Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa uppgifter kunna af Verkets räkenskaper snart inhämtas, och Utskottet blir derigenom i tillfälle, att på säkrare grunder stadga sin öfvertygelse om billigheten af Bolagets nu gjorde framställning, till ledning för Riksens Ständers slutliga utlåtande, och gör jag mig på förhand öfvertygad derom, att det beslut som då fattas, hufvudsakligen skall åse Skånska StenkolsVerkets framtida upprätthållande och bestånd. N:0 5.’ * Grefve Löwenhjelm, Carl Axeli Uti ett föregående Plenum har Herr Hammarskjöld gjordt motion, som enligt min öfvertygelse förljenar den mäst deltagande uppmärksamhet. Frågan huruvida en rättvis lagstiftning kan tillåta enskilte penningeinteresset att påföra en ouppfylld återbetalning samma straff, som endast tillhörer de grofsta brott, är vigtig, och har i sednare tider utgjort föremålet för så väl Americanska och Engelska, som ock Den 12 Februari!. 329 Franska lagstiftares undersökningar. Uti England och Frankrike har ännu icke mig vetter» ligen något beslut fattats i denna del; och torde detta kunna tillskrifvas de politiska hvälfningar, som absorberat alla både physiska och moraliskt krafterna, och således icke lemnat rådrum att med behörigt lugn öfverlemna sig åt förbättringar uti den civila lagstiftningen. Ostridigt är det å ena sidan att äganderätten behöfver all lagens skydd, och att allmänna crediten, så angelägen att rotfästa i landet, lider af hvarje strafflöst jäckad förbindelse. Men månne derföre lagens stränghet bör gå ända därhän, att för en obestämd liten summa sätta den ena medborgaren till herre öfver den andras frihet, sedan den redan satt honom uti full besittning af hans egendomP kan och bör förlusten af hvilken penningesumma som helst, icke frånrötvad, utan frivilligt utlånad, anses böra ersättas med den skyldiges lifstid häktande? ersättes den ock dermed ? Blifver skulden ej deraf ersatt, så är stadgandet utan ändamål: och är den ådömde förlusten af fiiheten icke i billighet motsvarande den åstadkomne penningeförlusten, så är lagen orättvis: ty grunden för all lag är, att det ådömda ansvaret skall stå i förhållande till den gjorda skadan.
518 Den 31 M aj e. m. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Jag anhåller att i korthet få anföra några skäl hvarföre jag för min del instämmer uti den mening Gr. Björnstjerna nyss yttrade. Jag tror nemi. att då knrhus-afgiften första gången bestämdes, så var det med serskildt afseende på denna sjukdom och dess vådliga beskaffenhet, icke allenast för de sjuka, utan äfven för alla dem som till följd af dess art, kunna blifva af densamma angripna, som man ansåg sig kunna på hvarje individ inom samhället, lägga en skyldighet att betala en viss afgift, för att skydda sig emot denna sjukdom. Hvad deremot andra sanitära afgifter angår, så tror jag att det tillkommer kommunerne att serskildt dertill bidraga, måhända efter helt olika grunder än dem som äro för kurhus-afgiften gällande. Det är rätt väl om öfverskott af kurhus-afgifterna kunna dertill användas, men jag tror att det vore stridande emot idéen af dessa inrättningar, att använda dessa medel till förbättrande af andra sjukvårds-anstalter, just derföre, att sådana böra tillhöra de serskildta kommunerna. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s Betänk. Gr. Liljencrantz: Jag vill så mycket mindre inlåta mig uti en tvist om huruvida denna fråga är af sådan beskaffenhet, att den bör uti förstärkt StatsUtsk. afgöras eller icke, som jag, äfven med förutsättning att den genom 3 Stånds beslut vore afgjord, likväl skulle önska att R. o. Ad. fattade ett annat beslut. Gr. Björnstjerna har såsom ett skäl för bifall till Utsk:s Betänk, anfört, att K. M. icke uti Sin Nåd. Propos. begärt någon ökad bevilln. Det måtte dock icke kunna anses underligt, att K. M. uti Sin Nåd. Propos. icke gjort någon sådan framställning, dä intet yrkande derom ifrån nugot håll inkommit, och då således ingen anledn. till en sådan framställning för K.
Må det tillåtas mig, att härvid anmärka, huruledes sjelfva Remissen till Utskottet, det vill saga Ständernas begäran, att erhålla ett förslag till ny Representation, redan utmärkte att den préalabla frågan angående nödvändigheten af ett sådant förslag, var afgjord. Skälen för och emot Representationssättets förändring hörde , som mig synes, icke nu mera till ConstitutionsUtskottets pröfning. Det var icke •quaestio an; det var quaestio quo modo, som var till Utskottet öfverlemnäd: och om Utskottets mening åter varit, att pröfva följderna , så torde dervid kunna erinras, att så länge förslaget icke var ännu gifvet, så stodo följderna icke heller att 'förutses. Kanske felar jag i detta omdöme; men så synes det åtmindstone mig. Lika med Utskottet, tror jag erfarenhet och kännedom om locala omständigheter vara nödig för för - Den 14 Juli./, m. 701 slagets upprättande; men då här icke kan vara fråga om annan erfarenhet än den vi äga angående nu varande Representations* satts felaktigheter, och omöjligen om den erfarenhet skulle förestå af det nya; så synes mig, att derest Utskottet skulle anse sig ännu sakna den förra erfarenheten, så hade likväl Ständernas redan förklarade villja bort vara tillräcklig för att öfvertyga Utskottet, att erfarenheten talar förförändringen; och må hända hade samma förklarade villja äfven bort ligga till hinder för Utskottets yttrande, att det begärdta förslaget var onyttigt, då det icke grundade sig pä säker bevisning. Jag värderar sanskyldigt det goda uppsåt, som ligger till grund för Utskottets beslut, att heldre gifva intet förslag, än ett, ät. hvilket icke kunde gifvas mognad och fullständighet; men om denna välmening blir ett skäl för ändamålet att fullgöra Ständernas begäran, så skulle också kunna hända, att alla föräijdringar blefve onyttiga att någonsin vinnas , då Utskotten, som hade att uppgöra förslagen, finge i deras välmening en befrielse ifrån förbindelsen att förslagen uppgifva. Framför allt bekymrar det mig, att då man närmare granskar den uppgift
Deli j Mars c. ni. 3a5 Hr Rosenblad, Bernhard, hade inlemnat följande 8 motioner: 1. Äfven i vart land harden finare ull-culturen gjort i sednare åren stora framsteg. Man har dock ofta klagat öfver dålig afsättning, missbjudande priser, och stundom trott sig i försvårad införsel af utländsk ull för våra fabriker finna ett botemedel. Måhända har man gjort fabrikanten orätt och tagit för missbud hvad som varit en följd, dels af tillfälliga conjuncturer, dels af locala förhållanden; och att i hög tull å ull söka hjelpen, torde vara mindre lämpligt, då frågan är att beröfva Svenska klädestillverkaren dess hundraåriga monopol. Kraftigare medel vore, att göra Svenska ullen tillgänglig på utländska marknader; men härtill fordras, att den blir begärlig, och att tillfälle beredes för dess uppläggande på passande ställen, och i detta hänseende tror jag frågan vara nog vigtig, för att Staten tili en början bör träda emellan. I Norrköping finnes ett ullcontor, der ullen med sakkännedom sorteras, och ett dermed förenadt magazin för upplag. Men hvarföre icke anlägga dylika i Malmö, omgifven af den provins, som troligen äger det största antal fina får, och der måhända ortens godsägare skulle vara benägne deltaga i kostnaden för en magazinsbyggnad, och i Götheborg, hvars belägenhet för att först begagna en gynnande conjunctur i England af ingen medtäfiares öfverträffa*. Om sorteringskostnaden efterskänktes, vore denna uppoffring troligen icke oförtjent för en näring, som kan för Sverige blifva vigtig. Af dessa skäl får jag vördsamt föreslå: att R.
För öfrigt och beträffande det af borgmästaren begagnade sätt att för meranämnde afgifter redogöra; så enär, enligt hvad förut var sagdt, desamma dels tillhörde bevillningen och dels borde jemte denna uppbäras och redovisas, vore det äfven anmärkningsvärdt, att borgmästaren, i strid mot de tid efter annan utfärdade bevillningsförordningar och deri till efterlefnad åberopade instruktioner och förordnanden rörande räkenskaperna öfver kronouppbörden och redovisningen derför, uteslutit alla medel af förut omförmälda beskaffenhet utur de öfver uppbörden afgifna räkningar samt vid andra tider och tillfällen, än för dessas afgifvande stadgades, upprättat och aflemnat särskild redogörelse för sådana medel; hvilket förfaringssätt var icke allenast förbudet, utan äfven med ansvar belagdt. Allt detta meddelades advokatfiskals-embelet genom min den 20 Mars 1843 aflåtna skrifvelse, med uppdrag alt, vid åtalets utförande enligt sålunda angifna grunder, jemväl iakttaga Kongl. Majrls och kronans samt Kongl, tea terns pensionskassas af målet beroende rätt. Då advokatfiskals-embetet inför Kongl. Kammarrätten anställt en sådan talan, har borgmästaren Rubin uti afgifven förklaring hufvudsakligen åberopat hvad han förut i målet anfört, med tillägg endast, hvad angick den anmärkta uraktlåtenheten att af åtskilliga personer, som i Lindesberg uppfört mekaniska konster och aftonunderhållningar, fordra bevillning och teaterafgift, att bevillningsförordningen icke uttryckligen bemyndigade Magistraten att på förhand utfordra sådane afgifter, utan endast lemnade Magistraten öppet, att genom nekadt pass sätta skådespelaren i nödvändighet alt desamma betala, samt att, enär, i afseende å sättet för redovisningen af omförmälde represenlationsafgifter, dermed, under borgmästarns företrädares tjenstetid, skall förfarits på enahanda sätt, utan att någon anmärkning dervid blifvit gjord, borgmästaren förmodat någon annan ordning för denna redovisning icke vara föreskrifven.
Det erkändes, att, med iakttagande af vissa fornialiteter, egendom kunde rara icke blott enskild, d. v. s. hustrun eller mannen eiiskildt tillhörig, utan öfvcr sidan egendom kunde tillkomma jcmval att föninltni~~gm hustrun. Mycket skrefs och an mera talades da för tiden om - Dagny. 258 dessa lagstadganden och deras praktiska betydelse, men för allmänheten vor0 och förblefvo de sett dunkelt tal.&gt; Och dock var möjligheten af hustruns icke blott egandeutan förvaltningsrätt af enskild egendom derigenom erkänd, - ett erkannande, hvars betydelse först genom framtida reformförslag skulle fullt uppskattas. Men shvad stort sker, det sker tyst !. Ar kommo ocli gingo; under det fragans vänner, visserligen motvilligt, men dock böjande sig för klokhetens rad, iakttog0 en afvaktande ståndpunkt. Har är nu icke meningen att gifva en historik öfver frågans vidare utveckling. Det allmänna räthedvetandet, som småningom ' utvecklat sig, yrkade på något annat och något mer än dessa medgifvanden, och vid 1884 års riksdag väcktes af frih. Stackelberg m. fl. den motion, som föranledde riksdagens beslut om en skrifvelse till Kongl. Maj: t angaende ändring i äktenskapslagen z i syfre att bättre, än i sainma hgsh~tnti~g skett, tillg~dose gift qvimrias rätt och b&amp;. * Denna skrifvelse remitterades till Nya lagberedningen, och förslaget ar i enlighet dermed utarbetadt. För de mariga, som hysa verkligt varmt intresse för denna frzga, har, som ofvan blifvit sagdt, tillfalle varit beredt att, i snart sagdt hvar ocb en af våra dagliga tidningar. taga kännedom om förslaget och försöka. tyda dess ordalydelse. Under förutsättning att detta sNjla lagberedningens försiag filt forandrradc Iagbessla,melser i ' fraga ona Akta N a k a r s Inbördes EgendornsförhBllande~~ * är Mr våra läsare kändt, kunna vi öfvergå till de frågor, som ligga den gifta qvinnan närmast.
Jag anhåller om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott. Stockholm den 30 November 1862. A. A. Berger. Af Herr Wallenberg! Angående vissa ändringar i reglementet för Rikets Ständers Bank och medgifvande af fri ränta för samma Bank. Man säger att Riksbanken endast med svårighet kan uppfylla sina förbindelser och denna farhåga saknar ej grund. Anledningen är helt enkelt och naturligen den, att Riksbanken har sina tillgångar mer eller mindre otillgängliga och således icke kan minska sedelstocken på annat sätt än genom vexeltrassering, men derigenom minskas banksedelstocken och metalliska kassan på en gång så att proportionen emellan banksedelstock och metallisk kassa blir sämre, efter hvarje sådan trassering, än förut. För att hindra metalliska kassans fall och effektivt förbättra Riksbankens ställning erfordras, att Riksbanken må kunna lämpligen höja både upplåningsräntan och diskonto, sä att banksedelstocken kan tillfälligtvis minskas utan att metalliska kassan minskas. För att vinna detta vigtiga syftemål och väsendtligen betrygga Riksbanken erfordras att densamma ovilkorligen kommer i åtnjutande af fri ränta, samt derjemte att de utlånade penningarne äro så placerade, att de med större lätthet kunna återbekommas. Jag ber derföre få föreslå nedanstående förändringar i Bankoreglementet, hvarjemte Rikets Ständer böra för sin del besluta, att Riksbanken må komma i åtnjutande af fri ränta samt derå begära Kongl. Majds nådiga sanktion, äfven om frågan om fri ränta i allmänhet ej skulle tillvinna sig nödigt bifall: Bih. till R. St. Diskont-direktionen i Stockholm utgöres af nio ledamöter, valda af Fullmägtige för ett år i sender bland sakkunnige personer inom eller utom Bankoverket och dess Öfverstyrelse. Diskont-direktionerne i Göteborg och Malmö utgöras på hvardera stället af sju ledamöter, deraf fyra äro de af Riks-Stånden valda inom länedistriktet boende Länekontors-direktörerne samt 3:ne af Herrar Fullmägtige för ett år i sender utsedde personer. Hvarje Diskont-direktion utser inom sig en verkställande Direktör, samt bestämmer pä förhand huru förfaras bör, när verkställande Direktören är hindrad sitt uppdrag fullgöra.
Sedan Eders Kongl. Majit, uti Nådigt Circulaire af den 34 Mars sistlidet år, anbefallt Dess Befallningshafvande, att sammankalla Extra Rofchållarne i Länet för att höra dem, huruvida de på vilkor Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den Maji 1821 innehåller, ville åtaga sig, att. 19 vid infallande krig, prestera Hästar i stället för karlar, och hemälte Rotehållare, vid, till underdånig åtlydnad häraf, med dem hällne sammanträda» nästan mangrant ingått på Eders Kongl. Majus berörde Nådiga framslällning, hafva Contract örn Extra Roterings-skyldighetens fullgörande på omförmäldle sätt emellan Eder Kongl. Majit och Kronan samt vederbörandes Extra Rotehållare blifvit upprättade. Då Roten, enligt desse Contract, sedan den vid krigets början uppsatt antaglig häst, är fri från all vidare Remonterings-skyldighet, vid inträffande afgång, så länge kriget fortfar, men deremot, örn hästen, vid krigets slut, är 1 behåll, äger att dea återfå, har Eders Kongl. Majus Befallningshafvande ansett Extra Roterings-skyldigheten utgöra håde ett ringa och sfi tillfälligt besvär, att årliga kostnaden derföre ej efter någon grund kan beräknas, hvadan ock någon slik kostnad ej blifvit Extra Rotande påförd. De till Rustningen anordnade Räntor utgå: Af 54 Mantal Säteri-Rusthåll: Q. af 3o3|Jf. Mantal Krono-Skatte-Augmenthemman: R:dr 3g skill. 7 r:st Banco. Med något öfver 25 R:dr bidrager hvart helt hemman till ClericiStatens underhåll, och med nära 10 R:dr, allt Banco, till fattigförsörjningen, eller samma belopp, som år 1828 härföre Jorden påfördes; Och äro kostnaderne för skjutsoch väg-hållning äfven nu beräknade till omkring 18 R:dr sagde mynt för hvardera, på hvarje helt Mantal.
Man kan antaga, att sjöförsvaret af de disponibla stridskrafterna erfordrar högst |:del, då |:delar skulle återstå för landtförsvaret. — Förstärker man vid utbrottet af ett krig den stående arméen med beväring till 1 procent, så skulle den i första linien påräkneliga styrkan uppgå till omkring 50,000 man, alla icke stridande oberäknade. Man tror sig äfven veta, att regeringen, i dess mobiliseringsplan för arméen, upptagit samma styrka. — Dessutom skulle 20,000 man beväring samlas i depoterna* för att utbildas till ersättning för lidna förluster. Men kunna nu nämnde 50,000 man anses tillräckliga att försvara Sveriges sjelfständighet ? Omöjligt, sedan de allägsnare delarne af det långsträckta och smala landet jemte fästningarne nödtorftigt blifvit besatta — hvilket tager allt större procent af den disponibla styrkan, ju mindre denna är — återstår så litet iörhufvudhären i midten, att densamma svårligen kan göra verksamt motstånd, utan löper fara att genast i början blifva krossad eller tvingas att genom ett länge fortsatt återtåg öfverlemna större delen af landet och befolkningen i fiendens väld. Antages exempelvis att till Norrland och södra delen af landet jemte fästningarne detacheras 20,000 man (en styrka som dock torde vara föga tillräcklig), så återstå högst 30,000 för midtens försvar, hvilket med fiendens antagna öfvermagt uppenbarligen är för litet. Den hjelp Norige, enligt dess nuvarande krigsförrättning kan erbjuda, är ganska ringa; högst 12,000 man. Man finner således, att den i första hand disponibla styrka, som enligt nuvarande mobiliseringsplan kan påräknas, är otillräcklig för landets försvar. Den måste ökas. Och i beväringsinrättningen synes man hafva tillgång härför. I Sverige uppnå i medeltal ärligen 30,000 personer beväringsåldern. Men af dessa hafva på den sednare tiden blott 20,000 blifvit approberade till vapenöfning; dc återstående 10,000 hafva antingen undanhållit sig eller också blifvit kasserade på grund af sjuklighet eller undermålighet.
s 225, af BorgareStåndet, IX s 233, af Prests Ståndet, IX s 254- Ytterligare Utlåtande, IV 2. s 1537—• 1544* lagdt till Handlingarne af Bonde - Ståndet, IX s 4?-8> Bif. af BorgareStåndet, IX s 455, af Adelil, IX s 469. Underd. Skrifvelse, X s 441 —4^3. RiksdagsBeslutet, §. 38. PensionsRätt, om, för Häradshöfdingar. StåtsUtskottets Betänkande, IV 2. s i553,bif. af BondeStåndet, IX s 427> af BorgareStåndet, ix 4S4, återrem. af Adela, IX s 467. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 359> Lif. af Acleln, ix s 687. Underdån. Skrifvelse, x is 46* •—■ 463. ■ om Landsliöfdingars. StatsUtskol tets Betänkande, IV 2. s 1557—■ i563, Lif. af BondeStåndet, IX s ^28, af BorgareStåndet, IX s 4^4» återrem. af Adeln, IX s 467. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 358, 35q, bif. af Adeln, ix s 687. Underd. — Statenre. Se HufvudTitcln, Sjunde. Pensioner, om, för innehafvare af Hofstats tjenster. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1341 • Utskottets Betänkande, IV l\.
Ständer i sammanhang med den af dem hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga anhållan om bestämmandet af stadigvarande tull -afgifter å Span mål, föreslagit, att till Kongl. Maj:ts disposition må öfverlenmas inkomsten Transport 3,182,840: 46. 7. Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:0 50. $ Transport 3,182,840:46.7. af dessa tull-afgifter, för att användas till undsättning åt inbyggare i de orter, som af missväxt hemsökas, samt Kongl. Maj:t med anledning deraf, uti Nådig Proposition N:o 3o, äskat, bland annat, att liela den för inkommande utländsk spanniål inflytande tullintägt, må till berörde ändamål disponeras; hvilket jemväl af Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten i Utlåtandet N:o 179 blifvit tillstyrkt; så har Utskottet, under förutsättning af Rikets Ständers bifall till Kongl. Maj:ts ofvannämnde framställning, ansett sig böra föreslå att ifrågavarande tull-intägt må från behållna Tullmedlen afdragas med det belopp, hvartill den i medeltal för åren i836 med 1839 utgjort, eller . 192,476:39.2. Äfvensom, och då Rikets Ständer, i fråga om förändrad aflöning för Tullverkets tjenstemän och betjening, uti underdånig skrifvelse af den 8 December näsllidne år (N:o 155) hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att hittills påbjudna Sportelafgifter af trafikerande till Tullverkets tjenstemän och betjening måga upphöra och att
WitterhetsHisiorie och Anliqvitets-Academien benägit torde upgiswa; Om hwilket alt ät Riddarhus - Directionen kunde updragas besörjandet, med Åliggande att sädant inom Ridderstapets och Adelns nästkommande sammankomst mä wara werkstäldt. I Den i» Zebruaril387 I afseende pä kostnaden härtill har Utskottet latit rådfråga 2:ne Artister af redan erkand talang: Conducceuren Laström, ssm enligt harwid fogade promemoria wi r äraga sig ciseluren för R:d. Banco, samt Herr Hos-Intendenten Lundvall, som redan tagit i ögna igte sä wäl sjelfwa Busten som stallet der den ester Ukstode.s tanka torde böra upsättas och aflemnat hosföljande ritning lill en P edestal af polerad brun Olands marmor, tillika med Stenhuggaren Lötbes sörflag uppå ic>o R:d. Banco till kostnaden af vetta sednare arbete; hwärjcnue bemälte Herr Hof-Intendent benäget lofwat, alt wid fullbordandet och upsättandet deraf med sitt inseende biträda; och för hwilken redan hafde och ännu återstående ätgärd Utskottet fär förestä, att afRiddarbus» Casinus medel en discretion af 66 R:d. g2 si. Ban. co finge Herr Hos-Jntendenten 8unävaI1 erbMdas, Den omkostnad och utgift som för hela arbetet Riddarhus-Casian kan komma atr widkäimas, synes säledes belöpa sig till Zoo högst ZZo R:d. Banco, och torde anses föga betydlig dä den fär blifwa anwänd till fullbordandet af en minneswärd redan för ett halft Sekel tillbaka ät Friherre kibbioZ besiuten, hwartill modelleringen och gjutningen redan kostat en wida större Summa, men som en gang färdig, stall pä ett wärdigt sätt återkalla hugkomsten af en man, som altid stall förblifwa utmärkt i'Skomges häfder.
Sådant är lätt alt iakttaga, då man icke är tvungen att köpa på bestämda tider. Upphandlingen å utländsk ort af obligationerna bör äfven ske ined omtanka och endast i den mån obligationer till gånghart pris kunna erhållas. Administrationen häraf fordrar således kännedom och vana af vexel-affärer samt kunskap om förhållandena å utländska handelsplatser. Då hvarken banken ej heller numera lliksg.cont. hafva några åligganden af denna beskaffenhet, skulle det kanhända blifva nödvändigt att sjelfva affären måste utföras genom Stalscont., som då finge, i mån af behofvet, utassignera medel och efter verksteldt uppköp till vederbörande verk aflemna obligationerna jemte 0111- kostnadsräkning. Detta öfverlemnas dock till bedömmande af dem, som äga närmare kännedom än jag för det närvar, kail hafva om förhållandena i nämnda verk Skulle det gällande beslutet blifva, alt bankens grundfond bör förstärkas med en eller två millioner r:dr, då föreslår jag, att dessa medel måtte anslås till uppköp af obligationer, på sätt förenämndt är, samt alt dessa obligationer förvaras i banken. Benämningen af grundfond blefve tilläfventyrs ett hinder, att bestämdt beslut nu kunde fattas att anslå dessa medel till fond för stora creditivet; men det b indrar icke kommande Ständer att använda medlen såsom de för Riket finna nyttigast. De som befara, att banken skulle kunna komma att behöfva desamma till reella fondens förstärkande, finna äfven genom den nu föreslagna åtgärden sina farhågor undanröjda, Beslutes åter att hela bankens vinst skall användas till allmänna ändamål, då vågar jag föreslå, att deraf minst en million ridr b:co ställes till Riksg.contorets disposition för att utgöra fond för stora creditivet och förräntas på sätt ofvannämndt är. De uppköpta obligationerne komme då att förvaras i Riksg.contoret. 1 båda fallen synes den inflytande räntan, hvaraf, isynnerhet första året, en de| torde erfordras alt betacka omkostnaderna, böra anslås till fondens förökande och användas på samma sätt som capita let.