Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den K. proposm nämndes, om jag ej täger fel, att några rätter redan hafva blifvit hörda öfver förslaget men att en ännu ej inkommit med utlåt, deröfver, med hvilken domstol Svea hofrätt lärer menas. Skulle nu denna hofrätt afstyrka förslaget — och jag tror mig böra på välgrundade skäl fästa uppmärksamheten på sådan möjlighet, kanske verklighet, — så skulle det vara oangenämt, att hafva grundlagt och afgifvit ett förslag, som icke af rikets första hofrätt blefve gilladt. Hvad beträffar häradshäktenas uppbyggande af träd, med dubbla väggar, sä är den utvägen ganska väl beräknad, och jag medgifvcr alt sandfyllningen emellan dem båda, kan hindra sådant ofog af fängarne som eljest i ett trädhus lätteligen bedrifves; men då torde ock blifva nödvändigt att upptaga en dubbel kostnad, ty dubbla väggar uppföras ej med det nu begärda anslaget, och då förökas de redan ofantliga summor, som R. St. aldrig lära kunna bevilja, hvarken för sig eller efterkommande. Hr Edenhjelm, Gillis: Hvad straff-cellfängelserna kunna åstadkomma på Tångarne, har jag ingen bekantskap med; men att häradsfängelserne äro en stor olägenhet för orten, det vet jag, och alla som bo på landet hafva observerat, att der häradsfängelser nu finnas, är alltid mycket folk dåligt, hvilket kommer sig af fängarne, ehuru de nu blott äro der 2 till 4 dagar. Skulle deremot fångarne komma att uppehålla sig der under hela ransakningstiden, som ofta emellanåt varar ett helt år, så tror jag att det skulle gä ganska illa. Jag tror icke heller att man utan stora kostnader kan anskaffa Ijenliga sådana häkten. Jag har sjelf haft erfarenhet af dessa saker. I Götheborg är den ordning, eller var det förut åtminstone, att fångtransporter afgå en gång i veckan norrut.
Uppsättning och regie må lofordas. Processioner och ensemblescener gå med fart och naturtrohet. Baletterna bedra hr Sjöblom, de äro vackra och af indiskt temperament. Utförandet lemnar intet att önska. Dekorationerna törete en lyckad blandning af nytt och gammalt, undantagandes sista akten hvars annars vackra dekoration störesaf några skriande färgsammanstötningar af gamla och nya knlisser. Med hänsyn till de tragiska öden som på k. svensk scen öfvergått Délibes förra här visade operor, gratulera vi uppriktigt teaterstyrelsen till den framgång, den vunnit och vinner med op. Lakmé, hvarom vi nu talat till punkt. Reprisen af Fidelio visar att hr Nordquist framhärdar att erbjuda musikaliskt fullgod kost åt de få Stockholms mnsici och finare dilettanti, som infinna sig vid sådana estetiska galarepresentationer. Afven fru Östberg förtjenar det lifli-gaste erkännande, som med fin smak valde Fidelios härliga parti till sin réentré å k. operan efter en tids beklaglig opasslighet, om ock det stora partiet visade sig något för ansträngande för en konvalescents krafter. Sin glanspunkt hade fru O. nu som förr i den stora arians återgifvande. där vi endast reservera oss mot sångerskans föredrag af g: dur-satsen i allegrot, hvilken ej gafs med den fina nyansering, som Beethoven påbjudit Att fru O. i likhet med frk. Karlsohn (i Marcellinas aria) förändrat sin arias slutfall mot hvad edition Peters angifver, anse vi vaVa temligen likgiltigt, ehuru det icke förlupit oanmärkt af traditionens förespråkare, de äldre musikvännerna.
Skolan öppnades år 1838 och har allt sedermera varit i verksamhet. Den förestås af två Lärarinnor, och 70 ä 80 elever, till största delen af de mindre bemedlade klassernes barn, njuta der undervisning. Öfver skolan har en Direktion öfverinseende; En mindre skola i Engelholm under namn af borgareskolan, rörande hvilken dock närmare upplysningar icke blifvit meddelade; En enskild flickskola i Christianstad, som förestås af 3 Lärarinnor och räknar omkring 30 elever. Den tillkom 1856 och har tillvunnit sig förtroende; undervisning sker der i alla till en bildad uppfostran hörande ämnen; Tab. Litt. II. Statsbidrag. Debiterade. Deraf den 1 September utestående. Statsmedel. Riksgäldsmedel. Statsmedel. Riksgäldsmedel. Sparbanker. Brandstodsföreningar. 19 Tre enskilda flickskolor i Cimbrishamn, med tillsammans 5 Lärarinnor och 44 elever; o En enskild skola i Ahus, som förestås af en Lärare. Lärjungarnes antal uppgår till 10. Tillämpningsskolor för landtbruk, slöjder eller andra föremål hafva icke funnits under perioden. b) Sparbanker, åtta till antalet, finnas upptagne å tab. N:o 12, deruti äfven redogöres för stiftelseåren, Tab. N:o för antal delegare, kapitaltillgång och öfverskott eller besparing öfver delegarnes andel vid periodens slut samt för af delegarne insatte och uttagne belopp under hvartdera af periodens fem år. Kapital-utlåningen utgjorde vid periodens slut: För Christianstads sparbank, Mot inteckning i landsfastighet R:dr Runt 809,760: 26, » d:o i stadsfastighet » » 347,828: 12, » borgen » » 345,545: 66. Summa R:dr R:mt 1,503,134: 4. För Cimbrishamns sparbank, Mot inteckning i fastighet R:dr Runt 32,342: — » borgen » » 64,684: — Summa R:dr Runt 97,026: — För de öfrige sparbankerne hafva uppgifterne angående kapital-utlåningen meddelats sålunda: Vestra Göinge Östra Göinge härads sparbank. härads sparbank.
Man har här mycket talat om den särskilda ställning, hvaruti Arfprinsarne äro försatte, samt om de rättigheter, som äro dem betagne i jemförelse med andra medborgare. Jag tror dock, att man till en viss grad misstagit sig. De äro visserligen förbjudna att utan Konungens samtycke gifta sig, och särskildt med enskild Svensk eller utländsk mans döttrar. Dessa förbud äro likväl icke ovilkorliga; ty de K. Prinsarna kunna visserligen utan Konungens samtycke träda i äktenskap, om de för den husliga sällheten i privatlifvet vilja upoffra arfsrätten till Kronan. Vidare har man sagt att de äro förhindrade från, eller att de åtminstone genom en allmän tyst öfverenskommelse icke an ses böra idka borgerlig rörelse. Jag medgifver visserligen att det är en tradition, att anse K. Prinsarne höjda öfver vanligt förvärf; men, mine Hrr, ingen menniska har också satt i fråga, att det icke bör lemnäs dem så mycket, att de kunna lefva på denna inkomst utan ekonomiskt bekymmer, och jag kan icke finna någonting, som är mindre ändamålsenligt, än att exaltera sig öfver en sak, som ingen satt ifråga. På dessa grunder, och då ämnet för öfrigt är tillräckligt debatteradt, inskränker jag mig till att instämma i de yttranden, som af Gr. Ankarsvärd och Frih. Cederström, Anders, blifvit afgifna. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Det ämne, som här diskuteras är redan så tillräckligt utbredt af de tali,re, som, sedan jag begärde ordet, yttrat sig i samma riktning som jag ämnat, att jag icke länge skall uptaga E. o. Ad:s tid. Jag har från motsatta sidan icke hört något annat skäl, som kunnat på mig verka, än att Arffprinsarne skulle blifva mera beroende derigeom att anslaget till deras underhåll sammanfördes med Konungens hofhållningssumma och ställdes till Hans disposition i st. f. till deras egen.
Det var, då jag reciterade detta Grefve Brahes yttrande, som jag i reciten måste omnämna ordet Lieutenant, men det var icke för att derigenom yttra något miss - Den 23 Mars f. m. nöje, ty det kunde jag ej äga. Friherre Anckarswärd önskar, att kostnaderne till Armeens öfning skola utgå genom Bevillning. Såsom alternatif till hvad jag föreslagit, önskar jag detsamma. Friherren anser sin plikt vara, att, så mycket som möjligt är, sträfva för att vältra från jordbruket den tunga, som åligger detsamma. Men om man skall taga medlen af Bevillningen, så kan jag ej se, huru man tager någon tunga från jordbruket, emedan det i alla fall finge bidraga till Bevillningen. De öfrige medborgareclasserne fiugo väl deruti deltaga, men jordbrukets Bevillning blef alltid ökad, om ock med ganska litet. Vi hafva i dag här hört yttras, att nästan alla näringar äro skuldsatte. Om man nu antager detta, vore det ingen vinst> att få de öfrige näringsclasserne med in i bestridandet af Arméens underhåll, enär derigenom ingen vinst för Rotehållarne bereddes. Friherre Boije, Ludvig: Utan att öfverträda gebitet af det egentliga militaireyrket, inom hvilket jag tror de fleste yttranden i detta ämne hafva blifvit afgifne, anser jag ej oriktigt, att en man, talande för folket, yttrar sig i frågan. Jag är öfvertygad, att Svenska folket ej önskar minskning af sin militaira stam, och tror ej att Svenska folket hyser den inskränkta tanka om sina krafter, som en värd talare tyckts hysa; en tanka som, derest nationen ägde Den 23 Mars f. m. 263 den, hon ändå visserligen ej skulle älska, att höra öppet framställas inom representationen, der en misströstan om fäderneslandets försvar minst synes antaglig. Herr Tham, T Volrath:
A. Hr Mannerskantz, Carl Axel, efter lottning med N:o 2167. A. Hr af Puke, Folke Magnus, af hvilka hvardera erhållit 8 röster. i5:de Bänkm:s-AJd. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, med 10 röster, och N:o 1087. Hr Tigerskjöld, Fullm. Gr. Bonde, Gustaf, med 9 röster. i6:de Bänkm:s-Afd. N:o 1233. Hr von Strokirch, Fullm. Gr. Mörner, Knut Stellan, med 10 röster, och N:o 1257. Hr Eding, Fullm. Gr. von Rosen, Guslaf Fredrik, med 9 röster. ij:de Bänkm:s-Afd. N:o 1543. Hr Hederstjerna, Carl Johan, med 7 röster, och N:o 1612. Hr Grundelstjerna, Axel Wilhelm, med 6 röster. lS:de Bänkm:s-Afd. Hr. Rudbeck, Charles Emil, med 9 röster, och N:o 1703. Hr Blomcreutz, Fullm, Hr af Geijerstam, Carl, med 10 röster. ig:de Bänkm:s-Afd. N:o 1749. B. Hr von Ehrenheim, Rein hold Fredrik, med S röster, och N:o 1789. Hr Ridderhjerta, Fullm, Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, med 8 röster. ao:de B'dnkm;s-Aj'd. N:o 1905. Hr von Rosen, Georg Ludvig, med 13 röster, och N:o 1917. Hr Berg von Linde, Johan Albrecht, med 12 röster, 2usta Bänkm:s-Afd. N:o 1967- Hr Rosencrantz, Fullm. Gr. Hamilton, Hugo, med 11 röster, och N:o 1984.
Med vidblifvande af Slåndels i; serskilde delar af Tull-Taxan fattade beslut, gillade Ståndet de öfrige af Utskottet foreslagne voterings-propositioner. Utskottets yttrande, i början af pag. io uti Memorialet N:o 4q> ottvid serskilde varuart klar, för hvilka ett eller flere Riks-Stdnds bes ut om förbud till uteller införsel förekomma, endast anmäla förhållandet, utan att detsamma till någon vidare åtgärd d Utskottets eller Rikets Ständers sida föranleder, bifölls. Artikeln, Jern: Canoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare s, ostämplade och oborrade samt Hällar öfver i if2 tums tjocklek. Som Borgare-Ståndets beslut innehåller bestämmelse härå af lika utoch införsel-tull med tackjern; alltså och då Borgare-Ståndet, hvilket såmedelst godkänt införsel-tullen, enligt Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 45» deremot icke antagit: dera af Utskottet föreslagna införseltullen af 2: Rdr »4 sk. per Skepp, af io Rdr Tullvärde, utan beslutat, att denna senare eller införseltullen skulle för desSa. varuarliklar bestämmas lill 4 Rdr Per Skepp, af 8 Rdr Tullvärde, återremitterade Ståndet Memorialet i. denna» Prat, TJtär. d. 19 Jim. 1835. 21' punkt, med anmodan lill Utskottet att uppgöra den voterings-proposition, som af Ståndets omförmälda serskilda beslut fcranledes. Art kela r Gärad Kopparr Kopparplåtar, myntade och sä kallade Ungerska, samt Gjutkakor.
Utom det att denne tjensteman egde rättvisa anspråk pä förökning i det obetydliga arfvode, för hvilket han i mer än femton år uppehållit tjensten, vore det måhända omöjligt att, när denne förtjente, snart sextiosjuårige man för en eller annan orsak afginge, pä ofvanuppgifna vilkor erhålla en efterträdare med de egenskaper, platsen fordrade. Innehafvaren deraf mäste nemligen ega juridisk bildning och erfarenhet, enär han stöde i omedelbar beröring med dem, som personligen inställde sig för att klaga eller ock, nästan lika ofta, i ändamål att söka råd, förnämligast i afseende på sättet för laga tids iakttagande i rättsangelägenheter, de der stundom kunde vara af brådskande natur, såsom exempel hvarpå Herr Justitie-Ombudsmannen anfört, att det visat sig vara en nog allmän föreställning, att fatalier förvaras genom att-till Justitie-Ombudsmans-expeditionen ingifva en klagoskrift emot den domstol eller myndighet, med hvars beslut man icke ätnöjesljo. s. v. Dessutom vore Registratorn den tjensteman, hvilken afsåges i 24 § af Justitie-Ombudsmans-instruktionen och hvilken under Justitie-Ombudsmannens och Sekreterarens frånvaro på embetsresor, ”expeditionen i hufvudstaden förestår, öppnar till ”embetet ankommande bref och be,sörjer sådana, uppskof ej tålande anteckningar ”och meddelanden, hvilka ej innefatta beslut eller annan Justitie-Ombudsmannen ”tillhörande verklig embetsätgärd”. Att nu finna en juridiskt bildad och examinerad person, som har att fullfölja sin embetsmannabana, hugad att för ett arfvode af 1,000 R:dr om äret emottaga en plats, hvilken året om sysselsätter honom just de timmar på dagen, då domstolar och andra allmänna embetsverk hafva sina sessioner, vore, enligt Herr Justitie-Ombudsmannens tanke, knappast att hoppas.
I öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, i fråga om begagnandet af de för undsättningar vid, missvexter eller felslagna skördar afsedda medel, intilldess desamma behöfva för sagde ändamål användas, skola dessa medel, till den del de icke äro för anvisade utbetalningar erforderliga, under det förbehåll, som i § 24 omförmäles, öfverlemna^ till Riksgälds-kontoret. § 205. Med iakttagande af de uti § 166 mom. litt. d) och e) i detta reglemente meddelade föreskrifter, bör hvad utaf inkomsterna af Statens jernvägsrörelse redan blifvit och under tiden intill nästa riksdag varder till Riksgälds-kontoret levereradt, i Kontorets räkenskaper bokföras under depositions-titel; och hvad som derutöfver kan komma att, till betäckande af skilnaden mellan inkomsterna och utgifterna för sagde rörelse, under samma tid från Riksgälds-kontoret utbetalas, bör såsom utgifvet, oredovisa dt förskott i dessa räkenskaper uppta gas och balanseras. § 206. Till följd af Rikets Ständers under denna riksdag fattade beslut och den i Banko-reglementet derom meddelade föreskrift, skall utaf Rikets Ständers Banks, sedan 1860 års början upplupna, vinst en summa af Fern millioner R:dr, under åren 1863, 1864 och 1865, med en tredjedel eller 1,666,666g R:dr hvartdera året från Banken till Riksgälds-kontoret aflemna*;. § 207. De till
Hvarken tiden eller min förmåga tillåter det. Hvad jag nu haft den äran att nämna rörande sjelfva Systemet, är hufvudsak, och på det beslut som deri fattas beror till en väsendtlig del Nationens välfärd. Sedan jag nu i största korthet genom dessa frågor öppenhjertigt yppat mina betänkligheter, rörande Finance-Projecjet, vågar jag vördsamt utbedja mig Höglofl. Ridderskapets och Adelns tålamod att närmare få utveckla nyttan af de tillgångars begagnande, jag tagit mig den friheten att i min Motion föreslå, som den 10 Januarii blifvit till Statsoch Banco-Utskotten remitterad. Då man utgår ifrån den synpunct, att ökad Production och Export äro de kraftigaste medel till Financernas upphjelpande, så äger denna Motion ett så nära sammanhang med det ämne, som nu är under deliberation, att den rätteligen derifrån icke kan skiljas, då betydlig tillgång erbålles till Myntvärdets upprätthållande igenom begagnande af de medel jag haft den äran föreslå. Det hufvudsak - 456 Ven 15 April. ligaste af dessa medel är, Krono-skogarnes upplåtande emot Skatteköp till ägande rätt. Rikets Skogar äro bland Svenska Nationens stora, men illa begagnade Rikedomar *) Man mä icke invända, att i flera Provincer, Skogen är till det mästa förstörd, oell att andra finnas alldeles skoglösa, ty största delen af Sveriges areal äger omätliga Skogsförråd, som icke begagnas. Följagtligen, då fråga uppstår om det hela, bör man icke af vissa local-förhållandeu söka anledning att klaga öfver Skogsbrist i vårt Land. Våra statistiska kunskaper om Fosterlandet äro, beklagligen, ganska ofullkomliga. Vi äga inga noggranna beräkningar öfver Skogarnes tunnlandtal, men det vi känna är likväl tillräckligt, för att så vida stadga omdömet, att man klart linner en stor tillg äng, endast den med behörig omtanka användes. En af Statens mäst upplyste
Fröken menade att alldenstund ingen af pigorna tagit pengen, så måste det vara ”någon af packet deruppe” som tagit den. Karl fick veta det och underrättade henne om att han både tagit penningsumman och skulle underrätta fadren derom, tilläggande, att ”fröken” kommit dit för att ”hushålla med maten och icke med pengarne.” Frun blef ursinnig derför att hustyrannen kallade henne och barnen för pack, fröken var ursinnig förut. Ah, il y avait une scène! Frun mindes hvarken hvad hon sjelf sagt eller hvad fröken svarat, så ond hade hon varit. Så fort kyrkoherden kom hem sprang fröken in i hans rum och klagade, innan han träffat någon af familjen. Kyrkoherden vardt onådig och Karls aktier sjönko. Den dag kyrkoherden skulle komma skickade frun skjuts till sista tåget för att möta honom. Karl och Olof foro med. Kyrkoherdens pels hade de i vagnen. ”Sara” visste att kyrkoherden icke skulle komma med tåget utan landvägen från Eriksdal med Hagelbäcks.234 Hon bara fräste öfver att vagnen skickades ut, men ville icke säga hvarför det var öfverflödigt. Medan vagnen var vid stationen kom kyrkoherden hem, emottagen af Sannas klagomål. Denna välkomst gjorde ett obehagligt intryck och satte honom genast i misshumör. När vagnen kom satt Karl insvept i prestpelsen, efter bästa förmåga spelande ”pappa” och med blicken riktad mot modrens fönster. Han anade icke oråd förr än han hörde fadrens barska röst: ”Hvad är det här för spektakel!” När Karl reste hade han fått pengar, men fadrens afskedsord voro: ”Om du icke tar studenten till jul, så bryr jag mig icke om dig.” ”Tjenis,” svarade Karl. Nu är han kuggad. En mycket dum fru kom och öppnade för sin man vid hans hemkomst från ett kalas. Hon var klädd i en mycket lätt ”morgondrägt”, och mannen förebrådde henne det. ”Men hur kunde jag veta att det var du!” svarade hon naivt. Hennes syster sade en gång i ett stort sällskap: ”Men säg mig: hvad är den der Gambetta egentligen för ett fruntimmer?”
BorgareStåndet till Expeditions-Utskottet återremitterat ifrågavarande skrifvelseförslag; men då detsamma blifvit uppsatt i noggrann öfverensstämmelse med Statsoch Banco-Utskottens, af Rikets Ständer bifallna, Utlåtanden N:ris 4 och 69, samt dessutom redan är af 3:ne Stånd godkändt, nemligen af HögloftRidderskapet och Adeln den 3, af Högvördige Preste-Ståndet den 6, samt af Hedervärda Bonde-Ståndet den 18 i denna månad, har Expeditions-Utskottet icke ansett sig ega skäl att med nytt skrifvelse-förslag i detta ämne till Rikets Ständer inkomma , utan får det återremitterade härhos oförändradt återlemna, med vördsam hemställan, att detsamma måtte äfven af Vällofl. Borgare-Ståndet varda godkändt. Stockholm den 22 Februari 1841. Expedilions-Utskottcts Memorial, N:o 3j. 35 Reservation af Friherre Rehbinder, F. TV., som ansåg det af Utskottet i delta Memorial anförde motiv, ”att skrifvelse-förslaget blifvit uppsatt i noggrann Öfverensstämmelse med Statsoch Banco-Utskottens, af Rikets Ständer bifallna, Retänkanden N:ris 4 och 6g”, mindre lämpligt, helst ExpeditionsUtskottet, enligt Friherrens tanke, ingalunda vöre pligtigt i sin helhet afskrifva de öfrige Utskottens af Rikets Ständer antagne Betänkanden, utan fastmera i afseende å motivering, samt historiker i vissa frågor, uti sine förslag lill underdåniga skrifvelser endast borde begagna det vigtigaste, samt i allmänhet söka undvika en allt för stor vidlyftighet. I denna reservation instämde Herr Liljenstolpe, A. F. N:o 31.
December nästlidet år, behagat föreslå Rikets Ständer, att det belopp af 16,700 r:dr, som för nya rådhusbyggnaden blifvit afsatt utaf de, såsom byggnadslån till nämnda stad efter 1843 års eldsvåda, i nåder anvisade medel, måtte, på det stadens borgerskap i afseende å detta belopp skulle åtnjuta samma förmoner, som öfrige byggnadsskyldige, få räntefritt innehafvas under en tid af fem år, från den dag borgerskapets äldste komma i disposition af berörda tomter, samt att öfriga betalningsvilkor måtte varda härefter lämpade och anstånd med inteckningssäkerhetens aflemnande alltså beviljadt, intilldess det nya rådhuset hunnit blifva färdigt och brundförsäkradt. Rikets Ständer, som, till följd häraf, tagit kännedom om vilkoren för det genom E. K. M:s nådiga bref af den 18 December 1843 beviljade lån å 240,000 r:dr till återuppbyggande af staden Wexiö, hafva inhemtat huruledes i sådant afseende blifvit stadgadt, bland annat, att lånen finge räntefritt och utan kapitalafbetalning innehafvas till den 1 Januari 1850; att den byggBih. till R. St. Skrifvelse, N-o 3/. nåd, hvartill lån erhållits, skall, vid afvenlyr, att lånet i annat fall genant infordras, sednast efter fem års förlopp, räknadt från den 1 Julii 1844, vara i så fullbordadt skick, att den kan i städernes allmänna brandstodsbolag mot brandskadada försäkras, samt att vederbörandes skuldebref å bela den lyfta de lånesumman sednast den 1 Juli 1853, skola vara till Stats-kontoret eller, jemlikt hvad numera är föreskrifvet, till Riksgäldskontoret insände. Vid fastställandet af dessa betalningsvilkor bestämdes således en viss för alla låntagarne gemensam tidpunkt, då räntefribeten för de erhållna byggnadslånen skulle upphöra, utan afseende derå, att en del tomtegare först efter ett eller annat års förlopp kunde komma i åtnjutande af dem tillerkända understöd.
Den makt öfver kroppen, som militären nu onekligen besutte i högre grad än andra medborgare i allmänhet, vore ett, resultat dels af den på sednare åren i vår Armé införda gymnastiken, dels ock af dermed nära beslägtade rent militäriska ölningar i vapenföring. Genom införandet af en systematisk gymnastik vid folkskolorne skulle icke allenast alla ynglingar från barndomen vinna samma skicklighet att föra sin kropp, ulan deras helsa och kroppskrafter skulle deraf skörda fördelar, som man endast kunde ana, men icke beräkna och som ofantligt skulle bidraga att hejda den allmänna försvagning inom vår nation, som intygades både af de oupphörligen tilltagande kasseringarne vid beväringsmönslringarne och af alla läkares vitsord och som man vanligen tillskrefve ett i flere generationer fortsatt bruk af spirituosa, men som likväl torde hafva många andra bidragande orsaker. Vid gymnasliceringen skulle gossarne med detsamma inhemta vanan att hålla tillsammans i led och rotar samt alt göra vändningar, upp - Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. 21 simningar och flera dylika enklare delar af manövern äfvensom alt lyssna lill appeller och kommando ord. Denna del af rekrytbildningen, af mycken slör vigt för soldaten enskildt, liksom lor truppen kollektivt och befälet, skulle pä delta säll bibringas alla ynglingar genom ölningar, som lill sill hufvudsyfle icke vore militäriska, ulan förnämligast afseende den unga kroppens symetriska utbildning och de kroppsliga sinnenas skärpande, — ölningar, som borde införas vid folkskolorna för folkets helsås skull, ulan allt afseende pä militäriska ändamål. Denna del af rekrytbildningen erhölles så alt säga för intet, den erhölles såsom ett bihang till de skolöfningar, som gjordes för skolbarnens egen helsa O t ^ Skicklighet i skjutkonst vunnes icke lätt. Våra hittills hållna beväringsmöten hade icke kunnat meddela sådan. Dertill hade tiden varit allt för knapp och delad lill för många andra öfningar. Icke ens under eli 30 dagars möte skulle den med geväret dittills ovana inhemta någon serdeles skjutfärdighet.