Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tunnor råg för l:a classens, med 90 d;o d;o för 2:a classens och med 80 d; d:o för 3:dje classens pastorat, hvilken tillökning, med antagande af pastoratens antal i Riket, utom Stockholms stad, lill 212 af l;a, 604 af 2;a och 430 af 3:dje classen, skulle utgöra sammanlagdt 112,080 tunnor; att till verkställande af en sådan lönereglering, som först i mon af inträffande ledigheter och när afslutade contract om pastoralier tilländagå, bordt ega rum, en kappe råg skulle utgöras för hvarje 100 R:dr af så väl taxeringsvärdet af fastigheter i städer, utom Stockholm, och å landet, som å förslagsvärdet af Militieoch Civile boställen hvilka förments vara otaxerade, och hvarigenom, med beräkning af förstnämnde taxeringsvärde till 358,245,642 R:dr och af boställenas värde till 9,004,000 R:dr, en tillgång af 114,763 Tunnor uppstod; att de, ofvanuppgifne behofvet överskjutande 2,683 Tunnor råg borde tilldelas de pastorer, som kunde dertill pröfvas förtjenle; att ifrågavarande spanmål skulle af de skattande lösas med penningar, efter ett medium af 10 års inom hvart och ett län bestämdt markegångspris, hvilka medel borde vid de vanliga uppbördsstämmorne insamlas och till Stats-Verket ingå; att pastorerne skulle, i följd häraf, utbekomma sin lön i contant af staten, utan något annat bidrag af pastoratens innebyggare, af hvad namn som helst; dock att på serskild pröfning borde ankomma, huruvida prestegårdsbyggnad, dagsverksskyldighet af torpare m. fl., ostoch smörtionde, borde qvarstå eller försvinna; att om Biskops-embetena utom i Upsala och Lund kunde indragas, Biskopssätena borde jemte pastorernes stomhemman, så vida pastorsbostället utgjorde ett mantal, utarrenderas emot spanmålsarrendeu på trettio års tid; att denna spanmål jemte Biskopstionden skulle utgöra en grundfond, hvaraf comministrarne i hela Riket, utom Stockholms stad, skulle blifva lönte; att aflöningen skulle beräknas i första classen till 45, i andra till 40 och i tredje till 35 tunnor, hälften råg och hälften korn, hvilken spanmål borde af arrendatorer och tiondegifvare med penningar efter Länens markegång erläggas till statsverket, hvarifrån comministrarne egde lönen utbekomma, utan afräkning å den inkomst, som af innehafvande boställen kunde hemtas; samt att det öfverskott, som af berörde arrendeoch tionde-spanmål kunde uppkomma, borde såsom en statens behållning redovisas.
Om vi nemi. å andra sidan hafva i minnet vår ekonomiska ställning, vår stora skuldsättning, så tror jag, att vi, vid sådant förhållande, skulle göra rättast uti att afstå, från tillsättning af alla sådana platser, der någon större lyx genom tjensteförmånerna år innehafvaren tillförsäkrad. Jag anser fördenskull fortfarande, att ifrågav:de ord varit anvåndt på sitt ställe. Gr: 11 har, såsom ett skäl för storleken af biskoparnes aflöning, erinrat om deras representations-kostnad, men dervid förgätit, att äfven de personer, med hvilka jag jemfört biskoparne, hafva representationsskyldighet. Jag tror att t. ex. Landshöfdingarne i åtskilliga län hafva en ganska stor sådan. Hvad vidare GeneralBefälhafvarne beträffar, så är förhållandet enahanda. Nämnde personers representations-skyldighet motsvarar således i allo sedvanliga prestmiddagarne. Ytterligare har Grin fästat upmärksamheten vid kostnaden, som förorsakas vederbide genom de stora embetsresorna. Afven GeneralBefålbafvarne häfva ganska stora embetsresor. Hvem kan neka, att den, som har inspektion mellan Torneå och Gefle, måste utbetala ganska betydliga reseomkostnader; och likväl kommer icke någon reseersättning till godo. I afs:de å Landshöfdingarne, är af samma talare anmärkt, att deras löner från lång tid tillbaka utgått af jordegendom, samt att sålunda en summa stått på papperet och en annan i jordegendomen, denna sednare af högre belopp eller, rättare sagdt, högre afkastning ån det uti löneregleringen uptagna; men vi skola erinra oss, att vid bestämmandet af Landshöfdingarnes löner, faststäldes det vilkor, att deras aflöning skulle minskas, om densamma framdeles befunnes öfverstiga den afkastning, hvartill deras boställen vid löneregleringen blifvit upskattade. Det var nyligen här fråga om Landtbrukslnstitutet i Alnarp ; och i sammanhang dermed upgafs att landshöfdingelönen i Malmö var upskattad till 10,000 rdr. Grin har vidare omnämnt den stränga tjenstgöringen.
Potatesmjöl eller malen potates Fritt, Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen 1 S 6 öre, har, sedan Preste-Ståndet antagit Utskottets inbjudning alt med Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet derom sig förena, således numera blifvit af tre Stånd godkändt, hvaremot Bonde-Ståndet alslagit inbjudningen samt vidblifvit sitt beslut, att artikeln potatesmjöl icke borde under särskild rubrik i tulltaxan upptagas, utan hänföras under rubriken stärkelse, samt sålunda, lika med denna sednare, draga en tull af 6 öre per fö Af sådan anledning får Utskottet, för omröstning i förstärkt Bevillnings Utskott, framställa följande voterings-proposition: Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd gillade förslag att potatesmjöl och stärkelse skola uti införsels-tarifen upplagas på följande sätt: Potatesmjöl eller malen potates Fritt, Stärkelse af hvete, potates eller andra vegetabiliska ämnen \ fö G öre, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, artikeln potatesmjöl icke under särskild rubrik i tulltaxan upptagas, utan hänföras under rubriken stärkelse, samt sålunda, lika med denna sednare, draga en lull af 6 öre per fö. Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet hafva gillat Utskottets i fråga om ättika framställda förslag att, såvida bränvinsskalten förblifver oförändrad, tullsatsen å ättika, alla slag, måtte bestämmas för I fö till 6 öre; men alt, om tullen å bränvin komme att förhöjas, Utskottet borde hos Rikets Ständer föreslå den förändrade tullsats för ättika, som borde ega rum, så att tullen för i fö ättika fortfarande komme att utgöra ungefär 2/iä af tullen för 1 fö alkohol.
Lön han innehafwcr, samt tydeligen utsattas belop, xet deraf i Penningar, eller, om den utgär i Hemmans-Räntor och Spannemäl, dctzas warde, sä att stämpelen, som ej fär understiga Fjcrdcdelen af Len i d och rr §.§. bestämde afgiften mä kunna behörigen uträknas och Lysnings-Charta» derefm kämpas. För dem sonr arv försedde nied Fullmagter eller Constitutorialcr af Niks-Marstalks-Embetek, Öfwer Stälhallaren, Äcadcmie-Cancellerer, Landshöft stoar, Stolhällare, General Tull-Directionen, Genera! - Tull. Arrende, Societeten, Postwerket, Nummer-Lotterie-Directionen och de flere Werk eiler Embetsman, som aga att utfärda Fullmagter elier Constitutorialer, nien bär nedan icke äro utttyckel!sen undantagne, förhälles pä lika sätt. Den i8 Augusts. 2885 §n Femtondedel eller Sex och TwätredjedelS procent af FastemanrienS det föregäende äret erlagde Bewills ning, dock ej under Ma Skillingar, och erinras härwid, likasom ä de flere stallen der afgiften stall Utgä ester procent-beräkning, att, om den simar sig pä Sep L886 Den r8 Augusti. Vice Notarier, Auscultcmter, Extra Ordinarie Cancellister och KammarSkrifware utan Lön, Tjugusyra Skillingar. Trumpetare, Pukoch Hofslagare wid Regementeme, Rättegångs-Wäblar, Hautboister, Acchlieoch Rustmästare, Wafmästare, Under-Officerare och den ringare Staben af de Jndeldte och Wärswade Rezementerne, sa wäl som Sjö-Staten, undankagne Trumslagare och de flere seni ner dannämnde äro, Tmgufvra Skillingar. De Kongl, och Fmstcliga Hofwens LivréBetjening, Tjugusyra Skillingar.
Departements-chefen till en början i underdånighet, att Riksmarskalks-embetet uti underdånigt memorial af den 30 November sistlidne år gjort hemställan om uppförande å ifrågavarande stat af pensioner för åtskilliga till framlidna Hennes Majit Enke-drottning Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Proposition N:o 1 om Statsverket 186%. 25 Desiderias hofstat och betjening hörande personer; i afseende hvarå Riksmarskalks-embetet anfört, att, då Rikets Ständer tillförene plägat efter framlidne Kongliga personer bevilja pensioner åt sådana vid deras hofstat anställde eller till deras betjening hörande personer, hvilka deraf funnits vara förtjenta och i behof, samt ej mindre Kongl. Majit än Rikets Ständer i dylikt fall godkänt den grundsats, att ingen högre hoffunktionär borde till sådan pension anmälas, och att, såframt icke af .läkare vitsordad sjuklighet eller annan ömmande omständighet föranledde till undantag, den till pension föreslagna borde hafva fyllt 50 år eller varit 20 år i Kongl, hofvets tjenst, Riksmarskalks-embetet funne sig föranlåtet i underdånighet hemställa, huruvida icke, med tillämpning af denna grundsats, Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer göra nådig framställning derom, att pensioner, beräknade att utgå från Maj månads början år 1861, varda beviljade de i Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias tjenst anställde, å en memorialet bifogad förteckning upptagne, personer till det i samma förteckning för hvar och en uppförda belopp; dervid Riksmarskalks-embetet tillika i underdånighet fästat uppmärksamhet derpå, att, då pensionsstaten efter Hennes Majit Enkedrottningen Hedvig Elisabeth Charlotta uppgick till 16,666 R:dr 32 sk. Banko, i Riksmynt motsvarande 25,000 R:dr, och den efter Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertina till 14,000 R:dr Banko eller 21,000 R:dr Runt, slutsumman af de pensioner, som för Hennes Maj:t Enkedrottning
Dus orf> Bpgg? nämnda mecfö flyttning affågö, blifmit inredd till embetsrum för de »aber. ©tatSeppeditioner, bmilfa förut moro på andra jläHen, till en del emot hpta, inrpmda; ocl) har derjemte, mid lägenheterna^ fördelning, tillfälle blifmit beredt att der upplåta embetsrum åt tmänne förmalt» ningemerf, af hmilfa det ena förut måft fådane rum förhpra. ©edan ^rofefjoren föpflröm aflidit och bronan derigenom blifmit berättigad att inlöfa den bpggnad å fd. ©juthuätomten här i fladén, 33if)ang titt SR. ©t. ^rotofott 1850 & 1851. 2 2lfb. 8 font f>att, enligt tcäflfciD öfvocvcnéfommclfe, iflånDfatt unDer milfor af 30 åré befittmng od) naDS» oct) inreDningefoftnaDen, t>ar berörDe lösningsrätt blifroit begag» naD od) evfåttningen beflviDD af De för unDerl)åll af kronans? bpggnaDer i ljufrouDflaDen anjTagna meDel, f)TOavigenont nänntDa bpggnaD till kronans Diöpofttion återfallit. 3 följD ei minore af De omflpttningar, forn anjfajfttingen af nt) lofal för SSipntmerfet föranleDt, äit Den Diöpofition, font bronan er» bålltt af npjtnäntnDa bpggnaD å ©jutbuötomtcn, [)ar ^ongl.
Vid ett annat förhållande bestås endast den mindre föringen. Förslag till Tull-taxa. 55 § *3. För gods, sora under transporten genom tillfällighet tagit skada, må ej någon minskning i tullen tillåtas, så vida godsegaren sjelf vill detsamma disponera. Anser godsegaren en sålunda förskämd vara icke kunna draga den i införsef-tarifen utsatta tull, må han, sedan skepparen, till upplysning om förhållandet, afgifvit sjöförklaring, äska laga besigtning å godset, hvilken då skall af Magistratsperson, med biträde af två sakkunnige och ojäfvige män, verkställas i närvaro af vederbörande Tullkammareföreståndare, som eger att, under tjenstemanna-ansvarighet, för bevakande af Kronans rätt, besigtningsåtgärden kontrollera; börande ock, derest godset är mot sjöskada försäkradt, assuradörernes ombud, om sådant i orten finnes att tillgå, genom Magistratens försorg bevisligen kallas till besigtningsförrättningen, likväl utan att denna genom ombudets frånvaro må uppehållas. — Befinnes godset hafva under transporten undergått förskämning, skola besigtniogsmännen ej allenast härom utfärda intyg, utan jemväl, efter granskning af behöriga lasthandlingar, attestera värdet af enahanda vara i oskadadt skick. Derest fog till anmärkning emot förrättningen icke förekommer, antecknar Tullkammareföreståndaren sitt godkännande å besiglnings-instrumentet, som icke edsvurne besigtningsman äro pligt ige att. der så äskas, med ed fästa. Tullkammaren försäljer sedermera, efter föregången kungörelse, på öppen auktion i behörig ordning hvad förskämdt är, hvarvid, under iakttagande, att godset såsom å nederlag befintligt eller oförlulladt försäljes, införselstullen för det, som enligt tarifen förtullas efter värde, beräknas efter fastställd tullprocent å auktionspriset samt för annat gods emot tarifbestämmelsen minskas i samma mån, som auktionspriset understiger det vid besigtningen för oskadad enahanda vara bestämda värde; kommande behållna auktionssumman att, sedan belöpande tull blifvit erlagd, godsegaren tillställas.
För öfrigt får jag fråga den värde talaren, om han någonsin på landet hört allmogen tala om 8 sk. b:co; man säger nemi. i stället 12 sk., och i stället för 12 sk. bfco, 18 sk. o. s. v. Det skulle så ledes blifva ganska lätt alt stämpla bankens sedlar, då börjap dermed redan skett 1816. Hr Ribbing, Bengt: Då otvifvelaktig! de fleste lära Den 37 Maj c. m. vara öfverens om fördelarna nf decimal-systemet framför alla andra systemer, och all det endast är fruklan för att icke förslaget derom skall vinna framgång vid denna riksdag, som åstadkommer betänkligheter dervid, sedan en talare förut upplyst, alt ett förslag i denna väg vid föregtde riksdag blifvit förkastadl; så vill jag för framgången af det ifrågavar. söka att bereda en utväg. Jag vill ännu en gång fasta uppmärksamheten på de stora olägenheter, som alltid uppkomma vid hvarje förändring i sådant fall, man och man emellan, vid liqviders och affärers uppgörande, och att det till en början skall förefalla allmänheten svårt att inhemta det verkliga förhållandet, samt åstadkomma misstroende, rättegångar och dylikt. Jag vågar alltså föreslå, att decimal-sysleinets införande i vår myntberäkning må beviljas, endast med det villkor, att detta räkningssätt icke skulle taga sin början förrän med den 1 Januari >843, och att underrättelsen om dets.immas beskaffenhet , till allmänhetens upplysning och underrättelse, infördes i de årligen utkommande små almanackorna. Denna min vördsamma framställning anhåller jag matte åtfölja den återremiss af detta betänk., sorn jag förmodar att R. o. Ad, bifaller. Hr Mannerskantz, Carl Axel:
Herr Zrsär, polian ^xsl. Hemliga Utskottet har med förewarands ämne warit mycket syfielsakt och bekymrad», men ester noga öfwerrvagande haf, wa de fleste Ledamöteme deraf stadnat i den tankan, at sedan Uerlitauonz Planen är antagen och gillad, more 6-mco-skulders licjuiämion med Lreäk Sedlar och äere> mliwxLär sxro en nödwandig solid. JaA har hörr åtskilliga wärda ledamöter här bestrida Hemliga U-skottets sörstag; men jag har ej af någon hörk xrojeL upgifwaS, hwar Usnco mynt til stikå skulders betalande skulle erhällas. 4^ millioner til Usaiil^ rionsng werkställande ar redan en tilräckelig summa r LsNLo-mynk; huru skall den kunna ihopsamlas? gruswgr sig för nkgprgnde af sin andel; rov4 ^ huru mycket mera den som har en ringa förmögenhet. Flere warde Ledamöter hafwa nämnt, huru en dylik fräga, som denna, wid 1792 ars Riksdag blef afgjord. Jag hade den äran dä likasom nu at wara Ledamot af Hemliga Utskottet, «ch jag war dä likasom nu af den tankan, at såsom en nödwändighet bifalla 8,nea - skulders betalande med Orsäir-Sedlar och llxsrsäk .4Zio. Ridderskapet och Adeln begaf sig dä til denna frägaS afgörande pä det sätt Friherre Os 6esr behagat förmäla; men Friherre Os 6ser har orätt uti det yttrande, at ingen enda Ledamot war af stridig tanka. Jag är öfwertygad, at klurslirersn war af min tanka, och det beslut, som fattades, blef sädant genom ccmvenrion, hwilket twänne närwarande Ledamöter af Ridderffapet och Adeln, Friherre Ltjernelll och Herr von Ln^ellröm med mig kunna intyga.
533 elsluten till öfverenskommelser om lån på revers, Handeln fordrar, jag medger det, ett fastare förlitande, Och, då det ligger i handelns natur, att endast räkna på contant realitet, ej på hederns och caracterns, så fordrar handeln en starkare yttre garantie, hämtad från ett hårdare yttre ting. Växelrätten har också ali» tid varit strängare och snabbare än någon annan executiv rätt. Men det är icke om bysättning i följd af växel, utan om bysättning i följd af revers jag har talat. Jag bär nemligen icke förnummit att det är handlande, insatta för O' accepterade vexlar sorn fylla Gäldstufvorna och Slottshäktena. Den handlande har flerfaldiga medel i sin hand till räddning, liksom han Tiar flerfalldiga utvägar att draga vinst af det capital han lånar. Men den fattige, ingen fastighet, ingen reel egendom ägande embetsmannen, handtverkaren och fabrikanten, som nödgas söka 6ig lån för att afbörda sin skatt till kronan, eller för att skaffa sig medel att i sin anletes svett tjenande andra, bereda sig ett knappt bröd, han kan icke ockra med det pund han får låna, han köper ingen växel, utan han måste skaffa 6ig den summa han behöfver mot revers eller skuldsedel. Och dermed skall han äfventyra att beröfva? sin frihet, att stängas från möjligheten att till afbördände af sin skuld, använda den enda realitet han äger; sin arbetsförmåga? är detta Christel!gt? är det billigt? Han akall betala Sin 6kuld på förfallodagen, säger man, så slipper han bysättning. Nå väl! Den lycklige, som i närvarande betryckets dagar, 33* Den 12 Februarii, vid alla tillfällen med full säkerhet kan räkna på, att få in de summor han behöfver och väntar, och den som kan säga sig att detta påräknande aldrig slagit honom felt, den lycklige må på den arme af SlottsCancelliet dömde, kasta den första stenen. Det har blifvit sagdt, att om bysättningsrätten borttages, skulle ingen mera kunna få låna.
Jemte det Landtbruks-akademien, bland annat, anfört, dels att de premier, som vid de allmänna landtbrukare-mötena utdelats, varit så små, att de knappast betäckt kostnaden för transporten af de belönade föremålen, dels äfven att dessa premier blifvit utsträckta till artiklar, som vore för jordbruket främmande, har Akademien i underdånighet hemställt: a) att premierna måtte inskränkas till djur, redskap och ladugärds-produkter; b) att premierna måtte göras större och det för sådant ändamål nu till landtbrukaremötena utgående anslag af 4,500 R:dr Riksmynt förhöjas till 6,000 R:dr för hvartannat år, då landtbrukare-möte numera vanligen eger rum, och således blifva för år räknadt 3,000 lt:dr Riksmynt; samt c) att vissa förändringar i föreskrifterna rörande premiers tilldömande m. m. måtte vidtagas; derom Akademien anhållit att, i händelse framställningen i öfrigt gillades, få i sinom tid med särskildt underdånigt förslag till Kongl. Majit inkomma. 15:o angående anslag till inköp af utländska får af åtskilliga rucer.
Denna författning, som medgilver de af fremmande religion, hvilka hit till riket inkommit, fri religionsöfning, innefattar nemligen föreskrifter i afseende på den frihet, dem således blifvit beviljad, deras förhållanden till den Sven ska kyrkan, och åtskilliga civila rättigheter, som med kyrkan sammanhänga eller deraf äro beroende. Men om än den frihet, som denna författning medgifver, sålänge den varit inskränkt till ett fåtal af hit inflyttade fremmande religionsbekännare och deras alkomlingarj kunnat tolereras, skulle deremot förhållandet blifva annorlunda då fråga uppstod om af - Lag-Utskottets Utlåtande N-.o 61. 11 fällingar från Svenska kyrkan. Rättigheten att bygga kyrkor och utöfva offentlig gudstjenst öfverallt i riket är, bland annat, i samma författning icke begränsad af vidare, än en föreskrift derom alt byggnadssättet skall vara i behörig ordning gilladt. Denna rättighet synes dock tåla någon inskränkning, derest frihet lemnäs Svenska kyrkans medlemmar att från henne affalla.• Den kunde eljest lätt blifva ett vådligt medel i en mot vår kyrka fiendtlig propagandas hand. Man bör ock skilja emellan friheten att bekänna den tro, man omfattat och den offentliga religionsöfningen. Dä någon inskränkning i förra» hänseendet ej, ulan samvetstvång, kan ega rum, innefattar en begränsning i del sednare icke något band på den naturliga friheten, utan endast ett sä beskaffad! ordnande af förhållanden, som samhällets väl kan kräfva. Derföre har man ock i andra länder, der religionsfrihetens grundsats blifvit erkänd, med bibehållande af en statskyrka eller en hulvudreligion, ej dragit i betänkande att till vissa orter inskränka fremmande religionsbekännares rätt att bygga tempel och offentligen förkunna deras lära. Frågan om och i hvad mån sådana bekännare ega hilda ordentliga religions-samfund har med eli ord varit föremål för särskilda bestämmelser, beroende af bekännarnes troslära, jemte andra förhållanden.
För öfrigt är förhållandet i Riksg.cont. detsamma som i Stats cont., att nemi. Riksg.contts embetsmän äfvenledes begagnas af StatsUtsk. och Statsrevisionen mot särskildta arfvoden. Åtminstone har förhållandet varit sådant hittills. Då jag var ledamot af StatsUtsk., begagnades secreleraren i Riksg.cont. emot särskildt arfvode. En statscommissarie var jemte honom särskildt förordnad att biträda StatsUtsk., äfvenledes emot särskildt arfvode. Då sattes icke i fråga, att för denna orsaks skull nedsätta den ordinarie lönen för någondera. Att K. M:s förnyade propps. möjligen gör en förändring uti ett förut fatladt beslut, ar ej den första tilldragelsen af sådan beskaffenhet under våra riksdagar. Jag påminner mig och har blifvit erinrad om en annan händelse af denna art, som måhända äfven flera andra riksdagsmän torde ihågkomma. Det var vid 1823 eller 182g års riksdag, jag tror vid den förra, då R. St. kallade ett beslut om allmänna Magazinsdirectionen, hvilket var af den beskaffenhet, att K. M. ej ansåg sig kunna detsamma antaga och godkänna. K. M. aflät då en skrifvelse derom till R. St., hvarpå beslutet blef förändradt. Jag tror t. o. m. att derom voterades i förstärkt StatsUtsk. Till en annan gång torde jag kunna ihågkomma och framdraga flera dylika händelser. Man har äfven sagt, att K.M. ej behöfver anslag, för att få tjensterna i Stats-cont. förrättade, emedan Konungen kan af besparingarna erhålla medel till extra aflöning åt de embetsoch tjenstemän, som behöfvas utöfver hvad riksstaten medgifver. Delta har också varit min mening om denna sak, allt intilldess jag blef ställd under riksrätt, derföre att jag vågade tillstyrka K. M. att af besparingarna använda medel till aflöning för ett sådant biträde, hvarför R. St. vägrat anslag.
Från H e d e r v. Bonde-Ståndet. S. D. Siats-Utskottets denna dag ankomne memorial N:o 270, innehållande anmälan om anledning tili anmärkning emot Konungens vederbörande Rådgifvare, föredrogs och remitterades till Constitutions-Utskottet. S. D. Till förnyad handläggning förekom åter Stats-Utskottets, den 25 sistlidne Juli på bordet lagde Utlåtande N:o 2.13, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 54, angående Riks-Statens Femte Hufvud-Titel; och blef sistnämnde Utlåtande i sammanhang dermed jemväl föredraget. Härvid fattade Ståndet följande beslut: l:sta punkten: Svenska Academien. Lades till handlingarne. 2:dra punkten: WitterhetsHistoriaoch Antiqvitets-Academien. Bifölls, enligt lydelsen i Utlåtandet N:o 54. 3:dje punkten: Kongl. Academien för de fria konsterna. 4:de dito: Kongl. Bibliotheket. 5:te dito: Kongl. Museum, och 6: te dito: Natur-historiska Museum. Lades till handlingarne. Lades till handlingarne. 8:de punkten: Dramatiska Spectaclet. Denna punkt i Utlåtandet N:o 54 afslogs i afseende på anslag till Dramatiska Spectaclet; hvaremot Ståndet, på sätt Utskottet tillstyrkt, ansåg Ri - 436 Trot. Utdr. d. 7 Au g. 184°• tets Ständer böra bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att hinder för enskildte theatrars inrättning i hufvudstaden, med iagttagande likväl af de reglementariska föreskrifter, Kongl. Maj:t kan finna af nöden, icke vidare må ega rum. 9:de punkten: Kongl. Wetenskaps-Academien. Lades till handlingarne.