Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom 6 § uti den sedermera under den 7 December 1860 utfärdade Tullstadga har ofvanberörda föreslagna direkta inseglingsrätt blifvit medgifven, så att fartyg, hvilkas last utgöres endast af sådana varor, som äro vid införsel tullfria, få inlöpa äfven till andra städer än stapelstad samt till landthamnar, dock alltid under vilkor att de äro belägna vid saltsjön och att ständig tullbevakning der finnes anställd, samt att, der sjötullskammare ej är inrättad, vederbörlig inklarering af fartyg och last sker vid hufvudtullkammare i distriktet. Då större delen af de allmännaste lefnadsförnödenheterna och fröslagen enligt sednaste tulltaxa äro vid införsel fria från tull, och då genom förenämnda Tull-stadga importrörelsen i allmänhet vunnit betydliga lättnader, samt, med hänsigt till nödig kontroll, en af de vigtigaste grundsatserna i alla länders seglationsförfattningar är, att utrikes ifrån kommande fartyg ej må direkt inlöpa till annan ort än tullplats och ej inklarera tullpligtigt gods annorstädes än der fullständig tullkammarförvaltning finnes, torde icke helter nu den ifrågavarande framställningen böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 21 Juli 1863. Sammans. Bevillningssami Allm. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Juli 1863, kl. 2 e. m. Betänkande, med anledning af väckt motion om vidtagande af åtgärder till hämmande af insmuggling af Danskt bränvin till Sverige.
Jag har derföre ej velat företaga någon pröfning af riktigheten eller oriktigheten af Regeringens åsigt, att den nuvarande Representationen skulle vara alldeles föråldrad, och att man ej skulle utan största våda kunna längre uppskjuta med dess fullkomliga ombildande, utan endast inskränkt mig till att framställa de särskilda anmärkningar mot det ilrågavarande förslaget, som erbjudit sig, och delta så mycket heldre, som jag alltid vidhållit den åsigtel), att någon mera omfattande förändring aldrig på laglig väg kan vinnas på annat sätt, än att Regeringen dertill tager första steget och att alla Den 20 Januari. 121 försök af enskilda personer eller af Utslct, att åstadkomma något antagligt förslag i sådan rigtning, måste blifva utan påföljd; hvarför jag ej eller skulle velat, om sådant ock varit möjligt, inom Utsk:t åstadkomma någon omarbetning af det ifrågavarande förslaget eller utarbetande af något nytt. Hvad som vid det mest flygtiga betraktande af K. Propos. genast faller i ögonen, är att K. M:t ansett sig böra i als. på sjelfva grunden för den nya Riksförsamlingens bildande belt oell hållet frångå den nu gällande stå ndslör fa t tn ingen. dertill anledningarne finnas i motiverna uppgifna, med redogörelse derjemte orri orsaken, hvarföre alla slags klassval anses lika olämpliga och således ej eller blifvit föreslagna.
— Lifvets drifljädrar; at Max von Weissenthurn. — I rötmånaden; af Adolf Jlellander. — En salladsartikel. — Återskänkt; skiss af Mathilda Boos. (Forts.). — Iduns mänadsrevy; af Otto Sjögren. — Smånotiser från kvinnovilrlden. — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs historia, af Johan Nordling. X V I. Kose. X V I I. Make eller fader? (Forts.). Förslag till matordning för veckan 10 — 16 aug. — Inläggningar. — Bakning. — Huskurer. — Klädedräkten. — Handarbeten. — Tvätten. — Hvarjehanda. — Frågor. — Svar. — Eäkareråd. — Breflåda. Flitig baderska. Ja, under de första dagarne. Tvätta hvarje kväll med hett vatten, utan att därefter torka huden. Ingnid en half timme senare en salfva af 2 delar salicylsyra på 30 delar lanolin. Prenumerant 39 år. Se svar till Eva i n:r 3. Susanna. Drick under några veckors lid till hvarje måltid 75 gram Forlavatten. Följ i öfrigt de föreskriftar, som lemnats Carola i n:r 4. Gratia. Sa svar till En prenumerant 2) i n:r 6. Står sannolikt i samband med förstoppningen. — Tag, när hufvudvärken på- kommer, 75 centigram anlifebrin. Detta måste Ni öfvervinna genom egen viljekraft; i nödfall kan Ni försöka hypnotisk behandling. Bekymrad 20 åring. Som det är omöjligt lör oss att komma i håg förfrågningarnas innehåll, sedan de en gång besvarats, mäste vi bedja Eder ånyo redogöra för edra symptom sanit för den behandling, som tillrådts Eder, jämte resultatet däraf, för att vi skola kunna lemna Eder vidare råd. Vera. Spruta öronen hvarje kväll med en ljum borsyrelösning (4 %). Inlägg därefter litet bomull fuktad med en lösning af 25 centigram cocain i 10 delar utspädd sprit. Sa vidt vi veta, känner man ännu ej något säkert medel att förebygga sjösjuka. Se svar till Veritas i n:r 12.
Den rätt som Grundlagen lemnar Representanten, att, i anledning af ett förehaft ämne, få göra en med ämnet sammanhang ägande motion, denna rätt begagnar jag, i anledning af den discussion, som i sista Pleno förevar, angående det så kallade Strömrensnings-anslaget; och för att så mycket mindre förfela mitt ändamål, ställer jag den motion, jag går att göra, i fortsätning af det yttrande, jag i samma ämne då afgaf till Protocollet. Jag återkallar i Ridderskapets och Adelns minne sjelfva orsaken och ändamålet hos Ständerne, då anslaget beviljades. Man kan ej hafva glömt det. Det var alt göra Sverige fritt från behofvet af den olyckliga Finska handeln, som, för ved och victualievaror, drager årligen, omkring 800,000 R:dr B:co ur Landet, och derigenom undergräfver tillräckligheten af vårt redan allt för ringa RörelseCapital. Det var för att gifva åt Hufvudstadens Consumtion, ett surrogat för Finland, som delta anslag beviljades. Det har erhållit namn af Strömrensningen; men icke var ändamålet inskränkt dertill, utan omfattade äfven Surrogatet uti inhemska victualievaror, hvilket åter fordrade, att en upmuntran gafs åt productionen af sådane varor, inom de Noria Provincerne. I expeditionen inflyttades de orden "synnerligen i de Norra Provin - Den 9 Mars f. m. i5 cerne;” och man är skyldig att respectera dem; men läser man Ståndens Protocoller, innebärande öfverläggningarne i ämnet, så finnér man, att afsigten egentligen angick de Norra Provinserne. Efter att hafva erhindrat derom, får jag nu hos Rikets Högloft. Ständer föreslå en sådan förändring i stadganderne angående dispositionen, att den må kunna återföras till den primitiva bestämmelsen.
Man må försöka att binda mig och andra representanter med det ena eller andra medlet, genom tillvitelsen att hafva fattat förhastade beslut, vare sig af Utsk. eller enskilda representanter eller hvad annat som helst, — jag ber Gud bevara mig ifrån alt afvika från min pligt och vill icke se hvarken till höger eller venster, icke hafva afseende till personen, då grundlagen är i fråga. Må denna sak afslutas till fäderneslandets båtnad; den har länge gjort alltför mycket uppseende, och min bjertliga önskan är att detta slut måtte blifva sådant, alt icke de lossnade banden blifva än lösare, utan att de måtte kunna återknytas, det Gud gifve. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Jag har måhända under f. m. plenum redan för mycket tröttat R. o. Ad:s tålamod och vågar derföre icke ånyo sätta detsamma på prof, ehuru stora anledntr mig dertill lemnats, särdeles i Hr von Hartmansdorffs yttrande på f. m. Sedan, såsom en naturlig slutföljd af Gr. Horns yttrande, han numera icke anser sig tillhöra den statsmakt, som öfverlägger om frågan, så har jag också ingenting att svara på Hr Grefvens yttranden, ehuru Hr Grefvens mera eller mindre träffande anspeglingar på mina politiska meningar och tillgöranden möjligen påkallat några erinringar, hvarvid den värde talarens egna antecedentia ej kunnat undgå den belysning jag gerna åsidosätter under en fortfarande föresats, att hädanefter li - Den 27 Februari e. m. kasom hitintills för min politiska verksamhet icke antaga något annat rättesnöre, än det, som föreskrifves mig af min känsla för sanning och lätt, och för medborgerlighetens oell fäderneslandets oeftergifliga fordringar på representantens redlighet. I korthet bör jag likväl i afseende på Hr von Hartmansdorffs yttrande framställa till Huset, icke till Hr von Harmansdorff—ty han känner förhållandet lika så väl som jag — att Const.Utsk. ingalunda anmält till åtal inför Riksrätt något Statens skuldsättande, utan endast ett hittills i våra häfder osedt förhållande, att en förvaltare af en Statens cassa ingått en borgensförbindelse för cassans räkning.
Under sådana förhållanden kan vara att befara att han allt framgent af samma sjuklighet kunde se sig förhindrad att, regelmessigt åtminstone, sin tjenst bestrida. Då likväl en ganska naturlig önskan hos honom att, i så fäll, sin tjenst frånträda, kunde möta hinder i den omständighet att han ännu icke, enligt stadgandet uti § 13 af instruktion för Riddarh.Direktion, är till pension berättigad, får jag vördsammast föreslå att, Riddarh. Direktionen må bemyndigas att, om under mellantiden emellan denna och nästkom:de riksdag, Riddarh.Sekret:», till följd af fortfarande sjuklighet, skulle se sig föranlåten >att om afsked anhålla, sådant bevilja med tilläggande åt honom af en årlig pension till belopp af 1,500 rdr rmt. Jag tror att detta förslag, under den förutsättning, som ligger till grund för detsamma, motsvarar så väl R. o. Adois fördel som dess värdighet, enär med den sednare icke torde sammanstå att, utan anslående af pension, afskeda en dess tjensteman, hvilken under fem riksdagar fört dess protokoller och sedan, icke till följd af oduglighet, utan i och för sjuklighet, godvilligt och med sjelfupofifraude i afs:de på tjenstens fromma, denna tjenst frånträder. Remitterades till Riddarh.Utsk:t. Anmäldes och bordlädes Allm. Besv.- 0. Ekon. Utsk.-ts Mera. N:o 203, i ani. RiksStåudens olika beslut vid behandlingen af Utskds förnyade Betänk. N:o 201, i fråga om det af komiterade upgjorda förslag till förorda, om landsting. Den 24 Oktober e. tn. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då detta ärende utan tvifvel är ett bland de vigtigaste, som inom riksdagens snart inträffade slut kan förekomma, och det är angeläget, att beslut deri snart fattas, anhåller jag, att det måtte blifva upfördt först på föredragningslistan till nästa plenum. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl:
Under nu ifrågavarande fem år hafva flera jernmalmstillgångar påträffats i Gamleby socken af Södra Tjusts härad samt blifvit med mycken framgång bearbetade, synnerligast år 1853, då dessa nya grufvor voro de enda i Länet, hvarest jernmalm bröts. På öarne i Westerrums skärgård af samma härad hafva äfven upptäckts och blifvit med arbete belagde flera anledningar till kopparmalm, af hvilka de, som anträffats på den så kallade Skälön, äro mycket lofvande och föranledt arbete i större skala. Jernmalmsbrytningen har, enligt inkomne uppgifter, iemnat följande resultater: år 1851 2,500 Skäf » 1852 2,000 » » 1853 2,175 » » 1854 ingen brytning. och » 1855 4,297 Skäf Summa 10,972 Sköf malm. Malmfångsten har således, bedrifven under fyra år, inbringat i medeltal 2,798 SkÄ årligen. Härförutan har från flera insjöar i Länet under dessa år, likasom tillförne, upphemtats en betydlig, dock icke närmare uppgifven, mängd sjö- eller myrmalm, som användts till gjutgods eller sämre tackjern. Oen i öfrigt till tackjernsblåsningen erforderliga malm hemtas från grufvor utom Länet, företrädesvis från Utö. Tillverkningen af tackjern vid Länets masugnar har uppgått till nedan för hvarje år upptagne och värderade qvantiteter: 1 Till verkFaststäldt Värde i Banko. ni ngsbelopp i Skepp:d. lösningspris i Banko. Medelproduktionen har således ökat sig med 637 Sk®. Gjutgodstillverkningen utgjorde: år Sk® Värde i B:ko R:dr. Denna tillverkning, hvars medelbelopp under förra åren besteg sig till endast 901 Sk®, har således blifvit mera än femdubblad. Den bedrifves hufvudsakligast vid Öfverums, Ankarsrums och Hagelsrums bruk. Sjömalm användes dervid i vä^ sendtlig mån. Stångjernssmidet har lemnat följande resultat:
Behållningen af gamla passevolancefonden åter kan icke annorlunda betraktas, än såsom ett saldo eller en rest, tillkommen genom ett entreprenadcontract. Helt annat är förhållandet med den nya passevolancecassan. Uti den Nåd. Propos. af d. 24 Febr. 1839 uttrycker sig K. M. om dessa medel medföljande ord: ”Viljande K. M. medgifva Ständerna att med revisionen af räkenskaperna må förhållas i öfverensstämmelse med hvad K. IM. uti Dess till Rikets nu församlade St. afgifna Nåd. Proposition om instruction för R. St:s Revisorer föreslagit.” För öfrigt tror jag mig böra upplysa, hvilket säkerligen hvar och en, som vill begagna den af Gr. Cronhjelm omtalade tillgång till räkenskaperna, äfvenväl skall finna, att den gamla passe volancecassan icke blifvit använd till ändamål, som icke ägt större eller mindre sammanhang med Armeens underhåll. Orsaken, hvarföre passevolancecassans räkenskaper för år 1829 äro skiljda från de öfriga, är så tillräckligen utvecklad i HofCancellersEmbetets af StatsUtsk. åberopade svar till R. St:s Revisorer af d. 3 Nov. 1802, att dervid är föga eller intet att tillägga. Jag anhåller, att detta mitt förnyade yttrande må få åtfölja återremissen. Hr Grip: Jag har haft äran begära ordet, för att sluta den olyckliga strid emellan Grefvarna Horn och Cronhjelm, hvartill jag varit en oskyldig anledning, och får derföre förklara, att Gr. Horn lika riktigt fattat min mening, som densamma af Gr. Cronhjelm blifvit riktigt uppfattad. Gr. Horn: För att afgöra tvisten, huruvida passevolancemedlen äro statsmedel eller icke, borde det vara utredt, huruvida de icke blifvit använda till Statens behof. Man har påstått, att de icke blifvit använda till föremål, främmande för 3:dje hufvudtiteln. Man kunde dervid göra en eller annan anmärkning och fråga t. ex., huruvida kyrkbyggnader m. m. dylikt hörer till 3:dje hufvudtiteln.
I anledn. af de skäl, som StatsUtsk, anfört i sitt yttrande öfver Hr Bagges motion, alt nemi. det så mycket mindre kunde derå tillstyrka bifall, som vederbör, tjenstemän vid Landsh.-embetena tillförene varit pligtige att, mot dem anslagna expens-medel, berörde kostnader bestrida, och förutnämnda anslag af ioo r:dr för hvarje län till tryckningskostnader blifvit meddeladt, på grund deraf, att expens-medels-anslaget ansetts dertill icke vara tillräckligt; anhåller jag få fästa uppmärksamheten derå, alt då Carl XI reglerade de särskildta lånestaterna och dervid anslog expens-medel, så trycktes nästan ingen af de kungörelser, som utgingo från Landsh.-embetena, och troligen skrefs ej en femtiondedel så mycket. Således kunna de expens-medel, som i den gamla indelta staten voro anslagna, icke anses stå i någon slags proportion mot nUvar. behof, och om de Ökade utgifterna skulle bestridas af vederbör, tjenstemäns egna löner; så är detta egentligen en indirect nedsättning i deras löner, såvida man icke vill, att de på annat sätt skola skaffa sig ersättning, hvilket vore oriktigt. Men här är en annan omständighet, hvarå jag anhåller att få fästa uppmärksamheten. Det kan vara en småsak , men det är dock en ordningssak, och en sådan bör icke förbises vid en statsreglering. Utsk. har ansett, att de, såsom förslagsvärde å arredet för Alnerttps kungsgård, som af landshöfdingen begagnas, upptagne 200 r:dr borde från staten uteslutas. Det kan vara riktigt, att detta chartek-arrende, som från längre tider tillbaka varat, må upphora, och att de 200 r:drne ur staten uteslutas; men då ordningen synes fordra, att det på något sätt i räkenskaperna synes, huru Alnerups kungsgård blifvit tillhörande landshöfdingen, torde, i stället för detta arrende, den i jordeböckerna för denna egendom uppförda ränta böra tillslås landshöfdingens lön, hvilken dermed bör förökas.
I mina negociationer har jag lyckats vida öfver äfven de mest téméraira förhoppningar. Frankrike har åtagit sig att liquidera sin skuld till Sverige sedan sjuåriga kriget af nära tolf millioner, en och en half million om året, och hvaraf hälften skall till mig utbetalas, innan min återresa. Dessutom har jag betingat oss årliga subsidier från detta hof. Af gammal vänskap för mig blir ni kanske frestad att skrifva denna oväntade réussite helt och hållet på mina diplomatiska talangers räkning. Men var assurerad, att jag ej tillegnar mig större anpart i det glorieusa af affairen, än jag verkligen förtjenar. Jag har vunnit det kungliga huset för våra interessen, och det har varit det hufvudsakligaste; ty med ministrarne har jag oftast låtit vår estimabla Gref Creutz conferera, väl förståendes enligt mina instruktioner. Ministrarne hafva också nu blifvit temligen facila, ehuru de gjorde difficulteter och sura miner, innan de visste, att Creutz hade högre appui. Eljest har jag visserligen ej orsak att beklaga mig öfver dem. Premier-ministern, Duc d’Aiguillon visar samma soumission och égard för min person, som för Dauphins och konungens egen. Creutz har sagt mig, att förre ministern, Duc de Choiseul, som blef disgracierad och exilerad från hofvet innan min hitkomst, hade ändå mer usage du monde, finare och spirituellare ton och ledigare sätt att vara, än M:r d’Aiguillon. Herr de Choiseul var imedlertid nog étourdi att refusera la maitresse en titre, den aimabla grefvinnan Du Barry, vanlig attention, och derföre kan man ej undra på, att hon störtade honom. Vet ni, herr riksråd, denna lilla grefvinna är charmante! Skön, som en Venus, qvick som en olycka, skalkaktig som en soubrette och med en abandon, som en Bacchante. Kungen är alldeles enchanterad af henne; hon roar honom natt och dag, och är följaktligen allsmäktig.
R:dr 32 sk. må på denna Titel bibehållas till oförändradt belopp; c) Hvad åter angår Kongl. Maj:ls härjemte väckte förslag, altylessa begge serskilde anslag måtte hädanefter sammanföras till ett gemensamt byggnadsoch underhålls-anslag, utan någon från byggnadernes belägenhet härledd begränsning, så enär Utskottet anser det böra hädanefter som förut medföra mera hushållning vid medlens användande för reparationer i lands - Siats-Utskottets Utlåtande t N.<? 40. 7 orterne, om desamma allt framgent, i mon af behofvet u hvarje serskild ort, ställas till vedel börande local-anctoriteters disposition, än om reparationerne komma att verkställas af en i Stockholm befintlig Umbets-myndighet, och sammanslagningen således synes komma att för vidmagthållandet af Kronans hus och byggnader i landsorterne medföra mera olägenhet än fördel, afstyrker Utskottet bifall till ifrågavarande förslag; cO För Jägei i-Stalen finnes å Stat uppfördt ett contant anslag af 1,407 R:dr 3 r:st, jemte indeldta räntor 9,182 R;dr 32 sk. och spanmål 12 Frdr, tillsammans 10,601 R;dr 32 sk. 3 r;st. Utom dessa af Rikets Ständer anvisade medel, bar till fyllnad i Jägeri-Siatens af Kongl. Majit sednast fastställde aflönings-stal af Skogsplanterings-Cassans tillgångar ett vida högre belopp utgått, på sätt af Rikets Ständers Revisorers år 1843 afgifne Berättelse inhemtas, nemligen för år 1840: 12,757 R;dr 22 sk. 1 r:st och för år 1841: 14,900 R;dr 6 sk. 4 r:st.
Jag tror, att den, som vill rubba redan tagna beslut, hvilka redligheten och hedern bjuda att uppfylla, den som tror att ett underbai 46 H. n* Den ai October f. in. tigt mynt icke närmar sig till mynttecken, och den, som anser förmånligt för Banken, att få tvänne slag af silfvervexling, samt icke ser, att ett agio derigenom förr eller sednare ovillkorligen skall uppkomma, den är sjelf så förvillad, att jag icke linner någon vederläggning vara af nöden. I anledning af Herr Munck af Rosenskjölds yttrande, att slagskatt bör finnas i myntet, för att hindra dess utförande, hemställer jag, om myntet skall behöfva försämras derföre, att silfret, till följd af liandelsdifferencen på ena sidan, går ut, under det att det på en annan sida inkominer i en större qvantitet. Jag skulle tro, att man på detta sätt faller in i det gamla felet att vilja hindra silfrets inoch utförsel, då man likväl nu beslutat, att den skall vara fri. Jag kan på dessa skäl ej instämma i en åtgärd, som skulle lägga binder i vägen för verkställigheten af redan fattade beslut; och jag tror, att enda förmonen deraf skulle vara att inbjuda utlänningen, att eftergöra vårt försämrade mynt, och införa det hit, för att utbyta det mot omyntadt silfver. Man skulle på detta sätt frustrera deras rätt, som äro innehafvare af Bankens sedlar. Jag yrkar derföre proposition till afslag å den föreslagna slagskatten. Herr af Ekenstam: Sedan Herr Tham behagat göra tvisten mera personel emot Den 21 O c t o b e r i . m. it>5 mig, afstår jag så mycket heldre ifrån att yttra mig, som det endast är sak jag afser, och den synes mig redan vara så utredd, att jag ingalunda hoppas, att kunna ytterligare utveckla den. Herr von Hartmansdorff':
Stms, det inom nämnde län, hvarest hafra utgör hufvudsäde, mäste öfverensstämma med räntegifvarnes intresse, att en annan än den nu föreslagne proportion blifver fastställd emellan den i spanmälsräntan ingående rågen och hafran. Det är af sådan anledn., sorn jag instämmer med de ledamöter, hvilka anhållit om bifall till hvad K. M. i detta fall föreslagit. Hr von Troil: Hr Bildt har ganska riktigt anmärkt, att derest denna punkt blefve af R. o. Ad. godkänd, så hade Utsk:s förslag i detta läll blifvit gilladt af 2:ne Stånd, emedan PresteSt. redan bifallit Betänk., samt att StatsUtsk. vid .sådant förhållande snanolikt skulle, i öfverensstämmelse med antagen praxis, vidblifva sitt en gång fattade beslut. Det är just med kännedom häraf, som jag anhållit om bifall till K. M:s Propos., emedan, derest R. o. Ad:s beslut blefve i öfverensstämmelse härmed fattadt, StatsUtsk., som till följd af 2:ne Stånds återremiss af Betänk, i dess helhet måste taga ärendet i förnyadt öfvervägande, blefve i tillfälle att vid pröfningen af denna serskilda puukt, hvaruti R. o. Ad. samt PresteSt. fattat olika beslut, taga saken i ytterligare, öfvervägande, samt, derest sådant skulle befinnas lämpligt, afgifva ett nytt, med K. M:s Propos. i denna del sammanstämmande, förslag. Frih. Palmstjerna: För den händelse, att Hr Gr. o. Landtm, skulle finna svårighet möta ett omedelbart bifall till K. M:s förslag i förevar:de hänseende och anse en återremiss vara mera formenlig, så har jag för min del ingenting emot en återremiss i den syftning, att K. M:s Propos. måtte blifva i detta fall af StatsUtsk. tillstyrkt. Gr. Lagerbjelke:
CommerceCollegium, den 12 October 1826, att af ManufacturDiscontfonden meddela CanalDirectionen 5o,ooo R:dr Banco, som med en tredjedel om åi^et borde, efter 3 års förlopp, återbetalas, och den 5 December 1827, att af berörde fond, under enahanda återbetalnings-vilkor, lemna Directionen andra 56 Den 26 Mars f. u>. 50.000 R:dr Banco; hvarjemte Kongl. Maj;t, då Manufactur-DiscontFonden på de sista 50.000 R:dr B :co icke kunnat utbetala mera än iy,ooo R:dr, uti Nådigt Bref den 7 Julli 1828 befallt Kongl. Collegium acceptera Caual-Dircclionens invisniugar på de återstående 3r,ooo R:dr, hvilka Direclionen anhållit, att få anticipationsvis disponera. Äfven på desse 100,000 R:dr Banco har Bolaget ännu icke gjort någon afbetalning; och då Bolaget således från ManufacturDisconten, denna enda tillflygtsort för våra i stor förlägenhet försatte Fabriker och Manufacturer, dragit en så betydlig summa, som tilläfventyrs icke eller kan återbetalas, så må sådant tjena som bevis, huru långt detta Bolag genom sin Direction sträckt forskningarne efter penningar; och jag vill fråga, om icke med de 100,000 R:dr kunnat göras vida större gagn, om de fått, på lika sätt som af Bolaget, räntefritt användas på våra Fabriker och andra Inrättningar?? Intet företag i Svea Land bar i högre grad än Götha Canal varit gynnadt af Konung och Ständer, och på intet företag har man i högre grad misstagit sig.