Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 357, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o Prot Utdr. d 18 Nov. 1840. 7S5 315, angående sökt befrielse ifrån ersättandet af förskott till utgifter, i följd af cholera-fursoten, äfvensom härvid togos i betragtande omförmäldta Betänkande N:o 315, samt Hedervärda Bonde-Ståndets, genom Protocolls-utdrag för den 14 dennes, meddelade inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att deltaga i det beslut, Bonde-Ståndet i denna fråga fattat. Med antagande af berörde inbjudning, biföll Ståndet den af åtskilliga städer och socknar inom Götheborgs och Bohus Län sökta befrielse från återbetalnings-skyldigheten, i afseende på de, till uppköp af likkistor, begagnade och i Betänkandet N:o 315 nämnda medel 1,423 R:dr 8 sk. 5 r:st.; äfvensom Ståndet gillade, hvad Stats-Utskottet, i Betänkandet N:o 315, tilltyrkt, angående befrielse för invånarne i Morlanda Tjörns och Fässbergs Pastorat ifrån den dem ålagda återbetalning af 351 R:dr 34 sk. 3 r:st. Banco. N:o 358, i anledning af Borgare-Ståndets återremiss af Utskottets Betänkande N:o 319, angående trycknings-koslnaden för Riks-Ståndens protocoll vid innevarande Riksdag, äfvensom utdelningen af samma protocoll; hvilket sistomförmäldta Betänkande härvid jemväl förekom. Betänkandet N:o 319 med tillägget, enligt Utlåtandet N:o 358, gillades. N:o 359, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 272. Lades till handlingarne. och N:o 360, i anledning af erhållen återremiss af Utskottets Utlåtande N:o 35. Lades till handlingarne. Den 18 Nov. 1840 f. m. Från Höglofl.
Ibland dessa inrättningar förtjena följande här att nämnas: en Tobaksoch snusfabrik i Westerås med 12 arbetare och 8,074 R:drs tillverkningsvärde; 2:ne Garfverier pä Engelskt sätt i Arboga, med 10 arbetare och 15,813 R:dr 16 sk. tillverkningsvärde; 1 dylikt i Westerås med 5 arbetare och 3,850 R:drs tillverkningsvärde; 1 Hagelfabrik i Sala med 1 arbetare och 9,500 R:drs tillverkningsvärde; 1 Klädesfabrik i Sala med 3 arbetare och 650 R:drs tillverkningsvärde; 17 Färgeriet' i Städerna med tillsammans 31 arbetare och 8,427 R:dr 32 sk. tillverkningsvärde. De öfriga Fabriksoch Manufaktur-inrättningarna äro små och obetydliga. 3:o. En Reparationsdocka eller ett Varf vid Hjelmare kanal, särdeles väl anlagdt, samt Jagtbjggerivarfven i Länets tre sjöstäder. Ibland Binäringar anmärkas följande: Varors forslande, hvarom minsista Berättelse underdånigst åberopas. Kolning. I Sahlbergs Fögderi, der den sjelfegande Allmogen idkar denna näring, uppskattas tillverkningen lill 20,000 Tolftunnestigar kol, med ett värde af 20 å 24,000 R:dr Banko. I de öfriga Fögderierna är denna näringsgren förbunden med Bruksoch Bergverksnäringen och idkas af Brukens landtbonde!1 och hemmansegare, men kan icke särskildt uppskattas. 19 Tjärbränning idkas äfven i Sahlbergs Fögderi, till ett belopp af 6 å 700 tunnor och till ett värde af 3 ä 4,000 R:dr. Brädsågning till afsalu idkas jemväl i Sahlbergs Fögderi och några andra skogstrakter; men tillverkningsbeloppet kan icke bestämmas. Trä- och Laggkärl samt Stolar förfärdigas i samma Fögderi till afsättning så väl inom delta som angränsande Län, till ett värde af omkring 4,000 R:dr.
Det lärer ej kunna förnekas, alt de talrika, ofta öfverflödiga ålerremisserne uppehålla Riksdagsförhandlingarne utöfver allt skäl och behof. Önskas deri aldraringaste ändring i ett Utskottsförslag; finnes deruti blott en misskrifning, ett origtigt namn, factum eller datum; gillas än i lmfvudsaken det hela, men någon liten del, något motiv, någon opinionsyttring misshagar: Delänkandet måste, enligt Riksdags-Ordningen, åter remitteras, omskrifvas, omtryckas, och föranleda nya, ofta fåfänga,- alltid tidsspillande ordflöden, både i Utskott och Stånd, ej utan betydlig inverkan på Riksdagskostnaderna, Vid 1820 års Riksdag föreslog Constitutions-Utskollet häremot det correctiv, att Utskotts-Belänkanden i så kalladeönsknings-mål skulle vid första föredragningen kunna med ändringar antagas, men detta förslag förkastades, såsom ej nog omfattande och till ändamålet verkande; likväl har äfven dét vidsträcktare, här ofvan föreslagne grundlags-sladgandet vid denna Riksdag icke rönt framgång till följd af deraf befarad olägenhet genom en större splittring i RiksStåndens be - 12 Constitutions-ZJtskotlets Memorial JV.o slut, sorn fördenskull måste, till slutlig, måhända ej alltid verkställbar sammanjemkning, ånyo till vederbörligt Utskolt hänvisas. Delta inkast förlorar, enligt min tanka, sin största vigt genom erfarenheten deraf, att enahanda förhållande äfven nu ganska ofta inträffar, endast med den skilnad, att målet 2:ne gänger mäste af Utskottet behandlas, innan jemkningsförslag eller voterings-propositioner få uppgöras; då deremot, enligt mitt iörmenande, detta kunde ske efter en handläggning, sedan ett Betänkande i lmfvudsaken blifvit af Utskottet afgifvet. Inträffade ock någon gång härigenom en större möda för ett Utskott i sammanfattandet af skiljaktiga beslut, så. blefve denna många gånger ersatt genom vinsten af till vida större mängd uteblifne aterremisser.
Vid förnyad föredragning af så väl Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54, angående reglering af anslagen å Riks-statens Femte Hufvud-Titel, som samma Utskotts Utlåtande N:o 213, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 54, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Det hittills varande anslaget för Svenska Academien förhöjdes med 1,133 R:dr 16 sk. Banco; 2:o I afsende på anslaget för VitterhetsHistoriaeoch Antiqvitets-Academien blef Utskottets förslag icke antaget, utan bifölls, hvad Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, derom föreslagit; 3:o Utom det redan varande anslaget, beviljades åt Academien för de fria konsterne det af Kongl. Maj:t, i Dess Nådiga Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, äskade ökade anslag af 4,000 R:dr Banco. 4:o Utskottets förslag uti 4:de punkten af Utlåtandet N:o 54, med den jemkning deruti, som uti N:o 213 blifvit tillstyrkt, bifölls med den förändring, alt, utöfver anslaget af 5,000 R:dr till böckers uppköp, 1,000 R:dr Banco årligen till nästa Riksdag beviljades till arfvoden åt extra biträden vid Kongl. Bibliolheket. Fröt. Utdr. d. / a Äng. 1840. 5:o 5:te punkten, angående Kongl. Museum, bifölls. 6:0
Utan att vara bekant med den procedure, sora till äfven* tyrs här förr kan vara följd, skulle jag likväl vilja göra den erinran, att exemplet af en våda, som den synes innebära, måste leda derhän, att proceduren i längden Den 8 December f. ni. '9 ej kan vinna bifall. Jag hemställer, om ej den frågan, huruvida Herr Grefvens och Ordförandens mening instämmer med Ridderskapets och Adelns, må till Ståndet framställas, innan beslut om ärendets nedläggande anses taget. Herr von Hartmansdorff\ August: Sedan Herr Grefven och Ordföranden redan för Ridderskapet och Adeln förklarat, att han, på grund af en §. i Grundlagen, ansett Motionen ej kunna upptagas, samt Ridderskapet och Adeln yttrat sitt bifall dertill, inser jag cj, huru beslutet skulle kunna upprifvas. Dessutom, hvartill skulle det tjena{ att låta på bordet hvila en sak, som ej kan komma under öfverläggning? Ridderskapet och Adeln torde erinra sig, alt blott för några dagar sedan hände detsamma som nu, att en motion förekom, som LandtMarskalken ansåg olaglig, och, ehuru den begärdes på bordet af tvänne Ledamöter, förföll den, likväl sedan LandtMarskalken förklarat sin mening samt Ridderskapet och Adeln deruti instämt. Ville man i en sådan fråga drifva saken vidare, så nödgades man yrka en proposition, af hvars vägrande skulle följa sakens öfverlemnande till Constitutions-Utskottet. Nu anser jag det i allt afseende öfverflödigt, att vidare upptaga tiden med detta ämne, och hemställer alt vi måtte få sluta dermed. 20 Den 8 December f. iw. Friherre Boije: Jag anhåller att Höglofl. Ridderskapet och Adeln täcktes göra en rättvis urskillning emellan sak och form. I det sista yttrandet har jag ej rört vid saken, blott talat om formen. I den uppstår visserligen för mig ingen fara denna gången; men faran ligger i prejudicatet. Beslutet är nu rättvist, men det kan en annan gång vara ett förhastande, som bestämmer beslutet.
Men finnes det hos majoritelen af härvarande Riddersoch Adelsmän en sådan grundfast öfvertygelse om nyttan för sina egna familjer och för fäderneslandet af att bibehålla den arfsrätt, som hittills varit gällande; så skulle jag tro, alt de(t vore vida lämpligare, att på det sätt understödja Hr von Hartmansdorffs skriftliga förslag, att man antog det såsom ett uppgifvet förslag, hvilket nu eller vid andra sammanträden ,omredigerades på så sätt, att man finge bort sådana tolkningsförsök, som hvila på ett litet ditsatt conima, der det icke finnes, och i följd deraf på några sådana små förändringar i ord och mening, som icke äro förenliga med det tillbörliga tolkningssätt, som förständiga lagkarlar pläga göra, samt att man sålunda sluteligen med ett omredigeradt förslag till und. petition vände sig till K. M., sedan man n.b. först deröfver inhemlat alla öfrige Svenska Adelsmäns tankar; ty då först skulle möjligen sjelfva saken kunna få någon vigt inför thronen. K. M. kan eljest troligen endast med förundran åse, att de, som vid denna riksdag tagit ut pollett, för att, såsom ett af de fyray*RiksSt:n, stifta lag, hvarvid de naturligtvis måste ställa sig grundlagens föreskrifter till efterrättelse, och låta deras egen opinion falla i frågor, hvarom 3:ne Stånd redan fattat sammanstämmande beslut, att, säger jag, desse Herrar nu taga ett nytt steg i form af en speciel adress till upphäfvande af. samma R. St:s beslut; hvaremot K. M. möjligen skalle; fästa nådigt afseende på en petition eller adress, Den 8 Februari f. m. 169 adress, för hvilken jag icke ser något egentligt hinder i grundlagen, blott den icke kommer från R. o. Ad:s ledamöter såsom Stånd, utan såsom Svenske Riddersman, men hvilken petition för att göra tillbörlig impression, dock borde innebära uttrycken af en vida större majoritets önskningar, än som möjligen här kan finnas. Frih. Hamilton, Hugo:
Men inledningen, som kommit dit utan Granes vetskap, och som var undertecknad med det mystiska Red. anm. gaf anledning till en två veckors liflig polemik mellan de båda rivaliserande tidningarna. Emellertid hade ett nytt förslag att få en opinionsyttring till stånd blifvit framstäldt. Man ämnade sätta i gång en masspetition, och för detta ändamål värfvades nu namn. Själfva Ling sprang omkring med listor, om af intresse för saken eller för att få gyckla med sina bekanta må lemnas oafgjordt, och listan räknade snart flere hundra namn. Men hur det var, så hade de visa och förnumstige räknat rätt. Naturen gjorde gemensam sak med visheten. Följden blef en den härligaste vår, följden häraf det gladaste lefverne med vin och flickor, och följden af detta blef återigen den, att religionsfriheten skuffades åt sidan och gömdes till hösten. Och när hösten kom, var det ingen, som ville rifva upp det gamla såret igen. Att de sansade elementen inom lärarestaten och studentkåren skulle läsa tacksägelser öfver det skedda var klart. Ling påstod till och med, att man varit betänkt på att hålla Te Deum. Men däri låg troligen någon öfverdrift. Det är emellertid säkert, att äfven rörelsens ledare voro rätt glada, att det gick som det gick. Ty sanningen att säga var intresset inom kåren för denna sak ej så särdeles stor, och att studenterna en masse skulle inlåta sig på några äfventyrligheter, var knappast att befara. »Vår tids ungdom» är i det fallet vida mera sansad än ungdomen i gamla tider. De äldre må nu om den saken säga hvad de vilja. Dessutom var det ju Maj, ungdomens, punschens, kägelbanornas och kärlekens månad. Och – för att ännu en gång citera Ling – »det fins inga kattor, som ta’ råttor i Mars». Grane blef ovän med Norström en kväll för den här saken. De träffades ibland några andra på Nybron, och naturligtvis kom den stora frågan genast på tal. Hvar och en uttalade sina åsigter, och Norström sade, att han tyckte, det var bäst, som det var. Nu hade man åtminstone fått lugn efter alt det myckna bråket.
Emot punkten 3:o, innefattande den hemställan, att sedan beloppet af de Riksgälds-Contorets Obligationer, som Banken redan innehar, blifvit, genom Capitalafbetalningar, nedsatt från 3,6o8}ooo R:dr till 3,5oo,ooo R:dr, alla vidare Capital-afbetalningar å dessa obligationer upphöra, har blifvit anmärkt; Inom Ridder skåpet och Adeln: att Capital-afbetalningarne å Riksgälds-Contorets obligationer böra oförändrade fortgå, på det att icke Contoret och dess principaler må afvänjas från en dylik skyldighet; att föreskriften vore vådlig, emedan den möjligen ^kunde föranleda till afskrifning utaf Riksgälds-Contorets skuld till Banken, på sätt tillförene egt rum; att det första steget för tillintetgörande af den allmänna credit, dylika obligationer böra hafva, så vida de skola vara af någon väsendtligare vigt för Banken, vore att befria Riksgälds-Contoret från skyldigheten att fullgöra sitt åtagande, i afseende på Gapitai-afbetalningars och ränteliqviders noggranna verkställande, ett sätt, sora tillförene varit begagnadt vid liqvid af Statens förbindelser; och att Banken kunde ersätta den förminskning af Riksgälds-Contorets Obligationer, som genom afbetalningarne uppkommer, medelst inköp af de andre Verks Obligationer, hvilka nämnde Gontor innehar, i den mån, Contoret a filander sig desamma, samt inom Preste-Ståndet: 6 Banco-Utskoltels Utlåtande, N:o 44. alt det vöre betänkligt bilda Grundfonden af egna Stats-Obligationsr; och att i händelse Capital-afbetalningarne upphöra, Bankens fordran i framtiden kommer att afskrifvas. Ehuru Utskottet icke hör hysa den fruktan, som sålunda inom RiksStånden blifvit uttalad, har Utskotteldock, med afseende å berörde anmärkningar, och enär Borgare-Ståndet återremitterat ifrågavarande punkt med det förklarande, att Ståndet ogillade hvad Utskottet deri föreslagit; funnit sig föranlåtet ,3§- att frånträda den uti punkten 3:o gjorda framställning.
i stället för tack, blef vi nästan mottagna med hugg och slag af de der lymlarne! ä' hinga lymlar för dom där! Och sir Boman, den hjelpen, den ... KALLE. VICTOR. Vi Det vore fäll 'åken! och Anna). Ja, om ni på något sätt behöfver oss, flickor ... AXEL HANNA. KNUT (skrattande, i det han vänder sig till Hanna Den gälde väl mest flickorna, tänker jag. (likaså). Så är vi så villiga som skyldiga. vi bara får vara med fred, så! ANNA (med en blick på Knut). Om BOMAN (till Kalle och Victor). Vet Tack ska' ni 'a, men vi reder hoss nog. ni hingen lefvandes 'ut, karlar? 'Errarna ska' a' 'eder hå tack som vill hjelpa hoss, tycker ja'. Hom nu Victor hå Kalle tar draggen der med trossen hakter hut och kastar hut' en så långt di kan, hå så ger sig håf hi land hå styfvar på händan der, så stakar Handers hå 'Ulting förut, hå jag hå 'errarna 'alar hakterhut, ha då ska' vi snart vara loss higen! Litet äfventyr skadar aldrig! VICTOR. Kan hinte di der gå i land hå styfva? KALLE. BOMAN (myndigt). Hä' AXEL (till Knut). KNUT (likaså). Skönt nöje! Det tycker ja med. skeppare på skutan? det ni 'eller jag som hä Det ska' fäll vara Boman, det! (hoppar ner i båten.) Kast 'it draggen, Handers! ända han slår om knapen på relingen). 'Är 'ar du'n! bara efter att Anna inte får tala med den der Upsala-kantaten. hä' så säker! (Kalle hoppar ner i båten, och båda försvinna akterut.) BOMAN. Du KALLE (sakta till Boman). Se ANDERS (ger honom draggen och en tross, hvars andra Åttonde scenen. HULTING (förut, till Anders). Boman ANDERS.
S. D. A nyo föredrogs Lag - Utskottets den g i denna månad på bordet lagda Memorial, N’o g, hvaruti Utskottet, på anförda skäl, ansett det vara utom Utskottets verkningskrets att taga befattning med Riksdagsfullmägtigens från Götheborg, Herr B. H. Santesson!> i Borgare-Ståndet väckte och till Utskottet remitterade, motion, delsom ändring af Kongl. Commerce - Collega Kungörelse den ag Julii r8o3, angående Läst-Afgift för fartyg, sorn med Turkiska Pass förses, och dels om förslag till allmänt stadgande om vitens bestämmande, hvadan Utskottet till BorgareStåndet återlemnat det remitterade Memorialet. Med gillande af de skäl, Lag-Utskottet för denna sin åtgärd anfört, beslöt BondeStåndet, att ifrågavarande Motion skulle till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet remitteras. S. D. Bifölls Lag-Utskottets Betänkande, Uio I, öfver Herr Fredric Leonard Rosenqvist» förslag till ändring af 9 Gap, l r §. Han* dels-Balkcn. Fröt. Ut dr. d„ 1$ Jan. tStf, S. D, Vid föredragning, biföllos Allmänna Besvärsoell OeconomieUtskottets d. 9 i denna manad pä bordet lagda Betänkanden: N:o ir, rörande föreslagen ändring i nu gällande stadgande örn vintervägars un , derhållande genom så kallade Ploglag. N:o 14, rörande föreslagen förändring vid uppbådandet af Skallgång till Rofdjurs dödande; och N:o 17, angående väckt Motion, om Marknaders aflägsnande från Kyrkors grannskap, S. P. I anledning afgjorda anmärkningar återremitterades Allmänna Besvärsoch Oeconom ie-Utko t tets Betänkanden: N:o 9 , angående yrkad rättighet för Barnmorske-Lärlingar pä Gottland, att undervisas och examineras af någon Läkare derstädes.
N:o 127. med öfverlemnande af förslag till återstående reglementariska föreskrifter, ang:de Bankens belåning af actier och publika papper; N:o 128. med öfverlemnande af förslag till reglementariska stadganden, ang:de Bankens discontrörelse på namn och reverser. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s d. 21 dennes på bordet lagda memor. N:o 129 med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, ang:de Bankens lånerörelse genom handelsoch näringsdisconten. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Ett tryckfel lärer här äga rum. I stället för "utlåningssumman” menas förmodbn upplånings summan. Hr Stuart, Carl Gust.: Jag anser mig böra upplysa derom, att flera tryckfel visserligen förekomma i de af BancoUtsk afgifna förslag till reglementariska stadganden. Utsk. skall dock, så vidt möjligt är, söka undvika sådana i vid utskrifningen af originalexemplaret utaf reglementet, utan att RiksStm behöfva genom särskilda beslut derå fästa Utsk:s uppmärksamhet. BancoUtsk:s memor. N:o 129 blef af R. o. Ad. bifallet. Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 21 dennes på bor - D en 25 April f, ra. 2 3g det lagda betänk. N:o i3o i aniedn. af Hr Waerns och Riksd.- fullm. And. Danielssons motioner om ytterligare creditiv å Banken för Riksg.cont. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: Jag instämmer till alla delar i Hr Stuarts betänk, följaktiga reservation, hvars fullständighet vederlägger alla de svepskäl, hvarå Utsk:s beslut är fotadt.
Dermed tror jag att man ej uteslutande afser spannemålshandlares vinst, utan äfven både producentens och consumentens fördel. Jag tror, lika med Grefve Gyldenstolpe, att icke någon stor spannemålshandel kan stadgas, roen det är ej olämpligt att man söker bereda dess början, och det kan, i sakernas närvarande skick, ej befordras på annan väg än den, som Ekonomiutskottet föreslagit. Jag vill ej ingå 1 frågan, huruvida spannemål kan hos oss blifva exportvara eller icke; vi böra nu endast sysselsätta oss med EkonomiUtskottets Utlåtande om lånerätt å spannemål. Hvad Bankens säkerhet angår, så är uppgifvet i EkonomiUtskottets Utlåtande och på detta rum redan upplyst, att denna föreslagne spannemålsbelåning ej är någon för Banken ny och främmande operation, och förmodar jag, att den litoria spannemålen ej bör såsom säkerhet vara mindre 1111 än på 1660 och 1730 talet. Den måtte i alla tider vara lika god säkerhet, oberoende af huru än 73 Den 8 Mars e. m. BankoUtskottet det anser. Jag förnyar altså min anhållan om bifall å Ekonomiutskottets Utlåtande. Herr Munck af Rosenschöld: Jag hade ämnat att omständligen yttra mig, men jag liar dels blifvit förekommen af flere talare, Grefve von Fersen och Friherre Cederström, dels anser jag det mindre nödigt att lala för EkonomiUtskottets Betänkande sedan man hört Grefve Gyldenstolpes skäl emot det, och emot BankoUtskottets, sedan man hört hans skäl för detsamma. Jag instämmer i den meningen att Ridderskapet och Adeln måtte bifalla EkonomiUtskottets, och afslå BankoUtskottets Utlåtande. Det enda jag vill erinra om, är, att ej blott jordbrukets fördel, utan äfven hela Rikets och Bankens, är i fråga, emedan för Bankens soliditet, så länge realisationen ej är börjad, är af högsta nödvändighet att bereda förmånlig afsättning för Riket i det hela i afseende på exporten, och att söka minska importen.
I anledn. häraf upplästes Ridd.Utsk:s af R. o. Ad. d. 12 October 1844 bifallna mern. med förslag till beslut ronde val af suppleanter i R. St:s Ulsk. 144 Den 8 December. Frill. Gederström, Anders: Ilidd.Utsk. har i sina skäl synnerligen fästat sig vid alt icke något tillägg eller någon förändring i Ridd.Ordn. finnes i förslaget. Deremot anser jag för min del mig icke hafva blifvit det minsta öfverlygad om den saken. Jag tror tverlom, att motionen afser en väsendtlig förändring i eller tillägg lill Ridd.Ordn., ty att Ridd.Ordn. ej innehåller något stadgande om dylika suppleantval är medgifvet, och när det uttryckligen finnes föreskrifvet i Riksd.Ordn. att icke densamma får ändras eller tillägg deri göras utan K. M:s nåd. tillstånd, så tror jag mig hafva visat att motionen är grundlagsvidrig. Hvad Hr von Hartmansdorffs skäl angår, då han säger att, hvad för de öfrige Stin är tillåtet, äfven är tillåtet för R. o. Ad., så är det en sak som jag ej känner så vidt det rörer de öfriga St:n. Icke heller känner jag deras ordningsstadgar, men R. o. Adis ordningsstadga har jag så många gånger läst att jag känner och jag påslår, att detta är rakt stridande emot densamma. Jag anhåller således, att Hr Gr. o. Landtm, måtte vägra propos. på denna framställning. Hvad åter nyttan angår, så kan ej heller deruti Hr von Hartmansdorff fä rätt. Jag tror tverlom, att desse suppleanter äro ganska onödige om de blifva valde. Det är ej nog, att R. o. Ad:s ledamöter äga rättighet att afsäga sig sina platser när de vilja, och resa bort från riksdagen, och aldrig komma tillbaka, samt att ett Utsk., sammansatt vid början af en riksdag, aldrig ser ut på samma sätt som vid slutet, och att nästan intet ärende kan på detta sätt ordentligt afgöras och consequent behandlas.
Sedan underrättelse ingått, att Norrska Stortbinget, i öfverensstämmelse med Kongl. Mnj:ts derom nflålna nådiga proposition, bilällit de vilkor, hvarunder nu varande egarne af Fredrikshald år 1817 privilegierade sockerraffinaderi förklarat sig vilja från och med den 1 Juli 1834 afstå privilegiet på godtgörelse af statskassan för erlagd tull å allt det råsocker, som i Norrska fartyg från produktionsorterne införes och vid nämnde raffinaderi förädlas, så har Utskottet funnit tiden vara inne att till hufvudsaklig pröfning upptaga de i Utskottets Betänkande N:o 5 angående tullbevillningen pag. 50 och 51 omförmälda af Herr Prosten Arosenius och Herr Lagergren väckta förslag att, till förekommande af de menliga följder, hvarmed ej mindre Svenska statsverket, i minskad förtullning af råsocker, än äfven Svenska sockerraffinaderierna, i outhärdlig konkurrens, hotades genom de utaf Fredrikshald sockerraffinaderi betingade förmåner, införselstullen å raffinadeller topp-, kandioch kak-socker måtte tills vidare och antingen, så länge behofvet det kräfver, eller till dess Rikets Ständer vid nästa Riksdag derom annorlunda besluta, förhöjas från 5 till 8 sk. skålpundet, men att, för den händelse att Svenska raffinadörerna under tiden stegrade priset å sin tillverkning utöfver 14 sk. skålpundet, Rik:s St:r mätte antingen besluta att tullsatsen å raffinadsockret borde åter genast nedsättas till nu gällande belopp 5 sk., eller ock i den underdåniga skrifvelse, hvari tullförhöjningen anmältes, hos Kongl. Maj:t anhålla att Kongl. Majit täcktes, för nämnde händelse, efter omständigheterna, nedsätta den förhöjda tullsatsen och derom, utan vidare omgång, nådig kungörelse utfärda; samt att äfven å sockersirap, brun eller hvit, hvilken artikel i Norrige föga förbrukades, hvarföre hela den Fredriksballska tillverkningen af denna biprodukt förmodades komma att kastas på Sverige, införselstullen måtte förhöjas från 3 till 4 sk. skålpundet; varande jemväl i Herrar Arosenii och Lagergrens motioner uppmärksamheten fästad på de med förevarande fråga sammanhängande omständigheter, hvilka, grundade på de unionelia förhållandena emellan Sverige och Norge, ansågos kunna mer eller mindre menligt inverka på Svenska Bih. till R.