Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr för tolf ibland dessa befattningar, som för närvarande inneliafvas af militär-läkare, icke komma att utgå, förr än i den mån de närvarande innehafvarne af dessa befattningar från tjensten afgå, hvarförutan 3,000 R:dr af den till nya Provincial-läkare-löner föreslagna summan skulle komma att besparas Statsverket, så länge militär-läkare innehafva läkare-befattningarne vid Smedjebacken och Lilla Edet, äfvensom 1,500 R:dr för en Provincial-läkare i Norra Wedbo härad intill dess nuvarande Provincial-läkaren i Ekesjö distrikt afgår från tjensten, samt att lönerna för en Provincial-läkare i Norrbottens län, två i Westmanlands län, en i Upsala län, en i Göteborgs och Bohus län, två i Elfsborgs län, och en i Kronobergs län eller tillsammans för åtta nya Provincial-läkare-befattningar, för hvilka distrikternas innevånare för närvarande icke visat sig villige att åt en blifvande läkare upplåta och underhålla bostad, ej eller skulle komma att utgå förr än ett bestämdt åtagande i detta hänseende vunnits, till följd hvaraf utaf den ofvan utförda summan 22,500 R:dr skulle komma att för någon tid Statsverket besparas. För att gifva en lätt och fullständig öfversigt såväl af de nuvarande Provincialoch extra Provincial-läkarnes antal inom hvarje län, som ock af de nu föreslagna nya Provincial-läkare-befattningama med uppgift på folkmängden inom hvarje län och provincial-läkare-distrikter, hittills varande löner och föreslagna löneförhöjningar, nya löner och tjenstgörings-penningar, samt deras sammanlagda belopp för hvarje län, bifogar Kollegium i underdånighet närlagda tabell, (Bil. 11) jemväl, utvisande folkmängdens förhållande så väl till antalet Provincial-läkare, som till sammanlagda antalet läkare inom hvarje län.
Det är ur alla dessa, efter hvad mig synes fullt tillräcklige skäl, som jag, under anhållan all inom Ulskm få dertill lägga många andra, jemte närmare utveckling af dessa, yrkar, att merberörde bestämmelse härom målte komma alt framgent qvarstå. Hvad beträffar de häremot gjorda inkast, så hoppas jag alt de i min reservation framlagde grunder torde göra tillfyllest, för att jag icke under nu pågående öfverläggning skall behöfva vidare för sådant ändamål taga tiden i anspråk; och det är r;*r mig så Den 26 April f. m. 305 så mycket större anledn. att förmoda, det Ulsk. kommer att fästa uppmärksamhet på den af mig omnämnda vigtiga omständigheten, som Frih. Ilaabs åsigt vid punktens afgörande inom Utsk:n, under ett aftonplenum, hvarvid flere ledamöter voro frånvar., med endast 2 rösters pluralitet erhöll öfvervigt. Det är ock så mycket troligare att min, på både häfd och nödvändighet grundade, åsigt, nu skall fä vida flere för sig, som en af det s. k. rationella förslagets ursprungliga förfäktare, prosten Nibelius, numera förklarat sig, rör:de bränvinslagstiflningen i dess helhet och hvad dervid för närvar, är lill görandes, vara af ungefär samma mening som den jag vördsamt uttalat. Jag vågar således föreställa mig att, vid en, efter återremiss skeende, förnyad öfverläggning i ämnet, Ulsk:n icke skola finna så omöjligt att behålla 1845 års författning, med verkställande af några nödiga jemkningar deri.
Tryckt hos A. G. Hellsten, 184-0. •Slals-UlskoLlets Memorial, N.o 261. i N:o 361. Ank. till Exp. Utsk. den ro November, kl. '*] e. m. Memorial, med förslag till samman jemkning eller votering, i följd af skiljagtiga beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 9.65. (U. A.) Sedan Stats-Utskottet ufi Utlåtande N:o 2G0 tillstyrka att ett årligt anslag af 1,000 R:dr måtte intill nasta Riksdag beviljas, att till den i Stockholm, inrättade Pharmaceutiska Läro-anstait utgå, emot vilkor, att Apothekare^- Societeten årligen dertill bidrager med ett belopp af minst 2,000 Rtdr > samt med de förbehåll i öfrigt, som Utlåtandet utvisar, har detta Utlåtande blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, men afslaget af Bonde-Ståndet, hvaremot Preste-Ståndet beslutat den ändring, att anslaget bestämdes till i,5oo R:dr årligen , emot vilkor, att ApothekareSocieteten bekostar hvad, som derutöfver erfordras för Läro-anstaltens ändamålsenliga bedrifvande. I anledning af denna skiljaglighet, har Utskottet skolat inbjuda PresteStåndet att med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet förena sig om godkännande af Utskottets förslag; men, om denna mbjudning, icke antages, och votering uti Förstärkt Stats-Ulskott således bor ega runi, föreslår Utskottet följande proposition; Den, sorn bifaller Stats-Utskottets, uti Utlåtandet JNT:o 2^5, gjorde hemställan, alt till den i Stockholm bildade Pharmaceutiska Läro-anstalt beviljas ett anslag till nästa Riksdag af \
Utskottet hemställer, att det, i öfverensstämmelse härmed, för ylleväfnader upprättade taxe-förslagel måtte af Rikets Ständer bifallas. Linneoch Det vid 1840—1841 årens riksdag å ”Lärft, hvaraf 1 qvadrataln väger till och Hamp-. mecJ 3 lod”, stadgade införsels-förhud har, lika litet som de äldre förbuden å andra artiklar, burit välgörande frukter. Det fina och för sin hvithet utmärkta Irlands-lärftet pch andra likartade utländska väfnader hafva icke kunnat utestängas, men Staten har gått miste om den icke obetydliga tull-inkomst, som en, mot måttlig afgift tilläten, handel skolat inbringa. År 1851 konfiskerades 656 och år 1852 833 alnar, under det att förtullningen af till införsel tillåtet lärft endast uppgick det förra året till 291 och det sednare till 1,129 skålpund. Jemte det Utskottet således anser nämnde införsels-förbud böra upphöra, finner ock Utskottet de i allmänhet å Linneoch Hamp-väfnader stadgade införseis-afgifter, redan nu alltför höga, desto heldre böra nedsättas, som Utskottet å råvaran, lin, här förut tillstyrkt betydlig nedsättning. Den obetydliga skiljaktighet så lill beskaffenhet som värde, hvilken eger rum emellan de i gällande taxa under olika rubriker upptagne artiklarne »Blaggarn och Kanfas» med 12 sk. och »Buldan» med 9 sk. 4 rst. införsels-tull pr skålp., föranleder Utskottet att, i likhet med hvad vid de tvänne sist förflutne riksdagarne föreslogs, tillstyrka, att »Blaggarn, Buldan och Kanfas» må i en rubrik sammanföras , och åsättas en inlorsels-tull af 8 sk. pr skålp. Uti den å »Bolstervar» till 21 sk. 4 rst. skålp. nu stadgade införsels-tull tillstyrkes jemväl, i likhet med förslaget vid sistlidne riksdag, nedsättning till 16 sk. skålp. Kongl.
Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Vid förnyad föredragning af Kongl. Majus den 13 innevarande månad på Bordet lagda Nådiga Proposition till Riksens Ständer, af den 5tte föregående, om närmare reglering af den under nama Den 17 April. namn af Gernlngsören kända afgift, blef detsamma till Bevillnings-Utskottet öfverlemnad, för att ined utlåtande i anledning deraf inkomma. Ut Supra. S. D. -Difölls Eag-Utskottetts den 30 Mars afgifna och den 13 i denna månad på bordet lagda Memorial, med utlåtande öfver Herr OfversteLieutenanten Carl Reuterskölds förslag om en skyndsammare rättegång och execution. Ut Supra. S. D. ag - Utskottets den 22 Mars afgifna och den 13 i denna månad på bordet lagda Memorial, innefattande utlåtande öfver Borgmästaren Kjellanders Motion, det Rådstufvu-Rätter måtte anses berat igade att efter aflidna personer i städerna, ulan afseende på särskildta Stånd och Glassér, verkställa uppteckningar och arfskiften å deras i staden befintliga egendom, emot den i författningarna utsatte procent, föredrogs å nyo och blef af Bonde-Ståndet bifallet. Uc Supra. Ex Erotocollo Olof Werlin. Ex Protocollo Olof Werlin. Ex Protocollo Olof Werlin. S. D. Den 17 April 177 S. D. .Livad Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet föreslagit, uti dess den 10 April afgifna och den 13 påföljande upplästa Betänkande, i anledning af Riksdagsfullmägtigens för Helsingborgs stad Oeconomie-Directören Flyborgs Me-, morial, om närmare bestämmande af nämnde stads rättighet till Gerningsöre!! af alla Bandtarbetare i Bandsförsamlingarna deromkring, fann Bondeståndet, vid nu skedd ytterligare föredragning deraf, för godt bifalla. Ut Supra.
Då likväl ständiga arfvoden utöfver livad staten består icke synas kunna utgå af medel, afsedda för helt andra ändamål, än personella löneförbättringar, hafva Revisorer ne trott sig böra om detta förhållande göra anmälan. §. 3. Uppå Chefens för Ingeniör-Corpsen underdåniga anhållan, har Kongl. Maj:t, af anförda skäl, den 22 Maj 1843 i nåder förordnat, att ett årligt arfvode af 300 R:dr Banko borde nämnde år och framdeles utgå till den Subaltern-Officer, som kunde blifva utsedd att Arkivarieoch Bibliothekarie-befattningarne vid Corpsen bestrida; vid hvilken disposition, enär arfvodet skall utbetalas af de å staten för, nybyggnader och underhåll af fästningarne samt de landtförsvaret i allmänhet tillhörande byggnader nådigst anvisade reseoch traktamentsmedel, Revisorerne icke kunnat undgå att fästa uppmärksamhet. §. 4. Uti denna Afdelnings hufvudböcker öfver de ordinarie anslagsmedlen balanseras, sedan flera är tillbaka, det obetydliga beloppet af 10 R:dr, utgörande fordran hos Kommendanten för Gränseposteringen vid Grislehamn, Friherre Oxenstjerna; men då bemälte Friherre, under loppet af år 1843 uppburit och redovisat andra summor, synes det Revisorerne, som hade åtgärder bordt vidtagas, för att få ifrågavarande belopp utur räkenskaperna affordt. Fortififcatioiis-AMeliiiiigen. (Extra Stats-aris hi get). Räkenskaperna för båda revisions-åren, i Kongl. Kammar-Rätten granskade utan anmärkning, upptaga: »ebet. år 1§42. år 1843 Balans frän föregående året:
– Jag undrar om det fins många menniskor, som kunna bli så oresonligt, så ohejdadt glada som jag. Det kan många gånger vara en småsak, ett ingenting – en vas med friska blommor, en strimma solsken eller fliken af en blå himmel – och nu dethär brefvet, omedelbart, oöfverlagdt, skrifvet i flygande fläng, och så fritt! Oh, det är det bästa af allt – så utan en anteckning, utan en baktanke, så utan tvång eller en skelande sidoblick – just som jag skrifver detta. Jag vet icke hvad jag kommer att tala om, inte en tanke på, att det skall jag tala om eller det är det klokast att tiga med, och icke en »lapp», ingen tvekan. Sätter jag ett ord, som icke är det bästa, så vet du hvilket jag skulle ha satt, om jag fått tid att tänka mig om. Pennan löper öfver papperet, som om den vore vild, ty i dag är jag upplagd för att skrifva och det bekymrar mig inte hur långt brefvet blir: jag har ingenting att stryka. Jag kan icke säga något, som du skulle missförstå. Hvilken härlighet! Nu först om ditt arbete. Att din stil skulle vara maniererad på så sätt, att du skulle ha putsat den till att vara det, har icke ett ögonblick fallit mig in. Jag vet nog, att det är skrifvet burdus. Nej, detta är ett manér som har vida djupare rötter, ett för hvilket du aldrig gjort dig reda och som icke ens jag skulle ha spårat, om jag ej gjort en jemförelse mellan stilen i dina bref och stilen i dina utkast. Särskildt om jag nu vill jemföra det bref, jag fick samtidigt med »Årstider», blir kontrasten bjert. Tro icke att jag vill beröfva din stil ett centigram af dess ursprunglighet eller dess individualitet! Att jag ville ha din stil sådan som min – nej, nej! Men du eger sjelf i den vägen så mycket mer, än du vet om, mycket som är för godt att ej taga vara på. Du vet ej, hur smidigt ditt språk skulle vara, om en smula omsorg gåfve det en rikare utveckling, om du ej halft omedvetet lade an på att vara råhuggen.
Hon sade endast, att hvad hon hört var Guds vilja. Don Antonio började också snart blifva tveksam. Den stora tanken tog så småningom väldet öfver honom. Det fanns ingenting, som varit så älskadt och speladt på Sicilien. Och bodde det ej ständigt samma folk på den ädla ön? Älskade de ej samma jord, samma berg, samma himmel, som deras fäder älskat? Hvarför skulle de ej också kunna älska Det gamla martyriet? Han stred emot, så länge han kunde. Han sade till donna Emilia, att det skulle blifva för dyrt. Hvarifrån skulle han få apostlar med långt hår och skägg? Han hade icke något bord för nattvarden, han hade icke sådant maskineri, som erfordrades för intåget och korsbärningen. Men donna Emilia såg, att han skulle ge med sig, och innan aftonen gick han verkligen till fra Felice och förnyade hennes löfte att lägga en aftons inkomst i den lilla bildens kollektlåda, om detta visade sig vara ett godt råd. Fra Felice berättade om löftet för donna Micaela, och hon blef glad och på samma gång ängslig för hur detta skulle aflöpa. Rundt om i staden blef det bekant, att don Antonio höll på att sätta upp Det gamla martyriet, och man skrattade åt honom. Don Antonio hade förlorat förståndet. Man skulle nog hafva velat se Det gamla martyriet, om man fått se det så, som det spelades i forna tider. Man skulle nog hafva velat se det uppföras så, som i Aci, då stadens ädlingar spelade kungar och legoknektar, och handtverkarna utförde judarnas och apostlarnas roller, och då så många scener ur gamla testamentet voro tillagda, att skådespelet varade en hel dag. Man skulle också ha velat åter upplefva de härliga dagarna i Castelbuoco, då hela staden förvandlade sig till ett Jerusalem. Där uppfördes mysteriet så, att Jesus kom ridande till staden och möttes af palmer i stadsporten. Där föreställde kyrkan Jerusalems tempel och rådhuset Pilati palats. Där värmde sig Petrus vid en eld på kyrkoherdens gård, korsfästelsen skedde på ett berg ofvan staden, och Maria sökte sin sons lik i grottorna i sindacons trädgård. Då man hade sådana ting i minnet, hur kunde man nöja sig med att se det stora mysteriet på don Antonios teater!
Att likaledes af indragne Summor, beräknas någon Fond, hwara ärfättning ina kunna anwisas till Swensta Undersaker, dels för fordringsanspråk af lika beskaffenhet med dem näst föregående punct upptager, men ännu icke slutligen afgjorda, dels' för sadane bewlsliga förluster, som, under en loflig handel och siöfart blifwit dem tillfogade af Magter, med hwilka Riket warit i fredligt förhållande, och tili äfwärjande hwaraf andre wanlige matt och steg, såsom Assurance och dylikt, således icke kunnat tillfyllest göra: wiljandes Kongl. Majit, i sadant fall till utredande och pröfning häraf förordna en serskild Committé; Och 7:0. Att, enär genom nu föreflagne om Utländske Gälden till widtagande Beflrtt Riksens Ständers Financeplan komme att undergå en hufwudsaklig förändring emot hwad hittils warit stadgadt, Riksens Ständer matte begagna den såmedelst beredda utwäg, att, utan Sedelmynts ytterligare förökande eller Swensta Folkets betungande utöfwer dess krafter, sinna en Fond, för att, genom derpå grundade Inhemska Lan-bidrag, ställa Kongl. Majit till disposition den Summa, som i förhållande till Rikets somt sig utwecklande Politiska tillstånd för de med dess förswar förknippade vundgängelige kostnader ärfordras." Likaledes följande: Utdrag af Hrotscollet, öfwer Linance^renderne, hällit pa Orebro Slott den z Jami 1812 inför Hans Mant Konungen, Hwarwid Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen war tillstädes. När« r42c> Den 9 Julii. Narwarande:
Simtuna, Harbo, Enåkers, Wåla och Nora allmänningar, hvilka alla blifvit till enskilda personers eller menigheters behandling öfverlemnade och numera befinnas i ett uthugget skick. Af dessa har Wåla allmänning förr varit ansedd och behandlad såsom häradsallmänning, men sedermera, efter Landsh.-Emb. uli Westmanlands län und. ber. för åren 1850—1860. 4 26 Westmanlands län. Skogshushållning. Sågverk m. m. ■uppkommen rättegång, blifvit genom domstols utslag förklarad vara sockenallmänning; skogen har blifvit skiftad emellan delegarne. Nora allmänning är upplåten till begagnande af Sala silfververk. Dessutom finnas inom länet: den så kallade Lifbergs eller Libergs allmänning, upplåten åt Stuteriinrättningen vid Strömsholm; den så kallade Graf-allmänning, upplåten åt Hjelmare Kanaloch Slussverksbolag; en Köpings stad tillhörig, i Odensvi socken belägen, allmänning, om 187 tunnland 17 kappland, år 1843 indelad till trakthuggning; samt en f. d. allmänning i Skinnskattebergs socken, hvilken varit emot rekognitionsafgift upplåten under Riddarhytte bruk och kopparverk, och hvarå skatteköp sedan blifvit sökt. Länets Jägeristat utgöres af 1 Jägmästare, 1 ordinarie och 1 extra Öfverjägare samt 13 Skogvaktare med årlig aflöning af tillsammans 3,767 R:dr R:mt. Dessutom är i länet anställd 1 extra Öfverjägare utan aflöning. A/verkningssättet å häradsallmänningarna och de ordentligt uppmätta och indelade skogarna är i allmänhet trakthuggning med åtföljande gallring. Allmänningarnas förvaltning utöfvas af Jägeristaten, med biträde af särskilda för hvarje allmänning af intressenterna utsedda komiterade. Allmänning skassorna hade vid sista bokslutet en kontant behållning af tillsammans 4,143 R:dr 46 öre Raat. Någon särskildt undervisningsanstalt för skogsskötsel finnes numera ej här i länet.
I RegeringsFormen har jag också aldrig kunnat upptäcka någen citation af en RiksdagsOrdningens §, utom en enda, nemligen uti den senare afdelningen af 56 §, hvilken i sednare tider tillkommit; då tvärtom Riksdagsordningen innehåller, och måste innehålla, en mängd citationer af RegeringsFormen. I motsatts häremot har Utskottet uppställt sjelfva hufvud-principen uti ett föreslaget nytt 2:dra Moment af 2:dra § Riksdagsordningen, och åtnöjt si,g med att endast åberopa delta Moment uti ett projecteradt tillägg till t\c) § RegaringsFormen, hvilken § således icke mera blefve begriplig, utan genom jemförelse med den underordnade 2:dra § Riksdagsordningen, — Då denna sistnämnde § derjemte skulle komma att innehålla särskilta stadganden om Utskotten vid Urtima Riksdagarne, äfvensom om dylika Riksdagars afslutande, utan att likväl några begränsande citationer, i sådant afseende» blifvit tillagde de §§ i RegeringsFormen, som handla om dessa ämnen, Hendigen den 53 och den ioq, måste man nödvändigt vid dessa §§:s genomläsning hofva 2,'dra § Riksdagsordningen likasom i minnet, för alt icke äfven på Urtima Riksdagar tillämpa dessa §§ ordalydelse, i fullkomlig con - 136 Den 9 Mars f. m. trast emot meranämnde nya 2:dra Moment i 2:dra § Riksdagsordningen. Till undvikande af allt dylikt missförstånd, vågar jag sålunda vördsamt föreslå: 1:0 Att vid slutet af 49 § RegeringsFormen må tilläggas följande mening, ord för ord liemtad ur Utskottets förslag, nemligen: Vid Urtima Riksdag öfverlägge cch bes/ute Rikets Ständer blott om de ärenden, som Konungen sjelf framställer, men hvilke ej mä sträcka sig till Grundlagsändringars föreslående eller afgörande; 2:0 Att vid slutet af 53 § RegeringsFormen må tilläggas de likaledes från Utskottets redactions-förslag lånade orden:
» (kU Frågan framställdes af doktor Henrik. ° » Nej tack, jag har längesedan slutat med dylika nöjen, » förklarade den tilltalade. » DuT * återtog den förre. » Det var minsann en nyhet! Då jag för två år sedan besökte er goda stad, trodde jag uppriktigt sagdt, att du ej skulle sluta, förrän du fullkomligt ruinerat dig på ett eller annat hazardspel; du öfverlämnade dig så helt däråt o c h utan synnerligt val af motspelare. Förändringen gläder mig, lika m y c k e t som den öfverraskar mig. Tillåter du en fråga, Georg? » » Mycket gärna, käre vän. » » Om est la femme ?t » Du gissar rätt, » bekräftade Georg. » När det är fråga o m något verkligt godt, eller o m något mycket dåligt, har man j u alltid skäl till den frågan. Äfven här har kvinnan spelat rollen. Men det är en helt liten kvinna o m åtta år — medge, att det hade du ej tänkt dig! » » Nej sannerligen, en åtta-årig liten tös, s o m räddar en ung officer från spelpassionen! Man pratar alltid lättare vid dess bloss och ett litet glas, eller hur? Gör det nu bekvämt åt dig, så skall jag gärna underhålla dig m e d min » räddningshistoria » o m den, trots hjältinnans späda ålder, intresserar dig? » » Tack, den eggar verkligen min nyfikenhet. Ja^ har nämligen aldrig tänkt mig dig indragen i ett fullt platoniskt äfven tyr. » » Jag hade ej heller själf tänkt mig det, » försäkrade Georg leende. » Som du sade, » fortsatte han, » var jag ännu föl ' två år sedan en oförbätterlig spelare o c h min far hade förgäfves bedt, hotat o c h gjort allt hvad en g o d far kan göra för en son sådan som jag. G u d vet, h v e m af oss båda som led mest under denna förfärliga tid — .jag blickande tillbaka o c h föraktande mig själf för alla de löften jag gifvit h o n o m o c h lika y J a g v a r förtviflad. » frågade föreståndaren oberörd. Jag skulle alltid m i n n a s m i n bitterhet inför detta åttaåriga barn. » Iduns läkarartiklar. (Eftertryck förbjudes.)
Men då majoriteten icke godkänt detta skäl, utan ingått i pröfning af sjelfva saken, anser jag mig af dennes vigt uppmanad att äfven redogöra för min från plu raliteten afvikande mening deri. Vid öfverläggningen inom Utskottet har det påstående blifvit framstäldt och igenfinnes jemväl, ehuru något modifierade i betänkandet, att frågor om Riksdagsmans behörighet icke i något fall tillhöra domstols och embetsmvndigheters upptagande, utan att pröfningen deraf ensamt är de respektive Stånden förbehållen, och att sålunda Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Högsta Domstolen i förevarande fall öfverskrida sin befogenhet, då de ingått i bedömande af Herr Wallenbergs kompetens alt väljas till Riksdagsman, såsom följd hvaraf deras utslag skulle vara en nullitet. Till stöd för denna theori åberopas dels orden i början af 18 § Riksdags-ordningen: »Till Riksdagsman må ej i något Stånd godkännas en per son etc», hvilka ord man sålunda tolkar, alt »i något Stånd» är liktydigt med af något Stånd, dels ock ordalydelsen af 21 § Riksdags-ordningen, der det, efter omförmälande af Justitie-Statsministerns åtgärd vid fullmagternas granskning, heter: »hvarje Stånd dess pröfningsrätt förbehållen så väl i afseende å sådane medlemmar, hvilkas fullmagler ej blifvit godkända, som dem, emot hvilka, till följe af 14 och 18 §§, någon anmärkning eger rum.» I öfverensstämmelse med denna åsigt har man äfven förklarat det i 1 mom. af 19 § Riksdags-ordningen förekommande uttryck »olagligheter vid ett Riksdags-mannaval» icke kunna afse kompetens-frågor, utan endast formfel vid valet. Ensamt det förhållande att ända ifrån Grundlagens stiftande ingen domstol eller embetsmyndighet tolkat densamma på nvssberörde sätt, bör ingifva ett rätt vist misstroende till detta nya tolkningssätt, och det uthärdar icke heller en strängare juridisk granskning.
'469 vit fästad derå, att Fullmäktige i RiksgäldsContoiret, äfvensom Rikets Ständers år 1827 församlade Revisorer, ansett, det årliga förlusten i meranämnde Låneanstalt omöjligen kan nedsättas till det belopp af 3ooo R:dr Banco, hvilket i omförmälda måtto blifvit bestämdt, såsom vilkor för Inrättningens fortsatta bedrifvande för Statens räkning. Rikets Ständer, sorn, efter verkställda noggranna undersökningar, äfven funnit sig böra instämma uti denna af Fullmägtige och Revisorerne yttrade åsigt, enär någon ytterligare indragning af tjenstbefattningar icke skulle, utan rubbning i göromålens jemna och oafbrutna gång samt högst nödvändiga controller, kunna ega rum, hafva alltså ansett de omständigheter och förhållanden vara för handen, alt, jemlikt i8a3 års Ständers beslut och på sätt uti gjorda motioner, vid innevarande Riksmöte, jemväl yrkadt blifvit, General-Assistance-Contoiret borde upplösas; men då den Lånsökande Allmänheten, under snart 60 års tid, genom Regeringens föranstaltande, blifvit vand att med tillförsigt, i hvarje ögonblick, kunna påräkna det understöd, detta Contoir beredt, bör också, i Rikets Ständers tanka, skäligt afseende fästas på de interessen, hvilka genom Contoirets hastiga upphörande skulle blifva förnärmade, äfvensom det icke synes vara med billighet öfverensstämmande, att, genast och utan förberedande åtgärder, från Staten på Stockholms Stads Styrelse öfverflytta eller åt enskilda omtankan öfver - 470 ExpUtsi. Förslag till und. Skrif v. N:o 195. lemna en omsorg, hvarmed Staten alltsedan år 1792 sig uteslutande befattat. Enligt Rikets Ständers öfvertygelse, äro Pantlåne-anstalter, der den fattigare classen betjenas med mindre låne-summor, lika oumbärliga uti Stockholm, som i andra stora och folkrika Städer.