Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utsk. föreslår nemi. att för underlåtenhet att i föreskrifven tid betala afgiften för riittigliet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin, denna afgift genast skall utmätas, samt att, vid sådan underlåtenhet andra gången, minuthandelseller utskänknings-rältigheten skall anses förverkad, och försäljningen genast inställas, hvarjemte näringsidkaren ändock skall vara pligtig att, under försäljningsåret, afgiften fortfarande utgöra. Här stadgas således, att den, som andra gången gör sig skyldig till ifrågavande försummelse, skall mista sin handelsrättighet och att vederböride skola gå i författning 170 Den 7 Oktober e. ni. att stänga försäljningsboden. Nu är likväl förhållandet, om man jemför detta stadgande med 18:de §:n, som redan är af R. o.' Ad. afgjord, att afgiften skall erläggas fjorton dagar förut; om man således stänger försäljarens bod fjorton dagar förr än qvartalet är slut, så inträffar att han icke får fortfara med försäljningen under hela nästa qvartal, hvarunder han erlagt afgiften. Detta anser jag vara alltför strängt. Af enahanda beskaffenhet anser jag äfven den föreskriften vara, att, sedan han blifvit beröfvad sin handelsrättighet, han ändock skulle vara tvungen att erlägga den höga afgiften derför under hela det återstående året. Om det under t. ex. andra qvartalet inträffar, att han försummar att betala afgiften, så mister lian redan under första qvartalet sin handelsrätt och måste ändock för återstoden af året erlägga denna afgift. Jag tror att man går för långt, då man stadgar så hårda straff för så ringa förseelser, allrahelst när man betänker, att svårigheterna, att ordentligt betala afgifterna, måste ökas i samma mån som dessa höjas. Inom Utsk. sökte jag derföre i detta fall åvägabringa någon modifikation; men jag förlorade vid voteringen på en röst.
Något hvar finner,- att man hittills måhända lagt alltför uteslutande vigt på barnens behandling under undervisningstiden, men icke gjort afseende på den upsigt, som kan egnas dem under fristunderna, hvilken likväl icke är af obetydlig vigt, emedan barnen ofta samlas till skolorna långväga ifrån och vistas der hela dagen. Det förefaller mig tydligt och klart, att för en sådan upsigt blifva alltid fruntimmer lämpligare än manspersoner. Jag vill nu här icke utbreda mig öfver den skyldighet, som synes åligga lagstiftaren, att äfven taga i betraktande behofvet af att bereda qvinnorna ett större fält för deras borgerliga existens, i samma mån sorn vår i flera fall konstlade civilisationsutveckling gör giftermål sällsynta, men jag tror att något hvar skall, utan vidare framställningar, finna, att detta är en angelägenhet, som förtjenar behjertande. Gr. Liljencrants: Då jag sista gången hade ordet, glömde jag att nämna hvad jag hade för afsigt, då jag föreslog, att de nuvar:de seminarierna skulle indragas och andra uprättas. Det skedde nemi., hvad den första saken angick, derför, att om skollärare-seminarier finnas, så är gifvet, att personer, som hafva genomgått dessa seminarier, måste anses hafva företrädesrätt vid besättantandet af skollärareplatser. Samma förhållande skulle förefinnas, om andra seminarier sattes i dessas ställe, fastän ordnade på ett annat sätt och på andra grunder. Jag anhåller då att få tillägga, att min afsigt var att genomgående af seminarier icke borde medföra någon företrädesrätt vid fråga om besättandet af folkskoleläraresysslor, men jag trodde och tror, att det borde finnas en möjlighet att bilda skollärare och lärarinnor, på det tillgång skulle finnas. Borttages företrädesrätten, så följer deraf uppenbart, att ingen egnar sig åt detta kall, som icke deråt har en naturlig dragning, oell sannolikt är, att sådana personer blifva förr eller sednare använda. Som förhållandet nu är, ligger hufvudsafcligaste felet uti omöjligheten att använda annan person, hur lämplig han må vara, än sådan som har genomgått seminarium, och deri ligger en ofantligt stor olägenhet, hvilken jag önskar undanröjd.
Utskottet skulle gjort sig Armeen förbunden, om, innan afprutning, å hvad som begärts, egt rum, Utskottet till Ständernes behjertande framställt, att de 25 H. - 5 66 Den ar Maji f. m. äskade anslagen voro med billighetens for~ dringar öfverensstämmande, ehuru Utskottet ditintills saknade medel att fylla dessa behof, eller ock utvecklat hvarföre, om1 så blifvit ansedt, anslags-beloppen varit för högt tilltagne. Jag hyser den stadgade öfvertygelsen, alt den Aflöningstariff, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, ej tål någon förminskning. Vid densammas uppgörande behandlades ämnet med skyldig noggranhet, och den betydliga del af Allmänheten, som är i tillfälle att opartiskt bedöma Befälets inom Armeen ställning, kan visserligen ej annat, än erkänna behöfligbeten af detsammas föi hjelpande till bättre vilkor, äfvensom att de föreslagne tillökningarne i denna del ej äro öfverdrifna. Kan man t. ex., med kännedom af de utgifter, som åligga en indeldt InfanteriRegementsChef, anse att 3,Goo R:drs löneinkomst är för mycket, serdeles då af hela Arméens RegementsChefer, af alla VapeHj endast q ega möjligheten, att kunna hinna lill högre inkomst; eller äro circa 1,800 R:dr för en i:ste Major, som är Chefens närmaste man, ofta med honom vicarierande i befattning, och hvars tjenst är så magtpåliggande, samt 85oR:drB:co för en CompagnieChef, icke de minsta summor, sora gerna kunna projecteras, serdeles då man Den 21 Maji f. m. 67 eftersinnar, att minst sju åttondedelar af Arnieens Befäl ej avancerar längre, än lill sistnämnde grader.
Utsk. förmenar att man framdeles skall kunna erhålla rättelse härutinnan, men hvad man i della afseende har att förvänta, kan man se af Utsk:s Utlåt., hvaraf inhemtas att K. M., som ansett en i samma ämne vid 1834—35 års Riksdag väckt motion höra tagas i öfvervägande i sammanhang med ett år 1814 uprättadt förslag, hvilket omfattat icke allenast länen, utan äfven domsagor, härader och socknar, 112 Den 28 Januari f. m. vid ärendets slutliga pröfning funnit detsamma mötas af allt för stora svårigheter för att kunna genomföras. Jag tror likväl icke att dessa svårigheter äro af den grava beskaffenhet, att de icke borde kunna öfvervinnas och att det är just genom att framkasta sådana, som vi gått 'miste om denna nyttiga förändring. Om förslaget icke i denna stora utsträckning kan genomföras, så borde man åtminstone reglera länen till sitt omfång äfvensom residenssläderne t dl sitt läge. Utsk. anser kanske att mycket redan är gjordt i detta afseende och att man derföre kan förhoppas på framtida förändringar i denna riktning. Men hvad som härutinnan blifvit verksteldt är endast, att ett residens i ett af de norra lä nen blifvit förflyttadt; i afseende på de öfriga länen är ingenting vidgjordt. Att Kalmar län icke blifvit fördeladt i 2:ne, har likväl sin grund i åtskilliga orsaker som icke kunna tdlämpas på de öfrige. Då vi nu vid hvarje Riksdag till K. M. aflåta underd. skrifvelse!' i så många andra ärenden, anser jag det äfven hafva varit skäl att göra det i en så maktpåliggande sak som denna. Utsk. har sjelf tillstyrkt en dylik skrifvelses afgifvande i fråga om Magistralspersoners och Borgares ersättning för besigtningar å kronans hus, och ehuru jag ingalunda missunnar dem att de erhålla rät tälse härutinnan, hyser jag likväl den åsigt att man med ännu större skäl bordt i ifrågav:de ämne aflåta en underd. skrifvelse.
Upplästes, och lades på bordet Riesens Ständers justitise Ombudsmans den i4 sistlidne Januarii till Riksens Ständer afgifne LmbetsBerättelse. Justerades följande;] Utdrag af Protocollet hållet hos Hög-i loil. Ridderskapet och Adeln vid Lag-, tima Riksdagen i Stockholm, eftertermiddagen den 3 Februarii 1823. S. D, Föredrogos ånyo och biföllsStatm. s68 Den 5 Februarii. Utskottets den o i sistlidne Januarii afgifne och den I dennes på bordet lagde «:ne Memorial, det ena med hemställan, att underdånig anhållan måtte hos Kongl. Majit göras om Nådig befallning till vederbörande, som besörja Riksdagsutgifterne, att utbetala tryckningskostnaden för Kongl. Maj;ts, StatsUtskottet den 5i nästlidne Januarii meddeldte Nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, samt det andra, innefattande begäran om tillåtelse för Utskottet, att utom den betjening Utskottet, enligt stadgande i, 24 §. Riksdagsordningen ager sig till biträde utse, få ytterligare antaga en särskild Secreterare för Riksgäldsärenderna, en Kamererare och till en början tvänne Canzellister. Ut supra. S. D. Remitterades till Statsoch Banco Utskotten i 1) Friherre Boijes, Ludvig, och Herr Ehrenborgs, Casper, den 29 sistlidne Januarii på bordet lagde motioner, angående inhibition af veikställighet utaf lagsökningar för FfialDisconternas räkning, jemte de af åtskilliga Leda. möter rörande samma ämne denne dag afgifne yttranden, 2) 1820 års Riksens Ständers Revisorers Berättelse, angående Götha CanalBolags, Götheborgs samt Malmö f. d. Discontlnrättningar, från den tid RiksgäldsContoiret med förvaltningen af nämnde DiscontVerk haft befattning. Den 3 Februarii, Statsoch Bivillnings Utslotten: Kongl
Jag har redan yttrat, att äfven jag finnér sådana, men tror icke att dessa motsägelser kunna undanrödjas annorlunda, än i grundlagsenlig väg, och genom förtydligande på det sätt, som grundlagen bestämmer. Intilldes delta sker, mäste grundlagen tolkas efter sin ordalydelse, hurudan den också må vara. Hr von Hartmansdorff har här oberopat 75 § Riksd.Ordn. och ifrån den hänvisat till 73 §, som skulle lemna en föreskrift, huru förhållas bör med frågor af denna art, när Stånden stanna i olika beslut. Jag tager mig friheten att härvid invända, att 73 § alldeles icke är i något afseende tillämplig till förevarande fall. Den värde talaren torde hafva godheten att dervid observera, alt 73 § talar om frågor i allmänhet. Det är visserligen sant, att den icke nämner något om grundlagsfrågor; men ett så beskaffadt uteslutande deraf i § har icke behölls, då man betraktar, att den nämnd, hvars formerande bestämmes i 73 §, består af 30 ledamöter af hvarje Ständ, då deremot den i 56 § närande bestämmelsen, relativt till antalet för Den 26 Mais f. m. 457 för Const.Utsk., är 20 ledamöter af hvarje Stand. Häraf tror jag att man kan sluta, att icke 73 § på minsta vis lämpar sig till grundlagsfrågors behandling. Den siste värde ledamoten har äfven fästat Husets uppmärksamhet derpå, att här ingalunda borde lemnäs ur sigte, att, hvad beträffar representationens ombildning, den frågan ingalunda kunde komma alt på något sätt hänföras såsom blifvande ett resultat (hvad behandlingen angår) af denna frågas behandling. Det är således tillfredsställande alt få erfara, att en ledamot, så inflytelserik inom Ulsk., som den värde talaren, i förväg försäkrat R. St., att om också, nu ett prejudicat skulle stadgas, derigenom alt denna fråga, hvaruti tvä Stånd stannat i stridiga beslut emot två, fick förfalla, sådant oaktadt icke samma öde skulle träffa representationsförslaget.
Mantalsoch skattskrifvare åligge att inom Januari månads utgång, enligt mantalsoch skattskrifningshandlingarne, soeknevis upprätta förteckningar på alla dem, som sig vid mantalskrifbingarne till bränvinsbränning i l:a ooh 2:a klasserna anmält; börande å förteckningarna utsättas, hvilka månader tillverkningen får af hvar och en utöfvas, äfvensom pannerymden och den klass, till hvilken redskapen hörer. Dessa föi teckningar insändas till Kongl. 16 Bil.j N:o 2j till Bevillnings-Utskottets Skrifvelse> N.o 6. Maj:ts befallningshafvande, som eger att deraf lemna vederbörande del för kontroll och eftersyn. Mantalsoch skattskrifvare vare dessutom skyldige att, inom ofvan föreskrifne tid, tillställa vederbörande kronobetjent samt de personer, åt hvilka Kongl. Maj:ts befallningshafvande uppdragit försegling af bränvinsbrännings-redskap, enahanda förteckningar å alla dem, som inom socknen sig till branvinsaränning anmält; och böra sistnämnde förteckningar i församlingens sockenstuga eller å annat lämpligt ställe anslås. Ofvannämnde förteckningar böra äfven upptaga dem, som vid mantalsskrifningarne anmält sig till begagnande af distilleringspannor, med utsättande af deras uppgifna rymd. § 48. Debitering och uppbörd af afgifterne för bran vinsbränning i l:a och 2:a klasserna ske i sammanhang med debitering och uppbörd af öfriga kronoutskylder. För bränvinsbränning i 3:dje klassen erlägges afgiften till vederbörande kronouppbördsman förskottsvis för så lång tid af minst 1 kalendermånad, som bränneri-egaren vill, i enlighet med § 26, sig till bränvinsbränning anmäla. § 49.
Garpenbergs bruk samt uphörande af socknens roteringsfrihet; N:o 115, i anledn. af väckt motion om anläggning af en elektrisk telegraflinia från Öregrund till Gefle eller annan lämplig förbindningspunkt på den närmast gående telegraflinien; N:o 116, i anledn. af BiksStåndens beslut öfver Betänk:tN:o 25, ang:de befrielse för rikets stapelstäder från åliggandet att årligen införa och på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt. Frih. Alströmer, Carl Jonas Oscar: Jag får vördsamt afsäga mig förtroendeupdraget att vara suppleant till Fullm:ge i B. St:rs Bank. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan Frih. Alströmer nu afsagt sig befattningen att vara suppleant till Fullm:ge i B. St:rs Bank, nytt val dertill borde anställas; och hemställde H. Exc., att detta val skulle företagas Onsdagen d. 11 nästk:de Juli; hvilket bifölls. 352 Den 30 Juni. Härefter tillkännagaf H. Exc., att talmannen vid hållet sammanträde öfverenskommit att, sedan EiksSt:n godkänt voter.-propos:r för dels förstärkt Bevilln.Utsk. och dels förstärkt Konst.- Utsk., göra hemställan om utsättande af dagar för val af ledamöter i dessa Utsk.; och finge H. Exc., i enlighet dermed, nu föreslå, att val af ledamöter i förstärkt Bevilln.Utsk. skulle företagas Onsdagen d. 4 nästk:de Juli, samt af ledamöter i förstärkt Konst.- Utsk. Lördagen d. 7 i nämnde månad. Sedan B. o.
Bg. 85 4 1 139 48 » angående lönetur för den, hvilken såsom kollega bestridt leki Se Åttonde HufvudTiteln. torstjenst : — P. 58 4 1 139 63 ' ■» i lefvande språk och naturvetenskap, hvilken varit under namn af Gymnasiilärare anställd, angående dess rätt i fråga om uppflyttning till hö- gre lönegrad — Bg. 280 4 1 139 63 Se Åttonde HufvudTiteln. Letsbo by och Hamsjö kyrka i Westra Helsingland, om anslag till väganläggning mellan — Bd. 256 4 1 141 10 Se Stats bidrag för vägar. Lenin, angående ersättning till f. d. Regementsläkaren B. F., för af honom vid tjenstbyte erlagdt ackord — Bg. 166 Bd. 189 4 1 184 — b. 20 Okt. 1863 b. 20Okt. 1863 b. 21 Okt. 1863 b. 21 Okt. 1863 Lida-än i Westergöthland, angå- ende anslag för upprensning och sänkning af A. 231 Bd. 333 4 1 141 65 Se Stats bidrag till - sjösänk .. ningar. 76 g. T, f § 9 g QS_ ^ K* g °® ™ lo 5 ° o co sr 2 X' cc B O '-'33
”Nej, fru Gyllenhake nämde icke med minsta ord den person, som rekommenderat mig hos henne; men af all hennes godhet syns det ju klart att jag blifvit ömt rekommenderad, och för mig är redan denna gamla frus sällskap en stor lycka.” ”Jag tviflar icke på det, du lilla; men ändå hm, hm!” ”Hon är så bildad, så intagande!” fortsatte Blenda. ”Jag får läsa så mycket, som blir mig gagneligt; och musiken och sången se’n – min gud, om det blir af, såsom hon lofvade!” ”Åhå, lutar det ditåt – godt, då är jag redan på rätt spår.” ”Mamma tror ” ” att han vill det du skall genomgå en finare uppfostran, få med ett ord en förstärkning i dina talanger, men detta likväl så, att du ej anser det komma från honom, utan tror dig ha dig sjelf och den gamla fruns välvilja att tacka derför. Allt detta är sannerligen mycket grannlaga och i hög grad anständigt och förträffligt tills vidare. Och ju mer du påskyndar din utveckling, desto snarare har du att vänta din presentation för familjen Men fick du qvartalet? Blenda tog fram sin ridikyl – och man kan tänka att våra damer, i afvaktan på något bättre, råkade i ej ringa förtjusning vid åsynen af en hel 50-riksdaler. ”Har mamma sett så mycket pengar på en gång?” ”Nej, barn, icke mer än en gång, när jag kom att blicka i salig Regine Sofies byrå Nu skall du ha dig vinterkappa och ny hatt!” ”Nå så minsann jag det går in på Först taga vi af till hyran, och se’n förse vi hushållet. Mamma är icke så rask ännu.” ”Vi bli väl ense. Men huru genom-estimabelt och förbåldt aktningsvärdt af grefven, att han ej försöker att sjelf låna oss penningar!” ”Åh, han inser väl att jag icke emottager det minsta af honom, förrän han bjuder mig allt.” ”Riktigt, du lilla, och var säker att pröfningen icke kommer att räcka särdeles länge Men hör på nu hvad jag har att förtälja – jag har haft ett besök.” ”Af hvem då, kära mamma? Väl icke af kusin Johan heller?”
Att rättigheten att i särskilda fall, föranledda af främmande magters åtgärder i afseende på Svenska handeln, kunna höja afgifterna på inkommande varor är för ändamålet att bereda förmånliga reciprocitetsförhållanden af större vigt, än rättigheteten att nedsätta samma afgifler} att denna rättighet att i reciprocitetsväg höja afgifterna blef af R. St. vid sista riksdag K. M. beviljad, och att detta medgifvande icke medfört någon olägenhet. i5 H. U i8G Den 18 0 c t o b e r. På grund af dessa anmärkningar föreslås vördsamt följande redaction af i2:te punkten: ”Då R. St. uti den tulltaxa, som nu kommer att utfärdas, icke kunna bestämma annan tull å varor än den, sorn efter närvar, omständigheter anses bäst försäkra statens inkomst och med statens interesse öfverensstämmer, så öfverlemnas til! K. M., såsom hittills, att nedsätta tullafgifterna på inkommande och utgående varor i de fall, då förändrade förhållanden dertill föranleda; och som pä K. M. allena ankommer att, i afseende på utländska magter, bereda en för Svenska handeln förmånlig reciprocitet, altså medgifva R. St., att K. M. för detta ändamål må kunna jemväl förhöja tullafgifterna å inkommand e varor.” Jag anhåller, att detta mitt yttrande må åtfölja den återremiss, som torde beviljas. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller att få framställa några korta anmärkningar vid det förevar, betänk. Först anser jag mig böra tillkännagifva, att jag delar de åsigter, som af Gr. Posse och Hr af Billbergh blifvit utvecklade, alt nemi. några införselförbud icke böra i tulltaxan stadgas. När K. M. äger rätt att förändra tullagarna efter förekommande omständigheter, så vidt åtminstone fråga är om utfärdande af förbud, så tyckes mig, att det skulle innefatta en återgång från det liberala systemet, om R. St. vid denna riksdag, i strid med hvad de vid tvenne föregående beslutat, nu hos K. M. anhölle, att förbud för vissa varors införsel måtte äga rum.
Hvad detta af Revisorerne anmärkta förhållande inom Wester-Norrlands län angår, får Kommittéen underdånigst anmäla, att vid den genom Kongl, brefvet den 25 Januari 1842 nådigst fastställda reglering af salpeter-sjuderi-distrikten i riket, Wester-Norrlands län bestämdes att tillhöra Irsta distriktet, med bibehållande af en Understyresman och tillräckligt antal verkmästare; att den årliga tillverkningen i länet då utgjorde omkring 90 LM, men under de derpå följande åren småningom aftagit och nu nästan utgått; att, uti de årligen afgifna berättelserna om näringens tillstånd i länet, den egentliga orsaken till dess förfall uppgifvits hafva varit den för handel med skogs-effekter samt för tjäruoch pottaske-tillverkning inträffade goda konjunktur i förening med flera erhållna goda skördar; samt att, i förmodan, att en för salpeter-näringen i dessa afseenden gynnsam förändring åter skulle inträda, Kommittéen hittills ej i underdånighet föreslagit indragning af salpeter-sjuderi-staten i länet, hvilken för närvarande består af en Understyresman och endast 2:ne verkmästare.
Der någon gång undantagsvis är för en mellanstation faststäldt ett längre uppehåll, än som för postbehandlingen kunde erfordras, har sådant skett, emedan i annat fall diligensen skulle till en jernvägsstation eller annan slutpunkt framkomma på natten och vid en tid, då först efter flera timmars förlopp posten kunde på platsen utdelas eller — 294 — med annan lägenhet derifrån vidare befordras. Vid sådane tillfällen har Generalpoststyrelsen ansett det vara äfven med de resandes intresse mest förenligt, att afresan från vederbörande postanstalt lämpats efter det antal timmar, som kunnat erfordras för diligensens framkomst i tjenlig tid till bestämmelseorten. Beredande af någon säkerhet för resande att vid hvart tillfälle erhålla diligensplats kan icke åvägabringas på annat sätt, än att, utöfver de ordinarie lägenheterna, äfven så kallade bivagnar af Post-verket tillhandahållas. Af de månadtliga redogörelser, som till General-poststyrelsen ingå, icke allenast öfver försålda passagerarebiljetter, utan äfven öfver antalet personer, hvilka anmält sig till erhållande af diligensplats utan att deraf komma i åtnjutande, har — utom hvad beträffar särskilda tillfällen såsom marknader och landtbruksmöten m. m. — i allmänhet något större behof af en sådan anordning icke visat sig å andra linier, än dels sådana numera upphörda linier, som sammanbundit särskilda bandelar, dels en och annan från jernvägsstation utgående diligenslinie, såsom Finnerödja—Karlstad och Katrineholm—Norrköping, af hvilka den sistnämnde likväl redan instundande sommar lärer komma att af jernväg ersättas.
Dock hafva bland hästkreaturen qvarka visat sig i flera socknar 1856 och 1859, rots och springormen 1857 och 1858, springormen 1858; bland hornboskapen Kachexia. ossifraga och merkurialsjuka, denna senare förorsakad af salva, som af qvacksalvare användts mot ohyra, 1857, och blodstallning 1859; bland svinkreaturen skarlakansfeber och hjerninflammation 1857; och bland hundar rabies i Sundsvall och några deromkring belägna socknar samma år; men öfverallt har, efter ändamålsenlig behandling af Djurläkaren, sjukdomen upphört efter kortare tid. Sjukdomarne bland kreaturen anser Djurläkaren uppkomma under sommarbetena, då stark torka förbränner gräset och förskämmer vattnet, samt under vinterfodringen af brist pä strö, som i allmänhet icke begagnas. Att en enda af staten aflönad Djurläkare icke är tillräcklig för det vidsträckta länet, är allmänt erkändt, men då medel till aflöning af ännu en sådan person saknades, har, enligt Kongl. Brefvet den 11 Januari 1857, statsanslag icke kunnat dertill erhållas, i följd hvaraf Sundsvalls stad anslagit aflöning åt en egen Djurläkare. Rörande jordbruket och boskapsskötseln i allmänhet bör anmärkas: att jordbruket enligt hvad förut är antydt år ifrån år något, fastän ej betydligt, utvidgas genom nyodlingar, vattenaftappning, grunddikning, ängsvattning och öfversilning, ehuru icke med någon tillförlitlighet kan uppgifvas arealen af den vunna tillökningen. Till utdikning af en tjern och 6 myror vid Klostrets by i Torps socken hade Kongl.