Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorial, med förslag till samman jemkning eller voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående Stats-regleringen. (U. A.) Sedan Stats-Ulskotlet nu mera erhållit del af Riks-Ståndens fattade beslut i anledning af Utskottets utlåtanden i fråga om regleringen af Riks-Statens serskilda Hufvud-Titlar, så får Utskottet härmed underställa Rikets Ständers pröfning de förslag till skiljaktiga besluts sammanjemkning eller propositioner för votering i Förstärkt Stats-Utskott, hvartill berörde beslut funnits föranleda. Andra Hufvud-Titeln'. Enligt Utlåtandena, N:ris 35 och 6g. i:o Utskottets i det förra af dessa utlåtanden afgifne och uti det sednare vidhållne tillstyrkande, att Rikets Ständer måtte, såsom arfvode till én adjungerad Ledamot i Kongl. Svea Hof-Rätt, lala uppföra det af Konel, Majit såsom lön för en Assessor i bemälde IIof-Rätt äskade belopp, i5oo R:dr, att intill nästa Riksdag utgå, har af Borgare-och Bonde-Stånden blifvit bifallet, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet beviljat samma anslag, i5oo R:dr, att såsom lön på Stat för en ny Assessor i Svea Hof-Rätt uppföras på aldra Hufvud-Titeln, detta sistnämnde Riks-Stånd med förklarande, att i den fullmagt å berörde lön, som för vederbörande utfärdas, bör intagas det förbehåll, att innehafvaren finge åtnöjas att blifva transporterad till annan Hof-Rätt, i händelse nu existerande komma att fördelas på andra orter.
Väl hade man nedsatt lönerna något vid Dramatiska teatern, men då säsongen var afslutad och man gjorde upp räkningen, visade det sig, att man ännu hade en betydlig summa, minst om * kring 40,000 kr., till utdelning bland de medverkande ar-stisterna. Och fastän Operan hade förlorat sin utmärkte tenor hr ödman, kom den också helt och hållet ur skärselden och sväfvade med alla sina synder förlåtna in i den himmel, der inkomst och utgift stämma — en plats dit Köpenhamns kungliga teater aldrig skall komma så länge den styres under de nuvarande lokala förhållandena. Vår teater skall aldrig betala sig förrän man skaffar opera och balett eget hem i den närvarande teatern och bygger for skådespelet en mindre scen, der man kan höra och se de spelande. 1 Stockholm har man två scener, båda förträffliga i akustiskt afseende. Man blir snart nödsakad att rifva de gamla operahuset, som hotar med förfall; bara man nu inte uppför en af dessa gouterade teaterbyggnader, som äro vackra utåt med portaler och statyer, men invändigt sanna grafvar för den fina konsten, den som går till botten af själen och tager själar till fänga. När i var teater spelas så underligt groft mången gång äfven af intelligent folk, så hågkotnmfr man icke alltid i förargelsen häröfver, att det stora ochtomma rummet slukar de fina nyanseringarna, d. v. s. allt, som är utsökt och njutningsrikt inom konsten. För vissa menniskor är tillika med nyansen sjelfva konsten i egen subtil person. Men på Dramatiska teatern i Stockholm, der skall man finna nyansens hem. Åskådarplatsen är liten och golf-vet sluttar starkt uppåt liksom förenande sig med balkong och raden till en samlad resonansbotten. Sjelfva skådeplatsen har icke den enorma förscen, som tillintetgör möjligheten för äkta samtalston på vår teater och är ett för vår konst ödesdigert missgrepp vid bygnadens konstruktion. Allt på scenen drages ut på bredden, intet går på djupet. Vid uppförandet af Axel och Walborg förundrade sig många öfver den använda dekorationen, hvilken som bekant framställer korgången i Trondhjelms kyrka.
Jag skall samvetsgrannt bjuda till, att göra hvad jag kan, för att denne sjuke herre må blifva frisk, och är fullt öfvertygad om, att hvad som är förut sagdt, skall lika säkert ske, som om jag i detta ögonblick sloge honom ihjäl. Dertill kunde hon väl ock med dessa fagra ögon hitta sig en annan fästeman. J synens mig icke ens sjelf se så okärt på henne." Carl Lennartson rodnade och påskyndade sina steg för att upphinna Sigrid, som medan han talat med mäster Sigfrid, hunnit jemte båren utom porten. "Nu, jungfru Sigrid", sade han i det han bugade sig, "nu får jag ej längre det nöjet att vara eder till tjenst. Det fägnar mig att kunna lemna eder i ett så godt beskydd som mäster Sigfrid Aronssons." Sigrid tackade med några ord sin unge riddare, och tåget fortsattes åt staden så fort, som den sjukes tillstånd det tillät. Ännu föll icke hertigens hämnd blodig öfver hans motståndare, men oqvädins ord och tillochmed stryk sparades icke. Fru Ebba och hennes döttrar, fru Elin Stålarm och de flesta andra förnäma fruar, som funnos på slottet bortfördes fångna till Sverige. Till befälhafvare på Åbohus, förordnade hertig Carl äfven nu en Fleming, men denne hade varit riksmarskens bittraste fiende. Den nyss utnämnde befälhafvaren bad i ödmjukhet, att Hans Furstliga nåde måtte befria honom från den ansvarsfulla tjensten. Konungen höll honom redan misstänkt och skulle möjligen onådigt anse, om han åtoge sig befälet i Åbo, utan hans förordnande. Men hertigen lät ingen undskyllan gälla, och förklarade, att som en redlig kunglig majestäts och kronans undersåte, finge Fleming icke neka att göra sitt bästa i rikets tjenst. Skulle konung Sigismund sjelf infinna sig för att omhändertaga fästet, skulle han det ock honom genast tillhanda hålla. "Och", tillade hertigen, "J mågen eder icke undskylla, der fosterlandet eder behöfver.
En af våra KrigsMinislrar, Friherre af Tibell, har yttrat, att Indelningsverket agde tillräckliga anslag för sina funclioner, sådana de åsyftats vid Verkets upprättande. Delta ger mig förökad anledning alt yrka, det Arméens i sednare tider inrättade 3:dje Bataljons-Befäl helt och hållet måtte nedslås. Friherre Anckarswärd har fullständigt ådagalagt, att den sista Graden af Befälet kan erhållas af Conscriptionen; och jag hemställer, om det icke bör antagas för gifvet, alt af den bildade Classen, som ingår i NationalBeväringen, tillräckligt Befäl för den tillökning, som Arméen sålunda vinner, står att tillvägabringa. Jag kan icke eller dela den farhåga för bristande dugligt Befäl, som hämtas från Landtvärnstiden. Herr Hjerta har visat, att hvad sora inträffade då, har sin grund i ett helt annat förhållande, än det som nu skulle inträffa vid Arméens tillökande med NationalBeväringen. Grefve Björnstjerna har visserligen uppställt en förledande calcul öfver Arméens indelning uti 60 Bataljoner, uppgående till ett sammanräknadt antal af 60,000 man, och det Befäl, sorn då skulle erfordras, men utom det jag tror, De n 5 O c t o b e r f. m. 161 tror, alt Grefven beräknat Sveriges stridskrafter till det möjeligen högsta, hvartill de i yttersta behofvet kunna uppbringas, rubbar det dock icke öfvertygelsen, att då en så stor Armee kan anskaffas, man äfven med det Befäl man redan bar, och får tillgång på af Beväringen, skall erhålla ett tillräckligt antal både till Linien och Staberne, i synnerhet om man betraktar sista Officerseller Fändriksgraden endast såsom en lärospån för att bildas till ett dugligt Befäl. En värd Ledamot har yttrat, att man, genom afslag till det begärdta anslaget åt Indeldta Armeen, skulle straffa dem af Befälet, hvilka, såsom Medlemmar inom detta
Af detta medgifvande ani dock ricke embetseller tjenste-män och ej heller de, sorn äro skyldige att hysa »och fortskaffa resande, taga sig anledning att från sig afhålla personer, sorn i "lätta ärenden äro stadde-a Härjemte och för den händelse, att förenämnde förslag icke skulle vinna afseende, har motionären fästat uppmärksamheten på den i alla fall qvarstående angelägenheten af en genomgripande förändring i de bestämmelser rörande karantäner och spärrningar, sorn nu voro gällande. Efter motionärens åsigt borde nemligen, vid det förhållande, att fördelarne af karantäns-anstalterne stadnade uteslutande, pa det allmännas sida, och kostnaderna derför utgå af det altmanna och ej, såsom nu, drabba den enskilde Den förbindelse ett från smit - ’ Allm. Best.- och Ekon.-UIsko Hets Betänkande, N:o 85. S tad ort ankommande fartyg nu hade att afgå till särskild karantäns-plats, äfven om den icke vore belägen i vägen för resan, borde endast komma i frå ga, då de medförde varorne måste undergå en rening, hvarför särskilda kostsamma anstalter erfordrades. I andra fall, och då karantänsbehandlingen hufvudsakligen afsåge de fartyget åtföljande personer, kunde det ej försvaras, att ett dyrbart fartyg med en måhända ännu dyrbarare last, blpttställdes för äfventyr, genom att anlöpa särskild karantäns-plats. Beträffande åter spärrningar inom landet, så borde närmare bestämmas så väl reglorna derför som de be qvämligheter, hvarpå den enskilde, i sådana fall, egde ett obestridligt anspråk, och noggranna kontroller stadgas, så att kommunerne ej undandrogo sig de förbindelser, sorn spärrnings-rättigheten åtföljde.
Sa visar sig en förlust af 442,283: 22. 4» Och har altså, enligt denna förslagsvis uppgjor - de beräkning, förlusten pl nes uiredning, intill 1822 for Götha Canal Bolags , Discont till R:dr Götheborgs d:o d:o Malmö d.o d:o Efter tillsammans Rd« f. d. Filial-Disconterårs slut, bestigit sig . d, 963,342 : 42. 3. 7274: 23. 10- 442283: 22. 4. 1,412,900: 40. 5. För Utskottet återstår nu att, i afseende på Herrar Fullmägtiges Förvaltning af f. d. FilialDisconterne, yttrande afgifva. Vid en förvaltning af sådan egenskap som den ifrågavarande, kunna ej de reglementariske föreskrifterne alltid vara så bestämda, att ju icke vid många oförutsedda fall mycket måste få ankomma på Styrelsens pröfning, samt, i synnerhet vid sådane inträffande förhållanden, lemna rum för olika åsigter af förekommande ämnenOch ehuru Utskottet visserligen instämmer i 1820 års Herrar Revisorers yttranden, i fråga om tillämpning af Reglementets stadgande, i afseende på omsättning af till Lagsökning förfallne Lån, i följd hvaraf Herrar Revisorerne anmärkt åtskillige af Herrar Fullmägtige i omsättningso«h andre liqvidations-frågor vidtagne åtgärder, såsom «éd Reglementet icke öfverensstämma!;- Slais.Utskottets Betan leanden.
De små fartygen, för hvilka man talat, äro naturligtvis tjenligast och fördelaktigast för den mindre handeln och för korta afstånd, men icke för den som sker pä aflägsnare orter eller med sådana varor som mycket skrymma eller äro mycket tunga. Den jemförelse som Frih. Bonde updragit emellan Greklands handel på små fartyg, inom Medelhafvet, samt den vinst, som deraf följer, och vår handel, öfver Verldshafven på stora fartyg, är enl. min tanka icke lämplig. Det fordras helt andra fartyg för ali föra korgar med corinther, fikon och oljeflaskor m. m., än att föra jern, bräder, tjära och annat sådant. När vi skola utskeppa dylika varor, så måste vi hafva fartyg, svarande deremot. Det är derföre som Norrmännen, hvilka väsendtligen utföra trälaster, begagna stora fartyg. Om en vara, hvilken skrymmer så mycket som trä-last och jemväl är så litet värd, skulle föras på små fartyg, så är det klart, att sådan fragt på ringa farkoster, der besättningen jemförelsevis blifver talrikare, än på stora fartyg, icke skulle löna sig. Man måste derföre begagna stora skepp. När man har sådana, hvilka kunna medelbart gå härifrån till hamnarne på andra sidan Verldshafvet, och tull-1 indringarne fortfara, så är följden den att våra skeppsredare kunna påräkna last för sina fartyg både hem och bort. De utföra våra råämnen till nämnde hamnar eller några mellanliggande och veta, aft derest fartygen, när de komma till den Trans-allantiska hamnen, icke få fragt för främmande räkning, så kunna de alltid befragtas hem igen, emedan tull-lindringarne göra det möjligt. Varornas afsättlighet här hemma gör äfven återfragten sannolikt fördelaktig. Borttagas tull-lindringarne så mister skeppsredaren den trygghet, han genom dem eger att få frakt på sitt fartyg. Hade han icke denna säkerhet, så måste han, när fartyget utskickas lill att för främmande räkning befraktas, derom anlita något utländskt hus, hvilket naturligtvis låter betala sig för besväret.
Om man skulle genom återremiss åsyfta en erinran till ConstilutionsUtskottet, att bättre redigera sine Utlåtanden, tror jag mig ej kunna godkänna den åsigt, att Rikets Ständer kunna lämpligen gifva sina Utskott skrapa , men väl att enskilte Ledamöter, om de vilja fästa Utskottets uppmärksamhet deruppå, må kunna göra det derigenom, att deras yttranden blifva i protocollet antecknade. Jag afstyrker återremiss och hemställer, att Memorialet måtte läggas lill handlingarne. Sådant är så mycket mindre vådligt, som målet numera är i Grundlagsenlig form väckt. Frågan förekommer framdeles i rigtig form, och då vi ej godkänt de åsigter Utskottet nu framställ, hafva vi ej bundit händerne för oss i afseende på blifvande beslut. ■ 206 Den n Februarii f. m. Friherre Sparre, Sixten: Jag är förekommen af de talare, sorn begärt, att ConstitutionsUtskottets Memorial må läggas till liandlingarne och afstår således från att yttra mig, samt anhåller endast om proposition på en sådan åtgärd. Grefve Frölich: Det vigtigaste inkast jag funnit vara gjordt af Herr Tham och Herr Grefve af Wetterstedt emot min begäran , att Herr Bexells motion måtte remitteras till ExpeditionsUtskottet, ligger deruti, att desse Herrar ansett ExpeditionsUtskottet icke dermed kunna taga befattning, hvilket Herr Grefve af Wetterstedt äfven åberopat mig hafva sagt. Det är rikligt, att jag sagt ExpeditionsUtskottet ej för närvarande dermed kunna taga befattning; också var ej min mening, att åstadkomma något Betänkande af ExpeditionsUtskottet. Jag tror, att inom RiksStånden väckas flera frågor, på hvilka intet svar kommer i form af Betänkande. Jag ville blott, att denna sak skulle tjena till erinran för ExpeditionsUtskottet, för att vid frågan om Riksdagsbeslutet kunna förekomma. Den grund, hvarpå jag yrkat en sådan remiss, är 49 §•
Dessa äro: a) att förslaget icke kan utföras under alla förhållanden; b) att det icke kan utföras då vexelbrist är för handen, utan att tillgripa Bankens reela kassa; 000 Den 22 Februari» c) att, som motionärens åsigt är att Bankens vinstmedel icke få aDvändas i Bankens lånerörelse, så skulle dessa, under de år, då vexelbrist egde rum, hopas i Banken och minska rörelsekapitalet. Det är sannerligen forundransvärdt och sorgligt, att Utsk:t, sedan det erkänt förslagets hufvudsyfte såsom godt och ändamålsenligt, kunnat antaga, att motionären skulle åsyftat, att förslaget kunde och borde tillämpas under alla omständigheter, äfven då vexelbrist vore förhanden, ja äfven derhän, att Bankens reela fond skulle då anlitas, samt att, enl. motionärens allmänna åsigt, att vinstmedlen icke, såsom nu, skulle användas i lånerörelsen, ett sådant användande ej heller skulle få ega rum de år, då vexelbrist eger rum. Men antagöm, att motionären varit nog kortsynt och enfaldig att hysa sådana klena åsigter i fråga om förslagets utförande, som honom af Utsk:t benäget tillägges, men hvartill motionen, läst i sitt hela sammanhang, visserligen ej gifver anledning, antagom, säger jag, allt detta, så hade man kunnat förvänta, att Utsk:t rät tat alla dessa motionären tillagde fel, under tillstyrkande af förslagets antagande med dessa rättelser, emedan Utsk:t otvetydigt förklarat detsamma vara ändamålsenligt och ledande till Bankens konsoliderande, i stället att, som nu skett, förkasta detsamma på den enda lösa grund att det icke under alla förhållanden kan utföras, förbiseendes att nu, då Staten är sinnad uptaga ett betydligt utländskt lån, riklig tillgång på vexlar upkommer. Jag hade ämnat begära återremiss af denna punkt, men som detta numera vore utan allt ändamål, återstår för Banken ingen annan utväg att nu och framdeles någorlunda och tills vidare bevara sina vinstmedel mot sköfling, än att nedlägga dem i Svenska Statsobligationer, stälde i utrikes mynt och språk, hvilka, som det nu säges, skola vara städse säljbara och realisabla till silfver.
Ständers Bevillningssamt Allmänna Besvä/soch Ekonomi-Utskotts Betänkande , ,i anledning af vackt fräga om nedsättning i Tullen ä utgående Tjära j och Beck. f J-1 i 11 dessa Utskotts åtgärd liar Vällofl. Borgare • S'åndef öfverlernnat ett Memorial af Herr .Bjuhr, H. sorn yrknr nedsättning af deri i nu gällande Sjotulls-taxa stadgade Tull för utgående Beck oell Tjära, såsom icke allenast gagnelig för det allmänna, hvars välstånd heror på enskild trefnad oeh välmåga, utan äfven vigtig för Rikets norra Provinser, der Clirnatet genom en sträng och tidig köld samt oftare inträffande missväxter vid jordbruket fästad! stora svårigheter, och dymedelst vändt omtankan på förädling af Landets skogar; hvilket bevittnas af ej mindre många och betydliga Sågverk, utan ännu mera af den vidt utsträckta Tjärutillverkningen, som utgör en huf - 362 Bevillnings Utskottets Beläntanden. vudsaklig näringsgren i Westeroch Norrbottens jLän. Detta Näringsfång är 'derföre i Herr Bjuhrs tanka förtjent af en skälig uppmuntran, hvilken bäst skulle vinnas genom en beredd möjlighet för tillverkaren, att kunna täfla med Utiändningen i måttligt pris , ej mindre i afseende på Tjära än på Beck, som af den tjocka och sämre Tjäran beredes. Men denna för en förmånligare handel med meranämnde Export-Artiklar vigtiga omständighet, har Herr Bjuhr funnit motverkas af de dryga Tullumgälder, samt öfrige kostnader, hvar» med nu gällande Sjötulls-Taxa belasta dessa varor, då för En Tunna Tjära i Hufvudstaden vanligen betald med Fem B:dr 16 sk. å Fern R:dr 32 sk. erlägges i Tull 4 sk. Hamburger Banco, och i Convoj - afgift 3 sk. 7 ’ r:st. samma mynt, eller efter 120 sk.
S.D. Sammanträdde efter förut lagligen skedd pålysning socknemännen enhälligt i socknestugan för att öfverlägga om reglerandet af den genom Kungl. Maj:ts nådiga förordning den 29:de aug. 1843 påbjuda socknenämnd och stadnade socknemännen enhälligt vid det beslut det skulle en serskild socknenämnd för Rödö församling utses, hvars ledamöter skulle till antalet vara lika många som det fans rotar i socknen, hvarefter uti hvarje rote valdes en ledamot såsom här nedan står, neml. uti Sjöbygds rotan, bonden Nils Johansson i Wejmon, Kjälens do, bonden Eric Olofsson i Kälen, Krokoms södra dito, bonden Hemming Nilsson i Bergom, Krokoms norra dito, bonden Eric Andersson i Hägra, Häste rotan, bonden Lars Johansson i Häste, Undroms dito, bonden Eric Pehrsson i Nygård, Vike dito, bonden Jon Olofsson i Wike, då derefter församlingen till ordföranden gemensamt valde kronolänsmannen Hemming Larsson; hafvande denna för Rödö församling sålunda organiserade sockennämnd att sig till efterrättelse ställa hvad ofvannämnde Kungl. nådige förordning af den 29 aug. 1843 i allo bjuder och föreskrifver. Dag som ofvan. In fidem J E Grahn past. adj i Rödön Å församlingens vägnar H. Larsson, ordförande i socknenämnden. Olof Larsson i Häste, Eric Johansson i Wike. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 78, ÖLA. Protocoll fördt uti lagligen utlyst sockenstämma med Rödö församling den 17 mars 1844. S.D. Efter förut lagligen skedd pålysning sammanträdde socknemännen mangrant uti socknestugan för att afgifva sitt yttrande öfver det af någre utaf församlingens ledamöter gjorda förslag att under den stundande Kungsringningen till undvikande af den skada som församlingens klockor kunde lida genom dagligen ombytta, ovana ringare, utse vissa pålitliga personer, som, emot nöjaktig betalning, skulle under hela föreskrifne tiden denna ringning sig åtaga.
Då vi nu äro ense om, att de i dessa punkter förekommande ämnen, nästan sagdt, måste i ett sammanhang betraktas; hvarföre kunna vi då icke också vara ense om att detta genom eli formligt beslut bestämmes, hvarigenom en förnyad diskussion, sedau denna en gång blifvit afslutad, förekommes? Frih. Cederström: Det hjelper icke att Gr. Mörner undanbeder sig den tydning af hans ord, som, efter hvad jag tror, fullkomligt följdriktigt blifvit af mig framställd, ly det är klart, att om Gr. Mörner aldrig gjort sin första hemställan om öde och 7:de punkternes gemensamma föredragning, utan diskussionen hade fått börja och fortgå på sätt Hr Bildt velat inleda densamma, hvilket för visso icke är stridande emot de föreskrifter, sorn för våra förhandlingar äro grundlagsenlig! gällande, helst hans anförande eljest icke undgått att af den som vederbör föras inom trängre gränser, så hade hela den tvist, som nu upstått, varit öfverflödig, hvilket Gr. Mörner jemväl sjelf nödgats medgifva, och det hjelper således icke till någonting, alt nu för 3:dje gången framkomma med ett påslående, som saknar stöd af Riksd:s-Ordn:n och som oförnekligen haft lill påföljd ingenting annat än en onyttig formtvist. Jag anhåller nu egentligen alt få säga några ord lill svar på Hr Gripenstedts förfrågan, eller hvarföre man icke vill att diskussionen skulle omfatta båda punkterna på en gång. Orsaken härtill är den, att dessa frågor äro hvar för sig äf den synnerliga vigt och omfattning, att man, för ali kunna erforderligen pröfva och granska hvardera af dem, torde nödgas inlåta sig i så speciella undersökningar och detaljerade beräkningar, att jag för min del fruktar, det öfverläggningen, genom ett sådant föredragningssätt, lätteligen blifver alltför mycket förvirrad och invecklad.
Det må vara klart, som dagen, att rörelsecapitalöt, långt ifrån att förminskas, bör Växa i samma mån, som production, om icke allt skall tvingas åter, till sin förra låga ståndpunkt och odlingarne blifva ödemarker, då rågtunnan i alla tider varit ansedd, för en lika säker mätare, som silfver Riksdalern, har producenten genom Ökad production, förmodat sig öka sin förmögenhet. Oättvisan af rörelsecapitalets förminskning hade ändock va^- rit mindre skriande, om dermed hade vunnits coursens förbättring; då denne icke infunnit sig, så måste det bevisa, att Sverige ännu producerar: hoc est exporterar för litet, att vända handels balancen till sin fördel; utlänningen lärer föga bekymra sig om vårt pappersmynts indragning och producters fall, och torde hända gjorde vi bäst, om vi öfverlemnade åt köpmannen, som har med utlänningen att skaffa, omsorgen att jämka förhållandet, emellan hans och våra varor, hans och våra penningar, och om vi åtnöjde ors med att till circul,tionens befordran och varumätare inom landet, skaffa ett tillräckligt belopp representativer, som gingo man och man ei mellan och hade Svensk jotd till hypotbek, mot högst 4 procent, Bevillningens storhet har i sin mån blifvit ansedd, som en orsak till förlägenhet, likväl mäst derföre, enligt 333 4)cn 15 Februari^ mia tanka; att för stort qvantum varor åtgått för den skattskyldige att skaffa s'g den enda sak, hvarmed bevillningen fått erläggas. Tillvaron af province-Banker måste medföra en erkänd nytta i rörelsens befordrande, då fonden är tillräcklig, organisation rigtigt uppgjord och Styrelsen säker. Om rörelsecapitalet till och med fördulw blades, hvilket likväl ej är min åsigt skulle det ej ensamt kunna afhjelpa för lägenheten 3 men åtföljdt af den yttersta möjliga frihet uti handel och näringar, skulle resultatet inom korrt tid visa sig, och våra efterkommande i alla Stånd och Classer välsigna detta Riksmöte.