Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han af bröt den tvungna tystnaden i det han sade: » Jag blef så förvånad i går, när jag fick ditt telegram, att du skulle komma i dag. Jag väntade dig inte hem förrän nästa vecka. Det skulle väl ha varit roligt för dig att få stanna hemma så länge som möjligt hos dina föräldrar », frågade han och böjde sig ned öfver henne. glömt henne för sina själfviska sorger 1 Det hade han aldrig trott. Hade han uppfyllt sina plikter mot henne? Hade han älskat henne i nöd och lust, som han hade lofvat henne framför altaret? Nej, nej, det hade han visserligen ej! Han kunde icke längre vara ensam här inne med sina oroliga tankar, utan klädde sig och gick ut. » Jag kunde ej vara borta längre », svarade hon, lätt rodnande. » Hvarför inte? Jag skulle ej nekat dig, Maria, om du hade önskat det. Hvad var det väl då, som tvingade dig att nu resa hem? » » Det kan jag inte säga dig, Vilhelm », svarade hon och böjde ned sitt lilla rodnande ansikte. » En annan gång skall du fä veta det, blott inte nu. » » Hvar har du varit så länge, Vilhelm? » frågade hön leende, i det hon gick emot honom för att hjälpa honom af med ytterrocken. » Jag har bara varit ute och gått. Vädret är så vackert och lockande », svarade han, under det han betraktade henne kärleksfullt. Som en rosenknopp såg hon ut, där hon stod med sitt lilla vackra ansikte vändt emot honom. » Kaffet är alldeles kallt, men det är inte mitt fel, » sade hon, i det hon hällde i åt honom. Han svarade icke, men han slog armen ömt om hennes lif och sade, i det han kysste henne: » Maria, nu vet jag, hvarför du kom hem just i dag. » Det blixtrar till i hennes ögon, hennes kind blir mörkt röd, och den lilla öfverläppen börjar sakta skälfva. » Låt det förflutna vara som glömdt, mia älskling », säger han. Och i det han drar henne allt fastare intill sig, får han fatt i hennes hand, och en glänsande guldring tryckes på hennes finger. » Bär denna som ett bevis pä min kärlek! » Hvilken ny, förunderlig klang i hans röst, hvilken mild eld i hans blick!
Ständer för nu ingångna stalsreglerings-period beviljat förhöjning af dessa kapellpredikanters å stal uppförda aflöning, för den i norra och södra Finnskoga församlingar med 700 R:dr lill 1.200 R:dr och tor hvardera af predikanterne i Bogens och Lekvattnets församlingar med 400 R:dr till 1,000 R:dr, men få derjemte i underdånighet an hålla. att E. K. M:t täcktes låta utreda och Rikets härnäst sammanträdande Ständer meddela, i hvilken män ofvannämnde församlingar må kunna lill predikanternes aflönande lemna något bidrag utöfver hvad de nu utgöra, samt Statens tillskott för aflöningen derigenom till större eller mindre del komma ali upphöra. Hvad åter angar frågan om ersättning till predikanterne i Bogens och Lekvattnets kapell-församlingar för de enskilda uppoffringar, de uppgifvit sig hafva under sin tjenstetid hittills måst vidkännas, hafva Rikels Ständer funnit sig icke höra härtill lemna bifall, och beträffande framställningen om löneförhöjningarnes beräknande från och med år 1857 vilja Rikets Ständer framdeles, i sammanhang med frågan om dylik förmån för Statens embelsoch tjenstemän i allmänhet, meddela yttrande. För öfrigt hafva Rikets Ständer funnit det till aflöning för kapell-predikanten i norra och södra Finnskoga kapell-lag nu utgående belopp, 500 R:dr R:mt, som för när varande finnes uppfördt å denna Hufvud-tilels anslag för Folkskolorna, böra öfverffyttas till anslaget för Klereei-slalen och med här ofvan beviljade aflöningsförhöjning för ifrågavarande predikant sammanföras, samt i stället folkskolornas anslag med ett motsvarande belopp, eller 500 R:dr, minskas. 7:o.
Sådant följer ock af den härvarande gamla hussed att de flesta hushall possedera en liten trädgård i den del af Stadens omgifning, sorn endast består af sådane anläggningar med nätta och prydliga lusthus, der sommarnöjet trifves. 1 y 6 Stadens rörelse är, sorn man finner, större än som kunde väntas af dess inskränkta vidd och folknummer; men tilloppet af menniskor är stort, och stor ar personalen af Embets-*och Tjenstemän i den här re *!. MrJanie Go.113 Hof-Rätt» hvilkas så väl som de vid Läns-Styrelsen an* staude Functionernes löner och sportler, jemte postdagligen ingående Sakforare-arfveden, ,cke stanna länge inom hus utan utspridas stundligen på Stadens torg samt i dess handelsbodar och verkstäder, hvilket allt, jemte det att flera adeliga och andra familjer, som funnit localen behaglig och sällskapslifvet angenämt, här valt sin bostad antingen för liela året eller ock för vinter-månaderna, i hög grad bidrager att öka rörelsen och sprida penningar inom Stadens område. Då den tärande personalen således är talrik, äro väl lefnadsmedlen något dyrare än uti Småstäderna i grannskspet; men detta gäller dock endast för färsk mat. Pr(?visionerna hämta familjerna under det ambulatoriska litvet har, fran sina egendomar på landet och hvad en Stad lider genom den dyrhet på munn-provisioner som vållas af Embetsmäns och Herrskapers bosättning, det ersättes mångdubbelt genom de se Håres dagJiga penn i n g e-u tg i fter till Köpmän och Handtverkare samt till Husvärdar or hyror m. m. Stadens Sparbanks rörelse företer och ett oeconomiskt sinne och ingen penningeförlägenhet, då en ringa folkmängd årligen kan aflägga omkring 10,000 R:dr Banco, mot 5 procent. Stadens Inkomster uppgifvas till 5,097 R:dr °ch dess Utefter till 5,932 R:dr 34 sk. 8 rist.
Vid förnyelse af sådan inteckning skall förfaras på sätt om förnyelse af inteckning i fast egendom är i lag stadgadt. § 5. Ar viss egendom pantför skrifven, och finnes den i hans hand, som för skrifningen utgifvit, eller i annans besittning för hans räkning, då fordringen, hvarf ör egendomen i underpant satt är, skall uttagas; gånge den egendom i betalning, ändå att annan påstår sig hafva, genom köp eller annat aftal med innehafvaren, blifvit egare dertill. Har egendomen, genom köp eller annat fång, eller såsom pant, på god tro kommit i annans hand; vike för hans rätt dens, som pantförskrifning en häfver, ändå att den förskrifning intecknad blifvit. § 6. Lyder pantförskrifning, som efter / § upprättad är, å utgifvarens lösa egendom i allmänhet, eller å visst slag af egendom eller egendoms afkomst, men ej å viss persedel; vare den förskrifning ej hinderlig för hans rätt att öfver större eller mindre del af den pantförskrifnn egendomen råda; utan gälle pantförskrifning en för den lösa, egendomen i allmänhet eller af bestämda slaget eller afkomsten, som utgtfvaren tillhörer, då fordringen, hvarför underpant gifven är, skall betalas. § 7. Innehafvare af pantförskrifning å lös egendom vare skyldig med ed fästa, att han den förskrifning på. god tro och för riktig fordran erhållit, der annan rätteg ande sådan edgång äskar. § 5. Expediti,onslj ts/co t tets Förslag till anderd. Skrifvelse i\:u il 5. 153 § #• Denna Förordning träder i verksamhet från och med den 1 Januari 1862. Förut meddelade förlagsinteclcningar bedömas efter ditintills gällande föreskrifter, men böra hos Rådstufvurätt inom ett år från nyssnämnde dag och hos Härads-rätten sednast vid det lagtima ting, sorn infaller näst efter samma års utgång, samt deruppå vidare, enligt hvad i 4 g stadgadt är, förnyas för att bibehålla sin förmånsrätt. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. Maj:t i underdånighet anmäla; framhärdande etc.
Majtts Nådiga Proposition, angående nedsättning i koppar-räntan å tillverkningarne vid Stora Kopparberget m. m.; N:o 36, angående alun-tiondens upphörande; N:o 37, angående upphörande af den s. k. mötes-afgiften; N:o 38, angående nedsättning uti den af utsockne frälsehemman i Halland utgående rote-vakans-afgiften; N:o 39, angående inkomsten af de s. k. proste-tunnorna under extra nådår; N:o 40, i fråga orri rättighet för allmogen i de norra länen att afhemta tjäruved å kronans skogar; N:o 41, angående inkomsten af stomhemman vid pastorater inom Kalmar stift under extra nådår; och K:o 42, till Rikets Ständers underdåniga tacksägelse-adress till Kongl. Majtt, i anledning af den å de förenade rikenas vägnar aflåtna neutralitets-förklaring samt de fran främmande makter derå afgifna svar; hvilka alla godliundes; hvaremot samma Utskotts Utlåtande till Rikets Ständer af den 3:dje dennes, Nto 7, afgående bestämmande af dag för Rikets Ständers nästa lagtima sammanträde, afslogs af Ståndet, som vidblef sitt förut fattade beslut, alt dagen för nästa lagtima riksmötes början skulle blifva den 15 Oktober 1858; uti hvilket beslut Höglo!]. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet skulle, genom meddelande af Protokolls-utdrag, inbjudas att sig förena. S. D. Vid nu skedd ytterligare föredragning biföllos följande Stais-Utskottets UtlåtsndBn * v
Om likväl berörda farhåga egt grund, bade del, sä vidt Rikets Ständer kunna inse, åtminstone varit bättre, att man befriat de mindre läroverken från en del af undervisningsoch pröfningsskyldigheten i de ämnen, som tillhöra den medicinska kursen, till exempel från de praktiska ämnen, som ingå i licentiat-examen, än att fråntaga den starkaste läroanstalten hela den teoretiska undervisningen. Hä remot invändes dock från förstnämnda läroverks sida, ali det vore i hög grad skadligt att skilja de praktiska läroämnena från de teoretiska, isynnerhet uti medicinska vetenskapen, der alla ämnen så nära och intimt sammanhänga med hvarandra. Dessa läroverk skulle dessutom genom ett sådant ordnande lätteligen blifva ensidiga, teoretiskt spekulativa skolor. Men det är just detta skäl man förbisett, när man åt institutet anvisat en uteslutande praktisk verksamhet. Härigenom är denna läroanstalt dömd till ensidighet och man framtvingar derigenom just det hufvudfel, hvars undanrödjande med den medicinska undervisningens ordnande åsyftades, och hvilket bestod deri, att, såsom komiterade yttrat, åtskiljdt var hvad som aldrig utan olycksbringande följder kari åtskiljas i en vetenskap sådan som medicinen, nemligen teori och praxis; och hvilket äfven var anledningen dertill att Universitets-fakulteterna kunnat tillvitas ensidighet i teoretisk rigtning, Carolinska Institutet åter i praktisk, hvilket i sin ordning alstrat brist på samverkan. Genom E. K. Maj:ts (örenämnda nådiga Bref till Sundhets-kollegium af den 26 April 1861 är numera förklaradt, att de läkare, som tillförene genomgått fullständig studiikurs vid Carolinska institutet och aflagt såväl Kirurgie-magisler-examcn som dittills stadgade embetsprof, äro kompetente att söka och vinna förslag och befordran till alla läkarebeställningar i Statens tjenst, för hvilka ej särskilda kompelensvilkor genom samma Kongl. Bref blifvit fastställde, såsom akademiska lärarebefattningar m. fl. Härigenom Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
förthy icke kunnat gilla och biträda principen för den föreslagne utsträckningen af Bankens lånerörelse, utan funnit sig böra afstyrka bifall till motionen. Då Rikets senast församlade Ständer icke ansett några lån till corporationer vidare böra från Banken meddelas, utan deremot antagit den grundsats, att Bankens utlåningar böra vara antingen på kort tid, eller ock emot Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 87. 2% sådane fordrings-liandlingar, som utan allt för mycken svårighet kunna försäljas eller hypotheceras, samt, enligt Utskottets förmenande, de nu ifrågavarande förskotts-lånen skulle i sistnämnde hänseende för Banken blifva af ofördelaktigare beskaffenhet, än de egentliga fastighets-lånen till viss man emot inteckningssäkerhet, likasom den nu föreslagne utsträckningen i Bankens lånerörelse hvarken skulle tillhöra Bankens verksamhet eller vara med dess säkerhet förenlig; får Utskottet, till förekommande af sådane större förluster, som Banken fått vidkännas, å de odlings-lån, hvilka före sistlidne Riksdag från Banken utgåfvos, och under åberopande af dess, under N:o 84, afgifne Utlåtande, angående en del af Odlings-lånefondens öfverflyttning till fonden för fastighets-belåningen, tillstyrka Rikets Ständer att å Riksdags-Fullmägtigen Sven Heurlins ifrågavarande motion meddela afslag. Stockholm den 14 September 1840. Ank. till Exp. Utsk. den iS Sept.j kl. 4 *• 711 ■ Utlåtandej i anledning af väckte motioner, angående dels utsträckning af lånetiden och nedsättning af räntan för Discontlån samt dels bestämmandet af någon viss andel af Discontfonden till lån åt Jordbrukare och Bergsmän. Enligt ankomne Protocolls-utdrag af den 19 och 21 sistl. Februari, har Hederv. Bonde-Ståndet till Utskottets behandling öfverlenmat: l:o Riksdags-fullmägtigen David Anderssons från Hallands
B:co, ehuru äfven det bidrag använts, som KonungaRiket Norrige till CabinettsCassan lemnade, afläts till StatsUtskottet ett generell Förslag å erforderlige MinisterAflöningar på Utrikes Ort, hvaraf visade sig, att desse aflöningar uppgingo till en Summa af 120,000 R:dr, utom beräkning af de för Extra utgifter eller hemliga behof nödige medel, och att till samma ändamål var på det hela äfven från Norrige påräknadt ett årligt bidrag af i5,ooo R:dr allt Hamburger Banco. Behofvet pröfvades då noggrant af R. Sttr, som icke biföl lo bela det äskade beloppet, utan gjorde deruti ansenlig inskränkning. Utskottet har ansett angelägenheten af de år 1823 nödige befunne diplomatiske kostnader oförändradt vara för handen, och har således icke trott sig böra deruti föreslå någon minskning; ej heller uti detta ämne förelägga R. St:r någon slags utförlig beräkning, enär fråga om ändring uti närvarande verkliga anslaget icke varit väckt hvarken inom något RiksStånd aller af K. M:t. Ändamålet med detta anslag, hvilket till större delen skall disponeras på Utrikes Ort har fordrat dess Betänkanden, N:o 237. 35 beliam mande uti Utländsk Myntsort, så länge vårt eget gångbara mynt saknar bestämdt och erkändt värde; och R. St:r hafva vid föregående Riksdagar, äfven då fråga om förändring i beloppet varit under pröfning, ansett lämpligt, att i berörde afseende icke göra någon ändring.
Derpå svarar jag tryggt: de finnas numera, sedan England och Holland infört ett sjöfartssystem, värdigt v>årt Den 4 Juni f. m. 493 civiiicerade tidehvarf. Jag vill blott upgifva alt emellan England och Hamburg årligen sysselsättas omkring 800 fartyg med 70,000 lästers drägtighet och 7000 personers besättning, för stenkolstransport. Kommerscolhii här närvarande ledamöter, skola måhända kunna uplysa oss, huruvida Sverige redan vetat begagna sig af dessa frakliillfällen eller ej. I förbigående, då jag vidrör Englands stenkolstransport i allmänhet, vill jag blott hafva äran nämna, all England årligen sysselsätter öfver 16,000 fartyg till denna varas transport. Då man hört delta mitt yttrande öfver den s. k. mindre sjöfarten, denna skeppsrörelse på Östersjön, Nordsjön och Vesterhafvet, så har måhända mången af Ståndets ledamöter tänkt, att jag anser att denna delen af den Svenska sjöfarten förtjenar den största andelen i statsmakternas välvilja. Alldeles icke. Jag begär blott samma lagar, samma välvilja för hela sjöfarten, och inga premier för en längre eller kortare resa; isynnerhet sedan erfarenheten visat att dessa premier ofta tillfalla den utländska sjöfarten, på bekostnad af den Svenska! Mina värde motståndare säga naturligtvis, att jag vill beröfva landet den transatlantiska fraktfarten och förvandla vår sjöfart endast till en kustfart. Jag har förut sökt visa, hurusom denna sjöfart icke behöfver dessa förmåner mera. Statskassan har för öfrigt upoffrat för densamma mera än hela den Svenska hopprade handelsflottan kostar, hvilket är ganska lätt att kalkylera. Jag har förut sagt, att Statens tull-inkomster under dessa sednare 25 åren genom dessa s. k. tull-lindringar minskats med cirka 500,000 r:dr b:co per annum, eller s:ma 12^ mill. r:dr b:co. Vi äga f. n. 216 st. kopprade fartyg, och månne hvarje fartyg, öfver hufvud, kostar mera än 50,000 r:dr b:co — ? Men fraktförtjensten i utlandet! säger man.
Om således den föreslagna egofrids-lagen är fullt ändamålsenlig och tillämplig å slättbygden, men deremot icke är lämplig i skogstrakter, hvilket hvar och en lärer inse och erkänna, kan den följaktligen icke antagas såsom gemensam lag för hela riket. Vid sådant förhållande och enär någon bestämd gräns icke eller kan updragas emellan de orter, der lagen kan vara tjenlig och icke tjenlig, torde det vara lämpligast att denna fråga öfverlemnas till orternas innevånares eget afgörande sålunda, att de sältas i tillfälle att föreningsvis besluta om företrädet emellan den nya egofridslagen och den gamla stängselstadgan, med rättighet ali antaga den de finna för sig tjenligast. På delta sätt torde de olika lagarne naturligast och bäst lämpas efter de särskilda orternas olika förhållanden och behof.” ”En sådan rättighet är väl redan erkänd och genom K. Kungörelsen d. 23 Okt. 1850 i lag antagen; men genom stadgandet att öfverenskommelsen skall vara enhällig för att blifva förbindande, har denna lag blifvit ulan all inverkan på de gamla förhållandena, hvilka, stärkte af vanans makt, alltid vunnit någon anhängare, som önskat bibehålla stängsel-vitsordet.” ”Då nu blifvit antaget, att frågan lämpligast bör lösas på den fria öfverenskommelsens väg, men frihet i öfverenskommelse ej finnes der, hvarest det beror på en enda delegare att förhindra utförandet af hvad alla de öfriga anse nyttigt, lärer häraf följa att, i denna fråga, såsom i andra dylika, der omröstning eger rum, beslutande-rätten bör tillerkännas flertalet af dem öfverenskommelsen angår.
Pligtig, att, till socknens i 6 § omförmälda gemensamma utgifter bidraga, är en hvar, som inom socknen, ehvad han derstädes bosatt är eller ej, eger eller brukar hemman, hemmansdel eller från hemman under full eganderätt eller på viss tid afsöndrad lägenhet, qvarn, bruk, fiske, eller annan dylik egendom, deraf, enligt gällande bevillningsförordning, särskild fastighetsbevillning utgå bör, eller derstädes idkar bergsbruk, handel, fabriksrörelse, handtverk eller annan lill bevillning taxerad näring, äfvensom en hvar inom socknen bosatt, som innehar embete eller tjenst med lön, njuter pension eller annan dylik inkomst, deraf lönebevillning erlägges. 7 § (§ 62). Innan beslut fattas om åtagande af sockncbidrag, skall först urskiljas och bestämmas efter hvad grund det bidrag utgöras må. 8 §(§§ 58, 59 och 61). Taxeringsgrund vare i allmänhet och der ej, med afseende på bidragets föremål, annorlunda stadgadt är, den hvar och en skattande påförda bevillning för de i 6 § omförmälta näringsfång; dock att don särskilda afgift, som utgår för tillverkning eller försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade drycker, äfvensom bevillning, sorn pålagts utan hänsigt till motsvarig inkomst, dervid ej må i beräkning tagas. Skola, i följd af särskildt stadgande, socknebidrag efter mantal utgå, varde, för vinnande af enkelhet och lättnad i debitering och redovisning, bråkdelar af mantal till närmaste jemna etthundradelar utjemnade och afgifterne derefter beräknade. I fråga om afgifters beräknande efter förmedladt eller oförmedladt mantal, galle hvad derom särskildt föreskrifvet är. Saknas sådan föreskrift, vare det förvandlade mantalet lagdt till grund för beräkningen. 10 § (§ 59).
Enligt ett af densniiiina i februari detta år utfardadt cirkulär heter det: ~ n iitaf e Föreningen sistlidne vår för aiiskaffande af pansartorn L Wabergs fortet till konungens förfogaii de stalda 50,000 kronor äro dessa dagar till chefen för Fortifikationen utbetalade och Carlsborg liar således, inberäknadt de förut bekomna 24,000 kr., iitaf de af Föreningen för nainiida f#stiiing insainlade 100,000 kronor erhllit 74,000 kronor samt har att af Föreningen fordra ytterligare 26,000 kronor. Karolinska institutet. Med. lcmdidatexainen liar aflagts af med. fil. stiideimden Anna Dalilström (Göteborgs ilat.). Tolf kvinnor studera för närvarande vid Karolinska institutet Iiiirstades. Fröknarna Maria Folkeson, Thora Granströin, Ellen Sandelin ocli Anna Dahlström liafva aflagt medicine kandidatexamen, ocli f i-öknarna Elin Beckman, Signe af Klinteberg, Anna I; ovén, Matilda J~iindberg, Ada Nilsson, Berna Skog, Anna Stecksén och Alma Siiiidqvist förbereda sig till samma examen. Ett chicagostl; oendium lydande på 1,000 kr. har tilldelats slöjdinspektrisen i Stockholm, fröken Hulda Lundin, den enda kvinna, soin Izoininit i htnjutande af d e medel staten anslagit som understöd för studieresas företagande till varldsiitstalliiiiigeii. Fröken Lundin har från Förenta Staternas inre departements iindervisiiingsbyin8 f %tt kallelse att såsom vice-precideiit deltaga i kougressen för skolfrågor, Iivilken bland andra kongresser skall Iiållas i Cliicago i sominar. Fröken Lundin har mottagit lzallelsen. Tyskland. Kvinnofrågan och fyska riksdagen. Den tysk-frisinnade riksdagsmannen Baiiinbachs motion om att kvinnor skulle hafva ratt att aflagga medicinska, exainina har vid det sammanträde, då den varit före inför tyska riksdagen, blifvit striiken från dagordningen efter en ganska lång debatt.
Laga-ån, om anslag till anläggning af hamn vid dess utlopp. Motion N:o 119. Stats-Utsk. Utlåt. Lagvadda mål, om inskränkning af tiden för fullföljd af dylika från Gotland. Motion N:o 3. Lag-Utsk. Betänk. N:o 51. R. St. underdån. Skrifv. Laholm, om dervarande pedagogis uppflyttning till två- eller treklassigt elementarläroverk. Motion N:o 120. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. 19 Landshöfdingen i Westmanlands län, angående ersättning för den honom förut på lön anslagna, numera till annat ändamål upplåtna, så kallade kungsträdgården i Westerås. Motion N:o 130. Stats-Utsk. Utlåt. Landskrona, om öfverlåtelse till staden af visst område utaf deromkring befintliga gamla fästningsverk. Motion N:o 67. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 45. R. St. underdån. Skrifv. Landsting, angående revision af Kongl. Förordningen om. Motion N:o 151. Allm.-Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Mein. N:o 89. R. St. underdån. Skrifv. N:o 58. angående ändring i 1 och 3 §§ af Kongl. Förordningen om. Motion N:o 183. Landström, A. J., Motion N:o 49, angående statsbidrag till uppförande af skoloch gymnastik-lokaler för Wenersborgs högre elementarläroverk. StatsUtsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. Motion N:o 131, angående Åmåls treklassiga elementarläroverks förän dring till femklassigt, samt löneanslag till erforderligt antal lärare derstädes. Stats-Utsk. Utlåt. Landtbruksinstitut, rikets, om förbättrad reglering af den ekonomiska förvaltningen och undervisningen vid dessa. Motion N:o 27. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk.
— N:o 4, i anledning af väckt motion, angående en revision af lagarne om ed-gång: B. I. 304, 307, A. 307. — N:o 5, i anledning af väckt motion dels om tätare hållande af härads-ting, dels ock om förändradt aflöningssätt för häradshöfdingar m. fl.: B. I. 304, 307, 493, A. 494. — N:o 6, i anledning af väckt motion om ett tillägg till Kongl. Förordningen den 7 December 1860, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker: B. I. 393, 457, A. 460.