Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Östergöthlands, Elfsborgs, Wester-Norrlands, Westerbottens, Christianstads, Blekinge, Götheborgs och Bohus, Jemtlands och Norrbottens, ansett de afgifna förslagen böra utan förändring gå till verkställighet, ehuru deputerade i Östergöthlands och Elfsborgs län heldre önskat, att jemväl dagsverksräntan måtte till penninge - Stals-Utskottets Utlåtande, JYs 92. 7 i-anta förvandlas, samt de i Norrbottens län ansett med det allmänna bästa mest förenligt, alt alla räntepersedlar till kontanta penningar förvandlades; att deputerade uti 12 län nemligen: Stockholms, Kronobergs, Jönköpings, Westmanlands, Södermanlands, Kalmar, Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Örebro, Wermlands, Gottlands och Hallands, ansett en del af de till bibehållande föreslagne persedlar böra mot andra utbytas; hvarjemte deputerade uti Stockholms, Westmanlands, Gottlands och Kalmar län samt Gestrikland uttryckt den önskan, att en större del af persedel-räntorna, och deputerade uti Stora Kopparbergs och Wermlands län samt Helsingland, att alla persedel-räntorna kunde förvandlas i penningar; att deputerade i Upsala län ansett, att såsom grundprincip borde antagas alla persedelräntornas förvandling i penningar; samt att deputerade uti Skaraborgs län, med framställning af deras önskan, att hela ordinarie räntan mätte i bestämd penninge-ränta utgå, förklarat, att bibehållandet af nuvarande räntepersedlar vore att föredraga framför ett öfvergående till förenkling enligt de föreslagne hufvudgrunderna. Uti Kongl. Kammar-kollegii ofvanomförmälda underdåniga utlåtande förekommer hufvudsakligen, att Kongl.
Handel och rörelse få äfven tillfälle att utbreda sig på söder, hvarest så godt men nu obegagnadt utrymme finnes för industriella anläggningar af alla slag. Jag tror således, att mitt förslag både har det praktiska för sig och äfven ganska bestämdt Den 6 December /. m. 437 medför en högst betydlig besparing. Jag beklagar på det högsta att denna angelägenhet icke blifvit närmare debatterad mellan Hr Ericsson och ledamöterna af Komitén; men jag har åtminstone icke gjort mig skyldig till den förebråelse, Hr Hjerta framkastat, att jag icke velat göra mina anmärknrr, tvertom, jag har alltid bjudit till så vidt det varit mig möjligt, att få yttra mig i saken. Jag har erbjudit min tjenst vid många tillfällen; jag har anhållit att blifva använd, men det bar icke blifvit mig medgifvet; och då må man icke lägga mig till last, om planer framkomma, hvarom jag icke bar någon kännedom. Jag har till och med en gång sagt till vederbörande, att jag icke trodde, man borde nu ingå i detaljer öfver stationerne i Stockholm, enär denna fråga är så invecklad, att den torde fordra flere månaders moget begrundande. Men intressant vore både i sanitärt och merkantilt hänseende att få vara med i upgörandet af denna plan; och jag vågar säga bestämdt att utan grundligt studium af en mängd förhållanden i ena och andra hänseendet kommer man icke till något tillfredsställande resultat. Att, såsom Hr Nordenfelt sade, lagstiftaren icke skall befatta sig med denna" sak, kan jag ej medgifva. Tvärtom mäste han göra det, när såsom här det gäller milhr. Då om någonsin är nödigt att se lill, det milkna rätt användas, och icke låta sig hänföras blott af det storartade i projekter. Detta, mina Hrr, har jag sagt utan att på minsta sätt vilja nedsätta Hr Ericssons förtjenster; jag är långt derifrån, och jag kan icke på bättre sätt uttrycka mitt erkännande af hans öfverlägsenhet, än att jag skulle anse som en heder att få tjenstgöra under honom, hvarom jag äfven anhållit mer än en gång.
Grefwe körner: Jag will ej göra uppehåll med en utförlig wcderläganing; jag will endast erindra, att nar Ridderstapek och Adeln lunde bestämma tid för Te.villnings-Ulstotkek, inom hwitken det borde med upgift af grunderne inkomma, när detta Ridderffapet och Adelns bestur ivar enlig' med Riksdags ordningen, när möjelighelen af desi efterkommande kunde af en Utskottets Ledamot medgifwas, sä synes att Utstoitet kunnat, utan afseende pä hufwudsummans numerär, in omma med upgift af sjelfva bewiilnings.grunderna, och det hade förkortat tiden. a:dra momentet swar, angående förändring i bewillnings-grundernc till likhet med dem hwilka i förra författningen följdes. Grefwe körner: Jag har tvid detta sivar intet annat akt erindra, än att detta peremptorista sätt är beqwämt, men att det föga »verkar pä öfrvertygelsen och att dct intet förändrat min z:dje momentet om procent till arfwode för mantalsstrifware m. m. Grefwe De la Qarstie: Jag instämmer fullkomligen uti hwad Uistoktet ylkrat, rörande angelägenheten om förbättrade lönewilkor för de perfouer, hivilka härwid äro nämde; mer än wal känner jag vtittracklighereu af deras l författningarne stadgade inkomster, olägenhercrne och följderne deraf; men dä jag önskar en förbättring, som enligt der hopp jag har, märkeligen statt lindra ffattdragandes redan nog dryga tyngder och försäkra Staren om 6§2 Den lo Augusti. om en ökad rätt till dsn noggrannaste tjenst, wägar jag Mwistt tro, atr en procent af hela bewillningen, eller Z2,ovo R:dr af be till Statswerkets behof sä oumgangelige ansedde medel, är för högt tagit, och beröfwar
Skillnaden är helt enkelt den, att i det nya förslaget står: ”jemväl fullt erforderlig skicklighet”, och i nu gällande reglemente endast ”erforderlig skicklighet”? Enl. de Utsk. lemnade uplysningar hafva Fullm:ge nu endast att tillse, att vid befordringar den utsedde tjenstemannen äger skicklighet att sköta den tjenst, han sökt, utan att Fullnnge behöfva taga i betraktande, huruvida denne tjensteman besitter den förmåga, att Den 15 November f. m. St att han inom Verket kan påräkna vidare befordran. Således när fråga är om tillsättandet af en Kanslist-tjenst, som egentligen är endast en renskrifvarebefattning, hafva Fullmige blott behöft tillse, huruvida den utnämnde kunnat sköta denna tjenst. Utsk. har ansett, att genom dess förslag UnderStyrelsen skulle lemnäs mera frihet, så att den kan tillsätta personer, hvilka framgent kunna påräkna befordran inom verket. Jag anhåller således om bifall till Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff? Jag vill icke bibehålla det gamla stadgandet; ty efter detsamma har jag blifvit öfverröstad, då jag yrkat hvad Utsk. här åsyftar. Men jag befarar, att dess förslag icke är fullt tydligt. Som detta BankoReglemente kommer att gälla intill nästa Riksdag, så vinner man emedlertid tvifvelsutan nödig erfarenhet. 1 fall Fullm:ges pluralitet skulle, före nästa Riksdag, hafva tydt stadgandet annorlunda, än Frih. Tersmeden nu gjort, så kan man då erhålla rättelse. Uppå härefter framställd propos., blef förevartde punkt af It. o. Ad. bifallen. De öfrige punkterne biföllos utan diskussion och de mot slutet af Betänk, anförde motiver ansågos ej erfordra annan åtgärd, än alt läggas till handlingarne. Föredrogs ånyo BankoUtsk:s den 13 och 14 dennes på bordet lagda Mern. JVs 79, med förslag till de föreskrifter, som skola motsvara 6:te och 7:de Afdelnuie utaf öde Art. i Reglementet. Hr von Hartmansdorff, Au g.:
Majrts JVådiga Proposition till Rikets Ständer, angående Lag för inrikes vexlar: bifölls; och N:o 186, öfver Herr C. Stuarts motion, angående underdånig anhållan hos Kongl, Maj;t, om utarbetande till nästa Riksdag af förslag till en gemensam Lag för utrikes och inrikes vexlar: återremitterades. Från Wallo fl. Borgare-Ståndet, S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets, på bordet livi” lande, följande Betänkanden: N:o i85, i anledning af Kongl. Maj:ts Nå~ diga Proposition till Rikets Ständer, angående Lag för inrikes vexlar; och N:o 186, öfver Herr C. Stuarts motion, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, om utarbetande till nästa Riksdag af förslag till en geanensam Lag för utrikes och inrikes vexlar, Den 18 Maji i835. Från Höglofl. Riddekskadet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och godkändes Lag-Utskottets den 16 dennes på bordet lagde Betänkande, KT:o f86, öfver Herr C. Stuarts motion, angående underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, ona utarbetande till nästa Riksdag af förslag till en gemensam Lag lör utrikes och inrikes vexlar. Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs Banco-Utskottets Memorial, N;o 147, med öfver lemnande af voterings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid Utskottets, under N:o 142, afgifne Utlåtande: Yoterings propositionerne gillades. 108 Trots Ut Jr. d. Ig Maji 1855.
Den inrikes sjöfarten på Wenern har upptagits af jern och andra bergverkseffekter, äfvensom med blockar till försågning vid Trollhättan och Lilla Edet. Djupet i segelleden förbi staden är beräknadt för 9i ä 10 fot djupgående fartyg. Segelledens bibehållande vid erforderligt djup äfvensom underhållet utaf dragvägar utmed oell broar öfver kanalen åligger Nya Trollhätte Kanalbolag, enligt Kongl. Brefvet den 28 Juli 1852- Slussarnes bredd är 24 fot och öppningen i broarne öfver segelleden i enlighet dermed. Beträffande stadens sjukvård är under år 1859 uppfördt ett särskildt sjukhus för staden, att begagnas vid inträffande farsoter. Kostnaden derför har uppgått till 8,000 K:dr. Huset lenmar utrymme för 24 sjuksängar, och är nödig sjukattiralj äfven att tillgå. Wenersborg har en Borgmästare och fyra Rådmän. Stadskassans inkomster och utgifter Litt. D. i medeltal åren 1856—1860 inhemtas af nedanstående tabell Tab. Tab. Litt. Wenersborgs Stridskassas inkomster och utgifter i medeltal åren 1856 med 1860. Inkomster. R:dr Hmt. öre. Utgifter. R:dr Rrut. öre. Inkomster. Utgifter. För åstadkommande af hamuoch kajbyggnaden, har lån blifvit upptaget, hvilket årligen amorteras. I följd häraf öfverstiga utgifterna ännu inkomsterna. 30 Elfsborgs län. Staden Borås. Borås. Staden är anlagd under Konung Gustaf II Adolfs regeringstid år 1622, i Wedens härad vid Wiskaån, som till en längd af § mil från staden är segelbar, förnämligast med afseende å den reseoch Tab. Litt. E. Inkomster och utgifter i Borås stads kassor för år 1861. Inkomster. R:dr R:mt. Summa Riksmynt. Utgifter. R:dr R:mt. Summa Riksmynt. I. Borgerskapets enskilda kassa. R:dr. öre. R:dr. öre. I. Borgerskapets enskilda kassa. R:dr. löre. R:dr. öre.!
Jag delar för min del lika öfvertygelse med de Herrar, hvilka ansett något SilfvcrCreditif för Banken icke vara behöfligt, ehuru jag icke inser någon våda, att uti Creditiv-väg lemna hvad till styrka för Bankens credit kan erfordras. En Talare bar protesterat émot silfverutvexlingen, förr än den med säkerhet kan ske, men häri igenfinner jag ingen ledning för bestämman - ioG Den 9 Julii f. m. det af tiden, ty om med säkerhet föreslås, att Banken skall hafva full fond till sedelstocken, så är det detsamma som att säga, det Realisationen eller silfverutvexlingen aldrig skall-ske. Samme värde Talare yttrar en ytterlig farhåga för Bankens rätt att upptaga utländska lån. Jag för min del gör den största skillnad emellan Statslån och Bankens låneoperationer för bedrifvande! af sin rörelse. Statslån är en summa förtärd i samma ögonblick den upptages, som bade till capital och ränta ligger Samhället till last. Helt annat förhållande är med Bankens lån; de utlånas igen, oftast med högre ränta till Bankens vinst. Det kan visst anmärkas, att förluster härigenom kunna äfventyras, men jag tror vår StatsBank har den fördel framför PrivatBanker, att den måste handla efter bestämda föreskrifter, hvilka afse icke så mycket en stor vinst, som icke mera säkerhet för förluster, då deremot de Privata Bankerne, för täflan sins emellan, måste söka att uppdrifva deras rörelse till den möjliga största höjd. Bankens förluster kunna deremot, efter min öfvertygelse, äfven vittsordad af erfarenheten, icke jemnföras med den stora vinst, Banken drar af sitt monopoliserande med Statens penningerörelse. Jag förklarar således öppet, att jag ej förblandar Bankens belåningsrätt med Statslån, och att jag’, utur denna synpunkt, samt då Banken egenteligen upplånar för att gifva dem af sina Debitorer anstånd, hvil - Den 9 Julii f. m. ka för ögonblicket icke kunna betala, icke hyser så stor betänklighet vid att bevilja detta Credilif, som många trott, när det af behofvet påkallas.
Deputerade sammanträdde på den tid och det ställe, Landshöfdingen utsatte, för att under dess Ordförande sjelfve öfverlägga och, i händelse af olika meningar, genom votering per capita, deruti Landshöfdingen egde deltaga , besluta huru den Comité borde sammansättas, sorn skulle årligen, intill påföljande Riksdag, stadga den för följande året nödiga afgif - Kongl. Maj.ts Nådiga, Propos. N.o fj. 3 ten, samt äfven sättet att utse årliga Revisorer till räkenskapernas granskning; hvaruti äfvenledes skulle deltaga Fullmägtige från hvarje af de Städer , som begagnade gemensamma Curhus med Landet, men Stockholm och Götheborg skulle anses i detta hänseende såsom serskildta Län; och 7:0 Att denna från Hospitals-fonden inom hvarje Län skiljda afgift borde af en tillförordnad
Horu i konkurs-sak skall skyndsamt utgifvas. — 17 — Om det ock skulle kunna sanningsenligt erinras, att detta missbruk torde hafva varit temmeligen allmänt, fastän åtal hittills träffat jemförelsevis få, skall detta dock icke hindra mig att, under den tid jag kan komma att utöfva Justitie-Ombudsmans-embetet, och derest det anmärkta missbruket skulle fortfara, följa de åsigter, som på sednare tider varit i detta fall af Justitie-Ombudsmannen uttalade. Det må å andra sidan erkännas såsom ett glädjande tecken, att ehuru granskningen af Rådstufvurätternas Domböcker synbarligen varit temligen sträng, detta oaktadt högst få andra mål än Konkurser föranledt anmärkning om dröjsmål. Den långsamhet, som i vårt land råder i behandlingen och afgörandet utaf rättegångar, och det icke minst uti de högre instanserne, äfven om, såsom jag antager, detta endast undantagsvis har sin grund uti Domares försummelse, är dock att beklaga; och en förbättrad arbetsordning för Domstolarne är derföre serdeles behöflig. Intilldess en sådan förändring kan åvägabringas, lärer det vara så mycket mera angeläget, att efterlefnaden af de föreskrifter, som finnas till befrämjande af skyndsamhet i rättsfrågors behandling och afdömande, noggrannt bevakas; och hvad särskildt konkursmålen angår, visar sig af hvad här ofvan blifvit anmärkt, att man temmeligen allmänt förbisett stadgandet, att, så snart stämning är beviljad i konkurs, lottning af målet skall ske, derest saken hörer till Rådstufvurätt såsom första Domstol; hvilket stadgande utan tvifvel tillkommit i ändamål att synnerlig omsorg och drift skulle åt sådana mål egnas. I fråga åter om Rådstufvurätts-Ledamöters ansvarighet befmnes, att åsigterna inom Hofrätterne äro väsentligen olika, då det händt, att, fastän dessa Ofverdomstolar i allmänhet ansett sig böra frikalla de icke lagfarne Rådmännen från ansvar för dröjsmål med Konkurs-sakers afgörande, de likväl någon gång, tvifvelsutan på olika afdelningar eller till följd af inträffadt ombyte af Ledamöter, dömt äfven de s. k. borgerlige
Sedan, utaf det vid ofvanberörda riksdag till löneförbättring åt lärare vid stadspedagogier och läraren vid pedagogien i Avesta samt utvidgning af sådana stadspedagogien, der undervisningen vunnit en högre grad af utveckling, ett belopp af 14,057 R:dr 20 öre blifvit från Statskontoret till Riksgälds-kontoret återlevereradt, så att den i Riksgäldskontoret å detta anslag innestående återstod för närvarande utgör 34,057 R:dr 20 öre, Stats-Utskottets Memorial JYs 1 HO - VA hafva Rikets Ständer bifallit, att det belopp, hvarmed berörda återstod öfverstiger 30,000 R:dr, eller Fyratusen femtiosju R:dr 20 öre, må, äfven under år 1867 af Kongl. Majit för ändamålet disponeras. G) Under 1859 och 1860 års riksdag beviljade, ännu innestående statsbidrag. § 108. Nedan uppgifna särskilda anslag för landtförsvaret tillhörande föremål skola, i öfverensstämmelse med Kongl. Majrts föreskrifter, uppå vederbörliga reqvisitioner fortfarande tillhandahållas, nemligen: l:o Fem tusen R:dr utaf det till anskaffning af ridoch anspännam. fl. persedlar för två tolfpundiga reserv-batterier beviljade anslag, 66,000 R:dr; 2:o Tjugutvå tusen tvåhundraåtta R:dr 9 öre utaf det till befästningar på Rindö, invid Waxholm, beviljade anslag, 150,000 R:dr. § 109. Återstoden af de vid ofvannämnda riksdag för väganläggningar och vägförbättringar samt hamnbyggnader anvisade medel skall, med iakttagande af de bestämmelser och stadganden, som under samma riksdag blifvit meddelade i afseende på dylika statsbidrags utbekommande, och hvilka stadganden hufvudsakligen öfverensstämma med § i detta reglemente, fortfarande tillhandahållas och utbetalas i den mån vederbörande kommuner eller arbetsdirektioner, i enlighet med derom meddelade föreskrifter, äro berättigade att dessa medel utbekomma.
„ 1,525: 2. 6. 182 183 183 synes kunna bibehållas vid den förslags-beräkning, som vid sista Stats-regleringen ägde rum, med 12:0 Mantals-Penningarne , beräknade vid sista Stats-regleringen till 3öo;Ooo R:dr, hafva utgjort för år 1S27 R:dr 60,000. —- — Och till JustitiseStaten directe utgående 20,000. — - Tillsammans 80,000. — - Och bär utgjort: för år 1827 „ . .. D:o Skånska D:o till 3,487: 9. - Tillsammans För JustitiasStaten erfordras således omkring 1000 R:dr mera årligen än vid senaste Stats-reglering beräknades, så alt, för Svea HofRätts Domsagor, borde anvisas . R:dr 8,100. Götha D:o „ 9,500. — - Skånska D:o „ 3,400. — ~ 21 000* — - Och torde StatsVerkets andel kunna ökas till 62,000. ^ 000 — ankommande det på blifvande reglering i sammanhang med frågan om Rikets Ständers underdåniga framställning, att hela KronoUppbörden borde till Statsverket ingå och att vederbörande Verk och Stater skulle från dess Cassör erhålla hvad' dem tillkommer, huruvida särskildt Stats-anslag bör uppföras för Justitiae-Statens andel i Lagmansoch Häradshöfding-ränlan. i4:o Gerningsören af Handtverkare, påräknade vid sista Stats-regleringen till 1,700 R:dr, hafva utgjort: för år 1827 - Och torde böra bibehållas vid1,700. — i5:o Sterbhus af giften är vid sista Statsregleringen påräknad till 10,000- R:dr och har utgjort: för år 1827
Men en gång, när de blifvit ensamme, påminde denne om att han var son af Egil, som med Valand varit Fröjs fosterfader, och att de två fördenskull vore förenade med fosterbrödralagets band. Fröj anmärkte, att Valand och Egil illa uppfyllt vårdares plikter. Svipdag sade, att han och Ull kommit att försona detta och få den skuld häfd, som för brutna eder tyngde på Ivaldes slägt. De hade också kommit för att frälsa världen och människoslägtet, som skulle tillintetgöras, om icke årsväxtens gud och fruktsamhetens gudinna återvände till Asgard. Fröj genmälde, att hans långa fångenskap hos de uslaste af Ymers afkomma och hans oförmåga under denna tid att hjälpa människorna, som trott på hans makt och blotat till honom, hade höljt honom med så mycken skymf och vanära, att han fann det bättre att stanna där han var. Svipdag frågade, om han glömt, att han hade en fader, som sörjde hans förlust, och oaflåtligt, under svåra faror, efterletade honom. Då brast Fröj i gråt, men upprepade, att han icke skulle följa Svipdag. Men han ville gifva bröderna ett tillfälle att fly med Fröja, och han skulle, om möjligt, fördröja och missleda förföljelse. Härmed måste alfbröderna åtnöja sig. En natt då jättarne hållit ett vildt dryckeslag och voro omtöcknade till sina sinnen eller försjunkna i tung sömn, lämnade bröderna jättegården och hade Fröja med sig. De styrde kosan öfver skärgårdens upprörda böljor till kustlandet. Där utbredde sig vida skarsnöbetäckta slätter, öfver hvilka deras skidor struko fram nästan med pilens fart, och längre fram mötte djupa skogar, som i nödfall kunde gömma mot förföljelse. De stannade icke, förrän de hunnit in i en skog. Här beslöto de hvila och tillreda åt Fröja ett läger så godt det läte göra sig. Medan Ull flätade ett skydd af barrträdets kvistar och gjorde därunder en bädd af mossa, satt Svipdag bredvid vanadisen. Månen stod öfver trädtopparne och sken på hennes anlete. Svipdag såg betagen in i det, och han talade glada, uppmuntrande ord.
Den 14 December. 7,5 innehål] : Den ,som vill att frågan skall hvila till nästa Riksdag, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kominer Riddrrskapet och Adeln samt Preste-Ståndet att frågan vid innevarande Riksdag till pröfning upptaga, och deröfver besluia. jag förnyar derföre min anhållan, att ämnet måtte skiljas i sina särskilta frågor, Herr Lagerhjelm: Det är tydligt att huf vudfrägan är, huruvida '3 eller 75 §. Riksdags-Ordningen är tillampelig för detta fall. I händelse Ja-propositionen tillika kommer att innehålla ett godkännande af Voterings propositionen, så är denna fråga ured detsamma afgjord. 54 §. Riksdags-Ordningen lyder sålunda : Dä Proposition till fattande af ett definitivt beslut öfver en Konungens framställan eller ett Betänkande eller en af enskildt Riksdagsman väckt fråga är med la och Nej besvarad ^ och anmärkningar i saken under dis]cusserne gjordaj bör Propositionen inrättas i enlighet med dem/ och skulle målet under discurserne skiljas uti flere delar, hvaröf ver särskildte anmärkningar göras, skall, enär sådant äskåsj Proposition öfver hvardera delen särskildt anställas. Jag hemställer nu, 0111 icke den ifrågavarande Ja-propositionen innehåller tvenne särskildta ämnen, som utgjort roten för de yttrade skiljaktiga meningarne. Grefve af Ugglas: Jag skulle icke hafva haft något att invända emot Herr Cederschjölds framställning , om den skett för en eller annan Den 14 December. vecka sedan, men Riksdagen är slut i dag 8 dagar till. Om nu två Stånd stanna emot två, så lärer marchen vara den, att Särskildta Utskottet skräll inkomma till Stånden med begäran , att hänskjuta målet till Constitutions-Utskottet. Constitutions-Utskottet åter säger kanske , att votering i Nämnd skall verkställas; men jag underställer , om allt detta är möjligt att verkställa på en vecka, samt om icke då Konungen skall blifva utan svar. Derföre vore i mitt tycke bättre , att förena sig om något sätt till frågans afgörande.
Riksdagsordningen omnämnde Konungens ansvarige Rådgifvare, har Utskottet, såsom Grefve Spens nämnt, icke kunnat ingå uti något Utlåtande öfver detta ämne, då ingen remiss derom till Utskottet blifvit beslutad. Jag får nämna, att enligt deras mening, som anse 4i (jj. Riksdagsordningen tillåta nämnde Herrar deltagande i Bänkmannavalen, i hvilken mening jag för min del fortfar att instämma, ej eller något hinder finnes för samma Herrar att deltaga i val till Electorer. För öfrigt om än RiddarhusUtskottets Betänkande skulle återremitteras, anser jag likväl ej Utskottet äga rätt ingå i förklaring af en §. i Grundlagen, denna §. må anses vara klar eller ej. Grefve von Schverin: I anledning af hvad Friherre Björnstjerna nämnt att inom någon tjugufeintedel af Ridderskapet oell Adeln det möjligen kunde hända, att ing^jj funnes sorn man Den 17 April c. m. ville anmoda att blifva Eiector, så får jag yttra att ibland i5 eller 20 personer alltid en lärer finnas, som när han sammanträder med de öfrige Eloctorerne kan lära känna de personer hvilka kunna vara passande till Ledamöter uti Utskotten och som derefter kan bestämma sin voteringssedel. Deraf, att en Eiector funnes för liyarje serskilt tjugufemtedel inom Riddarhuset, skulle följa att Electorerne blefvo jemnt fördeltes genom hela Riddarehuset. Vid de förra Riksdagarne har jag tyckt mig finna, att det varit de fem, sex första oeh de fyra fern sista Eänkarne som haft besväret att tillsätta Utskotten, och på dessa sitta mest sådane personer, som äro bosatte uti hufvudstaden. Jag tror att detta skulle vara corrigeradt, om valet skedde genom hela Riddarehusetj på sätt jag föreslagit. Beträffande hvad Herr Rosenblad yttrat öfver Utskottets tanka om RiksdagsOrdningens 4i j§., skulle jag tro att undersökningen icke behöfver bli juridisk, utan blott grammaticalisk. Det är fråga blott om hvad partiklarna af ut och lill betyder.