Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktör i utöfningen af den honom uppdragna tillsyn öfver Landtbruks-Iustitutet vid Degeberg samt Agrono - 24 — men Johnsons tillgöranden; 2) att han likaledes går Kongl. Kotnnrerse-Kollegium tillhanda i allt, hvarom han kan anlitas, i frågor ora de allmänna Ullkontorens organiserande, samt vård, sortering och värdering af ditförd ull 0. s. v., äfvensom att han meddelar Kongl. Kollegium de tabellariska sammandrag, som för ordnandet af en erforderlig statistik i dessa hänseenden äro af nöden; samt 3} att han, då sådant påfordras, meddelar Tull-Verket yttranden och upplysningar angående beskaffenheten af den från utrikes ort inkommande ull, vid hvars förtullning Tull-tjenstemännen stadna i villrådighet, huruvida den bör betraktas såsom grof eller fin, samt olika meningar derom framställas af bemälte tjenstemän och importören af varan. Bland ofvanberörde åligganden afse en del sådana ämnen, hvilka ingå i Landtbruks-Akademiens verksamhet, hvadan häraf icke skäligen bordt hemtas anledning till löne-anslag å en fond, hvars föremål är manufaktur-näringens befrämjande. Hvad åter angår det biträde Nathhorst förpligtafs lemna, ej mindre Styresmannan för anstalterna till ullkulturens befordrande, än ock Kongl. Kommerse-Kollegium och Tull-Verket, så torde för närvarande och så länge en särskild tjensteman finnes anställd, hvilken, emot årlig lön af Gamla Ull-Diskontfonden, har sig uppdraget att, i frågor rörande fårskötsel och ullkultur, med råd och upplysningar tillhandagå såväl vederbörande embetsmyndigheter som enskilde schäferi-ägare, ifrågavarande biträde med allt skäl kunna från bemälte tjensteman påräknas.
Den, sorn godkänner Stats-Utskottets hemställan, att nuvarande anslag till exercis med flottans bemanning, 360,000 Ridr, ökas med 120,000 Ridr årligen, eller till 480,000 Ridr, samt alt af anslagssumman 110,000 R:dr skall af sällas för del inre sjöförsvarets behof, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Stats-Utskottets Memorial JV$ 143. 9 Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att berörda anslag, 360,000 R:dr, skall ökas med 120,000 R:dr årligen eller till 480,000 R:dr, ali användas på sätt Kongl. Majit finner lämpligast. Då omröstningen, sedan en sedel, såsom märkt, måst kasseras, utfallit med 76 Ja och 42 Nej, hafva Rikets Ständer alitsa beslutat på sätt Ja-propositionen innehåller. Ullsta Voteringen: Deh, som, i enlighet med Stats-Utskottets förslag, vill, att såsom tillökning åt Öfver-Ståthållaren beviljas 2,317 R:dr.55 öre, hvarigenom Statsverkets bidrag till hans aflöning kommer att utgöra 9,000 R:dr årligen, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer för berörda ändamål anvisat ett belopp af 3,317 R:dr 55 öre samt bestämt, att nämnda aflöning skall utgå med 10,000 R:dr årligen. Omröstningen utföll med 73 Ja och 46 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. 22:dra Voteringen:
Domstolen fullföljde ärenden, men likväl hafva lill åliggande att egna deråt en sådan beredning, att de män, åt hvilka Konungens domsrätt är upplåten, må vara i tillfälle att, utan äfventyr *af misstag, dem bedöma, erfordras, helst uti denna beredning icke, såsom hos IIof-Rällerna sker, flere kunna gemensamt taga en närmare del, i än högre grad skarpsinnighet och de egenskaper, som hos ledamöterna i sistnämnda Domstolar icke få saknas och för hvilkas utbildande fjenslgöringen såsom Öfverdomare i allmänhet visat sig nödvändig. Genom den förhöjning i Hof-Rätts-Ledamölernes lönevilkor, som vid sednasle Riksdag medgafs, hafva icke allenast Hof-Rätts-llåden, ulan ock de äldre bland Assessorerna fått sig tilldelade högre inkomster, än de äldste Revisions-Sekreterarne innehafva, medan lönen för de yngre bland sistomförmälte Embetsman är 400 R:dr lägre, än för de yngsta Assessorerna. Bil. Nio 1 till Kongl. Majlis Nåd. Prop. om Statsverket 1S53. Följderna af ett sädant missförhållande hafva ej kunnat undgå att låta sig bemärkas. De hafva IVamlrädt dels deruti, alt lediga Revisions-Sekrelerare-befattningar under de sednaste åren ej kunnat återbesättas, med mindre utväg blifvit den utnämnde beredd, alt genast komma i åtnjutande af den högre lönen, — för det närvarande äro två sådana embeten vakanta —, dels ock deruti, att IIof-Rälts ledamöter, hvilka erhållit förordnande att Justitiae-ärender inför Högsta Domstolen föredraga, mäst, såsom en ersättning för de dermed förenade trägnare och mera ansträngande göromålen, utöfver deras lönebelopp tilldelas ett särskildt arfvode, hvarigenom de, om ock innehafvande den lägsta lönegraden i Hot-Rätten, undfått inkomster, icke obetydligt överskjutande det belopp, hvarmed de äldste RevisionsSekreterarne, efter mångårig anställning i befattningen, latt sig åtnöja.
GeneralTull-styrelsens Circulaire den 10 Februari 1838 och dervid gjordt tillägg af den 30 Juli samma år, rörande controll vid afkastning från Norroch Vesterbottens Län af lax och smör. N:o 52, i anledning af väckt motion om indragning af Tullkammaren vid Furusund. Från Högvörd. Preste-StÅndet. S. D. Föredrogs ånyo en af Prosten Gahne väckt motion, med anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 112, det måtte Rikets Ständer till folk-undervisningens befrämjande på Gottland anslå ett af dervarande Pastorer hittills årligen utgående spanmåls-belopp af 88 tunnor råg till undervisnings-verket i Stockholm. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. S. D. Föredrogs ånyo Bauco-Utskottets den 27 Maj sistlidne å bordet lagda Betänkande N o 28, rörande dels uppsägning och dels äfven omskrifning, efter ursprungliga myntvärdet, af de så kallade Låne-Bankens capital. Återremitterades. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 30 Maj sistlidne å bordet lagda Betänkande N:o 26, angående skjutsningsanstalterna i Riket. Återremitterades. S. D. Efter föredragning den 10 och 11 uti innevarande månad samt denna dag af ej mindre Bevillnings-Utskoltels Betänkande N:o 12, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf, än äfven förslag till ny Bevillnings-stadga, blefvo nämnde Betänkande och förslag, på grund af anmärkningar, som gjordes vid ser Bih. till R. St.
Men jag hafver fördenskull icke flytt ifrå dig, min herde; så hafver jag ock intet begärat menniskors ros, det vetst du; hvad jag predikat hafver, det är rätt inför dig. Var icke du mig förskräckelig, min tröst i nödene. Låt dem till skam komma, som mig förfölja, och icke mig; låt dem förskräckas, och icke mig; låt olyckones dag öfver dem gå, och sönderslå dem dubbelt. Så säger Herren till mig: Gack, och statt i folkens port, der Juda Konungar ut och in gå, och i alla portar i Jerusalem; Och säg till dem: Hörer Herrans ord, I Juda Konungar, och hele Juda, och alle Jerusalems inbyggare, som igenom denna porten ingån. Detta säger Herren: Vakter eder, och bärer ingen bördo om Sabbathsdagen, genom portarna, in i Jerusalem; Och förer ingen klef på Sabbathsdagen utur edor hus, och görer intet arbete; utan helger Sabbathsdagen, såsom jag edra fäder budit hafver. Men de höra intet, och böja intet sin öron, utan blifva halsstyfve, på det de ju icke skola höra, eller ock låta säga sig. Om I hören mig, säger Herren, så att I ingen bördo bären om Sabbathsdagen genom denna stadsporten, utan helgen honom, och gören intet arbete på dem dagenom; Så skola ock igenom denna stadsporten ut och in gå Konungar och Förstar, som på Davids stol sitta, och rida, och fara både med vagn och hästar, de och deras Förstar, samt med alla de som i Juda och Jerusalem bo; och denna staden skall evinnerliga besutten varda; Och skola komma utaf Juda städer, och de omkring Jerusalem ligga, och utaf BenJamins land, af dalom och bergom, och sunnanefter, de der framföra skola bränneoffer, offer, spisoffer, och tackoffer, till Herrans hus. Men om I icke hören mig, så att I helgen Sabbathsdagen, och ingen bördo bären in genom de portar i Jerusalem på Sabbathsdagenom, skall jag upptända en eld i dess portar, den husen i Jerusalem förtära skall, och intet utsläckt varda.
»Kom nu, Johannes, så gå vi in i stugan igen och låta mäster hålla på med sitt dummeri härute, så länge han vill. Det gitter inte en hund att höra på.» Folket vek undan helt artigt, så att min moder och jag kunde praktisera oss in i stugan. Derifrån hörde vi Hans Persson allt högljuddare orda såväl om min lumpna flykt ifrån den »lärda» striden som om de återstående af hans lärdomsgrenar. Men jag fäste mig nu icke längre vid ordalydelsen, ty jag hade redan hört mer än nog af hans s. k. lärdom och var, sanningen att säga, djupt förbittrad öfver hans oförskämda tilltag att så der på ett kalas vilja med sina dumheter nedsätta mitt anseende. Till min stora förargelse såg jag ock under aftonen, huru en stor del af åhörarne betraktade mig med medlidsamma blickar, liksom om jag varit en slagen hjelte. Sven Jönsson var naturligtvis vid den allra gladaste sinnesstämning och drack toddy på toddy med sin allierade, Hans Persson, hvilken numera ej ens bevärdigade mig med en blick, uppblåst som han var öfver sitt förmenta öfvertag. Nöjet af kalaset var emellertid på detta vis skämdt både för min ömma moder och för mig sjelf. Min förhoppning om att finna någon förströelse i dansen, som snart derefter tog sin början i herberget, strandade emot Sven Jönssons – klackar. Ty hur jag än vände mig, kände jag alltid dennes hårda sinkskodda klackar antingen på benen eller på fötterna. Och då jag uppbjudit dottren på stället, den vackra Nilla, så passade han förrädiskt på och satte krokben för mig, så att både jag och min dam föllo omkull, hvaröfver hon blef mycket misslynt samt vände mig ryggen. Så snart vi kunde, utan att synas oartiga, lemnade min moder och jag kalaset i Boarp. På hemvägen gick min moder länge tyst vid min sida, och äfven jag fann mig bäst af att få iakttaga tystnad. Men slutligen utbrast hon: »Kunde du inte ändå täppt till munnen på Hans Persson, du Johannes?» »Å, det gjorde ju mamma så bra,» sade jag. »Hm! Det var ju bara klafs. Nej, jag menar, du kunde la gett honom svar på tal, du med din lärdom.»
Skulle detta försök till jemkning fruktlöst aflöpa, ulvälje Riksens Ständer i sina särskilda Plena, genom allmän omröstning, lill en Nämnd, alt förstärka det Utskott, till hvars handläggning målet hört, så att Ledamöterne blifva Trettio af hvarje Stånd, hvilka samfäldt röste, såsom 53 § föreskrifver, Öfver den tvistiga frågan och åge att densamma med Riksens Ständers rätt afgöra. 2:o. Om en fråga uti Riks-Nätnnden bäfver enligt 53 § 3 moni. oafgjord, skall den omedelbart derefter och utan vidare diskussion med Riks-Nämndens rätt afgöras genom samfäld omröstning af de tills lädesv ar ande Ledamöterna af en Nämnd, bestående utaf Trettio från hvarje Stånd, enligt 28 § dertill valde personer, hvilka samfäldt rosta, på säll 53 § föreskrifter. Ordföranden i Riks-Nämnden före äfven ordet i denna Nämnd, dock ulan rätt att i omröstningen deltaga. § 75. ho. Till Grundlags stiftande, upphäfvande, förändring eller förklaring fordras alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut och Konungens sanction. 2:o Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 33. 25 2:o. Riks-Nämndens beslut galle såsom Riksens Ständers uti alla frågor, hvilka skota i Riks-Nämnden afgöras. 3:o. För beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagna, hvarom i Regerings-Forniens 60, 69, 70, 71 och 72 §§ särskilt förordnadt är, gälle, jemte Konungens samtycke, Tre Stånds mening ; men skulle Två Stånd stadna emot Två, förfalle frågan och förbi ifve vid det, som tillförene stadgadt varit. Är åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla, gånge såsom i 73 § stadgadt är. 4:o. Allmän fråga, sorn i följd, of derom fattadl beslut, blifvit nedlagd eller a/s/agen eller förfallit, må ef kunna vid samma Riksdag å njo väckas eller upptagas. §• 78.
Mot Utsk:s förslag har jag reserverat mig, emedan jag anser det vara alltför tryckande för samtiden, men gillande till alla delar det af Gr. Lagerbjelke framställda förslag, anhåller jag om bifall derå. Gr. Lagerbjelke: Enligt min öfvertygelse är del alldeles nödvändigt, att äfven bibehålla den sednare delen af det förslag, jag tagit mig friheten framställa. Om vi antaga att Ständerna besluta uptagandet af ett lån å 5 millri' R:dr, så skulle, enligt mitt förslag, till ränteliqvid och amortering anslås ett årligt belopp af 250,000 R:dr eller 5 proc. af lånesumman. I fall intet vore stadgadt i ifrågavar:de afseende, skulle Fullm:ge t. ex. kunna bestämma alt de gifva 4 proc:s ränta och sä stor kapitalrabatt, att den föreskrifna lånesumman blefve 6 milhr. Jag nämner detta, för att visa, hvarthän man skulle komma, derest man icke antager sednare delen af mitt förslag. Räntan på 6 milhr efter 4 proc. är 240,000 H:dr, och då återstår endast 10,000 Rd:r till lånets amortering. Gjordes rabatten, större, blefve amorteringen ännu mindre, och slutligen skulle Fullmrge lagligen kunna bestämma kapitalrabatten så stor, att länet aldrig blefve anrorteradt. Alt R. St. icke ställa saken så, att något dylikt kan inträffa, är nödvändigt; om derföre mitt förslag antages, blifva FuUm;ge väl berättigade att bestämma räntan och kapitalrabatten, men får icke uptaga länet, ifall det icke kan erhållas på sådana för statsverket förmånliga vilkor, att då 5 proc. å de uptagna penningarne årligen lemnäs, minst en half proc. å det föreskrifna kapitalet återstår för hvarje år att använda till amortering. Ett maximum måste utsättas, öfver hvilket Fullrmge vid lånets uptagande icke kunna gå; ty icke lärer det väl vara meningen att R.
Hvad motionären sålunda anfört, har Utskottet tagit i öfvervägande; och då, enligt motionen bilagde, af vederbörande presterskap och kronobetjening utfärdade betyg, aflidne arrendatorn Mats Anderssons enka med tvenne hemmavarande minderåriga barn befinner sig i fullkomligt utblottad belägenhet och vid serskilda tillfällen för sitt lifs uppehälle erhållit understöd af Tensta församlings fattigvård, har Utskottet, med afseende så väl härå, som å öfriga i detta ärende förekomne ömmande omständigheter, funnit sig ega skäl tillstyrka, att Rikets Ständer ville för sin del bifalla, att den Mats Anderssons sterbhusdelegare ådömda arrendeskilnadsersättning må eftergifvas; och torde, i händelse detta Utskottets tillstyrkande skulle af Rikets Ständer gillas, underdånig skrifvelse i ämnet böra till Kongl. Maj:t a (låtas. Ank. till Exp. Utsk. den 1 Juli, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af vacht motion, dels om återgång till soldat-rotar vid Westmanlands regemente af från dem indragen spanmål, och dels om anvisande af spanmål, eller deremot svarande losen, åt en del rotar vid samma regemente. (.J. A.) Stats-utskottet har erhållit remiss å en inom Bonde-ståndet, af Carl Ersson från Westmanlands län väckt och af Erik Norberg, Erik Mallmin och Lars Pettersson från samma län samt Anders Andersson från Orebro län biträdd motion, deruti blifvit anfördt, att, då den vissa och beständiga soldat-indelningen för Westmanlands regemente uppgjorts, Kongl. Maj:t i nåder funnit för godt att, såsom af åtskiliige, utaf motionären uppgifne, äldre stadganden utvisades, tillägga endel rotar i Westmanland två tunnor, och en del en tunna spanmål, att utgå af kronans tiondesäd, eller, i brist af sådan, en deremot svarande lösen, efter 5 daler silfvermynt för tunnan.
Då jag således egentligen fästat mig vid Etsk:s'sätt att behandla denna fråga, hvarom redan blifvit så mycket ordadt, och återremiss utan allt tvifvel kommer att äga rum, anhåller jag endast, att dessa anmärkningar mätte få densamma åtfölja, öfvertvgad, att om Etsk:s uppmärksamhet blott fästes på ofvannämnda saker, en förändring derutinnan skall föranledas. 12 b. 44 3^ö Den 28 Augusti. Ilr af Dalström, Gust. Jac.: Jag ber om ursägt, att jag med några ord upptager tiden. Jag liar endast Önskat att få besvara ett par yttranden af en talare. Jag är öfvertygad, att denne talare har den renaste fosterlandskärlek, att lian äger en sann känsla för frihet och sjelfständighet; men just derföre bar det varit för mig förvånande att erfara, att lian afslår alla anslag till fästningar, under citerande af män, hvilka han ansett äga ett Europeiskt rykte, och som ansett länders befästande vara öfverflödigt. Jag tror mig hafva sett mig omkring i detta afseende; men jag känner ingen författare, som afstyrker fästningar för landets försvar. Hvad beträffar den gjorda uppgiften, att det vid Carlberg påbörjade befästningsarbetet skulle blifvit förändradt eller raseradt, får jag, som känner planen för Stockholms befästande och från början med min uppmärksamhet följt arbetet, på samvete förklara, att ingenting blifvit ändradt uti den uppgjorda befästningsplanen. Att för öfrigt ingå Uti en discussion om det stora politiska och militära ändamålet med Stockholms befästande till lands anser jag icke lämpligt på detta ställe. Jag vill blott påminna derom, att Stockholm ligger på östra gränsen och att Stockholm är hufvudstad. Jag vilt påminna om 1809, och jag frågar, om man vill hafva stadsportarna öppna åt en kommande fiende. Jag får påminna om, alt Stockholm icke är något Sparta och Stockholmsboerna inga Spartaner. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Jag skall icke vidare anföra rörande sjelfva frågan, utan blott inskränka mig till besvarande af några här framställda anmärkningar.
Till en början begagnades detta namn likväl blott för Kara-flodens utloppsvik, men det öfverfördes småningom på hela det utanför liggande hafvet, hvars äldsta samojediska, äfven af en flod härledda benämning skall i något förryskad form hafva varit »Neremskoe» (jemför Purchas, III s. 805, Witsen s. 917). Jag kommer i det följande att under namnet »Kara-hafvet» innefatta hela den hafsvik, som från 77° n. br. mellan Kap Tscheljuskin och Novaja Semljas nordspets sträcker sig söder ut mot Europas och Asiens nordkust. För seglingen genom sundet mellan Waigatsch-ön och fastlandet lemnar kapten Palander följande föreskrift: »Då Jugor-sundet är svårt att upptäcka långt till sjös, bör man vid angöringen taga goda solobservationer, om sådana kunna erhållas, och efter dessa sätta kursen midt i sundet, helst omkring NO p. c. Kommen närmare land (3 à 4 eng. mil) urskiljer man sundet med lätthet. Sedan är ingenting annat att iakttaga än att vid inlöpningen hålla midt i farvattnet. Vill man ankra vid Samojedbyn, bör man hålla sig omkring 1 eng. mil från styrbordslandet och styra NO p. c., till dess man ser samojedhyddorna, hvarefter man böjer af styrbord hän, hållande kyrkan litet om styrbord. För större fartyg är ej rådligt att gå in på grundare vatten än 8 à 9 famnar, emedan djupet sedan temligen tvärt aftager till 3 à 4 famnar. Från Samojedbyn styres kurs rätt på Waigatsch-öns sydöstra udde (Suchoi nos), som bör passeras på ½ eng. mils afstånd. Strax SV från denna udde ligger ett ganska långt grund, för hvilket man bör akta sig. Från nyssnämnda udde styres N ½ O p. c. till sjös i Karahafvet. Med denna kurs får man två grund om styrbord och två om babord på en half engelsk mils afstånd. Djupet är i allmänhet 10 famnar; på intet ställe i farleden finnes mindre än 9 famnar.
Ständers Stats-Utstotts förledne gärdag upläste Memorial om Löne - förbättring för Rikets Penmnge-Löntagande Embets r och Tjenstemän, nu ä nyo föredrogs, biföll Ståndet att berörde Löne-till, ökning, utan hinder af Ständels, rörande Hufwud«Titlarne i Riks,Staten, och i synnerhet i afseende pä den gide af dem, den 23 och 27 nästlcdne Februarii fattade beslut, mä pä sätt Stats Utstottet föreflagit och tillstyrkt ntgä. lil supra. S. D. Hwad Riksens Högloft. Ständers Stats-Ut« skott uti desi förnyade utlätande af den 17 för.edne Mänåd, angäcnde Preste-Ståndets Wedcrlags Spannmäl, pttrat, klef af Preste - Ständet bifallit. Ht supra. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Riksens Högloft, Ständers Stats-Utstotts förledne gärdag upläste Memorial rörande Revision öfwer den under Kongl. Commerce, Collcgii Disposition stående Manufackur-Fond. Ilt supra. S. D. 643 Den 17 April. SD. Gillade Nandel hmad Riksens Haglöfs. Sländers Stats-Utffott uti desi fö lcdne gärdar upläste förnyade utlätandc, angående Krorw-Ziffen, Owarnar, Fårlår, Broar och Krogar nied flere dylika lagenheter, yttrat vch hemställt. 17t 5ux>r->. S. D. Beflöt Prcstc-Ständct, atl, lika med Högloft. Ridderftapct och Adcln, samt Walloft. Borgare-Ständtt, ät Riksens Högloft. Sländers Stats» och Bewillnings, Utffott updraga, atl inkomma med utlåtande hurti och pä hwad sätt medel mä ^unna anffaffaS lill befrämjande af en nödig och mera allmän Läkarcwärd pä Landet.
Vill StatsLftsk. erkänna, att meningen endast varit, att, i anseende till olämpligheten af en speciel pröfning , afslå detta anslag; så tior jag dem kunna hafva rätt, sorn yrka bifall till Utskts betänk. men i annan händelse nödgas jag, sorn annars ämnade bifalla betänk-, instämma i yrkande af åtcrremiss. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag instämmer på det hela i Hr Rosenblads mening, att, såvida något anslag, pä sätt K. M. begärt, kominer att lemnäs till Dess disposition för färda verks utgifvande, det synes vara lämpligast att till K. M. öfverlemna, att för .hvarje särskildt full pröfva, huru detta anslag bor användas, samt,alt endast särdeles vigtiga*fall 'böra kunna föranleda R. St. att direele förorda de verk, för 'hvilka understöd ifrågasättas. Jag vill Den i3 Maj c. m. äfven upplysningsvis meddela samma värde talare, efter han till mig ställt sin förfrågan, att åtskilliga motioner ang:de anslag för lärda verks utgifvande blifvit till StatsUtsk. remitterade, men för närvar, hvila derstädes, emedan man ansett sig icke höra behandla dem, annat än i sammanhang med den extra-statsregler.‘n, sedan StatsUtsk. antagit den princip, atti sammanhang med denna reglering behandla K. M:s propos. om ett anslag för sådana verks utgifvande. Jag är äfven skyldig att erkänna, att tilläfventyrs StatsUtsk., som, innan detta beslut fattades, handlagt nu förevar, speciella fråga , hade handlat rättast, att, i sammanhang med de öfriga, upptaga äfven denna; och således synes mig något skäl finnas för den återremiss Hr Rosenblad begärt, oaktadt jag icke tror, att af ett anslag, som K.
En naturlig följd deraf är, att plogen nära nog försvunnit från Frankrikes jord, der spaden allena nu finnes, att ängen försvunnit, alt i följd deraf nära nog all boskapsoch hästafvel försvunnit, alt desse måst införskrifvas från främmande länder för flere millioner om året, att åkern allt mera förlorar sin bördighet, alt man med mera arbete nu producerar mindre spanmål, än förr, och att folket lefver uslare an före revolutionen, hvarken har kött eller ost, eller smör, eller mjölk, utan nödgas lifnära sig med vattensoppa och något kål eller fläsk deri. (Hurudan allmogens ställning i Frankrike är, torde bäst kunna inhemtas genom att kasta en blick på dess lefnadssätt, jemfördt med allmogens i andra länder. Härom yttrar sig Geographen Berghaus (Allg. Länderlind Völkerkunde, Stuttg. 1840 B. V p. 78): ”Franska bonden nöjer sig i allmänhet med ett stycke dåligt bröd, och kryddar stundom sin sparsamma måltid med en rätt kål och en hit fläsk; i vissa trakter af Lothringen känner han intet annat än poläter och litet sur mjölk. I Berry njuter han vanligen blott en soppa, afredd med nöteller rofolja och uti hvilken en lunn brödskifva simmar. Franska medelståndet eller allmogens lefnadssätt, hvad honing, kläder, mat, dryck och andra comforts beträffar, tål icke den ringaste jemförelse med de motsvarande folkclassernas i England, ehuru delta sednare land af naturen blifvit vida mindre gvnnadt. Hyddorna äro i allmänhet dåliga, för alt icke taga smutsen i beräkning, hvilken är ett Franskt nationallyle. Vår tids behof af huslig beqvämlighet och yttre trefnad har i Frankrike sträckt sig blott lill städerna.”) Men om denna arfslag inverkat menligt på det Franska folkets materiella behof, sä har den inverkat ännu menligare på dess intellectuella bildning.