Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är lätt at begripa huruledes nära Norrska gränksen de ätkomma hwad som manligen nu inunder litet gles dräll, nägra band-bundtar och trädtallrickar Utgör Let mästa i deras päsar, nemligen Domulslärfter, Manchester, Linön, Sitzcr, ofta Laster och finare saker saknas sällan hos nägondera: et eller flere utländska fick-ur, och Läliga hästar är äfwen hwad öc weta utprängla, dä be komma och dcflutom beskatta hwarje by pä föda ät sig och sina dk. Fä Ständspersoncr lära finnas okunnoga om at rätta anbudet uppä hwad Wästgöthcn begär, bör wara hälften eller högst 2-tredjedelar; men den enfaldigare Allmogen kan ej ens uptänka et sä grufwcligt skinnerie ä säljarens sida, utan nöjas om de fä afpruta nägra dre eller et par skillingar; hwad luxe» hos Allmogen härigenom stigit är -gonskenligt; tilönskandes worc at de kanske hundradctusentals dagSwärkcn som desie handlande bortkasta, mätte äterlämnas til Landtbruk och näringar.
Betänkande, öfver Herr Friherre Jacob C eder st röms motion, att, i händelse, efter Realisationens verkställighet, mynt någon tid skulle komma att i allmänna rörelsen saknas, det måtte genom en Lag tillåtas att in natura afbörda, så väl allmänna utlagor, som ock enskild skuld. Genom Protocolls-Utdrag af den 3 sisth Mars har Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterat ett af Herr Friherre Jacob Cederström afgifvet skriftligt anförande, af innehåll: att Herr Friherren, under förutsättning, det Rikets Ständer vid detta Riksmöte komme att bifalla Kongl. Maj:ts Nådiga Pioposition om Realisationen, ansåge sig böra fästa uppmärksamheten på de följder, som möjligen derigenom kunde uppkomma. Det vöre möjligt, ali farhågor uppstodo, alt sedelmyntet således strömmade lill Banken, och att silfret några månader innehölles af dem, som invexlat det. Deraf kunde inträffa, att åtskillige skattskyldige icke vid uppbörden voro i stånd erlägga sina utskylder med mynt, äfvensom att enskilde, hvilkas skulder blifvit uppsagde, icke kunde betala dem med mynt. Del vore således angeläget alt uttänka en lagstiftning, som undanröjde de vådor, hvilka deraf orsakades, Efter Motionairens mening borde, i sådant fall, de skattskyldige få afbörda> sina Krono-utskylder i natura-persedlar, efter föregående årets markegång; och samma förmon troddes äfven böra beviljas de medborgare, hvilkas skulder till enskilda blefvo uppsagde, så att de inge betala desamma i natura-persedlar, efter föregående årets markegång, 4 m Lag-Utskottets Memorial N:o 158. med iakttagande af de vilkor för uppsägning oell forsling, som enligt Författningarne äro gällande i afseende på Kronans indelta räntor. Det vore otvifvelaktigt, att, sedan utvexlingen någon tid fortgått, myntet skulle återkomma i rörelsen, men innan delta inträffade, borde man vara betänkt på att förekomma de möjliga vådor, som farhågan på ena sidan och vinningslystnaden på den andra eljest kunde åstadkomma.
Depositioner af gammalt 787 12 9 Återstod på Gamla Riksgälden *9* 3 6 KrigsCommitte'ens Accepterade Invisning IOO Obligationer till ersättning för Franska fordringar 383 21 4 Dito för uppbringningar 291,287 28 _9 293,453 31 2 Aflupne outtagne Räntor på räntedragande Skulden . — 6,019 i3 I Stats-Contorets fordran på 1828 års StatsbristsAnslag —, 693,866 21 6 Insatte Skatteköpsmedel för RecognitionsSkogar 334 25 4 R. St:rs Banks fordran på Gamla Creditivet till 1828 4,oi 4,852 16 3 att afskrifvas Efter serskild Räkning, sedan [823: R. Strrs Balance-Räkning Ultimo Dec:br 1828. Inom Lin en fö- Tillgångar. ras tills vidare. Räntebärande Capitaler: f. d. Hingstmedels-Cassan BergsCollegii dito —. — Hingstprsemii dito 14,812 — Fordran af Exc. Grefve Ruuth 113,597 10 Ystad och Malmö F. d. Konungens förmögenhet i Actier &c. 16,823: i4- 2 | 16,323 '4 2 utfurcs med EnkeDrottning Hedv.Elisab. Charlottas Actier i GöthaCanal 35,700 Förskotter: till StatsVerket på inflytande Bevillningen — till General-AssistanceContoret — på Diverse Räkningar — Saldo å löpande Räkning i R. St:rs Bank . _ _ _
Grefve Frölich: I anledning af den siste Talarens yttrande om en lugn tolkning, hemställer jag, huruvida det kan anses vara att handla med lugn, då man, såsom han, vid citeringar utur Grundlagarne, hoppar öfver sådane ord som eller. Den värde Talaren tolkar vanligtvis våra Grundlagar, sora. man omtalar den bekanta tolkningen af Bibeln. Jag erinrar mig äfven vid ett tillfälle tillförene hafva hört Friherre Cederström förfäkta den tolkning, att gemensam skulle vara detsamma som enhällig, och jag tror ej att man kan kalla det en lugn tolkning, då man afsäger sig bruket af sundt förnuft. Det är en förvillelse om man tror sig förkasta en Kongl. Proposition, i händelse man ogillar de motiver ConstitutionsUtskottet för densammas antagande anfört. Den är i det hela icke annat än en motion, ehuru den kommit från Konungen, och 56 § säger äfven, att den skall behandlas på enahanda sätt som andra motioner. Utskottet skall uti utlåtandet uttala sin opinion derom, och det är denna opinionsyttring, Den 0.1 Februari i f. m. 47 hvaröfver Stånden sedermera utlåta sig, och hvilken de böra kunna antaga, jemka eller förkasta. Det är altså icke den Kongl. ProposiLionen, som Stånden förkasta, ty dertill äga de icke rättighet. Konungen förkastar ej eller våra motioner. Det vore olämpligt. Utskottet finnes derföre såsom en mellanlänk. Om man gör sig fullständig reda för dessa distinctioner, tror jag altså, att man kan med lugn vid första Riksdagen förkasta den opinion ett ConstitutionsUtskott uttalat ofver en från Konungen i grundlagsfrågor afgifven Proposition och yrkar derföre proposition på Herr Hjertås förslag. Herr Hjerta: Jag är förekommen af Grefve Frölich uti hvad jag velat säga, och anhåller derföre blott få tillägga, att icke Ridderskapet och Adeln allena, utan äfven Presteoch BorgareStånden vid denna Riksdag behandlat grundlagsfrågor på det sätt, att de ansett dem kunna vid första Riksdagen förkastas.
Skeppare vare skyldig att, på sätt i l:a kapitlet af Tullstadgan är förordnadt, å märkrullan noga anteckna sitt förråd af lifsmedel, till mängd och beskaffenhet, vid den påföljd för uraktlåtenhet deraf, som berörda förordning bestämmer; och må det förråd, som för besättningens behof till begagnande om skeppsbord finnes nödigt, befrias frän tull och andra a/gifter i lossningsorten. Till provision må, under sådana vilkor, jemväl kunna hänföras följande qvantiteter Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn, nemligen: för fartyg kommande ifrån Östersjön eller til! någon hamn i Halland samt Göteborgs* och Bohuslän från Nordsjöortcr samt Holland, England och Franska Westersjöhamnar s 2 kannor Vin, 1 kanna Bräuvin, 2 skålpund Kaffe och 3 skålpund Risgryn, räknadt på hvarje person af besättningens och passagerarnes antal; samt för forty", ko .;malide från orter utom Östersjön, med undantag för nyssnämnda fart till Halland och Bohuslän: 3 kannor Vin, 2 kannor Bränvin, 4 skålpund Kaffe och 6 skålpund Risgryn, på enahanda sätt beräknadt. Härvid bör för öfrigt iakttagas, att Vin och Bränvin icke mot hvarandra utbytas; så att den, som har mindre af den ena, ej får för sådan brist njuta ersättning i den andra varan; äfvensom att hvad af förenämnda fyra provisionsartiklar öfverstiger en skeppares sålunda bestämda förråd i lossningsorten skall, då fartyget icke omedelbart ånyo användes för utrikes fart, ovilkorligen förtullas. Är från utrikes ort kommande fartyg, Svenskt eller främmande, ämnadt att omedelbart ånyo användas för utrikes fart, må skepparen, då han vid sin ankomst till riket såsom provisionsartiklar medhalver Vin, Bränvin, Kaffe och Risgryn i större qvanliteter, än genom denna § bestämmes, vara berättigad att öfverskottet i märkrullan till återulförsel upptaga, hvarefter det bör under tullförsegling i packhuset eller i något säkert och tjenligt rum ombord å fartyget förvaras, till dess skepparen åter Bih. lili It. St.
Om derföre Stats-Utsk:t, för att påskynda ärendernes afgörande, önskade arbeta på 4 Afdelnrr, deraf 2 då kunde handlägga de talrika frågorna om statsverkets utgifter, möter derför intet hinder. Vidare är det nu vanligt, att på vissa dagar hållas plena, på andra Utsk:s-sammanträden. Blir tiden knapp, kunna Utskm arbeta alla f. m. och Stånden hålla plena på e. m. Om de förändringar i arbetssättet, jag nu omnämnt, och hvilka alla kunna Den 6 December e. m. 369 kunna ske utan nägon ändring i grundlagarne, vid de årliga riksdagarne vidtagas, är jag fullt öfvertygad, att riksdagsarbetet skall kunna på 4 månader afslutas. Vidare har man fästat särdeles vigt vid den omständighet, att K. M. ej, enligt förslaget, eger rättighet att upplösa riksdagen och vädja till nya val. Jag medgifver villigt, att i princip detta är oriktigt, men, om man ser på vår representations sammansättning, skall man lätt finna, att ett sådant Konungens prerogativ skulle vara utan all praktisk nytta. Otvifvelaktigt är, att genom upplösning af riksdagen ingen väsendtlig förändring skulle ske i R. o. Ad:ns, Presteoch Bonde-Ståndens sammansättning, och äfven inom Borgare-Ståndet betviflar jag högeligen att omval skulle framkalla en förändrad pluralitet. För öfrigt torde man böra gifva akt på att de ofrälse Stånden välja sina representanter inom slutna valkretsar, samt att representanterne efter riksdagens slut återvända till sina valmän och vistas ibland dem. Skulle de icke vid riksdagen hafva uttryckt sina valmäns tänkesätt, är jag fullt öfvertygad om, att, med undantag af de mera framstående partimännen, de öfriga skola, efter inhemtande af valmännens önskningar, vid en kommande riksdag uppträda på ett med desses opinion öfverensstämmande sätt, och sålunda genom deras umgänge med valmännen samma ändamål vinnas, som man med en upplösning af riksdagen afser. Skulle emedlertid K. M. anse det ifrågavide prerogativet vara af den vigt, som förslagets motståndare föreställa sig, lärer Han väl icke underlåta att afslå den föreslagna grundlagsförändringen.
Cederström liar visligen vändt mitt anförande till en slags orimlighet, då han applicerat det på 6o Den 27 J ti! i i f. ia. silfver, och hemställt, om det vore tänkbart, att ju icke Banken alltid skulle få igen sina för silfver utlånta penningar. Jag tror icke, att en sådan anmärkning på allvar kan framställas. I afseende på åtskilliga Ledamöters yrkande, att belåningsrätten äfven skulle utsträckas till utländska varor, så finner jag det förtidigt, att nu yttra mig deröfver; men tror, att en sådan åtgärd skulle vara stridande mot alla sanna grundsatser för BancoStyrelsen, enär man med denna lånerätt på varor hufvudsakligast bör afse, att hindra inländska varors fallande i vanvärde, Hvad den förhöjda räntan beträffar, vill jag blott erinra, att det skulle kunna hända, att man genom räntans nedsättning hindrar enskildta Bankers uppkomst. För min del älskar jag icke Serdeles dessa privata Banker, men de, sorn älska dem, böra icke ifra för att Bancoräntan genom konstiga medel nedsättes under den, som man och man emellan är gäl* lande; helst de enskildta Bankerne i alla fall få svårt att täfla med Rikets Ständers Bank, och kunna icke nedsätta sin ränta, Så länge man i allmänhet är glad, att hos enskildta erhålla lån mot 6 procent. Herr von IJeynne har sagt, att ifrågavarande ämne bordt behandlas af Statsoch BancoUtskotten gemensamt. För min del kan jag ej inse, hvad StatsUtskottet har att skaffa med Bankens lånerörelse. Man åsyftar ju nu att skilja Stat och Bank, så mycket sorn Den 37 Julii f. rt-. Bi möjligt, för att förekomma sädan sammanblandning, som hittills ägt rum. Ilans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att Plenum: koinme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr von Hartmansdorff: Sedan Herr Rosenblad yttrat sig, återstår för mig blott att tillägga några ord, i afseende på mitt klandrade uttryck, att Banken borde anses och behandlas sorn en enskild penningeägare.
Jag tror ej at wi med säkerhet kunna säga hwad wi för det närwarande hafwe at frukta: wi wete ej ännu allt. Men kunde wi för bet närwarande uprätthälla osi, hwilket kanske more möjligt til en del genom wära egna krafter, och til en del genom Engelska sjömagtens biträde, sa äro desia förhoppningar ej längre än för desia mänader gällande. När en annan ärstid inträffar, dä först torde wi kunna dömma om wärk behof och dä torde det wara för sent at anstal, ta om wärk förswar. Det är kanske endast nu, wid tilfalle af en ny Constitutions uprät« tande, som wi kunne stadga en stor princip til Fäderncölandrts wärn. Dtt är derföre nu jag trott 5o3 Den 5 Iunri. trott mig bora upmana til desi stadgande: kanske om detta ögonblick icke jakltages, stall det i anseende til insiytelser, som ingen Swensk önskar, aldrig mcr blifwa ost tillätet, at lika kraftigt organisera osi til wart förswar. Härwid ropadeS mycket Ja, blandadt med rr?c§. .Herr L^ron och Landtmarstalken: erindrade at et besiut more fattadt, at i frä. Han om konskription ej nägot skulle afgöras, förr än frän Hans Kongl. Höghet Riksföreståndaren nägon önskan i det afsecndct more yttrat. Friherre vouyttrade sig, at more et sädant beslut fattadt, sä wore sädant et gäl. lande skäl, och han afstode för det närwarands ifrån stt yrkande, under förbchäll, at äga sm talan sedermera fullkomligen öppen. Återkom Ridderstapets och Adelns afsända Deputation, under anförande af Herr Grefwe De ta o-rrllic, som förmälte at Prästeoch Borgare-Ständen med warmaste känflor emot. 'tagit Ridderstapets och Adelns dem meddela, de beslut, och hwad det hederwärda Bonde-Stän. 'dtt beträffade hade de lofwar derom öftverlägga.
Konkurrensen är frihandelns lifsprincip. Hvarje förändring i lagarna för industrien, sorn icke är byggd på denna tanke är omotiverad, och hämmande för producerandet. Hämmad produktion industriens död. Frihandels-systemet innebär, såsom namnet antyder, ett af inga hinder härn - Motioner hos Ridderskapet och. N:o 35. 85 madt eller afbrutet producerande; emedan man endast genom produkter kan köpa produkter; fullkomlig näringsfrihet, underlättad af ett fritt pä inga prohibitiva grunder bygdt bankoch kreditväsende, och intager beskattnings-väsendet äfven ett vigtigt rum i detta hänseende, hvarföröfrigt ett lättadt varu-utbyte är frihandelns lif, en af inga privilegier och monopolier nedtryckt handelsgemenskap, påminnande oss Smiths theori: »att rikedom består i tingens bytesvärde». Detta är frihandelns väsende, dess ovilkorliga fordringar. Men deraf följer inga lunda att frihandels-reformen för ett visst land, med dess egendomliga förhållanden, bör åtföljas af någon radikalism, eller att så genomgripande förändringar, såsom den fordrar, kunna eller böra brådslörtadt genomföras och aldra minst, att frihandelsreformen må anses lämpligast och uteslutande böra börja med endast tulltaxan, såsom den blifvit det hos oss, med totalt förbiseende af de stora krafter, hvilka egentligen förbereda reformens storhet och framgång. Annu finnes intet land, som så tillegnat sig frihandeln. Om långsamma öfvergångar från ett till annat system någonsin äro berättigade, så vore det visserligen i förevarande förhållanden, synnerligen som industrien för öfvergången till frihandel måste fordra ett omskapadt samhälle, fritt från alla monopolier och privilegier i handel och penningeväsende, fritt från alla de principiela grunder och rättigheter, hvarpå våra prohibitiva samhällen hvila. Derföre är frihandelns orbita från prohibitismen till dess högsta utveckling, ett icke lätt uttaget steg, den är en lång väg, på hvilken folken måste vandra gradvis fram, i den mån handelsfrihetens företräden blifva erkända.
43) skola de hithörande Actier, nemi. uti Trollhätte Canal och Slussverk upptagne till belopp af R:dr 366: 32. samt uti Södertelje Canal likaledes R:dr i3,i6i: 32. genom Hrr Fullmäktiges föranstalitande bortsäljas. Denna försäljning var väl beslutad, då meranämnde Betänkande Wto 3o2 afgafs, men sorn Actierne uti Trollhätte Slussverk utgjorde i det hela ett obetydligt belopp, samt, vid då varande förhållanden, Actierne uti Södertelje Canal, ansågos ega föga värde, så har den tillförväntande försäljningssumman uti samma Betänkande N:o 3o2 icke blifvit upptagen bland de der förslagsvis beräknade Inkomster, Enär nu mera ett understöd af 3o,ooo R:dr blifvit Södertelje Canal beviljadt ,och anledning således är till den förmodan, att detta skall bidraga till förhöjning i värdet af Södertelje CanalActier, så harlörsäljningsbeloppet af ifrågavarande Actiers värde blifvit Betänkande!), N:o fai. 579 Under en serskild InkomstTitel upptaget bland de för extra Anslagen bräknade tillgångar. 3:o Adier uti Götha Canal, hvilka, i följd af iSi3 Urs RiksdagsBeslutj blifvit till R.-gsContoiret ofver lern - nade. 5 Afd. §. 91. Som anledning är att dessa Adier, utgörande i insatt Capital 35,000 R:dr skola kunna till någorlunda skäligt pris försäljas, sedan vid denna Riksdag ett ytterligare Lånebiträde till den återstående CanalByggnadens fullbordande blifvit Bolaget beviljadt, så har Utskottet skolat tillstyrka: att det må uppdragas åt Ilrr Fullmäktige, att om försäljning af dessa Adier och en härifrån tillkommen Motala Verkstads obligation gå i författning på det sätt Hrr Fullmäktige pröfva lämpligast, dock så, att tillfälle beredes åt speculanter att derå göra anbud och åt Ilrr Fullmäktige förbehålles att anbuden antaga eller förkasta. Varandes under förutsättning af R. H.
De här nyttjade domskäl röra endast frågan om den utgifna skuldförbindelsens giltighet, dels på grund af skuldebrefvets första upprättande och dels på grund af gäldenärens senare erkännande. Men af en utgifven skuldförbindelses giltighet beror icke alltid frågan om skuldens verklighet. Skuld kan finnas äfven utan skriftlig förbindelse, och tillintetgöres alltså icke ovilkorligen derigenom, att skuldebrefvet befinnes ogiltigt. En förskrifven fordran vore sämre än en annan, i fall dess erkända verklighet blefve kraftlös derigenom, att skuldebrefvet icke vore gällande. Denna orimlighet inträffar icke, så framt man i den skriftliga förbindelsen ej föreställer sig någonting annat, än ett bevis på fordringen. Men är förbindelsen ingenting annat; så måste skulden, när dess verklighet är gifven, och således skuldebrefvet till dess bevisande öfverflödigt, kunna gälla, änskönt skuldebrefvet icke gäller. — 13 — Häraf följer, att hvad som är stadgadt om skuldebrefs beskaffenhet eller sättet fiir dess upprättande, såsom vilkor för dess giltighet, icke kan i andra fall finna tillämpning, än der skulden behöfver med sådan handling bevisas. Äfven vid lagsökning hos Konungens Befallningshafvande blir en skuld, som af gäldenären erkännes, icke lagligen förklarad tvistig derföre, att ett på densamma utgifvet skuldebref befinnes ej vara så upprättadt, som 1798 års Kongl. Förordning föreskrifver. Och ej ens den invändning, som här förekommit, att skuldebrefvet hvarken på grund af dess beskaffenhet vid sjelfva utgifvandet eller af ett under omyndighetstillstånd efteråt tillkommet erkännande vore gällande, lärer i allmänhet vid lagsökning betraktas såsom hinderlig för skuldens exekutifva behandling, när den erkännes vara verklig och hafva tillkommit under gäldenärens fullmyndighet. I förevarande fall är det endast genom den obestämda och obestyrkta förmodan om bristande valuta, som skuldens verklighet blifvit i fråga ställd.
Icke samt tilltala vid första åsynen icke alls en torde de japanska äkta männen förlorat så europés skönhetsbegrepp om kvinnan, fastän synnerligen därpå, om också det ursprungdet säges, att man snart blir mer intresserad liga motivet därtill var aldrig så vackert. af denna typ, än man först skulle tro. » ÄfJapans kvinnor åtnjuta en mycket hög ven här gäller som regel, att de unga flicsocial frihet, som gör det japanska hemlifkorna äro vackrast, men att deras skönhet hastigt flyr sin kos. Kvinnora frå Soochow vet all heder. Och de veta att med sin betraktas af kineserna som verkliga skönnaturliga grace, sin intelligens och sitt lifliga hetstyper. Men det måste för en europé sinne hålla full räkning med vederbörande alltid vara en pinsam syn att se dessa kiför all den frihet, som är henne lämnad. nesiska halfkrymplingar strutta omkring på fötter, som snarare böra kallas missbildade Som slutord torde jag i sanningens inän — vackra. » Deras coiffure är fruktanstresse böra tillägga, att vare sig det gäller värdt underlig, upptornad som den är med pinnar likt ett slags — bålverk, inknådadt Japan, Kina, Birma, Indien eller Ceylon, med glänsande kåda. Andra ha sitt hår skulle det vara ett misstag, om resenären af utslaget som en påfågestjärt, och åter igen det här sagda ansåge sig kunna träffa på andra tudela håret till väldiga vingar, som smäktande, mörka skönheter vid hvarje steg stå ut från sidorna på ett löjeväckande vis. » på sin färd i dessa trakter. Där såsom annorstädes gäller då: » ingen Det torde vara allmänt bekant, att dessa regel utan undantag ». Men så mycket kunfasta » hårklädslar » icke tillåta sina egarinna vi säga, att icke äro de » österländska nor att vid sofvandet hvila hufvudet annat skönhetstyperna » så sällsynta, som många än på så vis, att de hänga hufvudet öfver européer skulle vara benägna att tro. en träklabb med urhålkning för halsen. Men hvad gör man icke för att kunna se bra får sedan med e rnlig hopfästning tjäna som benbekl - .ad.
Den 2 Januarii. hjelpsamma liander. Månne det vore ur vägen, om Medel gafs till bestridande af Arfvoden för skicklige Officerare vid Regementerne oell i Hufvudstaden, hvilka åtogo sig bålla publique Föreläsningar för de Unga Militairer uti Strategien och Krigshistorien, samt Recognoscering, och ej, som nu, mången med goda elementare-kunskaper från KrigsAcademien utgående Yngling, inom en kort tid, för brist på antingen medel att sjelf köpa sig några Böcker, eller också tillfälle, snart förfalla uti den linda han var då han ingeck till Academien. — Finska krigen gifva oss mångå bevis på nyttan af kunnige Officerare uti de mindre Graderne, och på de fördelar en klok Befälhafvare af sådane kan draga, uti ett Land sådant som vårt, der mycket Detachements-kriget föres. — Månne ej vår Soldat och vår årliga Conscription behöfde längre Öfnings-tider än d[e nu hafva, för att bli väl danade, så väl i Manoeuvre som Fält-tjenstgöringen; ty man är ej alltid Soldat, för det man fått sig ett gevär. Nej! man skall kunna bruka det och känna dess nytta, samt vara bekant med detta Ståndets mödor och lefnadssätt, om man skall kunna anses fullkomnad; och huru tungt är det ej för en Befälhafvare, som ofta sättes på en vigtig punct, dit allmänna förtroendet sigtar, utrustad med vilja och egen förmåga, se sig tvungen öfverlemna den, för brist på duglige försvarare, för brist på försvarsmedel; han förlorar då sin ära, det heligaste han äger, för det han ej uppoffrat sig och sina Vapenbröder, utan att något verkeligen vunnits, och ingen Den 2 Januarii. 75 granskär, vid hans bedömmande, det tillståndet hvaruti han blef lemnad.