Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af Banko-Utskottets den 7 och 11 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 61, med förslag till en i vissa delar förändrad organisation af Banko-verket samt reglering af tjenstemanna-personalen och dess lönevilkor, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Utskottets tillstyrkande, att gemensam lokal för Kassaoch Depositions-afdelningarne må, i öfverensstämmelse med uppgjorda ritningar och kostnads-förslag, få beredas genom ombyggnad af den lokal, som Depositions-afdelningen för närvarande begagnar 2 trappor upp i Bankohuset, afslogs, och hvad Utskottet i sammanhang dermed, pag. 18, tillstyrkt i afseende på expeditionen och redovisningen inom nämnde Afdelningar, lades till handlingarne; 2:o. Utskottets hemställan, pag. 19, bifölls i så måtto, att det af Fullmäktige framlagda förslag till förändrade tjenstgörings-ordningar för Kassaoch Depositions-afdelningarne samt Revisionsoch Ekonomi-afdelningen i dess samband med de förra, må tills vidare tjena lill efterrättelse; men lades i öfrigt till handlingarne; 3:o. Utskottets tillstyrkande, att personalen vid Banko-fullmäktiges expedition må utgöras af Banko-sekreteraren, en Notarie och en Kanslist, afslogs, hvaremot sagde personal ansågs böra utgöras af Banko-sekreteraren och en Notarie, som tillika bestrider Kanslist-befattning; 4:o. Den af Utskottet tillstyrkta lydelse af 4:de § i Instruktionen för Under-styrelsen bifölls med den förändring, att å första raden efter ordet ”eller” tillädes orden: ”är han;” 5:o. Utskottets tillstyrkande att uti Instruktionen för Kassa-afdelningen föreskrift må införas derom, att vexlings-kassörerna skola till uppräkning emottaga penninge-remisser, som ingå från Riksgälds-kontoret, Ränterier eller andra, samt att sådana remisser, efter verkställd uppräkning, utbytas mot större sedlar, på grund af hvilka Expeditionskassören meddelar kassa-attest, afslogs; 6:o.
För min del önskar jag således, att, så vidt möjligt hr, ordet förbud mätte försvinna ur tulltaxan, måttlig tull åläggas lill skydd för näringarna, och tullförsnillaren behandlas såsom den der på orätt sätt åtkommer annors egendom. Hr Printzenskjöld, Carl: Då jag på förmiddagen hade ordet i denna fråga, försökte jag att ingå i vederläggning af den tillvitelsen, som Bevilln.Utsk. fält af Gr. Cronhjelm uppbära, att Utsk. skulle i premisserna till sitt utlåt, hafva godkänt K. M:s nåd. skrifvelse, men sedermera, vid sjelfva sakens behandling, förfarit i motsats till hvad samma skrifvelse innehåller. Jag ingick då icke i någon granskning af Gr. Cronhjelms reservation, emedan jag ansåg förhållandet för tillfället icke sådant påkalla; men sedan Grefven nu, efter alt hafva inlåtit sig uti vederläggning af Hr von Hartmansdorffs anförande, ånyo framställt sin reservation, såsom den der borde blifva föremål för R. o. Ad:s uppmärksamhet, och ytterligare föreslagit, att Utsk:s betänk, skulle, så vidt det icke öfverensstämde med reservationen, ogillas, och detta skett på den grund, alt Grefven ansåg Utsk. hafva vikit ifrån de principer, som Utsk. sjelf, i begynnelsen af sitt betänk., hade uttalat, så anser jag mig skyldig alt med några ord fästa mig vid ifrågavar. reservation, för alt tillse, om densamma verkligen, i händelse den vinner bifall, icke skulle lägga hinder i vägen för R. o. Ad. att ingå i pröfning af alla de punkter, som för en sådan pröfning oundvikligen böra blifva föremål. Jag får då till en början anmärka, alt Grefven debiterat Utsk. för att hafva föreslagit ändringar i icke mindre än 1!)4 208 Den il Januari e. m. arliklar. Vid den räkning af alla artiklar, som Utsk:s förslag innehåller, har jag likväl icke kunnat upptäcka flera än 164. Således har Grefven der tillvitat Utsk. att hafva utsträckt förändringarne till 30 artiklar utöfver hvad som verkligen ägt ram.
Den statsrättsliga doktrin, som gör folkmakten till ensam lagstiftare och den exsekutiva till blott och bart verkställare, har i samhällets högre regioner gjort nog ondt, att man bör kunna hoppas, att hon der ej vidare kommer till erkännande. Men äfven i samhällets understa lager låter den icke tillämpa sig, utan att åstadkomma skada och förvirring. Äfven der måste jag tänka mig samhällsmakterne så afvägda, att den lagstiftande menigheten tager sakerne i större omfattning, beviljar det materiela understödet åt det hon bifaller, eller vägrar det åt hvad hon ej godkänner, och att styrelsen lemnäs rättighet att först pröfva och sedan verkställa. Att förfara annorlunda, att t. ex. i städerne lemna åt allmänna rådstugan eller stadens representanter, att bestämma alla de små detaljer som tillhöra en stads ekonomi, vore i sjelfva verket, att åt dem uppdraga sjelfva styrelsen, hvartill dessa församlingar visserligen icke äro organiserade. En sammankallad folkmenighet, sådan som den allmänna rådstugan, kan ej handla med ansvarighet, och lika litet en representantförsamling, som voterar med slutna sedlar, ty hos hvilken af alla dessa skulle väl ansvarigheten utkräfvas? Men en samhällsmakt, som eger att, utan ansvarighet, besluta och att framtvinga beslutens verkställighet, är ett oting, som saknar plats i en lagbunden samhällsordning. Det är hos styrelsen, tänkt in abstracto, som denna sammanfattning af ansvar och pröfning, af pligt och rätt, måste sökas, och i de små samhällen, om hvilka här är fråga, uppträder, in concreto, denna makt i tre olika skepnader, än såsom Magistrat, hvars pröfning och ansvarighet omfattar den stora mängden af mindre vigtiga mål, än såsom Konungens Befallningshafvande, åt hvars sanktion vissa vigtigare saker äro förbehållna, och slutligen såsom Konungens regering, hvilken tager de aldravigtigaste under sin omedelbara pröfning. Huruledes de två första instansernas beslut icke 150 äro och icke böra vara absolut bindande, utan kunna, på besvärsvägen, dragas under den högstas skärskådande, har jag förut sökt utreda.
Fullmäktige, sorn auselt de af Kommissariatet anförda, i flera afseenden ömmande, skäl för denna löneförbättring giltiga, hafva hemställt, att nu uppgifna belopp måtte af Fullmäktige få användas till fyllnad i ofvanbemälte tjenstemäns och vaktbetjenters löne-inkomster för åren 1835 och 1856; vid hvilken hemställan Fullmäktige jemväl erinrat om den med 5,000 R:dr årligen förhöjda summa, hvartill löner, arfvoden och expenser vid Riksgälds-kontoret blifvit beräknade i en sednaste Riksdags Stats-Utskotts Utlåtande JVs 371 bilagd tabell; och hafva Fullmäktige derjemte föreslagit: l:o att Rikets Ständer måtte för innevarande år samt tiden till nästkommande Riksdags slut fastställa följande med aflöningen för motsvarande grader inom Rikets Ständers Bank öfverensstämmande aflönings-stat vid Riksgälds-kontoret: Löne-stat. Supplementar-stat.
Skola nemi. reqvirenterne sjelfva bestrida hela kostnaden, befarar jag att trädgårdsingeniören blir litet eller intet tillitad. l ill stöd derfiir lår jag anföra, att då K. M:t för några år tillbaka lemnade reseunderstöd till en person, som skulle hos pastor Dzierzon i Schlesien inhemta kännedom om dennes biskötningsmethod, och dervid fästade det vilkor att den omnämnde personen skulle under två års tid efter sin återkomst vara till tjenst lör dem, som ville honom anlita, dock med vilkor ytterligare, att reqvirenterne sjelfva skulle betala resekostnaden och dagtraktamente under förrättningen; så inträffade, att den ifrågavarande personen icke hiel' reqvirerad hvarken af något hushållningssällskap eller af någon enda enskild person, och detta oaktadt Landlbruks-akademien genom särskilda tillkännagifvanden fästat uppmärksamheten på det tillfälle, som sålunda blifvit beredt att erhålla denna persons biträde. I följd häraf är jag temligen förvissad om, alt derest man icke för allmänheten underlättar anlitandet af trädgårds-ingeniören, derigenom att kostnaden för hans resor bestridas af staten, kommer den ifrågavarande platsen att blifva endast och allenast en pensionsplats. Hr von Koch: Jag är väsendtligen förekommen af den siste talaren; och anser att om man skall åtgöra något i denna väg, måste man göra det med något mer besked, än här är föreslaaet. Såvida man nemi. vill, att en sådan ingeniör skall komma att utsträcka sin verksamhet utom den trakt, som närmast omgifver hans hem, tror jag att det är nödigt att, på sätt Gr. Mör - Dea 3 Jani f. m. 15 ner yrkat, staten jemväl utbetalar resekostnaden; och detta på samma vilkor som för landtbruksingeniörerna. I afseende å sjelfva saken, anser jag det ock vara af högsta vigt, alt till trädgårdsskötselns och isynnerhet fruktträdsodlingens befrämjande, några verksamma mått och steg tagas, ja! kanske till oell med ännu verksammare än bär blifvit löreslaget.
Utskottets tillstyrkande bifölls; och N;o 5o2, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut i fråga om föreslagen löne-ersättning till Tabel 1-Commissionens Secreterare. Den uppställde votei ings-propositionen go lkändes. Prot. Utdr. den 8 Maj 1841. 4i5 S. D. Å 1130 föredrogs BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 15, i anledning af gjorda anmärkningar vid förenade Utskottens Betänkande, N:o 7, angående Reglementariska föreskrifter för Bran vinsbränningens utöfning, samt om hvad som vid försäljning af bränvin och beskattningen derå iagtlagas bör. De föreslagne förändrade §.
SD. ^ anledning af Riksdags - Fullmägtigcn Eric Ohman fran Upsala Län yppade Motion, om afgörande af den wid i8oy ars Riksdag skedde anmärkning emot az §. i Riksdagsordningen, med Evnstitutions, Utskottets deröfwer afgifne Utlakande, be^uiade Bonde - Ståndet, att sä wäl denna som alla andra uppskjutna Grundlags - frågor, som icke redan wid denna Riksdag blifwil upptagne, eller wunnlt handläggning, skola till nästa Riksdag klistra hwilande och dä till pröfning förekomma. Bx krotocollo. 6. Brinkman. Utdrag af prstocsllet, hällets hos H-derwärda Bonde-Grändet wid llrtima Riksdagen i Orebro den i6 Julik 1812. SD^§!d ytterligare föredragning biföllos Statsutskottets sedan den. i ^ dennes pä bordet hwilande Bctänkanken, ngäende: r:o Camera-Byggnader^i Carlskrona; Och Den r6 Julii. -709 2:0 Tillökning i den Carlbergs Krigs - Academi anstagne Stat samt utwidgande af berörde Inrättning. Ut sugra, Bx xrotocollo 6. Brinkman. Utdrag af Prstocsllet, hallit hos Heder, wäl da Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 16 Huln 1812. SD. I^ppä förnyad föredragning af Lag, Utskottets sedan den 1 z i denna mänad pä bordet hwilande Utlåtande öfwer det af Friherre C. F. Saltza ingisne Memorial om straffets skärpande för Skogsäwerkan, kemnade Bonde-Ständet dertill dest bifall. t^t sugra. Bx xrotocolli, 6. Brinkman. Utdrag af protocollet, hället hos Hederwärda Bonde-Gtändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 16 Julii 1312.
Hans toner väckte i månget bröst ett slumrande högre lif, de jagade tråkighet detta gråbleka spöke ur hem och samqväm; de förskaffade fattiga bröd och förde sjuka och krymplingar till det Bethesda som vår Herre skänkt sina barn i Sverge, hvars vågor väl äro bittra, men hvars kraft är ljuf och helsorik. Ännu i dag firar man i Strömstad den stund han kom dit och med sina härliga toner kallade barmhertighetens engel att röra vattnet. Så lefde, så verkade Crusell ett skönt föredöme för alla som vandra hans väg. Ja så lefde han! Men nu är äfven han död och snart kanske glömd. Edvard. 12 Död, glömd? Den sanne konstnären? Oh nej! Han är dock detta måste jag säga dig i sång. Han är ej död! I sångens verld han lefver än Hans själ af Gudomsöga närd går där igen. I melodier talar han ännu i dag till hvarje djup i menniskan, till stark och svag. Han ger de brutna sinnen tröst ger mod och hopp, Och Engeln uti menskans bröst han väcker opp. Han stämmer glädjens vilda rus till harmoni och bildar utaf verldens brus en symfoni. Han löser själen ur dess tvång och fri från flärd Han stiger med hans sköna sång mot ljusets verld. Så lefver han för jorden än i sköna ljud När ren han höjt i himmelen sin sång hos Gud. (Efter någon tystnad). Men Edvard du hör mig ej! Du skrifver. Aline. Edvard. Just emedan jag hört din sång och den gripit mig skrifver jag. Jag skrifver 13 återbud till en god vän som jag från denna stund ej mer vill se. Jag skall genast afsända denna billette och sedan börjar jag att arbeta om min opera (springer ut). Och jag har lyckligt utfört mitt värf. Tack vare Crusell. (Går). Samma dag Crusellfesten gafs försonades de båda som först ämnat uppträda och beslöto att sjelfva gifva rolerna, till stor glädje för mig, förtret för Moster Lovisa och till mycken fromma för det lilla stycket och för de åskådande.
(“It is my opinion that you would do well to conclude the loan in Hamburg if you can at 5 % Interest with ll % commission and brokerage.“) 24 På eftermiddagen afsände ombuden till Stockholm en telegrafdepeclie så lydande: “Gårdagsdepechen mottagen. Heine träffas först morgondagen. Nordtyska Banken synes vilja deltaga billigare. Direktions-öfverläggning måndag. Banken kan ej lemna bela summan. Presidenten afrest Paris. Föreslår oss möte der. Återkommer omkring 25 Januari London. Fullmakt ditväntas. Jernyägslånet nästan afgjordt i London. Tottie tror statslånet bekommas sex ränta 1! provision. Baron Manderström telegraferar söndag, att Stokes föreslår 5 ränta jemte årlig (?) 2 provision. Tror kanske bättre. Detta torde nedsätta anspråken bär. Eljest måhända nödgas afresa öfver Paris till London. Vidare dessförinnan/* Sedan Heine genom ombuden inhemtat, att de vändt sig till Nordtyska Banken, förklarade lian sig benägen att taga saken om bänder mot ett till 4 % nedsatt provisionsafdrag å kapitalet, men då ombuden funno äfven detta anbud så oantagligt, att de icke ens ville telegrafera detsamma till Stockholm, sade Heine sig vilja öfverlägga med en af Cheferna för huset Haller, Söhle »SI K:o, som skulle deltaga i affären, och lofvade lemna slutligt svar på eftermiddagen den 18 Januari. Detta svar utföll så att Heine skulle försöka saken mot 3 % provisionsafdrag. Han sade sig icke kunna inbjuda till subskription på sämre vilkor för långifvarne än 98 % och hegärde 1 % för sitt besvär med lånets indragning eller remitterande i silfver, återbetalningen, ränteliq vider m. m. Att räntan ej kunde understiga 6 %, var en följd deraf att de mecklenburgska 6 % obligationerna ännu voro och sannolikt länge skulle förblifva i marknaden. Detta förslag telegraferades till Stockholm i följande depeche: “Efter åtskilliga manövrer förmått Heine jemka vilkoren till 6 procent ränta och 3 procent provisionsafdrag på kapitalet.
Ständerne hade dä från sin sida uttalat de grundan t ser för en representationsreform, hvarvid de fästade den hufvudsakliga viglen, och Regeringen hade således en legal basis, hvarpå hon kunde bygga sitt contraförslag. Hur mycket lättare vore det icke dä att komma öfverens om tillämpningen och detaljerna ? Om deremot det nu disculerade förslaget vid demina riksdag varder förkastadl, så återstår ju ingen ling annat, än antingen att Regeringen sjelf skall förelägga Ständerne ett nytt förslag, eller också alt afvakta utgången af det lotterispel, som afgör votcringarne inom Coust.Ulsk. Den förra utvägen anser åtminstone jag betänklig för en ny Styrelse ; ty antingen ser hon sig tvungen att träda mellan partierna; hon skall dä icke tillfredsställa nägoldera, ulan väcka misstroende å ömse håll; eller ock tager hon parti på en sida, och då har hon sjelf börjat att mot sig organisera en parfi-opposilion. För hvilket fall som helst har det alltid betydliga svårigheter för Regeringen att uti ett ämne af den omfattning, som del ifrågavar., framlägga ett af henne, utan stöd af ett utaf Ständerna förut framlagdt, utarbetadt grundlagsförslag; helst Konungens propostr om grundlagsändringar icke med en bokstaf få af R. St. ändras, utan skola antingen ofurändradt hvila lill nästa riksdag, eller ock genast afslås. Pä dessa skäl, och då jag icke förutser någon sannolikhet att vid denna riksdag få ett förslag från Const.Utsk. framlagdt, som blefve bygdt på bättre, eller ens så goda grunder, som det förevar., anser jag mig skyldig att rösta för antagande af det nu hvilande. Hr von Troil, Emil: Man har med rätta sagt, att det nu föredragna förslaget hvilar på en democratisk grundidé', och democratien har af de fleste utaf det 11. Husets ledamöter, som uppträdt, fått emottaga så skarpa hugg och anfall, att jag finner mig uppkallad att uppstiga, för att några ögonblick, från democraliens ståndpunkt, betrakta aristocratien. Jag kan här icke undgå att erinra mig några ord, som jag för nära 16 år sedan hörde yttras inom detta Hus af Hr
Af förekommen anledning och uppå proposition af Talmannen, bestämde Ståndet, för sin del, den 15 Oktober 1859, såsom den dag, å hvilken, så vidt helgedag icke då inträffar, nästa Lagtima Riksdag skall taga sin början; och skulle respektive Medstånden samt Expeditions-Utskottet, genom utdrag af protokollet om detta Ståndets beslut underrättas. 236 Prot.-Utdrag den iO Mars i857. Den 10 Mars. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskoitet: l:o Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om inrättande af ett Landtbruks-institut i Skåne, tillika med ett i anledning deraf nu algifvet anförande; 2:o Dito dito, angående pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Kanslisten i Justitie-revisions-expeditionen Eberhard Liljewalch och Kopisten i samma Expedition, Wilhelm Norström; 3:o Dito dito, angående rättighet för t. f. Kommendanten och Direktören vid Straff-fängelset i Warberg, Majoren Gustaf Wilhelm Gyllenhammar, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; 4:o Dito, dito, angående rättighet för Fanjunkaren vid Krono-arbets-korpsen, Kornetten Anders Johan Enström, att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragningsstat; tillika med ett i anledning deraf nu algifvet yttrande; 5:o Dito dito angående rättighet för Enkan Johanna Magdalena Wallberg att erhålla pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat; 6:o Dito dito, angående pension å Allmänna Indragnings-staten för Landsliskalen i Södra distriktet af Hallands län, Isak Ulrik Motander; 7:o Dito dito, angående anvisande af Stats-bidrag till en väganläggning mellan Ofver-Torneå och Pajala socknar i Norrbottens län; 8:o Kongl. Maj-.ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående gjord underdånig framställning om Stats-bidrag för anläggning af kanal med bassin emellan staden Carlstad och dess hamn vid Kanike-näset; samt 9:o Kongl.
Långt innan Englands handel var spridd till alla delar af verlden, spridde det sina talrika örlogsfartyg öfver hela jorden, till ofta okända trakter, för alt ligga, som det vid första påseendet syntes, overksamma och blott ståta med en Brittisk flagga utanför en stundom obebodd, stundom ogästvänlig kust; men beräkningen var djup — noggranna beskrifningar och upgifter om de främmande länderna återfördes med hvarje fartyg; hvarje spekulant eller äfventyrare, som ville försöka sin lycka på andra sidan håfven, hade ledning af dessa upgifter och hade den fördelen att då han kom ut, möta på platsen en Engelsk autoritet, som försvarade honom och hans kapital från våld och godtycklighet. Att spekulanter och äfventyrare aldrig saknas, då väg för dem öppnas, är gifvet. Skaror af dem strömmade till de nya hamnarne, och England hade snart landsmän öfver hela verlden, som ouphörligen underhöllo förbindelserna mellan moderlandet och de nyuptäckta eller nyupsökta länderna. Till hvilka följder detta småningom ledde uplyser historien. Om Ostindiska Kompaniet, om Amerikas, om Westindiens, om nya Hollands och Ostindiens eröfring, och vill man veta det slutliga resultatet, som fullföljandet af detta system frambragt, så behöfver man blott jemföra Englands statisti - 174 Den 3 December e. m. ska upgifler med andra länders, för att finna att den från början lilla östaden nu är en bland de rikaste och mäktigaste på jorden. Jag vill ingalunda häntyda att Sveriges handel någonsin skulle kunna upnå ett så blomstrande tillstånd som Englands, utan endast visa att det är genom spridandet af sina örlogsfartyg öfver hela veiiden som England kommit till detta mål. Frankrike, Norra Amerika och Holland följa samma system.
Att denna åsigt rörande inskränkning uti enskilda bankers rättighet, på sätt som ofvanföre är utveckladt, befinnes vara grundad på ett billigt afseende å alla medborgares fördel, skall måhända tydligare visa sig då man besinnar, att delegare uti enskilda banker draga dubbel inkomst af de fastigheter, med hvilka de såsom delegare uti banken inträda, nemligen först den direkta landtbruksinkomsten af fastigheten och sedermera räntan på de tryckta eller graverade skuldsedlar, som de få utgifva och till låns utlemna blott derföre att de ega fastigheten. Det torde äfven böra erinras att derest, genom sådan enskilda bankers skuld sedels-utgifning, hvarpå ränta erhålles i stället för att eljest ränta å skuldsedlar erlägges, rörelsekapitalet till den grad ökas, att sådant verkar stegrade varupris, så tillskyndas allmänheten derigenom ett lidande till enskilda bankernas fördel, då deremot, i händelse rörelse-beloppets alltför stora ökning vore en följd deraf, att Staten utgifvit för stor andel representanter af fastighetsvärden, fördelen af denna utgifning af fastighetsrepresentanter tillfölle Staten, d. v. s. alla medborgarne, och således i viss mån eller kanske helt och hållet uppvägde eller till och med öfvervägde olägenheten. Blefve följden af enskilda bankers utgifning af tryckta eller graverade skuldsedlar vidare hastigt tilltagande lyx och större förbrukning af utländska artiklar än som kunde uppvägas af den för landet öfverflödiga delen af inhemska produktionen och förädlingen, så att införsel-värdet öfversteg utförsel-värdet, hvilket har till påföljd antingen skuldsättning eller silfver-export, så finge allmänheten, i sednare fallet till fördel för enskilda bankerna, vidkännas den förlust, som vore förenad med de åtgärder, hvilka erfordrades, för att återbringa värdet i löst gods eller metalliska kassan till det förhållande som bör bibehållas” emellan denna kassa och dess utelöpande representanter, nemligen bankens sedelmynt.
Magazinslnrätt - ningen har åtmindstone medfördt den fördelen, att Allmogen ej mera förtär otjenlig föda. Om denna Inrättning nu på en gång alldeles upphörde, så kunde, i händelse af missväxt, återgången till en sämre spis blifva svår, och deraf snarare än af något annat, ett allmänt missnöje uppkomma. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag skall ej förlänga discussionen. Jag har den öfvertygelsen, att nu mera en större MagazinsInrättning ej behöfs, för att med brödföda förse de norra Provincernas innevånare; meii det finnas vissa andra clirnatiska förhållanden, som förtjena afseende; dessa amer jag likväl lämpligast kunna anförtros åt locol-styrelserna, Hvad Da., 4oo Den 47 April/, ml larne beträffar, kan jag ej inse, att den delen deraf, som ligger emelian Fahlun och Westerås samt imellan Fahlun och Gefle, någonsin kan behöfva någon särskildt undsättning, ty den stora handelsvågen, som löper mellan dessa orter, lemnar den enskildta omtankan tillräckligt utrymme att anskaffa de förnödenheter, af hvilka dessa provinser åro i behof. Det år således blott för de delar af Osteroch Vester-Dalarne, belägne några mil vester om Fahlun, med en folkmängd af omkring 28,000, och der utsädet stundom genom frost förstöres, som undsättning genom styrelsens åtgärd kan komma i fråga, emedan de i desse orter bruklige utsades-slag, icke kunna dem från andra landskaper tillföras. Enahanda år förhållandet med Jemtland, der utsädet hufvudsakligen består af Korn, men hvartill något af de södra orternes production icke år tjenligt. Frost inträffar i Jemtland merendels hvart fjerde år. Om derföre anstalt kunde fogas, att under de gynsammare åren upplag af Utsädes-korn kunde bildas och hvartill 8 å 10,000 tunnor kunde göra tillfyllest, så tror jag att för denna province aldrig någon vidstråktare undsättning genom styrelsens åtgärd, bör kunna komma ifråga.