Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom sistnämnde stadgande är således åt Rikets Ständer öfverlemnadt, att, vid utöfning af deras rättighet att allena pröfva och fastställa Stats-verkets behof, förordna om ”nödiga indragningar,” hvilket begrepp obestridligen afser förut anordnade Stats-utgifter, hvilka sedermera finnas kunna undvikas och upphöra. På det belopp af Stats-verkets behof, som sålunda stadgas, beror, i hvad mån bevillningar skola af Rikets Ständer fastställas; och Grundlagarne antyda icke någon nödvändighet af en mellankommande pröfning å Kongl. Maj:ts sida af de beslutna indragningarnes möjlighet. Skillnad emellan ordinarie och extra ordinarie Sfats-utgifter' är för Grundlagarne alldeles främmande; hvadan de slutföljder, man kunde vilja draga från sådan åtskillnad, icke kunna ega bestånd. Örn Rikets Ständers rätt att allena förordna om användande af Statens penninge-tillgång måste i något fall innebära, att, sedan de en gång för obestämd tid beviljat en årlig utgift till ett visst ändamål, Rikets Ständer sedermera kunna förordna, att denna utgift skall i framtiden upphöra; så måste detta äfven kunna tillämpas i andra fall. Ständernas makt att förordna om användandet af Statens medel är en i Grundlagens bokstaf uttalad regel; hvarje inskränkning eller begränsning af denna makt skulle vara ett undantag; men för erkännande af detta undantag fordras äfven stöd af grundlagens bokstaf. Sådant finnes här icke. Den förmenta vådan af möjligheten att ”nedbryta hela Statsförvaltnings-byggnadeu” kan svårligen hafva varit af grundlagens stiftare tagen i betraktande. Ett sådant företag af Rikets Ständer skulle nemligen icke kunna tänkas annorlunda, än såsom riktadl emot dem sjelfva och emot Svenska folket, sorn af deni representeras. Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 21 6. Angående återbesättande af presidentsembetet i Bergs-kollegium. Stats-råds-protokollet öfver civil-ärenden den 20 December 1851 utvisar, hurusom, efter det Kongl. Maj:t den 10 förulgångne
Dervid förekommer egenteligen följande’ fiemligeji: utom att d.etta Verk, sorn emottager liela Bevillningen, deraf utgifver Bankens och Stats-Verkets andel, har det haft att besörja egen med tillhörande Staters aflöning och underhåll, Intresseoch CapitaUafbetalningar å Inrikes Lån samt å Lånet i Leipzig, jemte operationen för Riksgälds - Sedlarnas realisation. Till de härmed förknippade utgifter kommer möjligtvis nu äfven att beräknas renta och någon afbetalning på den återstående Utländska Skulden. Uti den uppgjorda Calcujen har jag iakttagit dessa utgifter, men deremot icke beräknat något af Bevillningen för Riksgälds-sedlarnas realisation, pä de anledningar, jag uti sednare delen af äoxj net bljr i tillfälle att närmare utveckla. » 3. Banken. Jag anhåller att få upprepa Stats - Utskottets införande i denna del vid 18x2 års Riksdag: ”Riksens Ständers Rank bör årligen erhålla ”hvad Riksens Stander högtidligen försakrat och. ”Ranken tillkommer, ej .mindre för inlösen och ”realiserandet af Femton Millioner Rikdaler ”Riksgäldssedlar, än uti renta och Capital-afbetah t*fiing på dess försträckningar tili krigen.” ”Da Den 50 Jani i 989 ”Da det är på Bankens uti dess grundfoiratt”ningar försäkrade och oförryckt bibehållne soliditet som Rikets välgång och hvar mans säkerhet till egendom och närimgs-yrke beror, så är ”det ovedersägligen Svenska Folkets pligt, att,’ ”såsom Garanter af Banken, oryggeligeri Uppfylla ”de vilkor, hvarmed Bankens Credit i Rikets nöd ”blifvit af dem sjelfva utsträckt och begagnad. ”Derigenom stadgas Bankens soliditet och credit 5’på så fast grund, att Riket, vid framtida våd”liga händelser, kan räddas genom ytterligare biträden, hvartill åtkomsten inom Riket nu mera 7 s ”blifver för dess sjelfbestånd desto vigtigare, som ”man icke kan äga förhoppning att härefter, lika ”sorn tillförne, derom anlita andra Stater.”
Handlverkerierne hafva, enligt inkomne uppgifter, emot förmodan de sednare åren blifvit tili antalet inskränktare, men deremot gerningsinännen med deras arbetare vunnit en icke obetydlig tillökning; dock torde härvid kunna anmärkas, alt skillnaden emellan handtverkare med verkstäder och gerningsmän icke alltid af dem, som meddela uppgifterne, så noga iakttages. Förhållandet i afseende å antalet handtverkare och deras arbetare vid 1850 och 1855 arens slut utvisar följande tabell: 19 Krukmakare . Svarfvare . Smeder Guldsmeder . Snickare . Kopparslagare Glasmästare . Urmakare Kakelugnsmakare Mälare Slipare Sadelmakare . Skomakare . Handtverkare. Arbetare. Handtverkare. Häraf visar sig således, att någre för släderne synnerligen mcnlige följder af den friare näringsförfattning, som med 1846 års Fabriksoch Handtverksordning infördes, åtminstone ännu icke inträdt. I öfrigt torde kunna anmärkas, alt det lättade tillfälle, som berörde nådiga författning beredt handtverkaren, att på egen hand kunna utöfva sitt yrke, väl till en början lockat en och annan obetänksam arbetare att i förtid försöka denna utväg till bergning och oberoende och att, till följd deraf, mästarne fått erfara en förut icke känd svårighet att erhålla tillräckligt antal arbetare i sine verkstäder och jemväl nödsakats lioja de derförinnan måhända något nedtryckta arbetslönerne; men några misslyckade företag i nämnde hänseende lära snart utgöra en verkande varning för andre att icke följa exemplet. Arbetslönernes höjande var ock ett tidens kraf, och duglige mästare, som efter förtjenst betala det arbete, som för deras räkning verkställes, lära ej länge 20 blifva i saknad af arbetare. Den friare tädan, som genom samma nådiga förordning blifvit möjliggjord, och hvilken i alla näringar utgör den säkraste borgen för deras hastiga utveckling, skall äfven här medföra sina fördelaktiga verkningar.
R:dr 67,000: — och för en cellfängelsebyggnad i Uddevalla, hvilken skall begagnas såsom kronohäkte för norra delen af Göteborgs och Bohus län samt ransakningshäkte för sistnämnde stad jemte Oroust, Tjörns, Inlands, Fräkne, Nordre och Torpe härader n 60,000: — varande utöfver denna redan utbetalda summa, för celltängelsebygguaden i Uddevalla anvisadt ett ännu icke hos Riksgälds-kontoret reqvireradt belopp af R:dr 12,137: 93. 16 Stats-Utskottets Memorial N:o 3. elter hvilket belopps utbetalning återstoden af ofvanberörde vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade anslag till bäradsbäktenas ombyggande kominer att utgöra R:dr *23,305: 09. och återstoden af anslaget till fängelsebyggnader i städerna „ 50,169: 33. Med begagnande af det vid 1344 och 1345 års riksdag beviljade anslag till inlösen af Svenska fornskrifts-sällskapets årliga samlingar, hafva 300 exemplar utaf 34:de—37:de häftena, eller 1860 och 1861 års samlingar, blifvit af Kongl. Maj:t inköpta och kostnaden för dem, efter vanlig beräkning af 3 R:dr 50 öre för hvarje exemplar utaf hvardera årgången, betald genom nämnde anslag. Efter lyftningen af det, enligt Reglementets 79 § i Riksgälds-kontoret iunestående belopp, 1,065 R:dr 46 öre, utaf det vid samma riksdag beviljade anslag af 105,000 R:dr för stamholländeriers bildande och införskrifning af racedjur, är hela detta anslag numera uttaget. Något beslut i fråga om användandet och utbetalningen af de i Riksgäldskontoret fortfarande innestående belopppen utaf de anslag, som Rikets åren 1847 och 1848 församlade
Jag skulle derföre anhålla, att Riksdags-fullm. Strindlunds reservationmåtte uppläsas, hvilken jag anser som en det oförvillade Svenska bondevettets åsigt i denna fråga, och i hvilken åsigt jag förenar mig, emedan hon utgår fränden D e ii 9 M ;ij e. m. princip alt bibehålla afgiften, men nedsatta den till det belopp, som man kan anse billigt för att lemna en lindring i denna börda. — Jag anhåller om återremiss. Riksdags-fullmäktigen Strindlunds reservation upplästes. Gr. Horn: Hr von Hartmansdorff fortfar i sitt yrkande, att StatsUlsk. icke gjort sin skyldighet att undersöka ifråga var. förhållande Det förundrar mig, att en för så mycken skicklighet och djupa kunskaper känd embetsman kan i det har fallet påstå, alt år skola åtgå och behöfvas för att utreda delta förhållande. Jag deremot försäkrar, att icke många timmar fordras att taga kännedom om knekte-contractens innehåll, och icke heller många timmar, för att i Kammarrätten taga reda på flera års räkenskaper rör:de passevolancen, deraf administrationen af hela detta bestyr blir tydlig Jag har gjort både det ena och det andra, och kan således bära vittne härom. Jag ber att, i anleda, af ordet rättvisa, hvarom man här så mycket talat, få förklara, att jag, som ledamot i StatsUtsk. i första hand afsett alt göra rätt för det rattas skull, men ingalunda för att göra någon grace eller för att söka gunst hos någon coiporation. Man frågar, hvem som skall försonas: jag svarar — rättvisan; ty den har blifvit kränkt, då detta s. k. contract afslöts af den, som icke bade rättighet att ingå något contraet, utan att den ena contrahenten tillspordes. Med kännedom deraf och kännedom af förhållandena, då denna fiåga under Guslaf Ill:s tid var å bane, säger jag — väl betänkt —att det är rättvisa man utöfvar, när man icke bär ålägger rotehållare en utgift, som de sig åtagit, och som dem icke kan åläggas, utan deras bestamda bi gifvande.
Tvertom tror jag den kunna blifva nyttig; ehuru icke alldeles på det sätt Utskottet föreslagit. Jag skall vidare yttra mig härom, när det speciella Betänkandet i ämnet förekommer. Nu vill jag blott tillägga en anmärkning, och den är, att Utskottets tillstyr - 12 Den 27 Julii f. m. kan om borttagande af de anslagne 5oo,ooo R:dr lill lån å publika documenter och actier, synes mig i bogsta måtto obillig. Detta visar ett agg till de olycklige Götha Canals Actieägare, som likväl borde förunnas den ringa fördelen att få upptaga lån på sine Actier. Må de åläggas, att derjemte ställa borgen för lånens återbetalning; men billigheten fordrar, att de icke beröfvas denna lilla låneförmån för de flere Millioner de för alltid äro af med. Jag förnyar min anhållan om återremiss af ifrågavarande Betänkande. Herr von Qvanten, Carl: Här har mycket blifvit taladt om principerna för Bankens utlåning. Jag vill ej länge uppehålla mig dervid, ty jag anser det nästan likgiltigt, om utlåningen sker i Discontväg eller på annat sätt. Men jag finner den princip i hufvudsaken oriktig, att Banken ensam skall vara förläggare för alla näringar, och alla dem, som behöfva lån. Det förefaller mig besynnerligt, att Utskottet börjat med att upptaga, men sedan lemnat utan afseende, den mängd af Motioner och Memorial, som i början af Riksdagen blifvit afgifne, och hvilka alla. gå ut på att visa den rådande penningeech credit-bristen. Jag kan försäkra, att den klagan, som blifvit förd öfver brist på penningar och credit, är grundad. Här omkring hufvudstaden märkes ingen brist på penningar oeh orsaken är lätt Den 37 Julli f. m. i3 V förklarad; productionen är här starkare uppdrifven genom mera tillgång på gödningsämnen, och man har tillfälle att sälja sina varor till flere procent högre pris. Då höet till exempel här uppgår till 36 sk., måste det vid Götheborg säljas till 6 å 8 sk.
Ändteligen yrkar Herr Lefren för det egde, attfrågorne om Närings-systémet, såsom varande önskningsmål, icke sammanväfvas med Bevillningsfrågorne, som dervid hafva en underordnad rätt. Jag känner icke, att, vid någon Riksdag, frågor om näringarne varit hänviste till BevillningsUtskottets granskning; de skulle lika säkert då blifvit afvista derifrån, som jag Den 3o December f. m. 331 med visshet vet, att vid 1823 års Riksdag BevillningsUtskottet, uti sina förslag till beslut om utgörande af allmänna Bevillningar, icke inväfde några näringseller önskningsfrågor. Så länge Ständerna till Ledamöter i BevillningsUtskottet välja sådana män, som känna och vidmagthålla Grundlagen; och så länge Ständerna sjelfva påminna sig 60 §. af RegeringsFormen, skola de veta , att beslutande-rätten i beskattningsfrågor icke är underordnad önskningsrätten, och skola aldrig bortskänka den förra, hvarken för Skrå eller Prohibitif-Systémer; ty när beslutande-rätten om Rikets beskattning glömmes af Ständerna och deras Utskott, då blifva Riksdagar ett öfverflöd, som bör sättas främst på Prohibitif-Catalogen, och då är Svenska frihetens fackla slocknad. Må dessa murar dessförinnan ramla, så att främlingen icke må kunna läsa Slafvarnas vanära i de sköldemärken, hvilka här sitta såsom vittnen om Svenska frihetens fordna försvarare. Många yttrade härtill deras bifall. Grefve Frölich3 David: Jag lärer ej kunna påräkna synnerlig uppmärksamhet för de få ord jag har att yttra, efter Talare, hvilka så sakrikt, fullständigt och, om det tillåtes mig säga, förträffligt utvecklat ämnet, att mera icke synes återstå för bedömandet deraf j men då jag infunnit mig 332 Den 3o December f. m. vid denna Riksdag, icke utan önskan att, efter mili förmåga, bidraga till utvidgandet af det liberala System, som nu funnit så värdiga försvarare, kan jag ej underlåta att vid detta tillfälle sluta mitt namn till deras.
Till mera vinnande af samma ändamål, bör det äfven i nämnde Instruction åläggas Justitieombudsmannen, att noga vaka deröfver, att alla vederbörande Embetsmän i detta afseende uppfylla hvad Staten och Medborgare hafva rätt att fordra. Det bör också aldrig kunna förvägra# 566 Den 19 April. g. m. Justitieombudsmannen, att så väl under Riks. dagarne, sorn sedan, äga en fri tillgång till alla slags Handlingar, som på ett eller annat sätt kunna tillhöra detta ämne och leda till upplysningar. Äfven bör Justitieombudsmannen åläggas, att ej allenast i den allmänna Redogörelse han, enligt too §. af Regeringsformen är skyldig att till Ständerna vid hvarje Riksdag afgifva, utan äfven i den efter slutad Riksdag påföljande årsberättelsen uppgifva, om vid allt det förutnämnda tillgått rigtigt eller ej. Allmänheten skall häraf, äfven emellan Riksdagarne upplysas, huruvida så väl dess Repre-entanter som andra vederbörande uppfyllt sina skyldigheter. Ehuru jag önskar, att detta mitt förslag nu genast och för denna Riksdagen kunnat sättas i verkställighet, ser jag mig deruti hindrad af det den 13 sistlidne April då fattade och, enligt Riksdagsordningen, nu mera oföränderliga Beslutet; men jag önskar och begär, att det förslag jag nu vackt må, till säkerhet för framtiden och till efterlefnad vid framdeles blifvande Riksdagar, bli under denna Riksdag afgjordt och beslutadt, och får jag till en början anhålla, att mitt Memorial må läggas på bordet, för att, efter hos Höglofl. Rid* derskapet och Adeln genomgången granskning, bli med de öfriga Stånden communiceradt samt till behörigt Utskott remitteradt. Uppå Herr SpaldencreutzV egen begäran, blef detta hvilande på bordet, I Den 19 April. e. nit 567 Justerades följande Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl.
I September månad år 1820 authoriserade BancoStyrelsen med afseende härå i Götheborg ett särskildt Ombud, att derstädes bevaka Banquens rätt och bästa, dels i ceconomiskt hänseende, hvad användandet och förvaltningen af de ConcoursMassorne tillhörige intecknade Fastigheter beträffade, och dels genom besörjande af ätskillige juridiska åtgärder, hvilka Banquens Fiscals-Ämbete icke möjligen kunde vara i tillfälle att här på stället medi erforderlig noggrannhet iakttaga och utföra.
Maj: t underdånigst anhålla, det täcktes E. K. Maj:t i nåder tillse, huruvida icke, antingen på något af de salt, som nu blifvit föreslagna eller annorledes, Auditeurs-tjensterna vid Regimentena rnä kunna umbäras och deras göromål å andra tjenstemän öfverflyttas, eller ock tjensterna undergå sådan förändring, hvarigenom nu anmärkta olägenheter afhjelpas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 20 Oktober 1860. Hih. till It. St. 2 Hand. 17 130 Expuditions-Uiskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o ' 1~J5. Uppl.ist och godkändt hos Ridd. och Adeli den 19 Okl. liifin. Presle-Slåridel den 20 — -— Borgare-Ståndet den 20 Bonde-Slåndet den 20 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel. (Lag-Utsk:s Bet. N:o 20, Uti. N:o 39 och Meni. N:o 46 samt Först. Lag-Utsk:s Mern. N:o 56.) S. A. K. Uti en den 27 Oktober sistl. år (ill Rikets nu församlade Stander afläten Proposition, har E. K. Majit täckts i nåder anföra, att ehuru genomgripande ändringar inom vissa delar af brottmålslagsliftningens område redan till en del banat vägen för en förbättrad strafflag, bade likväl de förbättringar, hvilka hittills egt rum, föga berört den del af brottmålslagen, som anginge våld mot person, men äfven för denna del påkallades icke mindre än för den, som anginge brott mot egendom, lagstiftningens särskilda behandling, förr än de väsendtligaste hindren för en fullständig ny strafflag kunde anses undanröjda.
Direktionen derefter uti underdånig skrifvelse den 2 Juni sistlidet år begärt, att 18,500 R:dr R.ko mätte, i enlighet med Öfverintendenls-embetets förenämnda kostnadsförslag, anvisas för åtskilliga reparationer, samt 1,333 R:dr 16 sk. samma mynt för inköp af möbler och sängkläder åt elever och drängar, eller tillsammans 19.833 R:dr 16 sk. B:ko, har E. K. M:t, då medel till ifrågavarande ändamål ej äro å Riksstateu anvisade eller au - Expeclitions-Ulskotlcts Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 222. 85 norlcdcs all tillgå, uti högstberörda nådiga proposition föreslagit, att det afofvanbemälde Direktion, såsom oundgängligen erforderligt för Veterinär-Inrättningens ordnande, begärda anslag mätte med en till 20,000 R:dr B:ko eller 30,000 R:dr R.mt jemnad summa af Rikets Ständer beviljas. Uti sin till E. K. M:t ingifna underdåniga berättelse, rörande beskaffenheten af Veterinär-inrättningens byggnader m. m., har Direktionen bland annat förmält, att dessa befinnas i ett skick, som föga öfverensslämmer med de måttligaste fordringar för ett allmänt läroverk; att de dels äro alldeles förfallne, dels fordra en skyndsam hjelp för ali icke snart blifva det; alt icke mindre, än 8 större och mindre träbyggnader äro af ålder lill den grad förstörde, att de icke utan fullständig ombyggnad kunna göras brukbara, och alt flera af dem dessutom äro högst eidlarliga jemväl för andra närliggande byggnader; hvarförutan alla öfriga byggnader uppgifvas i betydlig mån vara skadade, ehuru dessa, hvilka, till följd af ett solidare byggnadssätt, bättre motstått tidens inverkan, ansetts förtjena alt repareras. Häraf vill det svnas, som vore vida mera genomgripande åtgärder af behofvet påkallade, lin de af Direktionen nu föreslagna, om berörda inrättning skulle kunna bringas i det skick, ali den motsvarar sitt ändamål. Utan att vilja bestrida nödvändigheten af de utaf
Tjcnslgö- riiigspen□ i agar. Löner och tjenstgörings[tenningar enligt nuvar. fördelningsgrund Pensionsbelopp. R:dr. ö. R:dr. Ö. R:dr. Ö. R:dr. 5. R:dr. 1,600 180 180 — 1 Elev . — 150 150 — 1 — 150 150 — 1 D:o 29,600 450 450 — 1 Informations-Officer 450 . 450 450 — 3 Officerare, som icke innehafva officerslön, då de till tjenstgöring kommenderas, å 150 R:dr (2) å 300 R:dr 600 — 19,185 Summa 30,650 — Afdrages nuvar. statssumma 19.185 — blir tillökningen 11,465 — 8 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o ■/, om Statsverket 4856. Litt. L. MachinistOfficerare. Nuvarande löner på stat Föredragandens förslag. Egentlig lön. Tjenstgö- ri respenningar. Summa nuvarande inkomst. Antal. Löner och tjenstgöringspenningar enligt nuvar. fördelningsgrund. Pensionsbelopp. R:dr. P' o/j. X:o i, om Statsverket 1856. 9 Lill. M. Mekan iska korpsen. \ uva r. Inner pil stal. i-(jrf<liM^aii(h'ns lorsl.i liBpenllig Ion. Tjrnsljfiirilljisprnniiigur. 4.-1V dea >- 3ununa vara nite kouisl i ui liEmbeten »éb Tjenster. Louv ottil t j «• n sikori ii ‘»s1)1*1)111 »{Til r r II li£l uyvar. föi nuti Pensionslirlnpp. Ii: dr: ii. lbtlr. ö. K tiliii. K: dr. li. K:dr. ii.
Wiv ro. §. som bjuder at Gästgifware genast bör i taka händer utgifwa de böter, hivar/il han stig förfallen gör, om ban förwägrar de Resande nödigt benrfoder ester laxa, och ät han bor böta dubbelt, om han undandrager sig Böternas erlägs gande, vä den Resande, i iwa goda Mins närwaro, wisar sig wara för nära stedt, anmärkes, at Gästgifware ej kan, mer än andre, wara skyldig plikta, innan han blifvit af Vederbörlig Domstol lagligen dömd, och at detta bör föregå, urnan bestraffningen werkställes. Wid t 2. §. at Städerna sjelfva böra bestrida Skjuts derstädes utan at njuta något understöd derwid af Landet. Wid 14. §. angående Srjutsuingen; at da kt Drängs-Dag swerke i alia Orser, efter Markegång/ wanligen gäller 12, 14 ä 15 still, och der öfoer samt Köre-Dags.oe-rken, dubbelt och ända mer; och dä försummelsen med H hst och Folk särstiildt bör komma i beräkning, sä störruenes, at icke ens någon af de Summor, hwilka Bonde-Ständets Levander upgifwit til Uste' eks fastställande i Skjutslega', kan fullt ut ers nlta S rjutsmng söeswä re t. För För ät icke fyllas obilligt, will Ståndet ock ej yrka den fullkomliga '.vedergällning, det kunde hafva st ll at östa såsom en naturlig rättighet, utan blott hemta grunden nl betalningen af tidernas förhållande, nu och är 1789, da laxan först för Landet och sebermsra för Staden til
Det anar mig, att Utsk*, sedan uppställningen blifvit bragt till sin ursprungliga enkelhet, sjelft lärer inse, att det nu framställt, hvad Fransmannen betecknar med det målande ordet: "absurditet' Man påminner sig härvid, huru någon, som ganska väl förstod att urskilja grannens högra hand från den venstra, då n b. begge händerna höllos rakt fram, men råkade i villrådighet, så snart de lades i kors, urskuldade sig med ett uttrycksfullt: ”Bevars! hvem kan så noga hålla reda på höger och venster, ENAR man blandar bort händerna på det sättet.” Om nu också Constit.Utsk. med utbyte af sitt ”enär” mot ett: ehuru eller fastän och ett dock som samt meningens lämpande derefter skulle kunna någorlunda upphjelpa det formella af sin tankegång, är deremot sjelfva tankans innehåll beklagligen icke af art att, ens lappadt, förmå uthärda den ringaste granskning. Hvar enda af de satser, som Utsk. aktat lämpligt att inflicka i sitt memor. såsom inledning till den sannolikt predestinerade nbsolutionen, har nemi. den olyckan att innebära, antingen en orimlighet, eller ock något, som en af det H. Utsk. nogsamt känd grundlag benämner: ”lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar ”till allmänhetens förvillande och förledande.” Med en kort analys af Ulskts förmenta skäl skall jag bjuda till att bevisa behörigheten af detta mitt omdöme. 1:0 Sedan Utsk. på sitt Vanliga* oegentliga och orediga språk ordat om ”verkliga” regeringsärenden (liksom något regeringsärende vore tänkbart, det der icke vore verkligt?), yttrar Utsk.: att ”den utomordentliga beskickningen till S:t ”Petersburg icke veterligen åsyftade någon allmän, Riket 20 H. 5 34 De» i Mart e. m. ”rörande angelägenhet eller underhandling.” Jag förbigår att tvista med Utsk., huruvida icke Rikets ära också torde vara berättigad att helsås för en Rikets angelägenhet; ty hos Folket lefver ännu denna öfvertygelse, huru djupt den än inom Representationen må begrafvas under parlamentariska sophisrner.