Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Örn dessa i Bergsiags-Ört belägne ofantlige rymdeC, blifvit i mindre Hemmansdelar skattlagde, skulle säkerligen, till Statens båtnad, först ett större antal af Hemman upkommit, och sedan för det andra, hvarje Tunneland, som på Auction försåldes, blifvit löst med minst En Riksdaler,’ der nu En skilling blivit betald. Herr Reutersköld anser denna sin förmodan så mycket mer grundad, söm då han köpt Skogsparker på kort tid, för att å dem verkställa kolning, han icke dragit 1 betänkande att betala Tio Riksdaler T un. nelandet, änskönt äganderätten vid dessa afhandlingar icke åtföljde; Men otn också nu för äganderätten endast antoges En Tiondedel eller En Riksdaler per Tunneland, så hade Staten bordt tillflyta Sextio Tusende Riksdaler, der. Ett Tusende Sextiosex Riksdaler blifvit erlagde ; Till en jemförelse emellan Statens vinst om ä« gorne pT öppen Auction blifvit försålde och dess förlust då de ljhas efter Sex års samman - *4 54 Stats-Utskottets Retänkandetl'. slagen ränta, anföres exemplet af Tofta Hem-* man på Adelsön, som såldes lill skatte på öppen Auction för Nio Tusende Ett hundrade Riksdaler Banco^, i stal et för att Skattelösen endast upgått till Attationie Riksdaler nitton sk:r om det fått lösas med Sex års ränta efter Krono Värdie. Till förekommande af de för Nationen mäst kännbara förluster vid dylika tillfällen, föreslår Herr Reutersköld samma behandlingssätt med Recognitions-Skogarne som hanför Krono* Skogarne i allmänhet tillstyrkt, nemligen.* att d.e måtte på öppen Auction försäljas och till mindre Hemmansdelar skattläggas efter Örtens Skattläggni rigs Methode , med hvad för öfrigt samma tillstyrkande innehåller.
Majit en obehindrad dispositionsrätt öfver IlufvndTitlarnes besparingar; och det är på dessa ytterligare skäl jag, med åberopande tillika af de grunder Friherre af Nordin anfört, yrkar proposition till afslag å ifrågavarande punkt. Herr Hjerta: Jag är af enahanda tanka med deip, som yrkat, att Kongl. Majltsrätt till disposition af de på IIufvudTitlarne uppkomne besparingar ieke kan bestridas. Jag var sjelf vid 1823 års Rikdag en bland dem, som ifrigast yrkade, att Ständerne ej skulle vidtaga några anordningar å besparingarne, och har äfven under detta Riksmöte bestridt anvisandet af medel till extra utgifter på desamma; men vid denna fråga måste jag dock fästa uppmärksamheten på 64 §• RegeringsFormen, som stadgar: ”Så väl Rikets ”ordinarie Statsmedel och inkomster, som ”hvad på sätt omförmäldt är under namn af ”extra ordinarie utlagor eller Bevillningar ?.oÖ Den 14 Octo ber f. ni. ”till Statsverket af Rikets Ständer anslås, ”vare under Konungens disposition, att till ”de af Rikets Ständer pröfvade behof och ”efter den upprättade Staten anordnasDå Rikets Ständer nu skiljt emellan anslaget till materiel och personal, så hafva de ju ock pröfvat behofven, och till hvardera af de serskilta föremålen anvisat en viss del af Statsanslaget. Om nu dessa anslag så förblandas, att af hvad som tillkommer materielen besparingar göras, hvilka tillfalla personalen, och materielen naturligtvis derigenom förfaller, finnér jag, att emot 64 §* någon sådan åtgärd, som StatsUtskotlet föreslagit, icke bör vidtagas, hällst ordställningen i Utskottets förslag är felagtig. Jag yrkar alltså afslag derå, men reserverar ConslitutionsUtskottcts rätt, att, på grund af den följande 65 §. i RegeringsFormen emot Konungens Rådgifvare väcka den ansvarslalan, hvartill fog kan förefinnas. Grefve Cronstedt:
Jag kan icke votera öfver någon enda af dessa punkter, ty jag kan icke med min röst bifalla ett sådant Betänkande, under det mitt samvete på samma gång förbjuder mig att frikänna Konungens Rådgifvare; när man betagit mig rättigheten att begära af Utskottet känslan af dess pligter, att uppfordra Utskottet till ett handlingssätt enligt med dess värdighet, med vår värdighet, och med alla fria folkslags värdighet. Det är ConstitutionsUtskotlet, som i denna stund intar den högsta plats i samhället, såsom Konungens verklige Rådgifvare, såsom conlrollerande magt på de andre Rådgifvarne, och såsom det der har sig uppdragit att framföra Folkets röst till Thronen. Detta är utan tvifvel den dyrbaraste af alla rättigheter; men på sätt Grundlagarne här tydas, är denna rät - Den 21 J u I i i f. m. 69 tighet blott ett sken, när den öfverlåtes åt ir, 12 till i3 personers beslutande rätt. Det ges ingenting farligare, ingenting vådligare, än lagar, hvilka stå som blotta parad-inrättningar, och såsom en villa, för att blott förföra dem, som tro, att dessa lagar äga någon verkan. Man tillägger mig vanligen mycken bitterhet i mina yttranden mot Ministeren. Jag måste bekänna, att jag icke är af den öfvertygelse, att denna bitterhet äger rum; men det hör till den menskliga naturen, att hvar och en står i medelpunkten af sin cirkel, och att man således, i anseende till omfånget för sin synkrets, blott uppmäter den korrta del af peripherin, som utgöres af den egna synvinkeln. Jag anser mig således fullkomligt jäfvig att yttra mig häröfver; men hvad jag tryggt vågar försäkra är, att några enskildta afsigter icke ligga till grund för mina anföranden, och mitt sista skriftliga yttrande innehär i min tanka de lindrigaste bedömtnanden öfver en Minister jag tror vara möjligt. Jag borde hoppats en återremiss på de skäl jag anfört; jag hade hoppats att få göra dessa skäl gällande.
samhällets häfstänger, leder oss till en fatalism, enligt hvil-ken samhällena växa upp som svampar ur marken och hinna sitt mål, utan att någon behöfver lägga sig i den saken. För den mindre tänkande kunde följden lätteligen blifva ett slags » laisser aller » - system, som medför stora faror. Åt en medborgare, som står i begrepp att afgifva sin röst, men som icke har tid att inhemta samhällsvetenskapen och som derför frågar, hvad han bör göra, svarar Spencer: gör ingenting. Åt en lagstiftare, som önskar botemedel för tusen beklagliga missförhållanden, svarar han, att de flesta lagar äro ett större ondt, än det som de skulle afhjelpa. De välsinnade administrativa talangerna gifver han den höfliga upplysningen, att de äro odugliga och att de göra bäst i att taga afsked. Filantroperna, som hoppas att genom undervisning kunna finna bot för det menskliga eländet, få af honom veta, att uppfostran och bildning hafva ännu aldrig för-bättrat någon. Prester och i allmänhet troende, som sätta sin lit till religionen, lär han, att den religiösa tron har intet inflytande på sedligheten o. s. v. Men vi må betänka att origínela andars paradoxer kunna, ofta vara mera lärorika än auktoritetstrons nötta lexa, på samma gång det är en erkänd sak, att snillet stundom ligger nära intill galenskap. För öfrigt må man icke alltid taga förf: s ord efter bokstafven: han är en stor ironiker och han upprullar taflor med ironikerns djerfhet (se t. ex. den i sitt slag mästerliga framställningen i första delens sjette kapitel af hvad en opartisk iakttagare, lefvande i en långt aflägsen framtid, skulle kunna säga om oss och våra institutioner, våra mis-sionssällskap, bibelsällskap och dylikt).
Till ledamöter i styrelsen återvaldes fru S. Adlersparre, fröknarna L. Engström, M. Forsell, E. Fries, riksantikvarien H. Hildebrand och fru S. Whitlock samt nyvaldes prof. P. G. Rosén. Deras suppleanter blefvo fröknarna L. Dahlgren och G. Elfwing, fruarna Th. Gyldén och A. Kerfstedt, revisionssekreteraren C. Lindhagen samt fröken C. Wahrolin. Till revisorer utsagos häradshöfding A. Lundvall, fru E. Odelberg och fröken A. Rossander med fru S. Wising, d:r V. Svedbom och revisionssekreteraren W. Uppström som suppleanter. Riksantikvarien Hildebrand höll ett föredrag öfver Fredrika Bremer-förbundets första årtionde. Föredraget, som finnes tryckt i den nyligen med anledning af förbundets 10 åriga verksamhet utgifna festskriften, innehöll en exposé af förbundets bildande, program och verksamhet under de svunna tio åren. Förbundet beslöt däref er på hr Hildebrands förslag att uttala sitt lack och erkännande åt fru Sofie Adlersparre för hennes verksamhet inom förbundet. Fru Anckarsvärd, f. Nyström, föreslog att föreningen skulle ägna samma hyllningsgärd åt hr Hildebrand, hvilket med acklamation bifölls. Fil. d:r Ellen Fries föredrog » En kulturbild från 1700 talet ». Hon framställde en ursprungligen mycket rikt begåfvad kvinna, Märta Lilja, hvars intelligens dock genom de förhållanden, hvari hon lefde, allt mer förkrymptes. Föreläsarinnan gjorde en mängd utdrag ur hennes dagbok. Med anledning af Fredrika Bremer-förbundets 10:e årsmöte hade förbundet glädjen att från Finsk kvinnoförening emottaga följande telegram: Kvinnor i de tusen sjöars land sända eder en hjärtlig lyckönskan, en uppriktig tacksägelse för 10 års träget arbete i idéernas tjänst. En pensionsfond för sjuksköterskor har man för afsikt att efter föredöme från andra länder, specielt från England, söka få till stånd här i landet.
I händelse B. o. Ad. ej skulle gå in på denna framställning, så vill jag likväl fästa R. o. Ad:ns upmärksamhet på ett förslag, som blifvit af en motionär, eu af de mest framstående ledamöterna af BondeSt:t, framställdt, det nemi. att Ständerna skulle anhålla hos K. M. att det täcktes K. M. förordna en komité, sammansatt af sakkunnige personer, som skulle utreda frågan i sin helhet, och att K. M. derefter i ett sammanhang täcktes pröfva och afgöra densamma. Helst skulle jag dock vilja att mitt ofvan antydda förslag af B. o. Ad. blefve antaget, hvilket lyder som följer: »Att R. St:r skola hos K. M. i underd:het anhålla, det K. M., så vidt frågan rörer de hemman, som förmenas vara af krononatur, måtte vidtaga de åtgärder, som erfordras, på det att så väl Kronan, som hemmanens åboer, måtte komma i åtnjutande af deras lagliga rätt». Gr. Sparre: Den siste talaren har föreslagit, att Ständerna skulle till K. M. ingå med anhållan derom, att K. M. skulle på Kronans vägnar anställa en process med kyrkan, för att frånvinna kyrkan de hemman, som kunna vara af krononatur. Denna hemställan har en gång förut blifvit gjord, men refuserad, och detta med rätta. Ty hvad blefve förhållandet? Hvem är kyrkans målsman och öfverhufvud? Det är K. M. Hvem är den ekonomiska lagstiftningens högsta innehafvare? Det är K. M. Tillkommer det således ej obestridligt K. M., i egenskap af så väl kyrkans målsman som den ekonomiska lagstiftuingens högste innehafvare, att bestämma huruledes dessa hemman, förutsatt äfven att de äro kyrkans, skola administreras? K. M. kan således ej å Kronans vägnar anställa en process mot kyrkan, alldenstund K. M. är på samma gång kyrkans sorn statens högsta öfverhufvud; men såsom egande makt att bestämma huru dessa hemman skola administreras, eger K. M. full befogenhet att förklara att K.
»Donna Micaela,» sade han, »vet ni, att på Sicilien fanns en gång en kung, som hette Guglielmo den elake. Han var så snål, att han fråntog sina undersåtar alla deras penningar. Han befallde, att alla, som ägde mynt af guld, skulle lämna dem till honom. Och han var så sträng och så grym, att alla måste lyda honom. Nåväl, donna Micaela, nu ville Guglielmo den elake veta om någon hade guldmynt dolda i sitt hus. Och därför sände han en af sina tjänare framåt corson i Palermo med en skön häst. Och mannen bjöd ut hästen och ropade öfverljudt: »Säljes för ett guldmynt, säljes för ett guldmynt!» Men det var ingen, som kunde köpa hästen. Dock var det en mycket vacker häst, och en ung herre i Palermo, hertig Montefiascone, blef mycket förtjust i honom. »Det finnes ingen glädje för mig, om jag ej kan köpa den hästen,» sade han till sin hofmästare. »Signor duca,» svarade hans hofmästare, »jag kan säga er hvar ni kan finna ett guldmynt. Då er herr fader dog och bortfördes till kapucinerna, lade jag enligt gammal sed ett guldmynt i hans mun. Det kan ni ju taga, signor.» Ty ni skall veta, donna Micaela, att i Palermo begrafva de ej sina döda i jorden. De föra dem till kapucinernas kloster, och munkarna hänga upp dem i sina grafkamrar. Ah, så många som hänga i de rummen! Så många damer, klädda i silke och sifverskir, så många höga herrar med ordnar på fracken och så många präster med kåpa och kalott öfver benranglet och dödskallen. Den unge hertigen följde rådet. Han begaf sig till kapucinerklostret, tog guldmyntet ur sin fars mun och köpte hästen därför. Men ni förstår, att kungen endast hade sändt ut sin tjänare med hästen för att få veta om någon ännu ägde penningar. Och nu blef hertigen förd inför kungen. »Hur kan det komma sig, att du ännu äger guldmynt?» sade Guglielmo den elake. »Sire, det var ej mitt, det var min fars.»
N:o 68, angtde förrättad revision af BankoDiskoht-verkets räkenskaper och förvaltning för år 1850; N:o 69, med hemställan alt en gratifikation måtte få ulanordnas till Vaklmästarne vid BankoDiskont-verket; N:o 70, i anledn, af väckte motioner, angide decimal-systemels införande i afseende på måll, mål, vigt och mynt. Bankooch Lag-Utskotten: N:o 1, i anledn. af väckte motioner, ang:de förändringar i lagstiftningen för Privat-banker; Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottet: N:o 123, i anledn. af väckt motion om åtgärders vidtagande för verkställighet i Sverige af Norska och i Norige af Svenska embetsmyndigheters beslut; N:o 124, i anledn. af väckt motion öm undersökning af förhållandet med Klockarejordarne på Gottland; N:o 125, i fråga om optionsrätt för Arrendator af annexoch mensalhemman, eller för hans enka eller barn, vid nytt arrendes afslutande; samt N:o 128, i anledn. af väckt motion om grundräntornes fördelning och nedsättning. Anmäldes och lades på bordet ett af Riddarh.Utsk. under N:o 15 afgifvet sålydande Vördsamt Memorial. Genom ntdr. af prot. för d. 19 dennes e. m. har H. R. o. Ad. behagat, på grund af gjorda anmärkn:r, till Riddarh.Utsk. återremittera det under N:o 13 af Utsk. afgifne mern., i anledn. af Hr Odencrantzs, Johan Gustaf, motion om ersättning för det i sisth Februari månad å Landtmarskalks-klubbrummen bortstulna Kongl, silfver. Den 5 Augusti. 109 De framställda anmärknme tillhöra egentligen Hr Frih. Cederström, Claes Rudolf, som uti Ulsk:s förslag till R. o. Ad:s beslut i denna fråga trott sig finna otydlighet och språkoriktighet.
Penninge-forsträckningar, rörande förändringar i Förfättningarne om Ränta vid lil s. 73— 79. Pensioner uppförda på Indragnings-Staten ; anmärkning dervid. I s. 2o5 —208. ■— om grundens bestämmande för, åt innehafvare af Hofstatstjemter. IV s. 112—ii5. Särskilde meningar, IV s. ii5— 118. Ytterligare utlåtande. V s. 28—34- Pe nsions Gassa-Inrättning för Civile Ämbetsmän, angående Statens bidrag dertill; Betänkande deröfver. I s. 77a—79J. Ytterligare utlåtande. II s. i537—i544- — anslående, om åt Just.-Rådet Blom, IV s. 54 —-s9\ „ .. — anslående åt Direct. Löfving. IV s. 331—336. Särskild mening. IV s. 33g — 341 * — anslående, om åt förre Justistiae Ombudsmannen. V s. 548—553. Särskilde meningar, V s. 554—567, Ytterligare utlåtande. V s. 883—885. Särskilde meningar. V s. 886—888. •— Memorial om Riks-Ståndens skiljaktiga Beslut. VI s. 22g—231. — Dito örn frågans afgörande. VI s. 58o, 58i. 28 R eg is ter. Pensions-Rätt, angående Häradsliöfdiugars. li s. i553. Ytteiligare utlåtande, lil s. 35g. — Rätt, angående Landshöfdingars. II. s. i557 —1563. Ytterligare utlåtande, III s. 358, 35g. Portofrihet, om, för Riks-Ståndens Protocoll och Bibanget dertill. lil s. 377, 378. Post-Contoirs, om nya, inrättande. IV s. 38-^41. — föringen, rörande, i Riket. Ytterligare utlåtande.
På de i Stats-Rådsprotokollet anförda skäl, föreslår Kongl. Maj:t, att de för nedannämnde fem Länsmän på lön anslagna boställen må varda till Kronan indragna och sedan för Statsverkets räkning utarren Transport: 22,950: — 5,100: — 5,100: — 5,100 4,250 850 850 850 850 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 76. 5 Transport Rdr 22,950: — derado, samt att i stället, från nästa statsreglerings början, må å stat uppföras kontanta anslag: för Länsmannen i södra eller första distriktet af Westbo härad och Jönköpings län, med dels R:dr 50: — motsvarande boställets i lönestaten upptagna ränta och afkastning, och dels hyresersättning 150: — 200: för Länsmannen i fjerde distriktet af nämnda härad och län, med det boställets ränta och afkastning motsvarande belopp 85: — och hyresersättning 150: — 235: för Länsmännen i mellandistriktet och i södra distriktet af Östbo härad och nämnda län, hvardera med det dem gemensamt anvisade boställes ränta och afkastning motsvarande belopp 75: — och hyresersättning 150: Kongl. Maj:t vill derjemte, på grund af Rikets sednast församlade Ständers gjorda underdåniga framställning i ämnet och den närmare utredning Stats-Rådsprotokollet innehåller, föreslå, att, till ersättning åt numera aflidne Häradsskrifvarén i sistomförmälda fögderi, C. E. Puckmans sterbhus för den förlust bemäkle Ruckman fått vidkännas till följd af för hög uppskattning af bostället Ärja, af Rikets Ständer måtte anvisas ett belopp för en gång af 1,600 R:dr; och äskar Kongl.
Riksdags-Ordningen, huru vid ifrågavarande tillfälle bör förfaras, tydlig och klar, samt anmodat Stats-Utskottet att ställa sig densamma till efterrättelse, ansåg väl, i öfverenstämmelse dermed, det vara StatsUtskottets skyldighet att i återremitterade mål, afgifva motiverade Utlåtanden till det Stånd, som återremitterat, ehuru, enligt åberopade §., de öfrige Ståndens Beslut i mål, der trenne Stånds röst utgör Riksens Ständers, icke genom denna återförvisning, kan betagas sin kraft och verkan till expedition; men, emedan Stats-Utskottet nu, i Memorialet N:o 481 anfört motiver till det Utlåtande, Utskottet förut meddelat såsom svar på Bonde-Ståndets återremiss i detta mål, hvarom nämnde Memorial 1170 Jrot. Utdr. d. 20 October 1823. handlar, fann Borgare-Ståndet någon Utskottets vidare åtgärd i detta mål icke erfordras. S. D. Då nu å nyo föredrogs LagUtskottets Utlåtande N:o ip4> i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 36, i frågan om upphäfvande af de Författningar, som hindra Sakegares fria val af Rättegångs-Oinbud, hlefvo dessa Betänkatiden förkastade, och Beslöt Borgare-Ståndet, att i5 Cap. 1 §. Rättegångs-Balken bör återställas i sin fulla kraft, och alla de Författningar uppbäfvas, sorn göra inskränkning i den rättighet för Parter till val af Rättegångs-Ombud, hvilken genom nämnda Lagrum blifvit dem tillerkände, S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N:o iq5, öfver anmärkningar vid Betänkandet ]V:ö 158, rörande utmätning och försäljning af fast Egendom, blefvo dessa Betänkanden bifallne endast med den ändring, att betalningstiden för sådan utmätt fast Egendom på Landet bör förlängas till En månad efter Åuclionen. Prot.
Dertill blefve dock Utskottet alltför talrikt bestående af 3 gånger så många ledamöter, som det oförstärkta Lag-Utskottet. I egenskap af Lagberedning, är en af Konungen förordnad, af få, men bara lagfarne, män sammansatt Lag-Comité, otvifvelagtigt mera syftesenlig, än ett talrikt Utskott, hvars fleste ledamöter icke hafva gjort lagfarenheten till sitt yrke. De Lag-Comiteer, som under olika namn, och under 34 år, bearbetat vårt nya Lagverk, och som ännu icke blifvit färdiga, emedan företaget är för stort, hafva, ehuru fåtaliga de merendels varit, redan kostat Riket öfvgr 260,000 R:dr Banco. Huru mycket mera 15 Constitutions-Utsioltets Memorial, N:o 35. skulle ej ett 8 eller g gänger talrikare Lag-Utskott kosta, och huru mycket långsammare skulle det ej, just genom sin talrikhet, och sin ringare bekantskap med ärendena, komma att arbeta? Utförandet folie förmodligen i händerna på Secreteraren, eller någon företagsam ledamot, utan att den öfriga stora mängden gjorde någon serdeles nytta. Då man velat jemnföra det ifrågaställa lagstiftande Utskottet med andra Förstärkta Utskott, bör jag fästa uppmärksamheten på den väsendtliga olikheten mellan dem, att då de sednare under Riksdag rösta Öfver frågor, som Riks-Stånden redan behandlat, och mellan deras olika meningar, så skulle det afgörande LagUtskottet besluta, under Ständernas frånvaro, öfver ärenden, hvarom de på förhand icke yttrat sig. Jag afstyrker Constitutions-Utskottets förslag.” Dessutom hafva Herr Tersmeden, N., Herr Stjerngranat, G., Herr Biskopen Doctor Holmström och Herr Professorn Doctor Reuterdahl emot Utskottets förslag sig reserverat. STOCKHOLM, Tryckt hos W. F. DALMAN, 1845. i Rättelser i Cons ti t utions-Utskottets Memorialer, N'is 34 ock 33.
N:o 76. öfver väckt Motion, att den, som första resan begått stöld, och inom 48 limmar sitt brott sjelfmant upptäcker, samt det stulna återställer, må befrias från uppenbar kyrkoplikt, N:o 77. Öfver vackt Motion om skärpning af straffet för stöld, samt om belöning af allmänna medel för tjufvars upptäckande och gripande. Öfver väckte Motioner om ändring af strafflagarne för stöld m. m. Öfver väckt Motion om än dring af Rättegångseller Fatalie-limman vid HäradsRälterne. Af den 23 sistlidne Julii: N:o 80. Öfver väckt Motion om förklaring öfver 5 och 6 §§. i 23 Cap. RättegångsBalken. Öfver gjorde förslag till ändring af 1 Cap. 12 §. RättegångsBalken. Öfver väckt Motion om en allmän förklaring, sora föreskrifver, huru Domslut skola författas. I anledning af vackt Motion om stadgande , huruvida Chartae-Sigillatfe försäljningsman är att anse såsom Uppbördsman eller ej. N:o 84- I anledning af väckt Motion om rättighet för fordringsegare, att hos Ko - Den 3 Augwiti e. m. i G i nungens Befallningshafvande erhälla så kalladt Promotorial i Lagsöknings-mål. Angående förslag till Lag för åhörare, som hi vista RiksStåndens sammankomster. Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af den a3 sistlidne Julii.* N:o 47* I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 13 förut meddeldte Betänkande, rörande väckt fråga om ändring i Kongl. Förordningen den igi December 1827, angående grunderne oell vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens under N:o 14 förut meddeldte Betänkande öfver Kongl. Maj:tS Nådiga Proposition, att Kongl, Förordningen den 19
Rysslands inre oroligheter få dämpas — om despotismen går segrande ur kampen, och binner återhemta krafter efter dessa ansträngningar, — då kan man lika litet veta om den stora kolossen, hvars tendens är att tillväxa intill dess den sönderfaller, vill utsträcka sig åt vester, som om den tager sin riktning mot söder — sådant kommer att bero på en despotisk nyck, eller på förhållanden, som nu icke kunna förutses. Det som med visshet, för att dömma af det förflutna, derom kan förutsägas, är -att hvarken tacksamhetskänsla elier äldre vän - Din 2 Maj f. m. skapsförbindelser skulle komma att utöfva något inflytande på den Ryska framtidspolitiken. Gifves väl i regeringarnes politik någon annan tacksamhet eller något annat hämndbegär, än de som öfverensstämma med deras nytta eller fördel? Icke förmärkes nu större ovilja af Ryssland mot Italiens Konung, än om han förhållit sig passift under Krimkriget. Hvad vänskap eller återtjenst har Ryssland haft att påräkna af Österrike för biträdet att kufva Ungerska insurrektionen o. s. v. Min fasta öfvertygelse är att, ehvad vi nu visa den största undfallenhet eller öppet uttala vår mening, kan nog den dag komma, örn Rysslands öfvermakt ej dessförinnan brytes, då Sverige kan motse ett anfall från Rysk sida. Olycklige vi, om vi låta invagga oss i säkerketsslummer, under tron på de vackra förspeglingar, vi så ofta hört och läst, att England och Frankrike icke skulle tillåta Ryssland att besegra oss. Ho vet hvad hinder, som för dessa makter kunna uppstå att då hålla de löften, som November-traktaten tillförbinder dem — ho vet hvad politik, som då kan styra det ena eller andra af dessa länder! Och säkert är, att om Ryssland skulle framdeles känna sig mäktigt nog till ett försök att utvidga sig på detta hållet, det nog passar på ett tillfälle, då dessa makter vore för oss minst att påräkna.