Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet hade då gifvit Bolaget och Directio - Den 26 Mars e. m. 125 nen samma skäl att beklaga sig öfver dem, hvilket dessa myndigheter så ofta gifvit Svenska folket anledning att anföra emot dem. Det var först inom de sammansatta Utskottens Beredning, som fråga om ett lån uppstod. Hvem som gjorde detta förslag, är mig obekant. Jag lemnar derhän, huruvida någon varit berättigad att inom Utskotten väcka denna nya motion; men hvad jag vet är, att Bolaget hvarken erbjudit sina effecter till pant för det ifrågavarande lånet, eller medgifvit att de dertill finge begagnas. Man bar förutsett, att Bolaget protesterat mot Ständers beslut vid tillfällen, då det må hända icke varit befogadt dertill. Nu hade deremot en sådan anledning icke saknats, och torde derföre hafva så mycket mindre lemnats obegagnad. Men anlagom, att Bolaget denna gång fogat sig efter omständigheterna, och låtom oss tillse, hvad säkerhet panten då kunnat medgifva. Den förteckning på Bolagets effecter, som finnes i en reservation emot Utskottens Utlåtande, är icke densamma, icke heller så utförlig, som den jag såg i Utskotten. Jag begärde der, då reservationen gjordes, alt den omständliga förteckningen måtte medfölja till Stånden; de bade då haft samma tillfälle, som Utskotten, att bedöma pantens säkerhet. Så vidt jag kan minnas, bestod, enligt den förra förteckningen, den betydligaste delen af dessa effecter i huggen sten, machinerier iiG Den 26 Mars e. m. och gjutgods. Här åter, enligt den förteckning, som finnes på sidan 47^> uppgifves den bestå (oberäknadt huggen sten och skogseffecter) af fartyg, jern, till lågt värde upptaget, spannmål, proviant och redskap till ett sammanräknadt värde af 112,000 R:dr, utom ytterligare eflfecter och proviant till ett belopp af 43,000, som skulle köpas för de äskade 100,000 R:dr. Det synes följakteligen, som voro dessa summor något rörliga; men jag lemnar det derhän.
En Stats Secreterares pligt kan vara att om Konungen skulle befalla något, som han ej anser enligt med Constitutionen. då göra deremot sina underdåniga föreställningar, men ej att hindra befallningens verkställighet, hvilket ej tillkommer någon tjenande emot sin förman, ännu mindre en undersåte mot sin Konung.» 406 Den 13 Augusti 1812 vägrade contrasignation på en expedition från Konungen och nedlade Embetet; hvad blefve följden? Skulle icke vid nästa Riksdag då hans förhållande komme under pröfning, Riks:s Ständer blifva liksom Dommare eller Skiljomän emellan Konungen och den ifrågavarande Embetsmannen, af hvilka den enas eller andras åtgärd skulle gillas el. ogillas; och månne et sådant stadgande i Grundlagen befäster sambandet emellan Konung och Ständer? Herr Envoyén, Friherre Adlerberg instämde i detta yttrande, och tilläde att om en Stats Secreterare skulle få vägra sin Contrasignation, kunde det hända att flera inom Departementet följde Chefens efterdöme, äfven om han hade orätt, så att Konungens befallningar på det sättet skulle förlora all kraft och verkan, hvilket ej kunde vara önskeligt i ett Samhälle. Herr Doctor Wijkman erhindrade att om en sådan händelse någonsin inträffade, borde man väl kunna förmoda, att Samhället vore bäst belåtet med befallningens inställande. Herr Doctorn önskade 38 § :s oförändrande bibehållande åt framtiden, ej i förmodan att dess tillämpning då skulle mera än nu behöfvas, men för att åt efterkommande bevara ett stadgande, som gjorde till ett åliggande för Embetsmannen det som eljest blott vore han[s] pligt, och som gjorde det för honom lättare att motstå en obetänksam Konungs förhastande. Herr Doctor Falek: Man anser för liårdt att vid ansvar ålägga en Stats Secreterare att i bestämda fall, sätta sig emot sin Regents befallningar, men jag tror det vara lika tungt för den Föredragande, antingen han måste afstyrka blott för sin öfvertygelses skuld, eller för Grundlagens befallning.
Jo, nu hade han det här, därför att han velat dem väl. Ingenting hade de ätit, att det var att tala om. Olåt skulle han få i morgon, om han inte kunde lugna dem. Hans auktoritet skulle få en knäck, om han tog till bönboken, men det kunde inte undvikas och därför gjorde han det. — »Och inte ville de vara så innerligen snälla och vakta den andra kamsgrytan medan han sprang till Anna med vrilen — då skulle de inte behöfva äta mer.» Nu var han mätt, men hade inte roligt; med tanke på vrilarne och all den myckna kamsen anträdde han färden till bröllopsgården. Anna var i dansarstugan och dit tordes han inte gå. Där fanns någon som var gift med far hans, och hon tittade så han kände det i hårrötterna. Han satte knytet på en väfstol i farstun och strök länge omkring som en orolig ande. Slutligen beslöt han att krypa bakom några långa drängar strax innanför dörren. Därifrån skulle han försöka göra tecken åt Anna. I detsamma vardt ett gräseligt buller i förstugan. Det hördes som om en karl fallit hufvudstupa; — mycket riktigt: det var någon, som låg där och svor öfver någonting. Han svor och det för säkerhetens skull flere gånger innan han kom inlinkande och ställde sig under taklampan. Det var bröllopets »bonde», det vill säga värd; han stönade illa och lyfte ena skanken mot lampan, men tog öfverbalansen och låg där igen. Stoj och skri och skratt! »Det var något otyg på förstugolfvet» sade han då han hjälptes upp. »Hvad kunde det vara?» »Si åt!» »Huga då, hva’ ha’n på foten, är det en kladd? — En dräng hjälpte honom att hålla skanken i vädret. »Det är en kams», sade alla. De stodo fulla och trefliga rundt omkring och vaggade som vass i blåsväder. »Åh, herre min je, är du här med kamsen nu, Jonas?» Anna drog honom ut med sig uti svalen; där stodo några hundar och tuggade på kams. Det var sy mat för dem. De vredo och välte sig, gnedo tassarne intill nosarne och buro sig befängdt åt.
VII. B. 189. A. 227. Krono-ombud, vid bevillningsslämpling af spelkort, angående ersättning till de personer, som förordnas dertill. Se Spelkort. — vid syner och förrättningar för kronans räkning, angående dagtractamente för dem. Se Magistratspersoner. Kronoparken Furubacken, angående dess upplåtande åt Vinköhls m. fl. Socknar. IV. B. 350. A. 373. — Westra Kinneskogen, angående tilldelning åt Björsälters Sockens hemansegare af skog derifrån. IV. B. 350. A. 373. — Ombergs, angående rättighet för Dahls häradsboer lill utsyning å. Se Ombergs kronopark. n Kronoparkerne Hunneoch Halleberg, om rättighet för Åse härads innevånare till utsyning å dessa kronoparker. Se Åse härad. Krono-skatte-hemman, derå förmedling blifvit sökt, angående upphäfvande af preskriptionstiden för egare deraf, alt återkalla derom gjord ansökning, lil. B. 5. A. 84. Krook, Major, angående godtgörelse för mislade löneinkomster. IV. B 507. A. 588. V. E. 116. Kungsgårdars och öfriga kronolägenheters förvaltning, angående. VII. B. 109. A. 149. Kungsöhrs län, angående rusthållarnes inom detsamma befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras egande stamhemman skola utgöras, I. 410. R. 494. Kungörelser, om ändring i sättet för desammas publicerande i kyrkorna. Kustallmoge, angående utsträckning af dess rättighet att idka sjö fart. II. B. 205. A. 219. Kuylenstjerna, Erik Magnus, yttranden. I. 203. Kyrkoböcker, angående skärpta kontroller vid deras förande, lil. B. 375. A. 410. Kyrkooch Prestegård, angående byggnadsoch underhållsskyldighet derå. Se Allmänna byggnader.
Ett annat, icke mindre betydande capital, skall småningom utveckla sig ur Canalen, uti den betydliga vattenkraft, hvilken med så mycken lätthet kan på de flesta orter till vägabringas, genom anläggandet af öfverfallshjul, det enklaste och minst kostsamma medel för drifvande af alla slags mechaniska verk och qvarnar, hvilkas tillvaro är det första vilkoret, för alt uppnå någon höjd uti industriväg. i38 Den 26 Mars e. m. Ett helt annat, och af den frågan, huruvida Götha Canal-byggnad hör af samhället understödjas eller icke, alldeles oberoende ämne, är det mer eller mindre behagliga förhållande, hvaruti Staten står till de enskilta personer, hvilka, i egenskap af anläggare och entrepreneurer, med Canalen, såsom en privat speculation, haft närmaste befattning. Äro deras beräkningar kloka? Hafva de så förvaltat de Statsbidrag, hvilka blifvit dem öfverlemnade, alt dem kunna anförtros nya? Och ändtligen, är det rådligt, att åt sådana personers godtycke och enskiltes vinningslystnad öfverlemna frugterna af de betydliga uppoffringar, Staten för det stora företaget redan gjort och ännu uppmanas att göra? Detta, mine Herrar, är icke min tanka. Jag bedömmer Götha Canal såsom sak, oberoende af den rådande tonen, eller, rättare sagt, det allmänna skriket, och utan något afseende på personer. Jag afser icke eller dess militaira fördelar, som, med Guds hjelp, aldrig skola behöfva anlitas; men jag fordrar ock garantier för nyttan af Statens åtgärder, och sådana finnér icke eller jag hos ett Bolag, som, genom ett, efter min tanka, både oklokt och olagligt användande af de allmänna bidragen fördröjt Canalens färdigbyggande och följaktligen äfven dess allmänna nytta, ehuru det måste medgifvas, att Rikets Ständer sjelfva genom ett förhastadl beslut att indraga Discouten, både Den 26 Mars e. m. i3g bidragit att göra Canalen dyrare och försvårat dess fullbordande.
Genom ett sådant stadgande skulle ett trefall digt ändamål vinnas : i:mo att ge - Deri 55 November f, in. 421 nom dessa lån icke enskilde personer uppmuntrades li!i ökad skuldsättning. 2:0. att verkeligen Lånebehcfvande (inge begagna dessa lån framför sådane, sorn. förut skuldfrie, kunde taga lånen, för att sedan åt andre mot drygare vilkor åter utlåna dem. 3:o att Fordringsegäre, sorn behöfde få ut sine intecknade fordringår, kunde dein utan lagsökning och tidspillan utbekomma. Jag får på alla dessa skäl yrka återremiss af Memorialet, och tillika upplysa, att den deraf befarade tidsutdrägt ej kan uppstå, emedan jag med säkerhet vet, att redan ett Stånd, och mig blifvit berättadt, att 2 Stånd beslutat återremiss. Herr Pereswetoff Morath, Anders Wilhel m.: Då nu fråga blifvit väckt derom , att den af Riksens Ständer denna Riksdag till FaslighetsLån beviljade Fondjk mot 2 prC:ls Silfverränla, skulle på det sätt fördelas, att högsta Låne-summan, hvilken Banco-Utskottet föreslagit till 2000 R:dr, måtte utsättas till 6000 R.:dr, anser jag mig pligtig att, då jag såsom Ledamot i Banco-Utskottet röstat för den af Utskottet föreslagne lägre Låne-summans bestämmande, redogöra för min åsigt af ämnet. Det är allmänt känt, att detta anslag tillkommit i föijd af den mening bland RiksSlånden, att man borde gå Bonde-Ståndet tillmötes uti dess önskan, att en sådan loud D en 2-2 November fm» matte hildas. Således, och då man betänker* atl smärre egendomar eller så kalladebondgårdar egenteligen skulle komma att tjena liilhypoteque för dylika Fastighets - lån, faller det klart, att summan 2000 R:dr hör anses tillräcklig, och den af 6000 R:dr skulle förutsätta , att större Egendoms-innhafvare komme att begagna slike
Nuvarande beloppet Tillkommer: fyllnad i aflöningen vid Lif-regementets Grenadier-korps samt Uplands och Södermanlands regementen, motsvarande hvad af chefslönen vid f. d. Adelsfane-regementet i sådant hänseende tillförene utgått Indelta räntor: Nuvarande beloppet 2,121,897: — dfgå: Chefslönen vid f. d. Adelsfane-regementet 10,500: — 2,111,397: — Indelt spanmål såsom i 1864 års Riks-stat 251,911: 80 Oindelt d:o d:o d:o 20,696: — Till löneförbättringar vid indelta Arméen Militie-boställs-kassan: Ersättning för reserv-hemmans-räntor och kronotionde m. m. Indelta Arméens vapenöfningar, Reservations anslag Till trossens underhåll ■ ■ S:gr Värfvade Arméen. Lifgardet till häst Husar-regementet Konung Carl XV Svea Lifgarde Andra Lifgardet Wermlands Fältjägare-regemente Svea, Göta och Wendes Artilleri-regementen, Reservationsanslag: Penningar: Expeditions-UIskottats Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 67. 45 Indelta Räntor Sp anmäl Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Riksmynt. penningar. enligt markegång på förslag. Mått. Värde å 2 R:dr kubikfoten. Mått. Skrifvelse, N:o 67. Tillkommer: Till löneförhöjning åt verkmästaren vid Svea Artilleri-regementes tygstat 1,000: — Till resestipendier åt Artilleri-officerare 3,000: — „ skjutöfningar för Artilleri-befälet 5,000: — „ traktaments-ersättningar, transport kostnader med flera utgifter för Göta Artilleri-regementes exercis och skjutöfningar på Tånga hed 3,500: — 12,500: — 764 285- 05. Oindelt spanmål, såsom i 1864 års Riks-stat 83,179: 20.
Sådant skulle emedlertid blifva händelsen, om Utsk:s förslag antogs, emedan detsamma innehåller föreskrift, att inteckningshafvaren icke må ur egendomen samfäldt utbekomma sin intecknade fordran, utan att densamma skulle styckevis uttagas ur hvar och en af de serskilda hemmansdelar, hvilka för inteckningen häfta; på det att, om sig då visar, det någotdera hemmanet brister, i den del af inteckningen, som det bör gälda, denna brist må utsökas ifrån ett eller flera af de öfriga hemmanen. Detta är i min tanka att gå fordringsegarens rätt för nära. Han bör vara berättigad, att ehvad det är ett eller flera eller huru många hemman som helst, som äro intecknade lill säkerhet för hans fordran, utfå denna på en gång, utan afseende på hemmanens ömsesidiga värde. Detta skulle deremot icke blifva förhållandet, om LagUtskrs förslag antoges. Den föreslagna förändringen synes mig således mera gynsam för inteckningsgifvare än för inteckningstagare, ehuru den sednare synes mig i detta fall hafva mera rätt än den förra. På sätt en talare här har anmärkt, synes det mig vara inteckningsgifvarens skyldighet, att, om han vill försälja en eller flera af de fastigheter, som han låtit för gäld inteckna, vidtaga sådana åtgärder, att dessa fastigheter blifva ifrån gravation befriade, ty icke kan det vara med rättvisa förenligt, att lemna en sådan omsorg åt fordringsegarne. Det bör vara gäldenären, som har omsorg i detta fall, utan alt fordringsegaren i detta afseende besväras. Detta är ett hufvudsakligt skäl för min öfvertygelse att lagen, sådan den nu är föreslagen, icke skulle medföra en gagnelig förändring uti ifrågavartde §, till hvars ändrande, förslager, jag tror nära nog vid hvarje riksdag allt sedan år 1823, blifvit framställda. Jag påminner mig bestämdt, att ett förslag i detta hänseende framställdes af Juslitiae-rådet Stråle vid 1828 års riksdag, då jag, såsom ledamot af LagUtsk. deltog i öfverläggningarne om utlåt, deröfver. Detta utlåt, blef likväl icke, så framt ej mitt minne felar, af R. St. godkändt.
På andra trakter ater Ilar bågen för delina näringsgren stigit; Ålit i mohn sorn den blifvit nied mell euer mindre omtanka vårdad, och det torde kunna vara att hoppas, att det Saltpeter-belopp Länet kan afyttra, åter höjer sig, om Kronans inköpspris derföre förblifver oförändradt; 3:o Linneoch Ylle-väfnader tillverkas af Allmogens Qvinnor, för husbehof, men icke derutöfver; Likväl hafva vä - liderne af Engelskt Bomullsgarn utaf de lägre numren under de senare åren betydligen höjt sig i värde och mängd; 4:o Fiske, egentligen af Strömming idkas i Elfkarleby, Wesslands, Leufsta och Hållnäs Socknars Skärgård, från medlet af Maji till medlet af September månad, sysslosälter ungefär 280 personer med 140 st. tvårodds-, såkallade, Sköt-båtar, och hvilkas fångst blifvit ansedd vara omkring 5oo tunnor sallt Strömming, bvaiulöfvei en ej obetydlig mängd af samma slaga Fisk försäljes färsk här i Staden och annorstädes i orten. Den saltade Strömmingen bortbytes till största delen på marknader i Elfkarleby och Skefthammar, emot spannmål, eller säljes emot 16, 18 å 20 R:dr Riksgälds-Sedlar för tunnan. I Strömmar och Forssar invid* Bottniska viken idkas äfven fiske af Neijonögon, hvaraf ock en obestämd qvantitet, dels rökt och dels inlagd i kaggar, försäljes.. I Elfkarleby Socken finnes ett Krono-Laxfiske, som, jemte en tillydande liten Kongsgård och ett Sågverk, är utarrenderadt för en årlig afgift af 21 o Lpd. 111 Skalpd. gällt Lax, °att betalas med penningar efter Markegång. För öfrigt är fisket j Länet icke af betydenhet, ehuru sådant visserligen af mångå personer idkas i Mälaren och de mindre Insjöar; 5:o
Detta straff-syste'me, grundadt på den vanartiges nedflyttande i en corporel straff-class, hvilar på en mera mensklig och moralisk princip, och har ett kraftigt stöd uti ambitionens mäktiga driffjäder. Af dessa skäl instämmer jag uti nämnda förslag, såsom det bäst grundade. a38 Dea 14 Mars. Hr Cederschjöld: Gr. Löwenhjelm har frågat hvad inan skall göra med den felaktige soldaten i fält, ifall prygelstraffet försvunne. Denna fråga torde ej konna af någon besvaras bättre än af Hr Grefven sjelf, som tillbragt många år uti ett land, hvars armee varit i nästan ständig fä 11-1 jens t, utan att della straff någonsin mot soldaten blifvit användt. Hr Grefven vill alt prygel skall användas såsom straff för osnygghet. För min del skulle jag tro, att ifrågavar. straff aldrig må tillämpas såsom påföljd för denna förseelse, hvilken, i min tanke, kan både bäst bestraffas och lättast rättas med tillhjelp af en skopa vatten. Hr von Hohenhausen, Carl: Jag har begärt ordet endast för att rätta ett misstag af Hr Cederschjöld, som trodde sig finna att Hr Gr. Löwenhjelm sagt, att det vore för lagbrott, som prygel blifvit användt. Jag trodde mig finna, att Gr. Löwenhjelms yttrande innebär den meningen, att om prygelstraff blifvit användt utan föregånget majors-förhör och chefens befallning, till hvilken förmodan en annan talare, sorn omnämnde en tilldragelse med något reg:te för längre tider tillbaka, gaf anledn., så hade sådant varit ett lagbrott. Remitterades till Lagutskottet. Hr Mannerstråle, Fredr., hade inlemnat följande: I anseende till min förestående afresa ifrån riksdagen, får jag härmedelst afsäga mig det erhållna uppdraget att vara ledamot uti BancoUtskottet. Upplästes och lades på bordet nedannämnda denne dag ankomna K.
Bäddad’ hon då under dig. Hvad mannen tänkte sig vid dessa ”muddar”, är svårt att gissa. Läsaren torde antaga, att den ena mudden var Enväldet, och den andra Sveriges Ära. Så mycket till antydning om ett lif, djupkänsligt, blödigt, lika åtkomligt för allmän och enskild sorg. De profstycken, som följa, skola bättre måla, hvad denne förgätne skald var – och är. VÅR-BETRAKTELSER UNDER SJUKDOM. Hvad? hör jag dig igen i lunden lustigt spela, Och med din skära röst den vida luften dela? Hvi skall din glädjesång förkunna mig mitt qval, O skogens sångarinn’, du sköna näktergal? Så är den sorgetid för mig nu åter inne, Som qväfver mod och hopp, som kränker själ och sinne; Som gör, att motgång mig i stadigt minne har, När andra träda in i sina glädjedar! Välan! vill du min sorg uti din visa fatta? Skall jag igenom dig mig mera lycklig skatta? Beklagar du, kanske, hvad sjelf du lidit har, Och, i det samma, del uti min ängslan tar? Ack! kunde jag så visst mig glada nätter göra, Som du dig ofta glad om natten låter höra: Jag skull’ min ledsamhet i glädje byta bort, Och mången långsam natt med sånger göra kort. Ack! hade jag din röst och dina lätta vingar, Med dem du dig i hast till solens grannskap svingar; Så flöge jag dit upp, och klagad’ så mitt ve, Att Nåden ej min nöd skull’ utan tårar se. J, som er andakts eld upptänden i Guds boning, I helgedomens hus; bemedlen min försoning! Ho vet? En enskild suck ej mot min synd förslår; Ett samnadt rop ju mer, än ensam röst, förmår. Likväl, min Gud! min Gud! fast dit min syn ej räcker, Der själen blir förnöjd och dit mitt hopp sig sträcker: Ljuf är den varma mig, som nu din anda blås; Den säger mig, att snart hos Dig jag vederfås. Nu sjunga fåglar gällt på trädens gröna grenar, Och vattnens tysta folk slå ut de blanka fenar; Den stela svalan, som i floden haft sin graf,
Nedannämnde utgående expeditioner förses med stämpel, som följer: Fullmagler, Konstitulorialer, Förordnanden och Protokolls-utdrag, hvarigenom embeten, ijensler eller beställningar med verklig lön tillsättas af Chefer eller Embetsverk, af hvad namn de vara må, som dertill äro af Kongl. Maj:t bemyndigade, äfvensom af Styrelserna öfver Rikets Ständers Rank och Riksgälds-kontor med deras afdelningar, städernas Magistrater och de flere, hvilka ega att till offentliga sysslor utnämna, skola förses med stämpel till belopp af S procent, beräknade å hela lönen, då lön första gången tillträdes, men blott å löne-skilnaden, då befordran sker till 6 Förslag till Författning ang. Stämpelpappers-afgiften. R:dr öre, högre lön. Åtföljes tjensten af extra ordinarie inkomst eller sportler af ständig egenskap, skola äfven dessa ingå uti löne-beräkningen. I detta fall, eller då lönen är underkastad förändring, beräknas stämpeln efter medeltalet af de sista fem årens, tjensten åtföljande, löne-förmåner, för hvilka bevillning efter Andra Artikeln blifvit erlagd. För Konstitutorial på behaglig lid beräknas stämpeln till hälften af hvad för fullmagt stadgadt är. Sker utnämning till beställning af den beskaffenhet, att lön på stat dervid ej åtföljer eller först framdeles kommer att åtnjutas, förses utnämnings-brefvet med stämpel, beräknad efter den lön, som åtföljer dylik eller dermed jemförlig beställning.
Mina skäl härföre äro: att, som det egentligen är för svinkreaturen dranken kan vara nyttig oell behöflig, landtmannen i October månad bäst behöfver den för gödsvinen, som under denna månad annars afmagra, sedan de icke hafva någon föda att hemta på de afbergade sädesoch potatesåkrarna; hvaremot brännvinsbränningen under sednare hälften af December månad , i anseende till julhelgen, kan vara mindre nödig, och föga begagnas, åtminstone af dem, som endast bränna för husbehof. Jag anhåller, att detta anförande måtte få åtfölja den K. skrifvelsen till Bevilln.Utskottet. Remitterades till Bevilln.Utsk., i sammanhang med den till samma Utsk. remitterade R. M:s nåd. skrifvelse rör:de brännvinsbränningen. Föredrogs StatsUtskts mern. N:o 21, innehållande anmälan om en anledn. till anmärkning emot Statsrådet och föredraganden för krigsärenden. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att denna anledn. till anmärkning lomme, enligt 2g §:n Riksd.Ordn., att till Const.Utsk. remitteras. Hr Rosenqvist, Fredr. Leonhard: Med anledn. af den nu upplästa anmärknrsanledning, får äfven jag anmäla, att det ar anledn. till anmärkning mot Statsrådet och föredraganden af commandomål, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Det är dessutom anledn. till anmärkning emot Statsrådet och föredraganden af krigsärender, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Det är äfven anledn. till anmärkning emot Statsrådet och föredraganden i Finance-exped:n, hvarom remiss begäres till Const.Utsk., inför hvilket anledningarna uppgifvas skola. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att dessa tre anledningar till anmärkning, till följe af 2g §:n Riksd.Ordn., komme att till Const.Utsk. remitteras. II. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m.