, och den moraliska känslan och driften involvera passivitet hos detsamma, fenomen af den rena viljans förnuftiga konkretion och reflexion i sig, med afseende å sin förefintlighet betingadt af den sinliga viljans karakter att ursprungligen vara gifven såsom enhet af de motsatta, subjektivitet och objektivitet, och däraf att denna motsats icke försvinner därigenom att den sinliga viljan utvecklas till allt högre grad af själfständighet, ytterst till att vara en från naturbestämdhet ren och därför abstrakt vilja, utan tvärtom intensifieras, emedan på det sinliga området själfständigheten framträder i motsatsen. Ur det positiva resultatet af denna kritik framgår omedelbart den form af etik, som blifvit utförd i den svenska rationalismen, grundlagd af Boström. För bestämmandet af den moraliska känslans karakter såsom förnuftig i detta system är nödvändigt att taga en öfverblick af grundtankarna i det samma.
Departements-chefen sålunda anfört och hemställt, har E. K. Maj:l föreslagit, alt Rikets Ständer för att fortfarande sätta amiralilets-krigmanskassan i stånd alt lill flottans pensionsberätligade embetsoch tjenstemän, som söka afsked, genast utgifva pension, enligt de för kassan nu gällande pensionsgrunder, än ock bereda tillgång lill de dem tillförsäkrade fyllnadspensioners utbetalande, mätte för nästa slatsregleringsperiod, eller åren 1864, 1865 och 1866, pä Riksgälds-kontorel anvisa ett kreditiv af 30,000 R:dr ärligen, med Direktionen öfver amiralitets-krigsnianskassan lemond rättighet alt å berörda kreditiv under hvarje års lopp lyfta hvad som för omförmälda ändamål funnes behöflig!, under förbehåll deremot, att af följande årets kreditiv icke något må reqvireras innan styrkt blifvit i hvad mån föregående årets kreditiv för pensioneringen åtgått, dock alt hvad under ett år af k red i I i vet icke för ändamålet erfordrades malte under följande året få användas; äfvensom att Rikets Ständer mätte medgifva, alt för denna pensionering finge användas såväl fortfarande det å 5:le Hufvudlileln uppförda anslag till Ilottans reservstat, i den män det redan vore och framdeles, genom afgång bland derå uppförde Officerare, kunde blifva disponibelt, sorn ock tillsvidare de genom ifrågasatt minskning af flottans officerspersönal uppkommande aflöningsbesparingar, i den mån de, i följd af afskeds meddelande utan föregången ansökning, vid den lör erhållande af fyllnadspension bestämda lelnadsåldern, derest förslaget derom vunne Rikets Ständers bifall, kunde behöfva för pensioneringen anlitas. Hos Rikets Ständer har, vid pröfning af della ärende, fråga uppstått huruvida det vore lämpligt att medel fortfarande anvisades för upprätthållande af flottans embetsoch (jenstemäns pensionering, på sätt hittills skett, och om icke några åtgärder böra och kunna vidtagas för ett mera ändamålsenligt ordnande af pensionsväsendet för nämnde stater.
A denna teater förberedes en repris af Beethovens opera; Fidelio » med fru Östberg i titelrollen. Under inöfning ä r o: » Så ska ' de tämjae », » Alphyddan » (med fröken Lindegren som debutant i Betlis roll), » Tannhäuser » o c h » De vilseförda ». Dramatiska teatern återuppförde påskdagen f. f. g. Runebergs familjemålning » Kan ej » o c h Blanche ' s lustspel » Magister Bläckstadius eller Giftermålsannonsen ». Att valet var godt framgick af de lifliga bifallsyttringar, som kommo de spelande till del från den till sista plats besatta salongen. Särskildt tycktes det senare stycket slå an. Hr Bceckströms ypperliga utförande af titelrollen framkallade stundom högtider af skratt. De öfriga skötte äfvenledes sina roller väl. Säkerligen skulle upptagandet af flere bland August Blanche ' s lustspel bringa k. teaterdirektionen både erkännande och guld. I afton uppföres Moliére ' s ypperliga komedi » Tarluffe » med hr Hillberg i titelrollen. Till uppförande förberedes Paillerons komedi » Råttan », vidare » En middagsbjudning », lustspel i en akt af C. Boech samt » Revisorn », lustpel i tre akter af Gogol. En livsuppgift. Berättelse af Ernst Lundquist. ^jMjid niotiden följande morgon hemtade Erik l3M) Z sin unga reskamrat i hennes bostad, de frukosterade i största hast på hotellet och styrde derefter kurs ner till sjöstranden, der en båt låg och väntade på dem. De hade nämligen qvällen förut kommit öfver ens om att tillbringa de timmar, som tidtabellen skänkte dem, med att fara och bese Adelsnäs med dess vackra park oeh växthus; tåget skulle icke gå förr än half tolf. Erik hade genast vid ankomsten till Åtvidaberg bestält roddbåt för detta ändamål. Det var den härligaste försommardag med len, doftmättad luft och hög himmel utan den minsta lilla sky. Bysjön låg framför dem slät som glas, och Ingrid tyckte nästan det var synd, då den lilla hvitmålade båten sköts ut och gjorde en djup skåra deri.
Revisorerne hafva granskat dessa räkningar för nedannämnde Verk, hvarvid utgifterna befunnits hafva uppgått till följande belopp: — 179 — expedition Kongl. Juslitie-revisions-expeditionen Justitie-kanslersdito Utrikes-departementet Landtförsvars-departementets Kansli Civildito dito Finansdito dito Ecklesiastik-departementets Expedition, jemte Riks-arkivet och Kongl. Bibliotheket, Svea Hof-rätt Götha dito Hof-rätten öfver Skäne och Blekinge Kammar-kollegium Bergs-kollegium . Kommers-kollegium Kammar-rätten . Äfvenledes har det förekommit Revisorerne anmärkningsvärd^ att utgifterna inom Sundhets-kollegium lill skrifmaterialier under revisions-åren uppgått till följande belopp, nemligen: år 1846 till 708: 20. 6. och år 1847 till 726: 35. 4. hvilka utgiftssummor, vid jemförelse med andra Emhetsverks enahanda kostnader under berörde år, samt då i betraktande tages Sundhets-kollegii verksamhet i förhållande till andra Verk, synts Revisorerne större, än behofvet påkallat. Bland utgifterna å anslagen till skrifmaterialier och expenser m. m. förekomma i flera Verks och Inrättningars räkenskaper utbetalda arfvoden till tjenstemän i Postverket och Rikets Ständers Bank. Enär dessa utgifter utgått såsom vedergällning för sådana göromål, som synas hafva bordt af ifrågavarande tjenstemän å tjenstens vägnar bestridas, linna Revisorerne sig böra å detta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. — 180 — Räkenskaperna för Kolonien §:t .Barthelemy hafva i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning för år 1846 med, men för år 1847 utan anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande tabell: år 1846. år 1847. Hebel. Balans från föregående året.- Spanska Spanska Daler. Daler. Cent. Inkomster:
Hwad re. dowisningen och Controllen wid förskotten der. till af Stats-Verket angär, mäste Stats-Ut. skottet tillstä, att det icke känner nägot Werk eller Tjensteman, som, utan serstillt arfwode för ett nytt göromäl dermed stulle kunna beswäraS. För öfrigt och sä länge icke alla Riks. Ständen sig förena om det beslut att samtelige Riks. Den ri October. ir Riks. Ständens Protocoll, jemte Bihanget der, till, stola pä Stats-Werkets bekostnad tryckas, mäste Stats-Utskottet förblifwa wid att afstyrka denna tryckningskostnads bestridande af Sta. tens medel för serskilvte Riks? StändS Proto. coll, sä wäl som Bihanget till alla Rcks-StändS Protocollen. Som det Hederwärda Bonde. Ständer i af. seende pä tryckningen af sine Protocoll wid näst. ledne och närwarande Riksdag sig förenat i sam. ma motion med Högloft. Ridderstapet och Adeln sä fär Stats.Utskottet derivid äberopa sitt of. ivananförde yttrande; dock med hemställan der. af till de Respective StändenS pröfning. Ore. hro den 10 October isro. k! NZxlokt. krääcrikspet; ock titeln» I.eäimZlerz väzosr ^lob. UgAerbjsIIiS. LM§lsrs Åhs, igel. 8rmkel, Nilcj^§l<jn<!ea <t, Octsk. Vördsamt Memorial. ^frän det Hederwärda Bonde. Ständer, har StatS.Utstottet erhällit Remisi pä det af An. rZ NZxväi<Nxe preKe-8t!n Ib. VVsiämsn. ib?e6erv5rcka 80 cke-8r^i^ Wollers ^obrmsson. l, I-unnias, 12 Den 11 Ockober.
Farväl nu och lugna dig så mycket som möjligt, goda Margaretha.“ Johan gick, och de båda systrarna greto en stund tillsammans, till dess ett bud kallade dem till den efter tidens sed före kl. 12 anrättade middagen. Margaretha, som ej vågade neka att synas vid bordet, måste bjuda till att lugna sig till det yttre, för att icke inför betjeningen visa sig upprörd. Fru Catharina inträdde lugn och hög som vanligt, utan spår af någon sinnesrörelse. Några dagar sednare, då Cecilia redan varit ett par gånger ute att hemta frisk luft, kom Johan en afton och föreslog att få följa de båda flickorna på en vandring uppåt det invid staden liggande Vuoriberget, för att derifrån, ehuru på afstånd, åse skådespelet af en rysk flotille, som skulle utlöpa. Fru Catharina ansåg visserligen saken i sig sjelf så sorglig, att hon föga velat tillåta det, om hon ej ansett förströelse nyttig för båda sina döttrar, och Johan dessutom för ett godt beskydd i den af fiender hvimlande staden. Dagen var ovanligt vacker och varm. På en bergspets, hvarifrån man hade den bästa utsigt öfver åmynningen och den utanför liggande slottsfjerden, nedsatte sig de tre vandrarne, i detsamma det ena fartyget efter det andra för fulla segel, förda af en sakta vind, långsamt förbiseglade slottsudden. Skådespelet var vackert, och dock hvilade de tre ungas blickar icke derpå. Hos hvar och en af dem väcktes tankar af större intresse än stundens, ehuru olika hos hvar och en. „Se,“ sade slutligen Cecilia, „huru vackert det är, se huru vågorna pryda sig med skimmer af den sjunkande solens guld, och dock är det vågor, som skölja finska stränder, som gå i Finlands sjöar, och som nu pryda sig för Finlands fienders skepp! Dock, hvad säger jag detta åt dig, Johan? Du är en besynnerlig menniska, ofta skulle jag vilja tro dig vara så god och fast som gull, och talar derför med dig ur mitt innersta hjerta; men så mins jag åter hvad jag så mycket måste ogilla, och då vore jag färdig att gråta öfver att du ej är sådan, jag ville tänka dig vara.“ „Cecilia, och jag ville dock så ogerna ogillas af dig.