Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När nu Riksens Ständer ej bestämde så korrt lid, att ju Brukeägarne hade till-, räckligt rådrum att anmäla sig , och få skogarne afvittrade., måste väl den inträffade oredan varit en följd af deras enskildta för-. sum.ligh.et, ån mot slutet af praescriptionstiden. Ganska, få hade förut afvittrat skogen, enligt 1810 års. beslut. Herr Tham har yttrat, att ibland or^, sakerna till den ovisshet som uppkommit , i afseende på hvad man hade att iakttaga, äf-i ven yar, att i författningen ej stod föreskrift Vet, hvar anmälan skulle ske. Enligt van-, lig praxis, gjordes den emedlertid hos Konungens Befallningshafvande. O/n någon låtit uppmäta sin skog pch i vanlig form anmält sig hos Konungens Befallningshafvande, och. denne icke inom korrt tid öfverlämnat åren-, det till KammarCollegium , så finnes i Sverige, utvägar , hvarigenom man kan befordra tili; skyndsamt slut, hvad som genom, en Embetsmans försumlighet blifvit öfver,höfvan fördröjdt, och jag, kan. ej. inse., huru ett sådant mål , skulle kunna läggas ad acta. Jag tror, att om, det i rätter, tid inkommit, hade det ock i vanlig ordning, blifvit handlagd!. Men då Bruks-, ägarn e i stället först mot slutet a.f pr.aescriptionstiden, vidtpgo de dem åliggande åtgärder , •och en stor del anmälte, sig , utan att hafva låtit afmäta skogen, så voro. Konungens Befall» mngshaf.vande i sjelfva verket, af ett sådant förhållande , lagligen hindrade att till Colle-, gierne insända handlingar , som voro ofullständige. Ssdan den först uIsatta pracaeiipticns?
Hr v. Hartmansdorff har mot juryinrättningen anfört de många afsägelser från jurymanna-befattningen, som de 5 sista åren ägt rum. Härvid får jag göra den erinran, att afsägelse hufvudsakligen endast ägt rum af dem, som varit af actor till jurymän utvalda, För öfrigt har Hr v. Hartmans - Den 17 Oetobcr e. in. dorff sökt anslå R. o. Ad:s känsla med minnet af det sätt, hvarpå de 2:ne institutionerna olagligen tillkommo i8ra; men jag hoppas, alt detta försök, utgående från en öfvertygelse, som Hr v. Hartmansdorff sedan sista riksdagen förändrat, efter det han inträd t på en plats, der han finner sig mera utsatt för klander, icke skall lyckas. Jag är kanske jäfvig att yttra detta; men jag hemställer till en hvar, om publiciteten 1812, då juryn stiftades, kan jemnföras med publiciteten i våra dagar. Man säger, att tidningarna den tiden icke tilltrodde sig den djerfheten att gifva Konungens rådgifvare det rådet att lemna sina platser; men jag hemställer, om man nu får se sådana invectiver, som den tiden voro föremål för rättegångar och söndersleto folkel inom stad och land. Att något sådant numera icke kan inträffa efter den utbildning, publiciteten genom juryimältningens införande erhållit, bör icke kunna betviflas. Jag tror, att detta skall vara tillräckligt för att bestämma R. o. Ad:s öfvertygelse i frågan. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.: Här är uti förevar. ämne så mycket taladt både för den ena och andra meningen, att för mig, som bekänner mig för Constit.Utskrs åsigt, föga återstår att tillägga. Men då jag under en mängd af år trott mig finna oriktigheten af en här försvarad sats, anser jag för min skyldighet att nu yttra min mening deröfver, innan målet lägges till handlingarna. Jag har under discussionen hört det yttrande, som skulle det vara ett bevis på mindre välvilja mot tryckfriheten att anse domstolarnas behandling af tryckfrihetsmål vara bättre och förmånligare för det allmänna, än juryinrättningens, sådan den finnes organiserad i Sverige.
Men hvarest kan man uppvisa dess förträffliga inflytelse på Svenska boskapsafvel? Våra grannländer, Danmark, Finland, Ryssland exportera i stor mängd spanmål och iadugårdsprodueter. Vi behöfva årligen införskrifva de sistnämnda för öfver 2 millioner R:dr. Sverige har mer än i ett halft seeel rikligen varit välsignedt med husbehofsbränning. Hvarföre klagar man då nu öfver en förfallen ladugårdsskötsel, om den derigenom kunnat upphjeipas? Behöfver det någon ytterligare bevisning, att boskapsskötsel och jordbruk undergräfvas af denna halsstarriga förvillelse? Och Husbehofs-supning? Är den ett nödvändigt lefnadsbehof för någon menniska? Har den i ringaste nion åstadkommit något godt under all den tid, sorn den varit bosatt i bondens stuga? Är det någonsin möjligt, att 30 ä 40 millioner kannor bränvin, som tillverkas, kunna förtäras af 3 millioner menniskor, utan att hos tusende sinom tusende åstadkomma en oundviklig kroppsoch själsoch egendoms-förstöring? Det är klart som dagen, att hela bränvinshandteringens grundval är lagd på den fattiga, hemmanslösa och obesutna folkmängdens utarmande. Jag kan ej annat, än med allt möjligt eftertryck och på det högsta protestera mot en lagstiftning, hvaröfver fosterland och mensklighet måste sörja. Förevarande Betänkande kan ej innehålla någon egentlig lag, utan hela förslget är blott en underdånig framställning tili Kongl. Maj:t uti ett ekonomiskt ärende. Häruti borde alltså nationens ombud utan ensidighet och egennytta öppet förklara deras djupaste bekymmer öfver Svenska bran - 36 Be v.-, Lag-, samt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Utskott ens Betankande, M j. vinshandteringen såsom den förslå och förnämsta orsaken till nutidens 2:ne frätande kräftsår: Pauperismen och lösdrifveriet. Här hade bordt framläggas, att | af brotten härleda sig derifrån och att alltså de 705,492 R:dr, hvartill sista årets fångvårdskostnader uppgå, borde till | ersättas af bränvinsrörelsen.
Ombudsm, Emi, Ber, den i5 Jan, 1834. 89 ville genast derom underrätta Fullmägtige i Riksgälds-Contoret; och tillät Kongl. Majrt i Nåder, att Slafs-Secreteraren för Handelsoch FinanceÄrendena må tillkallas i den Comité, som fatt sig uppdraget att föreslå omlörraälda reglering, när fråga der förekommer om beräkningen af de summor, sorn hvarje år skola lill försvarsverkets iståndsättande disponeras, eller om andra ämnen, som kunna inverka jrå Rikets financiela förhållande i allmänhet. 147 •O Angående moderation i postporto för bref af mer än 8 lods vigt. Anmäld den 29 April s. å. Kongl. Majrt' befallde, att Öfver-Post-Dirccteurs-Embetet borde inkomma med underdånigt utlåtande och förslag, i afseende på verkställigheten af Rikets Ständers örn förmälda beslut. l48:0 Angående en Paketoch Forvagns-inrättning. Anmäld den 29 April s. å. Kongl. Majrt förklarade Sin Nådiga afsigt vara att, så vidt omständigheterne medgifva, lata till verkställighet befordra hvad Rikets Ständer härvid i underdånighet föreslagit, och befallde, alt till en början försök skulle göras med inrättande af en Paketoch Forvaguspost emellan Stockholm och Ystad, som komme att färdas fram och åter en gång i veckan; börande Öfver-Post-Directeurs-Embelet med ledning af' den lar ill', som vid Rikets Ständers skrifvelse finnes bifogad, upprätta och tili Kongl. Majrt inkomma med förslag till ej mindre passagerare-afgift än taxa för packgods. Kongl.
upptradde han for en fullkomlig likst$iUighet nlellan konen infor lagen och uttalade en string forkastelsectom ijfver den dmbbehoral, som i sedligt afseende stliller andra fordringar p&amp; krinnan an pB mannen. Anslutande sig till den af, la Fidkration abolitioniste internationde~ omfattade grundsntsen, forklarade talaren, att det hiir blott glfve ett antingen - eller. Antingen samma stranga forkastelsedom ocll bestraff ning for begge konen for mordiska fijrseelser - eller sanlmil ofverseende. Den senare Asilcten framkallade en liflig protest f r h den framst8ende sedlighetstalarinnan, frn Bieber-Bohm fran Berlin, hvilken visserligen ville rma med om en lika fijr blda kiinen giillande dom och bestraffning, men intet bfverseende - livarken for man eller kvinna. Ur juridisk synpnnkt hehandlades frlgan pH ett skarpsinnigt och spirituelt siitt a£ den nyutniimncla j~u.is dokt. froken Anita Augspurg, (den forsta tyska kvinna som nAtt dema viirdighet,) hvilken med myclren s + y a framlioll den skrianda inkonsekvens son1 l %g dari, att det ogkta barnet ej betralctades stii. i samma sliiktskapsfiirhlllanda till fadern som till modern. &amp; %ell f r h Holland och Frankrike liito roster hora sig, protesteranile elnot lagens oriit.tvisor i har berorda afseende. I loneo&amp; arbetarefrlgan r a r ilet i synnerhet den iifren hos oss genom sina skrifter viil bbeanta belgiska advokateu mr Louis Eranck, som gjorde sig bemgrkt genom sitt sakrika anforande.
Sullmagterna böra, för att mara gällanDe, IpDa fålunDa: ”£ill Den lagtima (Urtima) fXtföDag, font i fall fållaö ocf tager fin början Den befullmägtigaö färmeD, efter föregånget ordentligt mal, Sfi. 9?. (för ;]3refte*0tånDet ifrån 91. 91. ©tift, Unmerfttet eller 2lfaDemi): (för 53orgare Dvifeé befmurna ^Regeringsform af Den 6 Suni 1809, jemte fXifö*
Rusthåilarne icke fått uppbära tillskoltsräntorne efter markegångsförvandling under den tid af tio år, den förhöjda vacance-afgiften varit till utgörande påbjuden; att denna afgift, sedan densamma genom Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835 bestämdes, icke blifvit såsom andra kronoutskylder debiterad för hvarje år, genom • iakttagandet af hvilket debiteringssätt den icke torde hafva känts i väsendtlig mån tryckande, utan först år 1841 eller 6 år efter dess påbjudande och retroaktift för denna tid de rustande påförts, samt derefter genom Kongl. Brefvet den 23 Juli 1842 bestämd till utgående för 2 år i sender, till dess afgiften för alla reståren blifvit gulden; samt slutligen att, på sätt hos Utskotten uppgifvits, meranämnde vacance-afgift, som är anslagen till understöd för den gamla båtsmans-indelningen i l änet, icke ännu skall hafva kommit densamma till godo. 1 betragtande af dessa förhållanden och då utgörandet af den dubbla vacance afgiften måste blifva serdeles betungande, anse sig Utskotten böra tillstyrka Rikets Ständer att hos Kongl. Majit i underdånighet begära, det Kongl. Maj:t, efter undersökning, huruvida och till hvad belopp vacance-afgiften för de nya ordinarie rotarne i Blekinge, hvilken afgift, tillika med Kronans reserv-i äntor, borde, jemnlikt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1835, använ das till betäckande af den brist, som genom nedsättning i räntorne för en del räntegifvande hemman under gamla båtsmans-indelningen skulle för tillskotfstagande rusthållare uppkomma, varit, i följd af beviljade räntenedsäftningar, för nämnde ändamål behöflig, täcktes meddela Rikets näst sammanträdande
Detta anslags9^//^ summa bar hittills blifvit på det sätt bestämd, att den vid hvarje Riksdag beräkFyringt nade inkomst af båkoch lotssamt Danska fyrings-medlen sammanlagts med slalernadet under förenämnda rubrik upptagna belopp af indelta räntor, 460 R:dr, hvarefter den derigenom uppkomna summa blifvit för omförmälda behof uppförd på Hufvudtiteln
M. behagade åt sakkunnige män uppdraga utarbetandet af fullständigt förslag till ny tulltaxa, att Rikets härnäst sammanträdande Ständer föreläggas, dervid torde böra iakttagas dels att, vid öfvergången från det skyddssystem, som ännu lör vissa näringar qvarstår, men för andra redan upphört, till ett system, enligt hvilket tull endast upptages för att bereda staten inkomst, denna öfvergång dock sker småningom och på förut bestämda tider, så att först tullsatserna nedsättas årligen med vissa proc. af värdet å de varor, som åtnjuta den högsta skyddstullen, intill dess lika skyddstull qvarstår å alla de varor, som inom riket tillverkas, hvarefter älven denna skyddstull med viss proc. årligen minskas, dels att tull för statsinkomst i främsta rummet lägges å främmande spritdrycker, tobak och dylika mindre nyttiga artiklar, dernäst å kolonialvaror, the, kafle, socker och andra nyttigare, redan allmänna förbrukningsartiklar, men icke, utan i nödfall, å verkliga förnödenheter till föda, kläder och värme för de mindre bemedlade, såsom salt, sill och torr fisk (gråsidor eller sey), bomull, ull, hudar, kol m. m., dels ock att författnrn må vinna erforderlig formel enkelhet och tydlighet till lättnad och säkerhet vid tillämpningen. Derjemte utbedja sig R. St:r, som med underd. tacksamhet mottagit meddelandet derom, att underhandlingar ang:de lättade handelsförbindelser med Frankrike blifvit åter upptagna, hvarigenom anledning är att hoppas att äfven Sverige skall snart komma i åtnjutande af de fördelar, deraf flera andra folk redan äro i åtnjutande, att E.
Det tyckes ej vara för mycket, att hafva ^:del i cassa; i annat fall ser man blott på de lånhungriges bästa; och till och med för dem skall ingen säkerhet finnas, ty om man icke förutsett och beredt utvägar för Banken att göra tete emot uttagningarna, skall Banken vid hvarje påkommande behof nödgas uppsäga sina fordringar och göra indragningar i rörelsen. Friherre Cederström har vid ett föregående tillfälle riktigt anmärkt, alt l71 Den 4 December e. in. vi äi o barn, som basta ut i verlden på försök; men barnet bör uppfostras lill man, icke qvufvas i sin linda. Friherre Cederström: Det synes förundransvärdt, att discussionen blifver allt besynnerligare, ju längre den fortgår. Herr Lefren bar sjelf slutat med alt yrka, det fonden skulle blifva lagd ad acta; men den är icke mera reservfond, om den icke är disponibel. Frågan är här blott, huruvida de 5oo,ooo R:dr, som för närvarande finnas anslagne till lån på publika papper, i stället må bestämmas till reservfond för bestridandet af den invexling, som är förenad med den Lånerörelse af 3 millioner, hvilken Ridderskapet och Adeln beslutat. Totalsumman blifver således 3 millioner 5oo,ooo R:dr, hvaraf den ifrågavarande reservfonden utgör ^:del; men om Ridderskapet och Adeln vill hafva en reservfond, så måste den kunna användas för anstalten. Säger man åter, att den alltid skall finnas i kistorne, så vill det säga detsamma, som att ingen reservfond finnes; ty en sådan måste kunna disponeras. Jag skulle ock tro att meningen bör vara den, att den hittills anslagna fonden för lån på publika papper, hvilka hädanefter få belåningsrätt i den nya Discontlnrättningen, må hållas i reserv, för att, såsom Herr Hjerta sagt, disponeras vid påkommande ögonblickliga behof, antingen till utlåningens underhåll Den 4 December e. m. lande i sin jemna gång, eller till bestridande af Bankens egna utbetalningar.
Jag fär derföre den äran projektera, att Herr Grefven och Landt-Marskalken ffulle behaga läta hwarje klem-dag anflä wid stora -ängen i SkidvarrhuS-Salen en lista öfwer de mäl, som den ZM Den 1Z September. den dagen komma att företagas. Sädan har Praxis warit tvid de fordna Riksdagar jag bewistat, och spnes mig böra leda till en nödig ordning och skyndsamhet wid ärendcrnas afgörande. De Ledamöter som hafwa Memorial och Oictamina att upläsa, finge dä serskildt anmäla dem hos Herr Grcfwur och Landt»Marskalken som icke lärer undcrläta att dem i fin ordning föredraga. Jag underställer detta Herr Grefwcns och Landt Marskalkcns och Högloft. Riddcrskapcls och Adelns wldare vmpröfwande. Jag ffulle wisst för min del instämma, hwad Herr Grefwe körner behagat proponera; men fruktar att om ett sädant anslag skedde samma dag, skulle det blifwa för sent, emedan ingen dä kunde, förr än pä sista stunden weta, hwilka saker förekomma, och säledes ej wara beredd pä sitt yttrande. Men om ett sädant anslag skedde ett par dagar före ett i?Iemum skulle det wHcrligea kunna hafwa sin nytta. Herr Er e swen och Landt-Mars k a l k c n. Hwad Herr Grefwe körner, behagat förcsiä om ett anslag öfwer förekommande ämnen skulle utan twifwcl wara nyttigt: men att ett sädant anslag skulle göras flere dagar före klamim tror jag föga skulle wara möjligt emedan man ej altid kunde weta sä längt förut, hwarkcn hwilka mäl wörö de angelägnaste eller hwilka nya kunde inkomma. Herr lölorsieristolpe, föreslog att ett sädant anslag kunde dagen förut göras pä klubben.
I fråga om bemälda embetsverk har Kongl. Majit endast begärt att, då verkets årliga inkomster blifvit för nästa statsregleringsperiod beräknade till 1,500,000 Ridr eller 100,000 Ridr mera än hvartill de för närvarande äro upptagne, det å Sjunde Hufvudtiteln uppförda förslagsanslag till Postverket att af Postmedlen direkte utgå måtte höjas med sistnämnda belopp; och får Utskottet tillstyrka, att denna nådiga framställning af Rikets Ständer bifalles, så att berörda förslags-anslag uppföres med ett belopp af 1,500,000 Riksdaler. Uti det af Tullmedlen direkte utgående förslags-anslaget till Tullverkets stat och omkostnader, för närvarande upplaget till 1,800,000 Ridr, har Kongl. Majit icke äskat någon förändring; men då Utskottet funnit det vara önskligt, att jemväl vid detta verk en fullständig lönereglering blefve åvägabragt, hvarigenom dels en lättare öfversigt af förvaltningen och förenkling af räkenskaperna kunde erhållas, dels ock anslaget fördelas i tvänne, deraf blott det ena behöfde såsom förslagsanslag uppföras, hemställer Utskottet, det Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla att vid nästkommande riksmöte få af Kongl. Majit emottaga fullständigt förslag så väl till definitivt ordnande af General-Tullstyrelsen, den vid Tullverket anställda tjenstemannaoch be - 12 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 100. vaknings-personal, som ock till reglering af afiönings-kostnaderne för hela denna förvaltning. 22:o.
Be» tänkande af den 16 Nowembcr förlidct är innchäller, be« stäs till Pensioner för fuklige och till tjenstgöring oförmögen Civile Enlbetsoch Tjänstemän, som icke uppnärt 70 sirs älder, cn summa af 10,000 R:d. om äret, för Militaire och Civile Embetö- och Ljenstemäns i fattigdom efterlemnade Enkor och Barn i8,5zo R:d. ärligen, samt föxTknder Qfficerares och deras Wedcrlikars wid LandtArmecn och Armeens Flotta fattige Enkor och Varn 1,760 N:d. om äret. Deste Stats-anflag, af hwilka de twcnne sistnämnde wid Stats-rcgleringen blifwit tillökte imon af bebofw.et och sä midt Stats-WerkctS närwarande tillgångar kunnat medgilwa, hafwa redan af Riksens Högloft. Ständer klifs wik gillade och faststälde; Och hwadan nägon lörändring deruti nu icke widare kan äga rum, emedan sädant skulle leda till förändring och rubbning uti Stats-Regleringen och den derpä grundade Finanee-plan. Hwad ater angär Beneficii»och Benädnings-Staten; sä är den uppkörd pä Allmänna Irdragnings-Staten att wid Innehafwarncs afgång indragas och besparas, pä sätt Riksens Högloft. Ständer redan härom stadgat och förordnat.
Hvad angår redaktionen i öfrigt nemi. att §:n skall innefatta bestämdt stadgande, huru bolag skola bildas, är jag af lika mening med Frih. Raab. Frih. Raab: Jag betviflar, att den siste talaren fästat upmärksamhet vid II. o. Ad:s beslut i 2 mom. 7:de §:n, att i fråga om antalet af utskänkningsoch utminuterings-ställen Magistraten, sedan stadens äldste blifvit hörde, skall yttra sig. Konseqvensen tyckes fordra, att, då R. o. Ad. i ena fallet öfverlåtit beslutande-rätten åt Magistraten, denne äfven tillerkännes sådan » i det andra. Eljest upkommer en komplett* motsägelse, och jag hade icke trott mig behöfva vidare utveckla det. Jag hemställer alltså till Hr Printzensköld, som eljest är så noga med iakttagande af konseqvens, om han icke vill afstå från sitt förslag. Hr Printzensköld: Just derföre, att jag är mån om konseqvensens bibehållande, har jag gjort anmärka. emot Frih. Raabs förslag. Frih:n har trott, att jag icke lemnat upmärksamhet åt R. o. Ad:s beslut vid 2:a morn. i 7:de §:n, meri jag å min sida får fästa Frih:ns upmärksamhet på den verkliga skillnad, som förefinnes emellan 7:de och 10:de §§:na. Enl. 7:de §:n ega Magistraten och stadens äldste icke att definitivt besluta, utan de afgifva Utlåt, till Kas Befh:de, och då kan ju ganska lätt en sådan formell behandling af frågan, som den Ståndet beslutat, ganska lätt verkställas, emedan Magistratens Utlåt., åtföljdt af stadens äldstes yttrande, ingår till K. Befh:de, som derefter har att tillse, om dessa Utlåt:n sammanstämma, i hvilket fall resultatet är afgjordt, eller, om de icke äro sammanstämmande, att fatta beslut efter sig företeende omständigheter. I 10:de §:n är förutsatt ett helt annat förhållande.
Att ehuru i denna, likasom i förra Författningar, alla äro ålagde att förse skrif teli ga Handlingar, af hvad namn de vara må, med den utsatta ChartaSigillata, samt Ämbetsoch Tjenstemän med ansvar förpligtade, ej allenast att hålla hand öfver detta stadgande, utan ock, att först alla från deras expeditioner utgående Handlingar, med behörigt stämpladt Papper förse, är en strängare Controll Pastorerne ålagd, i afseende på Lysnings-Sedlar, då dessa skola i föreskrifven ordning årligen insändas till Kongl. Kammar-Rätten, på det att vid der skeende granskning utrönas må, huruvida misstag eller afvikelser egt rum, då äfven det obetydligaste anmärkes, och till böter anmälts ; att denna controll å Presterskapet synes högst förolämpande, då den innebär ett dubbelt misstroende, dels till Presterskapets skicklighet och förmåga, alt vid tillämpningen Betänkatiden. följa Författningen, dels ock, till dess redlighet, enär man genom denna controll sökt förebygga en befarad försnillning; att då ansvaret är lika för alla Ämbetsmän, bör äfven controllen vara enahanda för alla, i hvilket fall icke den minsta anledning till erinran sig företedde; men att då den inskränkes till de Charterade Lysnings-Sedlarne till Ägtenskap, . som enligt Tabell-Commissioncns underdåniga berättelse, uppgå till ett medeltal af 2i,5po årligen, och således utgöra en högst obetydlig del af de Charterade Expeditioner, som från alla Ämbetsverk utgå, synes man med denna strängare controll, endast velat jaga efter småsaker ; alt Chartan till en enda Fullmagt, eller till ett enda Köpe-Bref oftast uppgår till högre belopp, än alla LysningsChar, torne tillsammans från ett helt Stift, utan att någon controll här gifves, emedan det Charterade
Sedermera förordnades genom Kongl. Brefvet den 16 December 1774, kungjordt genom KammarCollegii och StatsContorets Cirkulär den 8 Maj 1775, att Kronofogdarne borde för hvarje Härad uppgifva de vid markegångssättningstiden gängse priser, hvilka jemte Städernes torgpris skulle vid markegångstaxans upprättande tagas i betraktande, hvarvid deputerade egde att icke allenast jemföra de sålunda uppgifna pris med dem, som verkligen voro gängse, utan ock ( 115 hafva afseende på det föregående och löpande årets växt och bergning. Genom Kongl. Förordningen den 22 Juli 1803, 0 <§. stadgades: att markegångssättningen, som förut skett vid Thomasmässo-tiden, borde företagas i början af November, så att densamma sist inom den 5 i denna månad vore fullbordad, hvarefter de förut föreskrifne och bibehållne prisuppgilternes aflemnande borde jemkas; att, så snart markegångstaxan blifvit upprättad , skulle densamma med första post insändas till KammarCollegium, tillika med uppgift å de pris, hvarpå den grundats, och det vid markegångssättningen hällne protokoll; att Collegium tillhörde att jemföra det ena Länets pris emot andras, der lika förhållanden egde rum, samt derefter pröfva och fastställa hvarje Läns markegångstaxa samt den till Konungens Befallningshafvande öfversända så tidigt, att dess kungörande före Thoma3-dag måtte kunna för sig gå. Uti nu gällande Regeringsform af den 6 Juni 1809, 75 §. stadgas: ”De årliga Markegångs-Taxorna skola upprättas genom Deputerade af alla Riks-Stånd, ”nämnde på det sätt hvarje Stånd särskildt för sig föreskrifver; Hvad desse fastställa, tjene till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och ”vinnes.” Uti Kongl. Kungörelsen den 1 October 1810 meddelades derefter, jemte underrättelse om det af hvarje