Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De respektive Med-Stånden inbjudas att i besluten, angående mom. litt. b. och c., sig förena. Första hemställan, sid. 52, angående arfvode till gymnastik-lärare vid Elementar-läroverken. Bifölls, med den förändring, att orden: under hvilken fullmakten blifvit utfärdad, skola utbytas emot dessa ord: då, på grund af utnämning, befattningen blifvit tillträdd. Andra hemställan, sid. 52. Bifölls. Tredje framställningen, sid. 52, angående arfvoden till lärare uti musik, sång och teckning vid Elementar-läroverken. Bifölls, med utbyte af ordet: föreslaget, till ordet: beslutadt. Första hemställan, sid. 55, innefattande lärare-staten för Nya Elementarskolan i Stockholm. 652 Prot.-Utdrag den 21, 23, 24- och 25 November 3857. Denna lärare-stat beslöts skola upptaga 8 Lektorer och 1 Adjunkt. Andra hemställan, sid. 53. Bifölls, så lydande: ”att ett reservations-anslag af 2,000 R:dr Riksmynt må beviljas, för alt användas till arfvoden åt B.bliothekarier vid de högre Eleine ntai—1 ä ro ve riten, dock att intet sådant arfvode må öfverstiga 200 R:dr samma mynt, och att bibliotheket vissa timmar i veckan hålles öppet för allmänheten”. Tredje hemställan, sid. 53. Bifölls. Första tillstyrkandet, sid 54. Bifölls, så lydande: ”alt den föreskrifna termins-afgiften må upphöra att till stats-verket ingå och i stället användas till anskallande af så väl böcker och unciervisnings-medel, som eljest behöflig materiel för det läroverk, till hvilket afgiften inbetalas”. Andra, tredje och fjerde framställningarne, sid. 54. Biföllos. Slutligen blef tabellen N:o 6 godkänd, så vidt ändring deruti af BorgareStåndets särskilda beslut ej påkallas. 33 punkten.
Den praxis Utskottet åberopat, att vidblifva sitt af 2:ne Stånd gillade Utlåtande, må i allmänhet vara tidsbesparande och derföre antaglig, men torde dock böra tillåta enskilda undantag, när, på sätt Riksdags-ordningens 49 §. tydligen förutsätter, en ytterligare utredning af sakförhållandena blifvit inom Riks-stånden åvägabringad. Särskildt reserverar jag mig häremot det af Utskottet begagnade uttryck, att Utskottet frän början pröfvat alia de omständigheter, som vid återremisserne lagt hinder för Stånden att bifalla Utskottets hemställan. Jag finner Utskottet hafva egt skäl att åtminstone i afseende å den af ifrågavarande tjenstemän, för hvilken de mest talande omständigheter blifvit anförda, t. f. Protokolls-sekreteraren Ekman, förorda bibehållandet, såsom pension, af den inkomst han tillförene i Allmänna Magasins-kontoret innehaft. Man har låtit en annan tjensteman i nämnde kontor, ehuru likaledes »förordnad att tillsvidare förrätta» Kamrerare-tjenst, behålla sin aflöning såsom pension. Det synes då icke fullt rättvist att förvägra enahanda förmån åt en person i samma kalhegori. Ett långvarigt förordnande skiljer sig, har man trott, icke synnerligen från ordinarie befattning, inför en billig bedömare. Uttrycket, att lönerne skulle indragas »i mån af afgång», plägar jemväl eljest alltid förstås sålunda, att dermed menas att lönerne blifva disponible först när tjenstemännen antingen dött eller begärt afsked, eller på grund af begången felaktighet skiljts från tjensten. Intetdera har här egt rum.
Lagoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande : N:o 23g, angående Arbetsoch Conections-Inrätt. ningen i Wadstena. 4 364 Frat. Ut dr. d. 3? Nov, Den i December. Från Högl. Ridderskapet och ' Adeln. S. D. FocedroTQS ånyo och gillades följande flan co-Utskottets, den a6 dennes, aflåtne, samt den a derpåföljde på Bordet lagde Memorial: N:o 83, Angående .någre nödige ansedde förklaring gar och ytterligare controller i afseende på Ban* kens Cassör; jemte en årlig ersättning af 100 R:dr för Cassa-Commissariens derigenom ökade arbete och möda, N:o ?4> angående ett tillägg, uti de hittills gällan de Reglementariska föreskrifter, i afseende på Bankens Ämbetsmäns och Betjenters Pensions-rättig het. N:o 85, Angående Instruction för Banco-Utskottet vid nästinfallande Riksdag, Prof. Ut dr, | d, i Dcc, IS23 ' ,1 • Från Högvördig? Preste-Ståndet. s, D. f. m. Vid förnyad föredragning af Stafs samt Särskildta Utskottens Utlåtande, N:o 623, öfver väckt motion om Kongl. Cancelli-styrelsens upplösning, ansåg Preste-Standet, det) borde nämnde Utlåtande hvila till nästa Riksdag, för att med’ Särgkildta Utskottets Betänkande om Reglering af Rikets Styrelse-verk, i ett sammanhang till afgötande företagas. S. D.
Efter det Drätsel-Commissionen den l8 Januari 1837 till Magistraten inkommit med Utlåtande i denna fråga, har Magistraten, uti ett till ÖfverStåthållare-Embetet. den 22 April /837 afgifvet motiveradt Betänkande tillstyrkt: r:o att den af Öfver-Ståthållare-Embetet föreslagna förändring och centralisering af Stadens Kämners-Rätter, i förening med upphörandet af 69 Terrilorial-Jurisdictionerne i Hufvudstaden, måtte, såsom icke mötande något hinder af stadganderne i lag samt gällande författningar, och såsom nyttig och nödvändig, ju förr desto heldre bringas till verkställighet; 2:0 att Norra och Södra Förstädernes trenne Kämners-Rälter förflyttades till Rådhuset, såsom mera tjenlig och passande local, än den af Drätsel-Commissionen i dess utlåtande föreslagna, f. d. Auctions-huset, och alt, i följd deraf, en af Magistraten föreslagen förändring, i afseende på Handel ssamt Politie-, Ernbetsoch liyggnings-Collegiernes och DrätselCommissionens arbetsrum, äfvensom med Stads-Kamererare-, byggnings-, Stads-Casseurs-, Architectsoch Ingenieurs-Conloren, måtte sättas i verket; 3:o att, med antagande att Öfver-Ståthåliare-Embetets framställning om Poliskamrnarens förflyttning tili Castenhoffs-huset vunne framgång, samt att de personer, som för Polis-kammarens räkning höllos i häkte, kommo att förvaras i de arrestrum, hvilka redan funnos och ytterligare kunde inredas i nämnde hus, arrestrummen i Rådhuset, jemte de lägenheter, hvilka dertill ytterligare kunde, i mon af behofvet, apteras, skulle uteslutande begagnas för häktade personer, som voro under ransakning vid Kärn nersRätten, och häktet å Stadshuset användas till förvaringsrum för sådane arrestanter, hvilka antingen afbidade utgången af anförde besvär, eller ock undergingo ådömdt straff af fängelse med eller utan vatten och bröd, samt till reservhäkle för de personer, som möjligen icke kunde i Rådhus-häktet rymmas.
ConstitutionsUtskottet äger någon rätt att förblifva vid sin öfvertygelse, i frågor af den beskaffenhet som den nu ifrågavarande, då dess öfvertygelse en gång blifvit af Ridj derskapet och Ådeln förkastad, helst Grundla*! gen blott lemnar Utskottet rättighet, att jemka tillsammans de beslut., som Riks Stånden fatta,' och finnas vara sins emellan af någon skiljaktighet, men ej att ogilla hyad ett Stånd godkändt* Jag tror således att ConstitutionsUtw skottet måste antaga, hvad Ståndet förklarat utgöra dess gemensamma tanka. Friherre Boije ^ Ludvig: jag bekänner, att då min anmärkning om afskaflande af rättigheten, att genom Fullmagt transportera Representationsrättigheten på man af annor ätt, förra gången blef af Ståndet antagen för desi enhälliga tanka? så ansåg jag frågan ocks». 148 Den 18 Junit /. vara afgjord; och jag skulle nu tro, att ConJ stitutionsUtskottet ej bordt vidare framställa samma ämne till ny öfverläggning. Jag kan möjligen misstaga mig i detta omdömme; och i alia fall synes mig, att denna scrupel lätt afhjeipes blott derigenom, att vi förblifva vid vår lörut fattade mening. Ali fråga om förbättring i Repisentationssättet är högst vigtig} och den sanning bör härvid ej undfalla oss, att ali förändring är icke förbättring. I den nion det lyckas oss att aflägsna ofullkomligheter som vi kunna, böra vi hoppas, att närma oss till en större fullkomlighet} men dertill fordras likväl också, att vi akta oss för nya ofullkomligheter, hittills okända, men, kan hända, derföre icke mindre skadliga. I pröfningen härom böra vi icke rädas, att påminna oss de brister, som åtfölja sjelfva naturen af vårt Stånds representationssätt.
A f samma skäl, som ni gör det der yrkandet, ni vet, i er skrifvelse, torde ni äfven finna eder manad att ingå till hösa vederbörande med en anhållan, att Nationalmuseum, som ju innehåller en mängd nakna figurer och bilder, måtte slopas. Ä r det ej sa? — För edra bidrag hembära v i vårt tack. A — d; Nana; Signe — n; Elsa; Amalia; Peräval Leen; I. E — n, I — berg. Vi hafva ännu ej h u n D i t taga tillräcklig del af edra uppsatser, men skola göra det med allra första. Må hända torde ni kunna vänta svar till nästa nummer. Corinna; W — a IV. ; Selma; Mor Karin; Carolina; Christina; Gunhild; Agnes A.; Cecilia; Nanna; Ellen; Ottilia. Hjertligt tack för edra bidrag! De skola efter hand införas. Gullviva; Greta; Wer da? Tack för välmeningen I Edra poem lämpa sig dock ej för Idun. De ä-o för omogna. Nuffra. Mot nödigt porto återfås manuskriptet. Redaktionen. Innehållsförteckning. Inom hemmets verld. Täningsskrift af Anna Berg; vid Iduns första pristäfling belönad med bufvudpriset. — » Utan ett vänligt ord ». Skiss af Mathilda Langlet (slut). — Snödroppen. Poem af Ave. — Hemma och ute (notiser). — Vårt sällskapslif V. A f Clara Smitt. — Om barns lydnad. A f L. V. — Mitt ideal. Poem af N. G. Arenander. — Qvinnor. Porträttstudier för Idun at Johan Nordling. Tant Martha. — Teater och musik. — En koketts bekännelser. Skiss.för Idun af Mia (forts.) — Från Iduns läsekrets. Pristäfling n:r 2. — Helsovård. — Klädedrägten. — Handarbeten. — FönsterträdgårT. H. Svårt att gifva råd utan undersökden. — Mjölkkammaren. — Huskurer. — ning. Har ni försökt massage? Tvätt. — Hushållet. — Bakning. — Köket. — Husdjuren. — Hvarjehanda.
Den ix Maji I förening med denna tillämpning, som synes säkrast gå i borgen för de nu upp^ gifne beskattnings-grunders användbarhet, äfven då ett mindre väl beräknadt värderingssätt dervid begagnas, torde mig nu . tillåtas nämna de troligen deraf följande fördelar, hvilka böra blifva: i;o Ett upphördt behof af årliga Co* rr.itéer, hvilka genom deras så ofta förnyade åtgärder och deraf uppkommande olika resultater alstra en för Kronan och i synj nerhet den skattdragande högst skadlig för-' änderlighet. 2:0 Möjligheten att genom en supponerad förhöjning eller förminskning i afgift å hvarje bevillningsdel, genast i förväg kunna bestämma det utfallande och för Sta-1 tens behof i mohn af förändrade omstän» digheter äfven förändrade beloppet. En af beräkningssättet både för Kronan och den Skattdragande följande högre grad af bestämdhet, äfvensom, (i händelse af ett billigare varderingssätt) en större säkerhet för Kronan, att, i mohn af täta afskrifningars upphörande, oafkortad! uppbära dess inkomster. Hos Högvälborne Herr Grefven och Landt-Marskalken samt Höglo!!. Ridderskapet och Adeln får jag anhålla, så väl att Ridd. och Ad. Prot. Den 11 Maj. detta mitt Memorial måtte med de öfriga Standen communiceras och till Rs»ir;n • Utskottet blifva remitteradt* stjm ätt oak* tadt tiden tilt nya förslaga inlem„a„de’s°åft' ar exspirerad, mig mätte tillas framde lea inkomma med ett, till de af min före slagne nnga-aalt.sorn ehuru redan under arbete ej annu hunnit fullbordas. "oeie, » ' » O •© .o •° ^ ® Si o “O 8*-(vo s « g i3 • > “O £ £ M «» « y r« ty> « - . .-a o* rf c? :o w °T ^ tO 'aa O “■ tift 3 G'!©* K) O hh O Cl 'O CM O
Nämnda fakta synes mig vara tillräckligt talande, för att kunna anses såsom en tillfyllestgörande utredning i afseende å denna skolas behöflighet; och anhåller jag således om återrcmiss af punkten, för så vidt den rörer Prosten Lundholms motion. Frih. af Ugglas: Vid de föreg:de punkterna harR. o. Ad., i öfverensstämmelse med Utsk:ts framställning, bifallit utvidgning af åtskilliga förut varande läroverk; men anslag till några nya läroverk har man hittills icke funnit skäl bevilja. Då ett förslag uti sistberörde riktning blifvit väckt, har Utsk:t ansett sig ega skäl att fordra en både utförlig och i alla afseenden fullständig utredning. Hvad Utsk:t i så fall fordrat, hafva likväl förev:de motioner icke gifvit vid handen. Att någon förbindelse, rörande det nya läroverkshusets uppförande, blifvit till Utsk:t ingifven, har jag mig icke bekant. Jag vill icke bestrida möjligheten deraf, men saken har åtminstone icke kommit till min kännedom. Ulsk:t har sannerligen icke visat sig njuggt, hvad anslagen till läroverken beträfTar, hvilket bland annat ådagalägges deraf, att anslag för icke mindre än 68 nya lärare blifvit af Utsk:t föreslagna. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Pålman: Jag vill för ingen del bestrida, att stora anslag redan blifvit beviljade för läroverken; men att det uti motionen påpekade behofvet verkligen är för handen, torde motionären hafva tillräckligt ådagalagdt genom uppgiften att Wexiö stift endast har 2 läroverk, under det flertalet af de öfriga stiften äro hvardera försedda med 6 eller 7 dylika anstalter. Jag vidhåller mitt förut gjorda yrkande. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o.
Hvar och en, som något studerat krigsväsendet, och som känner våra förhållanden, öfverraskas af denna djerfva tanke, som blir allt obegripligare, ju längre man söker utgrunda den. Att låta ett indeldt kaval!eri-reg:te afsitta, om man har förmycket deraf, det går an och har praktiserats inom vår armé; men att låta ett reg:te afsitta derföre att vi hafva för litet kavalleri, 416 Den 20 Maj. det är en högst öfverraskande idé. Dertill måste finnas några vigtiga skäl. Låt oss undersöka hvilka de kunna vara. l:o Ett antagligt skäl vore, om man kunnat bevisa, att Småland, som under Carl Xl:s tid mägtade uppsätta 1000 man kavalleri, nu saknade förmåga att underhålla 500. Ett sådant förhållande har icke kunnat bevisas, utan har tvertom blifvit bestridt af trovärdiga personer från Småland, deribland äfven af rusthållare. Således måste det skälet förfalla. 2:o Förefinnas några högre strategiska skäl för förslaget, sammanhängande med stora planer för lan itlörsvarets omorganisering? Alse dessa planer alt på kavalleri blotta vår östra kust, der det, i händelse af krig, kan komma att behöfvas, och att i dess ställe sätta upp kavalleri i närheten af vår vestra kust, der deremot fiendtliga anfall troligen icke mera komma i fråga, så ingifva dessa planer icke förtroende till deras omdöme, sorn uppgjort dem. 3:o Vinnas genom den föreslagna cirkulationen några besparingar för landet eller statsverket? Nej! Smålands Husar-reg:tes kompletta utredning af hästar, vapen, munderingar m. m., som kostat mycket att uppsätta, blir bortkastad värdelös, då deremot med dryg kostnad en sådan skall anskalläs för det reg:te, som skall uppsitta. Dertill kommer det nuvjde befälets, så väl vid husarerna, som vid Westgötha regite, afiönande eller pensionerande. Huru vill man förfara med det befäl, som fått Konungens fuIImagt på en viss beställning vid ett reg:te, med åtföljande boställe och lön? Kan det skickas mot sin vilja till en annan ort att der fjenslgöra vid en annan trupp? Jag tror det icke.
Jag får derföre vördsamt föreslå, alt R. o. Ad. måtte vidblifva sitt i ämnet förut fattade beslut. Hr von Hartmansdorff: Om man icke antager nedsättuingen, så är det nödigt alt antaga hvad Utsk. här föreslagit, emedan beslutet eljest skulle kunna blifva på motsatta sätt förklaradt och tillämpadt. Gr. Lagerbjelke: Jag finner att Utsk. gjort tvänne förslag, det ena en redaktion till en viss del af beslutet, och det andra i afseende på nedsättning ifrån 5 till 3 proc. Hvad redaktionen angår, så kan Utsk:s förslag bifallas, men icke i fråga om nedsätlningen ifrån 5 lill 3 proe. Jag anhåller derföre vördsamt, alt R. o. Ad. täcktes bifalla hvad Utsk. i afseende på förändrad redaktion föreslagit, men icke i afseende å förändring i proc.-beräkningen. Uppå härefter framställd propos., bifölls Utsk:s i denna punkt gjorda förslag, med undantag af det deri förekommande utbyte af 5 emot 3 proc. 14:de punkten, ang:de §:n 16. Gr. Lagerbjelke: Förhållandet är med denna § detsamma, som vid den föreg:de, nemi. att Ståndet kan och bör bifalla, hvad Utsk. föreslagit i afseende på Hr Kullmans framställning, men med iakttagande af siffran 5 i st. f. siffran 3, i fråga om proc.-beräkningen. Uppå Hr Gr. o. Landtnäs propos., beslöt R. o. Ad., alt, med vidblifvande af sitt beslut om proc.-beräkningen, bifalla hvad Utsk. i denna punkt yttrat, ang:de Prosten Kullmans framställningar. Lades lill handlingarne.
Då det sålunda inträffat, att de uppgifter, lill grund för en närmare granskning af minimi-tariffen öfver hemmansvärdet, Rikets Ständer vid sista Riksdag ansett nödiga, icke kunnat erhållas, har Utskoltet, efter tagen kännedom af de uti Kongl. Majlis Nådiga Bref åberopade handlingar, hvilka, såsom endast innefattande förslag angående lämpligaste sättet att insam - Bevillnings-Vtskoltets Betänkande, N.-o iu la och i ett hell uppställa ifrågavarande uppgifter, likväl icke lemna någon för ändamålet erforderlig' upplysning, enär erfarenheten hittills visat, att minimi-tariffen, sorn år 1823 af Rikets Ständer fastställdes, icke medfört någon olägenhet, i afseende på uppskattningen af fastighetsvärdet inom länen, ansett sig böra tillstyrka, att frågan i sitt närvarande skick icke må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Inom Vällofl. Borgare-Ståndet är föreslaget af Herr F Sundler, att Borås stads invånare hädanefter sorn hittills, uti tio eller minst sex år, beräknade från och med 1845 års början, må fortfarande vara befriade från erläggande af skyddsafgift för man, hustru och barn, samt frikännas från bevillning för alla tomter, hus och byggnader inom stadens område; i anledning hvaraf Herr Norin, jemte lemnad hänvisning till en af honom vid sista Riksdag i enahanda ämne afgifven och vid Bevillningsutskottets Betänkande N:o 12 pag. 50 fogad reservation, yttrat den förmodan, att Utskottet deraf skulle kunna hemta någon ledning för sitt omdöme i denna sak, som anginge befrielse från bevillning, icke för staden Borås i dess] helhet, utan för åtskillige invånare derstädes, hvilka för nära i:dels århundrade tillbaka lidit brandskada, samt af Herr C. G. Fridstedt, att Rikets Ständer må bevilja Wenersborg stads invånare fortfarande lindring i bevillningen under ytterligare fem års tid, medelst befrielse från bevillnings erläggande å hus och tomter.
I följd deraf bafva också de sednare theorierna för representativa former allt mera närmat oss democratien. Hr von Troil har redan på ett talentfullt sätt visat, att democratien icke varit farlig för Konungamakten, tänkt i sin yngsta form, såsom å ena sidan utrustad med en tillräcklig styrka i den utöfvande makten, men å den andra genom en democralisk representation begränsad af och hvilande på de styrdas bifall oell förtroende. Men det har äfven stundom handt, att den, i samhällen, der man alls icke velat göra åt densamma de eftergifter, som tidens och odlingens framsteg påkallat, sjelf uttagit sin rätt, oaktadt det envisaste motstånd. Det är möjligt, mine Hrr, att häruti kan anses ligga en hotelse; men det är en hotelse, som genomgår, sorn visar sig i hela den menskliga erfarenheten, och det är ingen hotelse för ögonblicket. Detta har varit milt skäl, hvarför jag trott, att det i det här ifrågavar. fallet vore bättre göra en eftergift nu, då man kan visa verlden att det sker i fred oell endrägt, och jag har hemtat ett ytterligare stöd för denna min tanka af den märkliga förklaring, som en af Konungens rådgifvare i dag lemnat å egne och sine collegers vägnar, att K. M:s rådgifvare icke skulle votera öfver frågan, utan iakttaga neutralitet. Ett lystringsord har nemi., enligt min tanka, blifvit R. o. .Ad. gifvet, då han tillika förklarat, att man deraf ej borde draga den slutsatsen, som skulle Regeringen med likgiltighet åse frågan om representations for - Deli 28 Augusti. 113 formens förändring och förbättring. Jag tilläter mig tro, att det ligger en stor betydelse i detta samfällda tillkännagifvande från en Konungs rådgifvare, som vill befrämja upplysningen och verka för sanning och rätt, ”att hvilken utgång förslaget än i dag erhåller, så är dock representationsfrågan af den vigt, att den ej mer kan falla.” Det är visserligen sant, alt detta yttrande icke innehåller någon positiv opinionsyttring för tillfället; det kunde det ej eller vara, då det började med att förklara Regeringen neutral för närvar.
Om dagarna, när förståndet är vaket, synes han lugn och känner stundom själf en okonstlad själens stillhet inför döden; men om nätterna, när han sofver, bryter den kroppsliga våndan ofta fram, och han stampar med fötterna och gnisslar med tänderna och biter sig själf i fingrarna. Då han vaknar, vet han ingenting om denna kroppens oro och erinrar sig ingenting, som han drömt, utom att skälen för hans öfvertygelse om kristendomens sanning dragit genom hans minne. Då och då kommer det öfver honom ett feberaktigt verksamhetsbegär. Han måste beställa om sitt hus. Han har så mycket att uträtta, innan han går ur världen. Men när han försöker fasthålla enskildheterna, blir allt till dimma. Han minns ingenting längre. Att läsa kristliga böcker ger honom icke samma lindring som förr. Han har svårt att hålla sina tankar samlade. Icke ens bibeln förmår fängsla hans uppmärksamhet för någon längre tid. Hans sinne är alltför oroligt under lugnet. Guds kärlek uppenbarar sig i bibeln icke nog personligt för honom. Orden vända sig till milliarder varelser, icke till honom ensam. Likväl förnimmer han i sitt hjärta både religionens tröst och Guds kärlek; och han röres till tårar däraf. Han älskar och vördar och dyrkar Gud och tror på Hans enfödde son och på människans försoning genom Kristi blod. Han rädes icke längre för döden, fast nerverna rysa och en olidlig värk bränner i nacken som ett glödande järn. Hvad mer? Fysiska smärtor äro nästan ljufliga att bära, och han är en lycklig människa. Han saknar blott ett: närvaron af ett personligt väsen, som kärligt skulle lägga sin hand på hans panna och stryka själavåndan bort – eller draga hans hufvud till sitt bröst och sjunga honom till ro, som en mor söfver sitt barn, när det börjar skymma Om och omigen läser han sin fars och sin mors bref, som han fått för längesedan och som han i dag vill besvara. Det är tid att beställa om sitt hus. Blyertspenna och papper har han till sitt förfogande. Han skrifver: Edra bref ha förökat min smärta, men jag har tillika i dem funnit det kärliga sinnelag, som I alltid hafven haft för mig.
Jag ber om ursägt, att jag varit vidlyftig, isynnerhet som jag återkommer till ämnet, när Frih. Ehrenborgh gpr sin framställning. Hr von Qvanten: Jag vöre sannerligen böjd att tro mig hafva läst orätt, då en så aktad och tapper riksdagsman som Gr. Cronhjelm påstått, att jag läst orätt. Men då Den 6 Maj f. m. 345 jag öppnar boken, ser jag, att bär står, att ”de afbetalnin gar, som hädanefter å fastighetslånen inflyta, måtte till hypotheksföreningar emot 4 pi'oc:s årlig ränta utlånas, i den män dessa föreningar hunne att sig vederbörligen organisera.” Om nu Gr. Cronhjelm behagar läsa med mig, skall han finna, att här är fråga om 2 proc. Detta gör något öfver 90,000 r:dr, och om de divideras med 24, uppkommer, såsom Hr Lefren yttrat, 38oo r:dr. De hypotheksinrättningar, som uppstått, t. ex. den i Skåne, äro baserade på 5 proc.; Bankens belåning deremot på 4 proc., utan all afgift för administrationen. Ingen jordbrukare skulle väl då vilja öfverflytta sina bancolån till hypolheksföreningarna, och han skulle dermed icke vara belåten. Jordbruket bär hellre 4 än 5 procts ränta. Jag kan således icke medgifva, alt jag haft orätt. Frih. Ehrenborgh: När jag första gången inom detta hus väckte frågan om hypotheksföreningar och trodde, att BancoUtsk. skulle gifva någon vigt åt detta milt förslag, yttrade jag, det jag hoppades, att jag ej skulle blifva den ende, som insåg vigten af dessa föreningar. Jag bar ej heller misstagit mig, ty Utsk. har icke lemnat ringa uppmärksamhet åt denna framställning. Jag hoppades, att måhända inom resp. RiksSt. och särskildt inom detta de skulle tillvinna sig mera uppmärksamhet än hittills, och Hr v. Qvanten har fullkomligen missförstått mig, om han trott, att det varit min afsigt att säga honom något sårande. Jag bär alltid i mina anföranden sökt ställa mina ord så, att deruti ej skulle vara något personligt.