Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man var grannlaga nog att en lång stund lemna oss allena. Slutligen kom thébudet. Hvad Clintons min då blef förändrad! Icke tafatt eller blyg, utan så ungefär, som jag föreställer mig en tapper generals min bli, då han skall emot fienden. Det var icke utan, att jag blef litet rädd för min herr brors krigiska min. Men Clinton smålog åter och sade: var du helt lugn, Ina. Clinton har sagt att han tycker Ina vara ett mera heroiskt namn än Celia, som han påstår är nog smäktande. Derföre använde han väl nu mitt andra namn, för att förjaga min rädsla. När vi inkommo i salongen, presenterade jag min bror för min principale. Vid pass tio fremmande sutto kring thébordet, deribland tre yngre herrar. Dem tycker jag hofrättsrådinnan kunnat i sin tur presentera för Clinton, men när hon det icke gjorde, såg jag tydligen på Clinton, att han ansåg sig litet sårad. Clinton har i all sin dar varit en folkets man och burit agg eller fördom emot allt förnämt, emot allt, som kännes af »la haute volée.« Af förnämt folk pretenderar han en särdeles uppmärksamhet och artighet, som dock måste vara skiljd ifrån tillochmed det ringaste sken af nedlåtenhet. Högfärden och bålheten (på hvilkas möjlighet och verkliga tillvaro han är klok nog att tro) är i Clintons ögon lika förhatlig, antingen den af dumheten hålles öppen för dagen, eller af klokheten insvepes i nedlåtenhetens slöja. Jag borde icke vara elak, men nog tror jag att Clinton denna gång ansåg det förra vara fallet. Alltnog, jag vill försöka påminna mig en del af det samtal, som uppstod emellan hofrättsrådinnan och min bror. Har herr Wärn förut varit i Åbo? Nej, gudskelof. Dock har jag hört sägas, att en sådan stad finnes till. Ni är icke mycket artig emot vår stad, och ändå har Åbo rätt många vackra nöjen att bjuda på. Artighet har aldrig varit min sak, och hvad nöjen angår, bryr jag mig icke så mycket om dem. Nå, men hvarföre då alls komma till det arma Åbo, när man har sådana antipathier? invände gamla fröken.
Rikets Ständers underdåniga anhållan bifallen , och verkställigheten i detta hänseende Vederbörande i Nåder uppdragen. 6 I :o. Rörande förbättring i LandsStatsBetjeningens Lönevilkor. Öfverlemnad till StatsBeredningen, till nödig kännedom och behörig efterrättelse. 62:0. Med underdånig hemställan angående utfärdandet af en allmän Kungörelse om befrielse till en viss ålder ifrån allmänna utskylder för Barn, som från Barnhusen blifvit uttagne. KainmarCollegium anbefalldt, att, med iakttagande af hvad Rikets Ständer sålunda föreslagit, allmän Kungörelse i ämnet utfärda. 63:0. Med anhållan om ändring i gällande Stadgar om utbetalning af Begrafningshjelp efter Civila Embetsoch Tjenstemän vid LandStaten, som njuta indelta Löner. Efter StatsBeredningens hörande föredragen den II October 1815, då Kongl. Majit biföll att denna Begrafningshjelp må. ifrån 1816 års början utgå med förvandling efter Markegång. 64:0. Om jemkning i Författningarne rörande afdrag till Staten i Civile indeldte Löntagaies löningsförmåner. Målet, efter StatsBeredningens hörande, anmäldt d. 7 Febr. Ig 16 och uppskjutit, 394 fjfustiticeOmbudsm. EmbetsBerdtteher. för att öfverlemnas till nästkommande Ständer. 65:0. Örn Lofsoch BakAfgifternas förhöjning, samt med förnyande af den vid 1812 års Riksdag gjorda hemställan rörande en ny SjöTullsStadgas utarbetande. Öfverlemnad i förra delen till XrigsExpeditionens föredragning, och i den sednare till TullCommittéens åtgärd. Samma Committé har sedermera inkommit med underdåniga JBetänkanden och Förslag till SjöTulisTaxor, hvilka sednare jemväl, af Xongl.
Skulle åter i den nya förfaltmn finnas något annat af civillags na - Den 1] November e. m. 399 lur, utom dc af R. Si. redan beslutade sladganden, så är K. M. naturligtvis oförhindrad att förfara på samma sätt, som vid föreg:de dylika tillfällen, d. v. s. besluta en författa., och endast i de delar deraf, som äro af civillags natur, inkomma med Propos. till R. St. Jag inser således ingen olägenhet af ett bifall lill Ulsk:ns förslag, men deremot den stora vinsten deraf, alt hvad vi nu i delta ämne beslutat, kan erhålla någon verklighet och icke blifver endast ett uttryck af R. Stms nu hysta åsigter i ämnet. Hr von Hartmansdorff: Jag tror icke, alt här är fråga blott om ekonomisk lagstiftning, hvilket torde bäst bevisas deraf, att ändring i 15:de kap. Ryggn.-B:n af vår allmänna lag skulle ske. Hvarföre hafva Lagoch Ekon.Utsk:n sammanträd!, om icke derföre, att lagfrågor i saken inginge? Det bör således vara tydligt, att här jemväl är fråga om stadgande af civil-lag. Då förhållandet är sådant, kan Konungen icke ensam besluta en förordning, som omfattar hela ämnet. Utan R. St:s medverkan äger Han endast behandla sådana delar af frågan, hvilka ej höra lill allmänna lagen. Fördenskuld blefve författningen ofullständig. Då R. St. följaktligen böra deltaga i hennes stiftande, så kunna de icke genom en und. anhållan åt Konungen öfverlåta deras lagstiftande-rätt, ty den fä de icke afhända sig på annat sätt, än genom en grundlagsändring. Gr. Lagerbjelke har sagt, att om vi skulle gå till väga på det af mig föreslagna sätt: så hade vi endast uttryckt vissa åsigter i ämnet och anhållit att Konungen mätte, i öfverensstämmelse dermed, aflåta nådig Propos. Men om vi deremot antaga Utsk:ns förslag, så hafva vi icke heller gjort annat än uttryckt vissa åsigter och anhållit om utfärdande af författning i ämnet.
Statens tillgångar icke medgifva anslåendet af så tillräckliga Löningsförmoaer för 924 Serskildta Utskottets Betänkanden. Landshöfdingarne i de nya Länen, att desse Embetsman dervid finna sin passande utkörnst, hvaraf äfven lär bända, att de begagna hvarje lägligt tillfälle att söka transport till en Jförmonligare tjenst och ett blidare klimat, hvilket allt måste medföra den verkan, att Landet, vid de täta ombytens af Styresmän, icke kan vinna den jemna eftersyn och styras med den conseqvens i principer, som vore önskeligt, så har Utskottet för sin del icke kunnat annat än biträda den i Memorialet framställda tanka, att det torde vara förmon» ligare att sammanslå de bägge Länen Vesterbotten och Norrbotten, och förlägga Residenze. t till Piteå, såsom liggande nästan lika långt från det sålunda blifvande Länets Norra och Södra Gräns, äfvensom att förena Herjeådalen med Gefleborgs Län, och Jemtland samt Nordmalings Socken med VesterNorrlands. Likväl, och på det de aflägsnare trakter i Jemtland och Herjeådalen icke måtte komma att sakna den Speciellare tillsyn, som, i synnerhet för Nyodlir.gsVerket, är af vigt, tror Utskottet, att det borde fastställas som en bestämd skyldighet för Landshöfdingarne i Gefleborgs och VesterNorrlands Län, att uppehålla sig hvarje år, den förre minst fjorton dagar i Herjeådalen och den sednare en månad i Jemtland, samt om tiden dertill hvarje gång förut kungöra i Orten, pa det innevånarne måtte äga rådrum att bereda sig lill hvad de i hushållningsoch andra mål kunde hafva att personligen hos deras Höfding* andragaI detta fall torde äf» Serskildta Utskottets Bettinkanden.
S. D. Då, genom ankomna ProtocoIlsUtdrag, rörande Statsoch BancoUtskottens, sedan den y Augusti hvilande, Utlåtande, af föregående dag, angående de inom RiksStånden yttrade skiljaktigheter i afseende på tiden , hvarunder det till Götha Canalbyggnads fortsättning beviljade Lånbiträde skall utgå, blifvit utrönt att de öfriga RiksStånden bifallit bidragets fortfarande till och med 1820, eller det år då nästa Riksdag derefter infaller; ansåg Ridderskapet och Adeln ingen annan åtgärd häråt vara att lemna, än att lägga ofvanberörde Stats och BancoUtskottets Utlåtande till Handlingarna. Ut supra. S. D. Biföll Höglofl. Ridderskapet och Adeln ExpeditionsUtskottets, den 5 dennes på Bordet lagda, Memorial rörande ett tillägg uti den underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majit, rörande SpannmålsMagazinsInrättningen i Riket. Ut supra. S. D. Blef StatsUtskottets denna dag afgifna Memorial, angående Tryckning af Allmänna IndragningsStaten, af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallet. Ut supra. V Dm 7 Augusti. 243 S. D. Jemte afslag å RiddarhusUtskottets Memorial, af den 4 dennes, innefattande Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets första Memorial, rörande Herr Munck of Rosen* skölds Motion om förändring i den nuvarande Bänkmanslnrättninge.n , öfverlemnades till Utskottet, att i enlighet med de af Herr Munck af Rosensköld uppgifna principer, och i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln i likhet dermed yttrade tankar, inkomma med förslag till förändrad Redaction af de stadganden i RiddarhusOrdningen , som angå utväljande af Ridderskapets och Adelns Electorer. Ut supra. Slutligen upplästes följande i Afskrift af Kongl. Majds Tal på RiksSalens den 6 Augusti år igiy.
Detta namn är så oupplösligt förenadt med Bengt Lidners att det hvarken bör eller kommer att glömmas så länge minnet af » Spastaras » diktare ännu lefver qvar i svenska hjertan. Eve Jacquette Hastfehr vill man gerna drömma sig som en ung, oskuldsfull, vacker och svärmisk qvinna, h vilken, gripen af elden och den bländande skönheten i skaldens yppersta dikter, slutade med att, lågande af hänförelse, skänka den olycklige, men geniale diktaren hjerta och hand. Warburgs senaste bok beröfvar oss äfven i det fallet delvis våra illusioner. Fröken Hastfehr var icke längre ung, då Lidner lärde känna henne; hon var trettiosex år och hade väl äfven haft ett eller annat galant äfventvr. Ålminstone måste man dra den slutsatsen, om man vill fästa sig vid uttrycken i ett breffrån von Schoultz. Han skrifver nämligen, att hon » ägde intet mer än sin gud och lemningarna af sina af redan flydda älskare skördade behagligheter. » Men detta hindrar icke, utan tvärt om förklarar, att denna qvinna, som pröfvat lifvet, lidit och njutit, skulle känna sii? dragen till en skald, som just var känslans, smärtans och njutningens sångare. Hon forstod och sympatiserade med Lidners sångmö och sympatien, beundran födde kärleken. Och den tände som en blixt bådas hjertan. Förälskelsen tyckes å både hans och hennes sida hafva varit af starkaste slag. Den 22 oktober 1788 vigdes Lidner och Jacquette Hast-fehr. Giftermålet hade dock föregåtts af ganska stora svårigheter på grund af att Lidner inte hade » klara papper &gt;; prester-skapet vägrade att lysa, men domkapitlet gjorde slutligen genom sitt medgifvande slag i saken. Och trogen blef denna hustru Lidner, trogen ända till det sista. Allt delade hon med honom — förödmjukelser, försakelser, sorger och den bittraste nöd. Och trots alla sina fel hade han alltid i henne den mest hängifna beundrarinna. Hon forsvarade honom mot hans vänners bittra förebråelser, hon tillbad hans minne långt efter hans död.
Är allt omkring honom ytlighet och flärd, måste den kloke också räkna med slika faktorer. Ser han längre än andra och vill han i stort uträtta något nyttigt och godt, bör han leda de kortsynte och blinde så, att de omedvetet tjäna hans syften! För att sätta dem i gång, torde det ofta bli nödvändigt att kittla deras lumpna fåfänga eller tända deras lidelser. Instinktlikt rätar han ut sig i fönstersmygen, och hans min blir befallande, som om tusendens öden berodde af hans vink. Ringaktad och förbisedd är han ännu i denna stad, många små förödmjukelser har han fått utstå under de senaste månadernas väntan i dunklet, och i stunder af missmod har vägen nästan tyckts honom stängd; men i grunden har hans själftillit aldrig varit rubbad, och aldrig har han på fullt allvar misströstat om framtiden. Förr eller senare finner han alltid ro i den tanken, att hindren måste falla; de svårigheter han hittills haft att öfvervinna i lifvet ha ju endast gifvit honom en kittlande förnimmelse af samlad och brukad kraft. Sedda från tinnarna af hans själftillit tyckas honom nu också alla motgångar ömkligt små till sina proportioner. Hvad betyder det väl, till exempel, att några hofmän se honom öfver axeln? Det kommer sig blott af hans för tillfället tvetydiga ställning som obetitlad hofmedikus, någonting midt emellan kavaljer och lakej. När hans stjärna en gång börjar stiga, skola de alla söka hans sällskap lika ifrigt, som de nu ängsligt undvika honom! Också de eleganta damerna, med hvilka han just nu, tyvärr, icke har något umgänge, fast ingen tör kunna säga, att han försummat sina plikter som galant kavaljer gentemot hofkretsens firade skönheter. Men öfverallt ha hans tillnärmelser strandat därför att han står utanför rangförordningen. Han småler vid minnet af de många visiter han gjort förgäfves. En vinterdag kom han också till general Gæhlers hus i Stormgaden, blef mottagen och växlade några iskalla repliker med lilla Sophie, som affekterade, att hon glömt sin förflugna nyck. Det var i det hvita kabinettet, där de lackerade möblerna stodo stelt utmed väggarna.
De äldstes protokoll och öfriga handlingar skola i stadens arkif förvaras. 60 § (§ 43). De stadens äldstes beslut, hvilka äro Magistratens pröfning underkastade, eller fordra någon Magistratens åtgärd, skola, så snart de blifvit justerade, Magistraten skriftligen delgifvas. 61 § 199 61 § (§ 44) Den sorn i afgörande af ett hos de äldste handlagdt ärende deltagit kan, genast eller sist vid justeringen af protokollet, emot det fattade beslutet reservation anmäla. 02 § (§ 45). Ordföranden vakar öfver ordningen vid sammanträdena. Han kan, efter varning, låta utvisa en hvar, som sig oskickligt förhåller. Uppstår oordning, som ordföranden icke förmår afstyra, ege lian sammanträdet upplösa. 63 § (§ 46). Förolämpning i ord eller gerning mot ordföranden under eller i och för utöfningen a£ hans kall, varde såsom förgripelse emot domare eller annan Konungens embetsman ansedd. Varder ledamot bland de äldste i nyssnämnda måtto ofredad, ansvare gerningsmannen såsom för öfverfallande af den som Konungens eller Hans embetsmans, eller rättens ärende går. V. KAPITLET. Stadens äldste, eller, der sådane ej äro tillsatte, stadens till allmän rådstuga församlade välberättigade medlemmar, ege att inom sig utse ett utskott, kalladt Stadsnämnd. hvilken det tillkommer: a) att bereda de ärenden, hvilka skola hos allmänna rådstugan eller stadens äldste föredragas samt betänkanden deröfver afgifva; b) att afgifva af Magistraten eller högre myndighet infordrade utlåtanden i angelägenheter som staden angå; c) att för oförutsedda mindre behof bevilja utbetalning af medel, hvilka, enligt 81 §, för sådant ändamål äro af allmänna rådstugan eller stadens äldste ställda till Stadsnämndens och Magistratens förfogande, samt dj att i öfrigt vaka öfver, att stadens rättigheter och fördelar varda behörigen iakttagna och staden rörande beslut till skyndsam verkställighet befordrade, i hvilket afseende 26 200 Stadsnämnden eger att hos Magistraten, allmänna rådstugan eller stadens äldste göra de förslag och framställningar, hvartill omständigheterna kunna föranleda.
Min mening har endast varit alt antyda, att man lagt en slags vigt pä det resonnemet, att om också en regementschef eller general, sä länge han tjenstgör vid reg:tet, måste anses behöfva en större löneinkomst än en kapten, så har man deremot påstått, att en kapten som tagit afsked och en reg:ts-chef som tagit afsked, hafva ungefär lika stora behof för att kunna tarfligt lefva på sin ålderdom. Jag tror att det egentligen är detta, som föranledt det omtaldta yrkandet i tillökning af pensionen för kapitenerna. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Hr Hjerta har i sitt första anförande häntydt pä, att det kunde vara en felaktighet i förvaltningen af arméens pensionskassas medel, som gjort att medlen icke räckt till i och för befälets pensionering, och att det skulle bero derpå att de kontroller som erfordrades för låns erhållande frän denna kassa voro så stränga, att svårigheter skulle hafva uppstått vid utlåningen, och minskning i kassans inkomster genom ränteförlust deraf uppkommit. I anledn. deraf ber jag få upplysa, att åtminstone så vidt jag har mig bekant kassans medel aldrig legat obe - Den 9 Juni, 29 gagnade, utom möjligtvis det sista året, då så stor tillgång var på penningar, alt äfven enskilde hade svårt att få sina kapitaler placerade. För det närvar, äro kassans alla medel ullånte. Dessutom är jag öfvertygad, att, efter de förändringar i reglementet, som nu sednast blifvit vidtagna, kassans medel alltid skola vara utlånle. Hvad angar de kontroller, emot hvilka Hr Hjerta gjort anmärkn. sä har det visat sig att dessa kontroller varit nödvändige; ty oaktadt dessa kontroller samt de handlingar, som erfordrats förläns erhållande, har det likväl inträffat, att pensionskassan gjort förluster. Alt jag, på grund af hvad jag nu anfört, instämmer uti den begärda äterremissen, torde jag icke behöfva förklara. Hr von Hohenhausen:
Ränta oaf kortadt utföres som vinst, emedan Öfver-Rcintorne fullt betacka all kostnad för Inrättningen 390,000 Magazins-Directionens Creditif, 2 Millioner, utföres blott att lemna En proCent med 20,000 Manufactur-Discontens Creditif, 5oo,ooo R:dr, är alltid utelöpande och gifver 4 proCent, gör 20,000 Lån-Fond för exportabla Metaller, En Million 200,000 anses gifva i§ proCent, gör 18,000 Summa 778,000 Således skulle Banquens Betjening och Sedel-Fabricationen kosta 3oo,ooo, hvarpå man är fullt berättigad att tvifla. Om circa 100,000 derföre afsättas, torde man hafva träffat sanningen tämmeligen nära, och om man tillägger de 750,000 R:dr, som från Statsverket inflyta, blifver årliga inkomsten något öfver En Million 400,000, i stället för En Million 200,000, som Utskotten uppgifvit. Sid. 21 yttra Utskotten på nytt sin ovilja mot Fastighets-Lånen, och söka bevisa deras ringa nytta. Att Räntan varit för låg,medgifves, men att anse Fastighets-Lån som artificiella Medel, torde vara mindre väl grundadt. För Landtmannen fordras hufvudsakeligen stående Lån, och den lifligare omsättning af LåneCapitalerna, som Utskotten vilja tillvägabringa, har hittills just varit vår olycka, hvilket Den i5 April. 519 äfven å Sid. 4 medgifves. Att Fastighet är godt Hypoteque, kan ej bestridas, och ett Mynt som representerar fordran icke på en hel Nations FastighetsMassa, utan på vissa pantsatta Fastigheter, hvilka kunna sättas under Auctionskluhhan, får helt säkert mera förtroende, än det, hvarföre Nationen ansvarar, men hvilken ansvarighet icke executift kan behandlas. Ännu sämre Hypotheque äro blotta Namn, hvilkas vederhäftighet afgöres på en slump, stundom af blotta infall och nycker.
Deremot kunna Östra Göinge, större delen af Vestra Göinge och Norra Åsbo, samt betydliga delar af Bjäre, Södra Asbo, Onsjö, Färs och Frosta. Gerds och Albo härad visst icke räknas till de bördiga trakterna, då flertalet bland dess inbyggare intill våra dagar icke ens kunnat producera spanmål tiil egna behof, utan mäst köpa den från de bördigare orterna, hvarjemte skogarna äro förhuggna, så att deraf är föga eller intet att hemta för utgörande af hemmanens utskylder. Och hvad de lindriga skatterna angår, så gäller detta hufvudsakligen frälsejorden, hvars egare vetat, att på det allmännas bekostnad skaffa sig friheter. Under sådana förhållanden borde Skånes rusthållare kunna påräkna någon uppmärksamhet för sina klagomål. Sveriges rotehållare hafva tid efter annan erhållit lindringar i roteringsskvldigheten. så att numera intet annat deraf återstår ån soldatens aflöning, ehuru, som jag visat, rotehållarne i Skäne voro långt mindre i behof af lindring än rusthåliarne. Andra provinsers rusthållare hafva fått iåla sina Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 66. 87 kavalleriregementen afsitta mot en hillig hästvakansafgift, hvilket tillskyndat ruslhållarne en betydlig lindring i utgifter och minskning i besvär. Bergslagen hafva befriats från tackjernstionde och hammarskatt. Man har i alla riktningar sökt utjemna och afhjelpa de gamla missförhållandena, för att så småningom närma sig det föresätta målet, nemi. de allmänna tyngdernas jemnare och rättvisare fördelning. Skånska rusthållaren tillhör en klass, hvars väl synes minst lia kommit i beräkning; ty avskaffandet af Wadstena Krigsmaushusafgift kom icke den varande utan den blifvande rusthållaren lill godo.
Om ej förmanen af en listigare rörelse och widsträckrare afsättning til fullo swarar emot olagenheterne af en Jnqwartering, och densamma således bör ril nägon del som en tunga anses, lärer den wäl blifwa at beräkna ibland dem, som åtfölja Städer och Stadsmanna-Näringar, likasom andre, utan mocswarighet åligga Landet och Landtmanna-yrket, hwilka efter nu gällande Författningar icke böra falla det allmänna til last eiler af dest medel bestridas; och jag får fördenskull, och i afseende pä hwad anfördt är, ^vördsammeligen förestå, at Högloft. Riddörffapet och Adeln, man at gilla OeconomiL-Utstottits bedömmande af ifrägawarande förbindelser, sa mycket häldre afflar hwad Utskottet, i afseende pä Lasernoch Stall-Byggnader, föreslagit, som i alla fall och i afseende pä flere angelägnare behof, synes för en längre tiv Malla anwändandet af Statens, medel. I. bl. 6)llenbor§. Herr §22 Den ;7 MarSf Herr Grefwe» och Landtmar fkglken xropvners^e bifall til Utffottets yttrande i hwav fräsan om särffild afgift anginge, samt afflag dera ; hwad de förestagne Lasmn-Byggnader rörde, Ropades Ja? Föredrogs a nyo och biföll§ Alllmänna Beswärsoch Osconomie-Utskottets den 8 Mars pg bordet lagda Betänkande, angående de olägenheter, lvm af utststne och obrukbare Uanco-Sedlars circulLtion, äfwenfom pm bristande tilgang pakopparssiljentynt, Allmänheten i Landsorterne mäste vidkännas.
Bolagsmännen till last att arbetet troligen uppginge till 3 gänger sistnämnde summa, hälst de hwarken kunde eller ens borde anses pligtige att gransta ett kostnadsförslag, som, till högsta Auctoritetcrnas pröfning undcrsiäldt och af deste utan anmärkning lemnadt, sedermera ärligt och öppet erkänts hafwa warit otillförliteligt; och Bolaget sälcdcs ej kunde anses hafwa i nägot hänseende brustit uti sine ätagne skyldigheter, och derigenom de detsamma bcwiljade rättigheter förwerkat; sä wore ock Götha Canal en Bolaget tillhörig egendom, till hwarS öfwsrflyttande XVI Stats-och Banco-Utskottcns pä Staten erfordrades att samniankälla Bolaget, och foresta detsamma full ersättning för infatta Capitaler och förlorade Räntor. Att Bolaget under sädana willor wisserligen skulle för mäs, att frånträda alla de lpfande förhoppningar, under hwilka det bildades och privilegierats; "men att all annan "depossidering i ett constitutionclt Land, der Lagen är för "alla och Lagen är öfwer alla, syntes fullkomligen otänkbar. Att deremot "den garantic Staten kunde och borde östa "för Canal-werkets fullbordande inom en bestämd tid worg -'en owilkorlig förbindelse af Bolaget, att genom ny insättning "ä Actierne fylla det som till Canalens fullbordande infor"dras utöfver hwad R. Ständer möjligen nu skulle wilja "dertill anslä." Att, i afseende äter pä de bidrag, som till företaget af Staten redan lemnäts eller nu ytterligare kunde bewiljas, syntes, med hänseende dertill att behofwet af allmänt understöd säkerligen wid Bolags-Rcglornes upprättande ar 1810 warit oförutsedt, c,:de Art. af Bolags-Reglorne kunna, ritan kränkning af sjelfwa privilegium, framdeles sä wida tindras: