Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
- Enligt denna plan, hvilkens utförande blifvit af Chefen för statens jernvägsbyggnader förtydligadt under det kommitterade ute pä marken följt den föreslagna linien, och om hvilken plans närmare detaljer kommitterade anse sig böra hänvisa till berörde karta, skulle jernvägen genom Stockholm, om man följer dess rigtning från söder, icke på någon punkt afskära den allmänna gatutrafiken förr än banan lemnat Riddarfjärden, hvarefter den visserligen afskär förbindelsen med Köttorget, en del af Munkbron och Riddarholmen samt, efter öfvergången af Norrström, äfven med Kungsholmen, och slutligen i närheten af Klara sjö öfvergår de gator, hvilka sträcka sig ifrån öster igenom Klara församling emot nyssnämde sjö; dock är, till förekommande af hinder för fotgängare under de tider bantågen passera, föreslaget, att trappor anläggas under jernvägen vid Köttorget, Riddarholmen och Kungsholmsbroarne. Ett annat förslag har jemväl inom kommittéen blifvit ifrågasatt, nämligen att jernvägen, framdragen genom tunnel under södra bergen, på sätt Chefens för statens jernvägsbyggnader nyssnämde förslag innehåller, borde från Peter Myndes backe dragas längs efter Ostra Slussgatan och hela Skeppsbron förbi Gustaf lILs bildstod och Logården till Lejonbackskajen, derifrån öfver en bro till Carl XIII:s torg och vidare i en böjning deröfver tili och utefter den s. k. Walirendorffsgatan genom Berzelii park, samt slutligen derifrån i den rigtning, som, efter hvad förr är nämdt, blifvit af 1856 års jernvägs-kommitté antagen, till förbindelse med den af samma kommitté såsom plats för bangårdsanläggning förordade tomt emellan Sperlingens backe och llumlegårdsgatan, dit en emot hufvudstaden norrifrån sig sträckande jernbana ansågs böra ledas. Någon kostnadsberäkning har icke blifvit upprättad öfver detta förslag, och, så vidt det omfattar linien ifrån Jernvägen Samrnan bind uings banans fördelar. 88 till Nybron, grundar sig icke heller förslaget på någon för kommitterade bekant undersökning. I flere väsendtliga hänseenden erbjuda begge dessa förslag samina fördelar af en järnvägsförbindelse genom Stockholm.
Jag deremot troi', att denna grund är den tvetydigaste mest kostsamma och föranledande till den mesta tidsutdrägt, ty derigenom öppnar man ett vidsträckt fält för gräl, intriger och besvär, ty om man skall bestämma ett hemmansvärde i förhållande lill dess afkastning, och man vet,att afkastning lill en stor del beror af den odlingsoch arbetsbit på ett hemman blir nedlagd, sa lärer väl ingen erkänna för billigt och rättvist, att den, som till och med skuldsatt sig för att odla och förbättra sitt hemman, derigenom skulle få en tyngre rotering än hans granne, sorn eger en alldeles lika hemmansdel, men som varit besvärad af fattigdom och haft många små barn att försörja, och således icke mägta l ordentligt sköta, ännu mindre förbättra sitt hemman, men sorn, efter 10 ä 20 år härefter, sedan det kommit i en annans hand, kan vara lika godt, lill och med hällre, än den förres. En sådan grund skulle föranleda lill missnöje och afund både nu och för hela framtiden. Dessutom hvad arbete skall det icke kosta att inom hela det vidsträckta Jandet jemföra alla roteringsskyldige hemman emot hvarandra, så att de blifva något nära jemförda? Man vet, att ungefär 8 Landtmätare oupphörligt arbetat i 13 år på afviltringen i Jemtland, som icke är annat är, en geometrisk skattläggning, för alt kunna säga huru stor del af ett mantal den eller den hemmansdelen är. •—- Genom denna åtgärd anser jag hemmanens förhållanden till hvarandra böra vara säkrast utrönte; då dei vid hvarje förut icke uppmätt jordstycke nu blifvit det och graderadt samt reduceradttill uppskattjdngSVärde, som af afv-ittringsrätten sedan blifvit granskade, jemkade och jemförde inom hvarje socken. Sedermera har Kongl. Maj:ls Befallningshafvande granskat, pröfvat och förmodligen jern fört dessa förslag-, socknar och tingslag emelian.
Med undantag af den inbjudning, som i ut försel-la ridén, angående artikeln Malm blifvit framställd till såväl Ridderskapet och Adeln som Presteoch Bondestånden, hvilken inbjudning antogs; blelvo alla öfriga i detta memorial förekommande inbjudningar, för så vidt de rörde Bonde-Ståndet, afslagne, och, der de angingo de öfriga Stånden, lagde till handlingarne. Ståndet, som alltså, med ofvannämnde undantag, i öfrigt vidhöll alla sina förut fattade, i della memorial om förmälda beslut, godkände samtlige de algifna voterings-propositionerna, af hvilka likväl, såsom en följd af den antagna inbjudningen, angående artikeln Malm, voleringsproposilionen N:o 25 äfvensom första alternativet till beslut, derest A ej blefve vinnande, i voterings-propositionen N:o 27 konmie att förfalla; och biföll Ståndet Utskottets hemställan, angående aflålande af serskild underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, med anmälan om det af Rikets Ständer vid handläggning af lievilhiings—Utskottets Betänkande N:o 25 lättade beslut, angående förändrad redaktion af artikeln Socker. S. D. Vid förnyad föredragning af Banko-Ulskollets Utlåtande No 2G, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående Bankens vexlingskassa och deposilions-rörelse, blefvo samtliga de i delta Utlåtande under 12 serskilda punkter framställda förslag och yttranden utaf Ståndet bifallna och godkända; hvarjemte Samma Utskotts Memorial N:o 27, i fråga om det belopp Bunken må hafva på utrikes ort nedsatt, Bifölls. Prot.-Utdrag den i4 Juli 1860. Frän Hög lo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D.
Derföre bar jag ej skiljt mig från Utskottets tanka i hufvudsaken; men då jag har den äran att vara Ledamot af de sammansatte Utskottens financeafdelning, har jag såsom en förberedande åtgärd derstädes föreslagit, att Bankens ställning genast för Riksens Ständer skulle framläggas, på det att en vägledning till kännedom af myntvärdet derigenom skulle vinnasdenna min motion har likväl inom afdelningen ej vunnit bifall, utan tills vidare blifvit uppskjuten, Detta föranlåter inig att begära det Herr Hjertås motion till de sammansatte Statsoch BancoUtskotten måtte remitteras, då ändamålet derigenom torde vinnas och deras pluralitet torde säkerligen anse frågaa nu genast böra bifallas. Genom en återremiss skulle saken kan hända draga långt på tiden, då sådant deremot genom mitt förslag torde förekommas. Jag Ben 4 April f. in,1 hemställer derföre om icke en sådan ^remiss vore riktigast. Grefve De la Gardie, Jacob: Då redan så många talaie yttrat sig i detta ämne, i enslighet med min rättskänsla 5 då de önska en publicitet, sorn långt ifrån aft kunna skada Banken, alltid skall blifva till dess nytta; enär den öfvertygar Allmänheten om hvad hon ej kan gissa, så skulle iag visserligen ej upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om det ej vore Jör att i anledning af den sista värde talarens anförande få göra några anmärkningar, Han har med Utskottets pluralitet ansett j att publiciteten ej bör äga rum, förrän i sammanhang med financeplanen. Jag deremot finner nödvändigt, att man först känner Bankens tillstånd, innan man kan uppgöra en plan, bygd på kännedomen om dess tillgångar. Hvad åter angår, att saken nu skulle remitteras till de sammansatte Statsoch BancoUtskotten, så ber jag den värde Ledamoten om ursågt, men jag tror det vara alldeles oformligt. En återremiss af BancoUtskottets Betänkande, kan ej ske till annat ställe ån BancoUtskottet; jag anhåller så. ledes lika med de flere Ledamöter som i ämnet redan yttrat sig, att
Trädvaror, alla ej specificerade, etc. likaledes antog Utskottets inbjudning och förenade sig med Borgare-och Bonde-Stånden i deras för denna artikel beslutade tullbestämmelse, på grund hvaraf voterings-propositionen, N:o 142, lärer förfalla; Här förutan anmärktes att ett i nej-propositionen af den 143 voterings-propositionen förekommande tryckfel: utforse/s-ajgift bör rättas till införsel-tull; I öfrigt vidblef Ståndet sina förut fattade beslut och gillade de i detta memorial framställda voterings-propositioner, äfvensom Ståndet godkände hvad Utskottet i memorialet, i åtskilliga der förekommande punkter, yttrat och hemställt. S. D. Föredrogs Hederv. Bonde-Ståndets, i meddeladt protocolls-ut<drag af den 29 sistlidne Mars, skedda inbjudning till Med-Stånden, att med Bonde-Ståndet sig förena uti dess, vid föredragning af Allmänna Besvärs-, och Ekonomi-Utskottets memorial, N:o 134, 2 momentet, rörande likstol, fattade beslut, enligt hvilket Ståndet bifallit Utskottets tillstyrkande i detta moment, med den förändring att detta tillstyrkande ej må sträckas utöfver den genom motionerna väckta fråga, och att sålunda Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, der serskildt, från hvad i det öfriga af Riket i afseende på likstolen gäller, är stadgadt, må härifrån bestämdt undantagas: Preste-Ståndet, som redan förut afslagit Allmänna Besvärsoch Er konomi-Utskottets memorial, JYso 184, förklarade, ,att det icke kunde ifrågavarande inbjudning antaga. Prot.-Utdrag, den 2 April 1845- 767 S. D. Föredrogs ånyo Constitutions-Utskottels memorial, N:o 33, angående ändringar och tillägg i föreskrifterna om grundlagsfrågors behandling:
Dim, liemställde 8tats-IIädet, att de därtill, enligt llikets 8tänr!ei8 ofvannämnde skiäfvelse, endast tilt följande Iliksdag deviljade ansl.ig af 10,000 D:dr för In8titntet vid Degederg oed 5,ooo ll:dr tilt Dandtdruks-sliolor mä, 8ä8om för de8amma deliötliga, tdiesläs att fortfarande fä utgä; dvaremot, det, ältande den idägaställile tillökningen för Dandtdruks-skolan vid ^Väderdrunn, 8tat8-fl5det, enär för detta Institut funnes detvdligare grundfon-l, än för nägon annan Diindtdr iilrsskota, samt nägon fullständig deiäilrning af dedulven utöfver tillgängaine tede dtifvit framtand, för närvarande tede tann sdät att den gjorda framställningen i detta dänseende unilei stödja. Härvid anmälde De^artements-Dliefen i rinderilänigdet en af den är 1802 stiftade 8vensda Drädgärdsföreningen gjo>rl ansökning!>t den 2ö ^^>rit innevarande är, uti dvilden, rinder anforancte, att denna
St. att ingå i elen tolkning af 23 § i KammarRifis Instruktion, som för pröfvandet af anspråkets befogenhet är nödvändig, enär en sådan tolkning icke tillkommer R. St., utan domaremakten. En värd talare har yttrat, alt Stats-Kont., som afstyrkt K. Mits bifall till hr Printzenskölds ansökning om aktorals-arfvodets utbekommande, skulle kunna anses vara i frågan jäfvigt. Jag skulle tro, att samma anmärkn. med lika mycket skäl skulle kunna göras i afseende å KammatRins president, som här så ifrigt förfäktar en inom delta embetsverk anställd tjenstemans sak. Jag förnyar min anhållan om bifall lill Utlåt. Frih. Cederström: Med anledn. af den siste värde talarens yttrande, alt presidenten i KammarRin skulle kunna anses jäfvig alt uttala sitt omdöme i denna fråga, får jag härtill genmäla, att, om man utgår från ett sådant antagande, torde man äfven få anse den värde talarens försvar för Utskis förfarande likaledes jäfvigt, såsom endast ex nollili officio frarckalladt. Del måste emedlertid likväl vara fullkomligt i sin ordning, så väl alt presidenten i KammarRin vidhåller detta embelsverks åsigter, som att Utskils Ordf. försvarar Utskis åtgärder; det ena är visserligen fullt lika befogadt, som det andra. Med den bestämda öfverlygelsen om rälta tolkningen af oftaberörde §, jag en gång fattat och fortfarande vidhåller, med den förhoppning jag hyser, att R. o. Ad. icke skall tillåta, att man borladvocerar en tjenstemans rättighet att utfå hvad honom i Instruktionen för hans tjenstebefattning lofvadt blifvit, då han gjordt allt hvad på honom ankommit för att sälla Slaten i besittning af de eljest förlorade medel, hvaraf en viss andel till vedergällning för hans möda skulle honom tillkomma, ehuru Statens målsmän, K. M. och R.
* Det iir inte jul mer 5n en gang om Sret,&gt; sade han med en ton, som genast afkylde henne och kom henne att likt eit skyggt barn se upp p i den striinge gamle mannen. Han kliande ett syng i hjertat. Denna skygga blick skulle förstora hela hans julgliidje. Han var elak, han var hhd, han var en gemen gammal knarr. Han oqviidade sig med allt som stod till att upptänka. Han rar inte viirrlig att g5 p % jorden. Hade inte den stackaren ledsainheter nog, utan att han behhfde komma och säga henne ovanliga saker. Och s i öppnade han diirren in till sina mm och sade: snuärjag tardig .. KYr de kommit pi halfh trappan, mnde han om, sprang upp igen och slog larm pa köksdörren. 277 .Ar ' l ' ilda der?, fragade han hhftigt, d9 fnin öppnade. a ' l ' ildal~ ropade fmn. &gt; ' Tilda! * ropade barnens smil klena röster derinifrin. Och Tilda koni springande nieil andan i halsen. Herre Gud, det gamla odjuret kunde alltid hitta p9 och flytta till nyar, om man icke gjorde honom till nöjes. Han sag p i l ' ilda och visste inte riktigt hur han skulle siiga. Och denna hans villr5digliet tog sig uttryck pS sitt eget s9tt: kautschuks-hakan sköt upp emot nPsm, de borstiga ögonbrynen ssnktes, ansigtet blef s i kort, munnen si bred och nSsan s9 komiskt beherskande. Hur mycket kostar tyget till en kladning ?&gt; kon1 det till sist. ' l ' ilda sSg upp, om fraga11 verkligen vore st9ld till henne. Det var den, ty under de yfviga Ögonlocken plirade ur skugg.m ett par ögon ned p$ henne. Hon stainniade, stirrade och letade efter ord. Kunde. Var det niöjligt att. i Hade han en kirestal Ilet hade s5rlnna gubliar ibland. Ilet var som on1 han last hennes misstanke.
Besvärsoch Ekon.Utsk. i detta afseende afgifvit; ty fastän inom detta Utsk. finnes många upplyste och för saken nitälskande män, bar Utsk., efter min öfvertygelse, väl sönderbrutit denna inrättning, sådan den i århundraden fortgått, men icke lyckats att i dess ställe ordna något helt, som kan anses motsvara de hufvudsakligasle fordringarna, nemligen jordbrukets befri - Den 10 Juni e. m. i85 ande ifrån detta onus, — förekommande af dess menliga inflytande på sederna, — med skyldigt iakttagande af, att icke försvåra communicationsmedlen inom vårt vidsträckta land. De olägenheter för jordbruket, man tillskrifver den olivar. ordningen, variera emellan att vara ganska betydliga, ganska ringa, och att t. o. m. öfvergå till förmåner, — en föl|d af de olika förhållanden, som uppstå icke allenast inota olika provinser, utan inom en och samma provins, och äfven inom ett och samma skjutslag. Dessa skiljaktigheter bero merendels: på skjutsens bestridande genom hålloch reserv-skjutshållens längd, vägarnes jemna eller backiga beskaffenhet, äfvensom det bättre eller sämre skick, hvari de underhållas, — myckenheten af utgående skjuts och dess proportion lill skjutslagen, — de skjutsandes längre eller kortare afstånd ifrån stationerna, —- hemmanens höbol, — de skjutsandes hufvudnäi ingar, hvartill skjutsskyldigheten kan vara hinderlig eller ej, — de skjutsandes egen ordning och omtanke, — och slutligen äfven på de vägfarandes sätt att färdas. Alt en inrättning, som är beroende af så många olika förhållanden, som i mer eller mindre mån inverka på dess bedömmande, blir ansedd såsom olämplig, må icke förundra någon, men berättigar derföre icke atl öfver densamma afkunna en allmän förkastelsedom, åtminstone icke förr än mari kan framlägga et t förslag, hvarigenom denna landets högst vigtiga angelägenhet icke allenast på papperet synes, Ulan äfven i verkställigheten med säkerhet blir bättre. Man har i allmänhet ansett, att skjutslegan är för låg och icke motsvarar hvad detta tjenstebestyr rätteligen är värdi.
Härförutan lärer det nya Informations-Under-Officers-arfvodet, 50 R:dr, hvilket är för Batteriet afsedt och hvarom här ofvan blifvit omförmäldt, böra på Batteriets stat upptagas. Af de öfver den nya, af mig nu föreslagna aflöningen upprättade förslag (Bil Litt. F. G. IL I.) täcktes Eders Kongl. Maj:t i Nåder inhemta, att den ökade utgiften derför uppgår; för Svea Lif-Gardet, till 23,327 R:dr — Öre. » Lif-Gardet till häst, till 11,242 » — » » Andra Lif-Gardet, till 23,327 » — » » Artilleriet, till 128,556 » 50 » » Artilleri-Batteriet i Norrland, till 1,483 » 50 » KronprinVid Kronprinsens Hussar-regemente, der för närvarande lönerna i allmänhet sens Husäro betydligt ringare än vid öfriga garnisonerande regementen, anser jag ofvan ^menU. antagna grunder icke billigtvis kunna i allo följas vid förslaget till ny aflöning, helst skäl till nuvarande skiljaktighet torde återfinnas deruti, att tjenstgöringen vid det förra är, i anseende till särskilda förhållanden och sqvadronernas spridda förläggnings - Bil. JV? S till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. 1, om Statsverket 1886. 17 läggningsorter, vida olika, äfvensom att de dermed förenade kostnader säkert äro jemförelsevis mindre, likväl torde dessa samma grunder böra tillämpas vid allö— ningens bestämmande för Regements-chefen, Öfverste-löjtnanten och Majoren, dels emedan desses kostnader i och för tjensten äro ungefär enahanda med deras vederlikar vid de öfriga Garnisons-regementerne; dels emedan de redan förut utaf odisponerad spanmål uppbära en icke obetydlig tillökning utöfver staten.
Att förekomma och afvärja sådant, beslöt Parlamentet den 26 Februari 1797 den så kallade Restrictions-act, hvarigenom Banken för en viss tid (till krigets slut) befriades från dess förbindelse att med guld inlösa sina Sedlar. Detta märkvärdiga försök i Financer — ett af de betydligaste till sina följder —• att med papper, utan Speciefond, och endast på säkerhet af oberoende och välkände Medborgares garantie och förvaltning, tillskapa ett bytesmedel i stället för guld eller silfver, och hvilket följaktligen representerade ingenderalyckades nästan öfver all förmodan, och samhället räddädes på branten af den mest vådliga ställning. Detta resultat bekräftas än ytterligare af våra egna RiksgäldsSedlar, som under förra Ryska kriget räddade Fäderneslandet, och nyttjades såsom medel till krigets ut - Den 5 Maj. förande, men hvilka af våra Finance-scrib^nt^r ännu på gäckeri kallas en Circulerande Kronogäld, ehuru de ifrån början utgjort Kronofordringar i stället för Krigscontributioner på Nationen, samt hvilka, liksom af sig sjelfva, antagit en gällande penning-natur, och blifvit förvandlade till ett bytesmedel och invisning pä den säljbara varumängden, sorn endast är handelns föremål; ty då deras förste innehafvare inlöste dem af Kronan i afbetalning för leveranser eller tjenster, så fingö de ingen återfordran hos Kronan, utan tvärtom blefvo berättigade till genfordringar hos sina medborgare, att af dem återbekomma, uti varor eller tjenster, deras förskott å hvad de, utöfver sin andel i Krigs-contributioner, förskutit för samtlige undersåtarnes räkning. Hvad åter det sednare, eller Handelsunderbalancen, angar, så är den rakt stridande emot naturens Herres allvisa inrättning och den jemnvigt emellan de särskildta cljmaternes förmoner och brister, som enligt sjelfva Skapelse ordningen blifvit utstakad, 1 kraft af denna Allmänna Lag har hvarje flimat blifvit välsignadt, efter dess afstånd från Sol-linien, dels med vissa nödvändighetsvaror, dels ock med andra öfverflödsproducter, till utbyte mot hvad sorn brister.
Skall emellertid beväringsmanskapet fortfarande lemnäs i sitt nuvarande outvecklade och ofullständiga tillstånd, blir det deremot så mycket angelägnare att åt stamtrupperne bereda all den öfning, som erfordras för att utbilda dem lill pålitliga ledare för beväringen, när denna en gång — och tidpunkten för detta när lärer väl ingen tilltro sig att förutse — kommer att förstärka deras leder. Hvad i detta afseende först angår värfvade arméen, så anser jag den åt densamma bestådda exercistid vara tillräcklig för att, i förening med utvägen att låta rekryterne under de första åren efter antagandet förblifva i ständig garnisons-tjenstgöring, meddela man skapet den vana och insigt i vapnens bruk och den manöverfärdighet, som under fredstid kunna vinnas, så framt för handen varande tillgångar medgåfve att låta denna del af arméen oftare och på längre tider, än hittills kunnat ske, deltaga i större öfningsläger, — enda sättet, efter mitt underdåniga förmenande, att bibringa befäl och trupp ett lefvande begrepp om den egentliga fälttjenstgöringen, och utan hvilken insigt en här alltid i början af ett krig är blottställd för kännbara förluster. Beträffande åter Indelta Arméen, så har Kavalleriet, genom de sedan längre tid tillbaka, medelst bestådda särskilda anslag, inom detsamma inrättade s. k.
2 Mom. som pä de flera ställen i denna Författning, der RikS-Standens Ledamöter nämnas, borde, enligt Ständets tanka, deste införas i wänlig ordning med tillagg: och komma att med dcsta förenas sä eller sä mänga Ständs-personer. 16:0) Uti samma Moment ansäg Ständet att Borgcrffapct i Staderne icke skäligen kunde eller borde utesluta» srän deltagande uti TareringsrEommittserne pä Landet. r?:o) W-d 66c - Den 17 Aprik. 17:0) Wld Utstottets i Z Art. r §. Z Mom. afgifne Forsing kill Tarcrings-Committscr i Sladcrne, fann SkänLet följande betänkligheter sig förete. Af Riksens Ständers rätt att sig sjelfwa beskatta ansäg Ståndet följa, att sa wäl särstildta StändS Ledamöter, som Rikets Embetsoch Tjensteman samt öfrige medlemmar icke kunna beskattas af andra an Riksens Ständers Fullmägtige, till ett lika antal af hwardera Ständet. Af sadan anledning och dä Ständet nogsamt insäg, der en noggran kännedom af »varje Borgares rörelse och inkomst inom hwarje Clast fordrade ett sä stort antal af Ledamöter inom Borgerstapct, akt ett deremot swarande antal Ledamöter fran de öfrige Riks-Ständen icke lämpeligen kunde föresiriswas, samt emedan enligt
Domkapitlet, att afgifva underdånigt utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers vid Strengnäs Konsistorii räkenskaper för år 1859 gjorda anmärkning, att desamma icke, på sätt nådiga cirkulärbrefvet den 17 September 1856 påbjuder, voro försedde med register; och får, till underdånig åtlydnad häraf, Domkapitlet underdånigst anföra, att som Eders Kongl. Majit uti berörda nådiga cirkulärbref funnit godt förordna, »att, dä rä»kenskapen omfattar många olika redovisningar, register bör densamma åtfölja», men detta icke kunde sägas vara fallet med ifrågavarande räkenskaper, som endast utgjordes af Domkapitlets samt stiftets fem elementarläroverks, hvilka sistnämnda, såsom upp - — 344 — rättade efter samma formulär, befunnos lika, Domkapitlet af sådan anledning för sin del icke hade ansett något register behöflig!. Med djupaste undersåtliga vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits •ji , ogif - t. •• iill 1 ii :m .^firnlinviU. ifoo bi.V/ KJobAioävfJI vin» ii .ra8I -i JOH. GEZELIUS. C. F. LINDMAN. Underdånigste, tropli^tigste tjenare och undersåter, TII. ANNERSTEDT, B. AMINSON. Strengnäs Domkapitel den 4 December 1861. E. O. Lundblad. Westerås stifts fionsistorii underdåniga utlåtande öfver den vid Sala elementarläroverks räkenskap för år 1859 af Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkning. lod i Stormäktigste, Allernådigste Konung! Jemte det Konsistorium härmed får till Eders Kongl.
Derefter sökte han gripa den förtrollade jungfrun; men hon förvandlades till mångahanda djur, och blef sist till en liten sy-nål, som låg och glimmade på spisel-hällen. Då tog konungen en tråd, och drog den hastigt igenom nåls-ögat; genast fick jungfrun sin rätta skepnad, och brölloppet firades med lust och gamman. Det sköna Slottet östan om Solen och nordan om Jorden. Ifrån S. Småland. Beslägtade utländska sagor förekomma som följer: Hos Hos Hos Se GRIMM, ~Kinderund Haus-Märchen~, Th. II, N:o 92, ss. 39-46, »Der König vom goldenen Berg» (jfr. Th. III, ss. 171-174). B. Se anf. arb. Th. II, N:o 93, ss. 47-54, »Die Rabe» (jfr. Th. III, ss. 174-175). C. Se förra hälften af Sagan »Der Trommler», i samma bok, Th. II, N:o 193, ss. 489-501. D. Jfr. sednare del. af Sagan »Das Wasser des Lebens», i nyss anf. bok, Th. III, s. 184. Hos 41-53, »Die Hexe Corva und ihre Knechte». Hos En i grunden likartad, ehuru i behandlingen märkligt skiljagtig Saga, förekommer hos BROCKHAUS, ~Katha Sarit Sagara~. SOMADEVA’S ~Märchensammlung~. Leipzig 1843, Th. II, ss. 7-34, »Geschichte des Vidûshaka» [Denna öfvers. utkom först, tillika med den Sanskritska grund-texten, i Leipzig 1839]. B. Se äfven »Geschichte des Saktivega, Königs der Vidyadharas» i anf. arb. Th. II, ss. 118 o. f. C.