Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hofrätten blifvit hörd och uti underdånigt utlåtande tillkännagifvit, det Hofrätten långt för detta insett, att derest hittills varande förhållanden skulle oförändrade fortfara och således arkifvet årligen tillväxa, nödigt blefve att derföre bereda större utrymme, äfvensom att bottenvåningen i norra flygeln af det hus, hvaruti rum åt Hofrätten äro upplåtna, vore för i fråga ställde behof särdeles tjenlig och välbelägen; att i anledning deraf öfver läggningar med Stats-Kontorets embetsman vid särskilda tillfällen ägt rum, för att utröna, huruvida Chartte sigillatas kontoret 16 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för är 1840. kunde annorstädes erhålla tjenlig lägenhet, på det förslag till reglerande af behofvet så i ena som andra hänseendet kunde på en gång framställas; men att numera och sedan genom Kongl. Förordningen den 18 nästlidne April blifvit stadgadt, att Kämnersoch Lagmansrätter samt Riddare-synerätter med år 1849 skulle upphöra, Hofrätten ansåge frågan om arkifvets ordnande vara beroende af de mera väsendtliga omständigheter, hvilka för vidmakthållande af lagskipningens jemna och oafbrutna gång vidare kunde komma under öfvervägande; enär nemligen den förändring i rättegångsordningen, som genom ofvannämnde Kongl. Förordning blifvit påbuden, snart torde föranleda antingen till förstärkning af Hofrättens personal, såsom följd hvaraf ökadt utrymme till sessionsrum, kantsli och arkif blefve erforderligt, eller till inrättande af nya Hofrätter, då åter en del af de handlingar, som tillhöra Svea Hofrätts arkif, skulle komma att till annan ort förllyttas, derigenom för den återstående delen bättre utrymme vunnes; hvadan Hofrätten under sådana omständigheter samt då domböcker och handlingar för de senare åren funnes fullständigt ordnade uti rum, som för den närmaste tiden kunde vara tillräckliga för samma behof, tillstyrkt, att med frågan om ordnandet af Hofrättens arkif måtte fä anstå intilldess, efter Lagmansrätternes indragning, Hofrättens blifvande organisation kunde varda i Nåder bestämd.
Förordningen om fattigvården i riket: V. 702. 4 Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: — N:o 118, angående vilkoren för bränvins tillverkning: V. 704. — N:o 119, om förändring i vissa deler af Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker: V. 704. — N:o 120, angående åtgärder för beredande af lättnad i myntcirkulationen mellan Sverige, Norge och Danmark: V. 705. Expeditions-lösen, i anledning af väckta motioner om ändringar i gällande förordning angående —: B. I. 485, 487, A. 487. —, i anledning af väckt motion, att Nämndemän måtte tilldelas viss andel deri såsom ersättning för inställelse vid Ting: B. I. Expeditions-Utskottet, om anmodan til! detsamma att uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag till underdånig skrifvelse rörande verkställd omröstning öfver Högsta Domstolens Ledamöter: II. 148. —, om anmodan till detsamma att uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag till förordnande för de nyvalde Kommitterade till Tryckfrihetens vård: II. 148. —, om anmodan tili detsamma att uppsätta och till Riks-Stånden ingifva förslag till så val förordnanden för Rikets Ständers nyvalda Justitie-Ombudsman och hans Suppleant, som ock underdånig skrifvelse om valen till Kongl. Majit: II. 156; V. 553. —, angående anmodan till detsamma att uppsätta och till RiksStånden imkomma med förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse om Riksdagens förlängning: II. 63. —, angående meddelande åt detsamma af Kongl. Maj:ts svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande Riksdag antagna förändringar i Tryckfrihets-Förordningen, för att iakttagas vid Riksdags-beslutets uppsättande: IV. 211.
Visserligen vore det önskvärdt, att man så snart som möjligt må komma till ett system, som leder våra fabriksprodueter ut på verldsmarknaden; men jag tror icke, att sådant later göra sig på ett ögonblick. Det måste ske småningom, och det var derföre, som jag ville gå försigtigt till väga. Men afdelningen i Utsk. förkastade min åsigt och föreslog upphörande af alla förhud, dä vi, å min sida, deremot ville behålla förbuden för alt genom dem småningom komma lill fullkomlig frihet. Detta är orsaken till de få förhuden, och hyarvid man i allmänhet hållit sig vid Tuljcommitteens Utlåtande. Hvad beträffar den inconsequens, som Hr Cederschjöld nämnt, så finnas visserligen otaliga sådana i Utsi. :s förslag, och ännu flera komma troligen att visa sig, sedan IL St. voterat i frågan. Det är alldeles omöjligt att åstadkomma någon consequens uti det hela, då i hvarje oanständighet meningarna äro lika mångå som de beslutande individerna. Här bär åter blifvit repeterad den sats, att tullförsnillningar skulle vara lättare att förekomma, än lurendrejerier. Hr v. Hartmansdorff har så fullständigt utvecklat motskälen, att jag dervid icke har något att tillägga. Likväl torde jag få erinra, att vid den märkvärdiga accouchementshändelsen vid Horns tull upptäcktes åtskilliga förtullbara varor; och då man kan så sorgfälligt gå till väga för att undandraga varan förtullning, att inan kläder sig deri, mätte det väl äfven få antagas, att man på andra sätt söker en sådan vinst, och alt således icke någon särdeles skillnad lärer göras emellan de a;ne olika slags tjufnaderna. Hvad särskildt vidkommer klädesfabricationen, fårjag erinra om hvilken betydlig favör densamma tagit just under förbudstiden, så att denna näringsgren i Norrköping upphunnit en otrolig fullkomlighet. Om man nu ändrar detta system, skulle deras bemödanden och uppoffringar, som bidragit till den utvecklade industrien, helt och hullet afklippas. Min tro har derföre varit, att förbudssystemet ännu någon tid borde fortsättas.
» annorlunda. » täcka insjön, drömmande mig vid din sida mina ännu urkedjan. dig. Några Hans konstlade lugn g a f nu på en gång vika. öfverdu snart skulle taga allt o m hand, när att pä af den nya När jag genomsåg de tilloch du misstagit ryckte på axlarna. blifvit sedan frågade mig, om j a g inredandet verandan att ord hvilken L ä t o m oss dertummade nervöst på dag, Allt Harald. tjensten, R o d n a d e n på Signes ansigte blef allt djupare, Hennes i stund, i släppa h o n o m, förr än min framtid ett ej förråda något för dig, förr än på ej ej annat sätt blifvit betryggad. » ej förråden i skåp o c h lådor o c h tänkte stod lyckas det har j a g ej varit nära att svika min att tänkt: skrifvit att på det omsorgsfullaste af sin är det ej sant? ofta namnes som i ett rus, hvilket likväl ej uppförandet på, att D e t föll sig deratt j a g m e d glädje du efter slutad sammans att j a g aldrig hållit af rörelse på hufvudet hon liksom bortjaga envore skäl göra på samma sätt, gått föresats af förvånad. att ... » du? » otålig liksom gaf mig l o f att jag förhållande tysta Harald hvilken Hur en sista halfår endast tandet känslor, jag då genomgå vårt slagit så o c h ämnade inspektorsbyggnaden, låta dig få en fullkomligt klar inblick i mina bör » H v a d menar Med sig o c h sjönk åter ned i o c h skämtsamt jag vaka frågade han » J o. det är så, » J a g försäkrar, underrättade mig o m, att sig hindrat jag hufvudet. att mot lif, glädje o c h v i d - återseendets växande tystnad mig, hafva för min inre syn! allt vore i ordning! stunds han skulle gifva m e d sig p å, » fortfor i stolen. en » Nå? » dock nes drag, och hon satte sig b e q v ä m t till rätta Efter ej » hur j a g detta denna tyckte har mande blick, o c h då hon fann, att alla de små konstverk ej samtalet svag rodnad åter. han. ställning.
Genom denna utredning 8f förhållandet i allmänhet med roteringsbesväret i de Småländska, så väl som uti öfriga roterade länen, hade Kollegierna funnit; vara ådagalagdt, dels att, med hänsigt lill skatletalet allena, såsom grund för rote-indel - Kongl. MajUs Nåd. Skrifvelse S ningen, roteringsbördan, efter medelberakning af åtskilliga medelgoda rotar i de särskilda länen, icke kunde anses mera betungande i de Småländska, än uti flera andra län, och dels att, efter enahanda beräkning, en rotes afkastning visserligen vore mindre i de Småländska, än i de öfriga länen, men att deremot icke blott egorymden och följakteligen äfven utsigten till rotehemmanens utvidgade uppodling till ökad afkastning vore större i de förra, än i de sednare länen, utan äfven grundräntan, uti hvilken rotarnes förbättring icke verkar förhöjning, mindre i de Småländska, än i de öfriga 16 länen. Huruvida åter roteringen, med hänsigt till förhållandet vid hvarje särskild rote och vid jemförelse emellan rotarne dels inbördes uti hvart särskildt län och dels länen emellan, är mera betungande eller ojemnare fördelad i de Småländska, än uti öfriga länen, kunde vä! icke inhetntas af ofvannämnde Tabeller, hvilka endast angifva medelförhållandet af flera eller färre rotar i hvarje län och huru jemförelsen mellan länen utfaller; men, om ock genom en tidsödande och kostsam undersökning slutligen skulle visa sig, att vid roteringens införande hemmanen i de
Det är mig ej obekant, att Rikets Höglofl. Ständer vid en föregående Riksdag uttryckt sin önskan om detta minimum, och alt det nu är bestämdt, att detsamma med nästa års början skall blifva regel. Emot detta höga minimum förekomma, enligt min tanka, likväl många betänkligheter. Såsom ett skäl derför, så vigtigt det än i sig sjelf skulle vara, kan ej anföras, att derigenom en större silfvermassa skulle bringas till cirkulation inom landets allmänna rörelse och sålunda realisationens säkerhet i sin mån befordras; ty detta ändamål vinnes icke, så länge Riks-banken sjelf för realisationens säkerhet visar så ringa omsorg, att den allt ännu vill fortfara med utgifvande af sedlar till Bih. till B. St. Banko. Om deremot Riks-banken sjelf ville höja sina sedlars minimi-valör; om för nyss sagda ändamål likhet i system gjordes till ovilkorlig regel; om till och med ett i förhållande tilt Riks-bankens sedlars något högre minimum bestämdes för Privat-bankernas, så vore deruti åtminstone en grundsats fastställd, som allägsnade inverkningarne af tillfälliga opinioners godtycken. Men hvad man nu i detta afseende föreslår har för mycken smak deraf och lägger ett alltför stort band på en Privatbanks gagnande verksamhet inom sin ort. Det är uppenbart, att de kurserande sedel-valörerna i väsendtlig mån borde rätta sig efter de genom de allmännast förefallande omsättningarne bestämda behofven af lämpliga värdenämnare, med afräkning af de mynt-valörer, som bestå af silfver. Erfarenheten har visat, att Privat-bankernas nuvarande minimi-sedel-valörer på 3 R:dr 16 sk. Banko äro för nämnda ändamål synnerligen behöfliga. På hvilken giltig grund skölp de då afskaffas? Är man ej säker på, all Privat-bankerna skola kunna inlösa dem vid anfordran, om de utgifvas i större mängd och blifva längre tid utelöpande? Nå väl; då bör man lägga boten, der man fruktar soten, och skärpa säkerhets-vilkoren, men icke kasta ut barnet med badvattnet, eiler godtyckligt förbjuda hvad som, noga öfvervägdt, är för den allmänna rörelsen hebölligt och nyttigt.
Herr Hjerta har slutligen, för den möjliga händelse att Rikets Ständer, i stället att ingå på hans förslag, hellre skulle välja att antaga det af honom så kallade misshushäll• tiings systém, mot hvilket Herr Hjerta i det föregående af dess betänkande ifrat, trott sig böra föreslå: lto att planterhagar icke inskränkas till trtenne (3 ne) utan att minst 8 till 10 cjenliga trakter dertill efter hand Utses; 2:0 att de anläggas der tillfälle gifves till en lä*t sjötransport och der skogsbrist för närvarande finnes, så att under tiden annan plantering kan löna sig; 3:0 att de helst sökas och anläggas der Kronan redan eger jorden, såsom å gamla Kronoparker och Kungsgårdar, hvilka senares brukande Motionairen, af anförde skäl, anser redan medföra nog liten vinst för Staten; - 4 Stats samt Allm. Besv.o. Otc -Utsk.Utl. 4:0 att icke något serskildt anslag här* till göres, utan endast jord gifves, samt öfrige utgifterne tagas på io:de Hufvudtitelns besparing,emedan dennaanstalt, i Motionairens tanka, bör stå under tillsyn af Flottans styrelse, hvarvid serskildt afseende borde hafvas å Båtsmanshållets möjliga användande till eftersyn, plantering, huggning m. m. samt 5:0 att denna fråga måtte behandlas i sammanhang med Herr Hjertås Motion om Kronoskogarne i allmänhet. b) Inom det Högvördige Preste Ständet: Af Herr Contracts-Prosten Afzelius, som, under framställning af de mångfalldiga olägenheter Allmogen tillskyndas ej mindre af nu gällande Författningar om Ekars tillhandahållande för Kronans behof, än genom en del Skogvaktares obilliga och hårda sätt att mot Allmogen tillvägagå, föreslår att dessa författningar, hvarigenom Innehafvare af Krono och Kronoskatte hemman äro förne-i kade all dispositions-rätt öfver de på deras jord växande Ekar, genast må upphäfvas samt Krono-Ombud utan dröjsmål utskickas
Ty du tillskrifver mig bedröfvelse, och vill förderfva mig för mins ungdoms synders skull. Du hafver satt min fot i en stock, och gifver akt på alla mina stigar, och ser på all min fotspår; Jag, som dock förgås som ett ruttet as, och som ett kläde, det ätet varder af mal. Menniskan, af qvinno född, lefver en liten tid, och är full med orolighet; Växer upp som ett blomster, och faller af; flyr bort som en skugge, och blifver icke. Och öfver en sådana upplåter du din ögon, och drager mig för dig i rätten. Ho vill finna en renan när dem, der ingen ren är? Han hafver sin förelagda tid; hans månaders tal är när dig; du hafver satt honom ett mål före, derutöfver varder han icke gångandes. Gack ifrå honom, att han må hvilas, så länge hans tid kommer, den han såsom en dagakarl bidar efter. Ett trä hafver hopp, om det än är afhugget, att det skall åter förvandla sig, och dess telningar vända icke igen. Ändock dess rot föråldras i jordene, och stubben dör i mullene; Så grönskas han dock åter af vattnets lukt, och växer lika som han plantad vore. Men hvar är en menniska, då hon död, förgången och borto är? Såsom ett vatten löper utur en sjö, och såsom en bäck utlöper och förtorkas; Så är en menniska, då hon lägges ned, och varder intet uppståndandes, och varder intet uppvaknandes, så länge himmelen varar, och varder icke uppväckt af sinom sömn. Ack! att du fördolde mig i helvete, och fördolde mig, så länge din vrede afgår, och satte mig ett mål, att du ville tänka uppå mig. Menar du, att en död menniska skall åter lefva igen? Jag förbidar dagliga, medan jag strider, tilldess min förvandling kommer; Att du ville kalla mig, och jag måtte svara dig; och du ville icke förkasta ditt handaverk: Ty du hafver allaredo talt min tren; men akta dock icke uppå mina synd.
Det kan ej annat än för mig utgöra anledning till den högsta tillfredsställelse, att förnimma, det en Ledamot af ConstitutionsUtskottet nemligen Herr af Uhr, som äfven var det förra Riksdagen, och då fann min Motion onödig, nu med så mycken värma omfattar dess öde. Det var likväl ej för att uttrycka denna tillfredsställelse, som jag ännu en gång vågade falla Ridderskapet och Adeln besvärlig; det var för alt uppdraga den bestämda skillnaden emellan den på ConslitutionsUtskottets bord hvilande frågan, och Herr Bexells Motion. Den förra angår ett stadgande för alla tider, för alla kommande Riksdagar; den är således otvifvelaktig! af eonstitutionel egenskap och måste såsom sådan behandlas. Herr Bexells Motion der - Den 12 Februari! f. in. emot rörer blott ett fall, blott nästkommande Riksdag, och är derföre af Reglementarisk beskaffenhet. Herr Cederschjöld har nämnt, huru förhållandet är med Memorialets läggande till handlingarne i de andre Stånden. Detta kan ingalunda inverka på Ridderskapets och Adelns beslut. Frågan en gång väckt, ordet en gång uttaladt i någondera af representationens 4 Kamrar, tillhöra icke mera Motionairen och Kamrarne; de tillhöra Representationen och Folket; de tillhöra samtiden och efterverlden. Begagnande den föreläsning Friherre Cederström gifvit oss ur Grundlagen, afstår jag helt och hållet från förslaget om frågans remitterande till ExpeditionsXltskottet, och får i stället förena mig med Herr Cederschjöld i begäran om återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial, Friherre Anckar swärd, Carl Henrik: I en så talrik samling, som vår, är det oundvikligt, att discussioner aflägsna sig från hufvudfråganmen för mig var det oförmodadt, att från ConstitutionsUtskottet skulle gifvas anledning till en sådan discussion, som denna. Jag kan ej begripa, från hvilken synpunkt ConstitutionsUtskottet fattat denna fråga, då det framställt så vidt skilda handlingssätt; det ena rigtigt, och det andra origtigt. Hufvudfrågan är den, att
Liljencrants, Gustaf Fredrik: Sorn det är mig omöjligt att veta, i livad mån det af Hr Wolffelt föreslagna föredragningssätt kan inverka på besluts fattande med afseende å nu föreliggande Betänk., kan jag i detta ögonblick hvarken rösta för eller emot nämnda förslag, .lag tager emedlertid för afgjordt, att de af R. o. Ad:s ledamöter, som ämna taga del uti diskussionen angående detta Betänk., besinna, i hvad mån den ena punkten kan slå i sammanhang med, eller utöfva inflytande på den andra, och det står derför de båda föregående talarne öppet att fästa B. o. Ad:s uppmärksamhet på, i hvad mån ett sådant förhållande de olika punkterna emellan eger rum. Jag tror således, att det vid föredragningen är skäl att följa den ordning, hvaruti punkterne äro i Betänk:t uppställde. Frih. Sprengtporten: Jag anhåller att få fästa Gr. Lil jencrants’ uppmärksamhet derpå, att de punkter, hvilka enligt Hr Wolffelts förslag skulle först föredragas, innefatta sjelfva lagförslaget, då deremot de öfriga punkterna innehålla endast afstyrkanden af i ämnet väckta motioner. Uti de första punkterna hafva emedlertid influtit åtskilliga motiver, hvilka icke slå i öfverensstämmelse med sjelfva lagförslaget, ej heller med de åsigter, sorn af R. St:r vid sednaste riksdag i denna fråga uttalades, ehuru Utsk:t kommit till samma slut, som R. St:r vid nämnda riksdag lade till grund för sin skrifvelse till K. M:t. Detta är anledningen, hvarför jag anhåller om bifall till det af Hr Wolffelt med afseende å föredragningen framställda förslag. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Då Hr Wolffelt fram ställde sitt förslag, kunde jag icke rätt fatta, hvad hans mening egentligen var. Han yrkade nemligen, att man, med förbigående af de första punkterna, skulle främst till behandling företaga de sednare; men hvilka de sednare punkterna äro, omnämnde lian icke. Frih. Sprengtporten har emedlertid i detta hänseende upplyst, att de sednare punkterne äro de, som innefatta det af Utsk:t framställda lagförslag.
Jag säger med flit den hufvudsakiigare delen, ty äfven jag tror, alt vissa ord ur motionen böra utgå, ej blott af det skäl, som Herr Munck af Rosenskjöld anfört, utan äfven derföre, att det ovilkorligen skulle bidraga till Riksdagens förlängande, örn Rikets Ständer skulle uppskjuta Statsregleringen, intilldess Konungen meddelat sitt beslut i myntbestäm - Den 7 September f. ra. i43 ningsfrågan. Men då UtgiftsBetänkanderna förra gången förevoro, tog jag mig friheten vid tredje IIufvudTiteln anmärka oformligheten deraf, att StatsUtskottet icke hade afgifvit något yttrande om det extra-ordinaira anslag af tre och en half millioner för försvarsverket, som i den Kongl. Propositionen blifvit äskadt, och att det skulle blifva nästan omöjligt för Rikets Ständer att besluta om de vanliga anslagen, så länge de ej visste, huru långt de extraordinaire kunna komma att sträcka sig. Öfver denna anmärkning utlåter sig Utskottet i sitt sednare Betänkande rörande 3:dje HufvudTiteln sålunda, att angående det anslag för en gång j som till Förrädernes completterande kan pröfvas nödigt ^ mäste Utskottet uppskjuta sitt yttrande> intilldess Financeregleringen blifvit uppgjord_, och förhållanderne med Bankens och RiksgäldsContorets tillgångar närmare bestämde. Jag hemställer nu, huru det väl blifver möjligt för Ridderskapet och Adeln alt besluta om Statsregleringen i det bela, innan Utskottet gifvit något slags utlåtande öfver den vigtigaste delen deraf, om man så får kalla den del, som åtminstone är den drygaste; så vida ej Rikets Ständer skola blindt ingå på hvad Utskottet i sinom tid behagar föreslå.
I anledning af E. K. M:ts Nådiga framställning om förhöjning uti de för en Secreterare och en Cancellist vid Ofver-Intendenls-F. mbetet bestådde Löner, hvilka ansetts understiga hvad desse Tjenstemäns vederlikar vid andra Werk åtnjuta, hafva Riksens Ständer icke funnit skäl, att någre medel till ett sådant ändamål anvisa. 17:0. E. K. M. har, uti Dess Nådiga Proposition, vidare äskat tillökning uti de, på Andra Hufvud-Titeln, uppförde Förslags-summor, 10,000 R:dr till Reseoch Tractaments-Penningar vid Extra Förrättningar i Civile Ärender, samt 42,340 Rfdr till Wed, Ljus och Skrifmaterialier för Civile Embefs-Werken, hvilka summor, enligt särskild af Stats-Contoiret uppgjord utredning, icke skola varit tillräcklige för behofven. Riksens Ständer hafva, så val af berörde utredning, hvilken blifvit Stats-Contoirets underdåniga Berättelse om Stats-Werkets tillstånd och. förvaltning bifogad, som äfven, af Stats-Contoirets räkenskaper, gjort sig om förhållandet underrättade; Och hvad först beträffar anslaget till Reseoch Tractaments-penningar vid Extra Förrättningar i Civile Arender; så har väl, de senare åren, uti berörde anslag uppstått en brist, som per medium utgjort 3500 R:dr om året, men hvilken, ehuru den till någon del kan anses härröra från förhöjd Skjutslega, likväl hufvudsakligen uppkommit af betydligare utgifter, i och för sådane tillfälliga förrättningar, såsom Balance-Utredningar och gränse-regleringar, hvilka ej vidare torde böra komma i fråga; hvadan Underdåniga Skrifvelseri 655 Riksens Ständer, i den förmodan, att anslaget hädanefter skall blifva för ändamålet tillräckligt, ansett detsamma böra, till sitt förra belopp oförändradt bibehållas. —■
St. måtte för nftstfnstide Statsreglerings-period anvisa medel till anskaffning af båtar för ofvan upgifne kostnad till nedannämda lotsplatser, hvilka deraf företrädesvis äro i behof: Rönnskär utanför Piteå, Bremön utanför Sundsvall, Liiljangfrun eller Storjungfrun utanför Söderhamn, Limön utanför Gefle, Sandhamn vid östra inloppet till Stockholms skärgård, Landsort vid södra inlöpet till hufvudstaden, Häfringe utanför Norrköping och vid Arkö äfven utanför Norrköping — alla inom norra lotsdistriktet; Fårösund eller Slite på Gottland i södra lotsdistriktet, samt Halmstad, Kalfsund utanför Götheborg och Sydkoster utanför Strömstad inom vestra lotsdistriktet, eller tillsammans 12 större däckade segelbåtar till ett sammanräknadt belopp af 24.000 rdr rmt. Härvid torde likväl det bestämda förbehåll böra göras, att Förvaltningen af Sjöärendena tiilerkännes rättighet att, på LotsIL I. 29 -IfiO Deri 26 November e. m. Direktörens förslag, vid sjöfartens afeller tilltagande vid någon lotsplats, förflytta kronolotsbåt till annan lotsstation, som deraf är i större behof och deraf kan draga mera nytta. Uti ofvanomförmälte motion anfördes äfven behofvet af en fyrinrättning å klippan Botiden utanför Umeå. Med tacksamhet erkännande de frikostiga bidrag, R. St. vid sistförflutne Riksmöte anvisade i och för fyroch båk-inrättuingen i de norra farvattnen, medgåfvo tillgångarne ej likväl medel härtill. Omkring 5 mil söder om inloppet till Umeå ligga de ytterst farliga s. k. Sydostbrotten, hvarest helt nyligen ett skeppsbrott timat. Ehuruväl speciella anteckningar icke föras öfver de olyckshändelser, som inträffa på Rikets kuster, och det således ej kan upgifvas, hvilka och huru många strandningar på dessa farliga grund årligen ske, behöfves endast en blick på sjökortet, för att utröna deras för sjöfarten ytterst vådliga läge midt i Norrbottniska viken.