Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksens Ständer framhärda rc. Uppläst ho? Ridd. och Adeln d. IZ Julli. Prest - Ltändct dcn iz - s Borgare-Ständct d. i; Bonde-Ständct diz Stsrmägigste Alleriurdigste Lonung! ^Viksens Ständer fa. i sölje af »vackt fröga om en ändring och förklaring af .dra moni. s» §. uti rz;o Den rz Julii. uti lo Cap. Rätteg. Balken, jcmfördt med Kongl. Bäfwer af dm 2 Mars 1748 att en förtjufnadSdrokt tilltalad person, da han bekänner sig a annor ort hafwa ett dylikt drott begangit, icke derföre ma förwisaS till annan Domstol, innan den Domstol, under hwarö ransakning brottslingen först kommit, erhållit en noga upplysning fran wederbörande om de af honom sist uppgifne brott, hos Eder Kongl. Mant i underdånighet anmäla, att de noga insitt de skadliga följder, som en längre tids utdrägt för brottslingars snara bestraffande medförer, da de, under soldane osta föregifna brott, hysa den tankan, att det under deras forslande lätteligen stall beredaS dem tillfälle, att, genom flvgtcn undgå Lagarnes straff, hwilkct ock understundom genom Fangförares oerfarenhet och oförsigtighet werkeligen har handt. Riksens Ständer hafwa äfwen funnit, att, genom dylika ransakningar, ofta ingen annan följd kunnat dragas, än all Staten, genom brottslingens längre qwarhallande i häckte, och deras forskande ifrån en Domstol till en annan, fatt widkännas onödiga kostnader.
Vidare öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter att under permitterade ledamöters bortovaro inträda uti nedannämnda Utsk.; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i StatsUtskottet: N:o 2167. A. Hr af Puke, Folke Magnus, genom lottning med N:o io35. Hr Westfelt, Nils; och N:o i5g4. Hr von Heyne, Georg, efter N:o 34' Frih. Lagerheim , fullm. Hr von Wahrendorff, Martin, som afsagt sig att i permitterad ledamots ställe inträda uti delta Utsk., och efter N:o 921. Hr Ceder - 3a6 Den 8 Juli f. ni. crantz, fullen. Hr Tersmeden, Carl Reinhold, som erhållit ledighet från och med den 10 i denna månad; Bevill ningsUtsk ottet: N:o 689 Hr Brunow, fullm. Frih. Ridderstolpe, Fredr. Christopher, efter N:o 319. Hr Blanckenfjell, fullm. Hr Roos, Bo Christian, som afsagt sig att i permitterad ledamots frånvaro biträda i Utskottet; BancoUtskottet: N:o i3o6. Hr Söderhjelm; Gustaf August; N:o 2010. Hr Geijerstam, Johan Henrik, efter N:o ig85. Hr Nordenanckar, Fredr. Wilh., som erhållit ledighet från och med den it i denna månad, och efter N:o 2170. Hr Lidströmer, Fredr. Aug., som afsagt sig att i permitterad ledamots ställe inträda i Utskottet; Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet: N:o 2o53 Hr Stjernsvärd, Gustaf Magnus, under den ledighet, som blifvit beviljad åt N:o 99 Frih. Hamilton, Hugo, från och med den 8 i denna månad. Justerades 4 prot.utdr. för den 4 dennes.
Utaf anslaget, 96,184 R:dr 50 öre, för ökade kostnader till underhållande af beklädnadsoch utredningsm. fl. persedlar vid lifgardes-regementena och husarregementet Konung Carl XV12,061: 50. Utaf anslaget, 9,156 R:dr 84 öre, till ökade beklädnads kostnader för Sappör-truppen 1,052: 28. » dito, 60,751 R:dr 64 öre, till dito för manskapet vid Svea och Göta Artilleri-regementen 5,187: 91. » dito, 252,000 R:dr, till underhållande af beväringsmanskapets beklädnad 54,000: » dito, 130,000 R:dr, till anskaffning af tält för beväringsmanskapet under dess vapenöfningar 10,000: — 1860 års anslag till understöd åt officerare, som inträda i aktiv krigstjenst hos någon främmande makt, 9,000: — Utaf anslaget, 109,958 R:dr, för linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp 36,652: 67. 1860 års anslag för åtskilliga byggnadsarbeten och anskaffningar vid Flottans stationer 66,666: 67. Utaf anslaget, 47,250 R:dr, för fortskyndande af arbetet med sockenkarteverkets eller det numera s. k. ekonomiska karteverkels utförande 15,226: — 1860 års anslag till skiften och afvittringar 57,000: — Utaf anslaget, 390,000 IUdr, till uppförande af ny byggnad för Teknologiska institutet 355,000: — Anslaget för nämnde instituts aptering 30,000: — Utaf anslaget, 60,000 R:dr, till inköp af tomt för nyssnämnde nya byggnad 10,000:
Ingående behållning den 1 November 1854, enligt redogörelsen i Statsutskottets utlåtande JY2 147 vid sistlidne riksdag bestående af: a) inneslående i Sala Bergslags-kassa å 5 proc. ränta B:ko R:dr . 29,785: 31. 8. b) dito utan ränta 7,149: 45. — c) Uflånt lill särskilda personer 26,296: 32. — d) Utestående intressen 515: 4. 8. 63 747- 17 4 B) Influtit till Fonden under ofvannämnde 4 år: a) Silfver-afsältning för år 1854, då tillverkningen utgjorde 3,057 lödige marker 11 lod 1f grän fint silfver, har Transport 63,747: 17. 4. 8 Stats-Utskottets Utlåtande JW 78. b) d) Transport varit 370 R:dr Silfver Specie, motsvarande, efter förvandling i Banko-sedlar 986: 32. — 1855 års räntor å utlånta kapital . 1,575: 32. 8. dito dito af Sala Bergslag 1,344: 20. 3. Si!fver-a/sättningen för år 1855, då tillverkningen gjorde 3,711 lödige marker 4 lod 15,V grän fint silfver, var 629 R:dr Silfver Specie, motsvarande i Banko-sedlar 1,677: 16. — 1856 års räntor å utlånta kapital . 2,518: 29. 10. dito dito af Sala Bergslag Men sedan derifrån afförts annons-kostnader åren 1855—57 . 10: 46. — så återstod Saldo den 1 November 1858 Utgående behållning: b) c) d) e) f) innestående i Bergslagets kassa emot ränta dito dito utan ränta Utlånt till särskilda dito dito till Wexiö Hypotheks-förening
Vid flera stats-revisioner har uppmärksamheten fästats å otillräckligheten af de medel, som å riksstaten blifvit anvisade till farsoters och smittosamma sjukdomars botande samt till medico legala besigtningar. Samma anmärkning gäller äfven för de år, denna revision omfattar, hufvudsakligen likväl hvad angår det förstnämnde af dessa anslag, derå utgifterna betydligt öfverstigit de härför till 9,000 R:dr förslagsvis kalkylerade tillgångarne. De under året 1852 för ifrågavarande föremål verkställda utbetalningar hafva nemligen uppgått till icke mindre än 35,717 R:dr 24 sk. 7 rst., deruti likväl, jemlikt Kongl. Sundhets-kollegii afgifna underdåniga berättelse angående medicinal-fondens förvaltning, äro inbegripna, dels af Kongl. Statskontoret till åtskilliga läns Ränterier direkte utgifna 13,815 R:dr 42 sk. 8 rst., såsom ersättning för förskjutet skadestånd i anledning af lungsjuka kreaturs nedslagtånde, dels lill Ofverståthållare-embetet öfverlemnade 1,383 lt:dr, som derifrån förskottsvis blifvit utbetalta till belöningar för upptagande af lösa hundar i hufvudstaden, så att egentliga kostnaden för helsovården under nämnde år väl endast belöpt sig till 20,518 R:dr 29 sk. 11 rst., men i aila fall en brist af 11,518 R:dr 29 sk. 11 rst. under detta år uppkommit i anslagssumman. För år 1853, då utgifterna varit mindre, utgör denna brist 8,947 R:dr 5 sk. 7 rst. och understiger således den för föregående året med 2,571 R:dr 24 sk. 4 rst.
Äfven påminte GeneralPost-slyrelsen att den i sin underdåniga hemställan om de trenne Post-expeditionernas inrättande yttrat, att sportelersättning ej i annat läll borde ifrågakomma, än så vidt qvarstående sportler tillsammans med den i stal bestämda lönen vore otillräckliga för tjänstemännens anständiga bergning; sådant vore ej förhållandet med sökanden; han hade sjelf sanningsenligt uppgifvit, att de genom Post-expeditionernas inrättande förlorade lösväskor ej utgjorde halfva antalet af dem, som vid hans innehafvande kontor förut funnits; när han nu sjelf beräknat de förlorade inkomsterna till nära 2,700 Ridr banko, kunde hans qvarstående sportler ej vara mindre. Men skulle ock den qvarstående sportelinkomsten nedsättas till 2,000 R:dr banko, så syntes dock, då dertill lades hans i stat, utom kontorshyra och expenser, anslagna lön af 000 R:dr R:ko, hans inkomster, enligt General-Post-slyrelsens förmening, icke vara otillräckliga, enär det ej kunde vara nödigt att en Post-lnspektors inkomster uppginge till lika mycket eller mer, än Rikets högste Embetsmäns; dessutom hade sökanden, utan att i Postverkets tjenst förnöta sina bästa år, då haft tillfälle egna sina krafter åt annan Statens tjenst, som beredt honom tillfälle till pension. Af alla dessa skäl hemställde General-Post-slyrelsen i underdånighet alt ansökningen måtte lemnäs utan afseende. Vid ärendets föredragning i Stals-Rådet fann Föredraganden, dåvarande StatsRådet Herr Friherre Palms tjern a, sig väl förhindrad alt tillstyrka Nådigt bifall till den underdåniga ansökningen i sin helhet, enär Kongl. Majit i Dess Nådiga skrifvelse till Öfver-Post-direklörs-embetet den 21 November 1849 i Nåder förklarat, alt de förändringar uti extra inkomster, som genom nya Postkontors inrättande kunna vid de äldre uppkomma, icke finge till anspråk på ersättning för de sednares föreståndare föranleda.
Reträlsancle clet ä Irecljs klusvuä-liteln uppsörcle oell un3er lxrigsOollegii sorvaltning atallcle an8laget till Re8eoell Iractamenta-penningav, svara otili, äekligket länge varit as ersarenlleten äclagalagci, ilar Rongl. lVIajtt 43 ufven vetut före8tu Hilret8 8tunder, utt det8ammu tuidunefter mä, i titrtist meit t>vud föidet u ^.ndru Ilufvud-liteln till enutrundu 6etiok uf8utte un8tuz redan LA6r rum, 8U80M 1ör8luA8-UN8lgA U^^o»8. Inur uti likt Ordinarie UN8IUA för Ivri^8-OoIIeAii 1ortilieution8-^.fdeInin^, Iivittret med 50,000 I3:dr ärligen 1rittitl8 vurit derulrnudt, oeti tivuri Xon^I. Lunco. I uf8eende pu dennu Idufvud-litet förekommer: 1:o ^Vtt titt ett ändumul8enligt unordnunds uf l^lottun8 exereiu ei3'orrtru8, jemlilrt bvud ej mindre lörvultningen uk 8jö-Xrendenu, un oetr Itun8 Xongl. Oell liteln8 kela Ordinarie ^N8lag8-8umma loin me att tor äret uppgä till 1,301,180: ined 14,778 lunner 8panmäl nncler lönerna. klinte Ullkvuä-^iteln, ^Ts/e/rx/lKpe^Ke oe/r H/re-rtt d^o-rs/e^ne.
Hans HxLc! lenes Herr Grefwen och Landt - Marsta lkei!. Bifaser Höglofi. Rldderilapct ocb Agrin i. tz. af Hunliga Ucstotkets Betänkan, de, rörande lammansärrningen af Upstattnings-LomlN!t!eeras, utan «t denna sammanfattning ma tjena kil xieefuäieLl i framtiden, och endast för denna gängen, Bcswarades med Ja. 2. §. Af Betänkandet uplästcs. Herr 6/!IengclIsr, 8smus! ^seol), ansäg tydligheten sördra, ar i första K. utsätecs, om det ar efter förmedlad: eller oförmedladt Hemmantal, fv!N Ssckue-äsjgurLraäe böra kväljas. Grefwe 8 tr 5 mksIr, kreär i e Oeor^ frägade VM de walde Taxeringsman stövla fullgöra alla Taxeringar L Länck? Herr 3coär fwarads härkil N c f. Grefwe Lrrömfelt yttrade sig ej kunna inse, hwarföre ali Adeln i Länet skulle samlas kll Lands-Larieollrsr, och rrodde ak fadanc stulle åstadkomma densamma en gansta dryg kostnad. Grefwe klia milron. Jag sinner cu Lon» traäiQion emellan första H. och den andra. I den första star Bofaste, r den andra Vefutkne. Efter min tanka ar ordet Bofaste der rätta pa bägge ställen, emedan RidderstapetS och Adelns Taxerings - 1126 män sjelswe böra äga Jord, enlig-: 10. §, i Meliga kriviiegisrug. Herr 8 tvär. Hemliga ftft^ottek har ansett nödigt, at Ridderskapetb,och Adelns Ledamöter marks sammankallas lil Landshöf-dingarna, för at samradaS om hwilka i UpftkatmingsOommikkSLrno bära sikta, der ej någre besukne Zlvelsmän finnas.
Det förtjenar anmärkas, att Skogs-styrelsen, vid uppsättandet af nämnda stadganden, icke tagit i betraktande det af Kongl. Majit i nådiga Skrifvelsen den 30 Maj 1857 framställda alternativ, att der skogen funnes vara af större betydenhet, den borde ställas under särskild värd och förvaltning af skogsbetjening. Detta af Kongl. Majit framställda förslag, som, på sätt ofvan förmäles, blifvit af Rikets Ständer godkändt, innefattar i sig den mening, att der hemman af ifrågavarande beskaffenhet äro med särdeles vidlyftig och duglig skog försedda, densamma bör, då tillfälle dertill yppas, från hemmanet skiljas, för att såsom kronopark behandlas, och enligt de för dylika skogar stadgade replor af skogsbo* tjeningen förvaltas. Af förestående inhemtas, att Kongl. Majit och Rikets Ständer vid riksdagen 1856—1858 varit af den öfverensstämmande åsigt, att ett lika och gemensamt Santmans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.-och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 50. 31 hushållningssätt för alla skogar å egendomar af ifrågavarande natur icke lämpligen kunde användas, utan att de båda olika systemen, kontroll eller omedelbar förvaltning, allt efter omständigheterna borde tillämpas, det förra i allmänhet och på de kronoegendoinar, som hafva mindre skogsareal, och det sednare der sådana vidlyftigare skogar förefinnas, att en sjelfständig skogsförvaltning kan bära sig. Utskottet anser sig så mycket mindre böra tillstyrka någon afvikelse från denna åsigt, som Utskottet inhemtat, att så väsendtliga olikheter mellan skogsarealen å ifrågavarande egendomar förekomma, att deraf ovilkorligen påkallas en olikhet i sättet för deras användande. Enligt upplysningar meddelade från Kongl.
Min öfvertygelse är, och den vill jag utan förbehåll uttala, ali sä väl den plan för Bankens lånerörelse, som inneluilles i nu gällande 1841 års bancoreglem., som hvilket annat förslag till densammas reglerande, som kan blifva antaget, skall leda till bankrutt, om det icke erkänner och upplager följande 5 hufvudgrundsatser: l:o Bancostyrelsens främsta och ovillkorliga pligt är, att upprätthålla hancosedlarnes värde. 2:o Bancostyrelsens andra, den förra underordnade och således villkorliga åliggande är, att bedrifva Bankens lånerörelse. 3:o Bancostyrelsens rättighet och pligt är, att inskränka lånerörelsen, dä omständigheterne kräfva sådan åtgärd för att hejda och hämma en öfverdrifven utvexling och export af Bankens reela fond. Benna utväg är den enda fullt verksamma^-att upprätthålla bancosedlarnes värde, och så väsendtligen nödvändig att i rätter tid med allvar begagna, alt ingen bank dessförutan kan i längden äga bestånd. 4:o Då mer än vanlig tillgång på vexlar sig företer och cnrsen således håller sig vid eller under pari, skall Bancostyrelsen omsorgsfullt tillse, att dessa tillgångar varda begagnade till förstärkande af Bankens reela fond; ägandes Styrelsen alt af Bankens tillgångar bestrida de omkostnader, som erfordras för den O O ' metalliska valutans införsel. 5:o Som Reg.F:s 72 § föreskrifver, • att R. St. äga rätt alt £enom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas, samt derjemte förklarar, att Banken står under R. St:s garantie, samt med denna garantie nödvändigt mäste förstås förpligtelsen att upprätthålla värdet af Bankens sedlar; så måste R. St. vidtaga sådana åtgärder, att Bancostyrelsen alltid må äga att disponera en tillräcklig fond statsobligationer, som af Konungen äro garanterade, för att användas då realisationens upprätthållande sådanes användande kräfver.
Då skilnaden emellan Utskottets och Kongl. Maj:ts berörde förslag består deri, att det sednare stadgar ovilkorligt dödsstraff för ifrågavarande brott, men det förra medgifver såsom undantag eller för det läll, att omständigheterna äro synnerligen mildrande, ådömande af straffarbete pä lifstid, i stället för dödsstraffet, kunna Riks-Ståndens skiljaktiga beslut icke af Utskottet sarnmanjemkas. Men då Utskottets förslag endast är en konseqvent tillämpning af det i vår nyare kriminal-lagstiftning antagna latitudsystemet, hvars införande just i alseende å de grofsta brotten mot person, der omständigheterna vanligen äro mest skiftande, visat sig vara för lagarnes anseende och kraft i främsta rummet al beholvet påkalladt, samt en med den ifrågavarande likartad, fastän till och med mindre skarpt begränsad, latitud redan i gällande lag är för visst fall medgifven, nemligen i 14 Kap. 2 § Missgernings-Balken, eldigt hvilken domaren för slag å föräldrar äger ådöma antingen dödsstraff eller en månads fängelse vid vatten och bröd, så har Utskottet icke tvekat att antaga, det Rikets begge första Stånd skola vara villiga att i denna Iråga förena sig med de begge öfriga; hvadan Utskottet till Ilöglolliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördig» Preste-Ståndet vördsamt hemställer, att dessa Biks-Ständ mätte, med frångående af små tillförene i denna del fattade beslut, biträda hvad Borgareoch Bonde-Stunden derutinnan sammanstämmande beslutat. % Denna §, hvari Utskottet föreslagit straff för försök till mord, har blifvit al Bonde-Ståndet godkänd, men af de öfriga Riks-Stånden till Utskottet återremitterad. De anmärkningar, som synas hafva föranledt återremissen från Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, röra hufvudsakligen den af Utskottet för denna § föreslagna redaktion.
Han komplimenterade henne blott till hennes utseende i den vackra drägten och sade att hon äfven i San Francisco, alltid då de vore hemma, skulle kläda sig på samma sätt om hon ville göra honom ett särskildt nöje. Och dermed var den flyktiga stämning förjagad, som väckts hos henne af naturens nattliga fägring och vår tysta beundran deraf. När vi gingo in igen pratade och skrattade hon så fullkomligt på sitt gamla sätt att jag knappast visste om jag sett rätt. Nästa dag tillbragte vi med en lång ridtur bland bergen, hvarunder Mariquita var liflig som en gnista och glad som en fisk hela tiden; när vi på kvällen kommo tillbaka voro vi för trötta att sitta uppe och prata. Men när jag morgonen derpå reste, följde mig don Luis till stationen och yttrade dervid bland annat att Mariquita verkligen öfverträffade alla hans förväntningar. Glad, liflig, läraktig och alltid färdig att foga sig efter hvarje hans önskan, var hon idealet af en följeslagarinna för någon tid. Och dervid, tillade min skeptiske vän, gör hon sig inga illusioner alls vis-à-vis framtiden, utan har fullt klart för sig att dessa festdagar inte komma att vara i evighet. Sedan såg jag dem icke mera före min afresa från San José, en vecka derefter. De voro fortfarande kvar i Aqua Caliente, sysselsatta med att studera engelska, det don Luis föresatt sig att lära Mariquita, samt med långa ströftåg ända bort till indianbyarna bland bergen, enligt hvad don Luis skref till mig då han önskade mig en lycklig resa och ett gladt återseende i San Francisco, om inte förr. Vi träffades emellertid redan i Guatemala. Jag hade behöft betydligt längre tid för min resa än jag antagit och trodde derför att don Luis längesedan var i San Francisco om med eller utan Mariquita visste jag ej. Ja, så öfvertygad var jag derom att jag inte ens frågade efter honom vid min ankomst till Guatemala City, och då jag under senare delen af resan skaffat mig en smygfeber på halsen, rörde jag mig de första dagarna icke heller ute. Men tre dagar efter min ankomst skulle en tjurfäktning gå af stapeln, någonting riktigt extra storartadt, och den skulle jag naturligtvis öfvervara.
Herr Varberg som den argsinte poliskommissarien och herr Klinger som den manlige kolhandlaren gjorde sig också bägge ypperligt. Inropningar och åskor af applåder, särskildt naturligtvis ägnade den firade gästen fru Pettersson-Norrie. Fröken Dagmar Edmans konsert förliden torsdag hade till Musikaliska akademiens stora sal samlat en fulltalig publik. Men så lockade också programmet med medverkan af bland andra två så afgjorda publikens favoriter som hrr Frans Neruda och Salomon Smith. Soarégifvarinnan själf sjöng » Elsas dröm » ur Lohengrin, med hvilken hon dock näppeligen kom ut, visor af Bremberg och Peterson Berger, där hennes klingande höga sopran gjorde sig fördelaktigare gällande, samt tillsammans med fröken Almati en duett ur Hallströms nya opera » Granadas dotter ». Fröken Almati dokumenterade sig — specielt genom den lekfulla serenaden af Bräms, som föredrogs med öfverlägsen nyanseringskonst — som en mycket lycklig romanssångerska. Bedöfvande bifall följde herr Nerudas mästerliga violoncellspel; den sprittande mazurkan af h o n o m själf måste bisseras. Herr Smith föredrog Griegs » Efteraarstormen » samt en utmärkt stämningsfull sång af Tschaikowsky, » Nur wer die Sehnsucht kennt », till obligat violoncell, spelad af hr Neruda. Den unge pianisten Stenhammar bidrog slutligen med några förtjänstfulla pianonummer. Matiné gifves o m söndag af fru Helga Rundberg, som kommer att biträdas af flertalet bland Dramatiska teaterns förnämsta artister. Programmet kommer att inledas med ett tillfällighetsskämt och vidare upptaga » En bengalisk tiger » samt andra akten ur » Gräsenklingar », hvari fru Rundberg som bekant briljerade på Djurgårdsteatern. Konsert gifves i afton i Vetenskapsakademiens hörsal med benäget biträde af fröknarna Zelma Ek, Valfrid af Wetterstedt, Sigrid Lindberg m. fl. S o a r é gifves nästkommanoe måndag å Sveateatern af fru Lotten Dorsch och hr Emil Hjertstedt, hvarvid uppföres Ibsens skådespel Hedda Gabler.
Hvad åter angår anslaget af löner till Lärarne vid denna schola, har Utskottet funnit beloppet, som dertill skulle åtgå, vara så ringa, att Utskottet tror sig kunna taga för afgjordt, det Kongl. Maj:t icke saknar utväg, att af för handen varande medel låta anordna hvad som till ifrågavarande Scholffi-Lärares aflöning erfordras. Stockhohn den 4 April 182g. Allm. Besv.- och Oec.-Utsk. Bet. 5 Ankom till Exp.-TJtsk. J. ii April 182g. Betänkande, angående våckte motioner om Lancaster-Scholors inrättande. TT ill Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet äro remitterade följande memorial, nemligen: Från HögvÖrdige Preste-Ståndet: 1:0 Af Herr Prosten Elfström, som föreslagit: att i alla Landsförsamlingar, der beliofvet så fordrar och omständigheterna möjligen medgifva, måtte inrättas SockenScholor, i hvilka, så snart görligt vore, Vexel-undervisnings-methoden skulle införas; att ordentliga Lärare för dessa Inrättningar antagas på alla de ställen, der denna skyldighet ej med Klockare - tjensten pröfvades förenlig; och att, hvad anginge aflöningen, dermed Stats-hordorne, efter Herr Prostens tanka, icke serdeles kunde eller borde förtyngas, borde, utan en efter förmögenhet proportionerad billig afgift för alla de Barn, som åtnjöto undervisning — de fattiga undantagna — en årlig och alltid med säkerhet påräknelig lön, å allmänna Sockenstämmor, i närvaro af veder - 6 Allm. Be sv.- och Oec.-Utsk. Bet. Nio $6. börande Konungens Befallningshafvande eller dess Ombud oell Gonsistorii Fullmägtig, uppgöras och bestämmas. Förmodande
Ett pä bordet lagdt an, förande k-n ju behöfwa pröfwas om det innehäller Mant, som Ständer finner sig böra eller icke bö» ra 772 Den I Z Ianuaru'. ra communicwa. För öfrigt förklarar jag att jag instämmer huiwudsakeligen l grunderna för Grefwe I)e la 03^1^5 molion. Jag tror allenast att nägot kel i formen är begängit, emedan i detta Dlc' men sinnas frågor s-.m loche hafwa bordt wäckas hos Constitulions-Ulskvrlek. Grefwe von I^n!MLsf>3uHn yttrade likaledes, ott ccimmuwcattLN icke b^rde kunna bewiljas, setz n Dictan»'-n wore sörli» rädt hwilwche, jamt alt Cokistikliuone-Utstort^t ware ester Herr GrefwcnS kanka d t rätta stället, der de jramstäiva stugorna bordt wäctas «^err l?i!v>-,llolps, Oiillgs Den ak Herr Grefwe 0»- la O-oclis wäckta motion hrr jag beaärdt pä bordet, der den således mäste bllswa hwil-ndeHwatz commurncaNonen äler af Herr Grefwens Dicran-m angär, tärer den ej kunna »vägras. nemligen ja wida Herr Grefven stelf derom drager förlora.: Litt »verkställa dea samma genom en Deputation är etter min lanka oformligt, k synnerhet sedan ijelfwa srägan hwstar pä bordet. Ropades starka