Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Saken var nu den, att han kände Ungern hafva fått sin ökade maktställning i följd af Preussens seger öfver Österrike, men att det i en rask handvändning kunde åter förlora den i följd af Österrikes och Frankrikes eventuela seger öfver Preussen. Framför allt annat var han ungersk patriot. Men hans politik var i främsta rummet en känslopoli-tik, alstrad af minnenaMfrån 1849. De bjödo ungrarne att vara på sin vakt mot Österrike, äfven sedan försoning och likställighet vunnits, och de manade till oförsonlig fiendskap mot Ryssland, från hvars sida allt var att frukta. Som garantimakt mot österrikiska öfvergrepp var Preussen kärkom-met; därför tillrådde Andrassy ännu kort före början af det franska kriget en försoning med Tyskland och fann då äfven i ett öfverskridande af Mainlinien intet omedelbart » våldförande af österrikisk-ungerska intressen *. Men uppfattningen ändrade sig med ens, då Ryssland i godt förstånd med Preussen började öfva sin påtryckning för att hålla Österrike neutralt. I den officiösa » Pester-Korrespondenz » lät han nu afgifva denna förklaring: » Rysslands allierade, hvem han än vara må, blir vår fiende. Ungern har blott en enda naturlig motståndare, och denne är Ryssland. Vi skola bekämpa honom, hvar och med hvem vi ån finna honom, och hvem som helst, som vill vara vår bundsförvandt möt Ryssland, skall vara oss välkommen ». Så rustade man sig nu både i Österrike och Ungern. Om Beust tänkte på krig for att taga hämnd för Königgrätz, så kände sig Andrassy likaledes tilltalad af en kamp mot Rysslands bundsförvandt. Men de tyska vapnens snabba, allt öfverväldigande framgångar gjorde med ens slut på krigsplanerna från österrikisk sida * och väl var det; ty annars hade kriget blifvit europeiskt.Afven i den inre politiken kommo Andrassy och Beust, om än med olika syften, ändå till samma mål. Båda ville tillbakahålla de slaviska federalisterna och hindra dualismens förvandling till trio; Beust hade därvid det tyska, Andrassy det magyariska intresset for ögonen. Genom bådas samverkan störtades federalistministéren Hohenwart.
Daler samma mynt till Skrifvarehjelp; men att som, efter Kongl. Brefvet den 30 November 1756, en viss summa af 2,800 Daler , hvilken nu Ökades med nästnämndé, denj yule Uppbörds-Commissarien tillagde 500 till 3,300 Daler, var denna vissa summa af Kronans medel, sorn, efter Secreta Utskottets underdåniga tillstyrkande, ej fick öfverskridäs så borde bristen tagas af Stadens enskilta medel och berak näs från 1759 års början, då nya Uppbörds-melhoden kom till verkställighet. Härvid har allt sedermera förblifvit och det är efter dessa Författningar , sorn UppbördsCommissarierne ännu åtnjuta hvad de af Kronans eller Statens medel i löner innehafva. Under namn af dragare-lön for medlens framskaffande till Banken, uppbära och godtgöra sig Uppbörds-Commissarierne afven af Kronans Bevillning 3 r. Srmt å hvarje 100 Daler samma mynt, förmodligen tillkomne den tid, då plåtrnyntet ännu var det egenteligen gängse och alla Uppbördsman hade rättighet till så kallade forpen* logg Den ii Juli. forpenningar på hvad i plåtar och slantar uti Uppbörden inflöt. Små sedlar vidtogs i stället först efter Riksens Ständers beslut vid 1747 års Riksdag. Denne dragare -lön borde, såsom tillkommen utan Konungens tillstånd, återbetalas ifrån och med 1-752 ef(e#Ätt Kammar-Revisionens år 1767 gifne Utslag; men på underdåniga besvär deröfver, blef detta Utslag den 26 Uebr. 1768 i Nåder Upphäfvet , på den grund, att Rentmästarne i orterna och äfven den i Stockholms Uän åtnjöto remiss-lage, samt att Kongl. Maj:t fann desto betänkligare , att frånkänna Uppbörds-Commissarierna denna förmån, sorn de hade knappa löner och från flera år tillbaka oqvalt njutit dessa dragare-penningar.
Riksdags-Ordningen om Stats-Rådets föredragande Iedamöters tillträde i alia Stånds plena, hänvisade Ridd erska pe t och Adeln till Constitutions-Utskottet den såsom Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning dervid, att förslaget borde erhålla följande lydelse: Stats-Rådets och Högsta Domstolens —■ berättigade äro. StatsRådets ledamöter ega rätt att jemväl uti de Stånds plena _, hvarest de icke hafva säte och stämma, deltaga i öfver läggningarna , men icke uti besluten. Då Stats-Rådets ledamöter med Konungslig makt styra Riket j ege de ej i något Riks-Stånd tillträde. I Utskott ej besluten öfvervara. S. D. Afslog Ridderskapet och Adeln Constitutions-Utskottets, den 7 oeh 16 dennes på bordet lagde, memorial N:o 50, angående underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anhållan, att Kongl. Maj:t täcktes complettera StalsRådet. S. D. e. m. Lades till handlingarne Constitutions-Utskottets, den 7 och 16 dennes på bordet lagde, memorial N:o 51, angående återremiss af Utskottets memorial N:o 33. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-Utskottets, den 7 och 16 dennes, på bordet lagde memorial N:o 53, med Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen, beslöt Ridderskapet och Adeln, alt den Nådiga Propositionen bör hvila till nästa Riksdag, då Ståndet ville deröfver besluta. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, den 7 och 16 dennes, på bordet lagde memorial N:o 54, med Utlåtande öfver Kongl. Ma j:ts Nådiga Proposition, angående upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen, fann Ridderskapet och Adeln, att den Nådiga Propositionen, till följd af 81 §.
varit rusig, har jag gått i drömmen denna natt? Midsommarnatten! De oskyldiga lekarnes fest... JEAN. Åh, åh! Medbrottsling till en hustjuf! Har jag Oskyldiga, hm! Fins det någon menniska på jorden i denna stund FRÖKEN går fram och åter. som är så olycklig som jag! JEAN. Tänk på Kristin derinne! Tror ni inte att hon också har känslor! Hvarför är ni det? Efter en sådan eröfring! FRÖKEN. Nej, dräng är dräng... Jag trodde det nyss, men jag tror det inte mer! Och hora är hora! JEAN. FRÖKEN på knä med knäppta händer. O, Gud i himmelen, gör slut på mitt eländiga lif! Tag mig bort från denna smuts som jag sjunker i! Rädda mig! Rädda mig! JEAN. När jag låg i löksängen och såg er i rosengården, så... jag ska säga det nu... hade jag samma fula tankar som alla pojkar. Jag kan inte neka att det gör mig ondt om er! Och ni som ville dö för mig! JEAN. FRÖKEN. Det var bara prat. FRÖKEN. Lögn således! Närapå! Historien har jag visst läst i en tidning JEAN börjar bli sömnig. om en sotare, som lade sig i en vedlår med syrener, derför att han blef stämd för barnuppfostringshjelp... FRÖKEN. Jaså, ni är sådan JEAN. på grannlåter man fångar fruntimmer! Usling! FRÖKEN. Hvad skulle jag hitta på; det ska ju alltid vara JEAN. Merde! Och nu har ni sett höken på ryggen... JEAN. FRÖKEN. Inte precis på ryggen... FRÖKEN. Och jag skulle bli första grenen... Men grenen var rutten... FRÖKEN. JEAN. Jag skulle bli skylten på hotellet... JEAN. Och jag hotellet... Sitta innanför er disk, locka era kunder, förFRÖKEN. falska era räkningar... JEAN. Det skulle jag sjelf... FRÖKEN. Att en menniskosjäl kan vara så djupt smutsig! Tvätta'n då! JEAN.
Hvad 3:dje hufvudtiteln angår, afliöll jag mig från yttrande deröfver, emedan jag ej ägde tillit till mitt omdöme i afseende derpå; men sedan jag hört sakkunniga män och militärer, som längesedan tagit afsked, säga, att anslagen, sådana de af Utsk. blifvit föreslagna, äro orimliga och alltför ringa tilltagna, så tvekar jag ej att begära rättelse härutinnan. Jag behöfver icke mer än le gros sens commun för att finna, alt då t. ex. Regeringen begärt ökade anslag för armeens materiel, och Utsk. nekat härtill, ehuru Regeringen upplyst och Utsk. således icke kan sakna kännedom derom, att t. ex. klädet för hela armeens beklädnad stigit i r:dr på alnen, resultatet icke kan blifva annat, än att armeen icke kommer att fullt beklädas. När Utsk. har sig bekant, att anslaget för beväringsexercisen var beräknadt för 8 ä 9,000 man, men det är officielt upplyst, att beväringsmanskapet numera utgör 14,000 man, och man med säkerhet kan förutse, att beväringsmanskapet inom 5 år än vidare skall ökas, men Utsk. icke destomindre afstyrkt tillökning i anslaget för beväringsexercisen, har Utsk. då uppfyllt Nationens oundgängliga behpf? Jag raisonnerar mig således till den anhållan, att Utsk. vid en öfversigt af det hela ville rätta de förknappningar, som Utsk. olämpligen tillstyrkt. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja återremissen. Frih. Palmstjerna, Garl Otto: Jag anser mig skyldig att anföra några af de skäl, hvarföre StatsUtsk. sagt nej i så många delar. Hvad först den förmenta oljgligheten angar, som skulle bestå uti StatsUtsk:s förklarande, att sedan K. M. icke väckt fråga om anslag i de afseenden, i hvilka enskilda motioner blifvit framställda, dessa sednare behof vore att anse såsom mindre nödvändiga, har Utsk. icke sett saken från den synpunkt, att dessa enskilda motioner icke skulle kunna vinna bifall, med mindre de varit af K.
Ehuru alla föremål för industrien böra lemnäs åt den enskilda omtankan, så är det likväl eli annat förhållande med de företag, hvilka icke bestridas på den enskildes bekostnad, utan på del allmännas. Då det allmänna bestrider kostnaden, sker det derföre att det allmänna deraf skall äga gagn; men det allmännas intresse är icke alltid förenligt med det enskildtas, som skulle äga en inrättning sådan som den ifrågavarande. Det enskildta intresset skall äga billiga anspråk att få deltaga i bestämmandet af slu«safgifter, canalafgifter o. m. d. Det enskildta intresset är, alt dessa afgifter må blifva så höga sorn möjligt, det allmännas deremot alldeles motsatsen; ty Staten bör laga så, att dessa afgifter blifva så små som möjligt, på det att transportmedlet må blifva så allmänt nyttigt och allmänt begagnadt som möjligt. Det vore således angeläget att samhället komme att inlösa canalen, just derföre alt Staten då blefve i tillfälle alt Den 24 Mars f. m. 315 så lågt som möjligt nedsätta canalafgiflerna, emedan någon annan vinst ej blefve behöflig, än som erfordrades till canalens underhåll, hvilket ej kan ske, om den enskilde har en röst med i laget. Gr. Anckarsvärd: Då jag icke kan ifrån någon synpunkt dela Gr. FrÖlichs åsigt i afseende på Statens fördel alt göra sig till ägare af den nya canalen, kan jag icke heller förena mig uti det af Hr Grefven föreslagna tillägg. Det synes som detsamma endast för Staten medförer en ovillkorlig rättighet; men en sådan rättighet kan snart inleda till anspråk ifrån den andra sidan, och jag befarar sådana. Jag skall i allt öfrigt gerna biträda Grefvi ns förslag, men i delta tillägg kan jag ej förena mig på samma grund sorn Gr. von Platen anfört. Hr Ribbing: Jag anhåller alt Gr. Frölichs förslag måtte punktvis företagas. Gr. Frölich: Jag vill uppskjuta till en annan tid, nemi. till framtiden, att vindicera min princip emot Gr.ne von Platen och Anckarsvärd. Det tjenar ej till att vidare tala härom, splittringen ar gifven, och det kan jag ej hjelpa.
De flyktiga blickar, hon vågade kasta på honom, sade henne, att han såg mycket friskare ut nu. Visserligen hade hans kinder endast föga färg, TiäsfSrärif. Bidrag mottagas med tacksamhet. LOGOGRYF. H W O B .. ej ra p * ca B Hvilken har väl såsom jag förmått att det täcka könets ynnest vinna? Hvilken har väl såsom jag förstått att behaga nästan hvarje kvinna? Jag ock är en riddare som få, utan fruktan liksom utan tadel. Jag i elden för hvar dam kan gå, därpå igenkänner man min adel. Jag mitt blod, så sydländskt sjudande, för de sköna hvarje stund vill gjuta, och jag vet att de det gärna se och förtjusta af mitt offer njuta. Manlig afundsjuka söker nog att på alla sätt och vis mig svärta, men jag tror ej, att man därmed drog bort från mig ett enda kvinnligt hjärta. Blank som solen är, trots allt, min sköld, Nämn mig namnet på en simkonstnär, (stundom medarbetare i pressen). Hvad gu ' nås så visst, om man det är, nog en stackare kan göra ledsen. Vapen, hvarmed mången häftig strid kämpats ut, och som kan såra grufiigt. Land, hvars namn ju bådar endast frid och för mången klingar himmelskt Ijufligt. I hvad utstyrsel man kommer hit, prinsen liksom stackars tiggarungen. Litet ord, som tyder på kredit. och det mycket mörka håret gjorde, att han såg blekare ut än andra, men hans grå ögon hade ett växlande o c h lifligt uttryck, och han ledsagade sitt samtal med handrörelser, s o m tydde på ett rörligt sinne och påminde o m, att han länge vistats bland ett folk, som icke blott använder ordet, utan också rörelserna till att åskådliggöra sina tankar. Nästa dag hade Cordelia mycket att göra i hushållet, o c h Anne Sophie hade stängt sig inne på sitt rum för att skrifva. Det var tidigt på eftermiddagen, då Cordelia kom in till Tony o c h bad henne gå upp o c h underhålla grefve Magnus litet.
Rättegångs-Balken, i enlighet med hvilket beslut, som den 8:de i denna månad blifvit å Riks-Salen Rikets Ständer meddeladt, en Proposition, rörande förändrad redaction af det nödigt ansedde tillägget skulle till Rikets Ständer aflåtas; så hade Revisions-Secreteraren författat ett förslag till Proposition i berörde ämne, hvilket förslag Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets Kongl. Maj:ts Kådiga Propos. IV.o 82. 5i Ledamöters enhälliga tillstyrkande, heliagade godkänna, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdl. Ex Protocollo A. Tauvon. 1 Afskrift meddelad Exp.Utsk. d. a3 Sept. i8ag, KONGL. MATTS Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ålder för dem, som af Hof-Rätterne till Domare-Embetets utöfvandeför ordnas; Gifven, Stockholms Slott den 11 Sept. 182g. Sedan Rikets Ständer, uti Skrifvelseaf den 24 April innevarande år, hos Kongl. Majit i underdånighet föreslagit, att, med ändring af Kongl. Brefvet den 3:dje December 1799» må stadgas, att ej någon hädanefter får Domare-Embetet utöfva, innan han fyllt tjugufem år, har Kongl. Majit, den 8lde i denna månad, å Riks-Salen gifvit Rikets 5?. Kongl. Maj.ts Nacliga Propos. N.o 82.
Banco för deri, som hos sig låter mantalsoch skattskrifva någon person, hvilken icke tillika vore i husbondens kost, måtte förhöjas lill i3 R:dr 16 sk. vite, icke allenast för de husbönder, som icke i sitt eget arbete använda hos dem skattskrifne tjenstehjon, utan ock för de på sådant sätt skattskrifne; och hvilken förhöjning molionären ansett böra blifva verksam att utrota de förut varande missbruken, som, serdeles i senare lider, då befolkningens tilltagande icke alltid stålt i jemnt förhållande till möjligheten att erhålla arbetsförtjenst, åstadkommit för allmänna ordningen ganska betänkliga följder. Häremot har Riksdagsfullmäktige!! från Skaraborgs Län, Fredric von Zweigbergk anfört, att han ej instämde i motionen, alldenstund genom en serskild Författning vore löreskrifvet, alt man finge taga i sitt försvar huru mångå personer som helst, endast man ställde borgen för deras krono-utskylder. Hesse framställningar hafva Utskotten i öfvervägande tagit; och få, i anledning af de emot Kongl. Maj:ls Nådiga Lego-stadga den a3 November 1833 gjorde anmärkningar, till vinnande af redighet och lätthet vid pröfningen deraf, serskildt för hvarje JT. upptaga desamma, beledsagade omedelbart derefter med Utskottens deiöfver afgifne yttranden; varande anmärkt emot: 1 Art. 1 §. af Herr Friherre Cederström', att denna §. måtte sålunda förändras, att deri förekommande föreskriften, ”alt behöiigl tillstånd nödvändigt erfordras för den, som vill idka bia konster m. m., för att derigenom ega laga försvar,’"’ såsom otydlig borde utgå, samt i dess ställe föreskrifvas, ■”att den eger laga försvar, som, i enlighet med landets Lagar eller sers k i Ide privilegier, idkar fria konster” etc.
Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Jan. kl. 1 e. tn. Utlåtande, i anledning af väckt motion, rörande ersättning till Lieutenanten A. Linnström för den genom arrendet af Bråborgs Kungsgård honom tillskyndade förlust. (I. A.) Uti ett hos Ridclerskapet och Adeln afgifvet memorial, hvarå StatsUtskottet erhållit remiss, har Herra/ RobsahmC. R., anäragit, att, sedan uti Kongl. Mapts Befallningshafvandes i Östergöthlands Län den i3 Mars 183"y utfärdade Kungörelse, hvarigenom Bråborgs Kungsgård på arrende under 3o års tid utbjudits, Kungsgårdens egorymd blifvit, i öfverensstämmelse med en af vederbörande Landtmätare år i836 aflemnad beskrifning, uppgifven såsom utgörande i åker, äng och odlingsbar mark tillsammans 83o \ tunnland, hade, i förlitande på denna uppgifts riktighet, Lieutenanten August Linnström vid auctionen inropat nämnde arrende, emot ett årligt arrende-belopp af 58o tunnor spanmål, hvarefter behörigt contract, deruti egovidden upptagits, i enlighet med nyssberörde Kungörelse, blifvit af Kongl. Kammar-Collegium för honom utlärdadt. Efter tillträdet af ari'endet hade Linnström likväl snart kommit i erfarenhet deraf, att omförinälcie uppgifter, hvarpå arrendatorn grundat sin beräkning, i afseende på beloppet af den erbjudne arrende-afgiften, icke vore med verkliga förhållandet öfverensstämmande; hvarefter vid en genom vederbörande Landtmätare, i närvaro af Krono-Ombud, anställd och sedermera genom Härads-Rätts besigtning controllerad undersökning, blifvit utröndt, att Kungsgårdens egor i åker, äng och odlingsmark rätteligen utgjorde 38a tunnland kappland mindre, än i auctions-kungörelsen uppgifvits.
Kontrnsten msllan systrarna iir pbfallande, och det iir skuda att skillnade~i i alder fir sB stor, ty de sknlle ta, sig fortjnsa~de ut lmxlvid hvarandrn. a SBluuda upprullas i tantens href gliintvis tailor frdn den rarld. dar lilla Sonjas Barnasjiil utvecklades. Frziu A~ljnt: ~s e~wljga studerkammwe, dax den uuga flickau till1) ringur de 1 h g a sonllnarranner dagarnn i sdlskap .med sinn stnmina och dock SA ~iilt~iiligt~, kristoteles och Leibnih, fores luau 11t i den fria uatureu fiir att .firs ~uidsommarfesteu, till hvilken t.~ditens iiugdom frill1 niir och fjarran smlaa for att binda l~ransar, hvillra, lngda ulider h~dvudk~zclden, skols uledforn betydelsefulla droanuar. Ti f i rara mecl om moderns fodelsedagsfest, som firas med siillsl~apsspe~aliel ocli talllkcr, clA riel gastfrin Palibino hviznlar a£ giister; viinner ech slal~tingar, kninti: ~ llngviiga ifrhn, dii lilla Sonja glfinser i tabl; icrna, i n srrm ilansantle zigenmflicka, an som rxsk boudgoss~ och ofwrrasliar fiirhlclrarna med ett litet i helulighet jnofvadt pinnostyckc, hrilket bmdcrns illformator sckompanjerar pii fiol. Det ar intagande bilder, fulla af ljus, och yriiglacte af ett I+- ligt hemlifs alla behag, som framstallas. Men pi % samma giing pivisas, humsom den frBn alla hand fi-ii$orda uppfostran.
Utom trumman begagna tschuktscherna såsom ljudredskap äfven en pinne, klufven i två hälfter, som åter hopfogas, sedan sprickan blifvit något vidgad i midten och ett stycke af en hvalbard inspänd mellan båda halfvorna. De gjorde äfven under vinterns lopp några försök att efter ett om bord sedt mönster förfärdiga fioler och lyckades verkligen att framställa en bättre resonanslåda, än man kunnat på förhand förmoda. I dragremmen på hundsläden hade man ofta en från ryssarne inköpt klocka eller bjellra, och ren-tschuktscher sågos någon gång bära dylika i bältet. Den dans jag såg bestod deri, att två qvinnor eller barn togo hvarandra öfver axlarna och derpå hoppade än på det ena benet, än på det andra. När många deltogo i dansen, stälde man sig i rad, sjöng en monoton, meningslös sång, hoppade i takt, vände ut och in på ögonen och kastade sig med krampaktiga rörelser, som tydligen skulle beteckna vällust och smärta, än till höger än till venster. »La saison» för dans och sång, renslagttiden om hösten, inträffade dock icke under vår härvaro, hvarför vår erfarenhet om tschuktschernas förmåga i den vägen är mycket ringa. All sport omfattade de med synnerlig förtjusning, t. ex. några skjutförsök, som Palander nyårsaftonen anstälde med en liten om bord på Vega befintlig refflad kanon. I början satte sig qvinnorna med barnen akter ut, långt från det förfärliga skjutvapnet, och gåfvo sin rädsla till känna med ungefär samma åtbörder, som vid dylika tillfällen pläga utmärka det svagare och vackrare könet af europeisk ras. Men snart tog nyfikenheten öfverhand. De trängde sig fram, der de kunde se bäst, och utbröto i ett ljudeligt ho ho ho!, då skotten aflossades och då granaterna söndersprungo i luften. Hurudant är tschuktschernas konstsinne?
Dessa punkter bi föl los. 39:de punkten, ang:de pensionsrält för Gymnastiklärare. Gr. Adlersparre anförde skriftligen: StatsUtsk. synes hafva under behandlingen af den fråga, som nu är å bane, helt och hållit förgätit det gamla ordspråket att medan gräset växer så dör kon. Att StatsUtsk. i afs:de å Gymnastiklärares berättigande till pension icke ansett behöfligt eller funnit nödigt det R. Sl:r vid denna Riksdag dertill anvisa något anslag, ger grundad anledn. att befara, det utlandet ytterligare skall från Sverige borttaga de få qvarstående vid Central-institutet bildade Gymnastiklärare, som ännu ej bestämt sig för att i utlandet nedsätta sig eller på främmande ort taga anställning. Det kan ej vara Utsk. helt och hållet obekant, huru som Svenska Gymnastiken spridt sig ej blott inom, utan äfvenledes utom kontinenten; att en omfattande litteratur rörande Svenska Gymnastiken upväxt och gripit omkring sig; samt att sjelfva Nya Hollands läkare lof - Den 9 December f. m. 147 orda de Svenska Gymnastiklärare, som derstädes nedsatt sig, för att befordra den fysiska upfostran. Det torde sålunda vara på sitt ställe att anföra några bland de till min kännedom komne Gymnastiklärare, som, efter att på den gymnastiska banan bär i landet icke hafva funnit sin bana betryggad, lemnel Sverige och med full belåtenhet qvarstannat i främmande land. Bland dessa kunna vi med saknad nämna den i svensk gymnastik högt värderade professor Georgie, hvilken efter en 15 års tjenstgöring vid CentralInstitutet, bosatt sig i London, hvarest han inrättat tvenne instituter; i hvilken stad äfvenledes en numera afliden landsman, In de Betou, såsom Gymnastik-lärare förvärfva! sig förmögenhet. Likaså har ock en af detta Stånds medlemmar, sedan han i sitt eget fosterland icke funnit sig såsom Gymnastiklärare nödtorfteligen bergad, i Liverpool vunnit sin fulla utkomst. Nyligen har Gymnastikläraren, löjtnant Ulrich efter att hafva lemnat Sverige och såsom director des Instituts fur Schwedische lleilgymnastik in Bremen, beredt sig rikliga inkomster äfvensom stort förtroende och anseende.
Girondisterna, republikens grundläggare, då ännu de mägtigaste, hvilka med alla andra partier förklarade konungamakten för en fördom, voro dock rädda för demagogiens makt och ville grunda det nya samhällets bestånd på medelklassens, bildningens och egendomens förenade styrka. De förmådde dock ej hindra folkyran. — Tyckes man ej här nu vilja göra detsamma hos oss, och tror man sig ej dermed göra nog till och med för thronens skydd ? Den 17 December. 239 Besinnora vidare följderna af att lossa de band vi äga. Den stora förtjensten af samfälda val ligger ju deri, säger man, att det allmänna förtroendet, lemnadt af hvarje individ, skall ensamt, utan inskränkning till stånd eller yrke, utfinna den värdigaste för vården af samhällets högre angelägenheter. Antagom att denna skenbart vackra sats vore absolut rigtig och praktiskt tillämplig. Tror man sig nu bredvid detta begrepp, genom mansåldrar nardi från fader lill son, kunna bevara äfven öfvertygelsen om någon nytta eller rättmätighet af en ärftlig konungamakt, den der omöjligt alllid kan innehafvas af den värdigaste? kan man med detta begrepp om Statens vård från sig skilja den tanken att ju dess öfverhufvud för sig äfven bör vara ett uttryck af det högsta allmänna förtroendet? kan man det ej, så ligger republiken färdig i hvarje medborgares hjerta och mornarkiens fall blir deraf en oundgänglig följd. Det anförande vi här nyss åhört af Konungens första rådgifvare H. Ex. Hr Just.-Stats-Ministern har ej varit egnadt att skringra dessa farhågor. Jag vore glad att se dem undanröjda, och jag väntar framför allt att se ett försök i den delen gjordt frän de aktade Herrar och Svenske män af Konungens råd, som med fäderneslandets framtid till betydlig del i sina händer, ej hafva tvekat att tillstyrka Sveriges Konung att för Sveriges Ständer framlägga detta osvenska förslag till förändrad representation för Sven land. Det bifogade Stats-råds-prot. uplyser ej H. St. om de skäl som hos detta råd hafva verkat beslutet. Den 15 Dec. 1847 aflemnades K. M:s nådiga skrifvelse till R.