Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
f råii » fru IVillielriiiiia Hiertas stipeiidiefoiid », till uiiderstöcl för obemedlade kvinnor, livilka, efter nflagd inatiiritetsexainen, iigna sig åt tandllikare~~ket, sökes Iios medici~ialstyrelsen inoiii november inåuads iitghg. Fru Ebba Ramsay, den. bekanta föreståndarinnan för abnormskolan Villielinsro invid, Tönköping, liar, efter livad oss meddelats, i år, i likhet nied mknga före&amp;eiide soinïar, företagit en stuclieresa till England, diir hon iiioin flere frainstående kretsar föredragit de epileptiska barnens belijiirtansviircla sak, hvilken öfverallt omfattats ined sginpati och intresse. I Tysklaid. En kvinlk~ hedersdoktor. Filosofislra falrulteihi vid universitet i Freiberg i Baden har förlanat frii de Vasconcellos, född BIicllaelis, f r h i Oporto clolttorsv~rcliglieteii: €ör lieiiiies arbeten i roiiianslt filologi, slirskildt för heniies studier i spanska och portiigisiska spriikeii. Det första fyska gymnasium för flickor öppiiades deii 1 6 septeinber i lCarlsriihe. : i: Erigluiid. En kvinllg geolog. Universitetet i Loiicloli, skrifver Review of Reviews, rälmar niimera ett stort antal Itviiinor, soin med utmiirkt heder diir genoingått sina examina. En del af dessa, val bekanta inom veteiiskapen och litteraturen, liafva utgått f r h universitetet s h o i i ~ » bachelor of scieiice~ (filosofie kandidater), nien högst få Bro de, som eröfrat en doktorsgrad (doctor of scieiice). Hittills Ilar Londons universitet endast kiiiiiiat uppvisa tvenne kviiiliga fil.
Dessutom borde, enligt desse Fullmägtiges åsigt, omförmälda, i förslaget till ny Civil-lag antagna, förändring ej kunna komma ifråga, förr än i sammanhang med förslagets antagande i dess helhet; i följd hvaraf hemställdt blifvit, om icke förevarande fråga kunde få hvila, intill dess berörde förslag kommer under öfverläggning hos Rikets Ständer. Efter att sålunda hafva redovisat för de framställningar, som uti ifrågaställde ämnen blifvit vid innevarande Riksmöte gjorda, får Utskottet, till en början, i anledning af L. J. Gezelii m. fl. nyssberörde hemställning, vördsamt förklara, att som frågan om lika arfsoch giftorätt utgör ett helt för sig och angår en af de hufvudprinciper, som ligga till grund för det af Lag-Comitén upprättade förslag till ny Civil-la g; så följer, att en serskild pröfning af denna fråga måste i väsendtlig mon underlätta pröfningen af samma förslag, och enär Utskottet dessutom hyser den öfvertygelsen, att lagstiftningen bör utbildas i jemnbredd med de förändringar, som under tidernas lopp ega rum i tänkesätt och förhållanden, samt att den lag, som står i strid med den allmänna föreställningen om rättvisa, måste undanrödjas eller bringas i öfverensstämmelse dermed, så snart en sådan föreställning 4 Lag-Utskottcts Betänkande, N.o 31. liunnit göra sig gällande, anser Utskottet den omständighet, att förslaget till ny Civ il—1 a g nu icke kommer under öfverläggning, ej utgöra hinder för vidtagande af den förändring uti ifrågaställda hänseende, som kan pröfvas nödig. Då Utskottet följaktligen sökt stadga sitt omdöme i denna vigtiga och mycket omtvistade fråga, har Utskottet ej kunnat undgå alt fästa sin uppmärksamhet vid den behandling och den utgång, samma fråga rönt vid de flere Riksmöten, då den varit föremål för Rikets Ständers bedömande. Redan i början af vårt nuvarande statsskick höjde sig röster för en lika arfsrätt för olika kon.
Utskottet, som för öfrigt icke i detta ärende finner sig hafwa nägot widare att tillägga, fär Här» z6o Den 10 September. bärmedest sä wäl det ena, som det andra, till Riksens Ständers upplysta pröfning och omdö. me wördsamligen öfweriemna. Orebro den 8 September 1310. Pä Särffrldta.Utffottets wägnar 6. ^törner. O. von Uosenstein. 6. 6sko. Anders ^sasson. 0- ^ot. k!oc!r. l/ppl!k ko» kiäll. ock Xäeln 6en il 8epr. i-io. preke-8r3n6et cleo n Lor^rre-8r1n6et lien n - Lonäe-Zllnäet ken >r Wördsamt Memorial. ^)ögloff. Ridderskapet och Adeln har behagat genom Utdrag af Protocollet under den 7 den« nes, till dest förestäende öfwer!äggning, rörån, be sä wäl Stats.Utskottets, som Banco-Utffot, tets, utlätanden, öfwer den genom Kongl. Masts Nädiga Proposition wäckta frägan. om Stats. WerketS ärliga inbetalningar till Ban, ken, i Ränta och Capitalafdrag, ä Bankens förskott till Staten, infordra Herrar Banco. FullmäktrgeS Protokoll, när, före Riksdagens början, frägan om olikheten emellan ^riksdags. Be. Den 10 September. Z61 Beslutet och Banco-Fullmäktiges Reglemente, hoS dem till pröfning föl emar: och jemwäl det utlätande, Herrar Fullmägtigc nu, i anledning af Högstberörde Nädlga Proposition, kunna af. giswa. Transumt af allt, bwad uti förrberörde af. seende, hos Herrar Banco-Fullmäktige, söre Riksdagen, till deras Protocoll under ofwerwä. gande, och till slutelig decision, förewarit, fär Banco.Utskottet äran härhos bifoga.
Trollet gick in härpå, steg så ned ur trädet, och blåste på hundarne, att de vordo åter lösa. Derefter tog Lillvacker de begge flaskorna, och vandrade med jätten ifrån hafs-stranden. När de hade gått ett stycke tillsammans, kommo de till en stor sten-häll, som låg tätt invid vägen. Då skyndade Lillvacker förut, och strök oförmärkt på stenen ur den ena flaskan. Vid nu trollet skulle gå der förbi, hetsade svennen alla sina sex hundar på en gång, hvarvid jätten vek undan, och kom så att vidröra sten-hällen. Trollet blef nu fast, och förmådde icke röra sig ifrån stället; men efter någon stund rann dagen upp i öster, och lyste på stenen. När nu trollet fick se solen, sprack det, och fick så sin bane. Lillvacker sprang derefter bort till sin fosterbroder, och stänkte på honom med vatten ur den andra flaskan, så att han åter kom till lif. Då vardt en stor glädje, såsom man väl kan veta. Foster-bröderna följdes derefter till kungs-gården, och förtäljde under vägen sina öden och äfventyr. Lillvacker omtalade huru han fått veta sin väns nöd, och huruledes han kommit till kungs-gården, och der blifvit hållen för den unge konungen. Han skämtade tillika deröfver, att han hade gått till sängs med drottningen, utan att hon märkte annat än han var hennes rätta gemål. Men när Silfverhvit hörde detta tal, tänkte han, att Lillvacker bjudit drottningen någon oära; då rann hans sinne till, så att han i vredesmode drog sitt svärd och stötte det i sin fosterbroders lif. Lillvacker föll nu död till marken, och Silfverhvit gick ensam hem till kungsgården. Men svennens hundar ville icke öfvergifva sin husbonde, utan lade sig tjutande omkring hans kropp och slickade hans sår. Om qvällen, när den unge konungen och hans gemål skulle gå till sängs, sporde drottningen hvarföre han var så tungsint och fåordig. Silfverhvit svarade föga härtill. Då sade drottningen:
Är deremot den högsta bestämmande magten i universum ett oberäkneligt gudomligt godtycke; är den verld, som ligger menniskan öppen, regerad från en annan enligt rent tillfälliga föreskrifter, som i sjelfva sin tillfällighet städse korsas af fiendtliga inflytelser från ett demoniskt rike; rasar ändtligen denna kamp ej blott i den yttre naturen, utan ock i det aldra innersta af den menskliga personligheten, samt bemäktigar sig utifrån hennes vilja, förstånd och känslor, för att utan hennes åtgörande begagna dem som verktyg till hennes förtappelse eller upprättelse – då finnes i sjelfva verket intet kausalförhållande att efterforska, således intet ämne för vetenskaplig undersökning, och funnes dock ett sådant, förblefve det oss otillgängligt, då förnuftet, en lekboll för demoniska magter, icke är att förtro sig till. Ej heller har personligheten längre tyngdpunkten inom sig sjelf. Menniskan är då i högsta behof af en sådan räddningsanstalt som kyrkan, hvilken lärer henne hvad det gudomliga godtycket bestämt såsom godt och hvad såsom ondt; medelst sakramenternas öfvernaturliga nådemedel förlänar henne motståndskraft emot det onda och förlåter hvad hon, det oaktadt, felar. Härmed är den yttre myndigheten satt i den med sina rötter uppryckta inres ställe. Det slags ideal af mensklig fullkomlighet, hvilket under sådane förhållanden blir möjligt och verkligen uppkommer, emedan förståndsverksamheten städse söker binda de emottagna föreställningarne i ett sammanhang, ställer sig på myndighetslärans grund och antager hennes öfvernaturliga karaktär. Att medeltidens ideal är asketen och hans vetenskap magien beror på hans dualistika verldsåskådning och dennas egendomliga beskaffenhet. Medeltidens dualism härstammar från Persien. Det är Zoroasterlärans idé, som efter lång kamp med den grekiska enhets-åskådningen slutligen intränger i vesterlandet och fullständigt besegrar det. Denna österlandets segerrika strid med Europa är summan af historien mellan Cyrus och Konstantin. De yttre händelser, som uppfylla de nämnde århundradena, vinna sin rätta betydelse, när man uti och bakom dem skönjer de begge idékretsarnes brottning. Osynliga schackspelare, framskjuta de mot hvarandra sina omedvetna pjeser på historiens bräde.
Nej, antages till contra-proposition Borgare-Ståndets beslut, hvarigenom beviljas ett anslag af 8,ooo R:dr årligen under 4 år, att ställas lill Kongl. Maj:ts disposition, för att, såsom arfvoden, användas till dem, som med allmänna arbeten få befattning, med uttryckligt förklarande, att härvid afses, att något nytt Embetsverk ej må för ändamålet inrättas. Derefter torde i hufvudsaken få anställas följande votering: Den, som bifaller/att till aflöning för en ny Styrelse för allmänna arbeten med derunder lydande District-Chefer, beviljas ett extra anslag af 9.7Ö6 R:dr 32 sk. årligen, att utgå i 4 år, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, (d:a alternativet) antages Preste-Slåndets beslut ([se här ofvan). (2:a alternativet) antages Borgare-Ståndets beslut (se likaledes bär ofvan). 9:0 Stats-Utskottets Memorial, N\0 4 9 o. 9:o. 9 / Till reseoch undersöknings-kostnader samt expenser vid den ifrågakomne nya Styrelsen för allmänna arheten hade Utskottet föreslagit, att en summa af 6,666 R:dr 3a sk. E:co årligen intill nästa Riksdag, eller för 4 år 26,666 R:dr 62 sk. B:co, måtte ställas till Kongl. Majits disposition. Detta har blifvit bifallet af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, hvaremot Borgare-Ståndet beslutat, att för reseoch undersöknings-kostnader samt expenser, i följd af allmänna arbeten, ställes till Kongl. Maj:ts disposition en summa af 6000 R:dr årligen under 4 år, eller tillsammans 24,000 R:dr; men Bonde-Ståndet har icke beviljat något anslag för ifrågavarande behof.
I anledning af hvad nu blifvit uppläst, finnér jag, att BondeStåndets begäran icke är inskränkt till grunderne för den allmänna Bevillningen, utan också innefattar de Extraordinarie, tili och med den om Bran vinsbränningen; men Ridderskapet och Adeln torde finna, att innan grunderne för sjelfva Brävinsbränningsrättigheten äro bestämda, kunna inga grunder uppgöras för BränvinsbränningsBevillningen, då de sednare naturligtvis måste hvila på de förra. Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln täcktes icke instämma med BondeScåndet, utan lägga Protocollsutdraget till Handlingarne. Herr Tham: Med afseende på hvad som blifvit yttradt om charlataneri, får jag förklara, att jag tror det snarare skulle vara charlataneri, att framkomma med grunder till ett Betänkande, som icke kunde binda vid utarbetandet. Det skulle vara charlataneri, om BevillningsUlskoltet hade sagt: Den 26 Januarii e. m. 335 Vi ämna utarbeta TullBevillningen på de och de grunderna; ty dessa grunder bestämmas först riktigt genom application af sjelfva taxan. Det förhåller sig icke med grunderne för en Tulltaxa, som med grunderne för allmän Bevillning. Man kan säga, att man ålägger Bevillning på person, Bevillning på löner och Bevillning på egendom; men det går icke ann med Tullen, så vida anslag derpå skall grundas. Der är det sjelfva taxan, som skall visa, om man går ut från rätta grunder. Jag är för öfrigt ganska tranquil för alla oblida omdömen, och med tillfredsställelsen att hafva med mig i5 Ledamöter, som alla täfla i kärlek till fäderneslandet, sätter jag mig öfver sådane beskyllningar, hvilka äro lika ohemula som origtiga. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln instämde uti BondeStåndels ifrågavarande inbjudning. Ropades några Ja, jemte starka Nej. Herr Rosenquist, Fredrik Leonhardj begärde votering. Herr Hjerta:
Derifrån måste emellertid afräknas: minst 10 af 100 för sjuke, vakanser och rekryter 3,400 man. stam och öfvadt manskap för depöterna, och för en reserv af 20,000 man, omkring J af dess styrka 5,600 „ tillsammans 9,000 man. Styrkan i fält kan då icke beräknas mera än till 25,000 man. Det antal af beväringsmanskapet, som fordras för att fylla arméens styrka till 50,000 man, och som borde vara fullständigare öfvad, blefve då 25,000 man eller 5,000 ur hvardera af fem beväringsklasser. Den afgång, som alltid måste inträffa bland beväringsmanskapet, och således nedsätter den beräknade siffran, 25,000 man, har härvid icke tagits i betraktande. Troligen skulle detta manskap kunna till någon ej obetydlig del erhållas o-enom frivillige, ifall en lämplig ersättning dem derför tilldelades. Afgifterna för vapenöfningsfriheten under fredstid, skäligen förhöjda, kunde härtill ändamålsenligast användas, hvarigenom äfven den frivillighet, som genomgår Svenska stamorganisationen, kunde, så långt möjligt vore, bibehållas. Bristen i det erforderliga antalet måste på laglig väg uttagas ur beväringsklassen. Detta kan ske på tre sätt: efter längd, efter födelsedag, genom lottning. Det första sättet skulle ega företrädet, om det kunde antagas, att längden vore en säker värdemätare på dugligheten till krigstjenst. Detta är dock endast inom Samman». Eagsamt Allvi. Bese.- och Ekon.- Utskottets Utlåtande N:o 5. 1? inom vissa gränser förhållandet, nemligen så, att de, som betydligt skilja sig från den vanliga längden, oftast hafva en svagare eller eljest, otjenlig kroppsbyggnad. Det andra sättet har varit brukligt i brödralandet, då de värnpligtige, som voro födde tidigast på året, uttogos till liniearméen. Båda dessa sätt hafva den olägenheten, att då. de flesta kunna på förhand beräkna sitt öde, hafva de längre rådrum att bereda sig på utvägar att undgå detsamma.
Utskottets Bethnkanden. § j till Statens behof, efter det värde-belopp de hvar för sig utgöra, och att den ena slags förmögenhet eti ej mer, än den andra, undandrages från allmänna onera, till last och betungande, för den, hu efter våra beskattnings-författningar, endast skattskyldige fastighetsförmögenhet, samt att hvar och en endast beskattas efter dess verkliga förmögenhet t såsom gruhdsats i Bevil Inings-Stadgan föreslås derföre: att af värdet af all slags fastighet och rörlig förmögenhet eller lösegendom skall till Staten utgå en ärlig viss afgift, lämpad efter Statens behof. Dessa båda grundsatser för Bevillningens Utgörande, anser jag kunna i evärdelig tid bibehållas orubbade, och endast det årliga bidrag som Staten erfordrar, behöfva till större eller mindre belopp förändras efter ömständigheterne. Efter dessa oemotsägliga åsigter, återstår att föreslå beskattriingssättet efter de stadgade grunderne. Såsom rättesnöre i detta afseende vågar jag framStälla: l:o Att hvarje Inrättning, Bolag och person, som eger öfver 50 Rtdrs förmögenhet i fastighet, contanta penningar, fordringar, adier, förlager, varor, inventarier, skepp, farkoster, fabriks*, slögdeeller förädlings-inrättningar, meub. ler, husgeråd eller lösegendom, af hvad namn och beskaffenhet deh vara må, som eger eller kan åsättas hågot värde, skall till SkattsättningsCoinmittéen i det district, der egendomen finnes, på ära och tro redeligt uppgifva, hvad den eger med rättighet att från värdet afdraga ali slags Bitting till Bikt. St. Prat. 182? $'te Sami. J, Btfillnings-Utskottétt JJetunkam;*». gäld och skuld, så att endast hvar och en» verkliga förmögenhet blir grunden för beskattnin. gens utgörande. s :o Dessa uppgifter böra upptaga beskrifning § egande fastigheter, summarisk uppgift på utestående fordringar, och värdet af den skattskyl* diges lösegendom, ined summariskt' afdrag på dess skulder. jpo
M. såg derjemte, att, under loppet af Febr. i,83'o, Ständerna inom sig sjelfva öfverenskomino om förändring af 72 §. i R. F., ledande till delaktighet för K. M. i lagstiftningen för Banken. Det var först sedan åsigterpa deroth i älla 4 RitsSt. blifvit smmanjemnkade till ett hvilande grundlagsförslag, sorn K. M. d. 1 Mars lemnade Sin sanction till myntbestämningsoch bancolagen, och K. M. trodde då, att när en för honom främmande inverkan begärdes, skulle åt Konungen lemnäs en laglig väg, icke att deltaga i Bankens förvaltning, men att deltaga i lagstiftningen för de grunder, hvarifrån förvaltningen borde utgå. Det var linder dessa åsigter och till följd af alla dessa premisser Den 8 Mars f. ra. 87 som R. St. egentligen sammankallades till denna Riksdag, för att gifva verkställighet åt det beslut, som vid förra Riksdagen fattades. K. M aflat till Ständerna Sin Skrifvelse af d. 8 sisth Febi'., och begärde, att de ville, så snart som möjligt, till afgörande företaga R.F:s 72 §. Då var syftemålet icke något annat, än att afvakta denna frågas afgörande, för alt sedan inkomma med det på sagda §:s förändring grundade förslaget till bankolag. IVlen farhågor hafva uppkommit (jag vädjar till Herrarna sjelfva, om icke så skett), och dessa hafva kommit till Konungens kunskap. Konungen var då den förste, som i StatsRådet framträdde och förklarade: När Jag hör, att farhågor uppstått för en lag, som måste bero på förtroende, så lemnar Jag detta lagförslag till Ständernas kännedom eller, såsom orden i protocollet lyda, då till min kunskap kommit, att man torde önska kännedom af detsammas innehåll, för att samtidigt med öfverläggningarna rörande R.F:s 72 §. behandlas, har Jag beslutat att meddela R. St. sagda lagförslag; delta meddelande är nu skedt, i delta meddelande finnas alternativer framställda, men lagen är uppgjord under åsigten af 72 §:s nya redactions antagande.
Ständers BevillningsUt» skott antog den dervid nödiga betjening, inskränktes densamma till fyra Cancellister, af hvilka tvänne i egenskap af Notarier biträdt vid Utskottets Protocol)? ehuru val Utskottet förelåg, att detta Ilevillnings-Uiskottets Betänkandem antal skulle blifva otillräckligt fbr ärendernas säkra och skyndsamma gång; men sedan Motionstiden nu förflutit och flere ämnen påkalla Utskottets okade verksamhet, ser Utskottet sie nu ' O föranlåtet, att hos Riksens Höglofl. Ständer yord’ samlingen anhålla, det måtte icke allenast ofvan omförmäldte tvänne vid Protocollet tjensfgbran. de Gancellister, få räkna arfvode lika med Notarieme i Riksens Höglofl, Ständers öfrige Utskott, från antagningsdagén; utan äfven att Utskottet lemnäs, i förmodan att arbetet kan med denna tjenste-personal bestridas, tillstånd att, då behofvet sådant oumgängeligen fordrar, få ytterligare antaga en Notarie och en Cancellist, med arfvode från den tid deras tjenstgöring börjar. Stockholm den 4:de Martii i8s:j. Nto 3; Ankam d«n 10 Martil 1823- Memorial till Hedervärda Bonde Ständet , angående Eric Andersson Bångs m. fl. Memorial, om jämkning i skyldigheten att tillverka saltpetter. Till Riksens Höglofl. Ständers Bevillnings-Utskott har Hedervärda Bonde-Ståndet, under den a 6 förliden månad, öfverlemnat Riksdags-Fullmästigen Eric Andersson Bångs, från Herjeådalen, memorial om lindring, för denna Provins i den årligen utgående Saltpetter-skatten, äfvensom Riksdagsmannen Anders PåHbsons, från Vestra härad. 6 Bevillnings-Utskottets Betänkanden. jemte flere fullmägtiges från Jönkopings
I så fall tror jag att ni ofrivilligt kommer att bli vår bundsförvandt, fru Segerstedt. Så stå s akerna nu. FRU SEGERSTEDT. (afvärjande) Aldrig! Ni g år till väg a med h emligheter mot generalen, tro inte ni f år mig med om det! VAHRMAN. (plötsligt öfverraskande) Fru Segerstedt, tror ni inte jag k an k änna till det ni försöker dölja? FRU SEGERSTEDT. (stolt) Nej! VAHRMAN. Om jag hade bevis på hand? FRU SEGERSTEDT. Det h ar ni inte. Var inte s å säker på det! Jag h ar följt noga med er. VAHRMAN. Ställ till ko rsförhör bäst ni vill! I denna s ak blandar ni aldrig bort mig. VAHRMAN. FRU SEGERSTEDT. Ni är bes ynnerlig. Ni vill inte er egen sons väl. FRU SEGERSTEDT. Aldrig på ohederlig väg! Och på hederlig väg har h an ing a förhoppningar l ängre. VAHRMAN. (energiskt) Generalen ska adoptera er son! FRU SEGERSTEDT. Det gö r h an aldrig ! VAHRMAN. (afgörande) Utom i ett fall. Om han tving as erkänna honom som sin son. Det har h an sj älf sag t mig . FRU SEGERSTEDT. Ni gör orätt i att skymfa en gammal kvinna och mor, häradshöfding Vahrman. ( g å r s t o l t ) . SEGERSTEDT. (in nästa ögonblick) Hvad har farbror sagt min mor? Hon grät, när hon kom ut härifrån. Hon är ängslig öfver din och generalens fiendskap. SEGERSTEDT. VAHRMAN. Den gör jag slut på genom att resa bort ännu i dag. VAHRMAN. Det sk a du inte göra! En bra karl lämnar inte halfgjordt arbete. Men så slapt som i går, får du inte uppträda engång till. Du förstör fullkomligt ditt anseende inom partiet. J ag kan förl åta dig din dumhet, om du nu stannar kvar. Däraf beror hela din framtid mera än du kan ana. SEGERSTEDT.
Thronen tillslagen , Preste-Ståndet; s, sorni detta förnyade prof på Kongl, Majus. Nådiga välvilja och. ömhet,funnit ökade anledningar till undersåtlig vördnad och. tacksamhet , för sin del beslutit, det mätte Riksens Ständer, genom en underdånig skrifvelse till Kongl, Maj:t, betyga Deras underdåniga tacksamhet för Kongl. Majus, Nådiga, åtgärd härutinnan , samt Expeditions-Utskotfe! anmodas att med Förslag till en sådan underdånig Tacksägelse-Adress till Riksens, Ständer inkomma ; I hvilket Beslut Högvördige Preste-Ståndet; erbjudit, de Respekt,. Med-Stånden att sig förena. Bonde-Ståndet ville opk så mycket heldre denna inbjudning antaga, sorn Ståndet, lifvadtaf enahanda ’ tänkesätt , redan den 12 dennes^, då detta mål hos Ståndet förehades, till. Protokollet förklarat sin undersåtliga vördnad och er~. känsla. 2J4 Prot. XJtdr. d. 19 Mars 1818.’ Mars iSiS Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 4 dennes aflåtne samt den I4:de i samma Månad på bordet lagde Memorial, innefattande anmälan, at Hans Maj:t Konungen genom Nådig Skrifvelse af d. 24 sistlidne Februaii återtagit Dess Högstsalige Herr Faders till Utskottet under den 23 December nästlidit år aflåtme Nådiga Proposition om bestämmande af Goo,ooo Francs i Metalliskt mynt för den årliga ersättnings - summa af 200,000 Ridr Svenskt Bankomynt, som vid 1815 års Riksdag blifvit Kongl. Majit och Dess Efterträdare på Svenska Thronen tillslagen, ansåg Ridderskapet och Adeln, som i detta förnyade prof af Kongl. Majits