Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I de fall, som i 22 och 23 §§. sagde äro, skall den, på hvars område ett grufarbete först efter utmåls-läggningen inkommer, hafva öppet att anmäla sig till begagnande af sin jordegare-andel sednast inom sex månader sedan arbetet på hans grund inkommit och han derom blifvit underrättad af gruf-egaren, hvilken det åligger att sådan underrättelse meddela, vid påföljd att till den, som jordegare-andelen tillkommer, hafva förverkat allt hvad inom dennes område han dessförinnan sig tillgodogjort. §• 23. Om jordegare-andelen vid stoll-arbeten stadgas i 6 kap. 5 Kap. Om utmål fur grufvor. §• 26. För alla inmutade lägenheter skall, sedan gruf-arbetet så långt fortskridit, att den angifna mineral-anledningen hunnit undersökas och blifva känd, ett visst utmål anvisas, innefattande det utrymme på marken, hvarinom gruf-egaren sedermera, utan annan inskränkning, än som för stoll-arbeten i 6 kap. sägs, har rätt alt, med andras uteslutande, arbetet bedrifva, så väl ofvan som under jord; och åligge det för thy gruf-egaren att till erhållande af sådant utmål skriftligen anmäla sig hos Bergmästaren sednast inom ett år, sedan arbetet blifvit påhörjadt, när inmutning skett af sjö- eller myrmalm, eller af varp. men eljest så snart den angifna fyndigheten medelst jordrymuing eller skärpning blifvit gjord åtkomlig och så blottad, att den lill art, läge eller sträckning och mäktighet bedömas kan. §. 27. Sedan gruf-egarens anmälan om utmål, deruti han jemväl skall till namn och hemvist uppgifva den eller de jordegare, inom hvilkas område han önskar att sitt utmål erhålla, till Bergmästaren inkommit, vare denne skyldig att, så fort ske kan och tjenlig årstid är för handen, utmåls-läggningen på stället företaga.
Jag bar för icke länge sedan vid frågan om Jemtlands rotering inom dessa Högloft. Utskott tagit mig den friheten, att, pä grund al de statistiska uppgifter, Kongl. Maj:ls Befallningshafvande i Länet samlat till grund för den nya roteringen, visa, att Jemtland för närvarande utgör en ölverrotering, motsvarande 22,111 R:dr 28 sk. Banco utöfver medium af roteringen i det öfriga Sverige; äfven denna omständighet påkallar, att Rustocli Rotehållare snarare böra erhålla lindring än förtryckas. Embetsoch Tjenstemän få äfven vidkännas betydligt besvär och kostnader i och för passevolancen. Man påminne sig huru manga dermed skola hafva befattning: 1:0 skall Häradsskrifvare!! 2:ne gånger om året debitera dessa medel; sedan skola Fogdar, Länsmän, Fjerdingsoch Nämndemän genom många och långa resor förrätta uppbörd och utmätningar; vidare skola medlen redovisas ifrån Fjerdingsman till Länsman, ifrån Länsman till Fogden, ifrån Fogden till Landt-Ränteiiet och Lands-Contorel, derifrån till Passevolance-Commissariatet, derifrån en del medel sedan återgå till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande för att levereras till så kallade entrepreneurer eller proviantörer; vidare ifrån dessa till deras utskickade uppköpare, som resa kring landet för att uppköpa proviant oell sorn troget följa den principen alt göra mera afseende på godt pris, än på god vara (Jy det är deras föt tjenst), och deraf följer, att soldaten ofta får sämre proviant utaf desse proviantörer än utaf Rustoch Rotehållare. När nu ryttare och soldater på delta sätt icke få något annat slags proviant än hvad deras Rustoch Rotehållare kunnat prestera directe till soldaten, så frågas, hvad nytta meuför alla dessa onödiga och kostsamma omgångar? Det är kostsamt för Embetsoch Tjenstemän att hafva allt detta besvär för intet, och det är äfven känbart för den förtryckte skattdragaren alt godtgöra dylika onödiga besvär.
Den förklarar derjemte riksbanken allena berättigad att utgifva sedlar, sorn! för mynt i riket må erkännas; men den uppställer såsom vilkor derför ingen sådan garanti., hvilken försäkrade sedelns innehafvare, att det silfvervärde, banken genom sedeln förskrifver och denna således föreställer, under alla förhållanden och oberoende af de ändringar, hvilka efter dess utgifningsdag antingen uti myntfoten, eller silfvermyntets nominela fördelningar kunna företagas, skall honom, eller den, åt hvilken han öfverlåter densamma, oafkortadt, ifall af behof, tillgodoräknas: ett anspråk, som dock, ej mindre från rättvisans synpunkt, än för bibehållande af stadga och säkerhet i alla egendomsvärden, är så mycket mer oeftergifligt, ju mer naturligt det är, att sedelmyntet, i anseende till dess lätthet och beqvämlighet för cirkulationens alla former och behof, i högst betydlig mån, derest dess kredit, icke blott genom i bankens hvalf tillhands varande metalliska valutor, utan ock på ren juridisk grund är väl och klokt garanterad, skall uti den allmänna rörelsen inom riket öfverstiga det omlöpande metalliska myntet. Bih. till R. St. Och än mer, verkningarne af fasta garantier för sedelmyntets kredit skola äfven yttra sig på de utländska börser och afsättningsplatser, med hvilka rikets handel står i ömsesidig förbindelse. Riksbankens på högre summor ställda sedlar skola, under sådan förutsättning, äfven der emottagas såsom betalningsmedel och i flere afseenden fylla vexlarnes funktioner, likasom de nu göra det i fråga om penningeremisser emellan inrikes orter. Någon ytterligare utredning af sådana garantiers välgörande inverkan torde alltså ej behöfva framläggas, eller för minnet återkallas. Men hvad, sorn är nyttigt för allas rätt och bästa, bör lagstiftningen ej försumma att stadga. De garantier till befästande af bankosedlarnes kredit, som nu ega rum, äro fastställda uti lagen för Rikets Ständers bank, gifven den 1 Mars 1830, och lagen angående myntbestämningen af samma dag.
Dessa klagomål och anspråk torde blifva så mycket oafvisligäré, sorn Grurid-Lagéh och naturliga billigheten kräfva, att Löntagarnes rättigheter förvaras o förkränkta. Kongl. Förordningaroe af den 33 Julli. 1803 och deri 30 Sep - Bil. till Stats-Bev.-s. Oec.-Utsl. Bet. 1 > temher 1815 synas mig innefatta sä visa och tydliga stadganden, att klagomålen öfver Räntetagares prejeri troligtvis icke böra tillski ifvås annan orsak, än Räntegifvares okunnighet om sina i Författningarne grundade rättigheter, eller ock missbruk och olagligheter vid Författningarnes handhafvande. Der finnes noga bestämd forslingsvägens längd, och tiden inom hvilken forsedel skall utfärdas, samt tiden inom hvilken natura-praestationen skall vara fullgjord, eller lösen erlagd. Der finnes bestämdt, huru förhållas bör, då tvist om Spannmålens duglighet uppstår. Der finnes uttryckligt förbud emot det missbruk, att till skiljda levereringsställen anordna grannar inom samma trakt eller by. Vid sammansatta Utskottens tillstyrkande i 6 morn. får jag anmärka, att jag anser den RäntegifVarne medgifna frihet, att, efter markegång, utan forlön betala Kronans behållna Räntespannmål, högst betänklig, då den kränker Kronans rätt, på hvilken öfrige Räntetagares rätt att erhålla Ränte-Spannmålen forslad, eller för densamma få lösen med beräkning af forlön, grtindar sig. Denna partiela lindring är tillika ett ingrepp i eganderätten, emedan ju mindre inkomst Staten erhåller för den Kronan behållna Ränte-Spannmålen, desto större summa uppkommer att af alla genom allmän Bevillning fyllas. Den ojemnhet i bördor, sorti gtnorn denna frihet åstadkommes, skall dessutom leda till inbördes afund grannar emellan, samt så - 14 Bil. t. StatsBev.-s. Oec.-Utsk. Bet. N:o qd lunda underhålla och föröka klagomålen öfver ojemn beskattning och bemödandet att afskaffa den Räntetagarne tillkommande forlön.
Då rean vanligtvis beräknar 1 r:dr å 1 r:dr 16 sk. till medicanienter för hvar sjuk, skulle detta utgöra högst 3,333 r:df 16 sk. b:co, om hela garnisonen varit sjuk under loppet af året; återstår således 27,986 r:dr 32 sk. btco att användas till löner, mat m. m. Den tiden jag tjenstgjorde på K. Garnisons-sjukhuset, erhöllos sjukpersedlar från Skeppsholmsförrådet. Är detta nu äfven händelsen, torde hvar och en finna, att denna summa är alldeles för stor, och bör kunna nedsättas med 10,000 r:dr. Hvad i i4:de punkten omnämnes, rörtde gardesreg:tenas sammanslående till ett fotreg:te på 3 bataljoner; så torde de herrar, som projecterat denna reduetion, äfven hafva eftertänkt, att för närvar, finnes i Riket så mycket folk, att de icke hafva arbetsförtjenst, utan att en mängd befolkat correctionshusen. Skulle nu 5oo man af Lifgardesreg:tena få afsked, behöfva de dock föda; och då arbete tryter, förskaffa de sig den på hvad vis de kunna. Denna reduetion af gardes-reg:tena skulle öka utgifterna för correctionshusen. Snarare vågar jag föreslå, att ett reg:te skulle anvärfvas, utöfver de nu i Stockholm varande, hvilket kunde begagnas sommartiden vid allmänna arbeten; då finge indelta soldalen sköta sin jord, rusthållare hafva sitt folk hemma brådaste liden af året, och den_oformlighet icke Den 13 Maj e. m. 599 inträffa, alt t. ex. 5o man af Kronobergs K. reg:te behöfva beordras till hufvudstaden på arbetscommendering. I anledn. af utslå punkten, der Lifbevärrs-regrtels officers corps föreslås till indragning, får jag endast äran nämna, att i alla tider och i alla land har Konungar haft drabanter, och alt från urminnes tider Svenska Konungar haft dem.
Ä. 90. ■— N:o i5. i anledning af Herr Friherre Boyes, Ludvig, motion, angående bränvinsbrännings-rättiglietens utöfvande för hemman, som fardagen den 14 Mars tillträdas. XX. B. g5, i58. A. 2t 5. — N:o 16. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Memorial N:o i3, med förslag till sammanjemnkning af RiksStåndens beslut, rörande Utskottens Utlåtande N:o 8. XX. B. 441. A. 538. XXL B. 135. A. i47. XXII. E. 106. Se vidare StatsUtskottets med BevillningsUtskottets gemensamma Betänkanden. Beväringen, att den ej måtte samlas till vapenöfning förr än den uppbådas till Rikets försvar. V. B. i87. A. 314. Beväringens beklädnad, att ReservFörråden dertill måtte få användas. XV. R. 233. XVI. B. i38, i58. A. 23g. XVII. A. 47o. U. 5 i 2. XVIII. E. 3. — beklädnad, att de dertill beviljade anslag måtte utgå af de till försvarsverkets iståndsättande vid sista Riksdag anvisade extra anslag. XII. 272. R. 35o. XVI. B. i38, i58. A. 237. BeväringsManskapets beklädnad, om uppgift öfver hvad dertill utgått sedan 1814- XVII. A. 47°- B* ^12. XVIII. U. 162. A. 273. Beväringsskyldig, om rättighet för, att annan duglig karl i sitt ställe sätta.
Brefväxlingen är ej mindre hedrande för guvernören, hvilken ibland alla ämnen, framstälde till prinsens eftersinnande, isynnerhet yrkar mänsklighet, rättvisa och kärlek, hvarmed hans brefväxling slutas, och kunde icke slutas på ett värdigare sätt. Den målar riksrådet Scheffers älskvärda karaktär, den bevisar, att snillet, ehuru lysande, likväl har varit hans minsta egenskap, och att en mer ädel, mera dyrbar varit hans förnämsta, ett godt och välgörande hjerta. Under de första två år af vår uppvaktning superade prinsen kl. 7 ensam, under hvilken tid han roade sig att afhöra af oss någon för honom behaglig lektyr. Under senare år superade prinsen kl. 9 i sällskap med sin guvernör, sina kavaljerer och informator. Det tycktes, som vi för första gången fingo åtnjuta prinsens sällskap under det oförlikneliga nöje af en konversation, som af honom animerades, och uti hvilken aldrig någon förstått att deltaga med mera behag. Grefve Creutz, känd och älskad af prinsen från första tiden af dess vistande vid hofvet, kallades ofta till dessa supéer, under hvilka han näst prinsen och den förundransvärde Klingenstjerna utgjorde det förnämsta nöjet af dessa förtjusande måltider. Under de två sista åren af vår uppvaktning förlorade vi plötsligt denna lycksalighet. Prinsen kallades att supera med konungen och drottningen i deras små rum, där konversation utdrogs långt in på natten. Den vakthafvande kavaljern, anbefald att kl. tio sig infinna för att afhämta prinsen, måste ofta från det klocks(lag)et under flera aftnar (?) i ett af de yttersta förmaken med största otålighet afbida dess ankomst. Jag mins vid ett af dessa tillfällen min löjliga belägenhet; omgifven på ena sidan af en morian60 och på den andra af en markatta, tyckte jag mig vara flyttad till Afrika och var glad, när någon af betjäningen passerade rummet, att ändteligen se någon europé. Prinsen, halfsofvande äfvensom jag, ankom ändtelig och förlossade mig från detta obehagliga sällskap.
M:t i underd. öfverlemnas, så hade Hrr Fullmäktige, uti den underd. Skrifvelse!! af den 20 Mars, med hvilken nämnde Förteckningar till K. Mit inskickades, framställt den underd. önskan och förmodan, att till vinnande af afskrifning på Hufvudförbindelserne, 1109 stycken partial-obligationer, hvardera på 1000 Fl. Holl. Count, hvilka före år t8i5 blifvit här i Stockholm med Svenskt Bancomynt af RiksgäldsContoiret inlöste och derstädes förvaras, torde, genom K. Mits Nådiga försorg, till Amsterdam varda utskickade. Med anledning hvaraf K. Mit, uti Skrifvelse af den 10 nästpåföljande April, behagat till svar meddela, det K. Mit i Nåder väl för godt funnit tillåta, att de, genom RiksgäldsContoirets försorg, inlöste partial-obligationer må, jemte de öfriga af K. Mit infriade, till Leipzig utsändas, för att å HufvtidDocumenten afskrifvas; hvaremot K. Mit ansett, det böra bero af Hrr Fullmäktige, att sjelfve vidtaga erforder - 372 Stats -Utskottets lige åtgärder, i afseende på de till förra Svenska StatsLånen i Holland hörande handlingar. Jifter hvad
Hvad åter beträffar den andra säkerheten, sorn bär bör sökas, nemi. säkerheten för att icke banken skall inställa sin vexling, så beror detta alldeles icke på bestämmandet af 33-| eller n5 proc., eller om del t. o. m. vore 4.0 proc., såsom BorgareSl. beslutat, — ja, jag vågar 1. o. in. påstå 100 proc.; ty om cassan äfven vore bestämd till en så hög proc., så ligger ej säkerheten deruti, utan säkerheten skulle ligga i en bestämmelse, sorn bär icke finnes i detta lagförslag, nemi. att i hvarje ögonblick den conlanla cassan, som ligger i bankens cassakista, förhåller sig på ett visst sätt till summan af den utelöpande sedelstocken. Denna bestämmelse finnes ej i delta lagförslag för privatbankerna, men den finnes för R. St:s Rank i dess reglemente, der det står: att om cassan understiger §:delar af den utelöpande sedelstocken, så skall bankens styrelse vara betänkt på att föröka sin cassa. Der är således stadgadt för R. St:s Bank ett visst förhållande emellan sedelstock och cassa; men i detta förslag är icke stadgadt något sådant förhållande, och när så icke är, så ligger det ej någon säkerhet för vexlingens orubbade fortgång deruti, att man tillåter a.5, 33-i, 4o, ja vore det ock 100 proc. att ryckas ifrån grundfonden, utan för att vinna en sådan säkerhet måste man bestämma att cassan skall vara i en viss proportion till den utelöpande sedelstocken.
Bifölls. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj.ts Nådiga Svar, meddeladt den 30 sistlidne Januari, uppå Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Riksdagens förlängning. Frän Heden. Bonde-Ständet. S. D. Inlemnade Anders Jansson från Wermlands län 2:ne bilagor, tillhörande hans den 4 sistlidne December till Stats-Utskottet remitterade motion, om upphörande af s. k. kreaturs-skatt i Filipstads bergslag; och skulle dessa bilagor till samma Utskott öfverlemnas. Brot.-Utdrag den 4 Februari 1851. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 21, i anledning af väckt motion om ändring i rese-reglementet denSl Oktober 1851; och N:o 26, i anledning af väckt motion om indragning af kronofogde-tjensten i Herjeådalens fögderi. Ifrågavarande båda Betänkanden blefvo till Utskottet återremitterade, jemte dervid gjorda anmärkningar. S. D.
Uppl, o', godk. hos Ridd. o. Ad. d. 16 Dec. 1823 Preste-Ståndet d. 16 Borgare-Ståndet d. r6 •— Bonde-Ståndet d. 17 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, om en DykeriCommissarien West be c k tillagd Pension m. m. S. A. K. Genom en vid innevarande Riksdag väckt motion om understöd af allmänna medel åt Dyke» ri-Commissarien, Ofver-Commissarien Westhed, har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad å de uppfinningar, Westhed gjort, dels af förut okände Bergnings-Instrumenter, dels af en ny method att använda de hittills bruklige vid bergningar å djupet. Oell då desse uppfinningars redbarhet och nytta blifvit vitsordade, så väl af E. K. Mits Förvaltning af Sjö-ärenderne, som utaf Directionen öfver Dykerioch BergningsCompagniet, samt, under frågans behandling, derjemte blifvit upplyst: att Westbeck, ledd af nit för saken och, med åsidosättande af alla egennyttiga afsigter, på god tro allmän gjort sine upptäckterj att han lärer vara den ende, sorn kan undervisa och inöfva yngre personer uti Dykeri-redskapens rätta bruk och användande, saint att Westbeck, efter en åt Vetenskapliga 7* Underdånigt! Shrifvelsert forskningar och allmänt nyttiga företag egnad lefnad, nu vid hög ålder och försvagad helsa, befinner sig uti bekymmersamma omständigheter, hafva Riksens Ständer, med afseende å hvad Salunda förekommit, beviljat Westbeck en årlig pension af 600 Rddr Banco, att, från och med nästkommande år 1824* utgå af besparingarne å Allmänna Indragnings-Staten, dock under vilkor att Westbeck, icke allenast årligen skall undervisa och tilldana fyra Elever uti konsten,att verkställa Letgningar å djupet, utan ock till trycket befordra en fullständig beskrifning å berörde konst med alla dertill hörande ritningar; kommandes dock tryckningskostnaden att af alij männa medel ersättas.
Uti häröfver afgifvet underdånigt utlåtande har Landshöfdinge-embetet i Stora Kopparbergs län anfört: att då hvarje innehafvare af Landshöfdinge-tjensten otvifvelaktig! skulle anse för en fördel att under den varmare årstiden, då vistelsen uti läns-residenset i Fahlun, i anseende till stadens läge och den der i följd af koppartillverkningen befintliga svafvelröken, sannolikt vore mindre behaglig än i de flesta andra städer, kunna hafva bostad vid kungsgården Noret, emot den uppoffring, som afsaknaden utaf räntan å löse-summan samt underhålls-skyldigheten för byggnaden utgjorde, Landshöfdinge-embetet ansåge sig böra understödja Landshöfdingen af Geijerstams förslag, sådant det blifvit i ansökningen framstäldt, hvarjemte Landshöfdinge-embetet gjort den hemställan, att det å expropriationssumman sannolikt uppkommande öfverskott finge göras fruktbärande, med rättighet för boställs-innehafvaren att uppbära årliga räntan derå. — Deremot hafva Kongl. Kammar-kollegium och Kongl. Stats-kontoret, jemte upplysning att Kongl.
Den nu gällande förordnm om stämplade pappers-afgiften stadgar nemi. uti 17 §, alt försäljningskontoret å Riddarholmen bör hvarje söckendag under hela året hållas öppet från kl. 9 till 1 f. m. samt från 4 lill 6 e. m., en skyldighet som icke finnes föreskrifven för de andra redogörarne, kvilka likväl äga rätt lill samma provision som försäljningsmannen vid hufvud-kontoret. Då genom denna föreskrift icke allenast försäljniugsmannens befattning är vida trägnare och besvärligare än de andra redogörarnes, utan äfven deraf blir en nödvändig följd, att han måste antaga och aflöna ett biträde, för att vid inträffande sjukdomsfall eller annat laga förbinder försäljningen förestå, synes det vara rättvist och billigt att han åtnjuter högre provision än de öfrige redogörarne. På ofvan anförde skäl får jag hos R. II. St. vördsamt föreslå, antingen alt provisionen för försäljningsmannen vid hufvud-kontoret i Slockholm mätte ökas lill 6 procent, eller ock att h%n befrias från skyldigheten alt på bestämda lider hälla försäljnings-konloret öppet. Om remiss af denna min motion lill Bevilln.Utsk. får jag anhålla. Specifikation på för sälj ning s-provision vid Stockholms stads Chartw-Sigil/a ICB-försäljning s-kontor, under loppet af nella/i nämnd er år, nemi.: Den 23 December e. m. 457 Enl. 17 §:n i 1845 års Chartte-Sig. förorda, erhålla embetsverk och embetsman, för utöfningen af deras embeten, erforderligt stamphult papper, med rättighet till provision, hvarför densamma, vid försäljuings-kontoret endast utgjorde: Gustaf Planck. Remitterades til! Bevilln.Utsk. Frih. Hermelin, Ang. Söderling, hade inlemnat följande mein.: Under det alt man med skäl i många fall klandrar vära embetsverks organisationer, med dess åldrige tidsödande former, måste man lemna ett rättvist erkännande ät det enkla i inrättningen af den s. k. landlregeringen.
Banco, måtte afskrifvas, och ränta å ofvanberörde capital icke beräknas annorledes Stjernereutzska fonden till godo, än ifrån den 1 Januari nästkommande år 1824. Till den således föreslagna ersättningen saknas likväl för det närvarande, tillgång af RiddarhusCassans egna medel, ännu mera förminskade genom den förlust samma Cassa sjelf på ifrågavarande lån lidit, utan nödgas Utskottet 122 jDen II Augusti e. m4 föreslå Ridderskapet och Adeln, att en sådan ersättning må lenmas genom Capitationsafgiften^ på sätt hår nedanföre förmäles, och att Stjernereutzska fondens fordran hos Majoren Printzenskjöld, 3ooo R.dr Banco, med ränta från d. i Januari i824 må öfverföras på Capitations^f giftsfonden, för att i den mån medel dertill inflyta, i likhet med öfrige fondens, skulderbetalas. §,■ 2. Af a §. har Utskottet inhämtat; att till följd af Ridderskapets och Adelns beslut, samt Rong!. Maj ts f anledning deraf utfärdade nådiga Kungörelse af den 2.3 fan. 1819, Capitationsafgifter efter 2.4; sk.
Maj:t vill icke dölja för Rikets Ständer, att det varit med bekymmer som Kongl. Majit erfarit, att Götha Canal-arbete, om det skulle med erforderlig skyndsamhet fortsättas, fordrade ett låne-biträde af ungefärligen Två MiLlianer, Åttahundrade Tusende Riksdaler, uti en tid, då känningen af det öfverståndna krigstillståndet och deraf uppkommande mångfaldiga behof, dels uttömt tillgångarna, dels föreskref den noggrannaste sparsamhet i afseende på de ännu återstående; Men då Kongl. Maj:t tillika tagit i betraktande den skada, som för Riket skulle uppkomma, om ett arbete af denna omfattning, sedan det vore så vida utfördt, skulle nu på en gång inställas eller uppskjutas, samt derjemte erinrat sig, att det har ett af Rikets Ständer erkändt, redbart och allmänt nyttigt ändamål; att dess följder för den inhemska näringsfliten, äfvensom för att göra sjöfarten emellan båda håfven oberoende af politiska hvälfningar, äro af en oberäknelig betydenhet, och att i mon arbetet - 86 Den 13 April. tet fortgår, skall clet medföra nya fördelar, hvilka allt mer och mer skola ersätta kostnaderna; har Kongl. Majit icke tvekat att till Riksens Ständers behjertande och understöd framställa ett ämne, hvarvid de erforderliga biträden blifva så mycket mindre känbaca, som de skola blott efter hand utgå och endast begäras alt fördelade på flera år utgöras, i nion sorn arbetet framskrider. Dervid lär också komma i betraktande, att Bolaget, i anledning af de i följe af allmänna ställningen iidne förluster och gjorde uppoffringar, synes hafva att af det allmänna vänta någon ersättning. Emedlertid önskar Kongl. Majit, att Rikets Ständer måtte sjelfve med full sakkännedom kunna dömma o,m ämnet, och att till den, ändan de måtte ingå uti en fullständig un, dersökning, så väl i anseende till de uppgjorda beräkningar för behofven, som i anseende till Verkets beskaffenhet och fortgång. Kongl.