Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
"der, som vesta personer bordt betala, i fall de icke "kill befrielse derifrån warit efter Försatlningarns "berättigade, inga sädane afgifter som till Riksens "Ständers RiksgaldsContoir stola inflyta, och hwil"ka Kongl. Majll anser det icke tillkomma sig alleania att efkergifwa; sä will Kongl. Majit till Rikfens Ständers Statsutskott i Räder öfwerlemna "att pröfwa och till Riksens Ständers bifall hemfalla, om icke all fräga om desta afgiflers betal ning af förenämnde personer kunde för den framfarna "tiden förfalla, hwarefter Kgl. Maj:t will, i afseende pä de öfriga KronoUtstylderne. sitt Beslut fatta. "Låtande KonglMajtt nu i Räder anbefalla icke "allenast Landshöfdingen i Jönköpings Län, att hädanefter noga läka wid Mantalsstrisningarne tillse, "att författningarne behörigen efkerlefwas, utan äf"wen JustitieEantzeleren, att efter Lag och sakens ."beskaffenhet förfara emot de Ämbetsmän genom hwit - Den 7 November. 46Z ^hwilkas försummelse de ifrågavarande personer kun^^nat blifwa origtigt ifränj Mantalsskrifning befriande, eller sädan oordning icke sä tidigt som wedernhort, anmärkt och rattad. Kongl. Maj:t förblifwer "Riksens Ständers StatsU-stokt med Kongl. Näd "och ynnest wälbewägeu. Ut supra. bians ^ärtL. Och sevan de uti högstberörde Nädiga Pro» position omförmäla Handlingar till närmare upplysning blifwit infordraoc, och genom HofCankzlers Ämbetets benägna föranstaltande till Statsutskott öfwerlemnade har StatäUtstottet tagit detta ärende uti öfwerwägande.
Nio Co< 1&6G Bettioch Ekon. Utsk. Betänkan dem hällande; ty i konsten och vetenskapen, så väl som i naturen, är det icke ordningen» utan fast heldre ordningens rubbning, som dödar lifskrafterna eller hindrar dem från utveckling. Man må dessutom erinra sig» stt landtmannens barn, genom de ifrågavarande undervisningsanstalterna, endast för en kort tid och aldrig helt och hållet afskiljas från familjelifvet, hvilket genom den traditionella undervisningen eller fortplantningen af de begrepp, som af ålder införlifva! sig med folkets anda och lynne, alltid skall komma att utgöra en ännu väsendtligare del af uppfostran, än sjelfva undervisningen, utan att på något sätt blifva beroende eller rubbad deraf, att, genom den sistnämnde, vissa i vårt samhällsskick lör hvarje sjelfständig medborgare nödige kunskaper göras mera allmänna, än de hittills varit. En värd ledamot af Ridderskapet och Ådeln synes hafva befarat, att om inseendet öfver vexel undervisningen eller omsorgen om dess införande anförtroddes Prestersfcapet, såsom ämbetsåliggande, skulle resultaterna blifva vida mindre fördelaktiga, än om denna omsorg öfverlemnas åt den enskilda välvilljan. Utskottet kan ej dela den* na farhåga, dertill skälen ej heller annorlunda uppgifvits, än att yttradt blifvit, det den, som af egen välvillja grundlagt en vexelundervisningsanstalt, med mera oförtruten” Ecsv. och Ekon. XJtik. Betänkanden. 1267 het vakar ofver tUss ändamålsenliga användande än den, som endast af tjanstepligt och till undvikande af ansvar, skall derom besörja.
Oin den Svenske spinnaren hittills, oaktadt ett dubbelt sä stort skydd, icke haft en alldeles motsvarande vinst, så torde detta härleda sig deraf, att sjelfva lättheten att skörda gjort det öfverflödigt alt använda en så noggrann och sorgfällig omtanka i uppköpet af materialier och fabrikernes affär sa f<Te! ning öfverhufvud, sorn måhända skulle ägt rum med ett mindre skydd. Emellertid är det känd sak, att bomullsspinnerierna varit bland de mest vinstgifvande näringar, och lemnat verkliga fortyner i ärlig behållning, så att de flesta af de nuvar. fabrikerna redan betalt sig flera gånger, och så mycket mindre kunna hafva något anspråk på att äfven hädanefter blifva gynnade lika öfverdrifvet på väfnadsindustriens och allmänhetens bekostnad. Må det tillåtas mig alt, såsom eli exempel på, huru konkurrensen och den deraf uppkommande nödvändigheten af hushållning och förbättrade tillverkningsmethoder jemte ökad förbrukning kunna reducera kostnaderna för en vara, ännu en gång åberopa den förut nämnda svafvelsyre-lillverkningen. Af handlandes ännu befintliga böcker kan det styrkas, att svafvelsyra för några och 30 är sedan här i lmfvudstaden betaltes med 16 sk. b:co per Ti och nit kan den säljas i parti för 2 sk. 6 rst. eller l af det förra priset. Likväl tillverkades den då af samma råämne som nu, och hufvudsakligen efter samma method. Men konkurrensen medför i nästan hvarje blanche i följd af ansträngd omtanka en mängd detaljförbättringar i sjelfva handteringen, ökad skicklighet hos arbetarne och utvidgning af fabrikationen, samt successiv nedsättning i priset, som i sin ordning åstadkommer produktens vidsträcktare användande, hvilket verkar tillbaka på möjligheten att ytterligare reducera kostnaden. Så förhåller det sig med en mängd artiklar; hvilket också lärer utgöra en förklaringsgrund till den öfverlägsenhet som Engelsmännen, oaktadt högre arbetslöner och inskränkt arbetstid i afseende på tillverkningen af bomullsgarn, ännu anses i denna industrigren äga framför andra nationer.
Hela arbetet utkommer, UiiUei .. Ofrersatt f r h O: (! tyska uppi 10 hiiften. Subskription mottages lagan. IIiifL. 55 öre, inb. hos alla Bokhandlare. Bibliotek för de iings. 6 nya hiiften: / aftonens frid. Andliga sanger af A. S-g. Mmik med text. Andra samK: r 70. Penningar och lycka. Herdegossen,sotu I~lef liiknre. 23 ö. lingen. Esters Julafton af Ottilie \ Wde,- l a g r a tilldragelser u r Baron Hans Henr. von Essens lefnad. Bleddelade af ho73. Befrielsen. Beriittelse f r b drottnoni sjelf. 4: e och sista hiiftet l kr. kert band 0 kronor. Lösa permar 74. Sen lycka. till arbetet finnas hos alla Bokhaud76. Fader vår af 31 Roos. lare B 75 öre. Lilla Barnbiblioteket. Berättelser f ör barn Frideborg. Folkkalender för 1896 af P. mnilade af E. S. K. Sex hlften med Wadatröm, ined 7 portlr&amp;tt och 32 teckillustratiouer i vackert omslag B 10 ningar samt bidrag af flere författare. öre hrardera. Kart. klothb. Ur lifvet. Beriittelser för hemmet och Iarde Ijus! Illustrerad missionskalensöndagsskolan, sanilade af L. S. hder för 1896 af Docenten Ad. Kolmodra serien, innehiillande 8 sin5 1) öcdin med bidrag af flere förfat.tare. ker i fina fiirgtrgcksoiiislag. Hela Hiift. 75 öre, kart. ser. Den föreglende serien blef förra Allt eller intet. Svenskt original af h e t med stor förtjusning mottagen Runa. Hiift. Detta arbete, af de smA.
Närmare uppgifvet hoppas vi af våra möten och vårt arbete icke någon omedelbar följd, ehuruväl det torde hända, att några däraf drifvas till direkt arbete i sed131 lighetens tjänst, men vi hoppas, att genom dessa bearbetningar sedlighetskänslan i allmänhet skall höjas och befästas, så att vi blifva allt flere, som ropa om hjälp och skydd, icke blott för oss, men också och framför allt för våra söner, för kommande släkten, för vårt folk, för vårt land. T y det lär väl ej kunna nekas, att sedligheten uppehåller ett folk, och att det som dömer till undergång, det är moralens förslappande och osedlighetens öfverhandtägande. Sedlighet gifver kraft och mod; osedlighet skapar fega uslingar och fosterlandsförrädare — • därom gifver oss historien vittnesbörd nog. Ve oss därför, om vi gå fåfänga på torget och glömma, att äfven vår försummelse, vår likgiltighet och vår pliktförgätenhet skola en gång inskrifvas på historiens blad, skrifvas med blod och tårar, där vårt folks undergång blifver upptecknad. Mathilda Lang let. » Det är hälsosamt. » Arbetet. Det är hälsosamt att hålla rätta jämnvikten mellan andligt och kroppsligt arbete. På ett flere tim mars tankearbete borde städse följa en kraftig kroppsmotion. Därigenom sluppe man alla de krämpor och den klagan, som man så dagligdags möter hos » insittare ». Det är hälsosamt att undvika nattarbete, försåvidt ens lefnadsställning icke nödvändigt tvingar därtill. Att byta natten i dag och dagen i natt kan aldrig vara bra. Det är hälsosamt att vid arbete inomhus alltid få ljuset från vänstra sidan. Det är hälsosamt att i skymningen undvika hvarje arbete, som frestar på ögonen. Det är hälsosamt att undvika läsning långt in på natten. Det är lika skadligt för ögon som nerver. Det är hälsosamt att förse såväl arbetsrum som verkstäder med ständigt frisk och god luft. Hvad som gäller för boningsrummen, gäller i ännu högre grad för det rum, i hvilket man utför andligt eller kroppsligt arbete. En flitig luftväxling blir här rent af en lifsfråga. Det är hälsosamt att om aftnarne undvika uppeggande lektyr och sysselsättningar. De störa lätt nattron.
"Se der, efter herrn ber för dig, eljest hade du fått vara utan mat en dag till. Menniska, qvinnan? Åh, ett orent djur!" Främlingen talade till Aikyn på drifvan: "Mitt hjerta lider af, att se dig så ung, så fager, misshandlas värre än trälen". Mildt slog Aikyn upp ögat och såg på den fremmande. "Främling, är du af qvinna född, finns i ditt land icke qvinnor, efter du ömkar mig? Icke har jag ju värre än andra qvinnor, det är så vårt öde". "I mitt land finnas qvinnor, men de äro dock menniskor. Aikyn kom, följ mig. Jag för dig till mitt land, du skall lära mig rätt Samojedens språk, och om du än der måste tjena för ditt uppehälle, så blir du dock åtminstone ej misshandlad". Allvarligt svarade Aikyn: "Svårt är att bära misshandling. Den svaga qvinnans mjuka hull bäfvar för att ristas med spjutspetsen. Hennes själ bäfvar för det alltid skarpa ordet. Men det kommer deraf, att hon är svag, att hon är dålig. Num har gjort henne så. Icke får renen klaga, att menniskan misshandlar honom; icke får ripan klaga, att hon fångas i snaran; icke får qvinnan klaga, att hon är en trälinna. Det är så bestämdt. Mirgán har ju köpt mig dyrt. Kan han ej slakta sin ren, kan han ej slå sin hund, har han ej rätt att göra, hvad han vill, med sin köpta egendom. Aikyn är icke tjuf, skall icke bedraga Mirgán och föra bort den han köpt". "Vill främlingen medföra en, som lär honom att tala med Samojedens tunga? I Aikyns hem finns en gosse, bjud honom komma. Han kommer gerna, ty för honom vore det stoltaste öde nu blott fjellråttans på drifvan. Han går hvart du vill, han är en död man. Sedan Aikyn såldes, är det honom lika, huru eländigt hans lif blir; men han skall gå med dig, som varit vänlig mot Aikyn". Tvenne gånger hade tälten flyttats och till Mirgáns by återkom främlingen.
M. gjort mig oberoende af tjänarinna oeh har mitt hushåll stäldt sålunda: Vår vedkarl (ty en sådan måste man ju alltid ha, äfven om man har en tjänarinna, ty hon vill 47 dä inte åtaga sig bära upp ved och kol från källaren) kommer tidigt på morgonen, borstar skodon och kläder, sköter om kaminen, eldar i kakelugnarne och fyller på lamporna samt går sedan på förmiddagen ärenden och biträder med städning m. m. Hvarje fredag hjälper han till med mattpiskning och, när så behöfs, rengöring i garderoberna och vid storstök gardinuppsättning, fönsterurtagning och rengöring af dem m. in. d. Lördagen gör jag mina torguppköp, jag köper då nä- stan för hela veckan, och det får vår karl bära hem. Telefon har jag ej och anlitar aldrig sådan vid uppköp, ty jag vill alltid se varan, innan jag betalar den; dessutom kan jag på torget fä se något, som mer behagar mig, än det jag förut bestämdt mig att köpa. Dessutom tror jag, att det, som skickas hem från bodarne, blir några öre dyrare än det man bär hem själf. Budet skall hafva drickspengar och lön hos handlanden, det kommer på köparens utgiftskonto. Till hjälp i köket har jag min Klara. Hon är gift, har förr varit kokerska på hotell, hon är där för skicklig i finare matlagning, men är nu en mycket präktig och förståndig hustru åt en ordentlig arbetare och förstår sig på att laga enkel och verkligt god husmanskost. Hennes man har en jämn, men liten månadspenning, och Klara vill tjäna en liten slant för sig, därför kommer hon till mig hvarje dag kl. 1 e. m. Jag lämnar då fram och säger till hvad som skall vara till middagen. Har jag ej själf tid eller lust att vara med i köket, så styr Klara om att allt är i ordning till kl. 5, dä vi äta vår middag. Under det maten kokar, hjälper hon mig med att tvätta ylle eller med andra smågöromål jag behöfver uträttade. Ungefär kl. 7 — V 2 8 e. m. har Klara slutat diskning och allt, då går hon hem, och så är stökel slut. för den dagen. Te och smörgås till aftonen styr jag själf med.
För dem kunna pensioner icke ifrågakomma och för dem är det likgiltigt om pensionsfrågan här går igenom eller icke, just till följd af den omständigheten att icke kunna utnämnas på stat, d. v. s. icke kunna utnämnas en gång för alla till sina platser, emedan det kan inträffa en period då skickliga Officerare, som under 4 å 5 år blifvit använde såsom lärare vid läroverket, för befordran af ett ännu vigtigare mål erhålla en högre plats på Artilleriet, och det vore ett kuriöst förhållande om Chefen för Artilleriet, som under 4 å 5 år ansett dessa personer bäst tjena fäderneslandet derigenom att de (jenstgöra vid Marieberg, derigenom skulle vara hindrad att några år sednare försätta dem på en ännu vigtigare plats. Dessutom ehuru jag icke kan inse att detta kan utgöra något egentligt skäl mot förslaget, får jag fästa upmärksaraheten derpå, att det icke är fullkomligt enl. med rätta förhållandet, det dessa lärare icke äro upförda på stat; de äro icke utnämnde till lön på stat; det är sannt, men de arfvoden de åtnjuta äro på stat af K. M. stadfästade. Slutligen har Utsk. anfört att »då för öfrigt det framställda förslaget saknar den fullständiga utredning, som för ett noggrannt bedömande af denna fråga erfordras, finner Utsk. sig förhindradt att K. M:s ifrågav;de Nåd. framställning understödja <&c.» Jag kan i sanning icke förstå hvad som felas i frågans utredning. R. St;r hafva varit i tillfälle att se läroverkets stat och af denna stat kunnat inhemta huru många personer som äro vid detta läroverk anställde, huru stora arfvoden de åtnjuta, med ett ord varit i tillfälle att erfara hvilka utgifter som skulle erfordras i fall K. M:s Propos. beviljades. Det är sannt att man kunnat ingå mera i detaljer, och jag kan icke angifva skälet, hvarför K. M. icke ansett detta nödvändigt; men då läroverkets Styrelse inkom till K.
N:o 25, ang:de vackt fråga om inköp till kyrkorna i Riket af en ny upplaga utaf psalmboken med choralmelodierne och messan. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då jag för min del anser, all R. St. icke böra till K. M. ingå med anmälan af någon subscriptionslisla på något arbete, vare sig det ena eller andra, sä tillstyrker jag vördsamt afslag ä detta Ulsk:s betänk. Här är nemi. fråga blott om att recommendera en bok, hvars värde måhända är ganska stort, ehuru det för mig är alldeles obekant; jag tror äfven, att detsamma är obekant för de flesta i allmänhet inom RiksStm. Således, om äfven R. St. i öfrigt skulle hafva företagit sig att recommendera vissa böcker lill K. M:s uppmärksamhet, så tror jag likväl det icke vara fullt skäl att göra det med denna. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afslä förevar, utlåt. Ropades ja jemte ett eller annat nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att ja härvid varit öfvervägande. På begäran af Frih. Raab, Adam Christian, och Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, lades vid förnyad föredragning ytterligare på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.UtsIcs d. 7 dennes f. m. bordlagde betänk. N:o 92, i anledn. af väckt motion om tillåtelse att få inrymma skattlagd qvarn och liusbehofs-qvarn i samma qvarnhus. Föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk-.s d. 7 dennes f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 93, i anledn. af erhållen återremiss af betänk. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller, att Ridd.- secret. måtte få upplysa hvad det förra betänk, innehöll, emedan R. o. Ad. detsamma bifallit. Då i anledn. häraf R. o.
M:s nådiga propositioner och skrifvelse, nemi.: proposition af den 2 dennes, ang:de ökade tillgångar för Manufactur-discontfondens utlåningar; proposition af den 2 dennes, ang:de tillökning i det för beläning af Svensk ull anvisla creditiv, samt om ned sättning af räntan derå; proposition af den 2 dennes, ang:de sökt crediliv-rält i R. St:s Bank för Stockholms stads Drätsel-commission ; proposition af den 2 dennes, ang:de rättighet för Directionen af aromens pensions-cassa till ett räntebärande creditiv i R. S(.'s Bank; proposition af den 10 dennes, ang:de bidrag af allmänna medel tili Strömsholms canaloch slussverks ombyggnad ; skrifvelse af den 2 dennes, ang:de communaloch municipal-styrelser. Likaledes lades på bordet LagUtskottets utlåt. N:o 1, i anledning af Riksd.fullm. Magnus Pehrssons från Wermlands län mern., om ändring i föreskrifterna, ang:de nämndemäns befrielse från skjutsskyldighet; Den 14 Mart. N:o 2, i anledn. af verkställd granskning utaf R. Sirs Just.-ombudsmans afgifna embetsberälleiser och allmänna redogörelse, äfvensom af bans embets-diarier och registratur för den tid, sorn sedan sista riksdags början förflutit ; utlåt. N:o 3, i anledn. af väckt motion om föreskrifters meddelande, i afseende på kolmåttens beskaffenhet; mein. JV:o 4> om arfvode för ökad cancelli-personal. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ e. m. In fidem protocolli F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 18 Mars i84o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 5 prot.-utdr. för den i4 dennes. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskts förslag N:o 3 till und. skrifvelse till K. M., ang:de riksd.kostnadernas bestridande omedelbart genom Riksg.-contoret.
Ofta kan det hända, att man på meningsstrideruas stormiga bana kommer att nyttja ord, hvilka i verkligheten icke motsvara de begrepp, man velat dermed uttrycka; men man ångrar dessa misstag, då man derpå göres uppmärksam, och man anser sig böra bevisa sådant med att erkänna, och öppet erkänna, desamma. Långt ifrån att begagna en sådan anvisad utväg, har Frih. Klingspor, sammanställande sitt Den 3 Februari e. m. yttrande med ett inledt riksrättsmål, hvilket icke tillhör vår öfverläggning här, sålunda uttydt sitt yttrande: per fas aut nefas , att han dermed afsett, det Regeringen användt otillåtliga medel, för att vinna resultat i lånefrågan. Hvilka äro då dessa medel? Jag hade trott det tillhöra Hr Frih. att antingen uppgifva detta, eller ock erkänna, att hans mening icke varit att framkasta dylika beskyllningar. Men han har vidhållit sitt ytlrande med endast en sådan förklaring deraf, som synes gifva det en ytterligare utveckling. Jag vädjer derföre till Eder, mina Hrr, om det är tillåtet att inom detta Stånd nyttja sådana ord! Hr af Billbergh, Joli. Peter: Jag hade föresatt mig att icke falla besvärlig med något yttrande i detta ämne, hvaröfver jag redan i min reservation uttalat min mening, och jag stärktes ytterligare i denna föresats, då jag erfor det mindre behagliga sätt, hvarpå discussionen blifvit förd. Men det är Hr v. Qvanten, sorn nu föranledt mig att begära ordet. Jag ämnar likväl icke att till besvarande upptaga alla de mångfaldiga anmärkn:r, som blifvit gjorda emot mitt förslag, såväl af aktning för R. o. Ad:s tid, som för att följa min egen böjelse; blott några deribland anhåller jag att i korthet få vidröra. Frih. Klingspor har atitydt, som skulle jag låtit nyttja mig till mask för den K. propos:n. Jag får i anledn. häraf tillkännagifva, att från första stunden, jag hörde omtalas jordbrukets vanmagt, sorn numera allmänt erkännes, gjorde jag mig till en pligt att undersöka orsakerna.
Ilos II gvordiga Pr estStåndet: Uti ProtocolUUtdrag samilia dag af H°rrar Professor Wiikman, Corn minister 'ierge» gren, Professor Thyselius, Prosten Sv. Ahnqvist, Professor Agardt, Prosten Renström, Prosten Kolmodin, Prästen. Felenius, Bi köpen Doctor Faxe, Prosten Ek, Professor horssell samt Prostarne Sä" e Och linhe. Hos Hällöf! Borgared t undet: Uti ProtocollsUtdrag samma dag af Herrar , Arfvidson, Kje lander, Leffler, Färdström, Eckhoff, Fogelmark, Thunell, Ehlund, Litthe, Schotte, Holm, linderberg och Westin. Ilos Hedervärda BondeStåndet: Uti ProtocollsUtdrag den 04 oc^ 31 Mars samt den 1 och 4 April! af Riksdagsfullmägtige Anders Joachimsson från Östergöthland, Jon Ionsson från Blekinge, Anders Sandsten från Jönköpings Län, Johun Longberg från Gestrikland, Nils Monsson från Malmohus Län, vire Taleman en Hychert, Anders Danielsson vrån Elfsborgs Län, Ber Nilsson från Christianstads Län, Johannes Olsson från Elfsborgs Län, Börje Borjesson från Halland, Per Isacsson Myrång från Gottland, Per Bengtsson från Halland, Måns Persson från Blekinga, Lars Carlsson och Petter Svensson från Skaraborgs Län, Petter Persson och Jonas Jonasson fran Calmara I j6q B esv. och Ekon. Utsk. Betänkande!!. Län, Abraham Persson från Stockholms Län, Johnn hutberg från Norrbotten samt Johnn Wiklund från Vesterbotten. Då Utskottet, efter frenne i förevarande ämne under denna Riksdag redan afgifna vidlyftiga Betänkanden, nu skall yttra sig för fjerde gången uti ett hushållsmål, nästan lika mångsidigt, som de vidt åtskilda åiigter och intressen, under hvilka det kan betraktas, skulle det anse sig icke väl använda Riksens Högloft.
Icke lärer Rikets Ständers Bank kunna anses förlora derpå, att dess sedlar ligga i enskilda bankernas kassor, hvilket man äfven velat framhålla; de lära ej finnas der räntelösa för Riksbanken, som dessutom har den fördelen att de ej genera i bankens vexlingslucka och icke så fort förslitas, som om de voro i allmänhetens fickor. Man har förebrått de enskilda bankerna, att de ej anse som hufvudsak att upplåna eller hopsamla mindre kapitaler, för att ånyo genom deras försorg göras fruktbärande, och man vill äfven af detta skäl förminska sedelutgifningsrätten, för att tvinga till upplåning. Jag tror att man i detta, som i många andra fall, varit orättvis mot bankerna, och får såsom exempel framhålla följande fukta från den enskilda bank jag närmast känner. I Orebro enskilda bank har rörelsen på uppoch afskrifningssamt depositionsräkningarne under innevarande oktrojtid visat följande summor: Pä uppoch afskrifning På depositiou insatta: uttagna: insatta: uttagna: — Jag tror att man genom inskränkning af sedelutgifningsrätten i väsendtlig mån förminskar möjligheten att uppsamla kapitaler på uppoch afskrifningsräkning, der medlen å vista skola tillhandahållas insättaren. Måhända finnes en eller annan bank, som hufvudsakligast sysselsatt sig med diskontering af de fonder, som egen sedelutgifning medgifvit, men dels är antalet af så skötta banker mycket ringa och dels har en förändring till det bättre börjat i detta fall göra sig gällande hos denna eller dessa banker, hvadan man numera icke torde hafva fullt skäl att framhålla ett dylikt fel hos enskilda bankerna. Såsom exempel på huru stor förminskning i rättigheten att utgifva egna kreditsedlar de enskilda bankerna skulle underkastas om Utskottets förslag antages, citerar jag äfven från ofvannämda bank följande siffror: Vid sista räkenskapsårets slut, den 30 November 1862, var Orebro enskilda banks sedelutgifningsrätt följande: 28 Sammansatta Rankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o 1. grundfonds-hypotheker .