Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu, i föJjd af hvad i ofvanberörde måtto stadgadt blifvit, de Ordinarie Rotehållarne synas vara berättigade, att, från och med år 18 1 & räknadt, få tillgodonjuta den i och för öfverlopps-rotarne belöpande spannetnåls-afgiften, med afdrag för Stats-Verkets ersättning af dess utgift Underdåniga Skrifvelser57 till postförings-kostnaden , få Riksens Ständer alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla , det vederbörande Verk och Embetsmän måtte varda anbefallde, att, i afseende härå, vidtaga de åtgärder, som kunna finnas nödige till befordrande af skyndsam verkställighet af de fattade besluten och Rotehållarnes förhjelpande till deras lillständiga rätt, med iakttagande tillika af Stals [Verkets. < Hvad åter angår den nu begärda ytterligare undersökning och jemnkning uti ifrågavarande rotering; så ehuru, enligt Riksens Ständer meddelad upplysning, E. K. M., på grund af hvad tillförordnade Ofver-Slåthållaren, Landshöfdingen och Commendören m. m. Friherre Edelcreutz, samt Kammar-Rådet Fägersten, uti infoxdradt underdånigt Utlåtande i ämnet , anfört, i Nåder förklarat, att för en sådan jemnare fördelning af Toterings-besväret, hvilken E. K. M. jemväl önskat låta förrätta, hinder mött uti det af Rotehållarne i Skåne vid ständiga roteringens åtagande gjorda förbehåll , att ingen måtte blifva högre, än förrut, roterad; likväl och då genom begagnande af det uppkomna öfverskottet af 8.6 rotar, någon vidare jemnkning och nedsättning uti roterlngen synes kunna till vägabringas, derest Rotehållarne i allmänhet skulle heldre önska, att för framtiden erhålla förminskning i sjelfva roterings-beräkningen, än, såsom nu är stadgadt, åtnjuta lindring i beklädnadsoch recruteringskostnaderne, för hvad af öfverlopps-rotarnes afgift kan belöpa, sedan Stats-Verkets ersättning afgått, hafva Riksens Ständer, så väl häraf, som af E. K.
Bref den 14 Juli 1837, till alla delar bifallit hvad nämnde Kollegium sålunda anfört och hemställt och, elter det besigtning och värdering af egendomen skett, dervid fastigheten, som var brandlÖrsäkrad för endast 3,333 R:dr 16 sk. banko, i värde upptagits (ill 13,333 H:dr 16 sk. och befintliga inventarier till 2,804 Il:dr 32 sk., eller tillsammans 16.138 B:dr banko samt Disponenterne, Expedilions-sekreleraren Westberg och dåvarande Kapilenen Westberg, förklarat sig beredvillige alt, emot erhållande af lull och ovilkorlig eganderätt till egendomen och verket på en gång erlägga en summa af 6,666 R:dr 32 sk. banko, Kommers-kollegium uti underdånigt utlåtande af den 15 Oktober 1839, på anförde skäl, tillstyrkte alt nämnde anbud måtte antagas och Kollegium få sig uppdraget alt å Statens vägnar lyfta och qvittera den erbjudna löseskillingen, som Kollegium ansåg böra ingå till och redovisas i sammanhang med de till manufakturernas befrämjande anslagne medel, för alt företrädesvis användas till anstalter för sidenfabrikationens förbättrande och fullkomnande; — samt att, enligt nådigt Bref den 24 Februari 1840, K. Majit, enär Stockholms Sidenfabriks-societet, tdl hvars fördel ifrågavarande appreteringsverk blifvit på allmän bekostnad inköpt och inrälladl, uti en ingifven underdånig skrift, med framställning af nyttan och nödvändigheten för Societeten» handtering af appreleringsverkets bibehållande, bestridi delsammas älv
Såsom en fortsättning deraf, får jag nu yrka, att allt potates-och sädesbränvin, som håller öfver 12 grader, må i Tulltaxan anses till ett värde af 1 R:dr 16 sk., och tullen derå i samma proportion blifva 3a sk. Hvad de öfriga sorterna bränvin beträffar, hvilka tillverkas af ris, socker och frugter, såsom Arrac, Rumm, Genevre och Cognac; så kan jag ej anse deras införande skadligt, utan skulle snarare tro dem vara behöfliga importartiklar, å hvilka likväl 2 R:drs värde och 1 R:drs tull, såsom Utskottet föreslagit, torde böra läggas, till förekommande af deras för ymniga införande, Jag får förnya min anhållan om proposition å den framställning till förändrande af Utskottets förslag, hvilken jag nyss hade äran göra. Herr Hjerta: Hvad angar den skillnad af 12-gradigt bränvin, och derutöfver, som Friherre Åkerhjelm föreslagit, medger jag visserligen, att, genom införande af stark sprit, författningen lätt skulle kunna eluderas; men då jag besinnar svårigheten, att eontrollera detta, och att man nödgas öfverlemna saken helt och hållit till Tullbetjeningens bedömande, vidhåller jag min tanka, att olika tull ej bör finnas för olika gradtal, utan blott en enda tull, hvarföre jag tillstyrker 1 R:drs värde och 24 sk:s lull å sädesoch potatesbränvin.
§ 2 Utsågos och valdes nämndemannen Lars Pärsson och bonden Carl Pålsson yngre i Österåsen till ledamöter för Häggenås socken uti taxeringscommitten, som enligt Konungens befallningshafvandes kungörelse sammanträda å Söre gästgifvaregård den 21 i denna månad. § 3 Emedan bonden Anders Fyr i Huse anmält sig i anseende till försvagad hälsa, vara förhindrad längre fortfara med att vara god man, hvilken befattning han i 4 års tid bestridt, valdes och utkorades nu uti hans ställe, bonden Hinrik Olofsson i Grötom, att såsom god man biträda vid landt m[ät]eri förrättningar. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid wederbörligen utlyst sockenstämma med Häggenås socken uti dess sockenstuga den 26:te februari 1860. § 1 S.D. Upplästes en från brukspatron herr A. J. Tomee ankommen skrifvelse, af den 14:de i denna månad innehållande hemställan, huruvida församlingen wore villig, att i underdånighet begära Kungl. Maj:ts nådiga proposition till rikets nu församlade ständer, för erhållande af statsanslag till utförande af en lättad communikation emellan Sundsvall och Bräcke i Jemtland; hvarvid församlingen på derom framställd fråga yttrade, att, ehuru den insåg och erkände herr brukspatrons Tomees outtröttliga nit och stora uppoffringar för landets bästa, den icke nu kunde förmås inse egentliga nyttan och förmon för denna från communikations-linien aflägsna socken, befarande ock att några större omkostnader skulle 186 socknen i framtiden affordras, wille socknemännen åtminstone för närvarande icke besvära Kongl. Maj:t med någon underdånig petition i berörde afseende. § 2 Kungjordes offentligen instrumentet å, af herr byggmästar Unander, biträdd af bönderna Olof Nilsson äldre och Nils Nilsson i Söre, förrättad syn och besightning å skolhuset och andra byggnader wid folkskolan härstädes, hvarvid flera felaktigheter och brister befunnos.
Om man icke kan skäligen anmoda dem att underkasta sig så svåra vilkor, och om man icke bör göra det, är det då skäl för Ständerna, alt utan detta vilkor likväl bevilja Hypotheksföreningarne den kreditiv-rätt hvarom nu är fråga. Deremot är redan anmärkt att Hypolheksföreningarnes ändamål vore alt befria den Svenska jorden 390 Den 14 April. från skuld. Ilar delta ändamål vunnits? — Ingalunda. — Ulan tvifvel har deras upkomst medfört en större skuldsättning för Sveriges jord, än den, som fanns förut. Men icke nog dermed att den Svenska jorden har blifvit mera skuldbelastad än tillförene. Sveriges rike har genom dem blifvit skuldsatt hos utlänningen, och det till ett så stort belopp som Gr. Liljencrantz nyss omnämnt. Vi hafva länge skattat oss lyckliga, att Svenska statsverket icke vore skuldsatt hos utlänningen, men hvad hjelper det Sveriges rike, i händelse, såsom nu förhållandet är, Sveriges jord är skuldsatt hos främlingar, och om de räntor och kapitalafbetalningar, som eljest skolat gå genom statsverket till utlandet, i alla fall gå dit genom hypotheksföreningarne. Detta må vara deras sak, hvilken vi för ögonblicket icke kunna hjelpa. Men nu är frågan om, huruvida Banken skall åt dessa inrättningar göra några upoffringar genom kredit i v-rätts beviljande. När Banken på sätt jag sökt visa, icke lärer kunna vinna den fördelen, att få på Hypotheksföreningarne öfverflytta sin faslighelsbelåning, hvartill skulle de då begagna sina kreditiv på Banken? Hr Rosenblad har sagt, att det skulle vara för att med dem betala de lån, som händelsevis blifva upsagda. Kan upsägning af fastighetslån ske så oförmodadt? — Ingalunda. Vi veta dessutom att Hypotheksföreningarne vanligen hafva mera penningar än de kunna använda, och att de hafva mycket besvär med sina medels utlåning, emedan de bekomma dem i större summor, än som kunna i hast utminuteras. Hvartill är det då som kreditiven i Banken skola begagnas? Utan tvifvel dertill, att med dem gälda ränta och kapitalafbetalning på utsatta tider.
Utskottets yttrande med afseende på de två första momenten af denna § lades till handlingarne och beslöt Ståndet att, med afslag å inbjudningen, vidblifva sitt rörande 3:dje momentet fattade beslut. Utskottets hemställan bifölls. § 55. Lades till handlingarne. Bih. lill R. St. Utskottets hemställan rörande lydelsen af lista momentet bifölls och lade» yttrandet i fråga om 2:dra momentet till handlingarne. §04. , <i Ståndet biföll hvad Utskottet hemställt med afseende på så väl mom. 1 »om mom. 2 af denna §. § 66. Preste-Slåndet, som afslog Utskottets hemställan, fann för godt att, med frånträdande af sitt i ämnet förut fattade beslut, antaga det förslag lill lydelse af denna §, som i Herr af Ströms reservation å sidan 14 blifvit framstäldt. § 68. Lades till handlingarne. § 79. § 100. Ansågos å Preste-Ståndets sida icke erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. § 261. § 279. § 302. Ståndet biföll hvad Utskottet under dessa §§ hemställt och föreslagit, S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden och Memorial: JM 189, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till in rättande vid Höganäs och Torekow af stationer för lifräddningsanstalter; JM 190, i anledning af väckt motion angående statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Arkiatern Carl von Linné; i JM 191, i anledning nf väckt motion, angående anvisande af ett förslags anslag till fyllnad i enskilda bidrag för uppresande af ett monument öfver Carl XII, in. m ; , . Ajtaiöt S. «nV«* fc »'a"'1 JM 192, i anledning af väckt motion om statsanslag till betäckande af den förlust, f. d. Kapilenen M C.
Prot. X. Band. ii 178 Den 7 November J. m. verlemna detta till Banco-Fullmäktiges bedömande. Men det går ej an, alt skilja emellan Banco-Ombudet och de öfrige; ty bär blifva de alla Banco-Ombud. Om Grefve von Schwerins förslag antages, komma Fullmäktige således att tillsätta Fem Directeurer eller Ombud. Grefve von Schwerin: Med Banco-Ombudet förstås den person, som motsvarar Banco-Commissarierne i Stockbolms Discont. Desse hafva oändligen mera alt göra, än de öfrige Directeurerne; ty dem »ligger att genomse Böckerna och granska Lånedocumenterna. Derföre är ock ett vida större underhåll föreslagit åt Banco-Ombudet, än åt de öfrige Directeurerne, sorn blott skola Öfverse det bela. Om alla skulle lika betalas, blef aflöningen mycket ökad. Banco-Ombudet torde böra väljas bland Bankens Tjenstemän, emedan de äga mästa vanan vid sådane ärende!-, och derjemte utsigter till befordran inom Verket lemnar en controll på dem. Directeurerne åter kunna utses bland personer inom orten, oell äfven hafva andra befattningar. Min anhållan är derföre om proposition på 4 Direeteurer och ett Banco-Ombud. Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade den af honom sist gjorde proposition, med följande tillägg : dock icke flere, än högst fyra Ledamöter, utom Bankens Ombud. Bifölls. Den 7 November f. m. 179 Herr Hjerta: Jag anhåller, att detta beslut må så skyndsamt som möjligt samt innan Banco-Utskottets ifrågavarande Utlåtande varder af Ridderskapet och Adeln till fullo afgjordt, de öfrige Riks-Stånden meddelas, under inbjudning till dem , att i samma beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Jag bar mig bekant, att tvenne af dem ännu icke afgjort frågan.
Hvad sålunda emot dec afgifne Betänkandet blifvit anfördt, har Utskottet tagit i öfvervägande, och finner, i följd af de stridige anmärltningarne samt då ännu är outredt, dels huru vida 1766 års Kongl. Resolution verkligen är öfverensstämmande med de för Wisby utfärdade privilegier, dels ock huru vida Göthlanda allmoge lagligen kan vara förbunden, att underhålla lastagebryggorne och strandridareboställen vid landthamnarne, sig böra för närvarande frångå sitt förut afgifne Utlåtande, och i stället föreslå, det Riksens Höglofl. Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära undersökning, om anledningen till, och verkligheten af allmogens på Gothland förmenta i fråga varande åligganden; hvarefter det på utgången af denna undersökning sedermera bör ankomma, om, med tillämpning af do grundsatser, som i förra Betänkandet blifvit yttrade, någon befrielse eller lindring uti det öfverklaga de besväret skall hem - Sesv, och Ekon. Utsk. Betankanden. 144*; mansegarne kunna bevilljas. Dock varder detta Riksens Höglofl. Ständers ytterligare pröfning vördsamt understäldt. Stockholm d. 18 Oct. 1823. Ankom den 5 Noir. >823. Hemställan, angående Riks-Ståndens särskildte Beslut, i frågan om jemnkning af extra roteringen i R.iket. Enligt ankomne ProtocollsUtdrag, hafva Respective RiksStånden genom sammanstämmande Beslut, godkänt hvad Utskottet, i afseende på jemnkningen af extra roteringen i Riket, medelst afgifne Betankanden föreslagit och hemställt, utom i frågan om sättet till extra roteringsskyldighetens ut - j444 Stsv, och Ekon. Vtik. Betdnkanden, görande, i hvilken fråga endast Vällofk BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet antagit Utskottets tillstyrkande, i dess Utlåtande af den 20 sistl. Sept., att Riksens Hög» lofl.
H ä r har legenden för mig framstått i ett så klart ljus af verklighet och sanning, att icke ens det kritiska förnuftet lyckats bortblåsa glorian, som för mina barnaögon bestrålade dessa trakter. A l l t hvad traditionen testamenterat åt mänskligheten — • åtminstone mycket häraf — i fråga om de tilldragelser, som timade under kejsarne Augusti och Tiberii regeringstid i det till arealen så obetydliga landet, äger här på stället en lefvande öfverbevisningskraft, som förflyttar detsamma från abstraktionens och sagans område in på historiens. H ä r lämna vi för vår del gärna åt skeptikern den äran att göra sig blind och döf för bevisliga fakta, som tränga sig fram och förjaga alla förutfattade förnekelsebeslut. * * A f alla de orter evangelierna för oss omnämna är Betlehem helt visst en bland dem, som i kristna sinnen framkallar de ljufvaste, de fridfullaste föreställningar och stämningar. I nyaste tider har man byggt en bred och präktig chaussé, som leder fram till frälsarens födelsestad, och den fromme pilgrimen, likaväl som den nyfikne turisten, kan i dag vallfärda dit i bekväma vagnar, hyrda för måttligt pris i Jerusalem eller tillhandahållna af Cooks kompani. Men alla moderna intryck måste snart vika, när färden går fram öfver Olivberget; — när Betlehem skymtar för blicken i sin antika omgifning af ödsliga kullar, där folket möter oss, till seder och dräkt ännu lika oförändradt som för årtusenden tillbaka, då herdarna i Jesu födelsetimma här vallade sina hjordar under österlandets stjärnbeströdda himmel, om hvars skönhet ingen beskrifning kan gifva en fullständig bild. Följande en lindrigt stigande platå, går vägen från Jerusalem oafbrutet uppåt och når minst 3, 0 0 0 fot öfver Medelhafvets yta. D e n trakt man genomfar består mest af steniga betesmarker, där får och getter drifva omkring i ofantliga hjordar. D e s s a betesmarker betäckas tidigt om våren med en praktfull vegetation, väfd i tusen brokiga färger, h varibland den högröda och den gullgula äro förhärskande.
Ang:de postposition åter, så får jag säga, att alla de vådor och olägenheter, som Grin föreställt sig kunna upkomma deraf, att postposition skulle kunna ske genom inteckningsdokumenternas upvisande vid en fremmande domstol, synas likaväl kunna inträffa vid deras upvisande hos domstolen i orten, och att man, äfven om man efter hans mening bibehåller det nuvar. stadgandet, att inteckningsdokumentet nödvändigt skall presenteras i orten, der egendomen är belägen, icke kan undvika dylika vådor. 414 Den 15 Juli. Gr:n säger sjelf, att det handt Banken att råka ut för förluster, under det likväl lagen föreskrifvit, att dokumenterna skola gå lill domaren i orten! Jag tror således ej, alt man vinner serdeles mycket med att hälla pä detta äldre stadgande, hvaremot det haft den olägenheten med sig, att, som det ofta varit besvärligt för inteckningshafvare, att nödvändigt skicka sina dokumenter till landsorten för alt få postpositionen åtecknad, hafva de vägrat att lala postponera sina fordringar, helst de ej kunna tvingas dertill, och följden har varit att postpositioner äro sällsynta. Det af LagUtsk. i denna del godkända förslaget går just ut på att underlätta dylika transaktioner så mycket som möjligt, för att hjelpa krediten pä ett sätt, som sannolikt icke skulle blifva utan verkan. På grund häraf lärer hvar och en lätt finna, att de anmärkmr, som Gr. Mörner framställt, förtjena alltför litet afseende för att kunna föranleda till återremiss, synnerligen som LagUtsk. hvarken vid denna eller föregående riksdag lärer underlåtit att noggrant öfverväga de delar af förslaget, mot hvilka dessa anmärkmr blifvit riktade. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Till min ursäkt att jag icke vid förliden riksdag framställt de anmärkmr, som jag nu gjort, får jag blott nämna, att som jag vid den tid frågan förevar icke ens då vistades i Sverige, kunde jag svårligen något härvid åtgöra. Hvad nu sjelfva anmärkmne beträffar, så öfverlemnar jag till R. o. Ad. att bedöma, hvad de förtjena. Det har blifvit sagdt, att förslaget går ut på alt underlätta krediten.
Ben, som bifaller BeVillnings-Utskottets förslag, att för införseln af all slags Hampa bestämmes en MedelTull af 5 II: dr per Skepp., röstar Ja; den det ej vill» röstar Nej. Vinner Nej3 kommer Införsel-tullen att bestämmas för ren Hampa till 3 R:dr, samt för Pass-hampa till 5 Il:dr per Skepp. Hildar 'och Skinn. Utskottets förslag, att, under förutsättning af dessa varors fritagande från Tolag, för införandet af Hudar och Skinn , som ej inbegripas under Pelsverk, skulle fastställas en Tull af 8 r:st. per Skålp., oberedda och torra, samt af 6 r:st. per Skålp, dito saltade, är af Irenne Riks-Stånd antaget; deremot har Vällofb Borgare-Stånrlet härvid bestämt samma Tull, Sorn ar utförd i 1826 års Taxa; och, om denna skiljaktighet fortfar, bör densamma afgÖras genom omröstning öfver 46 Bevillning*-Utskottets Memorial JV.o SJ, Prop. 18. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets förslag, att för införandet af Hudar och Skinn, som ej inbegripas under Pelsverk, skall bestämmas en Tull af 8 r:st-per Skålp., oberedda och torra, samt 6 r:st. per Skälp. dito saltade, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nejj kommer ifrågavarande Tull att för l Skålp. oberedda torra Hudar och Skinn bestämmas till 4 rist., samt för i Skålp. oberedda, saltade, till 3 r:st. Jern, Tack-, Ballast-. Sedan Utskottet föreslagit , att Uteller Införsel-tullen å denna vara, med ett värde af 8 R:dr, borde bestämmas till 4 Rtdr per Skeppund, så har endast Högv. Presle-Ståndet bifallit detta Utskottets förslag, men deremot blifvit beslutadt: af Högl.
Strandning anses ega rum, då fartyget under ovanliga förhållanden råkat på grund och antingen icke kan blifva flott eller blifva flott först efter användande af ovanliga åtgärder, såsom kapning af master, kastning af gods, o. s. v., eller efter att på skrofvet hafva lidit en betydligare skada, Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Om farans början och slut. § 235. Försäkringsgifvarens fara börjar: för fartyg och frakt, försäkrade för en resa, i samma stund befälkafvaren gör början med att intaga last eller ballast; för gods, förmodad vinst eller provision, när godset, för att i fartyget inlastas, skiljes från land; och upphör: för fartyg och frakt, när lossning af godset eller ballasten slutat eller, utan försäkringstagarens försummelse, bort kunna sluta; för gods, förmodad vinst eller provision, när lossning slutat eller, derest den icke blifvit fördröjd genom försummelse af försäkringstagare eller lastemottagare för hans räkning, bort kunna sluta. § 236. Vid försäkring af bodmerieller haveripenningar börjar faran, då penningarne blifvit försträckta eller, om försäkringstagaren sjelf utgifvit liaveripenningarne, från den dag do blifvit för ändamålet använda, och slutar, då faran för de föremål, å hvilka bodmerilåuet är taget eller haveripenningarne använda, skulle hafva upphört i fall de varit försäkrade. § 237. Tager man försäkring för fartygs framoch återresa; fortfara försäkringsgifvarens ansvarighet oafbrutet från början af fartygets lastning i afseglingsort, intill dess det, efter återkomsten, utlastadt är, såsom i § 235 sägs. Tecknar någon försäkring å fartyg för dess utresa och en annan för dess hemresa; då börjar den sednares och upphör den förres ansvarighet, när last eller ballast för hemresan börjat intagas, ändå att någon del af den förra lasten ännu är i fartyget qvar. § 238.
Hvilka kransar af blommande lingonris kring tufvor och snår, hvilka skuggor och lekande strimmor under trädens hvalf! Nu lägga vi till; hvar och en reser sig och schalar, parasoller och kappor samlas ihop. Den unga qvinnan står med barnet på armen och i andra handen en liten korg, hon går före mig framåt trappan och uppför landgången. På den lilla landningsplatsen står fullt med folk, metande ' pojkar och grupper af män, qvinnor med barn på armen och småflickor med blomqvastar i händerna. En ung, kraftfull, solbränd man går emot henne och tar korgen ur hennes hand; han vill också taga gossen, men honom behåller hon qvar, sedan han först fått helsa på pappa. Han för dem framåt gångstigen, som går upp åt skogsdungen, han är tarfligt, men snyggt klädd och jag förstår att han är en af arbetarne på nybygget deruppe, den nya kägelbanan. Ett par timmar senare, då jag ströfvade omkring deruppe, återfann jag dem i en liten backe, der de slagit sig ner. På en utbredd tidning lågo qvarlefvorna af korgens innehåll, mannen låg utsträckt i gräset, till stor fröjd för den lille, som klättrade upp öfver honom och rustade om i hans yfviga här, medan den unga hustrun med ett lyckligt uttryck i sitt ansigte och knäet fullt af lingonris och tallkottar satt stilla och såg på dem. Det var ju en fest för dem alla, denna utflygt i det gröna, och hur skulle den ej för henne lysa upp veckans långa, arbetsamma dagar! Jag gick förbi dem och ner mot stranden, der ångslupen åter lade till, och snart var jag åter hemma. Men mången gång hafva mina tankar återvändt till den lilla familjen, till den unga hustrun och modern med de blida ögonen tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag frän alla områden f ö r qvinlig verksamhet mottagas med tacksamhet.