Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oc h fadern elle r moder n skol a upprep a min a or d för barnen, oc h barne n skol a f å välj a fritt, men nä r d e är o tvehågsna, skol a d e äldr e råda dem. Ja g skal l säg a så: 1. Gu d gifve r å t hvarj e bar n e n skydds - ling at t älsk a oc h försvara, p å de t at t barnet s kärlek til l denn a en a m å efte r han d väx a ut til l godhe t mo t alla. Hvarj e bar n öfve r et t å r gammal t skall til l si n skydslin g utvälj a e n lefvand e varelse, människ a dju r elle r marken s växt, som ä r svagar e ä n barne t själft. Denn a varels e skal l barne t vård a s å mycket de t kan, me n ick e bortklema, ick e gynna p å andra s bekostnad, ick e tillåt a något orätt, ond t elle r oskickligt. Oc h dett a all t skal l barne t gör a a f kärlek til l Gu d oc h han s skapad e verk. — » Mycket, » s å sluta r Topeliu s si n saga, » mycket i denn a julgåfv a behöfve r förklara s för barnen. O m Kar l vil l beskydd a e n un g fåle; o m Ann a hellr e välje r si n lill a kal f eller sit t hvit a lam; o m Vilhel m beskydda r en hund, me n Kari n föredrage r si n kvick a kattunge; o m Vikto r väljer si n tam a ekorr e och Els a si n ung a kanariefågel; o m Rickar d hellre beskydda r lill e bror, me n Lin a föräl - skar si g i si n löfkoja, so m ho n uppdragi t i kruka n all t ifrå n d e först a hjärtblade n; — hvem skal l d å Lill y beskydda, ho n so m än - nu ligge r i vaggan?
Innan vi lemna frågan om en härs underhåll i krig, kunna vi icke undgå att påpeka, huruledes § 74 i regeringsformen återför oss till förra århundradets långsamma och oafgörande krigföring samt beröfvar oss möjligheten att tillgodogöra oss krigsortens tillgångar, så vida de icke frivilligt bjudas. Denna paragraf stadgar nämligen, att gärder få utskrif-vas endast till krigsfolkets underhåll » under tåg eller marsch », hvarefter tillägges: » Den (denna gärd) må icke äskas för trupper, som å någon ort blifva förlagda, eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperna böra utur därtill samlade magasiner eller förråd med deras behof varda försedda. » Med insikt om denna bestämmelses föråldrade lydelse föreslog regeringen för några år sedan riksdagen en särskild rekvisitionslag, sådan den finnes i alla andra länder, och enligt hvilken allt rekvireradt betalas, och sedan högsta domstolen förklarat den icke komma i delo med den anförda grundlagsparagrafen. Andra kammaren var dock af annan mening, och sedan tyckes frågan hafva förfallit. Den svenska öfvergeneralen, som i sanning icke kommer att dansa på rosor, försättes härigenom i nödvändigheten att välja mellan att begå grundlagsbrott men rädda hären och kanske fosterlandet eller att äfventyra härens underhåll, fördröja dess verksamhet och lemna landets tillgångar åt fienden, som icke är bunden af våra grundlagar och icke lär vara så nogräknad med betalningen. I sanning ett föga angenämt val, hvars utgång dock icke lär våra tvifvelaktig. En artikel, som nu mera hastigt förbrukas, och hvaraf nutidens härar kräfva oaflåtlig tillförsel, är ammunitionen, hvadan ammunitions er sättningen är af lika stor betydelse som tillförseln af lifsmedel. Infanteristen bär nu mera på sig 100 — 150 patroner, och på truppernas ammunitionsvagnar föras 50 — 60 per man. Enskilda bataljoner eller regementen kunna dock förbruka allt detta under ett slag, hvadan ersättning måste finnas till hands. Vid batterierna medföras omkring 150 skott för hvarje kanon, men efter 5 — 6 timmars strid kan detta vara bortskjutet, hvadan äfven här ersättning behöfves.
N:o 127, till svar å de inom tvänne Riks-Stånd framställda anmärkningar vid Utskottets under N:o 87 afgifna Utlåtande, angående dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för discont-lån, dels bestämmandet af någon viss andel af discont-fonden till lån åt jordbrukare och bergsmän. Ståndet vidblef sitt, rörande Utlåtandet N:o 87, fattade beslut, och lade förevarande memorial till handlingarne. N:o 130, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 97, i fråga om Creditiv för Directionen af Armens Pensions-cassa. ■ Ståndet vidblef sitt, rörande Betänkandet N;o 97, fattade beslut och lade förevarande Utlåtande till handlingarne.
Lmutttj j^ctn », id / nn,vna ocR » å! Erik Modin. Utkast till ett qvinnoporträtl. Af Johan Xordling. •yster Kisa kommer att bli grufligt ond, när hon en gång upptäcker, att jag på detta vis tecknat hennes porträtt att exponeras för hvem som skåda gitter. Jag kan redan så lifligt se det inför mig, hur hon tar på sig den allra trumpnaste min, hennes vänliga ansigte kan åstadkomma, rynkar de vackra ögonbrynen och kastar, förnärmad, med det lilla runda hufvudet. Och så säger hon, i denna småförständigt docerande ton, som klingar så säreget lustig från så unga, röda läppar: » John, hur kunde du vara så barnslig. Du skulle väl åtminstone ha frågat, mig till; det hade då aldrig fått ske. Du glömmer då ständigt bort, att jag är den äldre. » Hon är verkligen den äldre, syster Elsa, ett helt år och fem dagar äldre, och på denna sin förstfödslorätt gent emot mig häller hon som på det dyrbaraste privilegium i alla lifvets skiften. Och så blir hon icke riktigt god på hela den dagen; icke sä, att hon kommer att klaga och bannas eller visa sig trumpen och tvär; det är icke så syster Elsas sätt. Men det kommer att ligga som en skugga, en mycket lätt skugga, det är sant, under de mörka små fjufpojkslockarne kring hennes hvita panna; och när hon skjuter fram salladskålen till mig vid middagsbordet och säger: » litet mera sallad, John, det är ju din favoriträtt, » lägger hon öfver denna enkla lilla fras den ton af stilla förebrående vemod, hon så väl förstår att modulera, och som går mig likt en knif direkt till hjertat och kommer mig att känna mig sjelf som en mycket nedrig och ovärdig personlighet. Och när hon till si&gt;t — - lika öm som alltid — kysser min panna till god natt, kommer hennes kyss att bränna mig likt ett kainsmärke, svidande och länge.
Den ifver, hos oss så ovanliga ifver, som väckts af detta ärende, nästan det enda offentliga mål, som framkallat ptt så lifligt opinionsyttrande, kan ingalunda förvåna mig, som bar bevittnat ännu J i fl igare och kraftigare yttringar angtde denna fråga på andra sidan Atlantiska oceanen; och på denna sidan, del1 den utgjort föremålet för de djupsinnigaste tänkares forskningar och de skarpsinnigaste statsmäns och de mest upplysta statsanctoritelers åtgärder. 1 de förra länderna finnas loenia och egna orsaker till en fortsatt strid, i de Europeiska tyckas åsigterna numera närma sig, och man synes vilja förstå hvarandra; det vöre ett besynnerligt phenomen, 0111 Sverige ensamt ville framställa ett undantag, och ensamt framträda på en bana, änpu ej beträdd af någon annan nation i verjden, i strid med allt hvad den collectiva erfarenheten vitsordar. Vi måste i sanning blifvit obegripligt visa och rjka. Denna gång kan man visst ej öfverklaga brist på systcme hos det nu rådande partiet; skada endast att detta undantag skulle basera sig på en abstract och högst dubiös theori och så högst vaga och problematiska rön och uppgifter. En egen olycka förföljer vårt fädernesland sedan längre tid, att vi med våra försök i administrativt, så väl merkantiliskt sorn ekonomiskt hänseende, komma efter alla andra nationer, sorn omfatta dessa intressen såsom hufvudsakjiga. Orsaken ligger troligen deri , alt de theorin-, hvarpå de byggas, äfvenledes här begrundas alltför sent, och att undersökningen merendels blir ensidig, och att den ensidighet, sorn råkar blifva mäktig, öfyergår till envishet och pedanteri. Då en sådan theori redan är discuterad , pröfvad och utdömd i de länder, der man djupast och lifligast uppfattar den, då först kommer turen till oss att Deu 29 Juli e. m. napptagas dermed; men i detta fall frapperar den orimlighet, att vi anmanas göra första steget i praxis, då theorien, hvarpå den stödjer sig, längesedan ar utdömd.
Maj t och Kronan icke eller å sin sida kunde hafva någon förbindelse, att låta honom vid Arrendet längre bibehållas; profvade Kongl. Collegierne, med stod af 16 Cap. 4 §. Jorda-Balken och Kongl. Brefvet den 8 Augusti 1750 råttvist förklara Ofver-Directeuren Kihlstrom vara Arrende-råttigheten till Ådelforss Guldverk och Egendom, med underlydande Lågenheter, för framtiden förlustig samt skyldig att de Arrenderade Egendomarne till K:gl. Maj:ts och Kronans fria disposition afträda, vid dåvarande Arrende års utgång den I October 1822, med åliggande derjemte, att icke allenast, enligt Contractets 6. §. Guldverket och Pauliströms ^Jernbruk med tillhörande Lågenheter samt Inventarier af alla slag, efter 1801 års Huse-Syn och Inventering, uti lika godt stånd eller till samma värde återlemna, utan äfven innan aftrådet inträffade, på Kongl. Myntet för Kongl. Rånte-Kammarens räkning leverera både 1822 års Arrende afgift å hvad som af Bruksidkaren Hedbergs åsamkade, StatsUskottets - Betärikahderi. icj inen af Öfver-Directeuren öfvertagne Arrende-skuld, efter de förut skedde afbetalningarne, då annu återstode; Och har årendet derefter, genom underdåniga besvär; blifvit af Öfver-Directeuren Kihlstrém hånskjutet till nådig pröfning af Kongl. Maj:t, som, vid Besvärens föredragning genom Dess Kammar-Expedition, tåckts i Nåder förklara att de samma borde öfverlemnas till afgörande utaf Högsta Domstolen på hvars handläggning de alltså för härvarande bero. Ehuru det icke tillkommer
Denna fråga kan från många sidor betraktas, och de flesta äro så fullständigt framhållne, att dervid intet är att tillägga. Hvad bristerne i förslaget beträffar, äro de fullkomligen framställde af Hr Printzensköld, och det torde vara tydligt nog, att förslaget tål en omarbetning, hvarföre jag anser en återremiss vara af nöden; blefve förslaget, sådant det är, antaget, skulle mången, som på grund af sin erfarenhet, upplysning och sjelfständighet vore lika berättigad till deltagande uti Ståndets öfverläggningar, sorn de, hvilka förslaget tillerkänna denna rätt, kunna blifva utesluten derifrån. Likaledes är af en annan talare fullständigt framlagda de skäl, hvarföre R. o. Ad. icke borde söka att förändra sin serskildta representationsrätt, när, sedan längre tider tillbaka, fråga om en förändring af representationen i allmänhet varit å bane: men jag anhåller, att få fästa Hrrrnes uppmärksamhet på det förhållande, hvari denna representationsrätt står till vår närvar, konstitution i allmänhet, med afseende på dennas uppkomst. Månne icke, man kan betrakta de förhållanden, som från 1809 års statshvälfning uppkommo emellan de serskilde Stånden, såsom ett slags kontrakt, som icke ur moralisk synpunkt betraktadt, om ock möjligen ur juridisk, kan förändras af den ena parten utan den andras hörande. Jag vill icke inlåta mig i den frågan, huruvida R. o. Ad. eger laglig rättighet, att i det fall, hvarom nu är fråga, förändra sin egen representation utan de öfriga Ståndens hörande. De yttranden, som bär blifvit afgifna, både förr och nu, synas förutsätta detta såsom afgjordt. Men jag frågar Hrnne, eger Ståndet moralisk rättighet, att göra en sådan förändring? Lätom oss besinna följderne. Om, i händelse R. o. Ad. inskränker sitt antal representanter, genom serskildta undantag, den småningom går att concentrera sig allt mer och mer såsom ett slags öfverhus, som med tiden kunde komma derhän, att de icke vill ett tum vika för de andra Stånden; månne detta kunde vara dem från början likgiltigt? Man bestämmer visserligen nu ett medelmåttigt minimum af förmögenhet och al bildningsgrad, men hvad hindrar R. o.
Utskotts behandling öfverlemna frågan i hvad den afsåge bestämmandet af den bevillning, sorn i stället för nämnda grundränta borde utaf qvarnar och sågar af olika natur utgöras. Sedan i denna fråga tvä Riks-Stånd slädnät emot två, öfverlemnades dess afgörande åt förstärkt Stats—utskott, hvarest, sorn ofvan nämndes, resultatet för tillfället vauns genom den förseglade sedelns votum. Om nu detta resultat härflutit från de betänkligheter, som redan i Kongl. Majis ofvanberörde nådiga Skrifvelse blifvit uttalade, alt nemligen den hittills följda beskattningen på det närmaste sammanvuxit med egendomsvärdet och deraf beroende enskild eganderält, och detta skäl ej kunde jäfvas, så länge den före sisllidne riksdag gällande bevillningssladga tillämpades, så bör en sådan betänklighet numera hafva bortfallit efter antagandet af de numera tillämpade grunderna för bevillnings utgörande lör fabriksinrätlningar af alla slag. Elter den nya bevillningsstadgan skola nemligen qvarnar och sågar ni, fl. verk och inrättningar ej blott beskattas lill bevillning efter fastighetens verkliga värde, ulan äfven för den erhållna vinsten påföras bevillning till samma belopp, som för all annan inkomst, dervid instruktionen för taxeringsförrättningarne föreskrifver, alt afseende skall fästas vid hvarjehanda med dessa inrättningar sammanhang egande omständigheter, såsom äfven vid de dem åsatte grundskatter. Häruti finner man redan den väg utvisad som hör följas, och Rikets Ständer kunna numera ulan tvekan öfverlemna åt beskattningskommittéerna alt rättvist fördela skattebördorna emellan olika verk och inrättningar med afseende på deras kapitalvärde och andra på deras behållna inkomst inverkande omständigheter. Jag får sålunda vördsamt föreslå att Rikets Ständer ville besluta: att qvarnoch sågräntan må från och med nästa statsregleringsperiod upphöra alt vidare utgöras; samt i öfrigt hänvisa till Statsutskottets ofvan omlörmälda utlåtande (N:o 101). Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott ::nhålles. Stockholm den 1 November 1862.
Uplästes ett af Hr Edelstam, Gustaf Jakob, inlemnadt så lydande memorial: I följd af nödvändigheten att i enskilda angelägenheter en längre tid vistas i landsorten finner jag mig föranlåten att vördsammast anhålla, del jag, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, måtte varda befriad från det mig af R. o. Ad. visade förtroende att vara ledamot af Riddarh.Utsk. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i Riddarh.Utsk. efter Hr Edelstam. Företog H. R. o. Ad. val af ytterligare 8 supleanter i För stärkta Bevilln.Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 87, Hr Stråle, Wilhelm med 31 röster; N:o 401 b, Hr Reuterfelt, Fullm. Hr af Chapman, Carl Edvard, med 31 röster; N:o 1153, Hr Liljesvärd, Fullm. Hr Reuterskiöld, Carl, med 31 röster; N:o 327, Frih. af Wetterstedt, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Erik August med 31 röster; N:o 812, Hr Goes, Fullm. Gr. Gyldenstolpe, Emanuel Romanus, med 31 röster; N:o 44, Frih. Wrede, Casimir, med 31 röster; N:o 396, Frih. Gyllenhaal, Fullm. Gr. Taube, Henning Edvard, med 31 röster; N:o 2183, Hr Gripensvärd, Jakob Olof, med 30 röster; sedan genom lottning emellan dem som erhållit lika antal röster blifvit bestämdt, i hvad ordning de borde såsom ytterligare supleanter i Förstärkta Utsk.. inträda. Föredrog: Deli 2 September. 177 Föredrogs ånyo Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. fikon.- Utskis d. 22 och 31 sistl.
Det torde nämligen finnas få af madame Marchesis lärjungar, som ej måste tillstå, att lärarinnan Marchesi genom sitt klara, intelligenta och genomtänkta undervisningssätt försonade, hvad hon såsom mindre oegennyttig och kanhända något ytlig person låter komma sig till last. Åtminstone tyckes mängden af lärjungar samt de omdömen kritiken tilldelat flere utaf dem, sedan de af henne blifvit fullt utbildade, vittna om en samvetsgrann och dugande lärometod. Men måhända äro ofvan anförda yttranden af fru Sommelius-Bottero fällda, innan hon fullt lärt känna sånglärarinnan Marchesi. Härför talar såväl den lärotid, som fru S.-B. hos henne tillbragte, som de lysande framgångar hon efter denna lärotid har att uppvisa. Zulamith Wellander. Med detta nummer följer ett cirkulär angående Kulturhistoriska föreningens för södra Sverige lotteri, å hvilket vi bedja få fästa våra läsarinnors uppmärksamhet. Förslag till matordning för veckan 2 4 3 0 nov. SÖDtlag: Colbertsoppa; hummer i mayonaise; rådjurssadel med potatiskroketter; r o m p u d d i D g. M å n d a g: Soppa på blomkål; stekt kyckling med sylt och sallad; ris med äpplen. T i s d a g: Köttsoppa med klimp; stufvad aborre. O n s d a g: Puré på bruna bönor; fårstek med brysselkål. T o r s d a g: Fläskpannkaka; ärtpuré. ANNONSER Vägen lönar sig väl! I VECKANS NUMMER, VARA INLEM - NADE SENAST t i s d a g. S. K. SMÅ- Q. 1,50, 1,75, 2,00, 2,25, 2,50, 2,75 och 3,10 ANNONSER EFTER 25 ÖRE, ÖFRIGA S v a r t S a m m e t till 0,05, 1,35, 1,50 och pr BT. ANNONSER EFTER 35 ÖRE PR L RAD. 2,70 pr mtr. L ö r d a g: Soppa på gåskrås; stekt gås; glace.
Herr von ^gusrvolkk förklarade sig sim na den gjorde anmärkningen wäl grundad, och instämma uti den föresiagne förändringens införande; men anhöll allenast, at Riddcrffapet och Adeln och , Friherre lVlaunerbelm icke matte tilräkna Lag-Utskottek, at orden: genom fluten voteriu§, kommit ar inflyta, emedan Utskottet i anseende ril sjelfwa casus, hwarril straffen borde lämpas, icke haft annat aliggande, än at följa LancoUtffoktets upgifter. ^ Friherre lviannerbeim utbad sig harwid fa erindra, det han ock i sitt yttrande medgifwit, l det Lag-Utflotlet af desse upgister hade til de felaktige ordens införande haft full anledning. Uppä gjord kropositiori af Herr Grefwe» och Landtmarffalken, blef Friherre lck?.nnerbeims gjorde hemställan bifallen; och ssulle de öfrige KespcEivs Ständen inbjudas, at uti denna rättelse instämma. Hans Uxcellence Herr Grefwe Ruutk förmalte sig wisseriigen finna dMna rättelse oum gängelig, MSN begärde blott til krotocollet reserveraclt, at denne förändring Uti et förut annorlunda fattadt beslut icke matte tjena til xr^juäicat. Grefwe klörner, ^clolk 6öran, förmodade ar detta xrnfuäicat ej kunde wara af någon wada, 9v6 Den 22 Mars. ivada, dä förändringen icke egenteligen wore annat än en rättelse mi en mitzstrifning, hwilken miststrifning war tydligen stridande mot en Grundlag. Föredrogs och bifölls Stats-Utssottets den 19 dennes pä bordet lagda ^leniorl^l, angående werkställd tryckning af allmänna Indragnings-Staren m. m. Uplastes följande fran Bewillnings-Utstotret ' inkomne: Utdrag af krotOcollct, hallit Uti Riksens Högloft.
Riksmynt. Hör till StatsUtskottets Utlåtande 1856—57, N.-o 33 1. ' ' v* ' ~ . !\ / ' Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga om beräkningsgrunden för Salpeterhjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län, äfvensom angående väckt motion om ersättning till rusthållare inom Småland för förlorad inkomst genom förändring i utgörandet af nämnde utskyld. Åf högstberörde, från samtlige Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade, Nådiga Proposition inhemtas, hurusom i sammanhang med ett den 7 Maj 1849 afgifvet underdånigt utlåtande öfver väckt fråga om Nådig förklaring i afseende å sättet för Salpeterhjelpens utgörande inom Kalmar, Jönköpings och Kronobergs Län, Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Kollegium anmält, att nyssnämnde ränta inom Akers, Daga och Selebo härader samt Barfva socken i Rekarne härad af Södermanlands Län skulle, på helt mantal, utgöras med 1 stafrum ved, som liqviderades efter markegång, i anledning hvaraf Kongl. Maj:t anbefallt Kammar-Kollegium att, sedan orsaken till detta beräkningssätt blifvit närmare undersökt, inkomma med underdånigt yttrande, huruvida, beträffande denna utskylds beräknande inom sistberörde Län, sådane omständigheter förefunnes, som till någon förändring deri kunde föranleda. Efter det Kongl. Kammar-Kollegium den 15 November 1853 underdånigt yttrande i ämnet afgifvit samt sedermera gemensamt med Kongl. Maj:ts och Rikets Stats-Kontor, enligt särskild meddelad Nådig föreskrift, den 28 Mars nästlidet år ytterligare upplysningar i frågan meddelat, hade Kongl. Maj:t, vid underdånig föredragning af detta ärende, bland annat, inhemtat: att Salpeterhjelpen väl utgjorde en i hemmantalsräntan inbegripen hufvuddel, men icke allestädes i Riket utginge, utan från början uppkommit derigenom, att på de ställen, der Salpetersjuderier inrättades, allmogen i orten ålades att dit Iiih. till R. St.
Jag medgifver, att discussionen rör:de kläden och väfnader var särdeles märkvärdig, synnerligast i det afseendet, att de ledamöter af R. o. Ad., som intresserade sig för frågan om förbudens npphäfvande, icke behagade alt tillstädeskomma. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 7 Juni 1848. Plenum kl. ^ till 10 f. m. Justerades ett prot.utdr., innefattande R. o. Ad:s d. 31 sisth Maj samt d. 2, 3 och 5 dennes fattade beslut, ang:de tullbevillningen. Frih. Cederström, Claes Rud.: Med afseende såväl å den förlust, som Statens inkomster lära komma att vidkännas, derigenom att man i afseende på socker bestämt en lägre tull än en annan här föreslagen högre, och under hänsigt jemväl till förlusten af det skydd, som de inhemske fabrikanterne skäligen bordt påräkna vid upphäfvandet af det i nu gällande författning till deras förmån befintliga införselförbud, får jag mig reservera emot den sednast rör:de sockertullen aflupna votering, hvilkens resultat, på grund af hvad jag sökt i mine anföranden visa, synes mig vara både skadligt och mindre billigt. Öppnades Hrr Electorers listor vid val af ledamöter i Bevilln. -, Bankosamt Allm. Besv. och Ekon.Utskm; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Den 7 Juni. 467 Bevillnings-Utskottet: efter N:o 44. Frih. Wrede till Elimä, Fabian, och N:o 37. Hr Rosenstråle, fnllm. Hr Tornerhjelm, Rudolf: N:o 833. Hr Werdenhoff, fullm. Hr Tham, Sebastian Mathias och N:o 2316. Hr Ammilon, Adolf Anders Johan. Banko-Utskottet: efter N:o 792. Hr Lagerhjelm, Per; N:o 1655.
Just deruti, att en af StatsUtsk:s egna ledamöter uttalat att frågan huruvida detta mål bör anses för en stalsregler:s-fråga är tvistig, just deri att den efter hans öfvertygelse är tvistig, och efter vår lanke solklar, ligger, såsom jag tror, ett tydligt bevis, att StatsUtsk. ej bort till R. St. öfverlemna ifrågavar. votens-propos., såsom vore den alldeles gifvet en statsiegleringsfråga. Hr Dalman, Willi. Fredr.: Mig synes likasom Frih. Sprengtporten, att hvad som egentligen bär omtvistas, är, huruvida denna fråga är en fråga, som rörer stalsregleringen, eller en, som rörer indelningsverket. StatsUtsk., som varit af den förra åsigten, har i conseqvens dermed föreslagit R. St. alt i förstärkt StatsUtsk. votera öfver frågan. De, som äro af en annan mening, och anse frågan höra lill indelningsverket, måste också ganska conseqvent bestrida en sådan åsigt, enär de frågor, som böra till indelningsverket, fordra tre Stånds beslut och förfalla då två Slånd stannat emot två. I min tanke är det tydligen ådagalagdt af de herrar, som försvara StatsUlsk:s åsigt, att frågan verkligen tillhör statsregleringen. Jag skall således ej längre uppehålla mig härvid, utan blott söka att visa, att den ej tillhör indelningsverket. 8o §:n Reg.F:n stadgar nemi.: ”Krigsmakten lill häst och fot, så väl som båtsmanshållet af rotering och indelning, förblifver vid de med landet och städerna upprättade contracter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara, intilldess Konungen och R. St. finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra.” Jag hemställer, mine herrar! huruvida här är fråga om att rubba någon del af indelningsverket, d. v. s. contracter, som äro afslulade emellan K. M. och Kronan, å ena sidan, och landet och städerna å den andra sidan.