Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke är det lån, som brustit i Sverige, ty den intecknade skuldmassan är ju större än i något annat land; icke heller är det räntans höjd, som hindrar amorteringen, ty den är ju endast relativ till capitalvärdet, och en hög räntefot utvisar endast, att industriens mest vinstgifvande källor icke äro uttömda — såsom bevis hvarpå Förenade Staterna kunna åberopas, der räntan ännu är fullt ut så hög som bär —; men det finnes en moralisk kraft, en anda, ett begär efter oeconomisk sjelfständighet, en förmåga att samla capital och att genom idoghet och omtanka sätta sig i ett stigande välstånd, som saknas i Sverige, i min tanka förqväfd genom ombytliga lagstiftningsåtgärder och genom näringarnas fastsmidande vid allm. utlåningsanstaller. Så länge idoghet, sparsamhet och klok beräkning här blifva främmande eller för litet värderade dygder, skall man förgäfves tro, att skulden amorteras enligt det schema, som man vid stiftande af hypotheksföreningar framlägger. Man gör skimrande beräkningar öfver den lätthet, hvarmed en skuld genom componerade räntor kan amorteras, och man nedsänker derigenom den skuldsatta nationen ännu mera i sin trygghet, framkallar egendomsspeculationer och uppdrifna capitalvärden, ökar derigenom skuldmassan i den andra innehafvarens hand, utan att derföre framkalla ny produetion; man förlamar sträfvandet efter snar emancipation, och qväfver ännu mera den anda, hvaraf det helas framgång dock ytterst beror. Det är icke derföre min tanka, att vi böra lägga armarna i kors och passivt afvakta denna andas sjelfvilliga utveckling; tvärtom anser jag, att sedan genom realisationen man nedsatt produetionens nettobehållning och infört strypning, är det lagstiftarens pligt att träda emellan och gifva creditsystemet en förändrad organisation, enlig med de principer, som jag här vill i korthet antyda, och hvilkas tillämpning jag alltid inom de förenade Bancooch LagUtsktn har yrkat, och genom hvilkas antagande jag trott, att realisationen hade bort vara grundlagd.
Sanbtmarffalf eller Salman bafme ej maft att, utan ©tånbetä fauitpcfc, åtfftlja ett plenum. 2:o ©tånben mare ntebgifmet att på ett rutit titt gcutenfant Öfrocrläggttittg rörattbe aHntän, mib Stifsbagen uttber fjanbläggttittg maranbc fråga fammanträba, lifmäl utan rättighet att ber bcflnta; od) före betmib fiattbtmarffalfcn orbet. Dnffat ett ©tånb fåbant faratnattträbc, mathen öfriga ©tånben beröm ocfj om föremålet för ben' äffabc öfmerläggttittgen mtbcrrättabc. 23iträbcr något ©tånb benita önffan, ffatt fammanträbc af alla ©tånben ffc. Sanbtmarffalf od) Satt männen öfmereitéfomnte om tib od) ftälle för fammaitträbct, od) matbe faUclfc af fianbtmarffalfcit utfärbab. SJfeb anflag till fåbant fantmattträbe fötljåttes fåfont ont anflag titt ©tåttbene Aletta fagbt är. §. 48. fyörebragntitgääninen i 8lif6 Aletta äro befja odj inga attbra: l:o ÄonungenS ^ropofttioncr, font å Sttfäfalen, eller febcrntera ttnber Jttifäbagcitä 9til8baggs©cflut 1858. 15 lupp, bltfmit tift ©tanbe» eller ©tatäslttflottet öfmcrlemnabe; 2:o 9Jtål, forn genom ‘Protolottäsutbrag eller SDcputationcr från 9Jieb-©tånben loiittmtntccraä; 3:o ltt
DomstoAlla Högste Dorasfol;ns Beslut utlärdas i lens Beslut utfärdas unKonungens namn och der Konungens Secret , med Dess Höga underundertecknas af Ordföskrift, eller under Dess randen, eller, i händelSecret. se af dess frånvaro , af den äldste närvarande Ledamoten, och contrasigneras af den Föredragande, som ansvare för Expeditionens enlighet med Beslutet. 88 §• De förklaringar, De förklaringar, .. som, till »var på in som, till svar painkomncförfrågningar,om komne förfrågningar, om Lagens rätta mening. Högste Domstolen, med Lagens rätta mening, Konungens bifall, emel Konungen , genom Dess ^an Riksdagarne gifver, kunna af Riksens StänHögste Domstol , e<jer ogillas, hvarefter mellan Riksdagarne gif. längre vare gallande, eller af Dom* ver, kunna af Riksens stolarne iakttagas eller St«cr ogi„s , hvar efter de icke längre ra första månaderne af Bih, t. Rikt.St, Brot, 1 Sami. 1(2}, l'.a Band, 2 SO Om Förklaring öfver 5 §. 55 Cap. Rätteg. B. vare gällande, eller af den, efter dessa Jag„ förklaringars utfärdande, Domstolar^ takttagas påföljandSe Rlksdag, in eller åberopas må. tet beslut, i afseende på deras upphäfvande fattat , fortfare de allt framgent att såsom allmän Lag vara gällande. N:o 40. Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition till Riksens Stånder angående Förklaring öfver 5 §. uti 25 Cap Råttegangs-Balken samt 4 §. uti 3-dje Cap♦ Missgernings - Balken; Gifven Stockholms Slott den 9 Maji 1823.
K ongl. Maj:t biföll Rikets Ständers anhållan, att Embetsoch Tjervstemännen vid f. d. Allmänna Magasins-Directionen, sorn på fnd ragningsStat förflyttas, måtte, så vidt ske kan, till andra passande tjenster placeras; och ville Kongl. Majrt, enär Rikets Ständer ansett anslaget till Juris Doetorerne Collin och Schifter för samlandet af Sveriges gamla Lagar icke böra å Allmänna Indragnings-Slaten uppföras, i Nåder hafva anbefallt Justitiae Siats-Ministern att inkomma med underdånigt utlåtande, huruvida nämnde arbetes ytterligare fortsättning med bidrag af allmänna medel må vara af omständigheterna påkallad. Under den a g April 1800 beslöt Kongl. Majrt, att sistnämnde anslag må fortfarande utgå och förskottsvis anordnas af Extra utgifts medlen, för att af Andra Hufvud-Titelns besparingar ersättas. J%‘.0 Angående Handlanden Billqvists befrielse från gäldande af anmärkningsmedel. Anmäld d. 6 Februarii s. å. -Bifölls af Kongl. Majrt och skulle vederbörande derom förståndigas. Bil. till R. St, Just, Ombudsm, Em!’. Ber, den i5 Jittt. 1834* T» y?>:o Angående åtskilliga förändringar i föreskriften om beläning af Jernoch Vågeffecter vid Bankens Låne-Contor i Götheborg. Anmäld den 6 Februarii s. å. Kongl. Maj:t bifrill, att allmän Kungörelse härom utfärdades; viljande Kongl. Majit, uppå Kammar-Expeditionens föredragning, taga i öfvervägande. Rikets Ständers hemställan om arfvode» för WågbeLjeningen. Anmäld den 21 Maji s. å., och beslutet expedieradt genom Kungörelse af den 25 Jimii i83o. ^5:0 Angående Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse lill Stats-TJtskottet, rörande förändring och reduetion af liemmansräntorna i d* Län, der de nu finnas i ett större antal persedlar utförda.
Under anförande, hurusom, genom K. M:s Nådiga Kungörelse af den 29 Sept. 1818, val blifvit stadgad en prasscriptionstid af natt och år, att räknas från den 1 derpå följde December, inom hvilken ej mindre innehafvarne af Götha Canal-Bolags och Malmö Disconters assignationer, än andre fordringsegare hos dessa Disconter, borde sina fordringar, af hvad namn och beskaffenhet de vara måtte, till liqvids erhållande, hos Riksgälds-Contoret anmäla, så framt de ville derför njuta betalning, samt sålunda en viss termin bestämd för väckandet af alla de fordringsoch ersättningsanspråk hos nämnde Disconter, som förefunnos, då bestyret med dessas utredande af Rikets Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Contoret öfvertbgs; men att, i afseende på anmälandet och fullföljandet af sedermera uppkomna enahanda anspråk, något serskildt stadgande icke vore meddeladt, hafva bemälde Fullmägtige, då under den tid af nära 26 år, som Discontatredningen af Riksgälds-Contoret besörjts, bevakningar och utbetalnjngaar Expeditions-Utskottels Förslag (ill und. Skrifvelse, F-o 5. 5 för Disconternes räkning blifvit verkställda i flera hundra concurser, hvarest utdelningarne icke sällan skett emot villkorlig återbäringsskyldighet, samt dessutom, under samma tid, mångfaldiga andra mer eller mindre invecklade liqvider förefallit, derifrån förmenta anledningar till anspråk och efterräkningar emot Discont-utredningens styrelse möjligen skulle kunna hemtas, hos Rikets Ständer framställt angelägenheten af att Riksgälds-Contoret, medelst en i laga ordning utfärdad prasscriptions-författning, skyddades från dylika framtida anspråk och efterräkningar, i hvilket afseende och på det icke en förutsedd möjlighet af eljest förestående ytterligare utbetalningar måtte hindra Discont-ulredningens fullkomliga afslutande samt uppgörandet af den slutliga liqviden med Rikets Ständers Bank för dess försträckningar under utredningstiden, Fullmägtige föreslagit, att under innevarande
Som denna punkt, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet gillad och af Bonde-ståndet lagd till handlingarne, sedan Ståndet bifallit att, på sätt Utskottet föreslagit, skiftesoch odlingslåne-rörelsen skulle för framtiden upphöra, blifvit 12 Bunko-Ulskollels Utlåtande, M 39. af Preste-ståndet återremitterad, i och för dess samband med Utskottets nyss omförmälda förslag; så och enär någon anmärkning emot ifrågavarande 21 punkt icke förekommit, finner Utskottet sig böra förnya den framställning, 15:o. att mom. 1 af 185 § må undfå följande förändrade lydelse: Skiftesoch odlings-Iån komma än ytterligare att från Banken utgifvas; och hlifver cirkulations-summan för dessa lån 80,000 R:dr banko. Kapital-afbetalningarne få årligen användas såsom lån åt personer, hvilka, till följd af äldre skiftes-författningar, efter 1825 gjort, eller på grund af sedermera gällande skiftes-stadgar nödgats och än vidare nödsakas göra utflyttningar från byar och hemman samt i förening dermed inrätta nya bostäder. Hvad af lånetillgångarne möjligen kan under ett år lemnäs obegaguadt, må till det följande året reserveras. Utskottets framställning i 29:de punkten, att Hypotheks-föreningar måtte, under vissa vilkor, undfå kreditiv i Rikets Ständers Bank, är återremitterad af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet och af dagen af Borgaresamt Bonde-stånden. Yid detta förhållande, och då inom ett af de Riks-stånd, hvilka återförvisat ofvanberörde punkt, eller Ridderskapet och Adeln, flera yrkat, att, af uppgifna skäl, Utskottets framställning måtte afslås, får Utskottet hemställa 14:o. att densamma må anses vara förfallen. Förbehållande sig Utskottet att framdeles, uti särskildt afgifvande betänkande, fä hos Rikets
Sag föränbra och förfla» ring beröfroer gifroa, f>afvoe 'Söi gillat och gobfänt, fåfom (fänbtgSag, följanbe belö (ag»förflaringar och ytterligare (tabganben, Ijroilfa ilongl. SJfajit, feban ft(fförflutne SXiföbag od) å nebattnämnbe bagar, i Sfåber mebbelat och utfärbat, nemligen: l:o ©en 11 (September 1829, Ctrculatre till £>froer»Ståthålla» ren od) ^onungené famtlige SBefallningdhafroanbe, angåenbe tafttagan» be beraf, att perfoner, bömbe till allmänt arbete, böra förfänbad till be €orrectionö»3nrättningar, bit be, meb affeenbe å beråd fön, rätte» ligen Oöra; 2:o ©en 18 September 1829, Circulatre till «£)of»Slätterna och famtlige ^ontmgend SSefallningdhafroanbe, angåenbe bötfällb perfond in(fällanbe till enfftlbt arbete för böternad aftjenanbe; 3:o ©en 8 October 1831, 23ref tiil «f)of»9vätterna, angåenbe (fället, fcroareft, t roiga fall, enjfilb ffrtft bör unbergåd; och 4:o ©eit 17 Sfooember 1832, 23tcf till äpof» Slätterna, inne» fattanbe förflartng öfwer ^ongl. görorbningen ben 19 ^ulit 1815, om I)tt>at) font iafttagaö bör, vid underdåniga befvärö anförattöedoé Äongl. 5Diaj:t t brottmål. §• 45.
Detta hade den följd att dä ägograderingen sålunda vore slutligen bestämd, jordegarne icke åbragtes de stora kostnader och mångåriga tidsutdrägter som upkomma då graderingen pä sätt nu tillgå ändras efter skiftets afslutande, då skiftet genom graderings-förändringen måste helt och hållet omgöras och jordägarne få ånyo betala skiftet, efter den af domaren upgjorda nya ägogradering. Oell då en ägogradering beror af hvars och ens olika erfarenhet och omdöme, och domarens nya gradering äfven är underkastad klander och kan af K. M. uphäfvas, sä vore del hårdt och orättvist om skiftesmannen skulle utan ny betalning verkställa skiftets omgörande. Således får jag föreslå uti 11 :te kap. i K. M:s gällande nådiga Skiftes-stadga af d. Maj 1827 den förändring eller det tillägg för hela riket att gälla; nemi. ”den jordegare, som med ”den af Landtmätare och gode män vid jords laga skiftande verk”stälda ägogradering är missnöjd, eger att inom 30 dagar efter den ”skedde graderingens afslutande anmäla till klagan till ordf:n uti ”ägodelnings-rätten, eller hos K. Bef:h:de sig anmäla, hvarefter dä Den 21 December. 115 ”klagan härom icke skodi, stäkl tili K. M., ägograderingen är laga ”kraftvunnen och någon talan derå får icke vidare ega rum”. Om remiss härå anliålles vördsamt till LagUtsk, eller det Utsk som förgodt finnes. Remitterades till LagUtsk. Hr Hedenstierna, Wilh. hade inlemnat 3:ne motioner af följande innehåll: 1 :o Ofta har det anmärkts såsom en väsendtlig krist i Länsstyrelsens organisation att vid Lands-canzlierne icke finnes någon på Stat anlagen tjensteman med förmåga och skyldighet att dels, i expedierandet af de derstädes förekommande mångartade och viglige göromål , med embetsmanna-ansvar biträda Lands-sekret. dels ock företräda dennes ställe vid förefallande hinder af jäf, sjukdom, embetsresor, etc.
Publiken, som bevistade representationen, var helt fåtalig. Den bestod mest af sådana, som äro vana att infinna sig â alla premièrer samt en del af dem, som förut läst romanen med samma namn och nu väntade sig något » noch nie da-gewesenes ». Den egentliga mal möpubliken, den som, när något gammalt bepröfvadt af Shakespeare för första gång gifves under ett eller annat sällskaps sejour, mangran t infinner sig, var borta, försigtigt väntande till dess tidningarne hunnit yttra sig. I landsorten aktar man vanligen helt ringa en teaterdirektörs ansträngningar att bjuda på något nytt, något som ej löper i de gamla, djupa hjulspåren. Den ringaste lilla misstanke om pjesens halt — flux är publiken lika svår att locka till teatern som en bevingad varelse till fogelskrämman. Ett eklatant bevis härpå fick man härom året i en af mellersta Sveriges städer, der Ch. Edgrens » Sanna qvinnor » samlat summa summarum två betalande åskådare, under det aftonen förut en sentimental och tem-ligen innehållslös pjes lockat fullt hus. Och detta hände för Sveriges yppersta landsortssällskap.Och nu hade här i Malmö direktören händelsevis giort ansträngningar, hvadan den sällan kouseqventa publiken fick en ansats af konseqvens, d. v. s. den var fåtalig. Hr Axel Collin, direktör för det sällskap, som bär hans namn, hade i Paris studerat uppsättning, masker och spel, och efter ett ihärdigt arbete lyckats bringa det derhän, att de kri ti kusar, som inbjudits att öfvervara generalrepetitionen, funno endast helt ringa att anmärka. Nu till en början några ord om pjesen och dess förhållande till romanen » Thérèse Kaquin », hvilken ju i allmänhet anses som Zolas mçst naturalistiska — några säga ruskigaste, mest smutsiga — alster. I likhet med många andra bearbetningar af romaner kan skådespelet Thérèse Eaquin sägas utgöra endast ett ganska måttligt uttömmande extrakt af romanen med samma namn, enär — vi skynda att säga det — allt det lasciva och naturligtvis på samma gång alla Zolas glänsande detaljskildringar äro fullständigt borta.
Belrädes Justerare att hafva orätt stämplat bränvins-panna eller i stämplings-betyget hänfört bränvins-brännings-redskapen till lägre^class, än 20 Beviltningssamt Allm. JBesv.- och Ekon.-UlsKöttens Utlåtande, N:o S. hvartill den rättligen hörer, skall han böta 33 R:dr 16 sk. Banco, och derjemte dömas tjensten förlustig eller jiå längre eller kortare lid från ut©fningen deraf skiljas, allt efter Domarens pröfning, huruvida förseelsen härrört af uppsåt eller af större eller mindre vårdslöshet. Den, som tillverkar branvins-brännings-redskap af större rymd än den nu tillåtna, utan att kunna styrka, det redskapen är ämnad till export eller bestämd till inhemskt bruk, på grund af Kongl. Maj:ts serskildt gifna Nådiga tillstånd, böle första gången 33 R:dr f6 sk., andra gången 66- R:dr 3a sk. och tredje gången ioo R:dr, allt Banco. §. 22. Destillerings-pannor, som af Apothekare få- för pharmaceutiska behof användas, böra angifvas och upptecknas vid mantalsoch skattskrifning, samt mätas och stämplas, i likhet med hvad om brau vins-pannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar.. §. 23. Ifrån och med den i Maj till och med den 3r October hvarje år„, äfvensom då bränvins-bränning af någon ulöfvas endast under hälften af den tillåtna tiden, vid hvarje termins slut, nemligen vid Mars och December månaders utgång, samt under den eller de öfriga månader afåret, då tilläfventyrs Kongl.
Frill. Hamilton åter, som ingått, likasom Ilr von Hartmansdorff, i nödiga detaljer (jag anser det icke oriktigt att ingå så långt i detaljer, sorn desse herrar livar uti sitt förslag gjort, ty derigenom blir för Const.Utsk. uttryckt hvad som är Ståndet* gemensamma lanke, i händelse någoldera af förslagen lyckas göra sig gällande såsom R. o. Adis gemensamma tanke) — Fribin har, säger jag, hufvudsakligen två oriktigheter i sitt förslag. Den första är, att Fribin formerar båda hamrarne med olika antal ledamöter. Uti en lid, så känslig sorn den, i hvilken vi lefva, för att äfven uti de aldra obetydligaste omständigheter se stora skilnaden, stora vådor eller stora företräden, fruktar jag att endast den omständigheten, att dessa doo ledamöter, som skola säga sig vara uttryck af ögonblickcts val, alt dessa årsbarn skulle förhäfva sig öfver de der stackars ioo, som hade varit valde några för 5, 6, andra för g, å io år ocb skrika ner dem — Frililn lmr sjelf erkänt, att skriket också är en makt, ehuru icke alldeles laglig — skrika ner detta loo-mannaråd hufvudsakligen på denna grund, att de icke äro 200. Hvarföre lägga ett sådant frö till olikhet, då det är alldeles likgiltigt, om Den 34 October f. m. den summa af 2 eller 3oo, som de skulle utgöra tillsammans, divideras med 2 eller 3? Jag respecterar tidens anda, endast då den är rättvis; men jag känner likväl inom mig, att det kan komma en tid, då man ser detta siffertal vara af stort inflytande. Den andra anmärknm, som jag skulle vilja göra emot Frihtns förslag, är den, att han föreslagit, att den ena kammaren skulle välja den andras ledamöter. Delta är, efter mitt förmenande, så alldeles capitalt oriktigt, när man slår an begreppet val, att man ej kan hitta på något, som är capitalt oriktigare. Här har blifvit framstäldt från alla sidor, och synnerligen från den, som anser sig försvara de mest liberala theorierna, att ingenting är så riktigt i fråga om val, som de directa.
Nådiga pröfning och bifall; och berörde brist, hvilken genott! de af Kongl. Majit, under loppet af år 1817, i följd af Riksens Ständers medgifvande vid sista Riksdagen, bestridde Utgifter af 1816 års Öfverskottsmedel, något h8oo Stats-TJtskottets Betänk and en'. Icommer att oka sig, anser Stats-Utskottet böra godtgöras af Öfverskotterne på 1817 och 1818 års intrader, hvilka Öfverskott med säkerhet kunna antagas uppgå till den Summa utöfver hvad Kongl. Maj:t äger disponera, att nämnde brist derutaf fyllas kan; hvarefter återstoden af desse Öfverskotter för 1817 och 1818 samt för <le följande åren, efter afräkning af hvad till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för Försvarsverket är anslaget, skola till Riksgälds - Contöiret aflefvereras på sätt Riksens Ständer vid sista Riksdagen i denne del förbeliöllo. Stats Utskottet har för öfrigt skolat anma• la, att sedan Riesens Ständers Revisorer ar 1817 genomgått och granskat Stats Verkets Räkenskaper och Förvaltning till och med för år 1815; så har till Utskottets enahanda åtgärd nu blifvit aflemnade 1816 års Röcker oell Handlingar jemte det Stats-Verkets Förvaltning för samma år blifvit af Kongl. Stats-Contoiret uti dess afgifne och Kongl. Majus Nådiga Pioposition bifogade berättelse uppgifven och framlagd. Utskottet har väl ansett Riksens Ständers granskning egenteligen böra sträcka sig till en generel öfversigt af Förvaltningen, enär Kongl. Kammar-Rätten tillhörer, alt till ziffran revidera sjelfva Räkenskapen Men Utskottet har dock, så vidt dess tid medgifvit, genomgått äfven. Kongl. Stats - Contoirets Memorial - Röcker och Kongl. Ränfe-Kammarens Hufvud Bok.
Med riktiga , hwarä ej saknas tillgångar, kan Statsverket utgifwa si» na förbindelser, hwilka kunna blifwa bäde begärliga och gällande, och den penningstock ffm sä wäl tarfwas för enffilte Medborgares rörelser, icke dem til en oundrviklig undergäng in ffrän» - Den 18 Mas. t6g ffränkas eller undanhällas; men härom är nu ej hwarken tilfälle eller tiden, at nägot widarS utföra, utan hemställer jag til Högloft. Ridderskapets och Adelns närmare uplysta pröfning, om icke denna del af Herr Friherre iiilkversLoias ^lemo! ILI mä til wederbörligt Utskott wardö förwisad. Grefwe borner, Lärl (iLbrielr. Jaä har nyligen hört med et attmäm Ja, och utan föregängen öfwerläggning, beswaras en propoi kinon, at ULNl^uen skulle til Kronan försträcka Tchä Ivlillioner Riksdaler. Dä ändamälet med denna försträckning är sä wigtigt och Rikets behof för det närwarande sä trängande, är det ej urin mening, at bestrida detta redan fattade beslut. Jag utbeder mig endast ödmjukeligen fä anmärka, at detsamma är i sig sjelft alldeles stridande mot Nanco Författningarne, foch uttrpckeligen stadga, at nägra utgifter af kLn^uens fong icke kunna beslutas. Utan förut inhächtadt yttrande af danco Utskottet. Jag anhäller säledes at det tillägg mätte göras, at intet annat än sakens wigt och Rikets närwarande belägenhet kunnat föranleda til detta hastiga beslut, och det förbehäll uttrpckeliqen stadgas, at detsamma ej mä kunna gälla säsom xrejullicar wid framtida tilfällen, dä öanouens biträde kunde synas af nöden. Hade Högloft Ridderstapet och Ädelst icke sä fort fattat,sit beslut, skulle jag hafwa wägat för Utstottet begära nägon gansta korttid, för at med stt utlätande i förewärande ämne inkomma.
Preste-Ståndet d. 19 Borgare-Ståndet d. ig Bonde-Ståndet d. 20 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om förmäns-räitt för Banquen hos dess TJppbÖrdsmän och Betjente. S. A. K. H os Riksens Ständer har deias Banco-Utskott framställt, hurusom, för så väl Banquens, som allmänhetens betryggande mot vådor och äfventyr, det vore nödigt, att, genom förklaring öfver 17 Cap. 8 §. Handels-Balken, det bestämda stadgande blefve meddeladt: att Banquen egde tillgodonjuta enahanda förmåns-rätt hos sine Uppbördsman och Betjente, som genom nyssberörde §. är Kronan tillerkänd. Riksens Ständer, som, vid pröfning af detta ärende, ansett samma skäl, hvilka verkat, att en sådan rätt blifvit Kronan och Frälseman för Uppbörd tillagd, äfven gälla i afseende på Banquen, såsom ett Staten tillhörande Werk, få, af sådan anledning och då någon bestämd föteskrift härom icke finnes, hös E. K. M. i underd. föreslå, att, genom allmän författning, det stadgande måtte meddelas ”Riksens Ständers Banque eger, ”i afseende på dem af sine Embetsoch Tjen - Unilerdaniga SkrifvelseYi "stemSn, »om Banquens tnedel under Uppbörd 'hafva, att, vid inträffande Uppbörds-brisr, för 'densamma njuta uti UppbörJsmannens tillgångar ®nahanda förmåns-rätl, sorn Kronan i a! 1- ''mänhet hos dess Uppbördsman är eller kan 'blifva tillagd.” Riksens Ständer framhärda etc. N:o 333i Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 17 Nov, J 823!
Björkmans hela löne-inkomst utgjort: Arfvode vid Låne-Gonloiret , - B:co R:dr i ,333: 16. — samt halfva lönen i Banken Tillhopa B:co R:dr *,y83: 16. — Och förre Banco-ombudets i Götheborg J. Wallmos aflöning: Arfvode vid Låne-Contoret B:co R:dr i,333: 16. — 11 al Iva lönen i Banken „ 262: — Hvartill sedermera såsom personel tillökning, med rättighet att uppbäras retroactivt från år 1824, honom tilldelades skillnaden emellan hans egen och Björkmans lön, med „ , 187: 24. — Summa B:co R:dr 1,783: 16. — hvilket belopp från och med år i83o ytterligare ökades med 20 procent å halfva lönen i Banken „ „ 5a: 24. — Således tillhopa B:co R:dr i,835: 4°- — eller mer, än så väl högsta Commissarie-lön, som hvarje annan lön inom Banken på den tiden, och detta allt oberäknadt, tid efter annan, honom i och för ökade göromål, tillagde betydliga extra arfvoden och gratificationer; att, derest i betragtande togos de uppoffringar, Banco-ombuden, i och för sina tjenstebefaltningar, voro underkastade, dels genom försvunnen utsigt till hvarje annan fortkomst å tjenstemannabanan, än inom Banco-verket , dels i följd af kostnaden för equipering och bosättning å en fremmande ort, äfven deraf hämtades skäl till beviljande af en för Bancoombuden tillräcklig och nödtorftig utkomst^ att likväl förhållandet med nuvarande Banco-ombudens löne-inkomster och avancement inom Banken, under den tid, de vid Låne-Contoren tjenstgjort, varit sådan, att, då den JSih. tili R. St.