Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En herre hålla damerna au courant i en fråga, som, om nå- gon, är deras egen, absolut deras egen från början till slut? Ja, jag medger det, det har just aldrig varit min afsikt heller, lika litet som jag hädanefter kommer att drömma om någon auktoritet på detta område, det heligaste af alla heliga. Men då jag så där på lediga stunder ströfvat omkring och boulevardens utsökta modelyx eller den gedigna prakten i Avenue de 1 ' Operas butikfönster hejdat mina steg, så har det händt, att jag dröjt och studerat. Jag har öfverraskat mig med att ha blifvit modefilosof, och då jag sedan, djupt gripen af de intryck, jag på hemvägen medfört, kommit att utbyta idéer med en eller annan dam, som i fråga om modevexlingarna anses vara » dans le mouvement », såsom det heter, så har jag sagt till mig själf: Hvarför, efter alla dessa studier, låta ditt ljus stå under en skäppa? Hvarför i all världen ej ställa dig till damernas förfogande, om du så kan? » Figaro här, Figaro där! » är ju en lösen, som Beaumarchais ' barberare gifvit oss journalister i arf! Och jag griper mig an. * Låt mig då först säga, att naturligtvis ingenting är färdigt ännu. Teaterlifvet med sina premiérer har väl börjat, liksom för öfrigt ett och annat som brukar markera » säsongen », men ännu så länge får denna dock bära epitetet » morfe », och det dröjer en rund månad, innan den förnäma världen sliter sig från festlifvet på de gamla landtborgarne. Men det förberedes. Det förberedes i Lyons jättefabriker, det förberedes i conturiére-etablissernenten i Paris, där flitiga fingrar från morgonen till sent på kvällen nervöst knåpa med sömnad och stickning i konstfulla mönster, med monteringar och garneringar i arabesker, i ringar och zigzag, i Louis X V I och i empire.
Jag vet visserligen att sedan Presteoch Borgare-St:n redan bifallit Lag-Utsk:ts Betänk, om afslag på Riksdagsfullmägtigen Rosenbergs motion, är frågan om någon förändring i lagen vid denna riksdag afskuren; men frågan är af beskaffenhet att icke kunna falla, om den också för denna gång fallit; och jag kan dock icke annat än lifligt glädja mig åt det förhållande, att inom det allmänna tänkesättet under dessa sista 3:ne åren en afgjord vändning synes hafva inträdt, hvilken äfven uppenbarat sig under diskussionerna öfver Rosenbergs motion. Vid sistlidne riksdag beslöt visserligen Bonde-St:t dödsstraffets totala upphäfvande, men med en knapp majoritet emot många ifriga försvarare af dödsstraffet. Vid föredragning sistlidne] Måndag af Lag-Utsk:ts ifrågav:de Betänk, uttalade sig Ståndet enhälligt] emot dödsstraffet och blott en ledamot motsatte sig Rosenbergs förslag att detta straff skulle genom en författning inställas för en viss längre tid och i stället ersättas af straffarbete på lifstid. Ar 1863 yttrade sig inom Borgare-St;t allenast 4 ledamöter för dödsstraffets upphäfvande; i år deremot har ett långt större antal förklarat sig dela denna åsigt. Äfven inom detta Höglofl. Stånd har jag anledning antaga att många numera öfvergått till samma mening som jag försvarat. Likväl då Rosenbergs motion redan är afgjord, kan R. o. Ad:ns beslut i dag vid denna sena timme, då blott få äro tillstädes, allena gälla såsom en opinionsyttring af de få närvarande. Vid sistlidna riksdag anmärktes af dem, som försvarade dödsstraffet, hufvudsakligen såsom skäl emot detta sraffs borttagande ur den allmänna lagen, dels att straffets afskaffande kunde medföra vådliga rubbningar i det allmänna rättstillståndet, dels att man saknade all erfarenhet om den verkan, som straffets upphäfvande skulle kunna medföra.
Lexorna i ämnet, då hon var närvarande, gingo alltid bra, ambitionen var sporrad, och ingen ville bli pryglad och förödmjukad i hennes närvaro. Hon var säkerligen ful, men hon var fint klädd. Hennes mjuka röst, ibland målbrottspojkarnes, klang igenom, och lärarens, monstrets sträfva anlete log, när han talade till henne. När han ropade upp hennes namn, hvad det lät vackert! Och ett förnamn bland alla dessa familjenamn! Hans kärlek yttrade sig i en stilla melankoli. Han fick aldrig tala vid henne, och skulle aldrig ha vågat. Han fruktade och åtrådde henne. Men om någon kommit och frågat hvad han ville henne, skulle han icke kunnat säga det. Han ville henne ingenting. Kyssa henne? Nej, man kysstes aldrig i hans familj. Ta i henne? Nej! Mycket mindre då ega henne. Ega? Hvad skulle han göra med henne? Han kände att han bar på en hemlighet. Den plågade honom så att han led och hela lifvet mörknade. En dag hemma tog han en knif och sade: jag vill skära halsen af mig. Modern trodde han var sjuk. Det kunde han icke säga. Han var då omkring nio år. Hade det nu varit lika många flickor som gossar i skolan och under alla lektioner, skulle troligen små oskyldiga vänskapsförbindelser uppstått, elektriciteterna blifvit afledda, madonnadyrkan reducerad och hans origtiga begrepp om qvinnan icke följt honom och de andra kamraterna genom lifvet. Faderns kontemplativa lynne, skygghet för menskorna efter nederlagen, opinionens på honom hvilande dom öfver hans i början olagliga förbindelse med modern, hade kommit honom att draga sig tillbaka till Norrtullsgatan. Der hade han hyrt en malmgård med stor trädgård, vidsträckta egor med kobete, stall, ladugård och orangeri. Han hade alltid älskat landet och jordens odling. En gång förr hade han hyrt en egendom utanför staden, men kunde icke sköta den. Nu skulle han ha trädgård, kanske både för egen skull och barnens, hvilka fingo en uppfostran, som erinrade något om Emiles. Mellan långa plank låg huset isoleradt från grannar. Norrtullsgatan var en trädplanterad aveny, som ännu icke hade stenlagda trottoarer och var föga bebygd.
Dissa medel tillhöra Staten lika wäl som Banken och Riksgälds , Contoiret. Men med dega werkö ÄmbctSmän förhäller det sig helt olika. Bancooch Riksgälds - Fullmägtige kunna af Ständer förklaras deras förtroende förlusiige. Slats - Contoircks Ämbetsmän kunna endast straffas enligt Lag: icke dess mindre tror jag ej att Konungen lärer sörwägra att meddela Ständerne nödiga upplysningar rörande Stats, werkct. Om sadant är föresatt, är dct ocksä nog om rättigheten att dem begära en gäng ä> förcskrstwm. I alla fall tror jag att det leder blott till en onödig vmwäg och tidsutdrägt, om de genom Hof - Cantzler» stola behöfwa infordras. Friherre Asteltvärst instämde med Grefwe körner att i ben ZO § wore all den rätt Ständer böra äga dem försäkrad, likwäl fann han ingen ting ondt deri att samma sak repeterades, han trodde derföre att proposition kunde göras blott om Z stall bibchällas med eller utan förändring. Friherre Lestsrttröm: Hans Cxcellence Herr Grefwe Kumi, upplyste för nägra xlenitegar sedan akt en detaillerad Revision öfwer StatsConkoiret ej af annar än Kammar-Rätten kan werk, stoltes. Om den af Ständerna i de minsta dctailler stelle förrättas och Stats - Contoirets Ämbetsmän wara stpldigr att derwld wara till bands och meddela upplysningar, kunde ju hända att Revisorernas frägor sä vpptogo dessa Ämbetsmäns tid, att de ej kunde stöta sina syflor. Grefwe Norner:.
Vid 1845 års slut funnos inom Länet 93 krononybygget! och sedan den tiden är ytterligare endast ett beviljadt, så att antalet viri 1850 års slut utgjorde 94, hvilka alla ännu innehafva frihetsår. Hemmanen i Ångermanland äro delade i så kallade seland eller sädesland, hvaraf 24 utgöra ett helt mantal, samt i Medelpad uti så kallade mål, af hvilka 48 gå pä ett mantal, men dessa seland och mål äro ofta fördelade i så brutna tal, att icke tjenstemännen och ännu mindre jordägarne sjelfve kunna utan mycket omak reda förhållandena vid frågor om utskylders utgörande. Vid de nu slutade jordransakningarne har det äfven visat sig att de många delar, i hvilka ett hemmans-nummer blifvit klufvet, sammanlagda stundom icke öfverensstämma med det i jordeboken för numret i sin helhet utförda mantal, att köpoch fastebref icke sällan upptaga oriktiga nummer och hemmantal; och hvad som värre är, det har 73 liar äfven visat sig att kronohemmansåboer fordom af mindre uppmärksamma domare er bål lil fastebref på sina innebafvande kronohemman, såsom om de varit skattehemman, och att de sedermera man ifrån man blifvit i denna sednare egenskap försålda och fästade. Når nu, såsom en följd af jordransakningarne, en ny jordebok kommer att upprättas, skulle denna inom få år blifva lika osäker och lika förvillande som den gamla, om icke någon åtgärd vidtogs fiir att hålla den i full ordning, och detta kan, efter min öfvertygelse, icke ske annorlunda, än att extrakt af jordebok och skattskrifningslängd skall företes vid hvarje tillfälle, då uppbud och fasta begäras å något hemman eller del deraf. Jordafsöndringar ske oafbrutet och underlätta möjligheten för de här framom ofverklagade obetänksamma bosättningarne, af hvilka fattigdom och uselhet, med få undantag, äro följden.
Efter upläsandet af Kongl. Majus Nädiga Proposition den 21 fisiledne Februarii, angäende Allmänna Brandförsäkrings - werket, blef densamma till Statsoch Banco-Utffottens utlätande remitterad; Hwarom de Licspcctive Wed-Ständen ffulle wördsamt och wänligen underrättas. lllt supra. Ilx Urutocol!» 8. 32. IrägarclU'. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Ständet, den 8 Mars >8ro S. D. Bifölls Högloft. Stats-Utffottets den 3 bennes pä bordet lagda Betänkande den l6 Februari!, angäende återlösande af Trippiffe godsen i Halland. l-U -upr». S. D. Högloft. Stats-Utffottets den 21 sistlcdne Februari» afgifne Bt tankande, rörande vrkad rewision af den under Kongl. Commcrce-Collegii disposition ffäende Manufactur-fond chlef af Bonde-Ständet till alla delar gilladt. bit supra. S. D. Uppä derom wäckr motion, beftöt Vonde-Ständct att härigenom crindra Högloft. Constitukisns-Utffottet, att dä Riks-mötet nu synes nalkas sitt slut, ffynd sammeligen till Riksens Högloft.
Missgernings-Balken bland förräderi upptagna brott, för tidelag, för mordbrand och röfveri, då ej lif blifvit spildt, jemte flera af de brott, som omförmälas i 21 Kap. Missgernings-Balken, för blodskam, för falsk angifvelse, som å lif går, så vida den tilltalade ej blifvit sakfälld och straffet verkstäldt, m. m. De jemförelsevis få brott, för hvilka i förslaget dödsstraffet fortfarande qvarstår, hafva synts Utskottet i allmänhet vara sådana, att den allmänna rättskänslan icke skulle finna sig tillfredsställd, om ej detta straff kunde å dem följa. Men det grofva och 12 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. upprörande i dessa brott utesluter dock icke möjligheten att jemväl vid dem mildrande omständigheter kunna vara öfvervägande. Brottmålslagskipningens annaler ådagalägga tvärtom att det just är vid de grofsta brotten som omständigheterna kunna vara som mest skiftande, — och det är derföre, samt såsom en konseqvens af latitudsystemet, som Utskottet ansett dödsstraffet icke någonstädes böra vara absolut, utan som Utskottet öfverallt, der det i Kongl. Maj:ts förslag blifvit sålunda bestämdt, ställt såsom ett alternativ, vid sidan deraf, straffarbete på lifstid. Det är nemligen, såsom en af Lag-beredningens mest framstående ledamöter inom nämnde komité yttrat, ”en stor och knappast försvarlig afvikelse från latitudsystemet, att man, genom bestämmande af absoluta dödsstraff, utesluter en sådan efter det konkreta fallet lämpad straffmätning för de svåraste brotten, då man ej blott tillåter, utan föreskrifver den för de ringare.” Man invände icke, att Konungens benådningsrätt här bör mellankomma. Denna kunde med lika stort skäl mellankomma jemväl vid de lindrigaste brotten, — och någon latitud i straffbestämmelserna vid dem borde således ej heller i lagen medgifvas. Men nu innebär just latitudsystemet, såsom af ett föregående riksmötes Lag-Utskott blifvit anmärkt, en af de skarpaste protester emot benådningsrättens utsträckning.
Jag anhåller att i R. o. Ad:s prot. få nedlägga min reservation mot de beslut, som i ani. af detta Betänk, blifvit lättade. Härefter upplästes och godkändes ett prot.-utdrag rörande det till pröfning lörehafda Mem:t. Anmäldes och bordlädes: Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 242, i ani. af erhållna återremisser å Mem:t N:o 235, ang:de den under innev:de riksdag verkställda statsreglering samt den för Riksg.-Kont:s utgifter erforderliga allmänna bevillning; samt Lag-Utsk:ts Betänkm: N:o 89, i ani. af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i underrätts eller hofrätts utslag i brottmål, dels ock verkställighet af sådant utslag i fråga om ådömd ersättning; och N:o 90, i ani. af motion om upphäfvande af lagens stadganden om ställande af borgen för kostnad och skada i och för fullföljd af talan i tvistemål, om nedsättande af revisionsskilling och om fullgörande af dom. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 5 e. m. In fidem, 0. Brakel. Dsii 30 November. Måndagen den 30 November 1863. Plenum kl. \ 2 e. m. Föredrogs och bifölls Stats-Utsk:ts den 28 dennes bordlagde Utlåt. N:o 242, i ani. af erhållna återremisser å Me,m:t N:o 235, ang:de den under innev:de riksdag verkställda statsreglering samt den för Riksgälds-kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 28 dennes bordlagde Betänk. N:o 89, i ani. af motion om dels förändrad lagstiftning rörande sättet för sökande af ändring i underrätts eller hofrätts utslag i brottmål, dels ock verkställighet af sådant utslag i fråga om ådömd ersättning. Föredrogs Lag-Utsk:ts den 28 dennes bordlagde Betänk.
Om det nu antages, att jernvägen är till alla delar väl utförd, så kan densamma, med afseende på de i allmänhet fördelaktiga terrängförhållandena emellan Örebro och Arboga, och i jemförelse med anläggningskostnaden för de färdiga statsbanorna, icke gerna vara värd mer än 700,000 R:dr, eller, med tillägg af 25 procent deröfver, 875,000 R:dr R:mt per mil. Är den med tillbehör åter i mindre godt stånd, så blir värdet till följd deraf också lägre, men staten skall, för att bringa den i behörigt skick, i alla fall nödgas utgifva skilnaden, hvarvid dock inträffar, att tillskottet utöfver värderingssumman, eller 25 procent deraf, minskas i samma mån, som denna sistnämda utfaller lägre. Skulle banan till exempel antagas icke vara värd mer än 600,000 R:dr pr mil, och 25 procent deraf, eller 150,000 R:dr, läggas till de 700,000 R:dr, som banan iståndsatt antages kosta, så skulle staten för hvarje mil af banan komma att utgifva 850,000 R:dr, eller för hela längden af 5 mil emellan Örebro och Arboga 4,250,000 R:dr R:mt. Denna kostnad är således sannolikt den minsta, för hvilken staten skulle kunna blifva ägare af nämde jernväg, försatt i fullgodt skick. Östra Stambanan.
Ständer måtte till Kongl. Maj;l öfverlemna att, inom bestämdt maximum, förhöja Tullen å inkommande varor, med afseende å de förändringar , som emellan Riksdagarna kunna inträffa; med anledning hvaraf Utskottet får ■vördsamt tillkännagifva, att, då den Tull , som, efter Utskottets förslag, afRikets Höglofl. Ständer bestämmes, synes böra utgöra ett maximum, samt bibehållandet af Kongl. Majrts rättighet alt, efter omständigheterna, nedsätta densamma, föreslagits, Utskottet alltså ansett förevarande svar innebäras uti den i 11:te bevillnings - grunden (pag. 70 af Belänkandet) gjorda framställning, och Utskottet får nu endast vördsa mt hemställa, att ett, i öfverensstämmelse dermed , affatladt svar på den Kongl. Propositionen mätte, genom underdånig Skrifvelse, afgifvas. Bevillning.i-Utskottets Utlåtande N.-o /f_/. 11 I afseende på Herr Rydströmsj inom Borgare-Ståndet, gjorda erinran, attUtskottet ej skal] besvarat hans Motion, att Fartyg, som bal las lade afgå till utrikes ort på frakt-speculation, men återkomma utan alt liafva intagit last, måtte från inkommande clarering i Svensk hamn befrias; får Utskottet, med hänvisning till Pag. 5g i tryckta Betänkandet, upplysa, att Utskottet icke ansett med erforderlig controll eller billigheten förenligt att tillstyrka annan eller större lindring för de på utrikes ort seglande Svenska Fartyg än den, spm i 5 §. af Underrättelserna (Pag. g4 i Betänkandet) blifvit föreslagen, nemligen att skepps-umgälderna för utgående Fartyg erläggas en gång inom hvart Calender-år., genom hvilket allmänna stadgande den enskilda Motionen, i Utskottets tanka, också blifvit tillräckligt besvarad. Om Utskottets rättighet att afgifva yttrande i fråga om inflytelsen af Handelsfriheten m. rn.
G u d give, jeg måtte laere, hvad du mig så smukt kan te: at vokse i eget öje nedad med hver en dag — at krone og at ophöje det vorder da Herrens sag! » % Medan snön faller. Man kände hvarandra så godt som utantill och det blef ett allmänt frågande: » Hvem är hon? Hvem kan det vara? » då ett högväxt fruntimmer i svart sammetsklädning med långt släp trädde in. Hon var inte ung längre och såg tärd ut, med blek hy och skarpa linier. Det mörka vågiga håret var starkt gråsprängdt vid tinningarna, och kring de präktiga ögonen lågo djupa skuggor. Hennes hållning och sätt visade, att hon tillhörde de högre samhällslagren. Hon uppehöll sig i staden, på genomresa till utlandet, öfverstinnan var en släkting, som hon ansett sig böra uppsöka, och mot sin vilja hade hon låtit öfvertala sig att uppskjuta afresan för att — som öfversten på sitt galanta sätt uttryckte sig — » illustrera festen ». Hon kom ogärna, ty sällskapslifvet roade henne ej numera, och hon lefde ett inåtvändt lif och var rädd för nya bekantskaper samt visste, att hon här skulle möte idel främmande ansikten. Det låg också något förnämt afvisande och kyligt öfver hennes person, som stötte bort, på samma gång det mjuka och behagliga i hvarje rörelse oemotståndligt drog människor till henne. Presentationen var gjord och nyfikenheten delvis stillad; men nöjd var man långt ifrån, ty lite hvar hade hört talas om henne och ville från början till slut ha reda på hennes förflutna och närvarande lif. Här som öfverallt blef hon brännpunkten för nyfikenhet och intresse. » Men hon var j u så vacker, glad och begåfvad, » sade majorskan T., en mumielik gammal dam med nyfikna, spelande ögon. » Om hon var? ! » svarade öfverstinnan, som själf varit en skönhet och ännu tog sig ovanligt bra ut. » Jag blir varm, bara jag tänker på det. » » Besynnerligt att hon kunde gifta sig med en så gammal man? » » Han fick korgen både en och två gånger, det vet jag säkert. » » Men det blef parti ändå! » » Hon lät väl öfvertala sig.
Hvad slutligen angår Utskottets förslag till beräkning af husbehofsbrännerimedlen, så är deremot vordet anmärkt: inom Borgare-ståndet, att, då Rikets Ständer vid innevaiande riksdag förhöjt bränvinsbränningsbevillningen [ allmänhet med 25 procent och för redskap, som drifves med ånga, med 33' procent, samt denna bevillning under sednast förflutna 5 år i medeltal uppgått till 635,000 r:dr, som med 25 procents förhöjning utgjorde 793,750 r:dr, ifrågavarande bevillning, hvilken vid iSzfo —4i arens riksdag antogs lill 750,000 r:dr samt vid sista riksdagen till 670,000 r:dr, nu borde beräknas till åtminstone 700,000 r:dr, lill hvilken summa Utskottets kalkyl ock skolat leda, om icke det till följd af missväxter högst ogynnsamma året 1846 lagts till grund för samma kalkyl; och inom Bonde-ståndet, att på de grunder, Eric Perssons från Gefleborgs län vid betänkandet N:o 28 fogade reservation innehåller, och enär bränvinsbevillningen i Kongl. Majrts nåd. proposition blifvit beräknad till [,200,000 r:dr, samma bevillning nu borde antagas komma att uppgå lill 700,000 r:dr, och har deremot Utskottets förslag inom dessa båda Stånd funnit högst få försvarare. Vigten Bevillnings-Utskottet.i Utlåtande, Ä:o 29.
Och, tack vare h a n s plikttrohet och outtröttliga arbetsförmåga, hade h a n snart lyckats göra sig oumbärlig på den n y a platsen, och efter nå- gra års hård arbetsdust hade hans villkor små- ningom förbättrats. Nu, då h a n efter trettio å r skulle slå sig i ro, sutto de m e d en — efter deras förhållanden o c h ' anspråk på lifvet — ganska betydlig samlad styfver. De hade ändock sett sig i stånd a t t gifva sin son en akademisk uppRedigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. H u r är vinden, som omkring dig susar? H u r är böljan som smeksamt Mot strandbädden slår? Fjäriln, som sig m e d blomdoft berusar? H u r den bäfvande sucken, Den glänsande t å r? H u r den bild, som i drömmen dig tjusar? E t t » småfolk » i vågen. E n släkting till sågen. Hvad vilden föraktar som onödig ståt. E n plåga för gubben. E n dag för tulubben. Hvad tårar framkallar, m e n ej Kö- rer gråt. E n småsven å t Bore. H v a d onödigt vore, Om ej v å r t klimat vore kyligt och grått. Nu vill jag ej dröja Mitt tillnamn a t t röja; J a g är, m e d all heder, er vän Don Qnixote. Geografisk Fig. 1. 1 0 0 0 0 Småorden: H u r jag borde vara Att riktigt förklara Den mening som ligger i gåtan min gömd. Hvad alla tillhopa Mig skulle tillropa, Om artighet vore i Norden förglömd. Hvad ej j a g vill göra Att icke förstöra Det rykte j a g vunnit a t t strida helt käckt. Hvad kan, i all tysthet, en varelse döda? gåta. - 2. sikte, a t t det — p å s a m m a gång det gaf ett nå- got komiskt intryck — verkade värmande och hjärtevinnande.
De af Utskottet för upplåningen rubricerade särskilda ting och effecter äro äfven underkastade anmärkninningar, såsom t. ex. för belåningen af fullgoda accepterade vexlar, bör fogas den föreskrift, att borgen tillika bör lemnäs. Utskottets definition på inrikes vexlar är oduglig, emedan den icke framställer något begrepp, sorn skiljer dem ifrån vanliga reverser. Sådane invisningar Utskottet omnämner, stå icke under VexelStadgan, och kunna således icke antagas såsom vexlar. Friherre Boye har yttrat, att då vid sista Riksdag upplåning mot 3 procents ränta ansågs för det minsta möjliga, vöre det ett besynnerligt experiment, att nu tro, det man kunde verkställa en upplåning mot a procent. Men om man betraktar, att frågan egentligen afser att göra de penningar rörliga, som nu ligga orörliga i de handlandes cassakistor, faller det af sig sjelf, Den 3o IV o vern ber e. m. atl anstalten skall kunna gå för sig. Grefve von Schwerin har yrkat efterlefnad af Banco-Ordningen, sora innehåller skyldighet för Banken att bestrida rörelsen med upplåning, samt att alla deremot stridande inslructioner, som af Rikets Ständer utfärdas, måtte förklaras ogiltiga, och BancoFullmäktige få förvalta Banken efter BancoOrdningen. Jag kan icke instämma häruti; ty hvad Rikets Ständer finna godt att för Banco-Verket stadga, är lika mycket lag, som Banco-Ordningen sjelf. Det vore ganska vådligt, att etablera en grundsatts, genom hvilken man lemnade åt BancoStyrelsen rättighet att slippa lyda Rikets Ständers föreskrifter rörande Banco-Verkets förvaltning; derigenom skulle ett vidsträckt fält att handla och vandla med Statens medel beredas Fullmägtige; möjligen medförande de vådligaste följder. Herr Ribbing, Arvid: Jag vill blott upptaga en Ledamots anmärkning emot mitt yttrande, att en enskild person skulle kunna skörda 9 procents vinst på upplåningen. Har jag icke bevisat detta förut, så lär det icke lyckas mig nu.