Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Minister Bille hade således antagligen ej lika oskuldsfulla afsigter som t. f. chargé d ’ affaires, legationssekreteraren grefve Schulin. Hr v. Qvanten var emellertid nu temmeligen på det klara med hvad som förbereddes i anledning af uppsatsen. Skulle han ännu hyst några tvifvelsmål om den orimlighet, hvarom här är fråga, skingrades de snart fullständigt Fyra dagar efter det uppträde, som nyss skildrats, far han ett besök af riksdagens justitieombudsman hr E. Thompson. Justitieombudsmannen kom å h. exc. utrikesministern grefve Ehrensvärds vägnar. H. exc. hade påkallat justitieombudsmannens biträde i hans egenskap af ordförande för komiterade till tryckfrihetens vård. Danska utrikesministern, som genom danska legationen i Stockholm blifvit underrättad om att hr v. Qvanten ämnade utgifva en redogörelse för 1864 års unionsförslags uppkomst och behandling, hade nämligen hos svenska legationen i Köpenhamn anhållit om hemställan hos svenska utrikesministern om åtgärd mot denna publikation, i hvilken åtgärd äfven kunde ingå ingripande från tryckfrihetskomiténs sida. H. exc. hade emellertid anmodat justitieombudsmannen att gå på förhand tillhr v. Qvanten och fråga honom, om han ej viDe afstå från att orsaka en sådan obehaglighet Q. anmärkte, att det således vore fråga om qvarstads-åtgärd på grund af mom. 9 § 3 Tryckfrihetsförordningen. Justitieombudsmannen medgaf detta. Q. tog fram tryckfrihetsförordningen och uppläste momentet, hvilket har följande lydelse: » Smädliga, förgripliga eller till osämja med främmande makter syftande omdömen och yttranden om samtida nationer eller stater, med hvilka riket är i fredligt förhållande, om deras varande öfverhet, regering och regerings-sätt, höge embetsmän och sändebud, inre eller yttre förhållanden, företag eller underhandlingar; förbrytelsen skall anses enligt 8 kap. 28 § strafflagen, och skriften konfiskeras. Är skriften ej smädlig eller förgriplig, men genom den samma missförstånd med utländsk makt sig yppat, må den, utan rättegång, kunna konfiskeras *.
I, , :,l t lori o^'en mä clireete ntl>etglg8 llän livin je lulllgmmgre till 8tgrlen8 eller rliklrieteks 8jöingri8lin8, Iivinvirl rle k^is lör8tn:imnrle Di reetione, ne g,8ett, gtt lörinFen lrorrle ut^ä elter 8»mmg lerglininL;8-.^ri,neIer, 8om liittill8; men elen i 8unri8vr>It eleremot löre8lg<;i>, ritt rlen borrie nlAÖrss elter viss procent gl tullen, eller pä rmmit Il»n^>liot 8gtt. Dör 6A6N clel ln,r Oom merce-Lolle^ium i nnrlerrläniebet gnlort, stt DörinZen, om Lin ur8prunZkir;en tillliommen 8g80in er8gttnino lör lörlorgcle, j ^gmmgl DsZ Arumlrnle, lörnioner, numerg ielie bgrle e^en-ilmpen r,tt bärterlri 8iA llän nä^on i Dg-; ^runrlurt rätt; gtt elen väl omlormälrleg i är8 Loopvgerclie-lleAlemeiite, 80M vore en elionomi8li, gl Don^I. IVIgpt8 ^ocltkinngnrle beroencle lörlgttninA, men gtt, <lä rlen uppto^68 virl bvsrirr Kili8ilg» i tillg^^et till tullbevillninAen, elen kiunile g»Le8 8ä8un> ett 8trit8- 2N8luA, beroenele r>5
Directionen ansett sig här.’ afhämta anledning, atthosRidderskapet och Adeln hemställa, om icke enär något af de å Adeliga CadetSkolans fond nu mera befindtlige 3;ne FriCadett rum, hädanefter blifver ledigt, återbesättandet deraf måtte, på ett år uppskjutas, och den summa, som eljest under en sådan tid skulle användas till en FriCadetts underhåll , i stället * finge anslås, såsom eqviperings-penningar åt den utgående Fr i Cad etten. Och som RiddarhusUtskottet fullkomligen instämmer i de åsigter Directionen i detta ämne yttrat; får Utskottet tillstyrka bifall å RiduarhusDirectionens i denna del gjorda hemställan. I sammanhang med nu förevarande ämne, och som RiddarhusUtskottet under läsning af RiddarhusDirfectionéns Protocoll inhämtat, att olika behandlingssätt vid stipendierä bortgifvande understundom blifvit inom Directionen följdf, Den II sfugust i t, m• i det, att sådant vanligen skeft efter det ledigheten någon tid fÖrtit varit till sökanders un. derråttelse i allmänna Tidningarne kungjord ; men ock, ehuru mera sällan, att stipéndierne blifvit disponerade genast efter det ledigheten år vorden hos Directionen anmäld; alltså ocli då någon bestämd föreskrift härom, så vidt Utskottet kunnat utröra, icke finnes; men sådant icke destomindre synes Vara af behofvet påkalladt; får Utskottet till Lidderskapet och Ädeln hemställa, bni icke 6tadgas måtte, att hädanefter hvarken stipendium eller fri Cadettrum må af RiddarhusDireclionen bortgifvas förr, åri detsamma varit tvenne månader såsom ledigt 1 Tidningarne kungjordt, räknadt från den dag, då ledigheten i Stockholms Postoch InrikesTidningar första gången införes, och hvilket kungörande bör irenne gånger förnyas; i tö.
Hvad serskildt angår det påståendet, att en tomtreglering skulle vara med stora kostnader förenad, så är det väl sanni, att det blefve dyrt, i fall man skulle, såsom det i Kongl. Proposm antvdes och hvarom jemväl Jönköping anhållit, omreglera hela staden, men jag kan icke finna det vara billigt och nödvändigt, att, derföre att 16 gårdar afbrunnit, en total omreglering af hela stadens tomter skall vara af behofvet påkallad. I sådan händelse skalle man säga, att, om det brann upp 3 å 4 hus i Södertelje eller Trosa, mäste en total omreglering af dervarande tomter ega rum. Då det icke gerna kan komma i fråga, att, endast för stadens förskönande, nedrifva hela qvarter, och då dertill kommer, att det var den häst och följaktligen minst trängt hebygda delen af staden, som nedbrann, samt aDtalet af de förstörda gårdarne var obetydligt, i förhållande till de öfriga uti staden, så synes mig, alt man icke med skäl kan påyrka större bidrag, än det Utsk. föreslagit. Enär här har blifvit yrkadt en återremiss uti den syftning, att Utsk. skulle taga ärendet i noggrannare öfvervägande, så ber jag att fä nämna, att, då denna fråga förevar uti Utsk., upsteg en. representant af PresteSt. och framlade uti ett sakrikt anförande alla de skäl, som, enl. hans förmenande, talade för Jönköping, men, oaktadt denne ledamot eger ett ganska stort och välförtjent inflytande inom Utsk., och framlade samma skäl, som nu här äro framkastade, så lyckades det honom icke att få någon med sig, utan alla de öfriga ledamöterne instämde uti det Utlåt., som nu är under öfverläggning. Detta torde väl bevisa något om halten af de skäl, som frambringats, och torde vara till fullo bevisande för dem, som tro, att StatsUtsk. af denna diskussion skulle erhålla någon ny förut saknad uplysning.
Prot.-Utdrag den 25 April 1857. 307 Frän Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stals-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 56, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående försäljning af tomtplatsen efter Kronans nedbrunna spanmåls-magasinshus i staden Carlshamn. Bifölls. N:o 57, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående afsöndring af jord från krono-lägenheterna Hushagen, Köpings-ön och Byslätten i Köpings socken af Westmanlands län, för utvidgning och rötning af Köpings å. Bifölls. N:o 56, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 33, angå ende beräkningen af Stats-verkets inkomster. Högvördiga Ståndet, som fann för godt att, i afseende å 7:de punkten, rörande tiondeoch hannnarskatts-jernet, i Betänkandet N:o 33, antaga den till Ståndet nu framställda inbjudning, och, i afseende å 9:de punkten, gillade den af 2:ne Riks-stånd förut godkända och af Utskottet vidhållna beräkning af mantals penningar^, lade Utlåtandet N:o 58 i öfrigt till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden: N:o 5, i anledning af väckta motioner, angående ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet alt bygga och underhålla vägar. Ståndet afslog det, sidd. 8 och 9, framställda författnings-förslag och godkände hvad Utskottet i öfrigt i detta Betänkande hemställt och tillstyrkt. N:o 6, i anledning af väckt motion, att fader, som icke kan bidraga till sitt oäkta barns uppfostran, bör till allmänt arbete hållas. Bifölls. N:o 7, i anledning af väckt fråga om ändring i 1 § 2 kapitlet Byggninga Balken.
Efter hvad jag hört, har den unga fröken aktningsvärda föräldrar, som mera värdera sina barns själsförmögenheter, än skönhet och kroppsliga förmåner, som visserligen äro en stor gåfva af Gud, men för hvilka de förra aldrig få åsidosättas. Den väl valda umgängeskrets, hvaruti — rådet Z—s lefva, en förnuftig hushållning och ordningsanda, som gör att utgifterna ej öfverstiga inkomsterna, pålitligt tjenstefolk, som värderar och älska sitt herrskap, — allt bidrar att göra ett undantag, men ty värr blir sådant mera sällsynt. Låt deremot en sådan olyckligt lottad varelse omgifvas af ytlighet och flärd, af medfjäsade bortskämda syskon, hos hvilka de svaga föräldrarna se skönhet och qvickhet, missnöjdt tjenstefolk — och några till dagligt sällskap, som likna fröken Strutz: då få vi se om icke jag har rätt.» «Fru friherrinnan förutsätter bra många olyckliga fall,» svarade Elise; «lagmanskan Bärendorf synes vara så bildad, hennes väsende och tal utvisar så mycken välvilja och hjertats godhet; skulle hon göra skillnad emellan sina barn?» «Ack jag vill gerna tro, att hennes hjerta är godt, men hon är svag och utan fasta grundsatser. I synnerhet är hon utomordentligt svag för yttre glans och lyder blott ögonblickets impuls. Jag gillar ej, att hon samlar omkring sig menniskor, som endast för nöje skull vistas hela tider i deras hus. Der barn och ungdom finnas, böra sådana väljas med urskillning. Enligt min öfvertygelse kan mamsell Elise tillräkna sig en god del i fröken Z—s lyckade uppfostran; ty boende i samma gård, har hon i åtta år haft tillfälle att se eder arbetsamhet, ert tålamod och allt uppoffrande barnsliga kärlek. — Men se der ha vi våra damer på trappan och bakom dem Anna Lena, som vinkar oss så nyter med kaffepannan i hand.» Friherrinnan gick för att helsa sina gäster. Under gåendet frågade Leonna mamsell Elise, som lemnat sig något efter: «Har friherrinnan någon dotter? Hvilken afundsvärd lycka att äga en sådan mor!» tillade hon af fullt hjerta. Med uttrycksfull blick lade den tillfrågade fingret på sin mun, och hviskade sedan:
Proposition M 28. hvad dertill hörer och tillvinnas kan, i utbyte emot Häradsskrifvarc-boslället i mantal frälse Hagebohl, under vilkor, att sistnämnda hemman bibehåller sin frälsenatur, hvaremot Kålshult från kronoskatte öfvergår till krononatur; att hemmanen bibehålla nuvarande räntor, kronotionde och rotering; att innehafvarne af Kålshult styrka såväl eganderätten dertill, som att hemmanet är från gravationer fritt; samt att bemälde innehafvare tillika, för Kålshults sämre byggnader och högre onera, till indelningshafvaren utgifva ofvanberörde Åtta Hundra Femtiofem Ridr 40 sk. B:ko, motsvarande Ett tusen Två hundra Åttiotre R:dr 75 öre Riksmynt, hvilka medel skola af indelningshafvaren användas till hemmanets förbättrande, enligt svnerätts föreskrift, Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt och upplyst, föreslår Kongl. Majit nu, det Rikets Ständer, för sin del, måtte medgifva, att ofvanomförmälda, till boställe åt Häradsskrifvaren i Östra härad anslagna i mantal frälse Hagebohl 1 må, under de af Kammar-kollegium uppgifna vilkor, utbytas mot kronoskattehemmanet A mantal Kålshult; och skola de detta ärende rörande handlingar och kartor m. m. tillställas det Rikets Ständers Utskott, åt hvilket frågans behandling varder af Rikets Ständer öfverlemnad. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Är och dag, som ofvan. CARL. ./, A. Gripenstedt.
Confilur er, i Borgare-Ståndet: att, enär andra, än de dyrbarare slagen deraf, ej äro föremål för import, de böra antagas till ett värde af 5 R:dr och minst i R:dr tull ®. Copal, inom Borgare-Ståndet: att den härå lill 2 sk. 6 r:st. antagna införselstull skäligen må jemkas till 2 sk. ®. Carlander, hos Borgare-Ståndet: att värdet härå bör antagas till 8 sk. och införselstullen till 1 sk. 6 r:st. ®. Corinther, inom Ridderskapet och Adeln: att, då den föreslagna tullen 2 sk. 8 r:st. utgjorde 100 procent af varans inköpspris å productionsorten, den förra syntes alltför hög; och i Borgare-Ståndet> att tullbeloppet härå borde bestämmas till 2 sk. W. Dref, hos Borgare-Ståndet: att införselstullen å denna för Skepps-byggerien nödvändiga vara ej bör sättas högre än 32 sk. Sk®; och i BondeStåndet deremot, att gällande Taxas bestämmelser derå böra bibehållas. Drefmat 3fc., i Borgare-Ståndet: att denna artikel bör vara fri från tull vid införsel. Fartyg, i Bonde-Ståndet: att antingen alldeles ingen eller ock ytterst låg införselstull bör sättas å ”Strandade och såsom vrak sålda.” Fenkol, i Borgare-Ståndet: att värdet derå ej kan antagas högre än 8 sk. och tullen derefter böra rättas till 1 sk. 6 r:st. ®. 20 Bevillnings-Ulskottets Utlåtande, N:0 30. J N Fernissa, hos Ridderskapet och Adeln', alt-, då ingen fabrik för tillverkning deraf härstädes finnes, dea bör draga högst 4 & 6 sk. tull; och \ BorgareStåndet, att, enär denna artikel är för handl verkenen behöflig, högre införselstull än 8 sk. W ej bör densamma åsättas.
Hvad transportkostnaden beträffar, torde äfven de värde anmärkarne taga i betraktande, att de liesta jordägare icke hafva tillfälle att afsätta sin spanmål vid egendomarne, hvilket deremot ofta inträffar vid stångjernsbruken, utan nödgas transportera densamma ofta 15 lill 20 mil, och att de sålunda lida lika mycket i hänseende till transporlkostnaderne för deras varor, som stångjernslillverkarne för sina. Man har äfven anfört, att de förmåner, som blifvit stångjernstillverkarne beredde, icke åro, jemförelsevis med dem som jordbrukaren åtnjuter, af den vigt, att de kunna eller böra verka till något afseende på hvad Utsk. här framställt. Jag ber att få erinra derom, att stängjeriiglillverkarne hafva en Den 4 December f. m. 01 väsendtlig förmån framför jordbrukaren, nemi. det absoluta importförbud, som för allt stångjern är gällande. Jordbrukaren deremot måste concurrera med ulländningen vid försäljningen af sina alster, ulan undanlag, och den tull för utländsk spanmål som gäller, är sä låg, alt exempel ej saknas, att spanmål importerats frän utrikes ort oell sälls lill lägre pris, än landtbrukaren sjelf kunnat densamma afsätta. Öfverväga!- man dessa omständigheter, så skall man finna, att det icke står så illa till med jerntillverkaren ; tvertom tror jag, alt hans belägenhet är lika lycklig om ej vida lyckligare än jordbrukarens. Det är visserligen sant, att jordbrukaren på sednare tider vunnit någon lindring i sina bördor, genom passevolance-afgiflens borttagande och saltpelergärdens upphörande; men huru obetydliga äro icke dessa minskningar, jemförelse med de fördelar, som stångjernstillverkarne erhållit. Jag för min del tror, att stångjernstillverkarne och jordbrukarne kunna hafva att kämpa med lika svåra conjuncturer för ögonblicket, och måste lida dem under förhoppning om ett öfvergående till bättre förhållanden, och tillstyrker derföre bifall lill Ulsk:s förslag. r> Frill. Cederström: Frih.
Det är således två olika verkande makter, som dragas till hvarandra, och blott i deras förening födes det något; nornorna komma till åsarne (se § 7), först då begynna de skapa (Petersen, sid. 113). Jfr grekernas Moirai. De grekiska nornorna spinna, våra utspänna sin väf från öster till vester. I senare sagor blifva nornorna ofta förvexlade med valkyriorna (§ 20). Fylgjor (fn. Fylgjur) och Hamingjor (fn. Hamingjur) äro med nornorna närbeslägtade väsenden. De äro fästade vid personer, antingen en hel slägt eller enskilda personer, då nornorna deremot äro hela verldens öde. Det är skilnad mellan öde, fatum, som betecknar hela verldsordningens sammanhang, och lycka, fortuna, som utdelas af de mindre nornorna. Dessa äro antingen milda eller vreda, beskydda eller förderfva. De uppenbara sig derför i olika gestalter: närmast såsom qvinnor (äfven för män), men ofta visa de sig såsom djur. Diser (fn. Dísir) äro liknande väsen, qvinliga dämoner, som, goda eller onda, inverka på de enskildes öde, men, såsom det synes, icke äro fästade vid bestämda personer. Fylgja, pl. -ur, af fylgia, följa, betyder »den åtföljande», skyddsande, genius. Hamingja af hamr, gestalt, hamn, betyder »den skiftande», föränderliga, lyckan. Dis, pl. -ir, brukas såsom namn både för gudinnor och halft gudomliga qvinnor. Jfr Valorna, valkyriorna, gudarnes hamnskifte! De nio verldarna och språken. De nio verldarna. Likasom andra folkslag i forntiden förestälde sig också våra förfäder, att jorden vore kretsrund och flat och att himmelen såsom ett fast hvalf hvilade deröfver. Himmel och jord omtalas i de gamla skrifterna såsom indelade i nio verldar: öfver och utom jorden:
Den 3 Februari e. m. 179 Uppå härefter ef Ur Gr. o. Landtm, med tillkiinnagifvande alt ytterligare 6 talare anmält sig, framstähl propos., tipskjöls öfverläggningen till eftermiddagens plenum samt åtskiljdes H. Ii. o. Ad. kl. 3 e. m. In fidem protocoili '^Albert Munde. Onsdagen den 3 Februari 1858. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för den 21 sistl. Novemi), e. m. Uplästes till justering oell godkändes ett från Exped.Utsk. under N:o 19G inkommet Förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., angtde regleringen af utgifterne under RiksStat,ens Sjette HufvudTitel. Fortsattes pröfningen af LagUtskts Utlåt. N:o Cl, i anledn. af gjorde anmärkmr emot vissa delar af Utsk:s Betänk. N:o 46, öfver ej mindre Iv. M:s Nåd. Propos. angide utvidgad religions frihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, an äfven särskilda inom RikSttn väckte motioner. Ur Gr. o. Landtm, yttrade, att under den på f. m. började men tinno icke afslutade öfverläggningen om det i lista punkten af detta Utlåt, förekommande förslag till författning, angtde vissa förändrade föreskrifter i afstde på dem, som omfatta villfarande lära, blifvit vrkadt af 2:ne ledamöter afslag å nämnde förslag samt att i dess ställe måtte antagas den reservation, som af Domprosten Bring blifvit afgifven; men att Hr Gr. o. Landtm, dock finge till desse ledamöter hemställa om det ej skulle förenkla frågan om Utskts förslag till författning först ensamt blefve föremål för pröfning och sedan propos. på bifall till nämnde reservation gjordes i sammanhang med pröfningen af Utskts i nästföljande punkt framstäldta förslag till underd. skrifvelse.
Ständer icke må vidtaga någon förändring i afseende å beklädnads-bidragets utgörande af oftanämnde 3813' vakanta rotar; Slats-Btskoltels Utlåtande JW 30. Och anser sig Utskollcl härigenom liaTvu besvarat Riksdags-fullmäktigen Ola Månssons inom Ronde-slåndet gjorda och af öfrige representanter från Christianstads och Malmöhus län understödda yrkande, att jemväl sislherörda vakanla rotar malte erhålla rotedindring med 3 Ridr 18 sk. 6 rst. för hvarje nummer, eller till ett sammanräknadt belopp af 1,303 Ridr 18 sk. 6 rst. banko. Under förutsättning att Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet, med anledning ej mindre af Kongl. Majlis ofvanberörde Nådiga Proposition än äfven af särskilda motionärers framställningar, här ofvan tillstyrkt och föreslagit, hemställer Utskottet, att, i stället för det å Riks-statens 4:de Uufvud-tilel nu upptagna årliga anslag, 71,000 R:dr banko till »lifmundering för indelta infanteriet», hvilket anslag skulle försvinna, Rikets Ständer, å samma hufvud-titel bland anslagen för materielen må låta uppföra ett belopp, stort 208,200 R:dr R:ml att årligen utgå, under benämning: »till lifoch släpmunderingar vid rolhulls-regcmcnlena».
— Mycket möjligt, men förhållandet qvarstår dock i jemnbredd med den Franska traktaten, och sålunda kommer denna icke att göra någon ny beskattning af nöden. Har således ur denna synpunkt någon skada uppstått? Finnes här någon, som verkligen sjelf tror, eller förväntar sig att kunna bibringa andra den tro, att K. M:ts Regering gjort sig till uppgift, att störta riket i fattigdom och elände, att ingripa uti representationens rättigheter, att vanvårda undersåtarnes väl och undergräfva deras förvärfsmedel, samt att hon för ett sådant ändamåls vinnande använder bemödanden, om hvilkas omfång och ansvarsfulla tyngd de, som klandra henne, knappast torde göra sig någon rigtig föreställning? Den andra satsen uti Bevilln.-Utsk:ts förslag till beslut i denna fråga synes mig lida samma brist som den forsta, den nemligen att hvila på en uppgift, hvars enlighet med verkliga förhållandet torde blifva svår alt fulltyga. Ar det i sjelfva verket faktiskt att Rikets Ständer hade förväntat att traktaten skulle blifvit, före sin tillämpning, underställd deras pröfning och godkännande? I detta afseende torde det vara tillfyllestgörande, att åberopa, hvad jag nyligen haft äran anföra om Rikets Ständers vid senaste riksmöte fattade beslut om beräkningen af tullinkomsterna, hvaruti den oförtydbart uttalade förutsättningen om innan nuvarande Riksdag inträdande tullnedsättningar utesluter all möjlighet om en förväntan från R. Stms sida om traktatens underställande före dess tillämpning. Jag torde här kunna sluta dessa allmänna betraktelser. 1 hvad som rörer våra näringar, bränvinet och öfriga ämnen, som hit höra, lärer en bättre belysning, än jag skulle kunna lemna, icke uteblifva. Innan jag slutar detta alltför långa anförande, kan jag dock icke återhålla en betraktelse, som troligen påtvingat sig flere än mig inom detta hus. Jag har, under denna riksdag, hört åtskilliga bittra — efter min förmening fullkomligt obefogade — Den 7 Februari f. m. 335 anmärkningar mot Konungens rådgifvare med afseende å deras förmenta syftning till konungamagtens förminskande och undergräfvande.
Ett blomstrande näringslif lyckades man dock aldrig att der åstadkomma, men väl lyckades man att förstöra det på landsbygden, påsätt en förtjenstfull ledamot af Kongl. Vetenskaps-Akademien för nära 100 år sedan så sanningsenligt yttrar: »Alla missbruk emot närings-författningarne», säger han, »hafva icke af städernas innevånare så kunnat förebyggas att desse Landtmanna-binäringar hunnit på alla ställen ännu blifva alldeles ödelagde, ehuru somliga i synnerhet handtverken kunnat genom tvånget blifva bragte till klåperi; på en del ställen och orter, hvarest vissa näringar likasom af sig sjelfve fått rota sig, hafva de näppeligen med förbud kunnat ödeläggas, när de annorstädes och hvarest man velat inrätta dem med inga uppmuntringar kunnat iståndsättas.» Dessa sanningens ord uttalades af Pehr Högström vid presidiets nedläggande i Vetenskaps-Akademien redan den 1 Maj 1765 och dock sitta vi ännu i dag och rådslå öfver orsaken dertill att vårt näringslif icke vill frodas så som önskligt vore. Man har städse klagat öfver att våra näringar äro utlandets underlägsna och detta har man tillskrifvit én felaktig lagstiftning. Denna har således måst förändras, reformeras; och nya föreskrifter hafva på så sätt under århundraden utfärdats; men samma klagan höres och göres med full rättvisa än i dag och jag dristar mig derföre hemställa om det icke vore värdigt vårt föryngrade, förstärkta Borgarestånd att som en man uppträda med den frågan: Behöfva vi väl lagar och föreskrifter för att årligt få föda oss med näringar, handel och allt annat o mtankan och idogheten utvecklande arbete? Att besvara en sådan fråga med nej vore BUi. till R. St. Derigenom skulle grundläggas dess väl förtjenta anseende och ära så inom eget land som inför andra länders lagstiftare och statsekonomer samt framkalla efterverldens rättvisa välsignelser. Lagar må vi, lika nied andra lagbundna samhällen, hafva till skydd för sedlighet, lif och egendom, men till skydd emot omtankan och idogheten äro de icke behöfliga. Det lärer icke kunna bestridas att sakens vigt förtjena!- allt behjertande.