Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förenar mig uti den hemställan, som Frih. Boye gjort. Ämnet är af högsta vigt såväl för närvarande som kommande generationer. Dess Behandling fordrar varsamhet och en mogen öfverläggning; och jag instämmer så mycket hellre uti Frih. Boyes åsigt i denna del, som jag hemtar ytterligare stöd derför från det sätt, hvarpå K. M. behagat öfverlemna förslaget till R. St., hvilket synes afse, att R. St. för närvarande hufvudsakligen endast böra taga kännedom om förslaget, men icke ingå i någon definitiv pröfning deraf. Jag kan icke dela Hr Dalmans förslag. Jag finner det hvarken vara verkstälIbart eller leda till något ändamål, utan förnyar jag mitt instämmande i Frih. Boyes framställning, att Lagtltsk. må föreslå sättet för lagverkets behandling och afgörande vid en kommande riksdag i sammanhang med criminallagen, sorn väl redan är utarbetad, men likväl för' närvar, icke i det skick, att den kan till afgörande granskas. Frih. Ehrenborgh: Det är egentligen i anledn. af Hrr Cederschjölds och Dalmans yttranden, sorn jag begär att få tillägga några ord. I anledning af Hr Cederschjölds yttrande får jag då förklara, att ingen kan mera varmt än jag önska att se vår lag i harmoni med tidehvarfvets fordringar; men jag tror, lika med Hr Dalman, att lagförslagets antagande några år förr eller sednare är fullkomligt likgiltigt, men att det icke är likgiltigt, att det antages, innan allt är beredt för dess ändamålsenliga antagande ; och lika gerna som jag skulle se en lag antagen, hvilken öfverensstämmer med folkets behof och fordringar, lika smäl tande skulle det vara för mig såsom lagskipare, att se en lag göras gällande, hvilken, likasom i Bayern, måste allysas, innan den knappt hunnit blifva bekant. Den betänklighet, jag hyser deremot, att Ständerna skulle vid denna riksdag ingå i hufvudsaklig granskning af civillagen, härleder sig ingalunda från någon allmän håg att skjuta upp, utan blott från min öfvertygelse, att en mogen besinning är nödvändig i ett så vigtigt ämne som detta.
Jag vidblifver således min öfvertygelse örn 56 §:s obestridliga tillämplighet för detta fall, och altså om det obestridliga uti, att viii eii sådan tillämpning de resultater måste uppkomma, hvilka jag och åtskilliga med mig påyrkat, och till åstadkommande hvaraf jag förnyar min anhållan om återremiss, på det Utsk. må försättas i ytterligare föranledande att fullständigt, till möjligaste sammanjemnkning, upptaga samtliga RiksSt:ns alla, såsom gemensamma tankar antagna, anmärknrr. Gr. Horn: Om det verkligen varit Utsk:s mening att begränsa RiksSl:ns yttrande-rätt i afseende på den i betänk. Wto 35 deras pröfning underställda fråga, hade Utsk. bort annorlunda rubricera sitt förslag, ocb, med upptagande deri endast af vissa §§, sålunda hänvisa dertill, att det endast vore dessa, som kunde blifva föremål för öfverläggning. Men så var icke betänk, uppstäldt. Utsk. angaf och framkastade under discussion: frågan om National-representation. RiksSltns yttrandeoch anmärkningsrätt var således obegränsad inom hela detta ämne; och Talmännen kunde icke vägra propos. till antagande såsom gemensam tanka af hvilken anmärkn. som helst inom berörde område. En ledamot har uti en sådan behandlingsform funhit våda och uppmanat till ett närmare studerande af hvad grundlagarna i denna del stadga och åsyfta, Och han har synts mig vilja hafva förutsatt, som skulle Constit.Utsk, vara begåfvadt med högre visdom och förstånd, än som kunde vara att påräkna hos hela den öfriga delen af Representationen. Den i December. Synnerligast har denne ledamot fruktat, att förhastanden skulle komma att äga rum, i fall man tillerkände R. St. rättighet att äga någon vidare afgöranderätt i afseende å grundlagsfrågor, än den af afslag eller bifall, vid frågans förevar, under riksdagen. Jag hemställer, om denna farhåga har någon tänkbar grund af befogenhet.
- Hör på katekumenen! - Tyst, här finns ingen katekumen! ropade Annжus Domitius. Gudarnes skål! Han tömde sin bägare. De rusiga gästerna följde föredömet. Karmides betraktade Annжus Domitius med förvåning. Han kände denne och anade plötsligt av hans uppförande, hans hållning, tonen i hans röst, att något utomordentligt hänt eller förestod. - Sista skålen, men den främsta av alla! ropade Annжus Domitius, i det han fattade den väldiga, mitt på bordet stående bålen. I botten, tömmen den i botten för världens herre, Roms kejsare, Julianus Augustus! En dödstystnad uppstod. Karmides fattade Annжus Domitius i armen och viskade: - Vet du, vad du säger? Eller vad har hänt? - Tyst, tyst! Han är rusig. Han talar huvudet av oss! Förbannelse! Slavarne ha hört hans rop. Vi äro förlorade. Gästerna hade plötsligt blivit nyktra. De viskade och betraktade varandra med förskräckta blickar. - Vad? utbrast Annжus Domitius. Vad betyder denna tystnad? Står jag bland rebeller? Jag svär vid Julianus' namn att lägga samtliga edra huvuden för mina fötter, och det före solnedgången, om I neken att dricka skålen för vår rättmätige kejsare, sanctissima majestas, dominus Augustus Julianus, Imperator, pontifex maximus, pater patriж, restitutor orbis! Han förde bålen till sina läppar och slängde den i golvet. I samma ögonblick öppnades dörren, en röst sade: - Din häst är framme. - Här ditt svärd och din regnkappa. Kammarslaven fäste svärdet vid sin herres gördel och manteln över hans skuldror. Annжus Domitius ilade ut, besteg sin Akilleus och red bort. På vägen mötte honom det sista bud, som Pylades avsänt. Prokonsuln höll in sin häst och genomögnade brevtavlan, som innehöll följande ord: »En talrik folkmassa närmar sig Tripodgatan, då jag skriver detta. Man ropar, att Krysanteus smädat Kristus.» Annжus Domitius manade på sin häst. - Förbannelse över Pylades! Tio tusen lansar i pöbeln!
Vid förnyad föredragning instämde Högloft Ridderskapet och Adeln uti följande genom ProfocollsUtdrag, af den 27 och 29 Juli, hvilka sidstlidne gårdag blifvit på bordet lagde, meddeldta beslut, nämligen: l:o Angående Tryckning af den såkallade Pensions-, Benädningsoch IndragningsStaten. 2:0 Angående medel till inrättande äf ali» mä na Arbets och Correctionshus, 3:0 Angående betygande af erkänsla mot Revisorerna v,d den är 1S13 förrättade Revision öfver Stats-, Banco-och Riksgälds-Verken. __________ Lade® VI. Den t Augusti. 17 Lades till Handlingame: Veilofl. BorgareStåndets» förlidne gårdag på bordet Hgda, ProtocolisUtdrag angående Oeconomié- samt Särskildta Utskottets Betänkande rörande Nederlags-friheten. Hedervärda BondeStåndets, äfven förlidne gårdag på bordet lagda, ProtocolisUtdrag ani gående tillökning i Bankofullmägtiges honorarier. Föredrogs å nyo och bifölls RiddarhusUtskottets, sedan den 27 Juli på bordet hvilande, Memorial angående en förändring i 7 §. Riddärhus-Ocdningen, Jn fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Riddarhus-Secreterarert trädde från Protötollet i afseende pä följande mål: Upplästes å nyo RiddarhusUtsköttets , deri 27 Juli på bordet lagda, Memorial angående lönförhöjning för Riddarhusets Tjenstmäri. Herr Nordencreutz, Jocob Magnus, uppläste följande: Memorial. I den väckta frågan om Lönforhöjning egentligen för RiddarhusSecreteråren, meri sedermera Ridd. 0, Ad.
Cronhjelm i anmärkningarna mot Hr Rosenblads motion, angående öfverlemnande till KammarRättens revision af Bankens och dess DiseontVerks räkenskaper. Jag anser mig nu destohellre böra något närmare utveckla min åsigt i detta ämne, som Hr Rosenblad motiverat nödvändigheten af en vidsträcktare revision än den, som verkställes af R. St:s egna ombud, från de förbiseenden af vissa felaktigheter och, bland annat, af en ej obetydlig balanee, som antydes hafva ägt rum vid föregående Discont-re visioner, uti hvilka äfven jag haft äran deltaga. Befattningen med låns utgifvande och indrifning, tillsynen öfver tjenstemännen, controllen öfver skeende insättningar , en noggrann coltationering af de uppvisade Banco-attesterna tillhör Directionen och fordrar dess oafbrutna uppmärksamhet; och jag är öfvertygad, att, om en sådan blifvit behörigen använd, den ifrågavarande baJancen ganska lätt varit upptäckt eller måhända alldeles uteblifvit. Revisorerne hafva åter endast att granska förvaltningen, i öfverensstämmelse med de af R. St. Directionen meddelte föreskrifter och beslut; att genom verificationer förvissa sig om siffrans riktighet; att tillse, att alla fånehandlingar finnas i behörigt skick och öfverensstämmande med författningarne, samt slutligen att den behållning, som skulle finnas, verkligen finnes för den dag, räkenskapen afslutas, eller för den, då Revisorerne granska behållningarna eller de ingifna betalnings-attesterna. Om allt detta ar i behörig ordning, måste Revisorerna lemna Directionen decharge. Sådant hindrar likväl ej att, genom oordning och vingleri med de inoch utgifvande attesterna och assignationerna samt Directionens efterlåtenhet att controllera förhållandet dermed, en för ögonblicket, då revisionen sker, betäckt balanee verkligen finnes. Detta kunna inga Revisorer förekomma, utan det måste alltid bero på en daglig, oaflåtlig controll af Directionen.
Vid å nyo skedd föredragning af Banco-Utskottets Betänkande; N^o 92, i anledning af väckta förslag att, medelst serskild Upplåning af Banken, bereda fond för en ny utlåning emot pant af fastighet, blef nämnda Betänkande af Preste-Ståndet afslaget; i följd hvaraf till handlingarne lades samma Utskotts Memorial, N:o ga^, om iakttagande af en erforderlig rättelse, vid slutlig föredragning hos Riks-Stånden af Banco-Utskottets Betänkande N:o 92; samt Betänkande N:o 93, med förslag till reglBmentariska föreskrifter, i afseende å det lån, som, enligt Utskottets Betänkande Nto g2, till belopp af högst 2,000,000 R:dr Hamburger B:co, skulle komma att genom Banco Styrelsen upptagas, jemte grunderne för användandet af den fond, som derigenom skulle bildas, egentligen till understöd ät Fastighets-egare. ■336 Prot.‘Utdrag den 15 Februarii 1830. S D. Vid föredragning af Bevillnings-, Xiagsamt Oeconomie-Utskottens Memorial, Nto 34, med förslag till sammanjemkning af respective Biks-Ståndens olika beslut i fråga om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och bevakning, fann Preste-Ståndet för godt detsamma för sin del bifalla* S. D.
» Skulle jag kunna få anstånd med att sy sängdynorna, tills jag varit hos Sven Knutsons i Bolet? » » Vi ville allt gärna ha de två äldsta barnens hemgiftssängar fullt färdiga nu i höst; en vet ju aldrig, när ens tid är ute, och det är godt att ha beställt om sitt hus. » Det var husmodern, som talade, medan hon i sakta tempo trampade rocken och drog ut den klara » ullråsan » till en fin, jämn tråd. » Ja, det förstås, en vet ju inte, när en friare, som anstår, kan komma till gården, » sade mä- ster Måns med mycket a Ivar. » Hvad är det som brådskar så hos Sven Knutsons? » Husfadern styrde rakt på målet, medan han stoppade sin sjöskumspipa. » Sonen, Knut, äv myndig nu och skulle kunna öfvertaga gården — förstås om han får ett bra gifte — de gamla börja bli utslitna och önska få hvila sig. Knut är en rask pojke och på allt sätt hygglig. » » Hur ' är det, Måns, finnes där inte mer än en son hos Sven? » » Nej, och bara två döttrar; den äldsta är gift utsocknes och har fått ut sin arfvedel; den yngsta går och läser sig fram i år; hon är visst jämnårig med er Nils. » » Vår Nils läste sig ju fram i fjol, » inblandade sig husmodern. » Det äi ju sant. Nå, då år det Knut och er Anna, som äro ungefär lika gamla. » » Hon är bara på nittonde året; är det icke så, du mor? » — Medan detta samtal ägde rum i stugans öfre ända, sutto husets döttrar .och pigor vid sina spinnrockar nere vid förstugudörren, och det var omöjligt för de i smyg spejande skräddarlärlingarne att märka, om någon af dem hörde eller förstod, hvarom den diplomatiska underhandlingen rörde sig. » Det var något jag ville fråga dig om, Måns, » återtog husfadern efter en liten paus, » men jag kan inte komma på ' et.
Med anledning af de invändningar en » uppretad äkta man » gjort mot hvad som rörande denna fråga hittills varit synligt i Idun anhåller jag vördsammast ännu en gång få taga till orda. Den ifrågavarande insändaren synes hålla före, att de lämnade uppgifterna ej äro tillförlitliga. Han tager visserligen saken skämtsamt; men meningen är väl dock den, att en fru eller fröken omöjligen kan kläda sig hyggligt för de uppgifna beloppen, 75, 100, 120 å 160 kr. årligen. Låt oss tänka efter! Om vi hålla oss till den af mig uppgifna medelsumman 120 kr., huru många, om vi endast hålla oss till den bildade klassen, ha då verkligen råd till mera? Tänk oss t. ex. en familj med tre barn och en årsinkomst af 2,500 kr. 1 Låt oss räkna! — Mannens kläder 150 kr., hustruns d:o 120 kr., barnens d:o 150 kr., hyra 400 kr., bränsle 100 kr., tjänarinnans lön 120 kr., skatter 150 kr., hushållet (matvaror, tvätt, belysning etc.) 100 kr. i månaden 1,200 kr. Sedan dessa utgifter blifvit bestridda, har man 110 kr. till böcker, tidningar, nöjen, gåfvor, medicin, läkarearvode m. m., och det är ju ändå bra litet till så mycket. Man bör ju ock dessutom spara något för kommande dagar. Jag tror nog också, att en förståndig och sparsam husmoder anstränger sig i denna riktning genom att nedbringa en eller annan post Denna fråga är om någon individuell, men något; men jag tror näppeligen, att hon gör en då ju Iduns redaktion tillåter alla sina läsarinnor sådan ansträngning för att kunna använda mer att draga strå till stacken, vill äfven jag delgifva för egen räkning. min erfarenhet. Min man önskar alltid se mig Nu är likväl att märka, att 2,500 kr. är i förnätt och väl, d. v. s. smakfullt klädd och så att hållande till våra lefnadsvillkor i allmänhet en jag när som helst, äfven under stökdagar, kan hög årsinkomst.
Jemte de särskilda, efter anslagens och låne-understödens föremål och beskaffenhet lämpade, föreskrifter, som i föregående §§ af detta reglemente finnas införda, böra äfven nedanstående allmänna stadganden i afseende på samma anslagsoch låne-summors utbetalning iakttagas: Stals-Ulsholtels Memorial M 281. 47 i:o hvad som af ett anslaget belopp under ett år icke blifvit från Riksgäldskontoret uttaget eller behöft användas, må, der ej annorlunda blifvit särskildt föreskrifvet, under ett följande år disponeras och utbekommas; och 2:o de besparingar, som å anslagen för hvarje särskildt föremål redan uppkommit eller hädanefter uppkomma, få icke i annat fall, än der sådant är uttryckligen medgifvet, till andra behof disponeras, utan böra oafkortade till kommande Ständers disposition reserveras. § 183. Enligt Rikets Ständers under denna riksdag fattade beslut i afseende på upptagandet för Statens räkning af ett lån å utrikes ort, för att bereda en under nuvarande penninge-ställning nödig ansedd tillfällig förökning i förlags-kapitalet för handeln och näringarne, skall Rikets Ständers Bank, genom hvilken de å omförmälda lån inflytande medel komma att i låneväg utlemnas till understöd för landets näringar, af Statsverket hållas skadeslös för de förluster, som i anledning af detta lån och dess användande för dermed afsedt ändamål kunna för Banken uppkomma. Rättelser: Stats-Utskottets Memorial J\2 264, sid. 3, rad. 20 står: sednaste riksdag, läs: 1850 och 1831 års riksdag. Samma Memorial och sida, rad. 21 står: 1300 R:dr, läs: 1300 R:dr B:ko. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1858. Stats-Utskoltets Memorial M 282. I N:o 282. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Febr. 1858, k. 2 e. m. Memorial, angående de i Reger ings-j ormens 65 § föreskrifna kredilivsummor. (R:gs Afd.)
December. har ansett den nödvändig för fäderneslandets väl; jag tror den ännu nyttig. Men all strid medför tanken på seger eller undergång; med slutet af min strid har jag yunnit seger öfver mig sjelf och mina sympatier. Jag förklarar således öppet, att jag icke allenast afträder de rättigheter jag på grund af börd ännu innehar, utan derutöfver ansluter mig till den stora samfäldta valprincipen. Jag gör det icke som den Franske ädlingen gjorde det den ödesdigra natten 1789 i ett anfall af berusning; jag gör det med full besinning, och kommer derföre icke att rétractera mig. Jag gör det ej heller derför, att jag tror, det, oaktadt alla sina brister, den form, under hvilken vår ära ökats, vår frihet utvidgats, vår andliga och materiella utveckling stigit, icke äfven kunde häfda denna ära, värna denna frihet och göra den väg, som leder till ljus och sanning, ännu bredare; utan derföre, att mästaren förlorat förtroende lill verktyget och att han då icke kan väl arbeta med detsamma. Mästaren här i fråga är tidsandan, verktyget vår nuv:de representation. Sin röst har den lånat folket, ej den som nu, uppblandad med passion, tilltalar oss, men den som mer eller mindre stark hörts under ett halft sekel. En värd talare har sagt, att han älskar och aktar högt Svenska folket, och derför kommer han att rösta för K. Propos. till förändrad R. O. Jag tror honom, så i ena som andra fallet. Afven jag älskar högt detta folk, och då jag säger »älskar», faller af sig sjelft, att jag aktar det; ändock röstar jag nej. Hvad betyder detta annat, än att det sköna trifves under många former och att kärleken, det skönaste af allt, lyder samma lag. Då man seglat öfver lifvets stora middagslinie, då man vid mötande stormar kastat den ena illusionen efter den andra öfver bord, och möjligen mer än illusioner, då sträfvar man hvarken efter ryktbarhet eiler folkgunst; då vill man behålla en rikedom i oqvald besittning; den kallas sjelf-aktning.
Stundom har jag tillställt auclioner, men då hafva varorne alltid blifvit dyrare, än 0111 jag enskildt gjordt uppköp deraf. Jag tillstyrker således afslag ä denna punkt. Hr af Harmens, Henr. Otto: Äfven jag får anhålla, alt Ståndet ville afslå frågan om denna skrifvelse, såsom ingalunda af behofvet påkallad. Jag har afgifvit en reservation i ämnet; den behöfver ej uppläsas, jag begär blott afslag. Sednare mom. af 54 § blef af R. 0. Ad. afslaget. Biföllos. 57 §• Hr Råfelt: StatsUlsk. bar i förevar, utlåt. § 57 tillstyrkt, alt Amiraiilels-Krigsmans-cassans räkenskaper skola undergå granskning, så vät af K. Kammarrätten som af R. St:s Revisorer, och således utsträckt denna granskning utöfver hvad Hrr Statsrevisorer föreslagit, de der blott ansett en sådan böra äga rum för den del af cassan, som utgöres af allmänna medel. Jag anhåller fa lemna några upplysningar i förevarande fråga. Ue statsbidrag Amiralilels-cassau uppbär utgöras af följande ersättningar: för förlorad centonal 6,000. för i Pommern förlorade armoell lastpenningar 3,000. jt af per-uiille-afgiflen till Wadstena Krigsmanshus . 2,000. Afoch tillträdesafgiften af försålde rusthållshemman inom Blekinge län och Södra Möre härad af Calmara län 4.000. S:a b:co r:dr 15,000. Ifrån Amiralitets-Krigsmans-cassan utgå pensioner till följande : 1300 embetsoch tjenstemän samt gemenskap 40,559: 18. 593 enkor och barn 20,079: 47. S:a b:co r:dr 60,039: 15.
Dessa taxeringar förrättas i Stockholm inför Öfver - Ståthållaren, i de öfriga Städer inför Konungens Befallningshafvande eller dess JDen 2 Juli - dess ombud, med rättighet för dem att, utan deltagande i omröstningarna, vara Committéerpas Ordförande. 2 Morn. Taxeringsman för Stockholm skola vara: Sex af Ridderskap och Adel, Sex af Preste-Ståndet, Fyratioätta af Borgare - Ständet, af hvilka sistnämnde Tolf skola, höra till Grosshandels-, Tolf till Minuthandels-, Sex till Fabriksoch Aderton till Handtverks-classerna , samt Tolf Stånds-Personer , som icke till något af Riks-Stånden höra, tillsammans Sjuttiotvå personer, hvilka kunna arbeta på sex fördelningar, dock sa, att det belopp, som hvarje skattskyldig blifvit i afdelningen påfördt, i Coinjnittéens Pleno pröfvas och bestämmes. 3 Mom, I Götheborg och första Classens Städer utgöres Taxerings Committée af Tre Personer bland Ridderskap och Adel, Tre af Prester skåpet, Tre Ståndspersoner , samt i Götheborg Femton och i öfriga första Classens Städer tolf rätte Borgare, hvaraf ett jemförligt antal ur hvarje Cias$- I andra och tredje Classens Städer skali Taxerings - Committée bestå af två Ledamöter af Ridderskap oqh Adel, två af Preste-Ståndet, två Ståndspersoner samt nio Borgare af de särskildta, inom Städerna varande Classer, I alla öfriga Städer skall antalet af Taxeringsman af Adel, Presterskap och Ståndspersoner vara enahanda, men af Borgare-Ståndet sex, med iakttagande, i anseende (ill dessa sistnämnde, att så vida classer inom Staden finnas, ett elter Styrkan af hvarje dass afpassadf antal utur gil hvar väljes. i Fah - Den 2 Juli.
Med så mång a behagligheter och så mycket vett, som Ni eger, h ar Ni visst f ått en annan upfostran än den som gifs åt Fabriksfolk. CLARA. Olyckan har ständigt förföljt mig. Jag miste mi na Föräldrar i spädas te barndomen; men u ptogs, som barn, i en h ederlig Prästmans hus. Han böd til at ge mig den bästa upfostran och jag njöt hela fjorton åren den ömmaste omvårdnad i hans hus. Min Välgörare omkom på en sjö resa. Jag, som var med i dödsfaran, räddades af min Fosterbror. Bägge vo ro vi nu utan Föräldrar, utan värn och skygd. Min Fosterbror for borrt til sjöss och h ar sedan på hel a två års tiden bara en enda gång låtit höra af sig. Jag blef nu tvungen at sök a mig tjenst. En dag, då jag gick rätt bedröfvad med tårarna i mina ögon, mötte mig den 3 den Tyrannen. Han såg på mig g anska starkt och frågade mig med en medlidande ton, hvad det var, som förorsakade mina tårar. Jag berättade honom al t. Han öfverhopade mig med godhetsbetyg elser, han tilböd mig at f å tj ena hos sig och lofvade at befordra mi n framtids lycka. Min enf aldighet bedrogs af hans tal . Jag kom straxt därpå i hans hus och trodde mig ha f ått en ädelmodig Beskyddare. Men j ag fick snart l ära känna hans rätta afsigter. Han gjorde flera försök mot min oskuld och harms en at de alla misslyckades, invräkte han mig i sin Fabrik. Där har j ag nu varit hela två åren och kan ej en gång så lösa mig med penning ar. Om jag också ville lag föra honom; så fick han ändå nog u tväg at behålla mig. De rike ha aldid Gynnare; men Oskulden och Armodet sällan. CEDERBERG. Ack! Clara, förtjusande Flicka; hv ad mi t hj erta deltar i Ert öde! Med hvilken glädje skulle jag ej se Er så lycklig, som Edra behagligheter och Er dygd förtjena! AN ANDRA SCENEN. AGATHA. CLARA. CEDERBERG. AGATHA ( som hastigt kommer in ) .
Hör på, Mäster Anders, hvad är det här för öl, det smak ar ju som bara svagdricka. A n d e r s . Jo, jag tackar j ag! ni tror väl man s kär guld med täljknifvar med att vara värdshusvärd i de här tiderna. Spannmål en har varit dyr förut, men efter missvexten i år k an man intet mera få k öpa någon så att ju mera öl ni dricker, ju förr får j ag slå vantarna i bordet. Ha, ha, ha, så du pratar! Skratta intet Erik ! Mäs ter Anders har rätt; Gud vet hur det ska gå för oss till slut, Kungen ro ar sig han och folket får sväl ta. Det är intet Kungens fel , om han aldrig så gerna vil l, kan han ändå ingenting uträtta, all ting ska gå genom Rådet och att de der för 4 näma herrarna intet fråga efter våra behof, det är gammal t nytt. Och Ständerna då, som nu varit tillsammans i fjorton månader, hvad h a de gjort annat än gräl at om påfvens skägg och det är ändå folket som får bekosta deras vistande här. A n d e r s . Jo, jo, ju flera kockar, ju sämre soppa, det är just som om mi n hushållerska och mi tt tjenstefolk skulle ha lika mycket att säga i huset som jag; när den ena ville hit, så skulle den andra di t det blefve en vacker ordning nej, är j ag obillig och oresonlig så kunna de taga sig en annan husbonde och dermed punkt. Först när Ständerna kommo tillsammans ef ter salig kung Adolf Fredriks död så hette det att det var bara Hattparti et som var skulden till all oredan, och så satte Ständerna af hela Rådet och Mösso rna kommo till s tyret igen; men hvad har det hjelpt? det har aldrig funnits något dugligt folk bland Mössorna, tacka vet jag då män sådana som Fersen, bröderna Scheffer och Herrmansson, visst ä' de litet stol ta af sig, men så ä' de också gifmilda.