Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med få undantag äro alla dessa höjder odlade och bebodde lill större eller mindre del, så att Kinnekulle omfattar fyra hela Kyrkosocknar, äfvensom flera Socknar Kunna anses tillhöra Tiweden och Billingen; för öfrigt äro de fleste af dessa berg skogbeväxta och hafva utan undantag i fordna tider utgjort Kronoskogar, i hvilken egenskap någon del af dem ännu är bibehållen, — Utom de Länet angränsande större Sjöarna Wenern och Wettern, finnas inom Länet en mängd Vattendrag, deraf de be tydligaste äro Tida-ån, som från Wartofta härad genomlöper större delen af Länet till Mariestad, der den utfaller i Wenern; Lida ån, som från Elfsborgs län vid gränsen af Laske härad går till Lidköping och der fal ler i nämnde Sjö, Skoftebyeller Lillån, som löper från Hornborgasjön i Gudhems härad och vid Skofteby, ungefärligen i mil från Lidköping, förenar sig med Lidan, samt Norsån, som från Elfsborgs län genomlöper Barne, Wiste och Åhse härader och faller i en vik af Wenern, kallad Dettern. Inom länet befintliga Sjöar af något betydligare omfång, äro Unden, Wiken, Skagern, Ymsen, Östen, Lången och Ärtan i Wadsbo härad, samt Hornborgasjön i Gudhems härad. Strömdragen äro icke segelbara i anseende lill deri befintliga mångfaldiga vattenfall, hvilka deremot lemna tillfällen för Vattenverks-anläggningar, hvaraf mångå ännu återstå obegagnade. Såsom Skogsbygd är att anse., jemte de ofvannämnde Bergshöjderne, trakten öster och norr om Tidan, emellan Billingen och Tidan inom Kåkinds härad, södra delen af Wiste härad och Thorsö» i Wadsbo härad, jemte Sandhems Pastorat, Bjurbäcks och Westarps socknar i Wartofta härad, samt Götheneds och Forshems pastorater i Kinne härad,'men den öfriga delen af Länet måste vid ett allmänt omdöme anses för slättbygd, ehuru äfven der finnas särskilta ställen med skog för husbehof och kanske äfven till afsalu.
Jag ber om ursäkt för den gjorda anmärkn:n derest jag misstagit mig, men jag hade icke fattat annat, än att Hr Gr. o. Landtm, hade föredragit K. M:s ifrågav:de Nåd. Propos. Uppå härefter framstäld förnyad propos. beslöts, att med föredragning af K. M:sNåd. Propos., ang:de grunderne för rättigheten att tillverka bränvin och beskattningen derför, skulle upskjutas, lills R. Sl:r fattat sitt beslut om tillsättande af ett serskildt Utsk. för behandlig af frågor, ronde bränvins tillverkning och försäljning. Hr Edenhjelm, Gillis: I anseende till fortfarande sjuklighet, vågar jag anhålla, att blifva entledigad ifrån befattningen att vara Bänkman för 19:de Bänkmis-afdeln. under anhållan derjemte att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Föredrogos ånyo och remitterades till StatsUtsk. K. M:s nedannämnde d. 3 dennes på bordel lagde Nåd. Propos:r till R. St:r: l:o. Ang:de uphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra kronolägenheter;. 2:o. Ang:dc anslag till erforderliga ersättningar för beredande af rättelse uti saltpeter-hjelpens beräkning inom Calmar, Kronobergs och Jönköpings län; 3:o. Ang:de nedsättning i kopparräntan å tillvcrkningarne vid Stora Kopparberget samt i anledn. af ånyo väckta frågor, dels om uphörande af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs län skyldighet, att till Stora Kopparbergs bergslag in natura leverera hemmansränteoch mantalseller qvarntulls-kolen, dels ock om uphäfvande af öfriga åt Stora Kopparbergs bergslag och hytteegare tillerkände privilegier och förmöner; 4:o. Ang:de åtgärder lill behöfvandes undsättning i missväxt-år ; 5:o. Ang:de anslag till ombyggnad af Nockeby bro å vägen emellan Stockholm och K. Lustslottet
VI. U. 21. A. 27. E. 253. — N:o 21. i anledning af Rikets Ständers år 1851 församlade Revisorers Berättelse, angående samma är verkstäld granskning af Statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1848 och 1849. III. B. 214, 215, 262. A. A. 277. VIII. U. 132, 155. A. 156. IX. E. 126. — N:o 22. angående' särskilda arfvoden för utbetalningen af riksdagskostnaderna samt granskningen af de å dessa kostnader afgifna räkningar och reqvisitioner. III. B. 216. A. 388. — N:o 23. i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående nedsättning i del årliga ackords-amorterings-bidraget för ( 1^2 ) Landshöfdinge-tjensten i Kalmar Län. III. 13. 216. A. 388. IV. E. 170. Slats-Dlskotlets Memorialer, Utlåtanden och Betänkande!). — N:o 24. i anledning af vackt motion om anslag af allmänna medel lill anläggande af ett Kronomagazin vid Mörbylånga köping å Öland. III. B. 216. A. 389. — N;o 25. med äterlemnande af tre särskilde utaf Gustaf Bjerkander från Skaraborgs Län, Ola Svensson frän Malmöhus Län, och Håkan Petersson från Blekinge Län väckte samt af Hedervärda Bonde-Ståndet till Siats-Utskottet remitterade motioner, angående O YT nedsättning i aflrädesafgiften vid Aby-ombyten å Kronooch Skalte-ruslhåll. lil. B. 217. A. 389. — N:o 26. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposbion angående framlidne förre Departements-Chefen i Kongl. GeneraL Tullstyrelsen, Kansli-Rådet J. D. Wallerii enkas och barns befriande från bemälde
Alice hade lofvat, att så fort som modren och Eva blefvo färdiga att resa, skulle hon följa med fadern till Vårnäs; – han ville alltid flytta ut så tidigt som möjligt om vårarne, och skaffade sig alltid ledigt för April och Maj, om han så också skulle få vara i Stockholm under sjelfva rötmånaden. Georg måste ju blifva kvar i staden för affärernas skull. En veckas tid, innan familjen skulle skiljas åt för sommaren, var der slägtmiddag hos Lexows. Dessa tillställningar voro Georgs fasa, men Alice höll strängt på dem. – “Man måste verkligen taga vara på sitt umgänge“ – Jag försäkrar, jag tror, du rigtigt njuter af att sitta och fylla i de der stereotypa lapparne: Herr och fru Lexow ha äran etc. – Våra se nu också ovanligt ointelligenta ut, sådana fåniga, långa bokstäfver Han böjde sjelfsvåldigt ett af de styfva korten omkring fingret. – Akta! Jag har minsann inte så många. — Gå din väg, du förvillar mig bara. Det är mycket hyggliga och solida kort: quite fashionable Och hon skref vidare. Middagen var också mycket “solid“, alldeles precis som den skulle vara. Georg förde sin svärmor till bordet, farbror Saxe Alice: ingen enda fick den bordsdam han ville ha, och ingen enda fick fel plats, och Alice var så upptagen af att ge akt på serveringen, att hon knapt sade en sammanhängande mening under hela middagen. Hon, som, när de voro ensamma, kunde sitta halftimvis med armbågarne på bordet och prata, ja, till och med ibland tillät sin man att röka vid desserten, tålde icke, när det var främmande – och i synnerhet när modren var med – att ett glas stod på orätt plats, eller att en gaffel föll i golfvet. Konversationen var också “solid“ – den rörde sig bara om spanmålstullarne och Burénska petitionen. Damerna sutto och hade tråkigt och drucko privat med hvarandra, nickade småleende öfver glasen, talade halfhögt i afbrutna meningar och sökte då och då få in några ord i allmänsamtalet. Brandt, som var ifrig frihandelsvän, disputerade högljudt tvärs öfver bordet med kapten v. Saxe.
Den första, att man borde afvakta en reglering af domsagorna och nya criminal-lagens antagande, innan ett så betydligt anslag gjordes oell så stora anstalter vidloges till nya sainhällsinrättningar. Den andra anmärkningen, att Utsk:n så mångdubblat den af K. M. i dess nåd. propos. begärda summa. Hvad den första anmärkntn angår, är jag deruti af helt och hållet motsatt tanke, och tror att icke blott försök kunna vara nödvändiga , utan äfven betydliga förbättringar böra vara vidtagna i fängelse-systemet, för att derigenom slä en brygga emellan det ganda och det nya straff-systemet och sålunda lätta och jemna vägen till öfvergång på den nya criminaf-lagen, då fråga om dess antagande en gång förekommer. Hvadden sednare anmärkntu angår, eller det så betydligt förökade anslaget utöfver hvad K. M. begärt, så synes mig, att då under riksdagens lopp visat sig den fördelaktiga linaneiella ställning, hvaruti Riket sig befinner, och hvarom upplysningar blifvit R.St. meddelade, sedan K. M:s nåd. propos. afgafs, hafva tillräckliga skäl för SlatsUtsk. funnits att gå K. M:s önskningar lill mötes, äfven utöfver hvad af K. M. blifvit hegardt såsom anslag i en fråga så vigtig , så riksgagnelig som denna. Jag tillstyrker således bifall till detta betänk., så mycket mera som jag deruti ser en anledn. till den förmodan, att StatsUtsk. icke lärer förbise de ännu vigligare behof och frågor, som kunna förekomma rör:de begärda anslag lill försvarsverket, hvilket ingen lärer förneka böra i alla fallsta framför straffinrättningarna. Hr Cederschjöld: Jag har endast begärt ordet i aniedn. af Gr. Mörners anmärka, emot mitt yttrande, att jag icke trodde det vara ändamålsenligt att nu besluta om det föreslagna uppbyggandet af ett fängelse efter det Pensylvanska systemet. Hr Grefven har sagt, att han icke trodde delta fängelse kunna blifva färdigt och torrt före nästa riksdag, och att således den nya lagen kunde antagas, innan fängelset blefve iståndsatt.
G e n o m att få lägga ned den ena penningen efter den andra eller att få fästa det ena märket efter det andra, tills kartan blir fullsatt, k o m m e r barnet till en tydligförnimmelse af, att det lönar sig att vara sparsam I D U N 1899. — Medvetandet o m att de, ehuru små, ä n d o c k kunna vara till sådan nytta, att deras arbete är värdt betalning, sporrar d e m till mera ansträngning. När så barnet ser, att det råder brist o c h n ö d i hemmet, skall det nog oftast själfmant anlita den sparade kassan för inköp af något behöfligt, t. ex. en mössa, en rock, ett par kängor, stönar o c h dylikt, eller att från h a n d e l s b o d e n någon gång hemk ö p a litet socker, kaffe eller annat o c h såmedels bereda sina fattiga föräldrar både en kär öfverraskning o c h en hjälp. Om sommartiden brukar ju för barnen y p p a sig ett lämpligt arbete m e d att plocka åtskilliga bärsorter, hvilka d e sedan kunna försälja. Svårare brukar det vara att för d e m finna någon passande o c h inkomstbringande sysselsättning under vintermånaderna, i Då emellertid såväl tallens som granens kottar äro fröbara från slutet af december till slutet af mars, b ö r a barnen g e n o m att läras taga vara på dessa, hos o s s allt för mycket förbisedda naturalster, äfven under vintermånaderna kunna erhålla ett arbete, s o m är b å d e lätt o c h lö- nande samt tillika friskt o c h hälsosamt. F ö r insamlingen är det bäst att förse sig m e d några säckar eller dylikt, hvari kottarne under plock8 — rade fjäll, äro odugliga. D e bästa grankottarna tagas från kraftiga träd, äro blågrå till färgen, kännas v i d beröring saftiga o c h klibbiga samt hafva fjällen tätt slutna. Ett annat arbete, särdeles lämpligt f ö r barn, yppar sig också just under denna tid. V i mena här insamlingen af enbär.
Den 24 Mars e. m. de, sorn hänvisa på möjligheten alt icke RiksStm förena sig om beslutet, del ar något, sorn vi alla lära medgifva såsom en praxis, hvilken icke har oskäl med sig ; men att nu vilja införa den praxis, att Stånden, som genom prot.utdrtn aro i tillfälle att veta livad andra Stånd beslutat, skola, innan de gå att fatta sina beslut, få en inbjudning och likasom en förestafning om hvad de skola besluta, anser jag åsyfta en ny praxis, som jag högligen får afstyrka och som möjligen skulle compromettera det Stånd, som ville försöka en sådan inbjudning. Det tyckes också vara att gå ett annat Stånds beslutanderätt i förväg, då inbjudning göres innan det yttrat sig. De andra Stånden hafva, likasom vi, fått StatsUtskts utlåt, i tryck sig tilldeladt och äro berättigade att fatta sina beslut utan afseende på en sådan inbjudning. Inbjudningar böra således icke komma i fråga förrän beslut äro fattade, och man finner alt en inbjudning tarfvas för att åstadkomma en enhet, sorn icke eljest kunnat tillvägabringas. Hr Ribbing, Bengt: Inbjudningar från RiksSt. till RiksSt. äro, såsom nyss nämndes, endast genom praxis tillåtna. De äro visserligen icke förbjudna, och jag vill derföre icke heller bestämdt sätta mig emot den gamla seden. Jag skulle dock tro, att det bör vara någon viss grund för en sådan åtgärd. Alt föreslå en inbjudning i en sak, deri votering har försiggå 11, finner jag för min del alltid olämpligt. En annan sak är det, om ett Stånd har gemensamt fattat ett beslut, att då göra en inbjudning; men då det är en minoritet, som bestämdt har satt sig emot beslutet, och det sålunda alt den begärt votering för alt söka slippa ett sådant, så tycker jag att det är mindre lämpligt att föreslå det minoriteten skulle tillika med majoriteten inbjuda MedStånden att instämma uti ett beslut, som en del af Ståndet sålunda motsatt sig. Jag tycker, om jag så får säga, att detta är mindre delicat handladt emot minoriteten. För min del måste jag här motsätta mig förslaget till inbjudning, det må vara till hvilket Stånd som helst.
December antecknade ledamöter, hvilken förteckning äfven skall i 3,500 exemplar tryckas; att sedan 3,000 exemplar af denna förteckning blifvit sammanhäftade med de särskildt afdragna exemplaren af R. o. Ad:ns prot., erforderligt antal sådana häften skall tillsändas vederbörande stift-styrelser för att genom deras försorg utdelas till rikets alla församlingar, med anmodan till pastors-embetena, att, der sokenbibliotheker finnas inrättade, till dessa öfverlemna de Den 5 Januari. 55 öfversända exemplaren, men eljest låta dessa bland kyrkans handlingar förvaras, efter det församlingens innevånare beredts tillfälle att af skriften taga kännedom; att då boktryckaren förklarat sig benägen till kostnadsfri tryckning af ytterligare 2,000 exemplar, eller ännu flera, om så erfordras, för att genom bokhandeln mot ett pris af 10 öre för arket, hållas hugade köpare tillhanda, R. o. Ad. må till detta erbjudande lemna sitt samtycke; samt att åt Riddarh.-Direktionen må uppdragas att detta R. o. Ad:ns beslut till verkställighet befordra. Vidare hade Hr von Francken yrkat, att till Gr. Mörners förslag måtte göras det tillägg, att R. o. Adtns vid sednaste riksdag i frågan hållna öfverläggning jemväl skulle tryckas, och slutligen hade Frih. Cederström, Claes Henrik, anhållit om afslag å Betan k :t. Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan utan förändring, hvartill svarades många nej, jemte några ja, och derefter propos. på bifall dertill med den af Gr. Mörner föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med starka ja jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold: Sedan R. o. Ad. genom sitt bifall till Gr.
Men, invändes, karaktersfullmakter tilldelas icke, befordringar lill lönlös beställning ske icke, utan efter den befordrades åstundan. Jag ber om förlåtelse, att jag bestrider denna invändning; ty jag bestrider den på egen erfarenhet. Jag trotsar hela verlden att bevisa mig, det någonsin jag yttrat åstundan till, långt mindre sökt någon enda af de lönlösa beställningar, lill hvilka jag tid efter annan blifvit utnämnd, om än jag bort anse, således mottaga dem såsom bevis af Konungens nåd. gillande af det sätt, på hvilket jag sökt uppfylla hvad som i verklig och allönad tjenstebefattning mig ålegat. För att qvarblifva vid det exempel, hvarom jag kan tala med bästa kännedom: den mig nådigst tilldelade 94 Den 4 December e. m. Generalsgrad är förbunden nied tjensteåligganden, hvilka icke tillhöra mig såsom Envoye'. Ja, de föranleda åtskillig kostnad, af skäl, som här icke är stället att förklara, men som af flere, äfven här närvar., torde vara kända. För dessa kostnader har jag icke begärt särskild ersättning; men att R. St. skulle derjemte pålägga mig särskild bevillning för min grad i armeen, likasom böter för en förment fåfänga, hvartill jag icke bekänner mig skyldig, — om detta är rimligt — då, mine Hrr, är 2x2 Må likväl ingen tro, att jag för det lumpna föremålet af några riksdalers årlig utgift ödat Ståndets tid. Redan min egen tid uppskattar jag högre. Jag strider för grundsatser: för Konungamaktens helgd, för Ständernes egen heder, som ingalunda befordras genom absurda beslut. Jag yrkar vördsamt, att 37 § förkastas. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller att få erinra R. o. Ad. derom, att bevillningens grunder, som vid 1809 års riksdag fastställdes, då gingo ut derpå, att bevillning skulle erläggas af den behållna inkomsten. Om dessa grunder varit qvarstående, hade det väl då varit möjligt för Ulsk. att inkomma med ett sådant förslag, som denna § innehåller?
S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Betänkande, Njoiio, rörande väckt fråga om Skattelösen af Ecclesiastiquehemman i Skåne, föredrogs å nyo och återremitterades till nämnde Utskott , med anmodan att företaga ärendet till ytterligare handläggning gemensamt med Stats-och LagUtskotten, S. D. Stats-Utkottets Memorial, N:o 118> innehållande anmälan om anmärknings-anledning emot Stals-Rådet och Föredraganden för Handelsoch Finance-Arendena, remit» terades till Constitutions-Utskottet. Från Högloflige Ridder-? skåpet och Adeln* S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets, den 9; dennes, under N:o 90, afgifna, och den 7 Prof. Utdrag den 29 Maji 18a9. 137 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckt fråga , att Krigs-Academien på Carlberg måtte , såsom ElementarLäroanstalt, upplösas. S, D. Vid förnyad föredragning, bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 18 dennes, under N:o 5o afgifna , samt den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagda Utlåtande, i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om ökadt anslag till understöd för utflyttningar vid egoskiften in. m. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärs-och OeconomieUtskottets, den 13 den. nes, under N:oii5 afgifna, och den 25 derpåfoljde på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:o 56, förut meddelte Betänkande, rörande väckt fråga om rättighet att leverera Kantebo och Halm in natura för Kongl.
Icke sällan lärer fa* stighet lått säljas, fcr att betala hvad ägaren borgat till utsäde derå. 4:0 Statsutgifternes beständiga ökande och den synbara förmögenhetens, eller jordens och näringarnes nästan uteslutande belastande med bidragen till deras bestridande. Utgifterne äro således nu nära 60 procent högre, än 1810. Det är väl sant, att bevillningen icke blifvit i samma mon, som Statsutgifterne ökad, men de indirecta pålagorne måste ha bli t vit det. Den år 1812 stadgadeprincip, att jordägaren skulleskatta för sin egendom, uran afdrag för möjlig skuld, gjorde, i för-, ning med bristen på lånetillgångar, att han äfven fick. utgöra den beskattning, som förut drabbatCapitalisten. Den vidtagne författningen, stt för hvarje län bestämma ett minimibelopp af bevillning, hade den verkan, att der uppskattningen, förut, i förhållande till andra orter, var högre, blef den nu öfver all 5>o Den 21 Februarii, billighet förhöjd. Penniogelönernes förhöj-' ning, som gjo-t en tillökning i Statsbehofvet, blef fördubblad genom varuvärdenas fall, men bevillningen, till numerären nästan densamma, som 1813 och 18x4, blef af samma orsak äfven mer än fördubblad. Resultatet af det nu anförda blir, att han.’ delns afstadoande och Rörelsecapitaletj; indraga ning ur provincerne, jemte Magaz nsrörelsens felagtiga bedrifvande, vållat creditens och nä* ringarnes förfall; att näringames skuldsättande i förening med bristande credit, å den ena sidan, och, å andra, osäkei heten för långifvare hindrat myntets återbringande i rörelse och näringarnss deraf beroende uppkomst , samt att, i följd häraf, utskyiderne måst blifva tryckande, om än Statsutgifterne inskränkts till det mäst nödvändiga. Huru skall landets svåra belägenhet afhjelpas, är den slutliga och hulvudsakliga frågan.
Dullmägtige böra i allt livad möjeligt är, bsfva bestämda föreskrifter, sä att de ej ms komma i tvekan !>uru ds skola LetSokandsn, Ilbo 2. 8g uppfylla sina vigtigs sk^ldigbeter, ocb detta sä mackel mera, som Lullmägtiges blifvande personal ännu icke är känd, ännu mindre lun n läng ve, ksambet,- bana Lörs^nen för densamma utstakat. I öf,igt torelli ager jag Län framför Liedit. Det förras kostnad läter bestämma sig, oell om äfven <let i början s^nes dyrare, kan det sednare i sina följder blifva vida kostsammare, oell möjeligen införa Lanco8t^relsen uti rnängfaldiga oredor. Dburu jag fruktar, att den söreslagne Depositionrräkningen skall motvärka Lanken? egne silfverköp, anser jag dock, enär de D. Vtskollen beslutat, att Lanken vid >811 ars slut skall vara i tillfälle alt verkställa Lealisationen, det jag ej bör rösta emot Deporitians-räkningenz bifallande, men gör det sä mycket mera deremot, att LancoLuIImägtige skola godtyckligt kunna inskränka den. Ln gäng införd, ina den pä den korta lid, som lörll^ter till silfve, vexliiigons början, fortgå, eller oek mä den aldrig medgifva». O, den för denna min opinion är densamma, som jag i andra pnncten af »lenna min reservation anfört ocb nu fär äran åberopa. Orossbandlaren ZZ^ZaZerg: dag instämmer uti ds 2tne sednare puncterne ak llr Dckeriuans reservation.
Aldrig har en så rikhaltig samling af målning och skulptur varit på en gång förr exponerad i vårt land, och att den räknar så många utländska framstående deltagare — därför har man helt och hållet att tacka den unge, furstlige konstnären. Med Iduns läsarinnors benägna tillåtelse företaga vi nu vår vandring och göra med lätt förstådd förkärlek vår början med Sverige. Vi få naturligtvis nöja oss med ett urplock af hvad vi, för vår del, anse vackrast och mest värderikt. Prins Eugen är själf representerad af sex målningar i olja, af hvilka » Där skogen glesnar » måhända tilltalar betraktarens skönhetssinne kraftigast. Den mörka, djupa furuskogen med sina raka stammar » står där, hög och allvarsam och blickar ner på dig », som Svcaskalden sjunger. Men långt i fjärran lyses taflan upp af den sjunkande solens röda strålglitter, som silar sig in mellan träden. Det ligger stämning och nordisk poesi i denna framstående tafla. I Oscar Björck uppträder på utställningen specielt som porträttmålare och räknas ju däri som en af vårt lands främste och modernaste. Hans porträtt af grefvinnan Lagergren och fru Clason utmärka sig såväl för en slående porträttlikhet, som ock för en utsökt elegans i utförandet. Fanny Brate bjuder oss en af sina förtjusande genrebilder, sådana som särskildt tilltala hvarje kvinnohjärta. Se blott på den lilla älskliga taflan » Kurra gömma », där de små skälmaktiga barnen äro i färd med den gamla välkända leken. Hvilken säker teckning och fin penselföring! Gottfrid Kallstenius hör till våra mera framstående målare med stort och varmt sinne för naturens skönhet och färgernas spel. Hans stora landskap » Sommardag » liksom lyser upp hela väggen, där taflan är placerad. Det är saft i denna grönska och värme i detta solljus. Kallstenius bjuder äfven på flere andra dukar, framställande olika naturstämningar, alla af god verkan. Charlotta Bönnquist exponerar en tilltalande och liffull » Utsikt öfver Hernösand », hvilken åtminstone ingen norrländska kan gå förbi med likgiltighet. Likaså förtjänar Ida Törnström en komplimang för sina vackra och kraftigt återgifna » Solbelysta furustammar ». Gunnar G:son Wennerbergs älsklingsmåleri tycks vara blommor, och däri har han redan uppnått mästerskap.