Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Protocollsförande namne ÖfverStåthållaren den han tjenlig linner; skolande Kamereraren vid ÖfverStåthållareÄmbetet i KronoUppbördsärender, utan rösträttighet, på sätt som LandsKamereraren i Länen, härvid vara tillstädes. ÖfverStåthållaren utsätter tiden för PröfningsComittéens sammanträde; och galle allt, som tillämpas kan, hvad mn PröfningsComitté i Landsorterne blifvit förordnadt. il Mom. Till kosrnadernes bestridande vid de hållne Taxeringarne, såsom tryckte förmulairer, Härads, och Läns-sammandrag öfver Bevillningen, Skjutsoch Tractamenfs penningar för Ledamöter i PröfningsComittéen, arfvode för Protocollsföranden derstädes, äfvensom till uppmuntran för Städernes Uppbörd»- män, Häradsskrifvare och öfrige Tjenstemän, Bevillr\ingsJjtskottens Bitdnkandtn. hvilka vid Mantalsskrifning och Taxering,ge« norn. flit oeh noggrannhet gjoft sig deraf förtjente, anslås en procent af hela Länets Bevillningssumma, hvilken måste utrönas och af PröfningsComittéen, innan den åtskiljes, fördelas. Jemte denna procent får till dessa kostnaders bestridande inom Norrbottens Län, af inflytande Bevillningsmedel, särskildt användas 920 R:dr; skolande ProtocollsUtdrag, som innefattar fördelningen, af Konungens Befallningshafvande mottagas, hvarefter summan af RiksgäldsContoirets i Ränteriet först infly. tande medel utbetalas på en gång, i Ränteriförslaget afföras, samt i Landsboken, med biläggande af berörde ProtocollsUtdrag, redovi, sas.
Fullmägtiges redovisningsoch ansvarsskyldighet; § 217, angående inhemtande af Revisorernes råd och yttranden; och § 218, angående målens föredragning och afgörande; öfverensstämma med §§ 233, 234 och 235 i nu gällande reglemente. § 219, an gående den ort, der Fullmägtiges sammankomster böra hållas, har lika lydelse med § 236 i sednast utfärdade reglemente, endast att det i första punkten förekommande ordet »Åtta» blifvit ändradt till »två tredjedelar af hela antalet.» § 220, angående tiden för sammankomsterna och protokollsförande dervid; § 221, angående särskilda sammanträden; § 222, angående tjenstledighet för Fullmägtige; och § 223, angående anmälande af inträffadt förfall; äro lika lydande med §§ 237, 238, 239 och 240 i 1863 års reglemente. § 224, angående det antal Fullmägtige, som vid besluts fattande bör vara tillstädes, öfverensstämmer med § 241 i nuvarande reglemente med enahanda ändring, som i § 219 är gjord. § 225, angående rösternas afgifvande och beräknande vid skiljaktighet i meningar; § 226, angående infordrande af Kommissariatets yttranden m. m.; § 227, angående föreskrifters meddelande; § 228, an gående sättet för öfverklagande af Fullmägtiges beslut; § 229, angående granskning af Kommissariatets anteckningsböcker och Ombudsmannens diarium samt inventering af de under Kommissariatets vård befintliga låneoch säkerhetshandlingar; § 230, angående årliga besigtningar å Riksdagens och Riksgälds-kontorets hus; och § 231, angående upplåtande af rum inom Riksdagens hus mellan riksdagarne; motsvara §§ 242, 243, 244, 245, 246, 247 och 248 i nu gällande reglemente.
Hvad beträffar den af den siste värde talaren anmärkta inkonseqvensen, att bevilja kreditivrätt åt bolag, sedan frågan derom förut blifvit afslagen, får jag erinra, att det förra gången var fråga om kreditivrätt åt alla slags bolag, men nu om så dan rätt endast åt solidariska bolag. Jag yrkar fortfarande afslag. Gr. Mörner: Hvad jag ernat säga, har hufvudsakligen redan blifvit af andra talare anfördt. Jag inskränker mig derföre 508 Den 21 Mars. tili ett tillkännagivande, att jag delar Frih. Klinckowströms åsigt örn det opassande deri, att, sedan R. o. Ad. elter långvarig öfverläggning fattat ett beslnt, och inbjudit ett annat Stånd att deri instämma samt denna inbjudning blifvit antagen, R. o. Ad. derefter skulle ändra sitt beslut, utan alt känna huruvida det Stånd, som antagit inbjudningen, äfven så gjort. Jag anser derföre rättast vara, om R. o. Ad. vidblifver sitt förra beslut, och jag tror nrig desto mera opartiskt kunna framställa ett sådant yrkande, som jag förra gången var bland dem som voterade för alt Danskar icke skulle uteslutas från den ifrågasatta förmånen. Detta gjorde jag dock icke på grund af sådana åsigter, som de, hvilka här blifvit af Gr. Sparre framställda, ty jag tror icke att vi för vårt sjelfbestånd behöfva söka hjelp hvarken hos Danska barnmorskor eller Danska läkare. För närvarande finnes icke något hinder för Dansk läkare att här praktisera, endast han underkastar sig hvad gällande föreskrifter stadga, och det är äfven bekant, att vi här i landet hafva flere sådana läkare, som med framgång drifva sitt yrke. Jag vill nu icke till granskning eller besvarande upptaga de yttranden, som Gr. Sparre halt i ett ämne, som helt och hållet ligger utanföre föremålet för den närvarande öfverläggningen. Jag yrkar att R. o. Ad. malte vidblifva sitt förra beslut, Frih. Raab:
Företeddes och upplästes den i enlighet med Constitutions-Utskottets förra Betänkande författade redaction af Tryckfrihets-Förordningens 5 §, då till undanrödjande af det missförstånd, som uppkommit om Utskottets redan tagne beslut att såsom Alternativ till Riks-Stånden öfverlemna de tvänne olika meningar, som, vid frågan om rättegångssättet i Tryckfrihetsmål, bland Utskottets Ledamöter varit rådande, Utskottet, • uppå derom af Herr Grefven och Ordföranden väckt motion, förklarade, att Alternativen bestå deri: att i det ena fallet antagas de 5 första Morn., i det senare, att §:n begynner med det öde; samt att, om Juryn bifalles, 5 § 8 Morn. börjar med: »Sedan Nämndens Utlåtande således» etc., men i annat fall: »Vid Underrätt pröfve och afgöre Domaren saken, men underställe sitt Utslag» etc, Bilaga U till Mern. N:o 3. 405 Herr Grefven och Ordföranden framstälte till Utskottets afgörande, om de af åtskillige Ledamöter afgifne särskildte yttranden genom Protocolls-Utdrag borde Stånden meddelas. I anledning hvaraf Herr Borgmästaren Ullberg anmärkte, att det redan nog vidlöftiga Betänkandet ej härigenom borde ökas, då hvar och en af Utskottets Ledamöter inom sitt Stånd ägde tillfälle att anföra, hvad han under Utskottets öfverläggningar i ämnet ■'förut yttrat. Med afseende hvarå Utskottets tillstädes varande Ledamöter beslöto, att inga särskildta meningar skulle Betänkandet till Stånden åtfölja; Herr Biskoppen Faxe såsom frånvarande likväl obetaget att, på hvad sätt Herr Biskoppen ansåg tjenligast, låta sitt anförande komma till Ståndens kännedom. 406 Riksdagen 1812. Memorial angående inrättande af Jury i Tryckfrihetsmål. Hos Constitutions-Utskottet har vid granskningen af det vid förra Urtima Riksdagen föreslagna rättegångssätt i Tryckfrihetsmål de mest olika meningar uppstått, så väl öfver dess lämplighet i allmänhet, som öfver den föreslagne Nämndens sammansättning och de fall, vid hvilka den borde tillkallas.
Daglig städning i detta rum ' är ganska vansklig, man får åtaöja sig med afdamning af soffoch stolsitsar medels handdukar, ej » vippor » eller borstar, de sprida för mycket. Divansmattorna afskakas och hela tiden besöken vara, bör eldstaden fungera som storätare. Möbelytorna, böcker oeh planschverk behöfva en afputsning, äfvenså speglar och taflor, men i öfrigt göres en gång i veckan en grundlig städning, och den dagen känna vi alla till, då hålla vi oss hemma och göra sammaledes hos oss. Tambur och kök böra helst sopas om aftnarne, efter slutadt dagsarbete, på det att natten må få sänka sig öfver de fina damsvaddar », som väfva sig öfver alla större ytor, såsom vedlårar, skänk, spiskupa, att ej tala om kopparhyllorna m. fl. ställen. Önskligt vore att golfven i dessa rum antingen målades eller enkelbonades, då man lättare kunna afhålla dammet genom aftvättning. F r å n Iduns läsekrets. » Järnvägsmäns oeh » järnvägskvinnor ». Den unga dam, som af herr F-d-fintervjuats och hvars redogörelse för » järnvägskvinnornas » ställning och förhållanden fått lämna stoff till den intressanta artikeln i Iduns nummer för den 22 sistlidne februari, har, synes det mig, icke varit fullt rättvis, då hon yrkat på samma aflöning för kvinnliga och manliga järnvägstjänstemän, Man måste vid auöningens bestämmande taga tvänne faktorer med i beräkningen, nämligen kunskapsfordringarna och det arbete, som utföres. Jämföra vi nu till en början de fordringar, som ställas på en man, som aspirerar till den högre tjänstegraden, kontorsskrifvare, och motsvarande fordringar på en kvinnlig aspirant, finna vi, att de äro väsentligt olika. Han måste numera hafva maturiletsexamen, hon däremot behöfver endast hafva genomgått fullständigt läroverk för flickor eller äga motsvarande kunskaper. Hvar och en, som är det ringaste hemmastadd med våra skolförbållanden, vet att skillnaden är stor mellan dessa två kvalifikationer.
^tfs^vinnan har så småningom eröfrat sig en ^jr &amp; plats på nästan alla mannens arbetsområden, ej endast inom de intellektuela arbetsområdena, utan äfven i handtverket och yrkena ända ner till det tyngsta kroppsarbetet. Utan att här i ringaste mån inlåta mig på frågan om det inflytande detta i stort sedt kan ha på arbetspriserna, på mannens ställning och på den naturliga samfundsutvecklingen i sin helhet, skall jag nöja mig att helt enkelt konstatera detta som ett enkelt faktum och framhålla några utaf de yrken, där kvinnan har tillkämpat sig plats, och där hon kan framgångsrikt täfla med mannen. Ett bland dessa är typografens. Ännu för ett tiotal af år sedan skulle man fått leta efter kvinnliga typografer. Några sådana funnos säkerligen, men de voro ytterst få. Tryckeriägarne engagerade ej gärna kvinnor, då de icke tilltrodde dem den ackuratess, den snabba uppfattning, den uthållighet, som fordras för sättårens yrke. Men i konkurrensen fingo kvinnorna här som öfverallt en mäktig bundsförvant. K o n - kurrensen i boktryckeriyrket nedsatte arbetsgifvarens inkomster, han mfiste således förminska sina utgifter. Och kvinnorna arbetade billigare tm männen. Och på så sätt fingo kvinnliga sättare snart insteg på talrika tryckerier, dock ännu ej på hufvudstadens största tryckerietablissement. kvinnor, oftast starka, unga flickor från landsbygden, ha en inkomst af mellan 22 och 18 öre i timmen eller mellan 2: 50 å 2 kr. pr dag. Men arbetstiden räcker blott från vår till vinter. Största delen af den fattigaste klassens unga kvinnor blifva tjänarinnor i hemmen • — men om denna kategori af arbeterskor har säkerligen mina läsarinnor för stor erfarenhet, för att jag här behöfVer vidröra densamma. Sanningen torde ock vara, att de kvinnliga sättarne sällan hinna upp till sina manliga kamraters snabbhet och skicklighet i arbetet. De användas också merendels i s, k. » slätsättning », tidniugssättning o. d.; för » tabellsättning » och svårare typografiska arbeten har hon sällan nödig skicklighet. Sannolikt kan kvinnan här som i de flesta fall utveckla sig allt mer och mer.
Destutom beror controllens säkerhet hufwudsakligast dels pä de författningar, som böra bestämma och till merkstallighet combinera den, dels pä sjelfrva tullbetjeningens iagttagande af sine styldigheter, dem de likafä ival svin Statens öfrige upbördsmän böra och kunna tillhällas art upfylla. Widare föredrogs Bewillnings Mfkotlers, den zo Julii pä bordet lagda, betänkande, angäende afgifterne för bränwinsb. änrungen. ^err klack, Larl kreäriL, yttrade sig hafwa haft ärjkilliga anmärkningar art göra wid försiaget till allmänna bewillningens urgörande, men fäsoin desie anmärkningar redan af andre blifwit anförde, wille han icke dermed uptaga Ridderffapet och Adelns tid, ulan utbad sig endast att fä upläsa följande: Wörd - Den 3 AttFusti. 52s WSrviimt Neinor,'-.! Förwäncd ösner de tiko/ltilsamma som owänrade omkast, hwika hos-mg sörstöat hopvek: att pä detta Ri.smök, öfwenrmra en fullständig rättelse af de phy ista och morckiska eländen , som öfwerkommit fostrlante genom en för wida utsträckt bränwinskillnerkning och chm jag förutsäger det efter de nu ädande-örflager aldeles icke skola undanrödjas, rostas rg icke en gäng af den njuma hedern, akt dela dea mitzöde med den aldrahögst upsatta foster>andskästan.
Nu gick man bara och undrade, när det skulle bli af, det där märkvärdiga frieriet, och Lilly såg så menande och nyfiken på Thea, att hon inte kunde låta bli att storskratta, och bror Henrik, gymnasisten, deklamerade långa kärleksfulla tirader ur Heine, och syster Elsa, trettonåringen, som hade det bästa hufvudet i postmästarns familj, påstod, att det måtte snart bli en af professor Falbs kritiska dagar, och småflickorna, Elna och Villi, bara talade om den snälle farbror Holger och den rare farbror Holger, och alla betraktade Thea som någonting riktigt underbart. Och Elsa, kvickhufvudet, skref i sin dagbok: » Den 15 juli, farbror Holger varit här, sett förtjust på syster Thea, när skall det stora, det ofattliga inträffa? » Och nu var man midt i sommaren. Det var varmt och kvaft och åska i luften. » Den På Iduns uppmaning, att ingen må anse sitt är liksom laddad, » sa gamle Trybom, brefstrå till stacken för ringa, vågar jag härmed mig bärarn. Postmästarn gick och såg funderin på ofvanstående fråga, dock först sedan jag invändt något litet emot tidigare signaturer. Summa kr. 50 sam ut, fru Lundin var ibland tankspridd Den ärade insändarinnan — lg anser det vara Ett annat år: och räknade mer än vanligt det präktiga nyttigt, att den unga kvinnan tidigt erhölle litet Mörk promenadkjol 15. — linneförrådet. Syster Thea gick, som om penningar att röra sig med; till en del instämma Bättre klädning 40. — hon hade en ljuf dröm, Lilly hade alltid nog många häruti, såvida en praktisk moder står 2 ljusa blustyger och foder 10. — vid sidan och hjälper den unga flickan att på bästa Kort sommarkappa 25. — fasligt brådtom och slog sönder mer än vanvis använda dessa s. k. nålpenningar. I motsatt Hattar 12. — ligt, då hon gick kusin Eva tillhanda i husfall är det en olycka; själf erhöll jag flere kroHandskar 8. — hållet. Småflickorna kretsade mellan postnor i veckan, och hvad blefvo dessa använda Snörlif 6.
Bidderskapet ooh Adela , af Herr Grefve F. B, von Schwerin, att syftemålet med Kongl. Brefvet den <t6;ta October 1791, ofelbart och egentligen varit en prrescriptionstid af 6 Månader, med rättighet för Presterskapet att förkorta denea tid till 3 Månader, om ena Contrahenteas vistelseort skulle vara så cara belägen LagUtskotttts B et .inkan Jen, 473 flen Församling der han tänker ingå ågten*kap, att en prEescriptior.stid af 3 Månader kan synas Pastor tillräcklig, eller om anledningar skulle Finnas, som göra sannolikt för Pastor, att klander å lysning icke är att befara , och kungörelsen i Tidr.ingarne således blott är en formalitet, som tryggar Pastor emot tilltal: ett 3 månaders pia:.criptioD3lid är för kort, om till exempel uti Skåne eller Halland, någon skulle begära lysning, som är född eller långe vistats i de Norra Orterne: att det merendels år träa desse och fordom ifrån Finland, som personer vid dylika tillfällen hafva svårt att flocumentera sig; att Pastor är säker för tilltal, antingen lian föreskrifvit 3 eller 6 månaders prresciptionstid, men att mången gång dea iörre torde synss honom för kort; ssmt inom Högv, PresteSiåndet, af Herr Professoren Doctor Thyselius samt Prostarne Forssander och Grape: att den föreslagna liden af 3 månader vore i flera , på olika omständigheter och örternes aflägsenhet beroende, fall allt för knapp och inskränkt, och således borde till Sex månader förlängas; af Herr Prosten Sundius, samt Professoren Doctor Forssell: att Kongl. Brefvet den 25 October 1791 måtte bibehållas oförändradt, med deruti lemnad latitud för bestämmandet af tiden från Tre till Sex månader, dock så att i kungörelsen i allmänna Tidningarne vid hvarje fall tydeligen bör utsättas och bestämmas, inom hvilken tid den klandrande har att sig anmäla. 474 Lagutskottets BetHnkandett. Till svar haia, får Utskottet yttra, att
Med afseende å hvad Vetenskaps-Akademien härvid i underdånighet hemställt och å i öfrigt förekommande omständigheter får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t hos Rikets Ständer måtte äska: att ett anslag, utöfver Riksmusei nu gällande stat, af 6,000 R:dr R:ml må beviljas till den fördelning emellan Riksmusei särskilda afdelningar, som, uppå vederbörandes förslag, kan af Eders Kongl. Maj:t fastställas; att årligen må anslås för anställande af meteorologiska observationer, lill arfvoden åt 30 observatörer ä 73 R:dr till hvardera R:dr R:mt 2,230: — till arfvode och räknebiträde m. m. åt den, som leder och ordnar arbetet » 1,200: till instrumenters underhåll » 300: — samt för en gång till inköp af de för observationerne nödiga instrumenter » 4,500: — samt slutligen att 4,500 R:dr R:mt må ställas lill Akademiens disposition för utgifvande af förenämnda plancheverk med text öfver svenska svamparter. 18:o. Uti underdånig skrifvelse den 13 Maj innevarande år anför Vitterhets-,0*1 ökadeanHistorieoch Antiqvitets-Akademien, att under de 15 år, som förflutit sedan nytérhetsJJistat för Akademien fastställdes, så betydliga förändringar i flere afseenden inträffat, storieoch att Akademien funne sig nödsakad hos Eders Kongl. Maj:t göra underdånig Akademien framställning om behofvet af ökade anslag, på det Akademien må kunna utan afbrott eller återgång fullfölja hvad som hittills blifvit med framgång börjadt, så väl för utvidgande, riktande och ordnande af de samlingar, som äro ställda under Akademiens inseende, som i öfrigt för befrämjande af vetenskapliga företag, hvilka utgöra föremål för Akademiens bemödanden.
Expensmcdels-räkningariif. 1 anledning af Rikets Ständers uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857 gjorda anhållan om meddelande för framtiden af bestämda föreskrifter, huru stort antal statskalendrar samt hvilka tidningar och huru många exemplar deraf finge vid hvarje embetsverk af expensmedlen bekostas, hade Kongl. Maj:t, genom nådigt Cirkulär den 6 November 1858, bland annat, förordnat, beträffande stalskalendrarne, att deraf icke finge för hvarje embetsverk inköpas flera exemplar, än som för begagnande i embelsrummen vore behöfiiga, samt, hvad anginge prenumeration å tidningar, i hvilket ämne föreskrifter för Kongl. Maj:ts Kansli blifvit under den 19 December 1835 meddelade, att öfriga embetsverk, för hvilka expensmedel vore anslagna ulan fastställande af visst belopp, finge derföre af Postoch Inrikes-tidningar anskaffa så mångå exemplar, som hvarje verk ansåge för sig och underlydande erfordras, dock icke i något fall utöfver det dem i vederbörlig ordning tillerkända antal exemplar af Svensk Författningssamling. Vid tillämpning af berörda föreskrifter hade dessa, enligt hvad 1864 års revisorer anmält, blifvit af särskilda verk olika uppfattade. Så upploge exempelvis expensmedelsredovisningen för Hof-rälten öfver Skåne och Blekinge, med två divisioner, prenumeration å 12 exemplar af Postoch Inrikes-tidningar, under det Svea Hof-rätt, med fem divisioner, åtnöjt sig med blott 6 exemplar af samma tidning.
Så kl ef hon med dödsförakt upp i vagnen bredvid den blifvande fosterlandsförsvararen; ' en drängpojke svängde sig ledigt npp på hennes koffert, och så bar det i väg från det idylliska Stenshult. Vägen gick förbi en af de vackra insjöar, hvars holmar och skär aldrig blifvit besökta af Hildur, men i denna stund var det henne så innerligt lik-, giltigt; hon såg i andanom endast Hjalmar ute på strandfiske eller metning med henne, som han vunnit. När hon på eftermiddagen anlände till den stad, hvilken hon för fem veckor sedan så innerligt föraktat, föreföll det henne, som om hon varit på långt håll besläktad med den förlorade sonen, då naturligtvis ingen var henne till mötes vid stationen. Hon tog en omväg genom ett par smågator för att slippa bli sedd ensam af någon närmare bekant. Då hon kom nära hemmet, tyckte hon sig skymta Harald vid förmaksfönstret, men det var troligen en synvilla, ty ingen mötte henne i trappan, och huset var så tyst, som om alla voro borta. Hon ryckte i klocksträngen, som om det gällt att uppväcka döda, men ingen rörde sig därinne. » Fattas bara att pappa är bortrest » — hon hade glömt att hon hals öfver hufvud rest hem, emedan han var sjuk — » tant på kafferep och de två sportfånarne ute på fiske! Men pigan måtte väl vara hemma? Det är sant, Elin har fästman, då torde jag allt få sitta i trapnan en bra stund. » Hon stormringer ännu en gång. — » Nå, nu kommer hon då ändtligen lunkande! » Det var dock ej Elin, utan tant Maja; som öppnade. » Bevars, är det du, Hildur! Jag var — var — i källaren, ser da. Välkommen hem I Vi väntade dig ej i » • » Hur är det med pappa? » Hildur tyckte inom sig, att tant Maja kunde sett mera förvånad och mindre illparig ut vid välkomsthälsningen. » Pappa är väl inte farligt sjuk? » » Sjuk! — Han — han sof middag. Nå, där är han ju! Jag går åter ned i källaren ett tag. » » Nej, se Hildur!
Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att Tryckfriliets-Committéen, med anledning af 108 § Begerings-Formen, varder till ansvar ställd, upptages och afgöres målet af Svea Hof-Bätt, uppå åkäran af Advocat-Fiscalen derstädes. Domen varde genast efter afkunnandet, med alla dertill hörande Protocoll och Handlingar, på publik bekostnad, genom trycket befordrad tilt Allmänhetens kunskap. Kommer saken till Konungens Högsta Domstol, förhålles på enahanda sätt. Den Man, som af Biksens Ständer blifvit tillförordnad att Justitice-Ombudsmannen i Embetet efterträda, vare vid sådant tillfälle pligtig att hans Embetes skyldigheter utöfva, föranstalta om tryckningen af BättegångsHandlingarne samt bivista öfverläggningarne uti målet hos Högsta Domstolen. Alla mål, angående förbrytelser emot denna Lag, skola, vid ansvar för Domare och Embetsman, med största skyndsamhet afgöras och vid alla tillfällen, då fråga kunde uppstå om flera olika brotts bestraffning, särskildt behandlas, äfvensom den brottslige, i älla de fall, då han ej redan gjort sig saker till dödsstraff eller fästning för lifstiden, skäll särskildt undergå den bestraffning, som han, enligt denna Lag, sig ådragit. Bilaga B till Mern. N:o 7. 75 Böter efter denna Lag må ej förvandlas i annat straff än Fängelse å fästning, efter beräkning af Sexton Biksdaler Trettiotvå Skillingar såsom svarande emot hvarje månads fängelse, månaden räknad till Tjuguåtta dagar. Böter under ofvannämnde summa svaré emot Fjorton dagars fängelse i orten, der förbrytelsen skedt. Böter efter denna Lag gånge till tveskiftes emellan Åklagaren och närmaste Inrättning för de fattiga, de fäll undantagne, då böter, enligt hvad här ofvan stadgadt är, Målsäganden ensamt tillfalla.
I ändamål att befrämja ett lifligare utbyte af litterära produkter emellan Sverige och andra länder, förordnade Kongl. Maj:t i särskilda nådiga bref den 6 Augusti och den 11 November 1859, att tillfälle skulle beredas för ^bokpaketers afsändning med de ångfartyg, hvilka, med bidrag af svenska Post-verket, ärligen underhalla förbindelse emellan Götheborg och Hull, och under samma år täcktes Kongl. Maj:t äfven, jemlikt nådigt bref af den 16 September, föreskrifva hvad som iakttagas bör vid postbefordring pa statens jernvägar. § 4. Under revisionsåret har Kongl. Maj:t, jemlikt nådigt bref den 14 Januari samma år, tillåtit Direktionerue för hospitalen å de orter, der landshöfdingeresidens finnas, att, tillsvidare och intilldess genom förnyad fribrefsförfattning kan varda annorlunda förordnadt, afsända berörda hospital tillhörande bref och handlingar med vederbörande länsstyrelses fribrefspost. Någon fribrefsrätt derutöfver har under årets lopp icke beviljats. § 5. Post-verkets befattning med optiska telegrafernas vård och underhåll har, till följd af Kongl. Maj:ts den 8 April 1859 meddelade nådiga beslut, från och med samma års början upphört. Härigenom har Post-verket jemväl för framtiden besparats en årlig extra utgift af omkring 13,000 R:dr. 6 — 42 — § 6. Sammandraget öfver postuppbörden för åren 1857, 1858 och 1859 företer följande förhållande: Häraf visar sig, att inkomsten för inrikes brefvexlingen under revisionsåret med endast 283 R:dr 39 öre öfverskjuter den nästföregångna år influtna, till hvilken ringa tillväxt i uppbörd orsaken får sökas i den omständigheten, att portot för sistnämnda brefvexling, hvilket under första hälften af år 1858 utgick med 12i öre för enkelt bref, blifvit, på grund af Kongl, kungörelsen den 23 Februari samma år, nedsatt till 12 öre, med hvilket sistnämnda belopp enkelt porto under hela året 1859 utgjordes.