Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstolsprivilegier, såsom ett skäl för bibehållandet af Bankens, få Utskotten mota med den erinran, att Jurisdictions-privilegier i allmänhet, vare sig för corporationer eller enskilda personer, icke sträcka sig till an - Banco-Ulskoltti,v Betänkande N.o 6g. dra, än de mål, i hvilka elen privilegierade är svarande Part. Men då frågan nu icke går derpå ut, att Banken skulle förlora rätligheten, att endast inför Svea IIof-Rätt sjelf svaraj utan derpå allena, att Banken ej längre skulle ega att med egna fcä~ romål draga sina Vederparler från deras lagliga Domstolar, lärer det ock vara påtagligt, att ingen annan inskränkning uti Bankens Domstols-pri vilegium för närvarande åsyftas, än den, som fordras för att bringa detta privilegium till likhet med hvari vissa andra Corpoi alioner i samma hänseende tillgodonjuta, Hvad nyttan och nödvändigheten af Bankens nuvarande Domstols-privilegium beträffar, så medförer det ©tvifvelaktigt mycken beqvämlighet för Bankens Styrelse, att få både kära och svara i Svea HofRätt, men denna beqvämlighet tro Utskot» ten skäligen böra vika för andra Parters rätt, hvilken lika otvifvelaktig! förnärmas, då dem ej tillätes alt svara inför de Domstolar, under hvilka de, efter allmän Lag, lyda, och från hvilka de desto mindre böra af någon underordnad Corporation eller person i Samhället kunna, genom dess käromål, skiljas, som de ej kunna det, i händelse Kongl. Maj:t och Kronan Sjelf upjptträ-» der såsom kärande mot dem. 24 Banco-Utskottets Betänkande N.-o 69. De svårigheter Banken måste vidkännas, vid utförandet af Rättegångar på aflägsna orter, äro inga andra, än de, som åtfölja sakens bevakande på sådana orter för Kronan, för allmänna Verk eller Bolag eller för enskilda personer. Dessa saker kunna, likaså väl som Bankens, handla om mer ärt 3o,ooo R:dr, men de måste icke dessmindre i vanlig ordning utföras.
Den 25 April. lade betänkande omrört, innehallande hufwudsakeligen att Deputerades Befattning skulle blifwa att wid räkenssapernes granskning tillse om utbetalningarne wörö grundade pa wederbörlige förordnanden och vrdenteligen afsiutade Contracter eller andra laga Acrus samt med behörige qvittencer och verificatio, ner försedde, hwaremot Riksens Ständers Revisorers atgjärd i afseende pa Krigejkulderne förmäles icke böra widtaga förr an alla de till Krigs-redoreisen hörande Räkenskaper blifwit afsiutade; Alitsa Hafwa Deputerade, hwad den speciella handläggningen a Revisions, arbetet beträffade, ansett att medelst en dagelig tillsyn a Revisions-Betjeningen i Krigs-Departementet, sa att ingen sorglöshet, försummelse eller Connivence med Redogörare ma blifwa mö,elig, — Riksens Högloft. Ständers åsyftaDe ändamål med Deputerades förordnande i den delen för närwarande wara tillräckeligen wunnit; — Dock i händelse något förmarktes blifwa wid Revisionen eftersatt, eller den högst nödiga skyndsamhet och ordning derrvid icke iagttagcs eller att sadane omständigheter under de tillgörande dagclige besök i Rtvisions-Contoren, förefunnos, som en eller annaa mohn fordrade Deputerades åtgärd, det ware sig medelst underrättelsers införskaffande, eller utmärkande af Kongl. Mattts Nådiga Befallningar tili wederbörande Werk och Styrelser, hwilket pa satt här nedan förmäles redan ansets nödigt; sa wille Deputerade lata sig wara angelagit, akt Revisionsarbetets oafbrutna gang pa erforderligt samt ett med Deras Rcfpcccive Herrar Committenters förtroende, molswarande sätt besörja. Men si m en generellare tillsyn af Krigs,fondsrnedlens ordenteliga uppbörd, och deras med gällande för - Den 2?
Oi -j - . -SYlvI 7)08 .lii?/1 ]t>n.aO«;fO ni I i 7. I .t-'4 liilj ::.IUC •<! •< Bilagå Litt. M. till 1861 års revisions-berättelse, angående stats-verket., sid. 77. Statistiskt Generalsammandrag af samtlige bestridda kostnader för indelta Arméen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie och extra anslag samt under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda kassor och fonder år 1859. Regementen eller Korpser'. Kavalleri : Lifregementets Dragon-korps D:o Husar-korps Smålands Ilusar-regemente Skånska dito dito Skånska Dragon-regementet Jemtlands Hästjägare-korps dito dito Infanteri: Lifregementets Grenadier-korps Första Lifgranadier-regementet Andra dito dito Westgötha Eegemente Smålands Grenadier-bataljon ... Uplands Regemente Skaraborgs dito Södermanlands dito Kronobergs Jönköpings Dahl-regementet Helsinge Regemente ... Elfsborgs dito Westgötha-Dahls dito Bohus Läns dito Westmanlands dito Norrbottens Fältjägare-korps Westerbottens dito Kalmare Regemente Nerikes dito Wermlands dito Jemtlands Fältjägare-korps... Norra Skånska Regementet... Södra dito dito Diverse utgifter för indelta Arméen S:gr Ordinarie anslag. Ä anslaget : Indelta Kavallerioch Infanteri-regementena. Löneförbättringar vid indelta Arméen. Å anslaget: Indelta Arméens vapenöfningar. Å reservationerna å förra anslaget: Försvarsverket till lands i allmänhet. Ä Intendentsafdelningens andel i anslaget: Ä anslaget: Extra utgifter. Ä besparingarne å 4: de hufvudtiteln. A anslaget: 1857 års lönetillökningar. Å Tross-passevolans-fonden. Uti det af nästlidna års
Till betäckande häraf erfordras endast för bandelen Finjasjön—Nässjö en inkomst af, per mil och dag, 12 R:dr 55 öre mera än på linien Finjasjön—Tenhult, samt, för linien Nässjö—Tenhult, en personoch godstrafik af, per mil och dag, 94 R:dr 85 öre om man beräknar afståndet emellan Nässjö och Tenhult, men endast 55 R:dr 77 öre om afståndet beräknas emellan Nässjö och Stals-Uiskottets Utlåtande JYs 86. (53 Jönköping (hvilket väl är det rätta, ty i allmänhet torde kunna antagas att den, sorn är tvungen att 1'öra sina produkter på axel till Tenhult, väl icke underkastar sig en omlastning i Tenhult och en i Jönköping, för att få dem forslade på jernväg det obetydliga afståndet af 1| mil); allt under antagande att underhållsoch driftkostnaden på bandelen Nässjö—Tenhult blilver, — hvad troligt är — betäckt af transito—rörelsen pä södra stambanan äfvensom af all den trafik, sorn kari påräknas mellan Jönköping och det inre af Kronobergs län intill Wexiö-trakten, hvilken, kommer denria bandel till godo, utöfver hvad densamma direkte tillkommer från dess eget territorium. Af anläggnings-kostnaderna anser jag således icke kunna hemtas skäl till afvikelse från den sträckning, Kongl. Majit nu föreslagit. Hvad beträffar de båda alternativa förslagens relativa förhållande till landets kommunikations -system; så torde den emellan Göteborg och Malmö samt utlandet befintliga sjökommunikationen, äfvensom den omständigheten att hvad som från de norra och äfven en del af de vestra orterna försändes på vestra stambanan lärer söka sin utväg hufvudsakligast öfver Göteborg, kunna vara giltiga skäl till antagande att förkortningen af afståndet emellan hulvudstaden och Malmö samt utlandet genom vägen öfver Nässjö blir af mera vigt än Utskottet dervid fästat.
Då han dem helsat hade, förtäljde han dem alltsammans, det ena med det andra, som Gud gjort hade, genom hans tjenst, ibland Hedningarna. Då de det hörde, prisade de Herran, och sade till honom: Du ser, käre broder, huru mång tusend Judar äro som tro; och alle hafva nit om lagen. Och de hafva hört af dig, att du lärer alla de Judar, som bo ibland Hedningarna, att de skola träda ifrå Mose lag; sägandes, att de icke skola omskära sin barn, och icke vandra efter som vant är. Hvad är det då? Den menige man måste ändtliga församlas; ty de få väl höra, att du äst kommen. Så gör nu, som vi säge dig: Vi hafve här fyra män, som löfte hafva på sig; Dem tag till dig, och rena dig med dem, och bekosta der något uppå att de raka sitt hufvud; och deraf kunna alle veta, att det är intet som de hört hafva om dig; utan att du ock så vandrar, att du ock håller lagen. Men de Hedningar, som vid trona tagit hafva, dem hafve vi tillskrifvit, och beslutit att de intet sådant behöfva att hålla; utan att de taga sig vara för det afgudom offradt är, och för blod, och för det som förqvafdt är, och för boleri. Dagen derefter tog Paulus männerna till sig, och lät rena sig med dem; och gick in i templet, förkunnandes att reningsdagarna voro fullbordade, tilldess utoffradt var, för hvar och en af dem. Då de sju dagar när ute voro, och de Judar, som voro af Asien, fingo se honom i templet, upprette de allt folket, och togo fatt på honom, Ropande: I män af Israel, hjelper; detta är den man, som alla allestäds lärer, emot folket, emot lagen, och emot detta rummet; och derutöfver hafver han dragit Greker in i templet, och gjort detta helga rummet oskärdt. Ty de hade sett Trophimus af Epheso i staden med honom, och mente att Paulus hade haft honom in i templet.
I anseende härtill anser jag Utskotten hafva bordt tillstyrka motionen, hvilket, efter min tanka, varit öfverensstämmande med både rätt och billighet.” N:o 96. Alik. till Exp.-Utsk. d. 16 Mars, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af vacht motion om upphörande af eller lindring uti de Consulad-afgifter, som erläggas för Svenska fartyg, äfvensom inskränkning uti afgiften till Engelska Kyrkan i London. Af Vällofl. Borgare-Ståndet har blifvit till Utskotten remitterade följande, omförmälde ämnen rörande, motioner: l:o af Herr Paul Berg, som, med anledning af den för skeppsrörelsen för närvarande rådande dåliga conjunctur och de alltför stora omkostnader, som drabba Svenska sjöfarten, till vinnande af lindring i dessa kostnader, föreslagit, att Consulad-afgiften för Svenska fartyg måtte, om icke alldeles upphöra, åtminstone nedsättas i likhet m.ed hvad Norrska fartyg betala, äfvensom att den afgift till Svenska Kyrkan i London, sam nu er - Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon,-Uskotten; Utlåtande j IV.-o <j6. 29 lägges för hvarje Svenskt, till England ankommande, Cai tyg, hädanefter icke måtte belasta andre sådane fa 1 tyg, än deni, som ingå till London, hvilkas besättningar kunna komma i tillfälle att besöka nämnde Kyrka; och hafva flera af Borgare-Ståndets Ledamöter sig i denna motion förenat; 2:o af Herr Carl Valleysom anfört: alt, utom det en viss afgift för Svenska fartyg, sorn passerade Öresund, måste i Helsingör till en främmande
Tillkomst. Afgång. till år 1860. Under revisionsårets lopp äro försålde 28 hästkreatur. Högsta priset å försåld häst har varit R:dr 1,255 Lägsta dito å dito dito » 50 Medelpriset å dito dito » 771 61. Flyinge och .Dahlby kungsgårdar samt stuteri-inrättning. Räkenskaperna för dessa inrättningar, som utan anmärkning granskats i Kongl. Kammar-rätten och ej heller hos Revisorerne föranledt till någon erinran, visar föl jande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Försäljningsmedel för kreatur m. m 947: 35. Balans till år 1860: Credit. Utgifter: Raseoch traktainentspenningar 121: 36. Skrifmaterialier och expenser, ved m. m 622: 83. Byggnader och reparationer 2,286: 18. Inköp af spanmål ra. m 1,794: 34. Dito af inventarier och förbrukningspersedlar 403: 95. Kronoutskylder m. m 179: 2. Medikamenter och läkarearvode 171: 57. Balans till år 1860: Fordringar 15,000: — Summa 28,530: 54. § I - Arrendet af Flyinge och Dahlby kungsgårdar har under revisonsåret uppgått till: Penningar 354 R:dr 50 öre. Råg 114 tunnor. Korn 114 » Hafre 614 » Hö 17.850 lispund. Halm 8,300 » Höskörden å kungsgårdarnes icke utarrenderade ängar har utgjort 8,458 » § 2. I afseende å antalet af de vid Flyinge stuteri befintlige kreatur, innehåller räkenskapen följande uppgifter: Hingstar Ston Unghästar Föl under 1 år Vallackar Behållning' från år 1858. 19. Af denna, i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning granskade räkenskap inhemtas följande förhållande i afseende på inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd:
Yid granskning af Motionerne hafva Utskotten funnit, det en Motionaire, Jonas Kylander ifrån Wermland, föreslagit, att bränvinslillverkningen måtte helt och hållet förbjudas, hvilken fråga således först torde till besvarande böra upptagas; och som bränvinsbränningen under en längre tid utöfvat det inflytande på jordbruket, att densamma för närvarande icke utan menliga påföljder kan derifrån skiljas, samt sjelfva varan äfven närmat sig till ett. behof för nationen, anse, Eev.- och Oecon.-TJtsk. Betänkande N.-o 3. 3 Utskotten något afseende å berörde motion icke kunna fastas. §• Då i öfrigt flere motioner åsyfta serdeles genomgripande förändringar i nu gällande föreskrifter om bränvinsbränningen och dermed gemenskap egande ämnen, hafva Utskotten ansett lämpligast för en ändamålsenlig behandling af ärendet, att nu föreslå allmänna grunder för rättigheten och vilkoren af bränvinslillverkning, samt beskattningen deraf, och atti sammanhang dermed besvara motionerne, så vidt de sträcka sig till de i dessa delar föreslagna förändringar, hvilka väsendtligast kunna innefattas i följande momenter: i:o Att en gräns måtte bestämmas emellan husbehofsoch fabriksbränvinsbränning, samt den förra vara medgifven alla jordegare med en mindre pannerymd och den senare tillåten för hvar och en, som dertill sig anmäler med hvad redskap sorn helst; 2:0 Alt husbehofs-bränvinsbränningen måtte upphöra samt tillverkning af bränvin endast fabriksmessig! få utöfvas och vara en och hvar tillåten; 3:o att Städernes bränvinstillverkningsrättighet måtte alldeles upphöra och en sådan rättighet hädanefter åtfölja endast jord på landet; /po att, till hämmande af bran vinets omåttliga bruk, genom förminskad tillgång och varans fördyrande, icke allenast tiden för bränvinsbränning mätte inskränkas och beskattningen å tillverkningen förhöjas, Utan ock all slags konst-apparat förbjudas och endast enkel bränvinsbränningsredskap tillåtas lill begagnande med en bestämd construction och inskränkning i den nu löfgifna pannerymden.
Ämbetet ansett det jämväl troligt, att, sedan Sjön Wenerns medelböjd, enligt flere tillförlitlige uppgifter, i sednare åren varit betydligen lägre, de försporde upplandningarne äfven i samma mån Betänkanden. *79 tilltagit, samt att de vattenskadade Hemmanen nu mera till äfventyrs tili större delen torde hafva återvunnit den förlorade marken. I anledning af hvilket allt, Kongl. KamraarCollegium och Kongl. Stats-Contoiret i underdånighet ansett en närmare reglering blifva desto angelägnare, som, efter hvad Landshöfdinge-Ämbetet vidare förmält, angående Kronohemman och Boställen, en del af de anslagne ersättningarne varit vida öfverstigande den förlust dylike Hemman måst vidkännas, i det att ersättningen blifvit grundad på den bortmistade jordens skattläggning, i likhet med andre Skattehemmans ersättning, då likväl sådane Boställen icke bordt njuta högre ersättning, än så vida något i den deraf indeldte räntan kunde brista vid de i behåll varande egornes uppskattning efter skattläggnings - grunder; Förmenande Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. StatsContoiret, att de ersättningar, som hädanefter kunna komma att ega rum, icke böra lill vederbörande Jordegare eller Hemmansinnehafvare från Landt-Ränteriet utbetalas, innan uträkningarne derå blifvit hos Collegierne pröfvade; Och hafva Kongl. KammarCollegium och Kongl. Stats-Contoiret för öfrigt i underdånighet hemställt, om icke, då, efter hvad Kongl. Brefvet den 19 April 1-785 innehåller, dessa ersättningar syntes före detta hafva bordt upphöra, samt enär dessutom någre medel för slika utgifter, i händelse desamma hädanefter skulle komma att 180 Stats-Ut skottets fortfara, icke äro i Stat anslagne, detta mål i hela sin vidd finge till Riksens Ständers Stats-Utskott vid närvarande Riksdag i Nå-» der öfverlämnäs.
Alltifrån 1809 har, mer eller mindre högljudt och ifrigt, en genomgripande reform uti vårt rcprepresentalions-sätt blifvit påyrkad, utan att ännu uti nuvar, stund denna frågas lösning med säkerhet kan emotses. Anledn. härtill ligger lill största del uti det misstroende som söndrar olika samhälls-klasser, ett misstroende, som genom fordna stridigheter alstradt, utaf ståndstvister underhålles. En försoning dessa klasser emellan är nödvändig, om på laglig väg en af Statens utvecklings-behof högt påkallad reform skall kunna tillvägabringas, en reform, som på bredare demokratisk basis upförande representations-byggnaden, dock tillförsäkrar Staten, att kunskaper, insigt och bildning skola åtnjuta förtroende, och äga inflytande. Denna försonande makt skall Läns-nämnden, enl. min öfvertygelse innan korrt, utöfva. Gemensam behandling utaf frågor, af för alla inom länet gemensamt interesse, måste sammanknyta de genom samhällsställning, börds-förhållanden och förmögenhet, ifrån hvarandra skiljda individerna, och den klara insigten af denna gemensamhet uti interessen, skall, genom en naturlig instinkt, lära menigheterna inom kommunerna, att till sina sakförare vid Länsnämndens öfverläggningar utse dem, hvilka de, genom bildning, redbarhet och duglighet, anse bäst kunna föra deras talan, och ordna i deras angelägenheter. Vigten utaf och det välgörande och betryggande inflytande, som detta bildningens målsmanskap, då det till vana uti folkets seder hunnit inpräglas, på framtida samhällsförhållanden måste utöfva, torde klart för hvar och en framstå. Dessa äro de hufvudsakliga skäl, jag för nyttan af den utaf Den 14 December. 171 vnig föreslagna organisation liar alt anföra. Mycket vore väl att tillägga, mycket att närmare utveckla. Men dels torde jag redan hafva tröttat 11. o. Aals upmärksamhet, dels torde en sådan utveckling, under möjligen öfver denna rnolion förefallande diskussion, komma alt äga rum.
här hafva vi, menar man, ett verldsligt straff, som ej skulle böra användas mot de andliga lekmannapredikanternas trotsande af förbudet. Emot denna invändning måste jag dock uppkasta den allvarliga frågan: Äro dessa lekmannapredikanter verkligen andliga uti sitt trots och icke fast mer verldsliga och köttsliga? Åtminstone stämmer deras uppförande icke med vår dyre religionsstiftares sinnelag och grundsatser. Så t. ex. läste vi endast för ett par söndagar sedan i vår gudstjenst en text, deri vi fingo lära, att han föreskref sina lärjungar, som han utsände att predika: “ Men hvar I gån in uti en stad eller by, så spörjer, om der någon inne är, som dess värdig är, och blifven der, tills I dragen dädan. Och der, som ingen anammar eder eller hörer edra ord, så gån ut af det huset eller den staden / Här måtte vi väl hafva en kyrklig myndighet, en kyrkans man, som förstår att behandla andeliga ting andligen, och han bjuder de predikanter, som voro verk-ligen, ja uttryckligen, sände af honom sjelf, att lemna till och med judiska städer, byar och hus i fred, derest de icke ville mottaga dem och höra deras ord. Men våra lekmannapredikanter, som med sitt i fråga varande trots ju också trotsa denna höga auktoritet och ej ens vilja lemna kristna menigheter i fred, då de ej vilja höra deras ord, skulle ändock anses för andliga. Jag kan ej anse dem så, då de uppenbarligen bete sig som köttsliga och verldsliga. “ Detta är ju ett högst egendomligt yttrande, en ytterst märkvärdig tolkning af religionsstiftarens ord. “ Om ingen anammar eder “ skulle enligt talaren vara detsamma som “ om kyrkorådet icke anammar eder “. Men det är väl alldeles nödvändigt, att man gör sin jemförelse ordentligt. De, som kanske i viss mån skulle kunna här motsvara våra prester och kyrkoråd, voro väl beträffande judiska länder de skriftlärde och fariseema, beträffande hedniska öfverheten i allmänhet. Sannolikt var det alldeles icke ordens mening, att lärjungarne skulle afhålla sig från de städer, der vare sig de skriftlärde och fariseerna eller öfverheten icke anammade dem.
Disconten icke kan fullgöra sina förbindelser, utan ett ännu ökadt biträde och creditiv af Staten;) kan, enligt förut åberopade Rikets Ständers Herrar Revisorers vitsordägande intyg, endast tillskrifvas händelser, dem Verkets Styrelse hvarken vållat eller förutsett; men derföre kan ock denna, vid Canal-företagets ingående, uttryckligen tillförvissade och uti alla officiella Calculer för Bolagets bestånd sedermera påräknade Discont-rättighet, eller en fullt motsvarig ersättning derföre, icke möjligen, med bibehållande af rättvisa och billighet, ens sättas i fråga, att Bolaget jrånkännas eller frångå. Det är på en sådan slags argumentation, sorn Götha CanalBo - 74 Den 26 Mars f. m. lag allt fortsatt byggt sina pretentioner. Sedan det ej kunnat fullgöra sin betalningsskyldighet, efter att hafva fått ökadt crediliv, efter alt hafva det oaktadt förklarat sig icke kunna fortsätta sin rörelse utan än ytterligare ökadt creditiv, argumenterar det sig till den slutsats, att det ej kan gå i mistning af sin Discont-rättighet, af ett privilegium, hvars motsvarande förbindelser det ej uppfyllt. Huru är det väl möjligt, att argumentera emot sådane slutsatser, der premisser och conclusion så litet öfverensstämma? Voro de sammanhängande med hvarandra, skulle det vara förgäfves för mig att söka bevisa en motsatt mening. Redan 1817 var jag af en annan tanka, och jag har under den år, som sedan förflutit, ej funnit anledning att ändra öfvertygelse. Jag tror, att det var icke allenast Rikets Ständers rättighet, utan ock deras skyldighet, att vidtaga den åtgärd, som då vidtogs, huru mycket den än blifvit öfverklagad. Sättet, hvarpå det skedt, lemnar jag derhän; men att Götha Canal ej rimligen kan tillkämpa sig att hafva haft rättighet till bibehållande af en förmån, hvars åtföljande vilkor den ej kunnat uppfylla, är utan allt tvifvel. I allt hvad som rört CanalBolaget, har likväl bevisningen varit af denna art.
Kammar-kollegii den 23 April 1844 gifne utslag, äfvensom att Kongl. Majit, under den 27 Augusti 1846, i nåder förklarat, det borde ersättning för den landskamererare!) sålunda frångångne spanmål intill nästpåföljunde statsreglering uLgå af öfverskotlen å statsverkets inkomster ; och 4 Stats-Utslcottets Utlåtande, N:o 287. då ifrågavarande ersättnings-belopp, såsom innefattande en permanent utgift, otvifvelaktig! bör å stat uppföras, får Utskottet, i sådant afseende, föreslå, 3:0 att anslaget å lands-staten för Skaraborgs län må ökas med 34 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, ungefärligen motsvarande 306 rd:r. För den händelse, att den föreslagna allmänna löneregleringen för lands-staten icke skulle, i afseende å länsmännen och vaktbeljente vid landshöfdinge-embetena, af Rikets Ständer bifallas, har Kongl. Maj:t, uti den nådiga propositionen, vidare fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, i allt fall, antalet af länsmän behöfde ökas med sex i Westerbottens och en i Södermanlands län, samt eri ytterligare vaktbetjent antagas vid hvarje landshöfdingeembete, der blott en sådan nu finnes; äfvensom att länsmannen i Frökinds härad samt de med boställen försedda länsmännen i Upsala län af Kongl. Majit ansäges berättigade till erhållande af lönefyllnad till 200 rd:r, den förre med 10 rd:r, och de sednare med tillsammans 543 rd:r 46 sk. 10 rst.