Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
trodde committerade sig böra i underdånighet hemställa, det Kongl. Majit måtte tillåta, att de, som under vakans förestå lediga länsmanstjenster, få såsom arfvode åtnjuta de dermed följande löneförmåner, dock att, på det icke sådant må föranleda till underlåtenhet alt tjensterne genom fullmakter tillsätta, tillika må stadgas att dylik disposition icke finge fortfara utöfver någon viss tid, utan att förhållandet anmäles hos Kongl. Majit och nådig tillåtelse till fortfarandet erhålles. Departementschefen anmälde härjemte, att sedan, genom Kammar-kollegii utslag den 23 April 1844, förmedling beviljats i den på landskamererarelönen i Skaraborgs län indelta spannmålsräntan för Lerdahla qvarn, Kongl. Majit, uppå Financedepartementets föredragning den 27 Augusti 1846, förklarat att ersättning för den landskamereraren sålunda frångångne spanmål, 34 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, skulle påföras öfverskotten å statsverkets inkomster, intilldess vid nästa statsreglering motsvarande anslag kunde varda å stat upp fördt; samt att Kongl.
Ar äter den anklagade förfallen pä en gäng till flera olika straff, för begängua särskilda förbrytelser emot Allmän Lag och särskilda Stadgar, dä skola de olika straffen för detza sistnämnda beräknas efter hivad gällande Författningar derom förordna, utan hänsigt till förbrytelserna emot Tryckfrihets-Lagen, för hwilka den brottslige i alla de fall, dä han ef redan gjort sig saker till döden eller fästning för lifstiden, alltid stall särskildt undergä den bestraffning, som han enligt denna Förordning ädragit sig. liro Förbryter sig antingen Boktryckare eller Bokhandlare i nägot af de ordnings-mäl, som dem enligt denna Författning äligger att iakttaga, dä äger Hof-Cantzleren att, efter det Boktryckaren eller Bokhandlaren bliswit wcderbörligeu hörd och sätt sig förklara, honom med det answar belägga, som för sädan förbrytelse stadgadt finnes. Uti HofCantzlers-Embetcts Utslag i dylika mäl sökes ändring hos Kongl. Majit genom undcrdäniga Bcswär, hwilka böra sist inom 30:de dagen efter erhällen del af Utslaget ingifwas i Kongl. Majrts Nedre Justlticr-Nevisivus-Expcditivn. 12:o Alla Böter efter denna Förordning stola gä till twestiftes emellan äklagare och närmaste Fattighus. I de fall, dä Mälsägaren sjelf utförfin klagan, tillfaller honom den ena as nystuämnde andelar. Skulle emot förmodan något, som till deha ämnen höra kan, finnas i denna Författning icke nog tydligen utstakadt eller uttryckt, och twekan om Lagens rätta tillämpning derigenom hos Domaren uppsta, äge han dä att sädana twifwelsmäl hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, ät hwars höga pröfning öfwerlemnadt ware att, efter föregånget inhämtande af Tryckfrihets-Committeens underdåniga tankar, Lagens mening i sadant fall tyda och bestämma. Och ware Konungens derä gifna förklaring fasom
I afseende pä försäljning och utspridande af utifrän inkomne skrifter pä Swensta spräket äge Hof-Cantzleren lika rättigheter och äligganden, som i afseende pä inom Riket tryckta, och ware föryttrare af sädane skrifter underkastad samma skyldighet och answar, som i 2 mom. af denna § för Boktryckare stadgade äro. 11:o Finner Hof-Cantzleren, att utrikes ifrän inkommen pä främmande spräk författad skrift innehällcr nägot stridande emot 3 Hrns 4, 7, 9 och 13:de inom., äligge honom att, efter tills widare derä lagd qwarstad, i underdänighet inhämta Kongl. Majrts befallning, huruwida densamma bör till föryttrande frigifwas eller under widare qwarstad till äterutförande förblifwa. 5 8. -Förbryter sig Boktryckare emot denna Tryckfrihets-Lag, upptages mälet wid Kämners-Rätten, eller i de Städer, der Kämners-Rätt ej fin. nes, wid Rädstufwu-Rätten i den Stad Boktryckeriet, ifrän hwilket den äklagade skriften utkommit, anlagdt är eller pä sätt § 1 innehäller wid anläggandet anmäldt blifwit. Stämningstid ware i allt fall, ehwad Tryckeriet inom eller pä sätt nyssnämnde 8 utstakar utom Staden är beläget, enahanda, och förhälles dermed som om stämningstid i Bilaga till Mem. N:° 24. 383 Staden Lag säger. Uppstår fraga om Författares eller Förläggares af en tryckt skrift tilltalande eller hörande, böra han eller de tvid sädan Rätt till stvar stända och ätnjute i öfrigt deras Laga rättegängsförniäner enligt Allmän Lag och särskilde Författningar uti allt htvad genom detta förordnande icke uttryckligen annorlunda stadgadt är.
«Det bevisar blott att en blind höna också någongång kan hitta ett korn,» svarade Petter, och aflägsnade sig skyndsamt för att skrifva ett bref, med den återvändande skjutsgossen; han undvek att vara allena med fadren, som reste hem på eftermiddagen. Innan vi på lång obestämd tid lemna Feodor och hans vän, följa vi dem till första nattqvarteret, en vid landsvägen belägen by, några mil derifrån. När Feodor mottog boken af Leonnas far, trodde han sig i Schalinskys leende finna, att denne af kusken erhållit det lofvade brefvet, men under marschen var det intet tillfälle att, ohörda af andra, vexla några ord. Han måste således beväpna sig med tålamod. Boken var han nödsakad att lemna till sin betjent. I mörkningen uppnådde de nattqvarteret; åt Feodor, Schalinsky och Boldakoff anvistes den bättre af de tvenne kamrar, som lågo innanför en stor stuga, der femtie man snart snarkade godt på utbredd halm. Det var redan långt lidet på qvällen, men ännu tycktes hvarken Feodor eller hans vän vilja lyssna till den tredjes uppmaningar att gå till hvila. Denne hade genast efter den måltid, gamla värdinnan i huset uppdukat, krupit upp i det ena af de höga, breda, men korta sängställena, öfvertäckta med mångbrokiga ylleryor. Småond öfver de andras envishet, vände Boldakoff sig åt väggen och somnade. Feodor hade oupphörligt bläddrat i den omnämnda boken, under det hans vän iakttagit honom med väntande blickar. «Gud ske lof, nu hvarken hör eller ser han oss; lemna mig nu brefvet,» utbrast Feodor, i det han lade ifrån sig boken. «Hvilket bref?» «Det som kusken gaf dig; var barmhertig och hutla icke längre med mitt tålamod.» «Jag har icke något bref,» försäkrade Schalinsky. «Fröken hade väl lemnat karlen ett pakett, med tillsägelse att lemna det antingen till dig eller mig, men sedan hade hon tagit det tillbaka, och sagt att kaptenen ville sjelf lemna det i rätta händer.
Ack, måhända finner du Många sådana ännu. Musiken ifrån späda dar Min fröjd, min tröst, mitt sällskap var, Och till dess gudastämma jag Skall lyssna tm min sista dag. » I följande nummer slog hon sitt auditorium med häpnad genom att sjunga sådana sakei1 som en aria ur » Figaros bröllop * (på tyska) och Kavatinan ur » Robert » (på franska). Dessutom gaf hon romansen och rondoletten ur Berwalds operett » Jag går i kloster » (ett af Jenny Linds favoritnummer) samt folkvisan » I Sverige der ligger en skogig trakt ». En liten surpris, som tycktes mycket roa publiken, hade nu anordnats utom progråmet Applåderna efter konsertmästaren Meyers violinsolo besvarades nemligen dermed, att — lilla Kristina framträdde med sin violin och spelade ett stycke. Publiken var välviUig, tidningskritiken likaså, ehuru man på ett par håll, i följd af något slags antagonism mot Berwald, serverade temligen beska utlåtanden. a Allehandas — u — (Wilhelm Bauck) skref bl. a. uppmuntrande: » Kristina Nilsson, utgången från folket, från allmogen, har endast med ledning af denna underbara instinkt, som ingen konst förmår gifva, sökt sig en väg in uti tonernas verld, och sedan hon med sin friska och naiva musik länge gladt sin okonstlade omgifning, hatva några konstälskande och välgörande personer, som upptäckt hennes naturgåfvor, beslutit att låta henne höra sig offentligt. Hennes uppträdande tyckes afsett att for allmänheten framställa arten och vidden af hennes anlag. Dessa måste ock i hvarje hänseende kallas utmärkta: hon eger en hög sopran af synnerlig välklang och friskhet, som i sinom tid bör kunna vinna betydligt i styrka och. fullhet. De ojemnheter, som förmärktes i timbren, skola försvinna genom vokalisöfning och sedan rösten hunnit stadga sig. Hennes intonation antydde ett särdeles rent öra. Uti folkvisan röjde hon en ande, som uppfattar lifligt och i ögonblicket finner ett sant och lefvande uttryck, och detta är för en blifvande dramatisk sångerska en oskattbar gåfva.
Jag får deremot anmärka, att jag tror sådant ganska ofta inträffa, nemi. att en auctoritet pröfvar och en annan tillkommer att den underställda pröfningen afgöra, hvilket väl icke lärer vara Frih. Boye, såsom jurist, obekant; och mitt förslag innehöll icke heller något annat, än att fattigvårdsstyrelsen skulle pröfva och sockenstämman, såsom en slags högre instans, äga beslutande rätt. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller att prot.föranden måtte upplysa, huru den 19 §:n blifvit afgjord af de begge Stånd, som pröfvat detta betänkande. lindert, prot.förande tillkännagaf, att så väl i Borgaresom BondeSlts ronde pröfningen af detta ämne ineddelta prot.utdrag, hvarenligt Ulsk:ns förslag blifvit antaget med endast de förändringar, som i prot.utdnn upptagas, 19 §:n icke var omnämnd. Hr von Hartmansdorff: Det är då tydligt, att 19 §:n ur af dessa Stånd godkänd. Hvartill skulle det då tjena alt R. o. Ad. borttoge denna § och öfverflyttade dess innehåll på den i8:de? Flera gånger förut hafva vi beklagat oss öfver den dåliga redaetionen; men då denna icke ögonblickligen kan förbättras, så återstår icke annat än att lemna den derhän, på det man en gång måtte komma till något slut. Jag tillstyrker således vördsamt, att R. o. Ad. icke måtte göra några andra redactionsförändringar i den 18 §:n, än som erfordras för att uttrycka den mening, om hvilken de fleste här tyckas vara ense, nemi. att införa ordet ”församlingens” i stället för ”fattigvårdsstyrelsens’’samt i öfrigt bifalla, så väl den 18, som den ig §:n; ty om den åberopade föreskriften finnes i 19 eller 18 §:n gör i saken detsamma. Frih. Boye:
Qvanten fortsatte sin anhållan och begärde, att det ofvanberörda förhållandet skulle hos R. o. Ad. anmälas, kunde sådant, jemlikt 15g Riddarh.Ordn., icke förvägras, hvarföre genom Hr Gr. o. Ordf. framställning i Ståndets nästa plenum skulle ega rum af Hr v. Qvantens yrkande, att inträdespoletten för adliga ätten v. Qvanten måtte den nuvaride innehafvaren affordras och till Hr ÖfversteLöjtnanten utlemnas. Slutligen yttrade Gr. Wrangel: Jag har erinrat Hr von Qvanten, att han icke hade mycket hopp att få saken afgjord till sin fördel, men han förklarade då, att han blott önskade ett prot.utdr. öfver R. o. Ad:s beslut, för att derigenom erfara huru saken blifvit afgjord. H. Exc. Hr. Gr. o. Landtm, anhöll att i afseende å det nu anmäldta förhållandet få nämna, att då vid 2:dra anteckningens 2:dra uprop Adeliga Ätten N:o 506 von Qvanten upropades, anmälte sig att intaga säte för ätten icke någon annan, än Phil. Mag. Emil von Qvanten, hvilken, enligt anteckning å ättens stamtafla, erhållit K. M:ts nådiga tillstånd att inträda i sina förfäders rättigheter och vid tillfället styrkte, att han i 3:ne år varit i Riket man - XX De n 2 No v em ber. talaoch skattskrifven; vid hvilket förhållande och då bemälde Hr von Qvantens ätteledning från slägteus stamfader var obestridlig, Eiddarh.Direkt. ansåg sig icke kunna förvägra Hr von Qvanten att utbekomma pollett; och förmodade H. Exc., att K. o. Ad. skulle finna, det Eiddarh.Direkt, i denna sak förfarit i fullkomlig öfverensstämmelse med Eiddarh.Ordnrs föreskrifter. Eopades Ja. Erih. Palmstjerna, Carl Otto, anförde skriftligen: Gammal sed bjuder, att Konung skall krönas.
”Och se’n så behöfva vi inte förrän i dagningen vara på utkik. Jag ansvarar för att det vi fiskar efter inte ska gå oss ur näfven!” ”Det är icke så säkert. Vi böra i alla fall hålla oss ute!” Och med icke så liten ansträngning var beslutet taget – jakten ilade förbi: Tistelön låg bakom. Arve sökte att fästa ögonen på den af Josefina virkade tobakspungen. Han stoppade sin pipa; men han höll ej ens så mycket som löftet att derunder tänka på den stackars Josefina. Tyvärr hade han icke mera än en tanke, en känsla, ett begrepp: rosen på Tistelön. Och pipan röktes till slut, utan att han visste att han brutit sitt löfte. Men Josefina röjde upp och städade som vanligt, vattnade de små afläggarne under glaset, gned fläckarne af gipsbilden, uppflyttade vaxstapeln och upplockade de lösa papperslapparne på golfvet. Derunder fick hon ett stort fullkluddradt papper i handen, väl hopvridet, men ej sönderrifvet. Det kunde ej vara några hemligheter; hon vecklade upp det. Der stod nu hennes eget namn, men icke ensamt: Gabriella och tjugu gånger Gabriella lästes bredvid. Josefina syntes icke serdeles betagen af förvåning. Hon såg ut som en person, hvilken hittar samma sak, den förut funnit. Långsamt ref hon bladet i fyra delar, lade det i kakelugnen och lät det gå upp i rök. Inga utrop, inga suckar, inga ack och inga ve hördes från hennes läppar. Men då fru Kathrina öppnade dörren och litet förundrad frågade: ”Hvad är det du osar med?” då rodnade Josefina och syntes litet förlägen. ”Kors, hvad är det? Hvarför blir du så röd i synen, kära barn?” Josefina blef nu åter blek, men af fruktan. Hon tyckte att fru Kathrinas ögon sågo tversigenom henne. Den stackars Josefina! Åttonde Kapitlet. — lifvet leker En stund allenast med sin glada verld. Lénström. Vänta ett ögonblick! Arvidsson. De stora väfstyckena lågo färdiga att sömmas. Gabriella klippte och ställde sjelf och bortlade det ena paret lakan efter det andra i den stora kistan, der hemgiften förvarades.
Under senaste tiden har man äfven i Sverige varit betänkt på sådanes införande, men Motionairen befarar dock, alt Svenska jordens fördelning i mindre lotter, emellan ett ganska stort antal odalmän, kommer, om ej i alla, åtminstone i de fleste provincerne, att lägga oöfvervinnerliga hinder i vägen; och hvarföre Motionairen föreslår, att Staten sjelf må öfvertaga detta bestyr, som lämpligast kunde uppdragas åt Riksgälds-Contoret. Detta Conior borde då efter hand inom landet, emot räntebärande, löpande skuldsedlar, på lång tid upptaga lån, och emot inteckning i fastighet utlåna alla de uppburna medlen på för Låntagaren så fördelaktiga vilkor sorn möjligt, endast under förutsättning, att Riksgälds-Contoret uppå operationen ingenting lomme alt förlora. I afseende på sättet att realisera det uppgifna förslaget, anmärker Motiouairen, det han anser såsom ett fel uti de nu brukliga fondsystem, att amorteringen tilltager i samma moll interesset minskas, hvarigenom den gäldbundne eiler skattdragande ej får åtnjuta någon lindring i sina afgifler förr, än han betalt hela skulden; hvilken tidpunkt ofta ligger bortom den sannolika gränsen för hans lefnad. Dessutom verkar, enligt delta system, amorteringen svagt i början, då den mest behöfdes för creditens stadgande, men deremot häftigt i den mon skulden minskas. På desse grunder föreslår Motionairen, aflt åt Riksgälds-Contoret måltr uppdragas, att årligen utfärda 4 procent räntebärande, löpande obliga - Siats-Utskottets Memorial Ar:o 330. tioner till belopp af En million R:dr Rgssedlar, emot erhållande af högsta möjliga lånesumma. Minsta valeuren 5oo R:drs obligationer, ouppsägbara på långifvarens sida; men Riksgälds-Contoret förbinder s g att årligen inlösa i-35:del af primitiva beloppet. Denna inlösen sker genom uppköp för bästa pris, så länge det ej går öfver pari; men i sådan händelse genom utlottning och uppsägning.
Det är ingalunda unn mening alt undandraga förijensten en belöning, elt nödtorftigt understöd, men jag tror att der ar enligt fä wäl med principe som med det afseende man bör hafwa pä Statens narwarande tillpänd, alt veste pensioner bora indragas sä länge deras innehafware njuta lön antingen Ordinarie eller Extra. Herr xäklman. Dä jag hörk sä wänge fakta Mats-lttstoirels mening, som ffulle det hafwa tillfMkt att Konungen bordo aga pröfnings rätr wid Wnswners bortgiswande, sär jag den äran »plysa att AstMH fhrsisg är sllhelcs fädant. Hvad de 4 Deir 20 Zcbruarii. 9-7 4 första puncterna beiräffar möler harwid inga siva, righeler och Utstotket har ej kwekot, std såsom formeligen kill fastäilande grunder hemställa dem rllt Riksens Ständer. Dea zue och 6:ke punc.en deremot har Utstötte^ anse t wara af den bestafftnhec att dä i förhand ingeli ring kan bestämmas öfwer de beri förekommande fall. more det bast att prdfningen deraf ät Kongl. Majus öfwertemnades. Friherre Osterström, jacob. Jag kan ej föreställa mig/ att meningen kun é wara att taga pensioner ifrån dem, sein redan färt sädana. Ät,kistiga hördes härtill ropa: Jo! Friherre Osterström fortfor, förklarandes att andra bunde mistiaga sig sä ival som han. Dek moro efter hans ranka omöjelizt, att Riksens Stander kunde pröfwa hwilka personer pensioner borde tilldelas, eller hwilka lunde dem umbära. Grefwe sts la 6arstis5 afsigt more, efter hans kanka, upfyld när Vesta grunder i allmänhet stadgades och deras anwändning list Kongl. Mast öfwerlämnades. Grefwe Ovsnlyslm, Larl H.xe!.
$ i gillat ae-af gift. n Sedan Rikets Högloflige Ständer, enligt ankomne Protocolls-Utdrag från Högloflige Ridderskapet oell Adeln af den 11 sistlidne Augusti, från Högvördige Preste-Ståndet af den 15 September, och från Hedervärda Röndé-Ståndet af den r3 Augusti, på sätt Stats-Utskotfets Memorial N:o s5o utvisar, bifallit Kongl. M«j:ts Nådiga Proposition, att alla så kallade sportler inom Kongl. Maj:ts Cancellie, med undantag endast af lösen för de utaf Registratorerne på vederbörandes begäran meddelade afskriften och Diarii-bevis, borde, till beiedande af en ändamålsenlig löne-reglering för Cancelliet upphöra, och desse afgifter i stället utgå till Kronan, såsom Charta-Sigillata, med den jemkning, att afgiften för Fullmagter, som af Consislorierne utfärdas, icke, på sätt Kongl. Majit föreslagit, må förhöjas, utan hädanefter utgöras till samina belopp, hvarmed Cancellie-Gebiihren för dessa Fullmagter erlägges, samt under iakttagande för öfrigt: i:o att afgiften vid befordringar lill civile tjenster med indelta löner icke, såsom hittills efter antagen praxis skett, beräknas blott efter Kronovärdiet å lönerne, utan, såsom för Chartae-Sigillalae-afgiften derå redan ar bestämdt, efter medium af de sista 5 årens markegång; 2:0 att befordringsafgiften för ålskillige civila tjenster med ringa löner å Stat, men betydliga serskildta inkomster, såsom Häradshöfdingen Lands-Secreterare-, PostInspectorsoch Postmästare-tjenster, hvilken afgift hittills blott beräknats å contanta lönen, må, efter enahanda grund, som för Charta-Sigillata derom redan är stadgadt, utgå ; 3:o att afgiften för Afsked med pension till 9 procent Cancellie-Gebiihr, såsom hård och betungande, afskaffas, och blott 3 Rdr Banco, såsom för Afsked i allmänhet, erläggas; f.o att för Constitutorial på tjenst tills vidare med åtföljande lön, enär icke, efter gifne föreskrifter, tjensten blott på sådant sätt tillsättes, afgiften endast beräknas såsom för Resolution i allmänhet; 5:o att för erhållne lönetillökuingar någon afgift icke erlägges, såsom ock i allmänhet under senare tider, Bevillning*- Utskottets Betänkande Nsé 36- ij Te tider blifvit iakttaget; samt 6:0 att då, af alla Embetsoch Tjenstemän inom Kongl. Maj:ts
Ständer ställdes till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att såsom lån användas till för sjösänkunbefrämjande af sanka trakters utdikning samt sjösänkningars verkställande, hafva, utom de i sednaste revisionsberättelse, sid. 58, uppgifna låneunderstöd för 4 vattenaftappningsarbeten - företag af tillsammans , R:dr 48,000: —, enligt Kongl. Maj:ts till Fullmäktige hittills ankomna nådiga bref, beviljats för nedannämnde 10 sådane arbetsföretags utförande följande lån, nemligen: inom Jönköpings län: tor utdikning af Hökaoch Böhle-sjöarne inom Skede socken i Ostra härad, ett lån å . » 2,300: — hvilken lånesumma är utbetald. för sänkning af Svinsjön inom Hjelmseryds socken af Westra härad, dito å » 3,000: — för sänkning af Wisjön inom Svartarps, Lekeryds och Hakarps socknar af Tveta härad, dito å » 2,000: — Detta låns hela belopp har utbetalts. inom Kronobergs lån: o för sänkning af Mada-ån inom Åsheda socken af Uppvidinge härad, dito å » 14,550: — hvaraf utbetalts 10,850 R:dr. inom Christianstads län: för sänkning af Bohults sjö i Loushults socken af Östra Göinge härad, dito å 3,300: — inom Elfsborgs lån: för sänkning af sjöarne Närén och Köttsjön inom Holms och Skålleruds socknar af Nordals härad, dito å » 6,000: — inom Westerås län: för sänkning af Schedvi-sjön och Westlanda samt Österoch Sund ängs-sjöarne inom Åkerbo härad, dito å » 14,000: — Lånet är utbetaldt. inom Jemtlands län: för utdikning af myrer vid Näsets, Grälsgårds, Jonsgårds, Gärdes, Bergets, Wallens och Risselås byar inom Ströms socken, dito å » 7,000: — Dito.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förnyade den af honom nyss gjorde proposition på bifall till den nya redactionen af 24 §. 1 Mom. 2 punkten Riksdagsordningen. Ropades Nej. Hvarefter berörde nya redaction blef, uppå derom framstäld proposition, af Ridderskapet och Adeln afslagen. Härefter föredrogs det föreslagne tillag - lO Den 2 Mars f. m. get af ett 4 Morn. vid slutet af4g§. Riksdagsordningen, så lydande: När Utlåtande ifrån RiksStånd till Utskott återremitteras, böra alla anmärkningarna, senast inom fjorton dagar derefter, meddelas Utskottet genom justeradt ProtocollsUtdrag, antingen i hela deras utförlighet, eller ock af Secreteraren punktvis och i korthet sammanfattade, dock i sednare händelsen med öppen rätt för Stånds Ledamot, att sin särskilta mening in extenso skriftligen bifoga, på sätt i 5y §. stadgadt är. Hvilket nya tillägg hlef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln afslagit. Hvarefter Ridderskapet och Adeln, uppå af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framstäld proposition, äfven förkastade ofvanberörrle förslag till ny redaction af irsta momentet i 59 §. Riksdagsordningen. 5g ,$*. 2 Mom. Sådana Handlingar, hvilka till samtliga RiksStånden inlemnas eller från dem utgå, skola icke i Protocollen intagas, utan endast till sina rubriquer anföras. De böra, såsom ett Bihang till samtliga RiksStåndens Protocoll, särskilt och på Statens bekostnad frän trycket utgifvas, Korum - Den 2 Mars f. m. gens Propositioner, Riksens Ständers underdåniga skrifvelser samt RiksdagsBeslutet till hela deras vidd, men de öfriga Handlingarna, allt efter Riksens Ständers förordnande j antingen in extenso, eller ock i sammandrag. Denna nya redaction blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln ogillad. 63 §.
Min anmärkning vår ef riktad mot dan låga tullen på Ekbark, men mot inconsequencen, att lägga 25 procents tull på all annan bark. Om Svenska trädslag har jag ej talat; jag har ej nämnt Björkbark. Jag har ej nämnt ett enda ord, som kunnat gifva anledning till Herr Thams yttrande. Jag har omtalat andra utländska trädslag. Det må således vara förbehållit för Herr Thara, och dem som gilla Betänkandet, att tro det vara consequent. Jag kan ej finna det, och yrkar att tullen på bark af utländska trädslag mätte blifva nedsatt i likhet med Ekbark. Friherre Wrängeli Orsaken, hvarföre tullen är eå låg på Ekbark, har man sagt vara den, att vi ej skulle äga inom Sverige bark af lika godhet sora den utländska. Deremot ät jag öfvertygad, att man finner sådan uti Skåpe och Blekinge till lika godhet och mångd. Men orsaken hvarföre ingen bark derifrån hi tkommer, är den, att man ej förstår eller vårdar sig om att barka träden, emedan så mycken utländsk bark inkommer. Jag anhållet således, att tullen måtte uppsättas till 25 procent. Friherre Toll, Gu fia f Philip, förenade sig ined Friherre Wrangel. Herr Tham: Att höja tullen på Ekbark till 25 procent > torde strida emot den önskan; att hafva dugeliga Garfvare här i landet, jag lemnar derhän, om de ära sädane, eller om Ig AuguUi 0. m. de befinnas dålige. Jag har hört, och itfven funnit det , att här i Stockholm Skoarbete erhålles högst odugligt. Hvad andre barkslag beträffar, är det helt enkelt hjälpt , såsom Herr Lefrén föreslagit. Dessutom genom det beslut Ridderskapet och Adeln fattat denna förmiddag , att Kongl. Majit skall äga rätt att nedsätta tullen , vet jag ej, att någon fara kan uppkomma. Friherre Wrangel: Jag är visserligen lika så mån som någon annan, att våra garfverier skola bibehållas, men jag är lika angelägen, att uppmuntra Ekodlingen i Sverige. Det kan ej ske , när vi öfverflödas af främmande ekbark.