Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Leopold plägade, när han ville göra Kellgren besök, dagen (eller åtminstone några timmar) förut anmäla det genom en biljett, så utstofferad, att denne, som påstod sig vara dum i allt slags påhitt af artigheter, ofta måste försitta en förmiddag i bryderi med att utfundera ett icke alltför omotsvarigt genmäle. Efter visiten funno hans förtrogne honom hvarje gång utmattad, och hörde honom bedyra, att han ej visste någonting mer tröttande, än den första, ständigt åt panegyriska haranger inrymda, fjerndelstimman af Leopolds ankomst: ”men se’n jag öfverstått den”, – brukade han tillägga, – ”skulle mannen gerna få sitta hos mig hela dagen; ty sedan talar han väl och interessant”. – Föröfrigt ser man det vexelförhållande, som uppkom efter deras första personliga närmande till hvarandra, taga den vändning, att det börjades med ett beskydd af Kellgren för Leopold, och lyktades med ett beskydd af Leopold för Kellgren – eller med Leopolds förvandling från klient till protektor. Ögonskenligt uppenbarar sig ock detta i andan och tonen af några dem emellan skrifna bref, som här må öfverlemnas åt en större allmänhet, sedan de (åtminstone mestadels) långt förut blifvit bekantgjorda för en mindre 71. – Genom det redan anförda kan begripas, hvarföre, i flertalet af de Kellgrenska brefven, en icke liten överansträngning till artighet är synlig. Af de åtskilliga andra anmärkningar, till hvilka man under läsningen af dessa meddelanden föranledes, må eljest här i förväg blott den enda göras, att de båda skaldernes första ömsesidiga annalkning måste hafva inträffat under vintern 1785– 1786; emedan ej det ringaste spår till något sådant kan skönjas i de tillförne 72 framlagda och ända till hösten 1785 fortfarande bevisen på det vänliga förhållande mellan Leopold och Thorild, som icke rentaf upphörde förr, än efter den förres utgifvande af sina ”Kritiska Anmärkningar” vid Gyllenborgs ”Tåg öfver Bält”.
St:r med anledn. af hvad som här blifvit framstäldt, täcktes draga sig till minnes åtskilliga projekter från föreg:de tillfällen, och sednast med afseende på IliksMuseum, huru det nemi. möjligen kunde hända äfven denna gången, att det första kostnadsförslaget upgår till en half million, men innan byggnaden blir färdig tarfvas en half million till. För att undgå en sådan kasus, tror jag det vara lämpligt att välja en plats der man behöfver gräfva ner i sjelfva marken så litet som möjligt. Den af Frih. Posse föreslagna lokalen eller Riksg:sKont:s hus anser jag lämpligare än den förut omnämnda, men får hemställa om det, såsom man tyckes föreställa sig, är någon nödvändighet att RiksArkivet blir förlagt i närheten af de andra Embetsverken. För en sådan föreställning synes den tron hafva legat till grund, att tjenstemännen från de andra Verken skulle behöfva springa och hämta handlingar från RiksArkivet. Ulen nu är likväl förhållandet, med undantag för Regeringens egna Departrr, sådant, att några handlingar icke från RiksArkivet erhållas, såvida man icke expedierar en skrifvelse till Just.Kanslern, och en enskild tjensteman får icke alls låna några handlingar. Om således det är tid att expediera en skrifvelse så måtte det också vara tid att skicka en vaktmästare till grannskapet af WetenskapsAkademien eller Observatorium, i hvilkas trakt jag förra gången förslagsvis framställde att RiksArkivet kunde förläggas. Frih. af Ugglas: Det var med en viss förvåning som jag hörde Gr. Anckarsvärd rigta förnyade anmärkn:r mot Regeringen i denna fråga. Gr:n har här framställt såsom anmärkn:svärdt, att Regeringen, i händelse den insåg det olämpliga uti att inköpa det nuv:de Arkivhuset, likväl icke motsatte sig ett sådant beslut. För att ådagalägga det obefogade i denna anmärkn. och visa omöjligheten för Regeringen att vidtaga den åtgärd Gr:n påpekat, anhåller jag att få uplysa att R. Stirs beslut i denna fråga innehåller det R.
Riksens Högloft, Ständers Stats» och Banco-Utskotts Utlåtande j anledning af Hedervärda Bonde-Ståndets återremiss af Utskottens Betänkande, angående väckte frågor om Lånebiträden till understöd för Kyrko-bygnader uti Kumla Stats-Utskottets Be t ä n k a n d en.. 339 och Hallsbergs, Tvings, Herrestads och Jemjö församlingar* Till Utskotten liar Hedervärda BondeStåndet, på grund af dervid gjorde anmärkningar, återremitterat det Betänkande, Utskotten afgifvit i anledning af väckte frågor om anslag af Länebiträden för Kyrkobyggnader uti Kumla och Hallsbergs, Tvings, Herrestads oell Jemjö Församlingar; Men sorn ärendet genom frenne Stånds bifall till förenämnde Betänkande, nieddeladt af Högloft Ilidderskapet och Adeln den 16 September, af Högvördige Preste-Ståndet den 18 Augusti; och af Yällofl. Borgare-Ståndet den 20 i samma månad, redan är så vida afgjordt, sorn för utgörande af ett Rikets Ständers. Beslut erfordras; och allt hvad Utskotten såsom svar å de emot Betänkandet gjorde anmärkningar skulle kunnat anföra, redan finnes hafva blifvit af en Ståndets Ledamot vid öfverläggningen om åter-remissen fullständigt utveekladt; anse Utskotten någon annan åtgärd i detta afseende icke för sig återslå, än allenast den, att detta förhållande till Hedervärda Bonde-Ståndet vördsamt anmäla. Stockholm elen 6 October 1823, a3o S la ts -U t s k o 11 e ts Betän Landen, N:o 520. Ankom den 35 Augusti 1833. Rikets Högloft. Ständers Statsoch Banco-Utskotts Utlåtande i anledning af de inom Högvördige PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i anledning af väckt fråga om förändrade vilkor för det af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag beviljade
Detta arbete skall blifva fullbordadt under innevarande år; och tros resultaterna deraf komma att fullt motsvara förhoppningarne. b) Anläggningen af en 8,694 alnar lång väg emellan Slädeneds åsar och Tings gästgifvaregårdar, hvarigenom li mils genväg erhålles från åtskillige de - 8 lar af Barne, Skånings, Kållands och Wiste härader till Högestens marknadsplats och Tvättstuguhamn. Det af Eders Kongl. Majit den 20 Maj 184-7 nådigst fastställda förslag upptog kostnaden för denna väganläggning, jemte jordersättningarne, till 9,644 R:dr ig sk. banko, deraf 7,233 R:dr 12 sk. erhållits såsom bidrag af allmänna medel, utan återbetalningsskyldighet. Mot detta anslag hafva några för saken särdeles intresserade possessionater i orien åtagit sig utföra arbetet, hvilket ock börjades i Juni månad 1847 och lärer blifva färdigt till afsyning vid samma tid innevarande år. c) Omläggningen af vägen emellan staden Hjo och hemmanet Borrbäcks ägor tili en sträcka af 464 famnar, för att förekomma de betydliga skador, som sjön Wettern tid efter annan gjort på denna väg. Till kostnaden, som, enligt ett af Eders Kongl. Majit den 4 September 1845 i nåder faststäldt förslag, ansågs uppgå till 2,779 R:dr banko, har statsbidrag, utan återbetalningsskyl dighet, erhållits med 1,852 R:dr 32 sk., hvaremot vissa personer i Hjo stad och trakten deromkring åtagit sig att tillskjuta hvad som deröfver erfordrades samt ansvara för behörig verkställighet af arbetet, hvilket i år skall blifva fullbordadt.
Genom Eders Kongl. Maj:ts under den 3 December 1829 nådigst meddelde Donation till Wåldö församling af Enke-pastorskan C. Hörners såsom Dana-arf kronan hemfallne qvarlåtenskap, är en skola i nämnde församling grundad och i832 öppnad. I anseende till Socknens omkrets och folkmängd, har den blifvit delad i en Central-skola vid kyrkan, der undervisning efter vexel-metod meddelas af en prestman, sorn derföre åtnjuter i4 tunnor spanmål, 133 R:dr 16 sk. Banko och trenne årliga kollekter, samt i tvenne ambulatoriska under-afdelningar, hvilkas lärare erhålla mindre löne-bidrag efter Cassans tillgångar, samt ~ tunna spanmål årligen. Inom Knutby församling är öfverenskommelse om skolas inrättande lillvägabragt och byggnad dertill redan uppförd. Allt detta, jemte de förbättringar af mindre omfång, hvarpå flere församlingar varit betänkte, i fråga om deras undervisniugs-anstalter, utvisa, att detta ämne under närvarande tid omfattas med hugnande omtanka och öfvertygelse om dess vigt. De i Länet varande sockne-magasins-fonder, utvisas af följande, enligt pppgifter vid sistlidet års slut, upprättade förteckning, hvilken tillika, med — 2‘S - den fullständighet som kunnat erhållas, upptager antalet af Interessenlerue och Socknarnas folknummer: Härad. Socken. Capital panmäl. Capital penningar g,. 1 Iutc' ■,? rcsscnFolknängd. Socken. Capital spanmål. Capital penningar. Årlig utgift. luteressenter. Folkmängd. Sammanlagda fonden af magasins-spanmål ulgör således omkring io,35o tunnor råg och korn, samt, å åtskilliga ställen, något potates; hvarförutan vissa socknar hafva kontante tillgångar till sammanräknadt belopp af 5,183 R:dr i3 sk. Banko. Räntan, som af undsättningstagare erlägges, omvexlar mellan i och 4 kappar på hvarje tunna.
D e r gingo båtar på väg till o c h från den stora verldsstaden Paris. L u g n o c h tystnad rådde omkring mig på kyrkogården, men der nere i dalen var det idel l i f o c h rörelse. P å kyrkogårdens midt reste sig ett ofantligt kors med en skulpterad Kristusfigur; dess armar voro utsträckta och hufvudet hvilade m o t venstra skuldran. Jag blickade upp i hans ansigte o c h märkte, att hans ögon rigtades ned i djupet, liksom hade han velat följa menniskorna i deras äflan der nere. Några ord uttalades b a k o m mig, denna gång tydliga nog att kunna urskiljas. J a g vände mig o m o c h igenkände samma qvinna jag sett inne i kapellet. H o n stod nu vänd mot det dimmiga fjerran, som g ö m d e Paris. Plötsligt såg jag henne sjunka tillsammans, under det några väldiga snyftningar skakade hennes k r o p p. J a g kunde ej motstå begäret att nalkas henne. » N i lider, är det ej något som jag kan göra för E r? » D e n gamla såg upp, borttorkade tårarne o c h smålog. » N e j tack, ingen kan hjelpa mig utom den heliga Modren och att hon hört mina böner derom är jag fullkomligt viss. Se, det är ej misstro, som kommer mina ögon att flöda öfver, det är stundom så, ser N i, att j a g känner det för trängt härinne o c h då måste det ut, om ej bröstet skall sprängas. » Jag henne. » frågade jag slutligen utan att egentligen veta hvad jag skulle säga. » N e j, min stuga ligger något utanför staden, men jag går hvarje dag dit för att arbeta. » » N i är då mycket f a t t i g? » » Å nej, gamla Celeste tjenar nog för att uppehålla lifvet o c h mera begär hon inte.
En nation, som endast för menskligbetens sköna ändamål, utan hopp att derigenom vinna hvarken rykte eller ära, äfventyrar det menniskan vanligen anser dyrbarast, skulle 32 Den 21 October f. m. tveka alt uppoffra någon arbetsmöda för ett allmänt ändamål! Nej! del är icke möjligt; — den, som påstår detta, har icke sinne för Svenskens så lefnadsfi iska och fullblodiga väsende. — Man skall dessutom icke bedomina ett nu med ett fordom. Hvilken cominunalanda har icke blifvit väckt genom hushållssällskaperna, brandstodsföreningar, privatbanker samt bolagsföreningar i allmänhet. Mera än väl känner jag huru starka antipalhier på alla håll möta cominunalväsendets utbildning, ty enhetsprincipen, detta Fransyska revolutionens skadligaste och olyckligaste foster, omfattas med lika förkärlek af den högra som venstra sidans ultraism; man hänföres å den ena sidan af den materiella, å den andra af den ideel la despotismens instincleiv Klart och tydligt framstår det dock för mig, attén varaktig, politisk byggnad endast kan uppföras på municipalandans och rättigheternas fasta grundval; i annat fall blir äfven den nyss uppförda byggnaden i ständigt behof af reparationer, och ingen skall finna sig hemmastadd, ingen finna trefnad derstädes. Sednare tiders politiska tilldragelser bevisa detta på det evidentaste sätt. Spanien torde för decennier få smaka anarkiens bittra frukter, för det att styrelsen, till följe af egen vishet eller främmande inflytelse, i stallet för en nödig modifikation af provincialrättigheterna, nästan decrelerat deras fullkomliga afskaffande, och i dess ställe försökt införa ett centralisations-systeme, efter Fransysk modell. Nära nog årligen uppföres i Portugal en liten revolutionsdram. Landet står derföre hos Don Pedro i förbindelse, som, med förbiseende af folkets municipala vanor och historiska lif, påtrugat dem en constitution, uppgjord efter Engelsk snitt. Alla försök att i Italien införa ett constitutionelt systeme, hafva hittills misslyckats, icke derföre att det fattas folket frihetssinne, utan derföre alt man stött deras inrotade vanor och fördomar för hufvudet.
Teaterns bästa lustspelskrafter voro i e l d e n; hrr Eliason o c h Victor Lundberg gjorde dråpliga figurer, herrarne Ranft, Laven o c h Byström skämde ej bort saken, o c h fröknarna Gottschalk, Anderson o c h Åberg strålade af fin de siéc / e-fägring. Helt visst k o m m e r programmet att » draga », m e n oss kan det endast k o m m a att än lifligare längta efter den b o t o c h bättring i riktning af gedigen konst, s o m så länge förespeglats oss i teaterns presspublicerade bikter. Programmet utfylldes i öfrigt af » e n musikälskarinna », s o m ej oäfvet föredrog bland annat balladen ur Hallens » Gustaf Vasas saga » (ord af Fallström), samt af en ung konservatorieelev, fröken Hedvig Edgren, som på sitt instrument, violinen, ådagalade flere lofvande, ehuru ännu o m o g n a d e egenskaper. V i o l i n v i r t u o s e n W i l l y B u r m e s t e r, hvilken visserligen föregåtts af ryktet att vara en gedigen konstnär, hade i måndags djärfts vågstycket att upptaga konkurrensen m e d själfve » den gudomlige Arvids » jubelrecett och, märkeligt n o g, kommit ifrån m e d ett ganska välbesatt auditorium. Detta fick o c k tillfredsställelsen att, under en allt varmare stämning, i hr Burmester lära uppskatta en virtuos af verklig rang. Men ej blott det virtuosmässiga fick en m e d alla svårigheter lustigt lekande tolkning i saker sådana s o m Wieniawskys Faustfantasi o c h Paganini-Burmesters tema m e d variationer, utan — hvad mera är — den gedigne konstnärens stilsinne o c h förmåga af innerligt inträngande togo sig pregnanta uttryck i Schuberts g-mollsonat, i Spohr och Bach.
Straxt hon bemärkt olyckan hade hon tillkallat Jan Olsson med dess hustru Ulrica Ersdotter uti Horssnäs, hvilka nu närvarande berättade, at barnets kropp vid besigtning funnits något blå ned på ryggen; men för öfrigt ingen åkomma derå kunnat förmärkas, hvarförutan de bestyrkte modrens berättelse om barnets sjuklighet med tillägg at hustru Utterberg visat sig altid öm om detta, så väl som om sina öfriga barn. På vidare efterfrågan, om några flere besigtigat barnet? tillkännagafs at det skedt af sexmännen Anders Pehrsson och dess hustru Maja Larsdotter i Bollsnäs och inhyses hustru Stina Olsdotter där sammanstädes, hvilka till Horssnäs ankommit kl 7 om morgonen. Hvad de hade at anföra, instämde fullkomligt med förestående berättelse. — Härmed förenade sig ock nämndemannen Lars Jönsson i Stensjö, som hindrad af sjukdom, icke förr än den 22dra febr., sig till barnets besigtigande vid Horssnäs infunnit. —När af dessa berättelser sålunda inhämtades, at barnet af full våda olyckligen omkommit, stadnade församlingen uti det beslut, at hustru R. L. Utterberg endast nästa söndan skulle sig bak uti kyrkan infinna och ifrån predikstolen det vanliga bönesättet öfver henne talas. Krono-fjerdingsmannen Malmqvist, som enligt ordre, vid denna sammankomst var närvarande, hade intet at påminna emot detta beslut. In fidem Carl Hallgren 1810 den 13 Maji hölls Wallborgmässo Socknestämma med Stora Malms församling, hvarom 14 dagar förut församlingen genom kungörelse från predikstolen blifvit underrättad. § 1. Uplästes, godkändes och underskrefvos räkenskaperna öfver kyrkooch fattig medlen. § 2. Utdelades 100 Rdr Rgds från Ericsberg, till de 15 fattige, som Högvälborne Herr Baron öfverstekammarjunkaren och Commendeuren Carl Bonde, till åtnjutande häraf utnämnt. § 3.
Då den af besagde anledning uppkomna balans, i stället för att kunna afhjelpas, tvärtom måste af samma orsak framgent ytterligare tillväxa, i hvilket fall ändamålet med fånglistornas granskning eller skyndsam lättelse i de upptäckta felaktigheterne skulle komma alt förfelas, Slats^Utskoltets Utlåtande, N:o 300. 9 förfelas, hade Justitie-ombudsmannen, sorn, med hänsigt lill de harander förekommande anmärkningars talrikhet och oftast ingalunda likgiltiga beskaffenhet, ansåg sig icke befogad tillstyrka någon minskning i sina åligganden vid denna del af tjenstgöringen, fastän, ulan allt för mycket åsidosättande af de vigtigaste, med Justitie-ombudsmans-embetets behöriga förvaltning förenade pligter, ej kunde deråt egnas mera tid än hittills, funnit sig böra hos Rikets Ständer anmäla nu anförde förhållande, på det att af Rikets Ständer? förfogande måtte komma att bero, huruvida, genom beviljandet af anslag för aflönandet af ytterligare en kanslist vid Justitie-ombudsmans-expeditionen med 432 r:dr, eller samma belopp, som lönen för hvardera af de 2:ne derstädes nu anställda kanslisterne utgjorde, Justitie-ombudsmannen måtte blifva försatt i tillfälle att med nödig drift sköta sitt embete. I anledning af denna framställning, anser sig Stats-ufskottet böra upplysa, att den för Justitie-ombudsmans-expedition nu gällande aflöningsstat upptager för en sekreterare 765 r:dr och för 2:ne kanslister tillsammans 865 r:dr; hvarförutan å samma stat finnes uppförd lön för en sekreterare hos Tryckfrihets-kommittéen med 432 r:dr 24 sk.
Boslälls-kassan ställa dem i samma förhållande med de skattskyldige, hvilkas räntor och tionde förut äro kronan behållna. Ehuru Statsverket gör en förlust på 2 å 300 r:dr, ty mer kan det icke blifva, så är det likväl endast en slags rättvisa, som derigenom sker, och när den vinnes för så godt pris som detta, så anser jag det också vara en R. St:s pligt att besluta en sådan jemnlikhets tillvägabringande. Grundsatsen afl icke minska grundskallertia vill jag icke här inlåta mig i någon diskussion om. Mycket kunde derom vara att säga; men i hvad det rörer ifrågavar. 26 r:dr, så är beloppet alltför ringa för att flista sig dervid — och ang:de forsellönerne torde det vara nog alt en sådan eftergift af forsellöner förut egt rum och hvad som här är föreslaget är således endast en, i konsequens dermed fullföljd åtgärd. Vi torde nog måhända under riksdagens lopp få tillfälle ingå i en djupare diskussion om grundskatternas beskaffenhet och rättvisan deraf. Jag anhåller om bifall till hvad Utsk. föreslagit. Hr Lefrén: Jag vill blott i några få ord uplysa Hr Rosenblad, att Krigscolhm icke har något serskildt kontor för den kassa, som är i fråga. Den utgör en del af Aflönings-kont. för hela värf vade och indeldta arméen. Hvad serskildt beträffar de ärender, som utgöras af utlåningsomsorgen för kassans medel, så äro de så få, relatift till den massa af dagliga ärender, som tillhöra detta kon tor, att de icke kunna lagas i beräkning. Gr. Mörner: Jag vill endast taga mig friheten fästa upmärksamheten derpå, att ändamålet med den ifrågasatta förändringen är att åstadkomma reda i upbördsverket. Om dessa räntor skulle ingå till Staten och upbäras efter annan grund än andra räntor, d. v. s. med bibehållen forsellön, så skulle det, i st. f. reda, medföra oreda, och jag tror derföre, att den föreslagna förändringen är ganska nyttig, hvarföre jag tillstyrker bifall till densamma. Den 8 Mars e. m. 261 Hr Bildt, Didrik Gillis: Då Frih.
Ridder sk apot och Adeln. PresteStåndet. 1 £ Bankrörelse, med rättighet att alfard* tryckte elter graverade creditsedlar, må utaf enskilde personer, endast i förening lill Bolag, bedrifvas, efter dertill af Kongl. Majit meddeladt tillstånd. Då underdånig ansökning härom göres, böra till granskning och stadfästelse bifogas ej mindre de för Bankbolaget uppgjorde grundreglor, än ock Utlånings-Reglementet; och ankommer på Kongl. Maja att, efter pröfning, huruvida Bank-inrättningen kan vara för landet fördelaktig eller menlig, det sökta tillståndet bevilja, p« högst Tio är, eller ock förvägra. Så vida ansökning om Rankrörelses fortsättande blifvit af Bolaget gjord Aderton(18) månader inom nämnde tids utgång, kan tillståndet dertill förnyas; dock aldrig utöfver Tio år för hvarje gång. Bifallen. c 1 $ 1 mom. afslaget och förä-ndradt till följande lydelse: ”Bankrörelse, dock utan rättighet att utfärda egne, tryckte eller graverade creditsedlar, inå utaf enskilde personer, endast i förening till Bolag bedrifvas, efter dertill af Kongl. Majit tsredidefadt tillstånd." 2 osli 3 raum ra. godkändei Vid pröfning af bolagsreglorna bestämmer Kongl. Majit det högsta-belopp, hvarutöfver teckningssummanej får gå; Bifallen , med denförändring, att 1 mom. ansetts böra erhållaföljande lydelser ”Till Rankbolags sti ftande erfordras minst 20 namngifne delegare, under den ansvarighet, som i denna iLag bestämmes, med en teckningssumma af minst 700,000 RrJr Banco»’, motsvarande 281,250 Rrdr Silfverspecie.” Rifa ilen. ledning af Bankooch Lag-Utskottens Utlåtande Banker samt vilkoren för dessas Rörelse. Borgare-Ståndet. B tfa Ilen. Bonde-Ståndet.
På hösten blef prinsen sämre och fastän han i det längsta höll sig uppe, måste han i början af december intaga sängen och det blef tydligt att han led af gastrisk feber, som ock slutade hans lif den 14 i samma månad. Drottningen var tröstlös öfver denna stora förlust och hennes hälsa genom oro, vaka och sorg så angripen, att fruktan var för handen att äfven hon skulle gå bort. Hennes andra dotter, den älskvärda prinsessan Alice, var nu hennes närmaste stöd. Hela det engelska folket sörjde djupt den ädle prins, hvars stora lifsverk nu blef fullt erkändt och värderadt. Den 1 maj öppnades världsutställningen helt enkelt af hertigen af Cambridge — drottningens kusin — en stor kontrast till den ståt och det jubel, hvarmed den föregående hade öppnats. På sommaren blef prinsessan Alice förmäld med hertigen af Hessen, och nästa vår firades med mycken ståt prinsens af Wales ' förmälning med prinsessan Alexandra af Danmark. Drottningen hade, sedan hon blef änka, dragit sig tillbaka så mycket som möjligt från det publika lifvet, fastän alltid plikttroget skötande sina åligganden som regent. Ännu två af hennes döttrar hade genom giftermål lämnat henne, då, jämt tio år efter prins Alberts frånfälle, prinsen af Wales insjuknade mycket allvarligt i tyfoidfeber; men lyckligtvis fick sjukdomen en vändning till det bättre just på fadrens dödsdag. När han var fullt tillfrisknad for han jämte hela den kungliga familjen och alla statsdignitärer till S:t Pauls katedral, där ett storartadt te deum hölls för hans återvunna hälsa. Kort därefter var drottningen utsatt för ett nytt attentat mot hennes lif, som äfven detta lyckligtvis misslyckades, och sedan ytterligare tvänne. Hon proklamerades till kejsarinna af Indien den 1 januari 1876. Efter att själf ha skött sina barn i difteri, sjuknade prinsessan Alice i denna hemska sjukdom och dog, till stor sorg för drottningen och alla som stodo nära eller kände denna älskvärda kvinna; och kort efter Zulu-kriget, med prins Napoleons sorgliga frånfälle, dog drottningens yngste son prins Leopold, gift sedan ett par år med prinsessan Helen af Waldeck.