Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den l5 Fcl^tiaril, 515 deraf, att Riksens Ständer uttänka medel, sorn kunna lätta Utskottens arbete. Hvad åter angår Friherre Boijés anmärkning, så har jag visserligen icke något att invända deremot, att ju Riksens Si änders rättighet uti ifrågavarande lall icke må pä något sätt utsträckas. Jag känner i sanning icke någon särskild act i åmnetj men jag hade önskat att genom ca allmän framställning af Ministérens åsigter och af de principer, som i i3 år varit gällande, vi måtte vinna en vägledning för våra åtgåi der. Om Höglofl. Ridderskapet och Adeln finnér denna önskan lagstridig, så år jag färdig att genast derifrån afstå) ehuru jag ej fean någonsin frångå den öfvertygelsen, att vi utan Ministérens vägledning aldrig skola komma till det resultat vi åsyfta, och att man för alla dylika frågors behandling måste äga en punkt, omkring hvilken man kan vånda sig, men hvaraf vi nu äro i saknad, utan att vi kunna få bi istan fyld annorlunda ån önskningsvis» Friherre Cederstrérrt: 42 §. i Riksdags ordningen innefattar en bestämd föreskrift, hiirti det bör tillgå, når ett Utskott finner sig vara i behof af upplysningar från Styrelsen. Mig Vetteriigen år i våra Grundlagar ingenstädes medgifvit> att Stånden må i förvåg kunna åska så-* dana upplysningar åt deras Utskott. Harr Grejven och Landt-Marskalken yti - 5i6 Den l5 Februarii. rade, att då den af Friherre Anckarsvärd framställde begäran j att Ridderskapet och Adeln skulle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om uppgift af de i afseende å ifrågavarande ämne af Kongl. Maj:t följde och tillämpade allmänna gi under, syntes strida mot den, för sådana årenders framställning, i Grundlagen stadgade form, ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig böra hemställa, om icke Friherre Anckarsvärd» berörde begäran kunde få förfalla. Bifölls. s Justerades följandet Utdrag af Protocollet' håltet hos "Högr lofl.
Fribref a Svenska Fartyg angående . Aterremiss i ämnet .. Fri-Cadetters underhåll, om förskjutne medel dertill . Aterremiss i ämnet Frihamn på Gottland, angående .. Aterremiss i ämnet .. Frimurare-Barnhuset, anslaget derför Fromma Stiftelser, angående till deras säkerhet beviljade Inteckningar (se Inteckning}. Frälserätt, förpantad, angående Upphörandet af rättighet till återlösen deraf .. Fullmakters m. m. chartcring Fylleri och dryckenskap, om ändring i Kongl. Fördningcn af den 24 Aug. i8i3 Kongl. o Proposition Z CT p 3 > 2 (V 53 P 3 W p: 5S p aq Betan k dets Riks-Ståndcns Beslut 2.° S, p. <1 fö fö >1 Riksdaj Beslul c m 5" 3’ as 3- 0 js 0 rf 3 P • 03 P I c/T P* O C0 1 N:o Ridd. 0. A. Prestestånd. BorgareSt. Bondestånd. F. Fylleri: Åtcrrcmiss Memorial rörande skiljaktiga beslut . Fyrlåkar, Landsorts och Korsö, deras inköpande . Fy ringsmedlen, om deras användande Aterremiss Fångföringssätt, om ändring deri . Aterremiss Dito dito Fångar, om deras herbcrgcrande, ersättning derför under transporter .. stadgande, att genom bruket af skjutgevär söka före' komma deras flykt Aterremiss • Fångars skjuts och underhäll m. m„ anslaget dertill Aterremiss Fång-Predikanten i Landskrona, dess arfvode Aterremiss ä Waxholm dito (sc näst. ofvan). Fång-Vaktmästare, deras löner dito. Färskötscln och Ullproductioncn, om befrämjande af Åtcrrcmiss Fältmarskalks löner angående Fängelserna i Riket, Vaktbetjentes lönvilkor Färjemans-Bolaget i Helsingborg angående (se Båtpass). Färjor och Färjekarlar, Anslaget dertill Färjor och Broar, underhåll af (se Broar).
Riddarhuskassornes fördel befrämjas genom en sådan utlåning. Fördelen uppstår på 2:ne sätt; det ena är all få penningarne utlånte, oell denna fördel tror jag visserligen befrämjas genom direkt:ns förslag; men den andra fördelen år, att med säkerhet återfå de utlånta penningarne, och denna säkerhet år icke så stor i ett verk, som utlånar medel emot helårs afbelalningar, då låntagares och cautionislers säkerhet endast en gäng om året granskas, som der, hvarest en sådan granskning måste ske hvarje halft år. Jag tror derföre, att det är högst vådligt att utsträcka utlåningsliden för endera summan ända till 5 år, hvilket skulle komma att inträffa genom den här föreslagna årliga inbetalning af jf:del utaf lånesumman. Frih. Palmstjerna har föreslagit att omsättningen skulle göras roed halfva summan om året, hvarigenom äfvenlyret blefve mindre, emedan utlåningstiden derigenom blefve kortare, men visserligen skulle del göra en större svårighet vid utlåningen, derest liderne blefve sådane som 1846 och 1847, d. v. s. att öfverflöd finnes på penningar att utlåna, under det att behofvet af lån är mindre. Emellertid tror jag det vara bäst, att vidtaga den försigtigaste åtgärden intill dess man blir tvungen till den andra, och får derföre förena mig med Frih. Palmstjerna i hemställan alt halfva summan mäste årligen återbetalas. Gr. Gyldenstolpe: Den siste värde talaren påstod, att ett lån, som omsättes en gång om uret, icke är lika säkert, sorn då ICO Den 27 Maj. det omsattes hvarje halfår. Deruti kan talaren visserligen hafva rätt, om den, som lånar ut penningarne, icke gör behörigt afseende på den säkerhet, som lemnäs. Det är naturligt, att det är mera chancer för att den personella säkerheten kan lida förändringar under ett års tid än under ett halft år, men då borde, om Hr von Hohenhausens sats fullföljdes, lån aldrig beviljas på ett års lid, utan endast på ett halft år.
Jag tror dessutom, att det vore äfventyrligt, om R. St. gåfve ett prsejudieat, att något h vi lande grundlagsändrings-förslag kunde bifallas eller afslås, utan att Const.- Utsk. detsamma för R. St. framlagt. Någon fara att Const.- Utsk. skulle underlåta ett sådant åiäggandes fullgörande, fruktår jag icke, enär det är R. St:s rättighet att förelägga Utsktn hvad de böra göra, om de sjelfva skulle det förglömma. Gr. Horn: Då jag begärde ordet, hade en ledamot af Const.Utsk., Frih. Tersmeden, ännu icke yttrat sig. Likväl finner jag anleda, att ytterligare vidröra detta ämne, och ber att R. o. Ad. täckes tillåta mig erinra, att Const.Utsk. visserligen icke har sig filagdt att framkomma till R. St. med de grundlagsändrings-förslag, som sedan föregående riksdag hvila. Detta är en egendom, som tillhör hvarje Stånd enskildt. Hvarje Stånd kan framtaga dessa frågor och dem oberoende af Const.Utsk. afgöra. Då nu Const.- Utsk. icke framlagt till någon öfverläggning ifrågavar. förslag om urtima riksdagar, så anser jag, att någon fråga om alt yttra sig öfver ett Const.Utskrs förslag eller skrifvelse icke vidare i detta ämne må kunna äga rum, utan att R. o. Ad., såsom Frih. Cederström föreslagit, helt enkelt matte besluta, att den hvilande grundlagsförändringen om urtima riksdagar icke vidare kan till pröfning förekomma. Frih. Cederström: I händelse Hr Frih. o. Landtm, bifaller hvad den siste värde talaren begärt, så förfaller hvad jag hade ämnat framställa; eljest hade jag velat alternativt föreslå, att, så framt Hr Frih. o. Landtm, anser nödvändigt, att från Const.Utsk. erhålla uppgift på innehållet af detta Utsk:s memor.
Då i anseende till beskaffenheten af den jagt, sorn bedrifves genom skall, det r de flesta fall är omöjligt att bestämma, hvilken enskild person förtjensten af att dervid hafva dödat rofdjur med rätta tillkommer, och belöningarnes utdelande på samtlige de i skallet deltagande skulle föranleda svårigheter och tvister, samt meningen ej eller är att uppmuntra de enskilda kostsamma skallgångarne, här i förslaget influtit den bestämmelse, att belöning ej njutes för rofdjur dödade å skallgång. I fråga om det belopp, hvartill Statens årliga utgifter för rofdjurspremier, enligt den i 19 § intagna tarif, må komma att uppgå, får Utskottet hänvisa till det yttrande i ämnet, som Chefen för Finans-departementet afgifvit till Ståts-Rådets protokoll: »Med ledning af de uppgifter, Skogs-styrelsen meddelat om antalet dödade rofdjur under åren från och med 1849 till och med 1857, skulle årliga utgifterna för belöningar under denna tid, i händelse de utgått till nu föreslagna belopp, hafva stigit till omkring 35,000 R:dr; men då man måste antaga, att ökade belöningar jemväl skola öka antalet af dödade rofdjur, torde blifvande utgifter för dylika belöningar icke böra beräknas till mindre än 50,000 R:dr årligen, hvaremot också kan förmodas, att, i den mån rofdjuren genom de förhöjda premierna blifva alltmera utrotade, denna utgift bör komma att framdeles betydligen minskas.» Ett annat medel till rofdjurens utrotande har varit att, i afseende på jagten efter dem, stadga vissa undantag från den enskilda jaglrälten. -— Sålunda har det Kongl, förslaget, i öfverensstämmelse med den önskan, Rikets Ständer i underdåniga Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänkande 34. 11 skrifvelsen den 25 Augusti 1860 framställt, i sista mom. af 7 § samt i 8 § inrymts stadganden af sådan syftning, dock endast afseende vissa farligare slag af rofdjur.
Då, efter omkring 22 års förlopp, det äldre RealisationsBeviset ännu icke är vordet till infriande företedt, utan troligen lärer vara förstördt; men bevakningen och förnyelsen af ofvannämnda, för en så ringa summa meddelade Inteckning är förenad håde med besvär och serskild kostnad, för hvilken sednare ingen ersättning kati erhållas, så hafva Hrr Revisorerne tillstyrkt, att, derest merberörde, äldre RealisationsBevis icke skulle, vid nästa Riksdag, vara inkommet, en prsescriptionstid då måtte varda bestämd, efter hvars utgång, Beviset icke mera skulle vara betalningsgildt. (p. i3 Rev. B.) Efter inhemtade närmare upplysningar om ofvan - 36o StatsU tskottets berörde balanceradc summa af 681 R:dr 4 sk. i CreditSedlär, har Utskottet funnit densamma bestå af följande poster: 1:0 Ifrån äldre tider tillbaka anordnade förskott till inlösen af skadade och tvetydiga samt förfalskade CreditSedlar; och hvarföre numera någon ersättning icke kan förväntas, utgörande tillhopa Gred.Sedi. År i8o3 Postmästaren Sundell beviljad förnyelse af bortstulne Sedlar 55: — - 3;o Samma år Vaktmästaren Malmberg beviljad förnyelse af förut omförmälte JtealisatiansBevis 5o: —■ - och 4:o År 1804 BruksPatronen Söderberg beviljad förnyelse af 45o R;dr i CreditSedl. hvaraf dock a5o R:dr sedermera inkommit och blifvit af honom godtgjorde , så att de äldre, oinlöste Sedlarne endast uppgå till en summa af 200: —• - Tillhopa Cred.Sedl. R:dr 681: 4 hvilka uti Räkenskaperne upptagas till motsvarande belopp i Banco eller R:dr 4^4: 2> 8.
Herr Rinström anmärker äfven , det Ut* skottet ej föreslagit, hvarken hos hvilken Judarne , för att få komma till utöfning af tillåtna yrken, böra tjena och lära för att vinna den skicklighet som dertill fordras , eller huruvida de skola äga frihet, att. hafva Synagogor på alla ställen i Riket, der de komma att sig bosätta, hvarförutan Herr Rinström, jemte anförande af en år 1788 utgifven skrift, innehållande en slags förklaring öfver ordet tolerance, yttrar den farhoga, att genom Judars Äktenskap med Christna flera olyckliga följder skulle uppkomma, och deribland den, att skrupelaktiga exempel kunde af lättsinniga personer framställas för barnens fattningsgåfva, som uppväckte förakt för Christna Religionen, och föreslår sluteligen att flera Judar hädanefter ej må få inkomma och något visst stadgande vidtagas för de nu inkomna, hvilke antingen icke eller ock redan erhållit skyddsbref, och att i händelse Judars qvarblifvande skulle rnedgifvas, deni må ovilkorligen åligga, att anlägga sådana nyttiga Närings-yr kqp. , Sen 5 Juli. 549 ken, som tillskynda Riket någon båtnad, «ch hädanefter ej befatta sig med import af andra utländska producter än sådana, som äro tillåtna ©ch icke här i Riket kunna odlas och skaffas till bedrifvandet af de nyttiga Näringar, som de enligt vederbörliga bevis sjelfve anlagt och sköta; saint att, så länge de anse sin Religion vara dem hinderlig att antaga Christna Käran, dera må förmenas all Borgare-rätt och allt deltagande uti de mål , som röra Svenska Borgerskapet, samt att deltaga och komma under omröstning uti sådana förtroende - befattningar , sorn tillhöra Borgare Ståndet. Herr Borgmästaren Kjellander, som instä'mmer till alla delar med Herr Borgmästaren Örnberg, anmärker ytterligare: att Kandsbyggdens invånare, i synnerhet allmogen, aldrig lära fördraga att se Judar bosatte ibland sig, att
Här möter mig visserligen det inkast, att i närvarande så kallade penninge-brist, den lånbehöfvande näringsidkareu ej för Capitalistens fordringar kan sätta någon gräns i sin förmåga att af sin industri-afkastning kunna bestrida dem. Men skulle förhål - Ridd. o. Ad. Pr. IV. Band. Ben 12 Maji J. nu landet vara sådant, fdet jag likväl hoppas kunna draga if tvifvelsmål) och Rikets näringsidkare på så sätt underkastade Capitalisternes despotism, så kan det visserligen ej afhjelpas genom overkställbar bevillningsgrunder, utan endast och allenast genom återställande af den enskilta krediten, hvars saknad ensamt möjligen kunde bereda ofvannämnde verkningar, och skulle medel till förtroendets återställande vid innevarande Riksmöte föreslås, skall jag visserligen ej vara den siste att med min röst understödja dem. Sistnämnde Bevillnings_systeme har allt sedan 1812 hufvudsakligen legat till grund för våra Bevillningslagar och sålunda äfven förvärfvat förtjensten af fasthet. De nu af Högloflige Utskottet föreslagne Bevillnings-grunder äro också tili större delen derpå byggde. Likväl innefatta de ett stadgande, som helt och hållet derifrån afviker, hvarigenom fullkomlig motsatts i de följda principerne uppkommer. Högloflige Utskottet säger, att en fastighetsägare må tillåtas att af värdet af sin fastighet afdraga bevislig skuld, med åliggande för fordringsägare att på heder och samvete uppgifva inkomsten af sina penninge-capitaler och derföre sjelf erlägga bevillning. Jag måste bekänna, att lika så litet jag kan godkänna, lika så litet kan jag förstå denna lakoniska föreskrift. Hvad menar Utskottet med bevislig skuld? Huru skall den kunna constateras? Huru förena Capitalisternes beskattning på heder och samvete med den allmänna grundsats för all lagstiftning, att ej göra den enskilta till Domare emellan sitt eget enskilta och det allmänna interesse!? Detta skulle ZSfrt 12 Maji f in, I95 blott till de förutvarande oformligheterne af 4 serskildta slag af högsta laga interessen, lägga oformligheten af Capitaler som betala och som icke betala bevillning.
N:o 168, ang:de väckt fråga om hemmantals-räutans afskaffande^ N:o 252, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 169, ang:de väckte motioner om rättighet att köpa skattejord till frälse samt bildande af en fond utaf de för dylika frälseköp inflytande medel; N:o 253, i anledn. af väckt motion om försäljning af de från f. d. Adelsfane-reg:tet indragne boställen; N:o 254, i anledn. af K. M:s nådiga skrifvelse, ang:de sökt garanti af Staten för fem procents ränta under vissa år å kostnaderne för anläggning af en jernväg emellan Fahlun och Gefle; N:o 255, i anledn. af väckt motion, om årligt arfvode åt ExpedrsSekret. och Ridd. J. G. Richert; Banko-Utskottet: N:o 61, i anledn. af RiksStrns beslut öfver utlåt. N:o 45; N:o 62, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 48; N:o 63, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt. N:o 51; N:o 64, i anledn. af RiksSt:ns beslut öfver ullåhne N:ris 35 och 54; Allra. Besv. och Ekon.-Utskottet: N:o 121, i anledn. af väckte motioner ronde skjutsnings-besväret; samt N:o 122, i anledn. af återremiss utaf betänk. N:o 61, i fråga om inskränkning af den genom K. Förordn. d. 22 Dec. 1846 beviljade frihet, att å landet idka handel m. m. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ 3 e. m. In fidem prolocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 3 prot.-utdr. för denne dag f. m. Föredrogos ånyo och biföllos Allm.
Hvad först angår kokinrättningen och svarfstolen, så påminner jag mig med visshet, alt Herr Varfs-chefen, efter att hafva gjort sig noga underrättad om priserna på — 231 — de (lera ställen, hvarest sådana persedlar förfärdigas, beställt de ifrågavarande och derför betingat priset, hvilket ock är af honom å räkningarne antecknadt; hvadan således, efter min öfvertygelse, Kongl. Maj:ts och Kronans rätt och bästa, så godt möjligt varit, iakttagits. Vidkommande dernäst upphandlingen af diverse artiklar, såsom kalk och jernkramvaror m. m., vill jag ock påminna mig, att kalken köptes af en lefverantör till samma pris, som Kongl. Förvaltningen af sjö-ärenderna med honom kontraherat; och beträffande jernkramvarorna m. m., så har förhållandet oftast varit sådant, att de ej reqvirerats förr, än de genast måst anskaffas, så framt arbetena i verkstäderna ej skolat afstanna; hvarföre ock tiden ej medgifvit hvarken anmälan hos Kongl. Förvaltningen af sjö-ärenderna om behofvct deraf, eller anbuds infordrande genom annons i tidningarne, utan har samma åtgärd, som i några och trettio år ägt rum, måst följas, nemligen: att hos vissa personer genast reqvirera de dagliga behofven emot gängse priser ; och annorlunda lärer ej komma att tillgå förr, än medel varda anslagna till förrådets förseende med dylika artiklar. Öfver anmärkningen vid kostnaderna för predikstolen i Garl Johans kyrka på Skeppsholmen bifogas Chefens för Mekaniska Departementet förklaring, Lit. A, enär Kontoret, i och för dessa arbeten, ingen annan åtgärd haft, än den att till betalning expediera de derå inkomna, verificerade räkningarne. § 2. Öfver denna anmärkning varder Förste Läkarens förklaring, Lit. B., härjemte bilagd. Stockholm af Kongl. Maj:ts Flottas Kammar-, Sjö-militieoch Varfs-kontor den 20 Februari 1850. II. H. Krutmejer» Lil. A. Stockholms Stations Mekaniska Departeine nts förklaring i anledning af en uti 1849 års Revisions-berättelse förekommande anmärkning.
Det andra huset, det Norbergska – der Armfelt hade sitt högqvarter – har också någon gång i förbigående varit nämdt. Min far stod till båda dessa hus – de rikaste i staden – i det mest olika förhållande, såväl i afseende på affärssom sällskapslifvet. Som rådman Lorens Boman, med sin kända afsky för allt slags bildning och grannlåt, aldrig brydde sig om att inträda på täflingsbanan, vare sig i det ena eller det andra, så uppkom mellan honom och de andra husen ingen strid. Deremot lefde min far och grosshandlaren Norberg liksom hufvudmännen för tvänne fiendtliga klaner – min far härstammade också från Skottland – ty den stelhet och obenägenhet, som de sjelfva visade för hvarandra, öfvergick till allt deras sjöfolk, och bland dessa olika trupper höll det sig ganska skarpt och allvarsamt: hvart och ett parti var färdigt att stå och falla med sitt öfverhufvud. Döttrarne af de båda husen stodo icke heller på god fot, men fruarna gjorde likväl för bevarande af skenet ceremonivisiter, och sönerna visade på ömse håll tecken att det icke skulle blifva någon skotsk höglandsfejd i framtiden. Vid stora sällskapshögtidligheter i staden offrade de gamle herrarne också på ceremoniens altare. De dansade då menuetten med hvarandras fruar och drucko vid bålen gemensamt för handeln och sjöfarten. Men derefter återtogo de sin köld, hvilken härflöt från deras så vidt skilda åsigter i sättet att göra affärer. Hvad för den ene var en samvetssak var för den andre en bagatellsak. I allmänhet lefdes der aldrig stort i mitt föräldrahus utom vid särskilta märkliga tillfällen, såsom t. ex. vid kalaser för resande personer. Bland resande, hvilkas återkomst utgjorde epoker, var general Belfrage från Vestergötland, som i sin egenskap af slägting alltid räknade på att kunna få vara hemmastadd. Hans ankomst blef en så mycket större signal till bråk som, förutom den stora middagen, alltid någon af mina systrar skulle rustas ut att följa med honom tillbaka för att under flera månader förfina sin edukation i den nådige onkelns hus.
Nordstjerne Orden Kror Emil Hildebrand; Professoren, En af de Aderton i Svenska Akademien, Riddaren af Kongl. Nords tjerne-Orden Lars Magnus Enberg; Lektorn, Riddaren aj Kongl. Nordstjerne-Orden Jonas Lundstedt; Riks-Arkivar ien, Ledamoten af Kongl. VetenskapsAkademien, Riddaren af Kongl. Nordstjerne-Orden, Doktor Johan Jakob Nordström, samt Assessoren Grefve Erik Sparre, att vara Ledamöter i Kommittéen för Tryckfrihetens vård. Wi efterskrifne Sveriges Rikes Ständer etc. etc. etc. gore veterligt: att, sedan, enligt 108 §. Regerings-Formen och 65 §. Riksdags-Ordningen, Wi, genom utsedde Bih. till B. St. Skrifvelse, No 22. Elektorer, valt dc män, som, jemte Wår Justitie-Ombudsman, böra värda tryckfrihelenT och dertill i laglig ordning blifvit kallad N. N.,'vilje Wi, i kraft häraf, hafva förordnat honom, N. N., alt vara Ledamot i Kommittéen för Tryckfrihetens värd; och eger han att, i utöfningen af denna befattning, ställa sig Tryekfrihels-Förordningen samt Rikets öfriga grundlagar till efterrättelse, och för öfrigt noga iakttaga hvad, i öfverensstämmelse dermed, befrämjar allmän upplysning, under bevarande af allmänt lugn. Till yttermera visso håfve Wi detta Förordnande underskrifva och med Wära insegel bekräftat. Slockholm den 16 Mars 1854. N:o 22 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Mars 185-5. Preslc-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Riksgälds-Kontorets befrielse Jrån skyldighet att erlägga postporto för cmoltagna fribref.
Då för det anslag, som vid sisllidne Riksdag i detta afseende uppfördes, af Rikets Ständer bestämdes ofvanberörde belopp, 4,000 R:dr, motsvarande, hvad den förut varande General-Adjutanls-Expedilionen åtnjutit, med afdrag af General-Adjutantens arfvode, 3,600 R:dr, som, i följd af Stats-Rådets förändrade organisation, komme att upphöra; ansågs Landtförsvars-Departemenlets Commando-Expedition icke böra medföra högre kostnad, än General-Adjutanls-Expedilionen, emot hvilken den förra till »lia delar Svarade; men, sedan Aflönings-Staten för förstberörde Expedition numera blifvit af Kongl. Maj:t i INåder fastställd, och deraf sig visar en tillökning i arfvoden, bland annat för den, efter General-AdjutantsEmbetets upphörande, behöflige Expeditions-Chefen, hvarigenom det af anslaget återstående belopp icke blifvit tillräckligt till nödige expenser, så och då det icke kan vara lämpligt, att en numera bestämd årlig utgift må bestridas af anslaget till oförutsedda utgifter, tillstyrker Utskoltet, att anslaget för Landtförsvars-Departementets Commando-Expedition må ökas till 4,850 R:dr. d) Krigs-Collegiunij e) Gener alitets-Staten, f) In genien r-Corp sen, g) Topographiska Corpsen_, b) Artilleri-Staben och i) Ofver-Commendants-Expeditionen i Stockholm. Anslagen för dessa föremål hafva, enär förändring deruti icke blifvit af Kongl. Maj:t ifrågasatt, och anledning dertill icke eller förekommit, blifvit af Utskottet i bilagde tabell utförde till samma belopp, som Tid sisllidne Riksdag. k) Corn men dants-Staien.
17 det till ett enda fall inskränkta undantag, som aa §. innehåller, tydligen följer, att inga andra inteckningsfrågor kunna å Urtima Ting handläggas, än sådane , som angå förnyande af förut beviljad inteckning, helst Lagstiftaren eljest ej kunnat undgå förordna , att en å Lagtima Ting sökt och å Urtima Ting fastställd inteckning äfven borde, vid äfventyr af inteckningsrättens förlust, å nästa Lagtima Ting hos Rätten anmälas, för att intagas i Rättens Intecknings-Protocoll , ur hvilket allena bevis öfver Inteckningar, för hvilka fast egendom häftar, skall hemtas. Dessa skäl, till hvilka flera kunde läggas, anser Utskottet tillräckliga för sitt tillstyrkande, att Motionairens sist omförmälde anmärkningar jemväl må utan afseende lemnäs. En Ledamots serskilda mening bifogas. Stockholm den JtS April 1829. Sik, till Rikt-St. Prot. 18iS och 1319, 7 Sami, % 1 ±:de li.t. (l 8 Bil. lill fiflgVtskottets Setänk^n^e N:o 56» Reserv ation af Herr HofKättsKådet JSerg ron Linde. ”Äfven jag afstyrker bifall till Herr Grefve C. A. von Rosens Motion, för så vidt densamma Iean finnas åsyfta ändring i tiden för lagfart å fast egendom ; äfvensom jag anser stadgandet i 3 af Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818, att Inteckning i fast egendom å Ijandet icke må sökas utan vid Lagtima Ting , böra bibehållas; men deremot delar jag Motionairens åsigt om behofvet af en närmare Lagbestämmelse, huruvida en vid Lagtima Ting vackt , men derifrån uppskjuten Intecknings fråga kan vid [Urtima Ting upptagas och afgöras.” *’I allmänhet lärer stadgandet i nyssaninärkte hafva blifvit så förstådt och tillämpadt, att frågor om Inteckningars beviljande endast ansetts kunna vid ordinarie