Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser de ordinarieskatternas utbytande emot bevillningnr såsom den enda utvägen till en öfvergång; ty jag har sett huru svårt det har varit, huru mycket motstånd det har mött att få våra mångfalldiga skalle-titlar så sammanförda, att möjligheten af controll för de skattdragande uppstår; detta har under en mängd af år förgäfves varit försökt, och har äfven utgjort ett motiv för mitt handlingssätt vid delta tillfälle. Hvad för öfrigt beträffar K. M:s sanclion, så tillstår jag uppriktigt, att jag, för K. M:s egen skull, ville önska att K. M., för möjligheten att kunna uppfylla dess höga plats inora samhället, blefve befriad från en mängd små-bestyr och en hop föga vigtiga sanclioner, hvilka utan fara kunde från hans befattning aflägsnas; ty såsom förhållandet nu är, så är K. M. nära nog att likna vid en privat-bank, eller en banco-commissarie, som skrifver sitt namn hela dagen. Omöjligt kan man föreställa sig, att K. M. hinner genomläsa alla de handlingar, som föreläggas honom, och som måste förses med hans höga namnskrift. Det är på alla dessa skäl som jag deltagit uti det förslag, som inom Tjuk. blifvit gjordt, och ingalunda af någon djerf afsigt att inkräkta på Konungamaktens område. Finner R. o. Ad. att utlåt, bör återremitteras, så har jag ingenting deremot. Vi hafva fått återremisser och få troliligen ännu flera på frågor af vida mindre vigt an denna; men visst vore det väl, om R. o. Ad. vid återremitterandet D e ii 8 A p l il f. m. behagade yttra sig något om sjelfva saken, på det man ej ilia komma uti förlägenhet inom Utsk., hvad egentligen nied denna återremiss ar menadt, och om dermed egentligen något annat åsyftas, än att CJtsk. utsätter i sitt utlåt, att man i aller djupaste underdånighet anhåller om K. M:s nåd. sanotion på det fattade heslutet.
Den skiljaktiga tillämpningen anginge endast frågan om vigten och betydelsen af det i §:n förekommande ordet »införas», i det nemligen omförmälda klagomål varit föranledda deraf, att en af Rådstufvu-rätterna inom riket, vid derstädes gjord anhållan om förnyelse af inteckningar på grund af skuldebref, som för samma ändamål Lag-Utskottets Betänkande JYs 43. 21 blifvit uppvisade inför annan Under-rätt, hade, enär deröfver meddelade protokollsutdrag icke utvisat, att skuldebrefven blifvit, enligt föreskriften uti ifrågavarande §, i protokollet införda, förklarat de sökta intecknings-förnyelserna icke kunna beviljas, samt, efter det uppå anförda besvär öfver samma beslut vederbörande öfver-domstol, med förklarande, att nämnda omständighet ej utgjort hinder att inteckningsförnyelserna meddela, undanröjt Under-rättens beslut och visat ärendet dit åter, väl »i följd deraf» de sökta förnyelserna beviljat, men icke desto mindre sedermera vid två särskilda tillfällen under enahanda omständigheter förfarit i likhet med hvad redan blifvit nämndt. Nu, om det än icke kunde förnekas, att då författningens ordalag innehölle, att borgenär skulle inför Rätten i den ort, hvarest han bodde, förete inteckningshandlingen, att i dess protokoll införas, härmed vore närmast förenligt, att hela handlingen i protokollet intoges, hade likväl, Justitie-ombudsmannen veterligt, berörda föreskrift icke blifvit af Domstolarne i allmänhet så tolkad, utan hade vanligen Domstolen i borgenärens boningsort i stället uti sitt protokoll anmärkt ändamålet med intecknings-handlingens företeende i hufvudskrift och i öfrigt alla de omständigheter, hvaraf den domstol, som beviljat inteckningen, kunnat med erforderlig visshet utröna handlingens identitet, hvarjemte bevis å handlingen tecknats och anmärkning derom i protokollet egt rum
Med anledning af direktionernas för navigationssholorne i Stochholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Hernösand, gjorda, af Kommerse-kollegium understödda, ansökningar om ökadt anslag för nämnde skolor, har Kongl. Maj:t jemväl behagat föreslå, att staten för samma skolor målte erhålla följande tillökning, nemligen: till förhöjning i arfvodet för underläraren vid Stockholms navigationsskola 200: — » arfvode åt en 2:dre underlärare vid samma skola 400: — under vilkor att offentliga föreläsningar vid skolan i de delar af allmänna fysiken, som hafva sammanhang med navigationsvetenskapen, varda från medlet af Oktober till medlet af December, samt från medlet af Januari till slutet af Mars, hällne af den ena underläraren en timma dagligen, eller 2:ne timmar hvarannan dag; » förhöjning i arfvodet för läraren i skeppsbyggeri vid samma skola från 200 till 300 100: — » förhöjning i Stockholms navigationsskolas årsanslag till instrumentaliers, kartors, böckers och möblers underhåll och förökande m. m. från 300 till 600 . 300: — » förhöjning i arfvodet för underläraren vid Göthehorgs navigationsskola från 200 till 400 200: — » arfvode för undervisnings meddelande vid sistnämnde navigationsskola i läran om ångmachiners konstruktion och behandling 200: — Transport Bih. Ull R. St. Transport R:dr 1,400: — till förhöjning i arfvodet för underläraren vid Gelle navigationsskola frän 200 till 333: 16 133: 16. » \ d:o d:o för d:o vid Malmö navigationsskola från 200 till 333: 16 133: 16. » d:o d:o för d:o vid Hernösands navigationsskola från 200 till 300 100: — 1.766: 32.
Stånd af dess nu egande absoluta veto uti grundlagsfrågor, hvilket jag anser vara nödvändigt såvida Svenska folkets rätt, att fortfarande få sin talan vid riksdagarne bevakad icke skall sättas på spel. Jag har visserligen förut haft den åsigten, att tvåkammar-systemet vore det bästa; men vid noggrannare pröfning har jag dock kommit till elen slutsats, att det icke är möjligt alt sammansätta Den 18 December. 73 2:ne kamrar så, att icke afvund och splittring mellan de särskilda kamrarne komma att fortfara. Om ett så beskaffad! förslag som jag nu antydt, framkommer, så är det min innerliga öfvertygelse, att det skall tillfredställa alla sanna fosterlandsvänners billiga önskningar — och då skola vi ju hafva upnålt det mål dit vi alla sträfva. Då skall den ärftliga monarkien för framtiden vara be tryggad, på samma gäng, som den sanna den fosterländska folkfriheten erhåller trygghet och värn inom laglighetens gränsor; — afunden skall försvinna och enigheten träda i dess ställe, sedan representationens alla medlemmar blifvit hvarandra jemnlika; och dä skole vi alle, — Adelsmän eller icke Adelsmän, samdrägtigt verka för det stora målet — fäderneslandets sanna lycka och välgång. Hr Stiernsvärd, Gust. Mauritz, upläste följande: Den fråga hvilken nu af R. o. Ad. behandlas är af den vigt icke allenast för det närvar., utan äfven för det tillkommande, att jag anser hvarje riksdagsmans pligt vara, att deröfver gifva sin åsigt tillkänna innan han afgifver sin voter:s-sedel. Det är i öfverensstämmelse härmed, som jag uther mig att få yttra några ord. Det nu till afgörande företagna K. förslaget till ny val-lag och Riksd.-Ordn. gillar jag icke i flera delar; detta oaktadt kommer jag likväl alt votera f ör dess antagande. Ett dylikt förfarande å min sida mäste vid första påseendet synas innebära en motsägelse; jag tror mig dock kunna ådagalägga att så icke är fallet. Af 2:ne skäl gillar jag icke det K. förslaget.
Ju mer bröllopsdagen nalkas, dess olyckligare känner hon sig och anropar nu Iduns läsarinnor om råd, hur hon skall kunna återvinna sin frihet. Hon har i romauer läst, att hjeltinnan «sagt nej i brudstolen » och. Vasagatan 1 0, Stockholm, undrar, om det går an i verkligheten. snedt emot Centralstationen. Huru skall jag på enklaste och billigaste sätt kunna göra en skrifbordsmatta? Önskligt vore, att mattan blefve värmande för fötterna. Hvilket eller hvilka material vore i så fall lämpligast? Opraktisk finska. Vill någon af Iduns vänliga läsa51 Kornhamnstorg 51, rinnor meddela mig upplysning om, huru träffas kl. 10 — 2 och 5 — G. kanarielbglar böra värdas för att väl frodas, OBS. Har förut under 10 år bott i trifvas och länge lefva? Mina foglar äro annars pigga, men » plocka » sig oupphörligt, n:r 57 Vesterlånggatan 57. [527 och vingarna äro vid roten röda och glesa. Lida de väl af ohyra, eller hvaraf kommer sig detta? Huru förekommes ohyra, och, då foglarnes klor bli alltför länga, hvad bör i göras? Mycket tacksam vore jag, ifall någon ville meddela mig några goda råd. Bekymrad prenumerant. Huru skall man blifva af med väggohyra i en turkisk divan, när detta tillkommit af en olyckshändelse ej genom gammalt inbitet i rummet? Gammal prenumerant. Hur tvättas bäst crömefärgade trådgardner, att C.e bibehålla sin ursprungliga färg? Dr ERNST SALÉN, Ögonläkare. Constance Elbe, ROLAND MARTIN Tandläkare Tandläkaren F. A. W i d f o n d, förfärdigas skyndsamt, ELÄDNINCrAR elegant o c h billigt alla slags 3KOEGONSO CKAE. Panoptikon Kungsträdgårdsgatan 18 öppet hvardagar oeh söndagar h e l a dagen från kl. 9 f. m. till 10 e. m. [350] A AVLÖSA * Min nya priskurant öfver rikhaltiga förråd af alla slags piantskoleartiklar^ Helsingborg i sept. N,.
Kommitté uppgjorda förslag till förordning om skogarne i Riket. Med åberopande af hvad Utskottet här ofvan anfört, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse i ämnet, anser Utskottet, uti ärendets närvarande skick, ifrågavarande motion icke lämpligen böra föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. 3:o. Hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln är motion väckt af Friherre Alströmer, Jonas, deruti han, med åberopande af skogarnes stora inflytande på ett lands klimatiska förhållanden, dess fruktbarhet samt innebyggarnes välbefinnande, samt statens i följd deraf rätt och pligt att vidtaga inskränknings-åtgärder, i afseende på skogarnes förbrukning, föreslagit: »att hvarje skogsegare ålägges att indela sin skog för trakthuggning;» »att ett tillräckligt högt vite bestämmes för hygge utöfver den för året be stämda trakt;» »att gallring skall ske under uppsigt af skogsbetjening, på statens bekostnad, och efter en för honom uppgjord bestämd instruktion;» »att till odling mindre tjenlig jord efter hand besås företrädesvis med det skogsfrö, som för hvarje jordart är mest passande. Åt Landshöfdingarne uppdrages att, hvar och en för sitt län, låta uppgöra en ändamålsenlig plan för denna skogs-såning;» »att der någon ej vill beså sin skogs-jord, såsom nu är sagdt, verkställes såningen på statens bekostnad. Den uppvexande skogen blir då en statens tillhörighet. Dock bör jordegaren, när huggning kan ske, af det årliga hygget erhålla någon del, såsom ersättning för jorden. Af sådan skog bör äfven kommunens fattiga undfå bränsle;» och »att vissa personer utses mom hvarje härad för vakande öfver skogsförfattningens efterlefnad, hvilken befattning bör ombytas för hvarje år och bestridas utan lön.» Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.-Utskottets Utlåtande JM 31. 15 Uti det förslag till förordning om skogarne i Riket, som af oftanämnda Kommitté blifvit uppgjordt, förekommer väl stadgande, angående hushållningen å enskilde jordegares skogar.
Mycket af detta är hos honom en ärlig känsla, men en sjuk; det öfriga är – rhetorisk bombast. Den anmärkning kan göras, att man hos en person, som i allmänhet så litet tänkte, ej bör taga dylika faruter så noga efter orden. Ett i ”Tryckfriheten den Välsignade” gifvet svar på en i samma tidning införd och ganska billig kritik, der de af oss vidrörda fläckarne från hans Spastara bortönskas, ådagalägger tillfyllest, hvilken förvirring, hvilket töcken herrskade i hans religiösa och moraliska föreställningar. Så ofta han vill (för sig sjelf eller andra) reda dem till egentliga begrepp, kommer han ej längre än här; der han, med mycken hetta och emphas, till obegränsad ursäkt framhåller passionens öfvermakt och den olyckliges behof att få, om icke annat, åtminstone beklaga sig. Kort sagdt: detta svar, som finnes infördt i Delénska upplagan af hans skrifter, förråder alltigenom en trogen lärjunge af Werther. Bland hans samtida var likväl mången, just i dessa lyten, förtjust allramest. Falska deklamationer, särdeles när de sättas i ståtliga verser, verka på mängden lika förblindande, som allt annat prål med oäkta juveler. Det tillgår så ännu i dag, och skall alltid så tillgå. – Bekant är, huru det icke blott förvånar hopen, utan desslikes vinner dess bifall och beundran, när någon, mot den högsta borgerliga makten, mot det krönta menskliga hufvudet, uppträder med ett trotsigt och förnärmande språk. Huru mycket större måste då uppseendet bli, när sådant vågas emot den Gudomliga Styrelsen, det Himmelska Majestätet! Vi göra Byron ingen orätt, om vi säga, att detta titaniska öfvermod har icke litet bidragit till hans verlds-ära. Hvarken i snillets eller karakterens storhet kan Lidner jemnföras med denne jätteskald; som, tvifvelsutan, går till efterverlden såsom en Poesiens Napoleon. Men visst är, att en själsfrändskap emellan dem ej kan förnekas.
Beträffande den anmärkta olägenheten af att bevilja anslag för vissa detaljbehof, innan man uppgjort hela Statsregleringen, så har jag trott det vara en nytta att på förhand afgöra, hvilka behof, af de som genom Regeringens eller enskiltes motioner blifvit framstälde, oundgängeligen borde fyllas. Och i öfrigt instämmer det ej med min calculationsförmåga, att uppgöra ett Statsförslag till ziffran så, att 3ooo R:dr mer eller mindre, som här äro i fråga, deri kunna göra objet. Jag gratulerar mig, om ett Statsförslag kan uppgöras så, att man ej feltog sig på öfver 100,000 R:dr. Jag anser det vara nödvändigt, att, vid Statsregleringens uppgörande, tillse, att öfverskott och ej brist må inträffa, och att, om man ej noga eftersinnar alla erforderliga utgifter, hela regleringen blir ett onyttigt hugskott. Derföre har jag äfven trott det vara nödvändigt undangöra så beskaffade mål som detta, hvari StatsUtskottet ansett behofvet vara så obestrideligt, att anslag ej kunde nekas. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Flere enskilde Ledamöter af StatsUtskottet hafva, på sätt deras Utlåtandet vidfogade reservationer innehålla, ansett ifrågavarande Utlåtande ej böra afgifvas, innan hela utgiftsbeloppet vore bestämdt. De hafva trott, att man ej borde yttra sig Ben J2 Februarii e. m. 245 öfVer speciella anslag, innan man afgjort det generella. Deremot funno andra Ledamöter, att en sådan åtgärd skulle hindra tryckningen af Utskottets betänkanden, och förlama arbetets gång. Till denna tanka fogade äfven jag mig inom Utskottet; men nu instämmer jag i Herr Hjertås förslag, att ärendet må hvila på Rikets Ständers bord, till dess Statsregleringen i sin helhet förekommer. Jag fruktar, att vi skulle förspilla tid med discussionen om denna ringa utgift. När StatsUlskottets generella betänkande inkommer, blir det lätt att se, hvilka utgifter böra bibehållas, utan att Ständerne behöfva förut serskilt discutera om hvarje anslag.
Hvad jag nu haft äran anföra, torde häfva manga af de betänkligheter, Hr Dalman upkastat. Jag hoppas äfven, att Hr Hjerta blifver en af dem, hvilka votera för bifall lill Utlät., ifall Hr Hjerta närmare eftersinna!' de moliver, hvilka han tillkännagifvit ligga lill grund för hans begäran 001 ålerremiss. Hr Hjerta yttrade nemi., det han ansåg, alt de medel, hvilka af R. St. redan äro beviljade till krigsmaterielens islåndsättande, skulle i behofvets stund kunna användas till det ändamål, hvarför K. M. äskat kreditivets förhöjning; men vid närmare eftersinnande torde Hr Hjetta inse, att de samma medel, hvilka R. St. anslagit till fästningars byggande och bestyckning, till beväringspersedlar, lill utrustande af örlogsfartyg m. m., icke kunna på förhand användas till sådana för Riket möjligen nödvändiga försvarsanstalter, som t. ex. större truppsammandragningar. Det hufvudsak liga skälet för Hr Hjertås yrkande om återremiss torde härigenom vara vederlagdi, hvarföre jag hoppas, ali han kommer att gifva sin röst lill bifall åt Utlåt. Hr Gripenstedt: Hvad en makt behöfver för att intaga en aktningsbjudande ställning, det år att kunna utrusta en här och en flotta, och alt sedan kunna förlägga dessa stridskrafter på de ställen der de behöfvas. Detta är också just jemt de ändamål, sora i K. M:s Nåd. Propos. blifvit upgifna, icke inhöljdt i vidlyftiga ordalag, utan kort, klart och tydligt för en hvar, som ej med flit vill lösrycka ett eller annat uttryck ur skrifvelsen och prot:t för att derpå få grunda sina anmärkmr, ett förfarande, som iakttagits så väl vid delta, som vid många andra tillfällen, då man haft för afsigt, att bearbeta opinionen i en viss riktning.
Ständers befattning, och ej e ler lan på den korrta tid som Riksdagen fortvarar, medhinnas, hvadan allt detta torde komn a att i underdånighet öfverlennäs till den åtgärd Kongl. Majit kan i Nåder pröfva nödig: likväl och sorn någon verkställighet icke följt uppå det Nådiga Förordnande i afseende på Magasins - Inrättningens Organisation, som Kongl, Majit behagat vidtaga i anledning af Riksens Höglofl. Ständers enhälligt yttrade underdåniga önskan vid 1815 Stats-Utskottets Betänk anden. 1531 års Riksdag, och ehuru Kongl. Majit vid en af B iksens Höglofl. Ständer förnyad uuderdånig artha:lan, Nådigst lärer täckas åt detta för Fanders Allmänna väl så vigtiga ärende lemna Dess synnerliga uppmärksamhet, synes dock Riksens Höglofl, Ständer å sin sida icke böra underlåta att underdånigast tillkännagifva, det de Fonder som Riksens Ständer till Magazins-inrättningen anslagit, blifvit öfverlåtne i den fasta öfvertygelse och underdåniga tillförsigt , att bestämda föreskrifter för Inrättningens åligganden må varda i Nåder meddelade, hvarförutan denna Inrättning ej kan uppfylla dess vigtiga bestämmelse, så i afseende på åkerbrukets förkofran, som Ilandets betryggande från hungersnöd vid inträffande missväxter, och att i vidare saknad af sådane föreskrifter, Riksens Ständer anse, det denna Riksgagneliga och af nödvändigheten högt påkallade Inrättning måste förfalla, enär det Allmännas bästa häldre fordrar, att Fonderne för Inrättningens bedrifvande böra upphöra då för förvaltningen deraf sådane Instructioner och föreskrifter ej blifva gifne, hvarigenom de med Magazins-Inrättningens åsyftade ändamål må kuuna vinnas. Om Allmänna Magasins - Inrättningens föremål.
Egendomligt nog får man ofta höra de fredspredikande sirénrösterna frånFÖRSVARSFRÅGAN. det s. k. frisinnade lägret. Förstår man då icke, att till och med ordets frihet betages oss, om en främmande stat under vår egen krigiska vanmakt kan befalla oss att tiga. Feghetens ömkliga argument förtjänar intet bemötande. Att uppgifva tron på att vi kunna försvara oss, vore liktydigt med att uppgifva vår rätt att existera såsom själfständig nation. Och så hafva väl ännu ej de gamla svenskarnes ättlingar vanslägtats! Men att vi ej med våra nuvarande stridskrafter kunna i längden försvara oss mot någon af våra mäktiga grannar, — medvetandet därom torde för närvarande hafva nedträngt till vårt folks djupaste led. Under sådana förhållanden kan rimligen ej frågan längre blifva den: böra vi öka våra försvarskrafter? Den enklaste pliktkänsla har därpå redan gifvit svaret. Utan frågan får endast lyda: hur skall det fosterländska försvaret ändamålsenligast stärkas? Väl vänta vi öfrige ledningen härvid af de sakkunnige, d. v. s. ytterst af vår regering. Och " såge vi någonstädes bland desse vederbörande en man, som kunde och ville personligen bära hela saken på egna skuldror, så skulle vi andre veta vår plikt att, äfven med åsidosättande af egna åsikter och önskningar, underordna oss. Vi frukta blott tyvärr, att vi uti dessa komité-regementets dagar för länge få spana efter den mannen. Och i hvad fall som hälst: äfven för att förstå värdet af sakkunnig ledning tarfvas någon sakkunskap. Att till den stora allmänheten i viss mån söka sprida sådan, skall därför blifva en af denna tidskrifts främsta syften. Och vi skola därför här meddela en följd af på fackkunskap grundade artiklar om det nutida kriget och dess medel. Vi åtminstone skola aldrig glömma, att ali vår öfriga, mera direkta kultursträfvan till föga båtar, om vi ej veta att värna vår kulturs själfständighet och vår politiska frihet mot yttre våldsmakt.Moderna vapen. Aret 1866 utgör en betydelsefull vändpunkt icke endast i vår världsdels politiska historia genom skapandet af en stark germanisk makt i hjärtat gf Europa, utan vida mera i krigskonstens utveckling genom öppnandet af delvis helt nya banor för ' den samma.
S. D Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoeh EkonomiUtskottets följande Memorial: N:o 112, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 105. N:o 113, med anmälan om Rikets Ständers beslut, i fråga om handläggning af en inom Bonde-ståndet väckt motion, rörande förklaring af Kongl. Brefvet den 1 sisth Juni, i hvad detsamma angår ansvarspåföljden för den, som å Söndag verkställer bränvinsbränning. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets följande Memorial till Rikets Ständer: N:o 22, med förslag till ändring af 35 § Regerings-formen, angående förtroende sysslor. Ehuru Preste-Ståndet ansåg Utskottets i detta Memorial framställda förslag hvarken högst nödigt eller nyttigt, fann Ståndet likväl för godt återremittera detsamma, med förklarande såsom sin gemensamma tanke, att, bland de uti den föreslagna förändrade lydelsen af Regerings-formens ifrågavarande g uppräknade förtroende-sysslor, Chefs-befattningarne för fattigvården samt för vägoch vattenbyggnads-korpsen, såsom icke varande å ordinäre stat uppförde, i alla händelser icke borde i Grundlag upptagas. N:o 23, i anledning af tre Stånds återremiss af memorialet N:o 12, innehållande förslag till ändring i 28 § Regerings-formen. Lades till handlingarne. 328 Prot.-Utdrag den 29 Juli 1854. N:o 24, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 13, innehållande förslag till ändring af 52 § Regerings-formen och 24 § Riksdags-ordningen. Lades till handlingarne. N:o 25, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 15, innehållande förslag till ändring af 39 8 Riksdags-ordningen. Lades till handlingarne. N:o 26, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 16, i fråga om försiag till ändring i 69 8 Regerings-formen. Lades till handlingarne.
aaniniantraiigai: i deii o f h anförda satsen, livamed vi Filja afdirta dessa aiitrrkiiiiigar tir deii s~eilska kvinnans Iiistoria i det f i j r r ~ ~irlitintlratlet: » Olililieten af kön ar Blott en skugga emot den stora likheten af förstAnd och 11ja.rtav. Xeformarbetei inom kvinnolags ' ci finingen åren 4685-4695. i \ f Maria Cederschiöld. @ Fredrilral3renier-Förb~11iclet, hvilliet som sin fräiiista uppgift satt r en siilid och l ~ i g n ~~tveckling af mbetet för h ~ i n n m s höjande i. sedligt och in.tel.lelctiielt såv %l soin socialt och ek01101niskt ha ii seende^, i år firkr sitt IO-årsjiibilenni, Ilar det n11.setts I.ämpligt mecldeln en Iiort öfversilit af hvad soiii på lagstiftniiigens omr&amp;de under dessa tio &amp; r gjorts f ör förbättrande af Iwii~iic ?,iis s talllii~ig. Decenniet 188.5-95 Iiar icke varit synnerligt. rikt på stora och viktiga reformer inoin 1agsti.ftniiigea. rörande kviiiiiaii. Det var under föregående clecen~iie~ de flesta af de laga~iclri.n.gar tmtogos, hvillia s&amp; geno~~igripaide föräiiclrat clen svensla livinnans (i synnerhet den. ogiftas) sociala och rättsliga stal.11iing och af hvillia vi har endast vilja erinra om: lika arfsriitt för Lror och syster, den ogifta lrvinnans niyiidigliet, gift liviiinas ratt a t t för~a~lta.
201 53som skäl för bibehållandet af bemäldte personers rättighet, att få utgifva så beskaffade Assignationer, sorn nyss äro nämnde, har man iMaud andra velat uppgifva, att det för idkarne af besagde handelsrörelser och hanteringar skall blifva betungade, att städse vara försedde med det belopp Contante penningar , som för dem till förlag erfordras, samt att en betydlig lättnad skall desse deraf tillskyndas, att de, i mort af deras behofver , för uppköp dels af varor , hvilka till annor ort sedermera transporteras och föryttras, dels af rudimaterie]-, samt för betalning af arbetslöner och körslor med mera, kunna lemna invisningar å den eller de personer på annor ort, hvilka fått sig uppdragit, att deras varor' eller tillverkningar der afsätta: Att för industriens underhjelpande och näringarnes lifvande fordras, att använda den enskildta Créditen: Att dess vård och tillväxt jämväl är handelns och näringarnes; med mycket annat, sorn Utskottet anser blifva för vidlyftigt att här upprepa.