Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdagsordningen för Riksens Stånders rätt till granskning, icke kan sträckas till Revision af de under CommerceCollegium ställde Fonder samt MagazinsDirectionens Räkenskaper, bevises bäst deraf, att Riksens Ständer först mäste i afseende på de förra, dertill utverka sig Kongl, Maj:ts Nådiga tillåtelse, innan en sådan granskning fick åga rum,' och det är med anledning häraf, och då Kongl, Maj:t, hvad HospitalsFonden angår, redan afslagit Riksens Ständers begäran om Revision deraf, som jag anhåller, att Betänkandet måtte antingen varda återremitteradt, eller ock helt och hållit afslagit. Herr Påhlman, Otto Fredric-. Af den framställning StatsUtskottet gjort af de Fonders beskaffenhet, hvilka höra under Kongl. SeraphimerOrdens Gillets förvaltuing, tror jag, att det skall synas, det de samma till största delen bestå ej af enskildta utan af Allmänna medel, såsom Kronoråntor, Tionde Spannemål och mera dylikt, hvilka icke annorlunda låra kun - i56 Dan 5 Junii. na ån såsom SfatsMedel betraktas. Att Riksens Stånders granskning af ifrågavarande Räkenskaper skuile vara stridande mot Grundlagen, kan jag omöjligen inse. Jag kail ej eller finna förunderligt, att Riksens Stånders sist förordnade Revisorer, kånnande Riksens Stånders önskan, att HospitalsFondens Räkenskaper måtte af deras Revisorer granskas, så vida Kongl. Maj;t till denna begäran letnnade sin sanction, och då kallelsen för Revisorerne tillika innehöll befallning, att företaga Revision deraf, att säger jag, når Revisorerne, i sådant ändamål, hit ankomne, mötas med ett Kongl. Maj:ts bref, sorn förbjuder en sådan Revision, de yttrat förundran häröfver, och anmält händelsen inför Riksens Ständer. Detta Revisorernes förhållande lärer vist icke, för omdömet deröfver, behöfva något försvar. Det har blifvit sagt, att i 68 §.
Danielssons från jönköpings län motion, angående tillsättande och aflönandet af en Provincial-Läkare för Ostra härad af Jönköpings län; 5:o A. W TJhrs från Orebro län motion, angående lindring i rustningsbesväret; 6:o A. W. Svartlings från Ostergötlands län motion, om anslag tili uppförande af arbetshus, jemte hvad dervid blifvit muntligen anfördt; 7:o Sven Anderssons från Skaraborgs län motion, om befrielse för hemman omkring kronoparken Mösseberg från dem ålagd ersättning för betes begagnande å samma kronopark m. m; 8:o Lars Magnus Knutssons från Östergöthlands län motion, att de 466,666 rdr 32 sk. till vägars förbättrande, som af Kongl. Maj:t blifvit i Dess nådiga proposition äskade, måtte oafkortadt beviljas; 9:o Olaus Erikssons från Götheborgs och bohus län motion, angående löneanslag åt en extra Povinciai-Läkare i Stångenäs och Sotenäs härader med Station i Lysekil; 10:o Den Sammes motion, om förhöjning i anslaget till vattenaftappningar, med hvad i aidedning deraf muntligen anförts; lilo Johannes Johanssons från Jönköpings län motion, om indragning af Kronofogdetjensterne; och 12:o Johan Westermarks från Westerbottens län motion, angående förhöjning af kronans lösningspris å Salpeter, jemte hvad dervid blifvit muntligen yttradt. S. D. Till Banko-Uttskottet remitterades: l;o Tobias Linds från Bohus län motion, om förständigande för Banken att utgifva Sedlar å 1 rdr 24 sk rgs, jemte deraf föranledde muntlige framställningar; 2:o Gustaf Bergs från Skaraborgs län motion, med förs åg att förena Privat-Banks och Hypotek-föreningarnes intressen med den vinst Riksbanken af desse inrättningar bör kunna påräkna samt ställa dem under Riksens Ständers kontroll; och 3:o Joseph Holms från Stockholms län motion, om upphäfvande af Privat-bankerne Prot.-Utdrag den 2.3 December 1850.
Men för att från denna utflygt i Mythologiens dunkla rymder, återkomma till verkligheten, har Friherren slutat med en ny anmärkningsanledning mot Konungens Rådgifvare, hvaremot, då den i laglig form blifvit anmäld, jag visserligen ej har något för närvarande att påminna. Friherre Cederström: Denna discussion skall ej gå förlorad för Svenska Folket. Det skall deraf se, huru personer här finnas, som vilja missförstå grundlagens tydliga hud. Herr Hjerta har sagt sig icke förstå, huru jag kunnat yrka den sats, att endast Förvaltningen af SjöÄrendernes jämte Stats - Den 19 Maji f. m. Contorets Embetsman kunna ställas till an« svar enligt 3o §. Riksdagsordningen. Skälet är klart, nemligen att Förvaltningen af SjöÄrenderne redovisar för io:de HufvudTiteln, och StatsContoret för de öfrige g HufvudTitlarne. Grunden för Scändernes beslut vid sista Riksdagen rörande MagasinsDirectionen var just densamma, som jag uppgifvit; ty MagazinsDirectionen hade sig ålagt, att inför Ständerne directe redovisa för det till Magasinslnrättningen anslagne Creditif. Om man således icke vill förtyda lagens klara bud, är det blott de för Statsutgifterne inför Ständerne redovisande Embetsman, på hvilka 3o §. Riksdagsordningen kan lämpas. Hvad åter Konungens Rådgifvare beträffar, kan fråga om deras ansvarighet endast väckas inför ConstitutionsUtskottet. Jag har velat lemna denna upplysning för att tillrättavisa ett misstag, som, vid en ofullständig framställning i Tidningarne, kunnat inverka på Allmänna opinionen. Friherre Boije j Fredrik; Det synes mig som discussionen urartat och blifvit helt och hållet personel lill föga vinst för detta Hus, och alldeles ingen för Folket. Jag hemställer derföre vördsammast, 0111 icke Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken behagade afsluta discussionen och återföra till ordningen för dagen.
Jag observerade icke alt vid 14:dc §, hvilken är återremitterad, ordet alldeles ehuru i min tanka alldeles onödigt, är, ifråga om qvinnokönets befrielse i uppgifvet läll, af Bevillnin. Utsk. inilickadt. Jag tillåter mig anhålla utt jemväl här ordet alldeles, — ingalunda må användas. § 29. Undert. Ridd.Sekret, nplyste, att Presteoch BondeSlm återremitterat denna §, men BorgareSt. återremitterat densamma jemte det derom i Ulsk:s betänk, afgifna yttrande. Ilr von Hartmansdorff: Före den 29:de §:n står samma mening, som före den 27:de nemi.: ”För följande vid bruk, bergr verk och öfriga inrättningar intagne personer skall afgift en, så vida den till 5 j>roc. af inkomsten beräknade bevillningen icke upgår lill högre belopp, bestämmas sålundaFöljaktligen borde man antaga att den klassifikation, som här är gjord, icke skulle hindra att de, som innehafva större inkomster jemväl må skatta utöfver de upgjorda klasserna. Men jag fruktar att klassifikalionen verkar på samma sätt här, som jag befarade i de öfriga §§:ne, der klasser voro föreslagna, nemi. sä, all man sladuar vid den högsta klassens afgift, äfven om vederbör, hafva större inkomster och följaktligen borde betala mer. Upsyningsmän vid grufvor äro indelade i 3 klasser, hvaraf den första skulle betala 3 r:dr. Låtom oss nu antaga att det funnes en upsyningsmän vid en grufva, som hade 2000 r.-dr årlig inkomst, sä skulle han ifall han vore Bergmästare med samma lön, derföre betala 60 r:dr, men när han är upsyningsman och taxeras efter lista klassen sä betalar han 3 r:dr, Afser man, såsom rätt är, att hvar och eu skall erlägga bevillning i mån af sina inkomster, så torde det vara bättre titt borttaga klassifikation nen.
Med det af Eders Kongl. Maj:t nådigst beviljade årliga anslag, 1000 R:dr B:ko, har skolan varit i gång sedan den 1 November 1847. Elevernas antal är 12, hvilka hvardera betala årligen 33 R:dr 16 sk. B:ko, emot erhållande af fri undervisning uti det praktiska jordbrukets alla på detta ställe ulförbara delar. Inrättningen är alltför ny, för att lemna tillfälle till något bestämdare omdöme öfver dess resultater, men det ringa sta t s-anslaget gör det omöjligt för skolans föreståndare, som tillika är ställets ägare och besörjer undervisningen på stället, att fortfara dermed. Då det likväl är af stor vigt för denna ort, att en sådan lägre landtbruksskola kan ändamålsenligt organiseras och vinna fullt förtroende, vågar jag på förhand utbe mig Eders Kongl. Maj:ts nådiga behjertande al den framställning om förökadt anslag för en sådan skola, som jag framdeles torde komma, att, efter sig företeende omständigheter, i underdånighet väcka. Det är ett sällsamt faktum, att vid flere på hvarandra inträffande goda skördar, då desse icke blott äro fullt tillräcklige för behofvens fyllande inom länet, utan ock lemna betydliga öfverskott till afsalu, en förlägenhet för penningar uppkommer genom bristande afsättning, som inverkar ofördelaktigt på landtmannarörelsen i allmänhet. Häraf följer ock att, emedan till skatternas betalande, spanmålen måste försäljas ofta till hvad pris som helst, priserna derå stegras oerhördt, så snart ett missväxtår inträffar, då förråden inom orten äro otillräckliga och hastigt tömmas. Såsom hufvudsakligen verkande or - saker lill della förhållande, kan med skäl räknas saknade sjö-kommunikationer och lång landtransport till och ifrån sjöstäderna.
Af enskildta angelägenheter föranledd att för en längre tid aflägsna mig frän Riksdagsorten, nödgas jag afsäga mig förtroendet alt vara en ibland R. o. Ad:s Electorer, dervid jag likväl anhåller att varda bibehållen vid min Riksdagsmanna-rätt. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Bänkman att vid deras nästa sammanträde utse Electorer i st. f. såväl Gr. Liljencrantz, som Hr Dorchimont, Wilh. Albrecht, och Hr Rudebeck, Edv. Ulrik, hvilka varit utsedde till Electorer, men återlemnat sina Riksdagsmanna-polletter. Föredrogs ånyo Const.Utsk:s den 16 och 21 sistl. Juni på bordet lagda Mern. N:o 6, ang:de verkställd granskning af de i Statsrådet förde prot. Frih. Palmst jerrna, Carl Otto: Det torde förefalla mången ledamot af detta Stånd ovijntadt, att jag vid detta tillfälle begärt ordet, och för någon stund utbeder mig R. o. Ad:s upmärksamhel: men jag är härtill föranledd deraf, att Const.Utsk:s nu föredragna Mern. innehåller vissa tankar af den i allmänhet betänkliga beskaffenhet, att några erinringar dervid måste göras och icke kunna tillbakahållas. Derjemte anser jag det vara en pligt, icke allenast emot mig sjelf, att icke vara svarslös emot tillvitelser att hafva tillstyrkt åtgärder, som icke varit med Rikets sannskyldiga nytta öfverensstämmande, utan äfven emot det Stånd jag har äran tillhöra, och jag känner mig dertill så mycket mera upmanad, som det förtroende och den välvilja, R. o. Ad. behagat visa mig, såväl då jag innehade främsta platsen på detta rum som äfven sedermera, mera än något annat torde hafva varit anledn:r till, att jag innehar den plats jag nu bekläder. Min aktning för R. o. Ad:s omdöme i dagens frågor utgör dessutom för mig en tillräckligt anledn. att bryta tystnaden:
Soj varande lönetillgångarnc för Indelta Arméens Befäl, och efter de indragningar i Befälets antal, som K. Alt kan finna lämpelige, verkställa en sadan lönereglering inom Befälet, sorn K. M.t pr öfvar bäst uppfylla ändamålets dock med syftning till Lönerncs återförande i öfverensstämmelse med IndclningsVerkel/’ I fråga nu först om beloppet af den tillökning i Statsanslaget för Indelta Arméens Befäl, som, för verkställigheten af en lönereglering för samma Befäl, 3 RiksSlånd ansett vara erforderlig, hafva H. PrästeStåndct oell V. BorgareStåndet bifallit den Summa af 48,000 R:drB.'co, hvilken Utskottet sluteligen tillstyrkt såsom fyllnad emellan de 225,793 R:dr 23. 6., som för regleringen ansetts i Contant behöfvas och de 177,793 Pudr 23. 6., hvilka påräknats härtill af förut varande tillgångar, vara disponible; hvaremot H. Ridd. och Adeln i detta ändamål bestämt ett anslag af 66,000 R:dr Banco: Enär således 2 Stånd äro ense om det belopp Utskottet föreslagit, finner Utskottet sig böra inbjuda If. Ridd. och Adeln, att derom med H. PrästeStåndet och V. BorgareStåndet sig förena. Men om sådant icke af Ridd. och Adeln bifafles, lärer votering komma att af Förstärkta SlatsUtskotlet verkställas efter följande proposition : 8:0 Den, sorn bifaller en tillökning i Stats-Anslaget för Indelta Armeens Befäls aflöning på sätt Utskottet föreslagit,' nemi. med 48,000 R:dr i Contant och af de till Kronan indragne Boställen 3oo6 R:dr 42 sk.? voterar Ja 5o8 Stats-Utskottets
Uplästes Stats.Ukstottels betänkande af den 9 Jutii, i anledning af Kongl. Majrts nädiga proposition till S Ms-Ukffoltet af den g Junii 1812 angäeude Riksgälds Csntorers utländffa gäld, anseende Ut ottel g böra med Kongl. Maj:t instämma deruti, att Swerige hwarken kan eller bör betala - Den 9 Iulii. lala Rikets utländska skulder annorlunda, än Kongs. Majit i näder behagat proponera och widare omständigheter i StaiS-Utskottets utlåtande utredas. Sanuelige desse mål kades pä bordet. Herr Landt-Marffalken återkom och imog filt stane. Justerades följande: Utdrag af Protokollet, hä'lek hos Högloft. Nidderfkapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro den 9 Julli 18 ! 2. S. Dföredrogs ä nyo A manna Beswärsoch Oeconomiä.U.ffotletS, den 9 Junii pä bordet lagda memorial, rörande bränwins bränningen i Riket, och enär den till granskning punctennS företogs, utföll Högloft. Rivderskaper och Adelns beslut, som följer. irsta purclen af betänkandet bifölls.
Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskottets, under N o 29, den 10 nästlidne Junii, afgifne Betänkande i följd af StatsRåds Protocollernas fulländade granskning, fann PresteStåndet för godt lemna StatsRådet och Föredragande decharge, med undantag af den mot Herr StatsSecreteraren Quiding, enligt 106 §. Regeringsformen gjorda anmälan, samt förbehåll af öp - 47* Trot. tJtär. <?. 11 Julii 1825. pen talan i hvad som kan af Statsutskott tet, såsom anledning till anmärkning, blifva till ConstitutionsUtskottet öfverlemnadt, i afseende på de räkenskaper, scm under denna Riksdag, enligt Kongl. Maj:fs höga beslut, för första gången kommit under Riksens Ständers granskning, och hvarom framdeles öfverläggning vid innevarande Riksdag kan komma att ega rum. Och ansåg PresteStåndet derjemte, med anledning af hvad i detta Betänkande förekommer, angående: 10 LandtRäntmästares, Kronofogdars och Postmästares tillsättande genom Kgl. Maj:ts egna nådiga Constitutorialer; 2:0 Skattläggning af Husbehof®, Mjöloch Sågqvarnar; 5:0 Stats-Secreterares och JustitiaeCancelle» rens tillsättande med Constitutorial och 4:0 Giftermålsdipsnce för personer, som med hvarandra begått horsbrott; Att underdånig skrifvelse med tillkännagifvande af den uppmärksamhet Riksens Stander fästat vid hvad i förberörde pune» tez Prot. JJidr, d. 11 Jidit 1823. 473 ter omnämndt är, såsom innebärande flera vigtiga betänkligheter, ehuru ingen anmärkning till ansvar härå bör efter Ståndets tanka följa, må till Kongl. Maj:t af Riksens Ständer i underdånighet frambäras; och skulle ConstitutionsUtskottet anmodas att samma skrifvelse uppsätta.
U:dr sk. r:st ll:dr sk. r:«t 5 16 — linön . 1 skålp. 1 16 3 andra slag 1 skålp. 36 — 2 4 — * håroch tagelvaxade eller lakerade: 1 skålp. 20 36 — * mattor • 1 skålje 6 — 40 * andra slag * vattentäta eller dubbla väfnader, sammansatta genom upplösning af 1 skålp. 10 “ 5 kautschuk 1 skålp. 1 36 — * Ympvax Zinkj tutanego och spiauter: 1 skålp. 7 — * 3 — * oarbetad och i plåtar arbetad: 1 skålp. 2 12 — omålad ocb olackerad 1 skålp. 2 24 målad eller lackerad * Jngmachiner Ångpannor 1 skålp. 100 R:dr v. 100 Ii:dr v. 10 15 6 — 8 — *gg 1 skålp. 1 4 24 * Ättika j alla slag Wåror j som icke kunna hänföras under någon al de i införselstarifen upptagna bestämmelser: råämnen mer eller mindre bearbetade 1 kanna 100 R:dr V. F r 25 6 i a Wiirjor oell värgklingor; «e Slöjdevaror, ej specificerade. Zaffer; se Färger. Zitlror ; se Instriimcnter, musikaliska. Zilverrot, hänföres under Apoteksvaror. Aderoch koppjern; se instrumenter, fältskärs-. Ängsskära; se Färger. Äpplen; se Frugter. 01; se Dricka. 41 Serskild Förteckning ä varor, som äro vid införsel tullfria. Agat, oarbetad; Alabasters oarbetad; Ambra ; Angelika; Apoteksvaror , alla i införselstarifen ej specificerade, enkla eller sammansatta, till införsel af apotekare eller deni, som erhållit
Betraktar man den åter från Folkets sida, så finner man, att Riksens Ständer kunna , genom Opinionsnämnden , skilja Ledamöter i Högsta Domstolen och följakteligen äfven Justitire-Minfitern från deras Domare - befatt. ning. Om nu Justitias-Stats-Ministern vöre en af dem, som utvoterades, skulle han tillika utgå från Stats-Rådet, ehuru Riksens Ständer icke äga att derifrån skilja någon Ledamot. Man säger, att om han skiljes vid den ena befattningen , bö,r han äfven skiljas från den andra , emedan det följer af sakens natur, Men deremot skall Konungen vara fri i valet och bibehållandet af sina Rådgifvare; och man bör undvika att föranleda collision mellan Konung och Ständer. Man har trott det vara vigtigt, att ibland Konungens Rådgifvare hafva en af hans godtycke oberoende embetsman; men just detta torde göra att starka caracterer icke utses dertill, och att ändamålet förfelas. Genom Justitiae-Ministerns bibehållande både i Stats-Rådet och Högste Domstolen, kan han välja att vara på det ena eller andra stället, och undvika att yttra sig öfver svåra ämnen derigenom att han är ! Domstolen , då de skola förekomma i Stats - Den 1 December f. m. Rådet, och tvärtom. Nu då Utskottet velat bibehålla honom vid sitt närvarande embetsförhållande , har han af Justitice-Minister blott namnet. Befattningen är fördelad på flera andra embetsman. För att visa detta vill jag antaga , att en främling hitkomme och hörde klagas öfver hvarjehanda brister i Justitias-Förvaltningen , samt vände sig till Justitiae-Ministern , i förmodan att rättelserna berodde på honom. Om främlingen anmärkte , att man klagade öfver felagtiga lagars utfärdande : så skulle Justitias-Ministem kunna svara : det är icke jag, utan Revisions-Secreterarne , som contrasignerat dem , emot mitt afstyrkande. Besvärade man sig öfver tillsättandet af dåliga domare : så kunde Ministern invända : Jag rår ej derför, emedan Stats-Secreteraren för Kammar-Ärender har Domares befordrings-ärender om händer.
M. ännu icke fattat sitt beslut med ani. af komiténs framställning; men af de deröfver infordrade utlåtm från vederb:de auktoriteter inkom det sista icke förr än i slulet af April, och som flera motioner voro inom RiksStånden väckta i dithörande ämnen, ansågs det lämpligare att dröja något med frågans afgörande. — Hvad nu särskildt beträffar den begärda nya professionen, så torde det vara allmänt erkändt, att fysiologien på sednare tider vunnit en sådan utveckling, att den måste betraktas som en vetenskap för sig och äfven fordrar vid Universitetet en särskild lärare, som uteslutande egnar sig åt dess studium, så mycket mera som vid landets 3rne medicinska högskolor f. n. icke tinnes någon särskild lärare i denna vetenskap. Om, hvilket äfven blifvit audraget såsom motskäl, den medicinska fakulteten i Upsala komme att förflyttas till Stockholm, så vore ju ingenting naturligare, än att den person, som redan i Upsala innehaft en sådan lärostol, och således måste anses fullt qvalificerad för densamma, då finge en dylik plats i hufvudstaden. Då Utsk:t för öfrigt icke anfört några egentliga skäl till afslag, anhåller jag att R. o. Ad. ville i detta fall bifalla K. M:s Propos. Hr Cederschiöld, Gustaf: Por min del tror jag icke, att Medicinska Fakulteten i Upsala kan blifva fullständig, äfven om den nu föreslagna professionen skulle beviljas: hvarföre skulle då icke äfven en särskild sådan i rättsmedicin inrättas? — Att, såsom Gr. Hamilton sagt, den nye professorn i fysiologi skulle, om den medicinska undervisningen förlägges till hufvudstaden, kunna åläggas tjenstgöra i samma egenskap härstädes, tror jag för min del icke, såvida ej ett särskildt förbehåll i denna syftning intages i hans fullmakt. Då i alla händelser K. M. ännu icke fattat sitt beslut öfver den medicinska undervisningens ordnande, torde det icke vara skäl att binda händerna på K. M., hvarföre jag anhåller om bifall till Utsk;ts Betänk, i denna punkt. Hr Montgomery:
Ingen af oss visste, att han ämnade sig hit till denna vrå, men nu fingo vi höra, att en liten krets manliga storheter skulle träffas här, och att Ruth fått rekommendationer till ett par af dem samt egentligen var här för att idka umgänge med denna lilla lysande krets. Qvinnor på jagt för att fånga en man åt sig sjelfva eller en anhörig äro en styggelse att skåda; men qvinnor, som jägta efter att låta store mäns skugga falla öfver deras stig och glömma alla hänsyn för att kunna säga sig vara bekanta med det eller det snillet, äro en lika vedervärdig syn, och det var en sådan vi de två kommande veckorna fingo se, så snart vi kommo i närheten af de platser, der badsällskapet måste sammanträffa. Utan rast, utan ro sökte den arma, i bokstaflig mening äresjuka flickan tränga sig in bland dessa mer eller mindre ryktbare män, hvilka synbarligen ville vara i fred för främmande element. Vid hvarje litet ord, som höfligheten bjöd dem att rikta till henne, knöt hon snabt något citat ur den eller den närvarande författarens arbeten, men lyckades det henne att komma i samtal med någon af dem, kunde man alltid vara beredd på något obehagligt, ty — Gud vet, hur det kommit sig — men Ruth tycktes anse det som höjden af bildning att af närvarande eller frånvarande författare citera sådant, som enligt hennes mening nedgjorde kristendomen. Allvarliga naturer — de må tillhöra hvilken riktning som helst — lida af att se sina tankar begagnade i fåfängans tjenst; här hände det flere gånger, att Ruth blef så skarpt afvisad, att hvarje menniska, som ej kommit in i hexdansen kring sitt eget jag, skulle fått en lexa för lifvet. Men Ruth kunde ej hejdas med ord, fast hon säkert kände den satiriska udden i dem; hon måste vid sin hemkomst kunna lysa med dessa herrars bekantskap, derför var hon kommen dit. Vid en af badsällskapets utflykter hade ett obehagligt uppträde egt rum emellan Ruth och en nyss anländ konstnär, då Ruth, enligt sin olyckliga vana, angripit religionen. Vid nästa skogsfärd blef hon utesluten af en gammal barsk vetenskapsman, hvilken af Ruth erhållit benämningen » S:t Peter ».
Nämnde Författning åstadicommer, enligt min öfvertygelse, hat, afvund och misstroende Medborgare emellan, samt skall i längden göra dem mer och mer omoraliska. Jag anser dessutom det icke vara någon orättvisa, att man betalar Bevillning för en Egendom, som man, mot verklig* förhållandet, vill passera för att äga. Det synes mig vara ganska naturligt, att Egendomslnnehafvare sedermera sjelfve liqvidera med sina Fordringsägare bäst de behaga , och om derigenom en och annan Egendom skulle förflyttas i sjelfägande personers händer, så tror jag icke att sådant vore menligt för Staten. Den olägenhet5, som af BcvillningsSystemet elter synbar förmögenhet förmenas uppkomma, är af vida mindre vigt, än den våda, hvaruti Staten, enligt BevillningsSystemet efter behållen Inko mst, lätteligen kunde försättas, dymedelst att Staten icketill fullo erhåller de Inkomster hvilka till bestridande af oundgängelige behof och utgifter äro påräknade. 398 Din 24 Martil, f m. Många yttrade härtill deras bifall. Herr Munck af Rosenschöld , Eherhard: I anledning af den sista värda Talarens yttrande , att 1810 års Be VillningsSysteme Skulle åstadkomma hat och afvand, saint göra Medborgare mera omoralisk», får jag etindra att samma Systeme redan en längre tid varit antaget i England, utan att hat och afvund där försports mera än i Sverige, eller Innevånarne där blifvit mera omoraliska. Man har ansett det vara obehagligt att Taxeringsmännen skal* le få bedomina Medborgares uppgifter i afseende å deras behåline Inkomst. Jag finner det vara föga obehagligare stt Taxeringsmännen skola bedomina Medborgareä Egendomars värden.