Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta vattenfall, det största i Länet — det utgör omkring 400 fot på en sträcka af l mil — kallas Nioumelsaskas eller Harsprånget. Den sydligare grenen bildar emellan Qvickjocks och Jockmocks kyrkor på mils längd likaledes en kedja af flere genom vattenfall sammanbundne sjöar, upptager Silbojock eller Perlelfven och förenar sig 4 mil nedanför Jockmock, vid Porsiedet, med Stora Luleå eif. Efter denna förening framgår elfven, med endast tre forssar af sammanlagdt två mils längd, utan forssar eller starkare strömdrag, de öfriga elfva milen med högst 2 fots sänkning per mil till hafvet nedanför Luleå stad. Piteå eif har sina källor vid sjön Pjeskajaur söder om Sulitjelma, flyter genom sjön Tjaggelwas till Wuolojaur, sedan den upphemtat vattnet från en söder derom belägen större sjö Labbojaryna, bildar under hela sitt lopp en mängd större forssar och fall, som göra den mindre användbar för båtfart, och utfaller i hafvet en mil nedanför Piteå stad. Skellefteå eif, som upprinner ur källor i trakten af Nasafjell och bildar en lång sträcka af väldiga insjöar inom de till detta Län hörande Arjeplougs och Arvidsjaurs Lappmarker, ingår i Westerbottens Län 9 mil från dess utlopp i hafvet. Hufvudriktningen af nu nämnda större floder är från nordvest till sydost; dock går nedra delen af Calix eif samt Muonio och Torneåelf i en sträckning mera från norr till söder. Till följd af landets sluttning fortskynda floderne nästan i rät linea ned till hafvet. Flodernas längd uppgifves för Torneå eif till 42 mil, Calix och Luleå elfvar 38 mil, Piteå eif 31 och Skellefteå eif inom Lappmarken till 25 mil. — Utom nu nämnde större sjöar oell floder finnes i Länet en otalig mängd större och mindre sjöar och floder, hvilka sednare dels utfalla i de större, dels bilda egna mindre floddalar och afbörda sitt vatten i Bottniska viken. I flere af de till
Frih. af Ugglas har opponerat sig emot Bevilln.-Utsk:ts förslag till slutmening och sagt, att densamma innehåller, att tulltaxan till K. M:t öfverlemnas, för att oförändrad utfärdas. Jag tror dock, att han i så fall origtigt uppfattat denna slutmening, som lyder: »Slutligen hemställer Utsk:t att, sedan de af Utskrt nu uppgjorda förslag till tulltaxa och underrättelser om hvad vid tariffens verkställighet iakttagas bör, blifvit af R. St:r pröfvade, den af R. St:r, med stöd af R. F:s 57:de, 60:de och 61:sta §§ beslutade tulltaxa jemte underrättelser måtte till K. M:t i underdånighet öfverlemnas, för att utfärdas, de sednare så vida de vinna K. Mits Nåd. stadfästelse.» Jag skulle här kunna sluta detta mitt anförande, som allt för länge tagit R. o. Ad:s tålamod i anspråk. Men jag vill ej lemna alldeles obemärkta några af en talare midt emot, sorn derjemte är Konungens främste rådgifvare, uttalade farliga satser uti statsläran, i sammanhang med denna fråga. H. Exc. Hr Frih. De Geer har nemligen sagt, att tulltaxor skola af K. M:t sanktioneras, för att blifva gällande. Dea 25 April e. m. 525 Jag får vördsamt bestrida denna sats, och tror, att en af R. St:r, med den dem ensamt tillkommande grundlagsenliga rätt, beslutad och fastställd tulltaxa endast behöfver af K. M:t utfärdas för att sålunda komma till allmänhetens kännedom. H. Exc. Hr Frih. l)e Geer har sagt, att riksdagen kan, såsom korrektiv mot allt för stor nedsättning af tullar, vägra anslag att fylla den brist, som deraf kunde uppstå. Jag hemställer, huru väl landet skulle befinna sig, om på detta sätt hela statsmaskineriet skulle stanna? Ar det ej då bättre att regeringen rättar sig efter grudlagens föreskrift och låter B. St:r få ensamt befatta sig med beskattningen och dess fördelande? H.
Stats-kontoret blifvit anbefaldt, att framgent, medelst anordning på nämnde öfverskott, verkställa vissa årligen förekommande utbetalningar, men att, enär de flesta af berörda utgifter icke blifvit vid sisthållne riksdag å vederbörande hufvudtitlar uppförde och således det med Rikets Ständers ofvanberörda underdåniga framställning åsyftade ändamål, nemligen att förekomma anvisningar på sådana tillgångar, hvilkas befintlighet är alldeles oviss, ej helt och hållet kunde vinnas, så länge föreskrifterna om sagde utbetalningar ännu vore gällande, Revisorerne funnit det vara angeläget, att Kongl. Stats-kontoret erhölle nådigt förständigande, att för framtiden under förskotts-titel, såsom beroende på anmälan hos Rikets Ständer, anordna alla sådana utgifter hvilka dittills utgått af öfverskotten å stats-verkets inkomster; och som nu församlade Revisorer äfven för sin del anse den föreslagna åtgärden lämplig, få Revisorerne uti ofvannämnda yttrande till alla delar instämma. § 14. Utaf det under 1853—1854 års riksdag beviljade så kallade mindre kreditivet, faststäldt till 2,500,000 R:dr, deraf 2,000,000 R:dr aifsetts för rikets försvar och 500,000 R:dr för andra högst vigtiga och angelägna ändamål, har, på sätt af riks-hufvudboken inhemtas, under revisions-året i Riksgälds-kontoret lyftats och af Kongl. Stats-kontoret, jemlikt Kongl, brefven den 12 och 23 Januari 1856, till General-krigs-kommissariatet utanordnats ett belopp af 200,000 R:dr, så att, efter afdrag af de under åren 1855 och 1856 å berörde kreditiv jemväl lyftade summor, vid 1857 års slut af dessa kreditivmedel återstoden utgjorde 1,000,000 R:dr.
Ian. lzs. 5SL-Ftbr. 620. 758, — utlärande öfwer det af Utskottens Herrar Lrdsörande sörcslagne Riksdags-arfwode och tracta, mentc för Utskottens Secreterare, Cänccllister och Waktbetjening, Dec. i6z§. 1642. 1646. Ian. ?z. 604. — yttrande rörande dispositionen af Haga LufiSlott och Park, Ian. z-8. 655. 7»8. 94?. 953-Febr. Apr. b;8. 728. 808. 8bA — om Sala Silfwcrgrufwas närwarande tillständ ni. m. Ian. 4«!8. — Berättelse om ätstillige utarrenderade Kronolägenheter, säsom KronoFisten, Qwarnar, Färjor, Broar och Krogar, Ian. Landt, Marstalken och Hrr. Talcmän uppgjördt förslag till aflöning för Riks-Ständens Secreterare, Canzlistcr och Waktbetjening, Ian. (6gr.) 694. 759. 760.- 782. 949. 1085. "grApr. 6ro. 71». 314. — med de as Utstottet sammanfattade Tabeller öfwer Personalet af Indragningsoch Bcnädnings - Staterne, Ian. 862. — med anmälan om det hinder k fortstyndandet af Utskottets arbeten, söm uppkommit genom dc i de refpective Rils-Ständen sä ofta infallande Plena, re. Ian. 1044. 1254. 1056. rs5g. 125g. 710. — med förnyad hemställan det mätte StatsWerket tillätas att upptaga inrikes bokförda län, Ian. 1070. »09g.
För öfrigt och enär genom Kongl. Maj:ts nådiga bref till Kongl. Stats-kontoret den 22 Maj 1819. i fråga om vidtagande af åtgärder til! befrämjande af förslitne smärre Bankosedlars in vexling: och nyas kringspridande i landsorterna, blifvit bland annai förordnadt, »att nva smärre Bankosedlar böra från Kongl. Stats-kontoret vid de till orterna skeende remisser utspridas», samt att »det åligger Konungens Befallningshafvande att genom successiv omvexling, med biträde af Kongl. Stats-kontoret, ständigt uti Landtränteriet hålla tillgängliga för allmänheten Ett å Två Tusen R:dr i nya Bankosedlar, att emot gamla och förslitna utbytas», torde det af motionären uppgifna behof af anstalter för utvexling i landsorterne af silfvermynt och småsedlar redan vara till väsendtlig del afhulpet; Och då detta behof dessutom, i mån af silfverBih. till R. St.
1 sammanhang härmed har Utskottet till behandling förehaft en från Högvördiga Preste-Ståndet till Utskottet remitterad motion af Herr Prosten Berlin, som beklagat, att, enär vid införandet af det nya myntsystemet, detta system icke Banko-Utskottets Memorial M 11. ä med större stränghet vidhållits, än att i rörelsen utlemnats sedlar å ej allenast En, utan Fem, Femtio och Femhundra Riksdaler Riksmynts valörer, man icke vid samma tillfälle utsträckt denna frikostighet äfven till sedlar å valören 2 R:dr Banko, motsvarande 3 R:dr Riksmynt, hvilka sedlar deremot blifvit ur rörelsen indragna till mycken afsaknad och obeqvämlighet synnerligast för dem, som hade att uppgöra liqvider med ett större antal tjenare, handtverkare eller lösa arbetare, och som för detta ändamål nu i stället nödgades använda sedlar å 1 R:dr R:mt samt silfvermynt till så mycket högre belopp. Då derjemte vid innevarande riksdag blifvit yrkad t af en motionär, att Riksdalers-sedlarne mätte indragas, och af en annan, att Tio Riksdaler Riksmynt mätte blifva den minsta sedel-valören; men en sådan förändring vore mindre välbetänkt, med afseende först och främst på Bankens ringa förråd af metallisk valuta, och dernäst, på den stora obeqvämlighet och den högljudda missbelåtenhet, som deraf måste blifva en följd hos det stora flertalet af nationen, eller hos derti, som med sitt sunda förnuft veta att högre värdera hvad som är praktiskt fördelaktigt och beqvämt, än hvad som kan kallas konseqvent och princip-enligt eller systematiskt, har motionären föreslagit, att, jemte fortsatt lifgifvande af sedlar å En Riksdaler och Fem Riksdaler, mätte oförtöfvadt, från Banken utlemnas sedlar å Tre Riksdaler Riksmynt, samt att, sä vida ännu i Bankens förvar funnos några brukbara sedlar å Två Riksdaler Banko, dessa må i allmänna rörelsen utgifvas, intilldess sedlar å fre Riksdaler Riksmynt hinna tillverkas.
» AGITATION » TAFLA I OLJA att man drifver sin affär redbart o c h lugnt i n o m fyra enkla väggar. nej, tycker nå ' n d e t! Grannlåt ska det vara från tröskeln o c h till taket, o c h dundrande humbugsreklamer, som höras kring sju k y r k s o c k n a r. » H a n svängde ursinnigt m e d armarne, o c h Mårten hade endast sina tjugusju år att tacka för, att han ej fick sig en smällande örfil s o m i forna tider. H o n hade väl k o m m i t i tid, innan han till äfventyrs gjort några eftergifter? Som sin brors kraftiga bundsförvant affyrade h o n n u åtskilliga skarpa ordprojektiler m o t Mårten, hvilka alla gingo ut på, att han var en dålig son, icke genom missriktad uppfostran, utan till följd af Hofjuvelerare ^ Högstedt AF HULT. anlag, s o m han ärft — h o n ville inte säga af h v e m —, och att det grämde henne mer än h o n f ö r m å d d e uttrycka, att se den faderliga auktoriteten bli så hänsynslöst — lindrigast sagdt så h ä n s y n s l ö s t! En kund k o m in i b o d e n; Mårten fick en stunds sysselsättning m e d att expediera. Fadern o c h fastern drogo sig under tiden tillbaka till kontoret o c h stängde dörren, g e n o m hvilken ett m u m m e l då o c h då trängde ut till Mårten, där han gick o c h tog ned klädespackor. När han ånyo blifvit ensam, korrigerade han sina anletsdrag i en liten s p e g e l; han ville se lugn o c h beslutsam ut, ty n u skulle den stora minan springa, för så vidt fadern ej gaf e f t e r.
Riksdaler få öfverstiga sedel-stocken, lika som andra exportlån. Hvad Friherre Wrangel anfört om en praescriptionstid för de utelöpande sedlarne, år ej något alldeles ovanligt i Sverige. 1747 be stämdes en sådan för DalerSedlarne. Den gjorts des då på 10 år, i likhet med allmänna Lagen; och j«g tror, att äfven vid detta tillfälle lagliga praescriptions-tiden bör gälla för BancoSedlarne* Likväl anser jag motionen vara af den eftertänkliga natur, att den först bör remitteras till BancoUfskottet, emedan det kunde vara möjligt, att Tumba hjul med all sin färdighet, ej skulle kunna hinna att tillverka så mycket, som erfordrades. Jag kan ej tro med Friherre Cederström, att Finnarne skulle skicka hit,' för att få nya BancoSedlar; de skulle visserligen helst ta» ges vexlar, och då skulle coursen höjas. Jsg Zf*t 12 September e. m. anhåller, att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes tillkännagifva, att punkten redan förut är gillad, och låta Friherre Wrangels moi tion till BancoLtskottet remitteras. Herr Stråle; Herr Hjerta har förekommit mig. Jag tror, att den af Friherre Wrangel framtällde fråga nu ej kan afgöras, utan bör rej mitteras, emedan man måste höra BancoFulImågtige och Bankens Tjenstemän otn nyttan deraf, och jag finner, att de betänkligheter, hvil» ka blifvit framställde, fordra ett nogare bepröfvande. Hvad sjelfva punkten angår, så år det Öfverflödigt, att derom discutera, och utan ändamål, att derom taga något beslut, ty summan kan aldrig blifva annat, ån calculations-vis beräknad. Det är omöjligt, att bestämma ett visst belopp. Når man gör vissa anslag, så år vål meningen, att få ut en viss mängd sedlar $ mea om de utgå, eller icke, beror af andra omständigheter, och om de icke utgå, kan sådant ej förekommas. Det år derföre öfverflödigt att tala om, hvad som kan hända, eller ej.
§:n bifölls med rättelse af ordet Mars till ordet April. §§ 42—55. Biföllos. Utsk:ts i slutet af Betänk:t gjorda hemställan. Bifölls. Föredrogs ånyo Riddarhus-Utsk:ts d. 12 och 13 dennes bordlagda Betänk. N:o 13, med förslag till ordningsstadga vid Adelsmöte. Frih. Cederström, Rudolf: I det sista mom:t af det nu föredragna Betänkt förekommer ett stadgande, som med skäl torde böra förändras. Der föreskrifves nemi., att de ifrågavarande bötesmedlen skola fördelas »mellan de fattiga adliga enkor, hvilka ordföranden finner vara i största behof». Då ogifta adliga damer lika väl kunna vara i behof af understöd, som enkor, torde det vara lämp - Den 14 Juni. 65D ligast, att Ordf:n får ega valet fritt, och ej behöfva fästa afseende vid huruvida de behöfvande tillförene inträdt eller icke inträdt i det heliga äkta ståndet. På denna grund får jag vördsamt hemställa, att K. o. Ad. ville besluta den Iilla ändring i det nu föredragna monut, att orden »fattiga adliga enkor» utbytas möt »fattiga adliga enkor eller fröknar», och får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. å detta mitt förslag. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Då de böter, hvilka vid blifvande Adelsmöten komma att erläggas, sannolikt blifva ganska obetydliga, torde det ej vara skäl att utsträcka utdelningen alltför långt, och hemställer jag derföre att detta ur den nu gällande ordningsstadgan hemtade mom. måtte oförändradt bibehållas. Gr. Mörner, Carl Göran: Det förefaller mig som om den skörd af bötesmedel, som kan hemtas vid Adelsmötena, kommer att blifva mycket obetydlig, och det synes mig derföre icke vara skäl att utsträcka kompetensen till erhållande af understöd utaf dessa medel, hvilka redan nu uppgå till ett högst obetydligt belopp. Jag anhåller derföre, att §:n måtte bibehållas oförändrad. Frih. Cederström:
Efter denna förbindelses aflemnande till och godkännande af fullmäktige, äger drätsel-förvaltningen utbekomma lånemedlen, i den mån desamma, enligt derom bos förvaltningen gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas. 3:o Hvad af sagde medel före slutet af femte året efter det, derunder eldsvådan inträffat, ej kunnat till behöriga lånsökande utlemnas, får derefter af drätsel-förvaltningen icke utgifvas. 4:o Det i Riksgälds-kontoret lyflade och på föreskrifvet sätt begagnade låne-beloppet må, utan ränta och kapital-afbetalning, innehafvas till det i 3:dje punkten bestämda årets utgång, hvarefter och intilldess lånet är till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp böra till Riksgälds-kontoret årligen åter - Earp edi tionsUtsko t te Is Förslag till and. Skrifvelse, N:o 35. 49 återbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskottet utgör kapital-afbetalning. För lån till upp rörande af vanliga Irädhus i de städer, der låneunderstöd för sådana byggnader kunna erhållas, kommer den årliga kapitalafbetalnings-summan och räntan att serskildt bestämmas till ett jemförelsevis högre belopp, än för lån till byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne. 5:o. Den uti ofvanstående 4:de punkten omförmälda årliga ränteoch kapital-inbetalning bör af drätselförvaltningen vid hvarje års slut verkställas; dock må, derest denna inbetalnings belopp före den 16 Januari nästpåföljande år till Riksgälds-kontoret inkommer, samma inbetalning anses vara inom behörig tid verkställd, hvadan, i sådant fall, den sedan nyssnämnda månads början å kapitalafbetalnings-beloppet ytterligare upplupna ränta eftergifves. 6:o.
I sådant fall får jag säga att det är en stor misshushållning att bloit för nöjet att få producera sitt fläsk sjelf låta fyrfotingarne få äta upp vår spanmål. Bättre vore då att denna spanmål exporterades och att vi för en del af dessa medel köpte det billigare utländska fläsket. Vidare har yttrats att det väl kan bära sig att producera söt - Dei» 4 Jn ni. 33 mjölksost, men icke alt, göra skummjölksost. För min dei kan jag icke finna hvarföre man så envist fortfar att tillverka skummjölksost, och ej helldre sötmjölksosten, som betalar sig bättre. Pä grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. ville i detta fall följa samma grund som i afs. på spanmål, och att således alla dessa artiklar måtte förblifva tullfria. Hr Brakel, Mauritz: Jag vill endast i korthet och helt lösligt inlåta mig i svaromål på några af Hr Printzenskölds anmärkningar. Hr Printzensköld har uptagit tiden med att påstå att de, som försvara frihandeln, sysselsätta sig med theorier. Jag vågar påstå, att detta Hr Printzenskölds yttrande endast är en tom fras och att en praktik icke kan förefinnas utan theori, lika litet som eu handling utan tanke. E.n eller annan af K. o. Ad:ns ledamöter torde kanske ihågkomma alt i Bibliska Historien omtalas, huruledes det regnade manna ned till Israels folk i öknen. Jag frågar nu Hr Printzensköld, om lian, i fall det skulle falla vår Herre in att låta skinkor regna ned från himlen, skulle förbjuda folket att upptaga och äta deni? Det vore måhända skäl att sätta upp ett skydd emot vår Herres välmening, så att producenterna af fyrfota svin ej derpå skulle förlora. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Lagerbjelke: Det ämne, som nu är föremål för It. o. Ad:s öfverläggning, är genom flere föregide talare så uttömdt, att det är föga att tillägga. Dessutom hafva vi en femårig erfarenhet att stödja oss på. Icke kan man säga att ladugårdsskötsel under den tiden gått tillbaka?
HwarisrLn hämtas benna princip, äger man full dispositionsrätt öfwer sin egendom, följer deraf efter alla hittills kända Lagar, sä har i Landet som i alla andra Länder alt göra sadane sörbehäll man behagar, äger man deremot blott nyttjande rätt sa länge man leswer, och allt upphör med döden, lä följer deraf att man ej heller är berättigad göra näoon flagS författning efter sin död, och Testaments rättigheten är förswunnen, intet medlum sinnes mellan ben rättigheten att in.inki.^imm disponera om sin egendom eller ock akt all dispositionsrätt upphör i dödsstunden. Grefwe körner medgifwer mm supposition, att genom denna argumentering har det kommit sä rängt, att alls samlade egendomar böra styckas, om det är Statens gagn, att samlade egendomar es böra finnas i en mans hand, utan böra wara fördeld viand flera. Dm reflexionen, att en yngling som wet sig bli ägare as Fidei» CoiiiMisi och framdeles rik man skulle försumma r ungdomen lära någor nyttigt, tord? icke wara sa afgjordt; men wore det grundadt, borde af detta skäl ingen fä wara rik, emedan del medförde ska» Va för uppfostran. Herr Liwerkolpe, Oulisk ^krsbgm, Hwad sielfwa grundsolferna angär instämmer jag till olla delar med Grefwe körner', och anser dem sä wäl as honom som i LagUtskottets Betänkande fä klart sramstälda, ott jag ej med deras upprepande will nppchälla ventilationen. Mig mätte allenast tilläras 446 Dett 9 Januari»'. att tillägga en anmärkning som i politiskt afseende »orve wara wigtig. Rättigheter, att stifta Fidei, Commiss innebär rättigheten att förestrstwa wiikor tor besittningen of egendomen, och desse wiikor mäste wara oföränderliga. Det synes omöjligt alt wiikor för besittning och förwaltrung afi egendom nu kunna iörejkrstwas, hwilka icke undertidens lopp stola biiswa stadliga för innehafware!, och stridande mot Statens Författningar.
Äfvenledes torde det kunna antagas, att kostnaderna för så väl Kronan som för de rustande härigenom blifva ökade, såvida regitets vapenöfningar äfven böra , åtminstone någon gång, ske gemensamt. Utsk. anmärker: ”att det tänkt sig denna åtgärd såsom ”provisorisk, intill den tid då, genom några compagniers af ”Lifreg:tets grenadier-corps’s uppsittning, tillfälle erbjuder sig, ”alt på ett mera concentreradt sätt organisera delta reg:te på ”1000 man.” Om man får antaga, att Utsk. derjemte tänkt sig, att Lifreg:tets dragonoch husar-corpser utgöra tillsammans i,oo5 nummer, och att Lifregltets grenadier-corps består af 4 compagnier af tillsammans 5oo nummer; så synes, att denna organisation endast kan åstadkommas genom en mot den tänkta uppsittningen svarande afsittning, och att således denna organisation , utom egenskapen att vara ställd alltför mycket på framtiden, då, enl. de med Lifregltets grenadier-corps’s rusthållare förnyade contracter, denna corps’s uppsittning först lärer kunna äga rum 1871, tillika har den, att medföra oreda, och att projectets fullföljande således skulle på armeen hafva det inflytande, som åtföljer upplösning och desorganisation. Hvad åter angår indragningen af d c p ö t - ry 11 m äs t a r n e och af det betydliga antal nummer af indelta infanteriet, så har jag redan i det föreglde derom yttrat min tanke. I afseende ä de i bil. Litt. A. gjorda beräkningar af kostnaderna för vapenöfningarna, så gäller äfven den generella anmärkn., att de icke afse deri statsreglering af 3:dje hufvudtiteln, som nu är i fråga.
Ad:ns afsigt varit att gifva 7,610,000 Rdr till den vägsträckning som Borgareoch BondeSl:n i sina beslut uptagit, och att de 13.000,000 Rdr blifvit beviljade för att få vägen fortsatt utöfver den punkt, vid hvilken de 2:ne sed nare Stånden velat stanna. Hade besluten blifvit a f Fa Hade i dessa termer, så hade äfven Frihtns deduction varit riktig. Men nu är detta alldeles icke händelsen, utan förhållandet är att R. o. Ad. samt PresteSt. beslutat att 13,000,000 Rdr skola gifvas till banan emellan Götheborg och Örebro, och det lärer icke kunna förnekas att meningen med detta anslag var att vägen skulle ledas öfver Svartå till Örebro. Då nu BorgareSt. icke beviljat en enda skilling till denna väg, kan man väl icke påstå att detta Stånd samt R. o. Ad. och PresteSt. afsett samma väg. Hvilken garanti kan man väl antaga ligga deri, att man säger det man förmodar att dessa penningar komma att så användas, att Regeringen anslår 7,610,000 Rdr till den vägsträckning BorgareSt. beslutat, och Den 1 Augusti f. m. 93 återstoden till don öfriga delen. Regeringen har ju fullkomligt fria händer att använda penningarna, der de för arbetets bedrifvande lämpligast kunna användas, och erfarenheten bar visat, att man icke gör vägen styckevis färdig utan tvärtom långa sträckor deraf, på det att arbetena icke må blifva så dyra, men gå så mycket fortare. Det är således klart, att med antagande af Frih. Tersmedens åsigter, de af BorgareSt. beviljade medel skola komma att användas till en väg som detta Stånd alldeles icke afsett; och då det är af vigt att man icke afviker från något Stånds beslut, synes mig tydligt att vi skola votera om de särskilda vägslräckningarna och de dertill beviljade anslagen. Man äger icke rätt att tillåta sig sådana tolkningar af ett annat Stånds åsigter, att det blir ett annat beslut än detsamma afsett, och det bör af grannlagenhelen dessutom vara förbjudet, enär detta Stånd här icke kan göra sin röst gällande.