Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den del af lånesununau eller 2000 R:dr jemte ränta, som af RiddarhusCassan utgått, anser Utskottet någon ersättning icke kunna komma 1 fråga, enär de öfverskott* sorn genom capitationsafgiften eller annorledes tilläfventyrs framdeles skulle kunna vinnas, och under namn af ersättning för den tirnade förlusten till Ridd arhus Gass an ingå, i allt fall bör komma nämnde cassa till godo; men hvad åter angar den summa af 5ooo R;drs capital, sorn af framledne HofRättsRådet StjerncreutzAs Testamentsfond utgått, har Utskottet funnit det vara en både på rättvisa och hederspligt grundad skyldighet å Ridderskapets och Adelns sida* att så föranstalta, det denna summa blefve fonden g tältgjord. Förhållandet visar sig väl för det närvarande sådant, att fonden genom räntor, sorn blifvit hopsparde, innan utdelningen af p ensio - Den II Augusti f. m. ner begyrdes, vunnit en tillväxt i dess capitalsumma af i2Öo R:dr Banco utöfver hvad till Riddarhuset blifvit såsom donerad fond först aflenmadt, så att blott en mindre del deraf skulle genom den nu inträffade förlusten vara förlorad; men detta förhållande synes i Utskottets Öfvertygelse icke kunna på något sätt förringa rättmätigheten af den fordran, att fonden bör oförryckt bibehållas vid den förkofran i capital, densamma en gång erhållit. Hvad åter angår räntans beräknande derå, så enär densamma, under den förflutna tiden icke till fonden ingått, och således ej kunnat enligt testators föreskrift, årligen till pensioner användas, och någon utdelning deraf för detta ändamål ej eller nu mera, med iakttagande af Testamentets föreskrift, kan äga rum, hvarigenom en ersättning af räntan för den förflutna tiden endast skulle blifva en tillökning i sjelfva capitalet, hvartill åter skäl icke synes vara för handen; anser Utskottet sig böra tillstyrka, att den i räkenskaperne hitintills debiterade ränta, utgörande 5-ji R:dr s4 sk.
Uteifvaren af denna Journal skulle, lånst ifrån att vara en Ombudsman för allmänna opinionen, snarare endast bereda allmänheten, möjlighet att fatta och äga en opinion, emedan denna är otänkbar, utan kunskap om sitt eget föremål. Att en sådan kännedom hos oss allmänneligen saknas, lärer ej kunna bestridas. Särskildta Utskottets tillvarelse, oell den nödvändighet, hvari det varit försatt, att ifrån flera Embetsverk och ifrån spridda håll förskaffa sig förut saknade upplysningar om de ämnen, som utgjort föremål för dess öfverläggningar, bevittna nogsamt denna beklagliga sanning. Den offentlighet, hvarmed Nationalangefägenheterna i England behandlas, och som gör möjligt för hvar individ att känna Regeringens beslut och de grunder, hvarpå desamma hvila, skapar ock hos hvarje Britt ett interesse för det hela, hvilket grundlägger den Nationalanda, sorn utmärker denBrittiska nationen frartiför alla andra och verkar den kraftigaste förening imellan alla Statens medlemmar; en förening, som gör dem mägtiga af de största uppoffringar af individuell nytta för det helas bestånd. 20Ö Den 5 Jutii /. m. Vära nya Bröder, Norrmännen, hafva jemväl sj.-dfve insett vigten och nödvändigheten af att bland Allmänheten sprida kännedom om de Författningar, Landets Regering vidtager. 1 6 afl an t afseende Utgifves der en Riks ridning, * Sedan ändamålet af den Statsceconömiska Journal, hvars lifgifvande Särskildta Utskoitet föreslagit, således blifvit närmare angifvet, torde Friherre Wirséns öfriga anmärkningar i detta ämne lätteligen kunna besvaras. Verkställigheten af detta förslag förut✓ sätter visst icke så stora och omfattande egenskaper, att man bör misströsta derom, att i Sverige finna en person, som äger nog skicklighet för ett sådant uppdrag. I öfrigt och med den lifligaste öfvertygelse om de stora egenskaper, som constituera en stor Minister, anser jag mig böra erinra, att det är en ovilkorlig fordran, att hvarje Statsman, för att förtjena detta namn, skall äga en klar och omfattande öfversigt af alia de ämnen, som utgöra Statsmanna-vetenskapens föremål.
N:o 4> i anledning at väckte motioner om upphäfvande af förbud mot svedjande på. sandmo samt bergagtig och stenbunden mark; N;o 5, i. anledning af vackt fråga om. reclamation af förrymde gählenärer N:o* 7-, i anledning af vackt fråga om utarb-tände af. förslag* lill Allmän Gom munaloch Municipal-Förfatl ning; S. D; Äfslogs Lagtamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-TJtsköttens' den 3o sistlidne Junii e. m. på bordet lagde Betänkande A:o 3, i anledning af väckt fråga, om bestämmande af arfvode till Nämndemän för verkställde kallelser i brottmål. S; Di Då nu ånyo föredrogs Bévi Ining,-Utskottets den 3o sistlid - Trot, TJldr. d, 7 Julii \834* ne Juni! e. m. på bordet lagde Memorial j\:o 14. med anmälan, att, sedan i>:ne Stånd stannat mot två, i frågan, huruvida den af Herr Grefve Cronhjelm väckte motion, angående reglering af städernes tolag borde af Bevillnings-Utskottet handläggas, handlingarne i målet blifvit till iComtitutiom-Utskottet öfverlemnade, fana Ridderskapet och Adeln samma Memorial endast böra lägeas lill handlinearne. S. D. Då 1111 ånyo föredrogs -iStats.samt Allmänna Besvärsoch iOeconomie-Ut tänkande ]y:o 3, i anledning ;af -väckta motioner, rörande den ersättning inqvarteringsgifvare bör tillkomma för mat, sorn åt lågande trupper lemnäs, blef samma Betänkande återremilteradt.
Det band, man med så mycket skäl anser sig lägga på ynglingen genom den ceremonien, skulle föidröjas i 3:ne år. I händelse af återremiss, som jag yrkar, anhåller jag, alt dessa anmäi kn;r måtte få åtfölja. Hr von Qvanten, Carl: Jag anser det vara omöjligt att sammanfatta en lie v i fin. förordning så, alt alla kunna vara nöjda dermed. Mot den nu föreslagna äger jag anmärkn:r både mot reductionen och vidlyftigbeten, ty den kunde vara tydligare och åtminstone -£:del kortare. Jag vill dock endast fästa mig vid de otydligheter, jag deruti förnummit; och jag börjar då med 22 §:n, som stadgar en afgift af 10 sk. för hvarje rustijenstmark för frälse-egendomar. Jag anser tydligare böra bestämmas hvad sorn menas med denna mark; hvarföre denna afgift skall debiteras och i hvad mynt den skall beräknas, helst den är af grundskatts natur, och borde derföre aldrig finnas i bevilln.förordna. Jag vet icke någon annan skilnad emellan kronoskatteoch frälseskatte-jord, än att den ena betalar till Staten och den andra till frälseagaren. Äfven heter det, att denna afgift icke äger rum för sätesoch ladugårdar, samt de till Danviks hospital hörande frälsehemman. Af hvad skäl det sednare undantaget skulle äga rum, har Utsk. icke uppgifvit. Enligt 21 §:n beräknas frälseräntor till afgift lika med fastighet, hvilken afgift bör erläggas af ägaren till frälseränta!). Dermed tyckes frälseagaren hafva betalt sin bevillning, hvilken ungefär svarar emot omnämnda mark-afgift, som jag tror ursprungligen var ämnad som bevillning af frälseräntor. Mea skall efter 22 §:n den så kallade rustijenst-marken utgöras, så bör 21 §:n försvinna, ty begge dessa afgifler lyckas icke böra komma i fråga.
Likheten med Originalet intygar Ex officio Scb. Tham. — 222 Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Herrar Revisorers berättelse rörande Kongl. MyntVerket , vid granskning af Stats-Verket tillhörande Räkenskaper och Förvaltningar för åren 1836 och 1837. Rikets Ständers Revisorer, som ansett resultaterne af 1836 och 1837 arens förvaltning icke nog specielt upplyste af Kongl. Myntets Hufvudböcker och derjemte afgifven calcul öfver ungefärliga kostnaderne, särskildt för de ädla Metallerne, och särskildt för Koppar, hafva, vid egen uppställning i procentberäkning å all utmyntningens totala värde i Banco, utfört Myntningskostnaderne för år 1836 lill 81 procent, och för år 1837 till endast 31 procent, samt i öfrigt förment, att det skulle blifva upplysande och medföra väsendtlig nytta, om, så vidt möjligt, uti Kongl. Myntets llufvudböcker inrättades särskildte Conto, som visade, så val hvad myntningen af Guld, Silfver eller Koppar för sig, som äfven hvarje myntsort särskildt, kostat, äfvensom till hvad belopp utgifterna för nya eller utvidgade machiner uppgått. 5 id utmynlningskostnadernes beräknande för de ädla Metallerne lill minst procent, har jag grundat den afgifne Calculen, på förhållandet för år 1838, då hela Silfver-Riksdalrar utmyntades till det betydliga beloppet af 833,801 R:dr Specie, och i öfrigt haft ledning af det uti Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 9 Maji 1835 intagne resultat af 1T4535 procent Myntningskostnader för Silfver i medeltal för åren 1830 med 1834.
Såsom princip tilllåter jag mig bifoga den anmärkning, att det i min tanke är hushållning i stort, när Staten aflönar sina embetsmän så. att de ega en någorlunda tillräcklig bergning; samt att de kunna påräkna att deras efterlefvande tamilj ej lemnäs i nöd och behof. — Staten kan och bör då fordra att Embetsmannen med nit, kraft och god vilja utförer sina åligganden. Jag anhåller att dessa anmärkningar måtte få åtfölja motionen till StatsUtsk:t. Motionen jemte yttrandet remitterades till StatsUtsk:t. H. Exc, Hr Gr. o. Landtm, anmälde, att till Riddarh.Kansliet blifvit aflemnadt original exemplaret af R. St:rs inner, år församlade Revisorers Berättelse om granskningen af RiksgäldsKontorets tillstånd och förvaltning, för att till grundlagsenlig behandling befordras; Och hemstälde H. Exc., att denna Berättelse finge till StatsUtsk:t remitteras; hvilket bifölls. 142 Den 16 November f. m. Till bordläggning anmäldes Bevilln.-TJtskds Mern. N:o 2, om återlemnande af en utaf Johan Johansson från Kalmar Län inom BondeSt. väckt motion. Efter det H. Exc. Hr Gr. o. Landtm. anmodat R. o. Ad;s Hrr Elektorer att före nästa plenum sammanträda, för att utse en Ledamot i LagUskit efter Hr Adlercreutz, Axel, samt en Suppleant i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t efter Hr Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, hvilken sistnämnde, som varit Suppleant i nämnde Utsk., blifvit invald till Ledamot deri; åtskiljdes R. o. Ad. kl. 11 f. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 16 Nov. 1859. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2:ne Prot.Utdrag för d. 12 dennes. Öpnades
D. Lag - Utskottets Betänkande, N:o 72, öfver Herr E. JV. Montans Motion om utsträckande af Testarnents-friheten för Städernes Invånare och Preste-Ståndet till likhet med den, som efter Landsrätt eger rum, blef, vid förnyad föredragning, bifallet. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, N:o 71, öfver Herr A. W, Gr undals tjernäs Motion om ändring af 16 Cap. Ärfda-Balken. S. D. Vid förnyad föredragning, blef BancoUtskottets Betänkande, N:o 47» * anledning af Herr Lagerhjelnis Motion, att hälften eller 2-3:delar af alla Publique Verks behållningar i Banken måtte i Discontväg utlånas, bifallet. S. D. Ståts-Utskottets Utlåtande, N.-o 196, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss till Utskottet, deri 20 sistlidne Junii, uppå en underdånig ansökning om upplåtelse af en Örebro Slott tillhörig Tomt för uppförande af ett nytt Scholcehus i Örebro Stad; och samma Utskotts Utlåtande, N:o 197, i fråga om Gästgifverihemmans vid stora Landsvägarne i Norra Upland befriande från Pro t.
B:co såsom liqvid för Inrättningen årligen, under en tid af 146-j—c3 år, af Kongl. Maj:t ock Kronan tillkommande 29 R:dr 8 sk. Banco, hvartill inrättningens rätt grundas på serskildt förordnande; 21:o Herr Wallanders, om eftergift och afskrifning af de 1,000 R:dr Banco, som Wadstena stad i Östgötha Läns Landt-ränteri lyftat af det så kallade Cholera-creditivet; uti hvilket ämne flere yttranden äro afgifna; 22:o Herr Lagerqvists, angående förslag, att 2 eller 3 Chemiska Biekerier och Apreterings-verk må i de norra provinserna inrättas på Statens bekostnad; uti hvilket ämne serskildta yttranden blifvit afgifna; 23:o Herr Walleys, derom, att Gefle stad må af Stats-medel återbekomma all densamma ifrån år 1820 till och med år 1834 debiterad och uttagen Extra-Roterings-bevillning; 24:o Herr Bagges, angående tillräckligt Stats-anslag för bekostandet af tryckning af Konungens Befallningshafvandes utfärdade Kungörelser; Prof. Utdr. d. J/f Mars j8/fo. 25:o Herr Westlingers, angående begärd befrielse för staden Fahlun från allt Båtsmanshåll; 26:o Herr Petres, angående Riks-statens 9:de Hufvud-Titels anslag; 2'7:o Herr Rjdins, angående Borås stads begäran om åtskilliga förmoner, dels i afseende på villkoren för återbetalning af till stadens invånare lemnade lån af allmänna medel, dels hvad angår frikallelse från bevillning å hus, jord och rörelse, intill dess stadens skuld till Stats-verket blifvit gulden, m. m.; 28:o Herr Liilboms, angående ett Stats-anslag till en hamnanläggning vid staden
Mot nu föreslagna up 4 II. 13 194 Den 5 Mars e. m. häfvande af denna qvarstående undantagslag hafva betänkligheter upstått med afseende på förmynderskap, men dessa höfvas till stor och hufvudsaklig del då man tager i betraktande att familjerne skola höras vid antagande af förmyndare. Vill hvarje reform äfven den alldra ringaste framkallas dessutom klagoljud, och svårigheter framhållas, som visa sig ega föga betydelse när man har alfvar med reformen och det nya hunnit intaga rum i vanornas slentrian. Man har sä mycket mera skäl att antaga de juridiskt gjorda invändningarne af föga betydenhet, som förevar, beslut i LagUtsk. nästan enhälligt blifvit fattadt och således äfven biträdt af personer, föröfrigt kända för ganska prononcerade politiskt konservativa tänkesätt. Den undantagslag, som nu är i fråga att borttaga, skadar Adeln mera än mången föreställer sig, den ingriper mera än de politiska rättigheterna i dagligen förekommande och återkommande förhållanden, den påminner om företräden, som såra och förödmjuka andra samhällsklasser. Den Svenska Adeln bör undvika att handla som den Fransyska, som envisades att bibehålla rättigheter, som disliarmonierade med tidsförhållandena, som ingen verklig nytta medförde, men som meia än väsendtligare saker och rättigheter väckte de antipathier mellan samhällsklasserna, som banade väg för den Fransyska revolutionen, för den Europeiska radikalismen och kommunismen. Den Svenska Adeln bör fastmera i sitt politiska handlingssätt taga den Engelska Adeln till föresyn, som aldrig eftersträfvade rättigheter, som slodo utan något motsvarande gagn, som förbittrar massan af nationen, om den förstod nemi. alltid alt modificera sig efter olikartade tidsförhållanden. De Engelska politiska partierna omgestaltade sig vid hvarje lidsskifte för att antaga en skepnad, som harmonierade med förändrade idéer, seder och vanor, och äro de nnvar. Engelska partierna så förändrade, att de icke mera äro igenkänneliga, och skulle de opinioner en nuvar. Tory hyser och framställer gälla som radikala och hädiska inför de gamla Torys-generationerna.
Side, Olde, i Oide. och i file punkterna. Godkändes. f iite punkten godkändes, med erinran om den jemnkning i slutsumman, sorn blir en följd ai Ståndets här ofvan vitt lista punkten omiönuälda Leslut. 340 Prot.-Utdrag den i4 April i860. i5:de punkten. ' Utskottets afstyrkande yttrande ogillades, och beslöt Ståndet för sin del, att Rikets Ständer må till börjande nybyggnad af en ångfregalt utaf bästa modell bevilja 400.000 R:dr, att under åren 1862 och 1863 utgå med halfva beloppet hvartdera året. Godkändes. 18:de punkten godkändes, utan annan ändring, än att det på tredje raden af Utskottets förslag förekommande ordet fullbordande” utbyttes emot ordet ”fortsättning”. Godkändes. 20:de punkten. Med ogillande af Utskottets yttrande och med bifall tili här omförmäida motion, beviljade Ståndet för sin del en summa af 36,000 Ridr tili anskaffande lör Kongl. Sjökarle-kontorets behof ai 2:ue mindre, grundgående och lätt handlerliga angbålar. 2 lista punkten. Godkändes. 22 punkten. Tillstyrkandet bifölls, med den ändring, att det af Utskottet här föreslagna kreditiv höjdes från 30,000 till 40,000 R:dr. Slutligen godkände Ståndet så vä! den vid Utiatandets slut förekommande beräkning, som de vidfogade tabellerna, sä vidt de af Ståndet nu fattade beslut ej deruti föranleda förändringar. Frän Vallöf,. Borgare-Sländet. S. D. Vid föredragning af Expeditions-Utskottets förslag till riksöags-beslut, N:o 4, angående Justitie-ombudsmans-valet, m. m., blef samma förslag godkändl, med tillägg, näst efter orden: Vår Justitie-ombudsman efterträda, af dessa ord: och summa embete utöfva; och skulle Höglofl. Ridderskapel och Adeln samt Högv.
Der Detta od) nafla år till föanfen Iev>erera3, få att fela beloppet af nämtiDe minfl före flutet af fiflberörDe år marDer till föanfen aflemnaDt; att De i låne# vörelfen infiptanDe räntor l)äDaneftcr icfe utlånas, utan miD förloppet af l)marje gmartal, efter afDrag af utgifterna för SDiffontmerfenS förmaltning, förluflerna och De lån, fymiifa inom linien föraö, till föanfenö DiSpofttion ingå; att De me# Del, ©parbanfertta emot ränta infatta, anmänDaS till utlåning genom •fjätt# Dels# od) SläringéDiilonten i 0tocfl)olm famt 2åne»i?ontoren i ©örneborg od) SJialmö, utan att inbcräfnaö i nämnDe ©ijfontS odj Sånc#^ontorö befianiDa lånebelopp; att ffraffräntan, jemlift 2 mom. t 192 § af S5anfo»£Keglementet, beräfnaö på fått I>itcill5 (fett meö 3 procent utöfver oröinarie räntan för De lån, forn ej fetma)? 14- Dagar efter förfallotiDen blifvit inbetalDe eller genom omfattning liqviDeraDe, i De fall Der fåDan får äga rum, men att beräfntngen af jlraffränta fommer att uppnora frenne månaDer efter lånctö förfalloDag eller, i IjänDelfe låntagaren Derfbrinnan råfar i fonfiiröfilljlånD, å Den Dag, Då fonfurfen an fe 5 börjaD; att för alla lån, font äro förfallna Då Denna nu be» (ItttaDe föränDrtng voiDtager, ffrajfräntaö bcräfnanDe gena)? uppför, få miDa fåDan ränta uppluptt för tvenne månaDer eller
Man bar föreställt sig, alt om de tjenstfria beväringsklassernas och till en del äfven landstormens årliga mönstringar inom hvarje ort sammanfölle med skjutgillenas prisskjutning, med en vapenöfnings större uppvisning samt med uppvisning af skolbarnens gymnastik och vapenöfning — om allt detta sattes i samtid med slöjdutslällningar, profplöjningar, belöningar för odlingsflit, för trogen tjenst, för vacker afvel med (lere dylika belöningar, hvilka of sig sjelfva skulle härtill sluta sig — så skulle verkliga folkfester häraf uppstå, i närvaro af hela den högtidsklädda allmänheten och af länets höfding; fester, der vår tids vackraste borgerliga sträfvanden i alla riktningar kunde mötas, der krigaren och medborgaren sammarismulto, der krigareande och kommunalande sumgingo till fosterländsk ande, hvilket allt icke skulle blifva utan förädlande inflytelse på fredens yrken och ega lifvande verkan till allmän medborgerlig krigsbildning. VAPENÖFNING ARNA. A. Stammens vapenöfningar. Stamsoldatens betydelse i svenska arméen hafva kommitterade i det föregående sökt att öfver tygande ådagalägga. Vid frågan om stammens krigsbildning och dertill erforderliga öfning företer sig likväl en väsendtlig skillnad mellan den indelda och den värfoade stammen. Den indelda stammen, förlagd på roten mellan vapenöfningarna och några tillfälliga kommenderingar, har endast en kortare tjänstgöringstid. Så mycket angelägnare är då att denna väl användes och att vapenöfningarna icke inskränkas under hvad det verkliga behofvet oeftergilligt kräfver. 1 rekryt skolan grundläggas soldatens krigsbildning. Hon är icke ensamt en exercisskola, utan bör anses och behandlas såsom en militärisk uppfostringsanstalt. Fordringarna på en soldat äro, till följd af det nyare stridssättet, som mera än förr tager hvarje stridandes förmåga i anspråk, mycket stegrade. Ingenstädes nöjer man si<; numera med endast såkallad exercisfärdighet, aldraminst hos en stamsdal.
- DAMEN (med en gest). Fort! DEN OKÄNDE. Följ mig hellre! DAMEN. sig om; kastar en slängkyss åt verandan). Stackars min varulf! Det skall jag också göra! Men då skall jag gå först! (Vänder TILL DAMASKUS Akt II. 1:o. Hotellrummet. 2:o. Vid Hafvet. 3:o. På Landsvägen. Vid Hålvägen. 5:o. I Köket. AKT II. _____ ETT HOTELLRUM. Den Okände. Kyparen. Damen. DEN OKÄNDE (med en nattsäck i handen). Det fins alltså intet annat rum? KYPAREN. Absolut intet! DEN OKÄNDE. Men jag vill icke bo i detta! DAMEN. tagna... Då intet annat fins, min vän, och alla andra hotell äro upp - DEN OKÄNDE (till Kyparen). Lemna oss! DAMEN (nersjunker i en stol utan att ha aflagt ytterplagg och hatt). DEN OKÄNDE. Har Du någon önskan? DAMEN. Ja, en: att Du dödar mig! DEN OKÄNDE. gift folk, efterlysta af polisen, hamna vi slutligen i detta hotell, det sista jag af alla ville taga in i, och i detta rum, numro åtta... Det är någon som strider mot mig; det är någon! DAMEN. Är det numro åtta! DEN OKÄNDE. Du har således också varit här förut? DAMEN Och Du? DEN OKÄNDE. Ja! Jag kan förstå det! Utjagade från hotellen emedan vi ej äro AUGUST STRINDBERG - DAMEN. helst... Låt oss komma ut härifrån, ut på gatan, i skogen, hvart som TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE. Tänk att jag kände hur vår färd drog hitåt: jag gjorde motstånd och vi måste hit, och i detta rum. Det är Djefvulen, jag kallar; men vi ska ta ett liftag till, han och jag: DAMEN. på jorden! Det förekommer mig som om vi aldrig skulle få frid mer här Gerna! Men jag är lika trött som Du efter denna vilda jagt! och sträfvade åt ett motsatt håll, men tågen försenades, mankerades,
Hon umgicks i Tuilerierna — det var sant; var der både på de stora middagarne hvar quintidi och på mindre, förtroliga frukostar och soiréer, men det gjorde redan så många rojalister; och hela verlden visste dessutom, att familjen de Châteauneuf så godt som förklarat sig för det nya systemet och genom Talleyrand stod regeringen nära. Om hon också blef inbjuden på Förste Konsulns särskilda befallning — och det påstod man — så var der heller ingen, som fann det så underligt: han började redan då märkbart favorisera Faubourg de St. Germain på revolutionsfamiljernas bekostnad, och det var blott naturligt, att han ville utmärka den frånvarande diplomatens brud, då dennes mor, som bekant, ej i vinter deltog i sällskapslifvet. Han dolde icke sin beundran för henne, men dels delade han den med så många, dels visste man, att han hade en italienares heta och oförstälda glädje öfver skönheten, hvar han fann den — och Edmée de La Feuillade begynte vid denna tid mera än någonsin förr göra sig bemärkt för sin stora och sällsynta skönhet. Det var således aldrig någon särdeles påfallande, att han, när hon i sin ljusgröna drägt — som Madame Récamier hade lancerat den hvita färgen, hade Edmée hårdnackadt adopterat den gröna — med sin egendomligt fria, kungliga hållning, långsamt trädde in i Madame Bonapartes salong, att han då vanligen afbröt sin underhållning för att med blicken följa alla hennes rörelser. — Marie-Antoinette, sade han en gång entusiastiskt till Talleyrand, han för ögonblicket talade med, såg ej mera drottninglik ut, när hon i Versailles, i spetsen för sitt hof, trädde in i Spegelsalen för att mottaga kejsaren, sin broder. Talleyrand mönstrade henne, der hon helsande skred fram under ljuskronorna. Hon blir en ambassadris, som man kan låta underhandla med kungar, svarade han. Förste Konsuln öppnade munnen liksom för att säga något. Så smålog han och vände sig tvärt om utan att svara. Det var en snöig, kall natt mellan den 2 och 3 Nivôse (år IX).