Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här äk ocksä fräga om att förekomma det en enda Slägt, som nu i mänga är för lindriga arrenden inne» baft Sunosby 06) Äby Säterier och efter be» haq disponerat underliggande Hemman samt af» och tillsatt Äboer, ej mä ensam draga,musten af en hel menighets arbete, utan att Äboerne pä desie Hemman mä, likasom annan fri Swensk man sättas i den belägenhet, att de blifwa säkre om sin besittning och kunna draga behörig nytta af sitt arbete, sin idoghet, med ett ord, ej me* ra wara flafwar. Jag wägar säledes förcstä att alla besia Hemman och Lägenheter till Kronan indragas, sedermera för desi räkning pä bästa sätt förwal» tas och Äboerne bibehällas pä ett eller annat sätt wid orubbad besittning ä desie Hemman, frie frän alla dagswerken och dylika servilutek till Sätesgärdarne med det enda undantag, att sjerdedels mantal i hwarje Församling, hwari desie Hemman äro belägne, afsättas säsom till» ökning i Löner för Herrar Capellaner, som i Bohus Län hafwa sä usta och ömkanswärda Löner att de nödwändigt böra ökas, om desie medlemmar af det Andeliga Ständet skola kun. Den 11 October. ig na bibehälla sig i aktning hos allmogen; annars förfelas ändamälet af deras bestämmelse.
Bränvinsbränningens inställning på de tre sommarmånaderna är bifallen af ett 826 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. Stånd, men afslagen af de 3ne öfriga, förfaller således, det är, förblifver efter hvad uti 1815 års Författning stadgadt ar: 2:o Den nogare bestämningen af de omständigheter, hvarunder temporairt branvinsförbud, må endast kunna komma i fråga, är bifallen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, serskildt yrkad af HögvördigeFrestStandet, men af de öfriga öne Stånden icke tili utlåtande upptagen, således odeciderad : g:o Den föreslagna indragningen af alt till nyttjande tillåten pannerymd utöfver 90 kannors belopp är bifallen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln efter ordalydelsen uti Utskottes första Betänkande; af Högvördige PrestStåndet, med tillägg af förbudets utsträckning inom samma omkrets, som förra Författningen bjuder} af Yällofl. BorgareStåndet, med Villkor, att denna indragning må äga rum endast jjå Landet, men ej i Städerna; och af Hedervärda BondeStåndet afslagen: Således är äfven denna punkt till sin bestämning hufvudsakligen odeciderad i 4:0 Kronobrättneriernas indragning uti Götheborg och Carlskrona är af 3ne Stånd, afslagen, och förhålles således dermed efter förra stadgandet. ■:: ■ När dessa Resultater närmare betraktas och med hvarandra jemföras, visar sig klarligen, att uti alla de omständigheter, hvaruti Respective RiksStånden förenat sig, har det skett efter de grunder, sorn uti 1815 års Författningar äro stadgade. Detta har gifvit Utskottet fuil anledning, att såsom jemk* Ecsv. och Ekon. Utsk. Eetänkanäen.
Jag beklagar att jag, af andra pligter hindrad, inställt mig för sent att afhöra Baron J. Cederströms och Hr Amiral Nordenskölds anförandet), hvilka jag således ieke kan begagna, ej heller mottala. Rikets commerciella fördel, vid beviljandet åt Slitö af transitooch nederlagsrätt, är till öfverflöd bevisad i de sakkunniga och sakrika utlåtanden, hvilka Gottlands Landsh.- embete, Wisby Handels-soeietet, General-tullstyrelsen, Commerce-coll:m, och de flesta Östersjö-sladernas handelssocieteter afgifvit. — Må jag endast tillagga, att Slitö kan med fördel för utländska concurtenser, och således i samråd med dessa, blifva medelpunkt för ångfarten öster om Gottland, och med färre ångskepp åstadkomma lifligare circulation. Icke må betänklighet grundas på andra Svenska handelsplatsers möjligen minskade förtjenst. Slik åsigt i dylika coneurrensmål är småaktig och aldrig antaglig. Sålunda vore ingen utvidgning af allmänna välståndet möjlig; ty utan rubbning af något intresse blir aldrig materiel förbättring tänkbar. På sådan grund hade vi bort afsäga oss canaler, nya eller rectifierade landsvägar, ångkraften, och alla machiner. Ty allt detta, som sednare så högt gagnat alla, har outblifveligcn måst i början störa några. — Ja: den första plogen, som också var en machin, tog uppenbarligen förtjensten af många spadar; men nu, det är ju ändå väl att plogen blef antagen. För öfrigt veta de äldre handelsplatserna ganska väl hvad i slika läll är att göra. — De anlägga contor i den nya orten, der deras gamla respecterade firmor med sina capitaler och sin verldskända credit länge blifva deras nybegynnande concurrenler öfverlägsna.
Sedan i öfverensstämmelse med den rigtning, som sednare Revisioner af StalsVerkets räkenskaper synas allt mer och mer vilja antaga och utveckla, att nemligen göra dem till yttringar för hvarjehanda utgju.- telser af opinioner och hugskott, från ämnet mer eller mindre afskiljda, ofta obefogade, till ingen egentelig påföljd ledande och således utan allt annat ändamål än det obehag, som blotta framställningen kan framkalla, Rikets Högloft. Ständers sednast församlade Revisorer begagnat tillfället af sin granskning utaf Förvaltningens af Sjö-Ärendena räkenskaper för åren i832 och 1833 att, icke allenast å nyo utpeka och uppkalla det fullständigt utredda, i sista instantierna redan definitift afgjorda mål, rörande Instrumentmakaren Wallin på en lefverans beviljade a3o R:dr förskott, som för Förvaltningen af Sjö-Ärendena redan inedfört ledsambeter i öfverflöd, utan äfven att, med stor noggranhet summera och vederbörligen framhålla de aflöningsvilkor, jag, för utöfningen af serskilta embetsmanna-befattningar, för tillfället personligen åtnjuter; liar jag äfven ansett mig enskilt böra i underdånighet bifoga några tillägg vid den underdåniga förklaring öfver revisionsberättelsen i allmänhet i afseende på Förvaltningen af Sjö-Ärendena, hvari jag med densamma deltagit och hvilken i öfrigt underdånigst åberopas. Då, såsom redan antydt är, Wallinska målet långt för detta blifvit i det yttersta nagelfaret, undersökt och utredt samt sluteligen genom Eder Kongl.
Oötba Oanal Bolagsocb Llalmö f. cl. DiscontVerks koröringar till gemensam öfverläggning körebaft; men cleremot icke ansett sig böra vill, öra clen ut! Dr ^rosenö motion tillika väckta fräga om f. 6. LiksDiscontVerkets ko, cl, ingar, enär Laneolllskottet bärom reäau särskilclt Letäukancle (IV:o 72 VI äawl.) akgikvit Leträlfancle slltsä förslaget, i akseencle pä försäljningen akOötba dana! Bolagssamt lVIalmö f. cl. DiscontVerks vsäkre forclringar, sä framställer sig l,är vicl alclraförst clen frägsn: om ocb liuruvicls, genom en säöan Ltgärcl, skulle k^nna vinnas ett Lcrrö,«c/t oc/i c/c^n/k/ut s/ut utrec/u/nge/r / /l.-gsConto/ret cr/c/essa />ac/u Dc sco/rte^ ocb bvarmecl mäste lörstäs, att clet penningebelopp, som en gäng till BtgsContoiret influtit, (försäljningssumman bäri inbegripen) icke skulle någonsin komma i flaga, att till större eller minclre clel älerbäras, ocb att, efter skeclä försäljning, Ltatevs befattning mecl lorenämncle 2:ne Disconter skulle komma att i allo uppbära. lill utreclancle ak clenna, i förenscle Dtskottens kanka, sä vigtiga kraga, torcle först upplysningsvis bära §20 8tatsocli baneo-IItskottens anmärkas, att pä spriclcla Orter i biket, merberörcle 2.'ne Oisconter gro inveeklscle uti mer eller minöre utreclcla Ooncourser till ett antal ris emellan ^ ä §00: att clä clet icke varit ovanligt, att 8^sslomännen förskingrat
Kammar-Rätten blifvit i Nåder utnämd, fortfarande uppbära löne-ersättning såsom f. d. Stats-Secreterare, intilldess Presidents-lönen kunde honom i behörig ordning tillfalla, ehuruväl begrafningshjelp å Stats-Secreterare-lönen icke blifvit af Herr Presidenten aftjenad. § 21. £1843 års Rev. Ber. pag. 68. På grund af serskilde år 1842 aflåtne Kongl. Bref, hade uti 1841 års Memorial-Böcker blifvit å sistnämnde års besparingar afförda tillsammans 3,263 R:dr 20 sk., för användande till arfvoden åt adjungerade Ledamöter i Kongl. {Svea och Götha Hof-Rätter, Kammar-Collegium och Kammar-Rätten samt vicarierande tjenstemän i Kongl. Kammar-Collegium. Jemte det Revisorerne härvid funnit anmärkningsvärdt, att utgifter, anbefalde år 1842, kunnat uti ett föregående års räkenskap blifva synlige, hafva Revisorerne, i hvilkas tanka löneförhöjningar och arfvoden i allmänhet icke borde under tiden mellan Riksdagarne ega rum, serskildt ansett nu omförmälde arfvoden icke hafva bordt förekomma så nyss efter den af Rikets Ständer verkställde Stats-reglering. I afseende på den af Revisorerne anmärkte oegentlighet uti bokföringssättet, har Utskottet inhemtat, att, då den af Rikets sednast församlade Ständer beslutade nya fördelning af Riks-Statens Hufvud-titlar med 1842 års början vidtagit, det af sådan anledning funnits lämpligt att, till undvikande af oreda och besvär vid bokföringen, uti 1841 års räkenskaper afföra ifrågavarande arfvoden, oansedt deras utbetalning först i början af påföljde år blifvit anbefalld; och torde, i betraktande häraf, Revisorernes i denna del gjorde erinran få lemnäs utan afseende.
Kongl. Maj:t hade, under förutsättning att Riksdags-ordningen komme att lända Revisorerne till ordagrann efterrättelse, i nämnda Cirkulär i nåder förklarat, att räkenskaperna (de för år afslutade) jemte dertill hörande Kongl. Bref, protokoll och handlingar, utan undantag, innefatta redovisningen för statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning; att denna redovisning utgjorde föremål för Revisorernes granskning samt att embetsverken skola afgifva berättelser för det år, för hvilket räkenskaperne borde vid samma revision företes. Af dessa stadganden ansåge Stats-kontoret tydligen följa, att om exempelvis 1862 års Revisorer skulle ingå i granskning af säkerhetshandlingar, hörande till 1863 års förvaltning och räkenskaper, de komme att anticipera på det sistnämnda årets Revisorers pröfningsrätt. Vid inventeringar uti Kongl. Stats-kontoret hade alltid så tillgått, att de säkerhetshandlingar uppvisats, hvilka uti den granskade räkenskapens utgående behållningar funnits upptagna Hade något af de utbalancerade lånen sedermera blifvit kontant återbetaldt, plägade sådant bestyrkas genom förevisande af räkenskapen för det år, hvarunder betalning skett. I fall utlåning af dessa medel derefter ånyo egt rum, hade granskningen af säkerhetshandlingarne ansetts tillhöra Revisorerne af den räkenskap, hvaruti det nya lånet först till redovisning upptagits; samt af Kongl. Krigskollegium, att med hänseende till det uttryckta ändamålet med ifrågavarande framställning och då till följd af 7 § 2 mom. uti instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket deri 17 April 1841, sådant detta mom. lyder i Kongl. Kungörelsen den 16 Oktober 1863, Bevisorerne icke kunde förvägras att få se och taga kännedom af de säkerhetshandlingar, som efter revisionsåret inkommit och blifvit belånade, något särskildt yttrande, i afseende på Revisorernes rättighet eller skyldighet Bih. till B. St. Brot. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 7 Haft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. att granska dylika handlingar äfvensom beträffande gränserna för en sådan granskning, å Kongl. Kollegii sida icke påkallades.
Jemlikt nämnde berättelse anses af åkerjorden 77,827 tunnland vara af god, 169,197 tunnland af medelmåttig och 25,751 tunnland af svag beskaffenhet, och angifver nämnde berättelse vidare, att allmänna brukningssättet är tvåskiftes, att 39,510 tunnland äro i vexelbruk, 137,583 tunnland i tvåskiftesbruk, samt 95,682 tunnland i treskiftesbruk, äfvensom att ärliga utsädet per tunnland utgör af hvete 24 kappar, råg 28 kappar, korn 1 tunna, hafre 1 tunna 16 kappar, blandsäd 1 tunna 8 kappar, ärter 24 kappar, potatis 7 tunnor, andra rotfrukter 4 skålpund, linfrö 20 kappar; bestående den blandsäd, som hufvudsakligen användes, af korn och hafre. Hushållnings-Sällskapet har i sin berättelse till Finans-Komitén antagit årliga utsädet utgöras af 8,809 tunnor hvete, 46,052g tunnor råg, 15,227-1 tunnor korn, 27,006 tunnor hafre, 41,977g tunnor blandsäd, 5,909g tunnor ärter, 75,6344 tunnor potatis, 1,838 skålpund andra rotfrukter och 332nu tunnor linfrö. Tillförlitligare uj>plysningar angående årliga behofvet till utsäde har ej kunnat vinnas. Hvad angående areal, brukningssätt och utsädet blifvit anfördt antyder ungefärliga proportionen af åkerjord, som år 1860 användts för odling af spanmål och andra jordfrukter. Skörden, uppskattad i korntal af utsädet och med dettas afdrag, har enligt Konungens Befallningshafvandes årsväxtberättelser utgjort: Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Arter. Hvarje person inom länet anses i medeltal årligen förbruka en och tre fjerdedels tunna spanmål af de särskilda sädesslagen sammanräknade. Sädesproduktionen är för länets behof mer än tillräcklig.
Domstolars behörighet i Tryckfrihetsmål kan hemfas från dessa brotts alldeles egna beskaffenhet. Tryckfrihetsbrott, såsom varande blotta uttryck af tankan, äro egenteligen icke kroppsliga, och kunna derföre icke i Lagen bestämmas med åskådliga och objeetift giltiga former. Då andra brott äro i Lagen liksom afbildadé, så att man blott behöfver kasta ögat på handlingen för att igenkänna dess ölvercnsstämmelse med urbilden , så kunna dero - Bil. lill Constit. Utskis Memorial N:o 5i. l3 mot tryckfrihetsbrotten icke bedömas , utan endast efter det intryck, som skriften gör på vår inre känsla. Men som känslan är olika hos särskilta menniskor; så måste’ också omdömet öfver en skrifts förhållande till Lagen kunna vara ganska olika. Det är derföre icke någon enda viss menniskas omdöme, som bör, i tryckfrihetsmål, bestämma brotisligheten, utan detta synes bäst böra kunna ske genom ett slags Opinions-Näinnd, hvilket just är meningen med Jury. — Men, torde någon invända , vid Domstolarne muntligal> rott, såsom lastelig ted, smädelser o. d., och clesscts beskaffenhet år likartad med tryckfrihetsbrotten ? Detta är ganska sannt; men jag skulle, för min del, finna mera skäl alt skilja talbrolten och de personliga föroiämpningarne ifrån Domstolarne, och öfverlemna dem till afgörande åt Jury, än att hänskjuta tryckfrihetsmålen åt Domstolarne. Likasom i muntliga förolämpningar brottsligheten ligger icke blott i det uttalade ordet, utan i den egenskap att såra , som det erhåller af sammanhanget, tonen, blicken, minen och åthäfvorna ; likaså ligger en skrifts brottslighet icke blott i något visst uttrycks ordalydelse, utan i det menliga intryck, som Skriften kan göra på Läsarens sinne, genom dess ton och sammanhang, ironi, allusioner o. d. — Uti alla dylika mål kan Domaren icke handla annorlunda, än som en 14 Bil, till Constit. Vtskts Memorial N:ö 5l. verklig Jurymän, och med en frihet i pröfningen, som man alltid ansett så högst vådlig att lemna åt Domaren.
Protokollet justeras vid förrättningens slut och påtecknas, till bevis derom, af minst två bland valmännen. Protokoll och handlingar, som till valförrättning höra, skola förvaras, för val till Första Kamaren, af Konungens befallningshafvande, och, för val till Andra Kamaren, af valförrättande domhafvanden eller Magistraten. § 63. Är frånvarande till elektor eller suppleant eller till riksdagsman vald, skal! ordföranden eller valförrättaren honom derom utan dröjsmål underrätta. 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Riksdagsman, som vald blifvit, må ej godtyckligen kunna sig från befattningen undandraga. Såsom giltiga skäl för afsägelse af riksdagsmanna-uppdrag skola anses: l:o de hinder allmänna lagen upptager såsom laga förfall; 2:o ålder öfver 60 år; 3:o att den valde tillförene såsom riksdagsman bevistat tre riksdagar. § 67. Är någon med åtgärd vid valförrättning missnöjd, må han hos Konungens befallningshafvande i valorten anföra besvär. Han skall för sådant ändamål af ordföranden eller valförrättaren äska behörigt protokolls-utdrag, hvilket genast eller inom högst två dagar derefter bör till klaganden utlemnas. Klaganden må sedermera inom åtta dagar, efter det beslutet fattades, ingifva sina besvär till Konungens befallningshafvande, som genast infordrar vederbörandes förklaring inom den för hvarje ort brukliga kortaste tid och, efter förklaringens inhändigande, sist inom nästa dags utgång sitt utslag i målet meddelar. Den med Konungens befallningshafvandes utslag missnöjde eger att, inom åtta dagar efter deraf erhållen del, till Konungens befallningshafvande inlemna sina besvär, ställda till Konungen; åliggande Konungens befallningshafvande att dessa besvär, jemte egen och vederbörandes förklaringar, till Konungen ofördröjligen insända, för att i Dess Högsta Domstol skyndsamt upptagas och afgöras. § 68.
Jemlikt deri gifna föreskrifter, jemförda med General-ordres, utfärdade af Chefen för Landtförsvarsdepartementet den 31 Mars 1858, rörande det årets beväringsmönstringar och möten kommer befälets dagtraktamente att uppgå till ungefärligen 250 Riksdaler Riksmynt för hvarje Etthundrade man, hvilket för en åldersklass af beväringen, utgörande, såsom hittills, något mer än 20,000 man, skulle uppgå till minst 50,000 Riksdaler Riksmynt. Härvid bör dock Bilar/or. 2 11) iakttagas, att en sådan aflöning endast kan beräknas för en af de åldersklasser, sorn exerceras, enär den andra klassen, under vanliga förhållanden, bör kunna exerceras under Regementsmötena, då ingen serskild aflöning för befälet ifrågakomrner. På grund af hvad sålunda förekommit, vill det synas, att om än prisen på en del proviant-artiklar skulle under kommande år fortfarande stå lägre, än under de sednast förllutna år, för hvilka redogörelser öfver beväringsmanskapets vapenöfningskostnader varit för Kommitén tillgängliga, och ont än dessa kostnader härigenom skulle något förminskas; så lärer ändock denna förminskning i utgifter komma att motvägas af de förhöjda kostnader, hvilka i det föregående blifvit antydda, äfven om en del af dessa äro af beskaffenhet att icke för närvarande kunna med full tillförlitlighet till siffran uppgifvas. Det torde derföre med hög grad af sannolikhet kunna antagas, att kostnaderna för beväringens vapenöfningar hädanefter icke komma att understiga det belopp, hvartill desamma i medeltal uppgått under de sednaste åren, och det har synts Kommiterade lämpligast att stödja beräkningarna på de redogörelser, hvilka för åren 1855, 1856 och 1857 funnits att tillgå. Under dessa år hafva kostnaderna för beväringsmanskapets vapenöfningar, inberäknadt sjöbeväringens exercis i Blekinge och Wester-Norrland, men med uteslutande af kostnaderna för Gottlands beväring och för Lif-beväringens befälsmöten, utgjort följande belopp: År MönstringsMarcheMötes-kostnad.
Under sädana omständigketer ock ela inkomsterne af kolonien keit ock liallet kärligt:» llän liandeln ock rvielsen, samt nägon ytterligare kesparing i utgifteine ej kan vidtagas efter de nedsättning»!- ock indragningar uti (loloniens förvaltning, som klilvit, sä vidt med dess möjliga upprättkallande varit förenligt, redan verkställda, är det mer än sannolikt, att Longi. l>1aj:t, äfven kädanefter, till 8ina redan kögst ket^dliga förskott för öolovien 8:t Dartkelem^, skall nödgas lägga n^a, utan nägon serdeles utsigt till ötminstone snar ersättning. Öfver iagarnes ock ordningens vidmagtkällande pä kolonien 8:t Dartkelem^ kar Longi. l>laj:t lätit noggrannt vaka, ock eger Longi. lVIapt den tillfredsställelsen, att ingen Klagan öfver saknadt kesk^cld försports frän nägon af dessa Longi. lVlaj:ts aflägsna undeisätare. Longi. Naj:t lörklifver Rikets 8tänders 8tgts-Dl! skott med ali Longi. Läd ock Lnnest städse välkevägen. Datum ut supia. 0 ^ n n ion V >. L/ä. t/// /i. /'rot. / öamt. ck LO // /k. 4 8?0e.L«0H lE <r.
Stånd återremitterat betänk., torde det vara bättre att vänta, tills ett afgörande beslut skall fattas, och då genom elt moget beslut Jenina en opinionsyttring, värd efterföljd. Här bar blifvit sagdt, att inga nu framställda anmärkningar, med lindaur tåg af Hr Ribbings, kunde föranleda återremiss. Till en början får jag förklara, att jag icke, i anseende till de af Ur Ribbing gjorda anmärkningar, önskar återremiss; rnen jag är deremot villig att biträda begäran om återremiss på deri grund, att förevar, betänk, nr baseradt på förutsättningen, att betänk.' N:ö 6 skulle vinna bifall. Nåv nu sistnämnde betänk., eller basen för det nu förevar., är återremitterad!, hemställer jag, huruvida det vore enligt med hvad man borde göra, alt bifalla betänk. JNT:o 8, hvilket således synes 3gS Don 7 Ma j. med allt skäl kunna återremitteras; och Gr. Cronhjelm har redan uppläst den delen af belätik., hvarpå jag grundar detta mitt omdöme. Jag vill till BancoUtsk. ställa den önskan, att Utsk. måtte, såvidt möjligt är, bereda denna sak en så skyndsam gång, att Utsk. blefve i tillfälle att vid återremissens besvarande ej behöfva förändra den nu föreslagna dagen för Bankens öppnande till silfverutvexling, emedan jag önskade, att utvexling finge börjas d. i Juli, fastän jag anser, att ett bifall dertill vore för hastigt lemnadt, om sådant skedde, innan R. St. fattat sitt beslut öfver de nyss återremitterade betänkandena från BancoUtskottet. Hr Rosenblad: Oberäknadt, att det ej är mitt fel, om vårt beslut kommer för sent, eller sedan frågan redan blifvit afgjord af de andra Stånden, enär jag yrkat, att detta vigtiga mål måtte först behandlas, får jag i anledn. af Gr. v. Fersens yttrande, att en opinionsyttring ej skulle tjena till något, anmärka, att om R. o. Ad. på detta sätt år 1829 hade behandlat saken, då R. o.
Den finnes i en redlig afsigt att ej' våga mer än man har, d. v. s. i allvarliga bemödanden att göra hvar man rätt, äfven om det må ske med en och annan uppoffring af lifvets njutningar. Då kan förtroendet återkomma, då kan trefnaden åter inträda i de byggder, inom de hushåll, der den förr var hemmastadd. Konstmedel kunna endast hjelpa för ögonblicket, men verka i längden i motsatt rigtning; då deremot det enklaste medlet, d. v. s. det moraliska, säkrast återför lill ordning och välmåga. Po!it is k Fö rf attil ing. Karnmarverh. Under nu föregående ur liar någon ny jordebok icke upprättats. Under dessa åren hafva 15mantal kronohemman, 1 gatehus, 1 utjord oell 1 gästgifveri blifvit till skatte inköpte. Laga shiften hafva grannar emellan fortgått. Under dessa åren hafva 318 >2 förmedlade hemman elier mantal blifvit skiftade. Härvid hafva 140,503 geometriska tunnland blifvit delade. Sedan de större samhälligheterna nu till större delen äro skiftade, utgöra nu de flesta laga skiften klyfningar, styckningar oell jordafsöndringar. ilen utflyttningsbjelp, sorn beslås detta Län och som endast utgöres till ett årligt anslag af 4,000 R:dr, har alltid varit otillräcklig, hvarföre, enligt Landskontorets uppgift, en balance nu linnes, som utgör 23,341 R:dr 41 sk. 3 rst. Detta anslag har hittills varit otillräckligt, men skall, så snart halancen upphör, kanske för framtiden förslå, helst, om ingen sådan utflyttningshjelp erhölls, då endast klyfningar och styckningar under ett visst hemmantal äro i fråga. Uti förutnämnde och bifogade tabell är antalet af hemman af olika natur, lägenheter, bruk, qvarnar m. ni., tillhöriga kronan, läroverk, fromma stiftelser o. s. v. uppgifvet. J en del af Länet har håg väckts att genom sjöars sänkning vinna nya tillfällen lill odlingar och förbättra sumpiga trakter.