Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridder» skåpet och A?eln besiöt att till hwad det Högwördige Preste »Ständer sämnda sörestagit sitt bifall lämna: alcsä skulle sadant, genom Utdrag as Protokollet de Respektive Medständen wänligen tillkännagiswas. S. D. Uti ett hos Högloft. Ridherskapek och A» !5s6 Dm 28 December. Adeln den 24 dennes upläst Memorial af ben rr nästföregående, hade StatS - Ullkottet, i anledning af Friherre gsVVekkertterlr, Leie, gjorde hemställan attof Skars »Werket mätte för en summa af 15,200 R:o Banco inlösas och till Landtmäteri Coinoiret öfwer, lämnas Bergs-Räder Friherre »semelius betydliga Samling af de pä hans enskiidta föranstaltande och kostnad affallade och graverade gcographifka Chartor, jämte plätar och instcumenker, anmält huruledes, dä under öfwerlagqningeu inom Stats Ullkotlct skiljaktig» het upkommit huruwida bifall ä denna Friherre st ^Vsrrsrstsärs hemställan kunde tillstyrkas, Herr löswerste Kammarjunkare!, m. m. Friherre Larl Lanäs och Herr Ofwersteu m. m. Friherre k.ric 6ärau äslsv8rä förklarar, ark, pä det Friherre »ermeiin» dyrbara och lör Fäderneslandet wigtiga Charle Sam. ling icke möjligtwis skulle falla i Urlänningars händer, och sä wida Riksens Ständer icke pröswade dek wara mera i sin ordning arr densamma inlöstes för Skakens räkning bemäldHerrar sig ätoge att berörde samling jämte tillhörande plätar och instrumenter för egen räkning inlösa efter hwad Friherre skWeuersteät föreslagit: Och som Högloft.
ty himlen svartnar allt mer och mer. – Åh nej, våta skola vi åtminstone icke bli, – sade Konrad tröstande; – ty der fram i skogen ligger den gamla bastu’n, som visst icke är särdeles inbjudande och temligen förfallen, men nog kan den lemna oss skydd medan regnet går öfver. – Åh nej, – återtog Anna, för hvilken den mörka och dystra plats i skogen der den gamla, förfallna och mosslupna kojan stod, var allt för bekant, och en af dem, som hennes fantastiska sinne kände rysning och motvilja för. – Vi kunna kanske hinna hem innan regnet blir allt för häftigt, om vi Ah, hvad var det? – sade hon hastigt afbrytande och tryckte sig förskräckt intill Konrad. – Du är just en liten toka i qväll, som oupphörligt låter skrämma dig af ingenting; du brukar ju annars vara så modig. Men äfven Konrad spratt ovilkorligt till, och slutade icke meningen, ty ett hemskt, besynnerligt ljud, ett slags doft mummel, som det tycktes helt nära intill dem, nådde hans öra; han såg sig spejande omkring, men kunde icke upptäcka något, och Anna hängde sig fast vid hans arm, alldeles blek af förskräckelse. Ljudet hördes återigen, men tydligare och fruktansvärdare än förra gången, ehuru det var omöjligt att säga hvarifrån det kom; det tycktes nästan utgå ifrån jorden under deras fötter. – Ack, det är säkert en tjur, som ger sitt elaka lynne luft öfver det fula vädret, – sade Konrad leende. – En tjur! Nej, visst icke, detta låter långt hemskare, – invände Anna sakta och såg sig rädd omkring. – Det är i alla fall icke värdt att låta skrämma sig deraf; men nu börjar det verkligen regna allvarsamt; kom, Anna, så ta’ vi vår tillflykt till bast’un derborta, det går snart öfver, efter det är så häftigt. Och Konrad fattade Annas hand för att draga henne med sig. – Nej, vi gå heldre hem, – sade Anna ängsligt, – hvad gör det om vi bli en smula våta? – Men, söta Anna, var nu en smula förnuftig; hvarje droppe innehåller ju ett helt glas vatten tror jag; inom några minuter är din tunna klädning genomblött af detta hällregn. Och Konrad fattade
M:s nåd. propos., rör:de afskrifning af åtskillige i förra allmänna Magasiusfondens räkenskaper balancerade summor; N:o 144, i anledn. af väckt motiou, ang:de befrielse från ordinarie roteringsskyIdighet för pastorsbostället i Ostra Wingåkers socken; N:o 145, i anledn. af väckt motion om nedsättning i arrendet för lägenheten Stallmästaregården inom Solna socken och Danderyds skeppslag af Stockholms län; N:o 146, i anledn. af väckt motion, rörde ersättning till Lieutenanten A. Linnström, för den genom arrendet af Bråhorgs kungsgård honom tillskyndade förlust; ■530 Den 24 Januari. N:o 147, i fråga om Mynthusets inredning tili embetsrum ät samteliga Slalsdeparlementen, med undantag af Utrikes Departementet ; N:o 148, i anledn. af väckt motion om inrättande utaf arbetshus i hvarje län; N:o 149, i anledn. af väckt motion om rättighet för kronofjerdingsman alt vid resor i vissa tjeusteärenden undfå skjuts Iptr. n • llÖ*‘ 5 N:o 150, i anledn. af väckte motioner om upphörande af embetsoell ijenstemäns skyldighet alt aftjena begrafningshjelp; N:o 151, i anledn. af erhållne återremisser å StatsUtskrs utlåt. N:o 45, ang:de väckt fråga om upphörande af Invalidinrättningen å Ulriksdal; N:o 152, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. N:o 50, rörde användandet af de under K. Statscont:s förvaltning ställde äldre deposilionsmedel; N:o 153, i anledn. af väckt motion, ang:de inleverering till Riksg.cont. af de till K. Stalscont. ingående depositionsmedel; N:o 154, i anledn. af erhållen ålerremiss å utlåt. N:o 51, rör:de användandet af en på Postverkets räkning i R.
Det ligger häri en omedveten, men gripande tragisk analogi med den iridustriela hetsjakt, som också räknar honom bland sina offer, i denna feberaktiga ifver att produktionssuniinan af frälsta själar denna afton måtte uppbringas till största möjliga läses afslutningsbönen, och församlingen sjunger: Guds stad med gator af idel gull Skall vara, Dess grund af ädlaste stenar full, Sk klara. Där eft.er striden, I djupa friden, Vid anglasångeii ej lång blir tiden För gläd j e. Har du sett det inre af ett stort mekaniskt vafveri? Icke. Nå, s % kom. d %! Det står visserligen ' » förbjuden ingång » öfver dör.ren, nien det bekymra vi oss icke om, vi stiga bara på. den stora salen på nedm botten iir ännu tainligeii tomt och öde så har dags på morgonen. Utmed ena långväggen stå ett par jättelika viifstolar, af Iivilka dock endast en för tillfallet &amp; r i g %iig. E n lång karl ' med liingsotsfiirg, urgrafda tinningar och nhgot af dynamitard i sina oroliga, dystra ögon står framför vafstolen och följer ined blicken den stålskodda skytteln, som dar rusar fkam och tillbaka från den ena ändan af väfbredden ii11 den andra, i hiijdlös, men dock så strangt beraknad brhdska. Han småler. flyktigt åt dig, ber dig akta dig för vattenpussarna p&amp; golfvet ocli htertager därpi sin bevakningstjiinst utan att spilla ett ord eller en tanke mer på den besökande. Du tar hans råd i akt, sedan du med en bli.&amp; öfvertygat, dig om, att lian sj#lf står nästan till fotknölarna i vatten framför sin vafstol. Han kunde ha sagt dig, att maskindelarna mhste spolas för att icke genom friktionen bli brännheta, men förmodligen ansag liaiz denna upplysning fullkomligt öf verfiödig.
Delta medel afhjelple dock icke de befarade olågenheterne; och i underdånig skrifvelse af den 30 Augusti 1851 (N:o 222) anhöllo Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t, alt, enär rättigheten att i riket bruka och besitta fastighet, medgifven åt utländsk undersåte, sorn i denna egenskap qvarstode under främmande makts beskydd och inflytande, icke allenast föranledde flere olägenheter, utan äfven, i vidare utsträckning, skulle kunna medföra betänkliga och för samhället vådliga följder, utländsk man, som derefter ville i riket sig bosätta, för att bruka och besitta fast egendom, icke måtte dertill erhålla tillstånd, innan han blifvit (ill Svensk medborgare antagen. Vid granskningen af Stats rådets protokoll öfver Justitie-Stats-Deparlemenlsärenden, till hvilka ärenden ansökningar om ifrågavarande tillåtelse höra, har Konstitutipns-Ulskottel funnit, alt Föredraganden för dessa ärenden, Hans Excellens f. d. Juslitie-Stats-ministern Herr Grefve Sparre, lemnat Ständernes i nyssberörde skrifvelse uttryckta önskan ulan allt afseende.
Den, så att säga, näringsfriheten att undervisa Friherren förordat, är icke med något tvång belaggd. Mot föreningen af flere eller färre till föreläsningars meddelande, äro, Utskottet vetterligen, icke några hinder stälde, och torde sistnämnde endast kunna framkallas af ämnet och sättet. En frihet, som åtnjuies, behöfver således icke sökas. Beni, och Ehoit. Utsk. Betcinkanden. 1299 Utom de manga af staten bekostade, eller genomenskiide donationer tillkomne hildningstillfällen, hufvudstaden eger, hafva äfven -tillfäiiige sådane i hvarjehanda • ämnen uppstått. Emedan våra Universitet fortgått med tidens odling, hafva ds af desse hvatken befarat intrång eller behöft väckelse. Staten blandar sig icke in i den enskilda undervisningen. Den öppnar Universitetet för den, som icke begagnat dess lägre läroverk, och gifver också honom inträde i sina ämbetsverk, då han bestått profvet. Att föreskrifva dessa, och att förlägga dem dit, der de med största fördel kunna förrättas, är statens ovillkorliga rättighet. Huru vida ändamålet nu vinnes, och hvilka förändringar i formen tiden fean fordra, skall utvisas af det förslag, Utskottet velat åt Kongl. Uppfostringscomitéens utarbetnin g ofverl emna, och af vederbörandes deröfver meddelande Utlåtande. Då Friherre Ankarsvärd, äfven sorn någre varde Ledamöter af Högv. PresteStåndét ansett olämpligt, att Utskottet föreslagit detta så förberedda måls öfverlemnande till blifvande Ständers pröfning, får Utskottet fästa uppmärksamheten derå, att det icke bestämdt begärt, men förmodat, att' Kongl, Majit torde behaga tillåta Ständernes hörande i detta ämne af allmänt interesse. Så besynnerligt som en värd Leda - jgoo Besv. och Ekon. Utsh. Betankandcn, mot al PrestStåndet ansett 'denna un flerd, hemställan, kan Utskottet icke finna den.
Jag tror likväl icke att 300,000 R:dr årligen är ett så obetydligt biträde, att Riksens Ständer kunna ådrag* sig någon förebråelse att hafva vågat för litet, för att under - 614 Den 30 April. stödja det sa kallade Storverket. — Jag kan ej annat än iterera hvad jag förut yttrat, altman vid bedömmandet af Götha Canal, sällan får se de framställe påståenden grundas på hvad Rikets ställning medgifver utan blott på Contract —■ och på fordringar hvars till fredsställande man icke tror sig ens böra sätta j fråga. Man skulle nästan tro att Götha Canal Direction med sina medarbetare och icke Riksens Ständer ägde beslutande rätt. Här är nu egentligen ej fråga om Discont» utredningen. Den utgör föremål för ett serskildt Betänkande. Närdetta återkommer, blifver tillfälle att pröfva om Götha Canal kan ha rättighet till ersättning för dess förlorade Discont-vmst: Jag tror att ersättnjngs.ansvaret ej kan genom någon Lag principe sträckas till andra än d^m, som vant vållande till förlusten, och om Riksens Stan ler ej åstadkommit Canalens förlust, lärer ingen Domare kunna åJägga dem att densamma ersätta. Jag medgifver gerna att det vid förevarande Betänkande intagne förbehåll, att ej erkänna någon ersättning för Disconren varit öfverflödigt; meij då man sett allt hvad som blifvit beviljat, alltid tagits såsom fordringar, trodde jag och flere i sammansatta Utskottet det vara nödvändigt itt afven göra detta förbehåll då man beviljade Byggnads-biträdet. I den tanka samma värde Talare framställt, att Styresmannen för Götha Canal-Anläggning spelar ett högt Spel, instämmer jag De» 30 April. helt och hållin Jag önskar blott itt detta Spel ej må bli så högt, att Banquen sluteligen icke förmår att liqvidera Betarne. Herr Hjerta, Johan Gustaf: Då Grefve Spens, Herr Wirsén och Friherre
Säl-oxen n:o 2 sträcker nu ut sin hals och bortstjäl utan krus n:o etts första gemål, för att sedan blifva utsatt för samma spratt af oxen n:o 3. Härunder äro honorna alldeles passiva, strida aldrig sins emellan och fördraga med ytterligt tålamod de svåra sår de ofta få, då de af de stridande ryckas än åt ett, än åt ett annat håll. Alla honor blifva slutligen på detta sätt efter häftiga strider fördelade mellan hanarne, hvarvid de af dessa, som äro närmast stranden, få på sin lott 12 till 15 gemåler. De som nödgats slå sig ned längre bort från stranden, få nöja sig med fyra eller fem. Kort efter det honorna landat föda de sina ungar, hvilka behandlas med stor likgiltighet och endast inom harems gränser försvaras af adoptivfadern. Derefter inträffar parningstiden, och sedan den förflutit, upphör den i början så strängt upprätthållna ordningen och familje-indelningen. Småningom lemna säl-oxarne, utmagrade af tre månaders absolut fasta, »rookeriet», som tages i besittning af säl-korna, un »Seal-rookery» på S:t Pauls-ön, en af Pribylow-öarna. Efter teckning af H. W. Elliott. garne och en mängd yngre hanar, hvilka förut ej vågat sig till stället. I medlet af september, när ungarne lärt sig att simma, blir platsen helt och hållet öfvergifven, på enstaka, af en eller annan orsak qvarblifna djur när. Vid ett långvarigt våldsamt regn skola dessutom många af djuren söka skydd i hafvet, men återvända, då regnet upphört. Samma verkan utöfva ihållande värme och solsken; kylig, fuktig luft med dimhöljd sol lockar dem deremot i tusental upp på land. Hanar under sex år kunna ej såsom de äldre hanarne tillkämpa sig hustrur och eget hem.
Men, som det är nödvändigt attTheaterDirectionen kan påräkna bestämde anslag, föreslår jag: 5:0 Att förstnämnde Öfverflöds-skatt på Vin, andra tillåtna Utländske drycker , Caffe och The, Siden och dyrbara Meubler, Kortspel, Tobak och Ur, förhöjes med 5 procent, undantagandes å Allmogen. 6:0 Att den summa å circa 15,000 R:r B:o denna förhöjning producerar icke tillfaller Theatern, de år då förstnämde SpectacleBevillning producerar 35,000 Rsdr eller deröfver. 7:0 Att hvad, så af förstnämnde Spectaclebevillning, som af sistnämnde förhöjning öfverblifver, innehålles för att användas till ny Byggnad af Theater-husen då eldsvåda eller andra händelser sådant fordra, till större reparationer, till Festiviteter vid högtidliga tillfällen m. m. dylikt. Att sådan Författning tages,hvarigenom. TheaterCassan får uppbära qvartaliter den anslagna Summan, emedan Förvaltningens behof omöjligen medgifver annan betalnings-methode. 9:0 Att Theatern måtte äga frihet att all,' Ridd. e. Ad. Prat. VI. B. II. I 226 Den 25 Maji. deles tullfritt införa lämpliga Lamp-olja, Lamp:- glas och Magazins-behof till ett qvantum, svarande mot en Tull af 8000 R:dr årligen. Härigenom frälses den ifrågavarande interessanta National-inrätining , som , i fall han nu förstöres , icke utan mångdubbel kostnad och otrolig möda, ja! kanske aldrig åter uppreses till hvad den nu är, och detta föremål vinnes, utan att Nationen kan sägas vara beskattad , ty ingen betalar dertill, annan än de, som antingen : 1:0 Frivilligt uppgifver sig vilja bidraga till Theaterns bestånd och njuta dess nöjen , och (skulle detta kallas beskattning å Nationen, så kan min Casseur också sägas utöfva en sådan , då han icke skänker, utan säljer En^ tréeBilletterne) eller 2:0
— Nå, för alle djeflar, hvad är det då I viljen säga? — skrek han och stampade i golfvet med sina tunga ryttarstöflor, så att fönsterrutorna skallrade. — Hör mig med lugn! Under många år ha vi lefvat skilde från hvarandre, nästan såsom tvänne oskylde. Men du har stått för min själ som en grym, obarmhertig tyrann, hvars högsta behof det varit, att gjuta smärta i min sparsamme glädje. — Jag har icke heller sparat mina böner till den högste, att han måtte hämnas på dig för all hjertlöshet... Hon var djupt upprörd. Hennes läppar darrade och hon tycktes hafva svårt att fortsätta. — Han kastade en skygg blick på henne medan hans ansigte vexlade färg gång på gång. — I stället finner jag, — återtog hon, — att jag varit bedragen. Jag ensam har varit skuld till min smärta. Derför, Melchior, ber jag dig nu om förlåtelse. Jag kan aldrig försona hvad jag brutit, men du kan stilla min sorg, om du säger att du förlåter mig mina misstankar. — Sapperment, min grefvinna! — utbrast grefven, hvilken småningom återfått sin gäckande min. — Om jag förstår det minsta... eller tron I då inte längre att jag är en mördare? — En mördare Du vet då äfven detta Hon betraktade honom full af häpnad. Han skrattade ironiskt och blundade med ena ögat. — Halte Bertil har då icke omtalat för Er att jag mördat Ert barn? — Halte Bertil? Låt kalla hit honom att han genast må ansvara för sina ord. — Inte här Parbleu, om här är någon kommissorialrätt... Kan hända jag minnes orätt, kan hända var det någon annan! För knäfveln om jag lagt alla dessa historier så noga på sinnet. Om I frågat mig derom skulle jag för aderton år se'n kunnat säga Er, att det barn, som I dolden för mig, drunknade samma qväll, som I bedrogen mig för Sten Bjelke, Er forne älskare. — Åter... en... lögn! — Min grefvinna! — Han närmade sig på en armslängds afstånd.
Men med Börds-Bref förstäS Magistraters eller Domstolars Bewis öfwer Personers Börd, eller Födsel och Skyldskap, samt meddelades fordom och troligen äfwen nu ät Gesäller, samt andre personer hwilka flyttade till tzfläg,e oner för att drifwa handkwerk eller annan näring, och sä widare. Ofwanbe, rörde misstag bör allrsä rätras. § 7- Den 26 Februari!. 125- §. 7- Bland Collegier och andra Werk som Npräknas i 7 H. star Cantzelie-Precidents-Bmeau; men som den nu mera lär wara förändrad till Cantt Helie-Styrelsc, torde fädant böra rättas. 9. Dä Eharta-Sigilata uti 9 § bestämmes för Deductioner och Eontra-Deductioner hos Kongs. Majit önskade jag det mätte blifwa bestämdt förestriswit, om Eharta-Sigilara ä sädane Handlingar stall äga rum eller ej - för dem som för fattigdom fä utan rewisionsstilling draga fåken till Konungen. Den har wäl ej hittills fordrats; men mangen härom okunnig har, dä författningen nägot uttryckelig icke förcstrifwer, lä» tit Chartera sine Handlingar. Utaf 2Z Z. 2 Mom. kan ej hämtas nägon Anledning till befrielse för asla som fullfölja malen utan afgift; ty den som icke är alldeles utfattig är ei fri frän löfen eller Charre-penningar i Hof-Rätten. Han är blott fri frän rewisions-stilling och lösen för rewisions-ac er dä han ej ager skuldfri egendom för a66 R:dr 32 H. Emot flutet af 9. z.' nämnes Resolutioner pä Donationer i gods eller penningar m. m. Huruwida detta nu mera kan bibehällas eller bör förändras är nägot som jag fär hemställa till närmare granskning. §. 12
Jern-kontoret beviljade kreditiv å Banken, stort 900,000 R:dr R.mt, ega Fullmägtige i samma Kontor, mot förut bestämd 3 procent ränta att, i följd af deras under den 20 Oktober 1818 lill Banken ulfärdade skuldebref och mot derå tecknad förila rande ansvarsförbindelse, till nästa riksdag disponera; beroende det af bemälde Fullmägtige att, i Öfverensstämmelse med det af Banko-fullmägtige stadfäslade Reglemente, bestämma på hvad sätt och i hvad ordning detta kreditiv bäst må Banko-Utskottets Betänkande M 25. ai till bruksrörelsens nytta och båtnad användas, under noggrann! iakttagande af de vilkor och förbehåll, Rikets Ständer vid 1823 års riksdag fastställt, nemligen: l:o att en del af kreditivet, minst 130,000 R:dr R:mt, icke må i vanlig låneväg permanent disponeras, utan särskildt afsättas eller innestå såsom reserv-fond, användbar egentligen vid de terminer, då köpslut om jern vanligen eger rum, på det att, derest konjunkturen för tillfället gåfve anledning till ofördelaktiga anbud, tillverkarens derigenom iråkade förlägenhet måtte, genom Jern-kontorets mellankommande åtgärd, kunna särskildt underlättas, och 2:o att den vinst, som uppkommer genom differensen i räntebetalningen till Banken mot räntan af den, genom Bankens biträde tillökade fond, bör särskildt redovisas och anses såsom tillgång, disponibel för Jern-konlorets Fullmägtige till ändamål, som med näringens framgång och förkofran genom anställande rön och försök m. m. hafva gemenskap, men ej utgöra någon tillvext i Jernkontorets enskilda lånefond; och kommer framdeles, såsom hittills, Banken att uti den årliga revisionen öfver ofvannämnde fond deltaga genom ett dertill utsedt ombud. Under § 148 upptager Banko-reglementet Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag fattade beslut om upphörande, från och med 1838 års början, af den Fahlu Bergslag medgifna kreditiveller lånerättighet i Banken å så kallade kopparsedlar.
Du vet hur det är, när man tror sig ha gjort en upptäckt, ha kommit någonting på spåren: först lösbryter sig tanken ur en mängd slagg, som hållit den ner, liksom en gnista i en nära slocknad brasa; och när så denna tanke med ens slår ut i ljusan låga, då fattar det och tänder det rundt omkring i upplefvelsernas trästickor och minnenas fnöske. Framför mig sken en visshet, oemotsäglig, ovederlägglig. Den lyste som vintergatan på himlen vid nyårstiden: mitt lif hade vridits på sned, jag lefde i ett miliö, som icke var mitt naturliga. Det kändes mig, som om jag plötsligt ertappat mig med att ha gått i ett väderstreck alldeles motsatt det, i hvilket jag skulle gått för att nå det åsyftade målet. Förstår du mig? Mina förfäder ha, släkte efter släkte, i hundratals år lefvat i ett och samma yrke, i en och samma trakt, i en och samma gård. De karaktersdrag, de själssidor, som bondens yrke och den skånska slättnaturen afalstra hos människan, – hur måtte de icke ha skärpts genom att nedärfvas under århundraden! Det är en fond som tillvuxit i geometrisk proportion; det är en parallel till lagen om tilltagande hastighet för den fallande stenen. Och nu hade jag försökt att tvinga stenen att falla långsamt, att falla snedt, att bli hängande i luften! Jag hade försökt att förändra min själs sammansättning genom att öfversmeta den med figurer, lånade från böcker, – ändra dess naturbestämda form efter andra samhällsklassers ideal! Jag hade ofta snuddat vid denna sanning, men denna kväll höll jag henne i min slutna hand som en fågelunge. Jag hade börjat med att se efter hvad som fanns inne i den leda för allt hvad stadens var, hvilken smakade likt bier som stått i glaset natten öfver, och jag slutade med att känna den nafvelsträng, hvilken ännu band mig med oupplösbara band vid min hembygd. Jag sprang upp, ref fram mina kappsäckar, kastade ned en del af mitt bohag, fick uppasserskan in, gaf order om nedpackning och väckning följande morgon, sprang ut och ställde om stadsbud, telegraferade till en släkting på landet att han kunde vänta mig.
För de unga qvinnor, som vilja egna sig åt folkskole-lärarinnans kall, har Staten stiftat ett par seminarier med fri undervisning, och derjemte anslagit stipendier åt medellösa och för flit utmärkta lärjungar derstädes. Åt dem, som vilja egna sig åt ett högre undervisnings-kall, har Staten beredt fri undervisning i seminariet för bildande af lärarinnor, och har jemte denna anstalt grundlagt en normalskola för flickor. Åt dem, som vilja egna sig åt musikaliska studier, är fri undervisning beviljad vid Musikaliska Akademien, jemte rättighet att söka orgelnistplatser. En särskild s. k. mönster-folkskola här i hufvudstaden har blifvit bildad med anslag af allmänna medel. Och härmed slutar, om jag icke misstager mig, förteckningen på de anstalter, som Staten berömligen öppnat för qvinnors undervisning, och bland hvilka seminariet för bildande af lärarinnor med särskild glädje och tacksamhet må utmärkas, såsom innbärande i sig ett rikt löfte om kommande stiftelser, som ur dess grund skola uppspira. Men om vi jemföra denna förteckning med förteckningen på de talrika, i vetandets och den praktiska verksamhetens alla rigtningar och grader för gossar och ynglingar inrättade offentliga läroanstalter — alla dessa lägre och högre elementarläroverk för allmän bildning, alla dessa skolor och instituter för landtoch bergs-bruk, för slöjd och skogsväsende, för navigation, skeppsbyggeri och krigsbildning, för medicin, kirurgi och farmaci m. m., samt de universiela högskolorna; så faller det bjert i ögat att det s. k. starkare könet, enligt forntida rättsbegrepp, tagit för sig och ännu i våra dagar eger vida mer än Irors-lotten i samhällets undervisningsförmåner. Genom detta qvinnokönets försummande, — hvilken förbundsmagt (den trognaste och starkaste af alla magter) till skapande af sedlig förädling och huslig välsignelse, hvilket kapital af arbetskrafter (de flitigaste och mest uthållande af alla) till lifvad verksamhet och förkofran i så många rigtningar, hafva icke på samma gång blifvit förbisedda och försummade!