Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fröt. 1862 <& 1863. é Sami. 1 Afd. 3 Band. 10 Haft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande K:o 153. tjenat, men hvilka för henne voro desto mindre tillräckliga, som två nära anhöriga, de der alldeles saknade förmåga att sig sjelfva underhålla, jemväl mäste af henne understödjas, anhållit att bemälda enka mätte af statsmedel tilläggas en årlig pension af 800 R:dr; varande till stöd för denna framställning af motionären i öfrigt anlördt, att Justitierådet Roy, som under loppet af många år utöfvat en för det allmänna särdeles gagnelig verksamhet såsom domare på landet, år 1855 kallats att bekläda ett Juslitieråds embete, som han innehade till hösten 1858, då han, till följd af iråkad sjuklighet, måste derifrån söka entledigande; hvarjemte Justitierådet Roy vid 1853—1854 årens riksdag, såsom Ronde-Ståndels Sekreterare, fullgjort detta ansvarsfulla kall till Ståndets och det allmännas gagn och belåtenhet. Då Utskottet löreställer sig, alt om pension för Justitierådet Roys enka varit af behofyet påkallad, Kongl. Maj:t derom lill Rikets Ständer gjort framställning, har Utskottet, helst af motionen inhemtas, alt bemälda enka redan från flera pensionskassor åtnjuter understöd, icke kunnat förevarande framställning till bifall hos Rikets Ständer förorda. 73:o. Uti en hos Ridderskapet och Adeln af Herr Heijkenskjöld, Edv., väckt motion (N:o 254), angående pension åt den 10 Januari näsllidet år aflidne f. d. Förste Expeditions-sekreteraren i Kongl.
Rätt älig, ger att saken till slulljgt afgörande utan uppskof företaga. 6:0 Under-Rätt äger deremot, att, efter we, derbörlig pröfning, Utslag fälla öfwer alla de klago, mäl, som uppkomma i anledning af 4.:dc H. i denna Förordning, sä längt de ej blifwit i 4:de Mom. af närwarande 8:de §. särskilt undantagna. Likaledcupptagas derstädes till afgörande sädana mäl, som i stöd af denna Förordnings 6:te och 7:dc §. ang§ Författares Ägande-Rätt, eller försäljning och utspri, dande af konfiikcrade eller med qwarstad belagde Böc, ker och Skrifter, -öfwer Under , Rättens Utslag äger den mitznöjde att, i wänlig ordning för brottmäl, anföra, sina Beswär, i den Hof - Rätt, hwarundcr Domstolen lyder. Dä mäl af denna beskaffenhet inkomma till 12Z8 Den 2 Gctober? till Hof, Rätten, ware sig genom bcfwär eller unber ställningswls, mä Tryckfrihets - Komitöns yttrande sm dem, af bemälte Rätt icke infordras. 7:0 Angående för öfrigt Rätkegängssättet i Hof-Rätten; huru ändring i dctz Utsiag sökas mä, samt i hwilka fall Hof - Rätten tillhör, att underställa sina Beslut Kongl. Maj:ts höga pröfning; sä för, sares i bestå delar enligt hwad allmänna Lagen och sär, skilta Författningar föreskrjfwa, i afsende pä brottmäl, Hwilka blifwa, ifrän Under, Rätt dragne under HosRättcnS pröfning. 8:0 Skulle ben oförmodade händelse inträffa«tk nägon
Vårt närvande artilleri har ett emot Arméens styrka lika motsvarande antal kanoner, som de flesta utländska artillerier. Nya trossvagnar äro tillverkade; t. o. m. för det omnämnda behofvet af hästar har man i möjligaste mån dragit försorg. Det förslag Hr Grin framställt alt extra r oterings skyldige borde i krig tillhandahålla hästar i st. f. karlar, är längesedan af krigs-styrelse icke blott up gjord t utan redan utfördt. Också finnas till detta ändamål 2.254- hästar att tillgå när krig utbryter, utan att någon särskild vedergällning under fred. såsom Hr Grin föreslagit, dertill behöfver utgå. Likaså äro kontrakt om hästhållning för Artilleriet med jordegare långt f. d. afslutade. Med mindre klanderbegär hade Hr Grin säkerligen icke framkommit med ånmärkntr, som äro så litet grundade, eller så lätta att skaffa sig uplysning om. Med sann tillfredsställelse delar jag Hr Grins åsigt, så väl att våra försvarsanstalters ordnande i allmänhet bör nu mera än någonsin tagas i allvarligt öfvervägande, och särskildt hvad i fråga om våra befästningar yttras, — eller att man ej i första rummet bör förlita sig på främmande hjelp, utan att ett land 166 Den 26 Januari /. m. bör söka försvara sig sjelft. — Jag fruktar dock alt Hr Grin, likasom många andra, så väl inom detta Stånd, som de öfriga funnit mitt så ofta berörde anförande till StatsPåds-prot. allt för vidlyftigt, för att värdigas deråt egna sin upniärksamhet.
Skrifvelse, N:o 6. 17 den, hvilken laga kraftvunnen dora förklarat ovärdig medborgerligt förtroende, eller att föra andras talan, eller för något nesligt brott till straff skyldig. §. 22. Förra Perioden. Fullraagterne böra, för att vara gällande, lyda sålunda: ”Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i skall bållås och tager sin början den befullmägtigas härmed, efter föregånget ordentligt val, N. N. (för Pre ste-Ståndet ifrån N. N. Stift, Universitet eller Academi): (för Borgare-Ståndet ifrån N. N. Stad, eller från Bergs-bruken inom N. N. Val-district): (för Bonde-Ståndet, boende och besuten å Krono-, Krono-Skatte-, Säteri-, Rå- och Rörs-, Frälseeller Frälse-Skatte-Hemmanet N. N. uti N. N. Härad af N. N. Län) att deltaga i rådslagen och besluten om derstädes förekommande ärender, hvarvid lian ovilkorligen förpligtas att ställa sig till efterrättelse Sveriges Rikes besvurna Regerings-Form af den 6 Juni 1809, jemte Riksdags-Ordningen och öfriga gällande Grundlagar.” §. 49. 3:dje Mömentet. 3:o Återför viser något Riks-Stånd ett redan beredt mål till vederbörande Utskotts ytterligare utlåtande, åligge Utskottet att dermed inkomma till det Stånd, som återremitterat, eller, så framt de öfriga Stånden uti mål, der Tre Stånds röst utgör Riksens Ständers, redan fattat sammanstämmande beslut, Ståndet derom underrätta; kunnandes, genom sådan återförvisning, expeditionen af beslutet ej uppehållas. Trjckf"ihets-För or ättingen. §. 1. Från och med G:te till och med 9:de Moment. G:o Författare vare ej skyldig att å tryckt skrift låta sitt namn utsättas.
Då någon sammanjemnkning af delta Bonde-ståndets beslut med de tre förstnämnda riks-ståndens icke är möjlig, finner Konstitutions-utskottet sig, i kratt af 56 § regeringsformen, böra hos hederv. Bonde-ståndet vördsamt hemställa, om icke ståndet ville sig foga efter med-slånden, som antagit ifrågavarande förslag lill grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag. Stockholm den 25 April 1848. Bih. till R. St. Ank. till Exp.-Utsk. den 2 Maj, kl. 1 e. in. Memorial till Rikets Ständer^ angående Pr este-st ån dets uterremiss af den del af memorialet N:o 4, som rörer åtskilliga af enskilde riksdagsmän väckta, men af Konstitutions-utskottet underkända an märkn ings-anledn ingar. Konslitulions-utskottet har, genom inkomna protokollsutdrag af den 5 April, erhållit del af de beslut, hvaruti riks-slåuden stannat vid förhandlingarna rörande Utskottets memorial N:o 4, om fulländad granskning af Stats-rådets protokoll, och deraf inhemtat, att, hvad serskildt angår Utskottets uti samma memorial Rikets Ständer meddelade beslut, i afseende å de anmärknings-anledningar mot Konungens rådgifvare, hvilka blifvit anmälda hos Ridderskapet och Adeln af herr Munck af Rosenschöld, N. R., ocfrinom Preste-ståndet af herr komminister Schagerberg, samt af dessa Stånd lill Utskottet remitterade, högloft. Ridderska[)et ocht Adeln, vällofl. Borgare-ståndet och hederv. Bonde-ståndet godkänt Utskottets förfarande och beslut uti nämnda hänseende, men högv. Preste-ståndet deremot återremitterat memorialet i denna del, på grund af inom Ståndet gjorda anmärkningar, hvilka gå derpå ut, att Utskottet hade bordt för Rikets Ständer framlägga såväl innehållet af ifrågavarande anmärkningsanledningar, som skälen för deras underkännande.
Den mängd af ämnen för konst erne, som der tillverkas, den fullkomlighet hvartill sjelfva processerne der blifvit bragte, de kostnader som der blifvit nedlagde, det oberoende af prohibitiva Författningar, hvarunder densamma uppstigit, till sin nuvarande höjd, och den förening, hvaruti förvaltningen der står med den närvarande tidens störste Yetenskaps-män, ingifver mig det hopp, att denna Fabrik skall bli en prydnad för Riket och de ämnen den omfattar, en Schola för Näringsidkare. Om denna målning skulle förvåna, så får jag vördnadsfullt erinra, att ej blott Svenske, men äfven Utländske Chemister der nedlagt sine kunskaper och sine uppfinningar; och biand de förra kan jag för att endast nämna dem, hvilkas namn redan kommit inför efterverldens domstol, åberopa Ekeberg, Gahn. Om jag ofullkomligt framställer detta ämne, så påminner jag, att här icke är fråga om stadgandet af nya förmåner, men om bibehållandet af sådane, hvilka Kongl. Maj:t efter hörande af de största Technici Fäderneslandet eger (Edelcrantz och Berzelius,) när de meddelades, i Nåder beviljat, och må dessa namns vittnesbörd, angående vigten af den 3o4 Bevillnings-Ut skottets beviljade friheten och controllen dervid, sättes i stället för de brister min framställning innebär, om de ej skulle göra densamma öfverflödig. Till följe af denna min åsigt af ämnet, vågar jag vördsamt hemställa, att Högloft. Utskottets åtgärd måtte förklaras såsom en Nullitet; samt att Motionen antingen öf« verlemnas till Högloft, Ekonomi - Utskottets handläggning, eller, derest de Respective RiksStånden skulle anse densamma emot 56 §. Riksdags - Ordningen icke kunnat upptagas, alldeles förfaller. Herrar Wahlbom och Hemberg tillkännagifva , att de instämde uti den af Friherre Manderström med flere Ledamöter den 21 dennes i förevarande fråga anmälde reservation, med anhållan, att samma reservation må bifogas Betänkandet till Riksens Högloft, Ständer, Herr Prosten Wikblad yttrade:
Ej heller må de till redo eller ansvar ställas, utan i laga ordning efter Fullmägtiges beslut. För Fullmägtiges eller Revisorers öfverläggningar galle för öfrigt de Instructiouer, som af Riksförsamlingen stadgade äro. §. 132. lior till Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o 26. 41 §. 132. Val, som i 113, 114-, 115 eller 128 §§. omförmälas, förrättas af hela Riksförsamlingen samfäldt. Den af de båda Kamrarnes Talmän, som till lefnadsåren är äldst, före dervid ordet, och utsälte äfven, efter samråd med Medkamarens Talman, tiden lill sammanträdet. Utskottets Ledamöter må genom Valmän utses, der Kamaren så lämpligt pröfvar. §. 133. Till Fullmägtiges och till Revisorers befatLningar, äfvensom till Valnämnd af en eller annan art, må, der de, som hufvudman välja böra, så besluta, kunna utses en eller flere Suppleanter, hvilka i stadgad ordning ingå skola, när Fullmägtig, Revisor eller Valman frånträdt sitt uppdrag. Ingen annan kan vara Suppleant än den, som till hufvudman valbar är. Suppleanter kunna utses antingen serskildt, på lika sätt som hufvudmännen, eller på en gång med dessa; men i sednare fallet sker valet alltid på sammanlagda antalet af hufvudman och Suppleanter, hvarvid det högre röstetalet bestämmer hvilka, som hufvudman äro, äfvensom ordningen för Suppleanters ingående. Skulle bland Fullmägtige eller Revisorer så många ledigheter uppstå, att det utsedda antalet af Suppleanter befinnes otillräckligt, välje då Justitiae-Ombudsmanuen och Ledamöterne i Tryckfrihets-Comileen den eller dem, som ytterligare erfordras. §. 134. Vid val till Fullmägtige, Revisorer samt Ledamöter i Valnämnd eller Utskott, äfvensom vid val af Ledamöter till Riksförsamlingens Äldre Kamare, eger lottning rum, så ofta valet genom erhållet lika röstetal oafgjordt är.
Under den tid, som föregår Bankens allmänna Silfverutvexling, lemnar väl den medgifna rättigheten att tillvexla sig Sedlar ernotSilfver, efter myntbestämningsgrunden, säkerhet emot ett betydligare coursens fall eller mj ntförbättring , men emot coursens stigande eller myntförsämring finnes icke annat band, än allmänna öfvertygelsen om den fria Silfverutvexlingens snara början, helst, om äfven den af Stats-och Banco* Utskotten föreslagna, men af 2:ne liiksStånd afslagna interimistiska depositionsräkning skulle blifva antagen, ett vilkor Banco-Utsh:s Betänkande, N:o g?. 35 för a ess begagnande, och således nytta, är, att denna mellantid börjar med en 13g cours, som tillåter att med fördel på denna rakning insätta införskrifvet Silfver. l ikaledes om Banken under en hög cours måste uppköpa det Silfver, som, enligt Ständernes beslut, skall anskafFas, innan utvexlingens början, blefve både förlusten betydlig och fonden mindre tillräcklig. Men då Banken genom det föreslagna Lånet kom i disposition af en Utländsk tillgång, mer än dubbelt så ‘tor som hela det föreskrifna Silfverköpet, och mer än tillräcklig att motväga de handelns tillfälliga extra behof, som under tiden kunde verka på våra Börser, så blef den försatt i en ställning, som lemnade den full förmåga, att under öfvergångsperioden till fri Silfverutvexling förekomma all vackling i myntvärdet. Höll Coursen sig låg, inlorde Banken Silfver för det upptagna Lånet och bestridde sina utlåningar med nya Sedlar; blefvo Bankens Sitfverköp genom enskilda för dyra, så levererade den sjelf af det upplånta Silfret det qvantum, som skulle uppköpas, och använde de dertill i Sedlar anvista tillgångar till sina Lån; höll coursen sig hög, utställde Banken Vexlar på sin lånetillgång, till dess coursen åter nedgick, och använde de för Vexlarne influtna Sedlar till de föreskrifna Lånen.
Rilcsgälds-kontoret icke äger alt utställa mvisningar för andra behof än till inlösen af nämnda polletter; likväl och som med anledning af Rikets Ständers beslut, behållningen på nämnde räkning tagits i anspråk för godtgörande af Riksgäldssedlar, som efter preskriptions-tidens slut blifvit till Riksgälds-kontoret inlemnade, hvaraf åter i en framtid den följd skulle kunna inträffa, att, under förutsättning, det stör sta delen af de utelöpande kopparskiljemynts-polletterna till inväxling företes, Banken skulle nödgas, att ytterligare afsätta något belopp för Riksgäldssedlars inlösen ; har Utskottet ansett den väckta motionen destomera vara förtjent af uppmärksamhet, som, i händelse af bifall dertill, räkningen med Riksgälds-kontoret, i och för kopparskiljemynts-polletterna kunde afslutas. Ifrågavarande koppar-polletter inväxlas nu i Riksgälds-kontoret, som vanligen i partier om 40 r:dr r:gs aflemnar de invexlade polletterna till Bankens Låne-afdelning; hvarest de Uppräknas och derefter lefvereras till Kongl. Myntet emot ett bestämdt pris af 19 sk. per skålpund viktualievigt. Detta sätt för polletternas inlösen är förenadt med omgångar, lätta att undvika derigenom, att Banken omedelbart inväxlar polletterna af allmänheten och sedermera aflemnar desamma till Kongl. Myntverket. Riksgälds-kontoret skulle befrias från icke allenast inväxlingen af, utan äfven all bokföring för, kopparpolletterna och Banken, som komme att behandla dessa mynt, hvad inväxling och bokföring angår såsom för närvarande är förhållandet med öfriga gamla icke aflyste kopparmynts-sorter, kynde beträffande bokföringen vinna en önskvärd förenkling i det att' såväl räkningen i Depositions-afdelningen, som den i Låne-afdelningen nuvarande räkning, utvisande metalliska värdet uti de utelöpande polletterna finge afslutas och skillnaden emellan nominalvärdet och metalliska innehållet påföras
Ridderskapet och Adeln, som Vällofl. Borgare-Ståndet antagit Herr af Billberghs ofvannämnda tillägg, består den hufvudsak'-' liga ski 1 ja tigheten emellan sistnämnda arne Riks-Slånds beslut deruti, alt Höglofl. Ridderskapet och Adeln antagit hvad Utskottet, i fråga om Satu-accisens tolal-summa, hemställt, men Vällofl. Borgare-Ståndet beslutat, alt Salu-accisen icke får öfverstiga den i Stats-Utskottets Memorial, N:o 5/f, utsatta summa, 7,600 Rrdr. Om Vällofl, Bevilliiings^Utsko/tets Memorial N.-o f>4- i 3 Borgare-Ståndet dock skulle finna för godt att förena sig med Högloft. Ridderskapet och Adeln; så stannade med sina beslut i denna fråga två Riks-Stånd emot två, och densamma kunde genom en Votering inom Höglofl. Förstärkta Stats-Utskottet afgöras; men Utskottet får likväl, förden händelse, ait de fattade besluten blifva oförändrade, i neli ffir nämnda Votering, vördsamt föreslå följande Propositioner, nemligen: Prop. t. Den, som vill, att, jemlikt Bevillningsutskottets af Högv. Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet gillade förslag, Salu-accisen skall fördelas till samma summa och på enahanda sätt, sorn den vid Kongl.
Det finnes likväl derjemte en annan orättvisa i detta betänk., hvilken orättvisa kan och bör undvikas, den nemi., att ett vittne, som bor på ett afstånd af tre mil från domstolen får ersättning så väl för sin resa, som för vistelsen under bela tiden vid tinget; då deremot ett vittne, som bor på eli afstånd af två och f mil, måste först och främst utan ersättning tillryggalägga hela denna väg och vidare kunna blifva uppehållen vid tinget kanske ålla dagar, utan att erhålla den ringaste ersättning. En sådan orättvisa, begången af Staten, måste föranleda till besynnerliga tankar hos de personer, som inkallas såsom vittnen. Jag föreslår derföre, att om R. o. Ad. antager den principen, att vittnen böra hafva ersättning för sin inställelse, sådan ersättning måtte dem tilläggas blott för den del af vägens längd, som öfverskjuter tre mil, hvilken väg Utskm ansett vittnen skyldiga att tillryggalägga utan ersättning, samt att vittnen tilläggas ersättning för all den tid, som de måste dröja vid domstolen utöfver t. ex. två dagar. På detta sätt kan åtminstone någon slags billighet och rättvisa uppnås, men i annat fall leder förslaget till den förskräckligaste orättvisa. Jag har i korthet uppsatt ett förslag i detta afseende, som jag ber att få underställa R. o. Ad:s pröfning. Jag skulle nemi. vilja föreslå, att, med bibehållande af de fyra första raderna i den föreslagna und. skrifvelsen sådan den i betänk, finnes, det följande måtte ändras sålunda, efter ordet utalas: dock med den inskränkning, att den, som af allmän åklagare å tjenstens vägnar åberopas till vittne i dylikt mål, och som sig inställt vid domstol, belägen på längre afstånd än 3 mil från vittnets hemvist, bör, derest vittnet det äskar, af allmänna medel tilläggas skjutspenningar för en häst fram och åter, för den del af resan, som öfverstiger ofvanberörde väglängd, samt att vittnen, utan afseende på boningsorten, tillerkännas Den 22 April. 671 ersättning med högst 16 sk. b:co för hvarje dag under den tid utöfver 2:ne dagar, som erfordras för deras inställelse eller vistande vid domstol.
Ehuru, enligt hittills gällande föreskrifter, besparingar vid alla lönetillträden böra observeras, och PcnsionsCassan, på sätt en serskild af Kongl. Majrt lill Rikets Ständer aflåten Proposition utvisar, framställt anspråk på alla de besparingar, hvilka under den bestämda tiden falla, synes likväl dess rättighet dertill böra stå i förhållande till skyldigheten att gifva pensioner och begrafningshjelp. Vid första inrättningen af Pensions-Cassan var det tillåtet äfven för högre Embetsman, sorn förut innehaft lägre civila Ijenster, att för sina personer blifva i densamma delaktige, hvaraf ock någre sig begagnat; och enligt 12 §. i 1826 års Reglemente få delegare i Pensions-Inrältningen, i fall de befordras till sådane högre civila Embeten, som icke äro i classificationea upptagne, blifva, om de det åstunda, vid sin delaktighet i Inrättningen bibehållne, då de ega emot fortfarande afgifters erläggande att, efter uppnådd behörig ålder och tjenstetid, vid afskedstagande!! tillträda pension i den dass, hvartill de hört före sin befordran till högre Embeten; men desse Tjenstemän hafva redan förut vid tillträden af t jens t er, som höra lill Pensions-lnrätlningen, vidkänts löneinnehållning, och någon pensionsrätt tillkommer ej deras efterträdare i högre Embeten, för hvilka ett sådant ytterligare afdrag blir menligt, utan någon motsvarande förmon af PensionsCassan. Kongl. Majrt anser det med rättvisa öfverensstämmande, att så väl alla de civila Embetsoch Tjenstemän, som, enligt Regerings-Formens 35 kunna, utan föregången ransakning och dom, af Kongl.
Då uti det nu gjorda förslaget till propos. HrFrih.o. Landtm, icke behagat framställa den anhållan jag gjort, att i öfverensstämmelse med 54 § Riksd.-Ordn. få den under diskussionen på flera olika sätt behandlade frågan framställd på det sätt, att propos. på hvardera mom. göres, anhåller jag att i prot. få ned - Den 14 April. 421 lägga min reservation mot ett förfarande, hvartill jag icke tror alt grundlagen föranleder. Frih. Haab: Det är visserligen hvarken grannlaga eller rätt att inlåta sig i diskussion öfver reservationer; men jag tillåter mig erinra den siste talaren, att om lian icke varit nöjd med den contra-propos., som Gr. Björnstjerna begärde, utan yrkat en annan, så hade han blifvit i tillfälle att få fram sin mening. Alltså är det hans egen sak, som underlåtit att begära annan contra-propos. i fall hans mening blifvit undertryckt. Ilr von Hartmansdorff: I anledning af hvad Frih. Raab sednast yttrat mot Ilr Bildt, får jag förklara, att jag anser Hr Bildt hafva rätt, samt att han i behörig ordning åberopat grundlagens föreskrift. Hr Bildt: Jag får till svar å Frih. Raabs yttrande nämna, att jag af grannlagenhet icke vill besvära Ståndet med en votering, som skulle gifva mig rätt, och då jag först nu af en ledamot blifvit understödd, var detta en ytterligare orsak, hvarföre jag ej ville begära densamma, Uplästes följande förslag till voter:s propos. Den, som bifaller BankoUtsk:s förslag i 31:sta punkten af dess betänk. n:o 24, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, anser R. o. Ad. de emot Utsk:s i denna punkt framstäldta förslag gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande. Då II. Ex. nr Frih. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. godkände denna voter:spropos., anmälde sig och yttrade: Frih. Gederström:
I anledn. af hvad jag anfört derom, alt man borde bestämma, huruvida det nu föredragna lagförslaget i hela sin vidd eller blott till någon del vore af civillags natur, haten ledamot svarat, alt dä frågan vore behandlad af LagUtsk., så skulle äfven deraf följa, att den skulle anses såsom civillag. Jag får i della afseende ännu en gäng fästa uppmärksamheten derpå, att förslaget till 1824 års författning var äfven behandladt af Bancooch LagUtsk:n; men ehuru denna författning icke « H. 59 4CG Den 25 Januari f. m. iuuefattar något stadgande, sorn egentligen torde böra hanföras till den ekonomiska lagstiftningen, så blef likväl detta mål hos Konungen föredraget af Statssecreteraren för financeärendena och författningen af honom coutrasignerad, ulan alt, så vidt jag vet, Högsta Domstolen deröfver blef hörd. Om ett sådant förslag, som det nu afgifna, skulle inkomma till Konungen, så hemställer jag, om icke mycken tvekan skulle uppstå om dess behandling. Alt detsamma innehåller mångå stadgandeu, öfver hvilka det icke kunde tillhöra Högsta Domstolen alt afgifva yttrande, tror jag vara alldeles klart; men andra! åter äro verkligen af civillags natur. Det är derföre, som jag yrkat, altman borde skilja emellan dessa stadgandeu. Om II. St. t. ex. skulle säga: vi vilja icke tillåta privatbankerna att utgifva egna credilsedlar under andra villkor, än de som innefattas i det här uppgjorda förslag, ehuru åtskilliga föreskrifter deruti äro af blott financiel beskaffenhet och icke tillhöra den civila lagstiftningen; så borde efter min tanka ett sådant erkännande uttryckas i Ständernas skrifvelse tili Konungen, så att man icke syntes vilja inkräkta något pä Konungens rättigheter. I anleda, af hvad en talare nämnt om 1824 års författning, får jag ytterligare upprepa, alt densamma ingalunda afsäg sådana bolag, hvilka, såsom privatbankerna sedermera gjorde, skulle fä utgifva egna sedlar, utan den afsäg bildande af s. k. bankir-bolag, som endast skulle röra sig med Rikets mynt.
Lag-UtffottckS betänkande den 27 sistledne Oktober, i anledning af ätMllige frän Bonde,Ständet remitterade Memorialer, angående yrkad stkärpninq i straffet för kjufnader, föredrogs och bifölls; Hwarom de öfrige Respective Sränden genom Protocclls Utdrag ffuile wördsamt och wänligen underrätta-. vr 8upra. Lx krotocollo. 8. L. 2-rZZZrllk. S. D. Med de wilker Högloft. Banco-UlKottet Uti Prvkvcolls Utdrag af den 10 dennes föreslagit, biföll Bonde-Srandet alt Directionerne öfwer Göthe, borgs och M 'lmö Disconter ma wid oförmodade hän» drlser till penninge rörelsens oasbrutna underhallande uti Dcn 7 December. uti Riks-Disconten sä uptaga län till ett belopp för Götheborgs Discont af 200,000 och för DiscontContoirct i Malmö till 100,020 Rdr Specie; Och skulle de öfrige Refpective Ständen härom erhälla wordsam och wänlig underrättelse, 8uxiä. U.x kratocoljcj §. L. HZLsräK. S. D. Wid behörig granskning af Riksens Högloft.