Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Du vet jag har alltid haft mycken respekt och litet räddhåga för din Onkel – under vårt sednaste samvistande på Sjöröd undrade jag ofta, att en sådan man kunde vara, ej så enkel och anspråkslös, det måste ju just en sådan vara – men så – så nedlåtande (det ordet behålla vi oss emellan i anseende till dess något ödmjuka läte) så vänlig, så till och med rolig. — I min egen Salong måste jag riktigt akta och – och hålla af honom. Hvarföre äro icke Herrar Karlar alltid som de borde vara? I längden skulle de, försäkrar jag, vinna derpå. Nu var denna Herren verkligen som han borde, också – dröjde icke länge efter några likgiltiga frågor och svar för syn skull, innan han kallade mig Eva och Du, och – hvad tycker du väl – när han efter en fem timmars kort visit återvände till Prestgården, hvarifrån han nog redan är vidare rest mot . var vårt bröllopp utsatt till slutet af nästa månad, en resa strax derpå till dig beslutad, många andra små ting att förtiga! Åtskilligt vexlades oss emellan, som kunnat kallas ohöfligt. Din Onkel fann för godt att åter hafva mödan muntligen upprepa, hvad han redan förut låtit mig i sitt bref skriftligen förstå att han icke vore som man säger – kär, och jag, jag lönade med lika mynt, men du kan aldrig tro hvad denna brist på kärlek i hast gjorde oss förtroliga med hvarandra! Vi talade Om Adolf M. Icke mins jag huru orden föllo, hvarken Onkels eller mina, men jag slutade med att ganska tydligt antyda att om icke om varit, vi bägge möjligtvis icke suttit der vi sutto – (ganska hyggligt bredvid hvarandra i soffan, utom likvisst att din Onkel bemästrat sig en af mina händer, som han alldeles tycktes anse höra till sina, men när jag märkte detta hans misstag, var knappt mera värdt tänka – för mig notabene – på några rättelser ) och denna vigtiga nyhet syntes icke särdeles bekomma Herr Weilingk. Orsaken hvarföre jag så beställsamt anförde hvad jag gerna kunnat tiga med, var ganska vacker – nämligen åstundan att hjelpa honom att inför sig sjelf ursäkta sitt oförlåtliga fel att icke alltid, åtminstone sedan min födelse hafva vetat om mig.
Utskottet, som i hufvudsaken vidblifver sitt ifrågavarande förslag, har likväl, pä grund af hvad i återremisserna, förekommit, ansett stadgandet böra frän punkten l:o helt och hållet uteslutas och i stället intagas i 2:dra momentet af punkten 3:o, med följande förändrade lydelse: Näringsidkares inkomst för löpande året får dock icke, äfven om han under nästföregångna året gjort förluster, beräknas till lägre belopp, än hvad en sådan rörelse, som den han drifver, i medeltal anses afkasta. Vidare har Utskottet i g 7 under punkten l:o föreslagit, att förluster, af hvilka kapital drabbats, skulle afräknas från egarens kapital-förmögenhet och bevillningen erläggas för den afkastning, återstående kapital-beloppet ansåges afkasta. Detta stadgande har bifallits af Bonde-Ståndet. I Bidderskapet och Adelns återremiss förekommer ett yrkande, att detsamma borde ur Bevillnings-stadgan utgå, men, så framt det eljest ansåges böra godkännas, qvarstå i Instruktionen för Taxerings-förrättningarna, hvarest det jemväl (pag. 8) vore intaget och dit det egentligen hörde, såsom afseende endast uppskaltnings-sättet. Med vidblifvande af sjelfva förslagets innehåll, har Utskottet, som icke kan underkänna giltigheten af berörda yrkande, trott sig böra hemställa, att ifrågavarande föreskrift må ur Bevillnings-stadgan utgå, men deremot qvarstå uti Instruktionen för Taxerings-förrättningarna. Under förutsättning af bifall till hvad Utskottet sålunda i fråga om punkten l:o i § 7 föreslagit, hemställer Utskottet, att nämnde punkt må erhålla följande lydelse: l:o I fråga om den inkomst af kapital eller arbete, för hvilken bevillning skall utgöras, får afdrag icke ske för den skattskyldiges och hans familjs lefnadskostnader eller dertill hänförliga utgifter.
Genom belåning å publika Papper samt större liflighet i Banko-Discontens öfrige RårtJ. iqvider skall visserligen den lättnad beredas, som i möjligaste måtto förekommer förlägenhet vid ifrågavarande Skulders afbördande ; och böra slutligen Riksgälds-Contoirets Fullmägtige, hvilka erhålla Ofver-styrelsen af de serskildte Disconternes utredning, kunna få sig öppet lent; Statsceli Banlo-T7ts\cttms Retänhandtn. 229 nadt, att, sedan afbetalningar å Lån ingått, i den mun som Liqviderne med Disconterne* erikilde Fordrings ägare dem påfordra, da efter den allmänna ställningens kraf rätta sina vidaie införd, ringar af Discont-Låner., så att Medborgares förlägenhet icke må ökas , enär full säkerhet för en successiv återbetalning kan lemnäs. Om man sedermera jemnförer alla dessa beredda lättnader med Discontförbindelsens ordalydelse af ovillkorlig betalning senast inom Sex månader , lärer billigt vis icke kunna anföras, att Gäldenärernes möjligaste upprätthållande blifvit åsidosatt. Dessutom, hvad voro väl de ifrågavarande D isconterne näst före den förleden höst inträffade händelsen? voro de mera Fåne-verk efter deras primitiva inrättning, eller kunde deens vidare blifva det ? Snarare kunna de i deras då befintliga skick liknas vid en Capitalist , som ämnar flytta ur Landet , och derföre, på hvad vilkor som helst, utan allt undseende med andra , blott söker realisera sine Fonder. Disconterne nödgades härtill , fastän af annan orsak, Dessa, rörde sig med andras Penningar , sorn nu af ägarne återfordras. Sålunda hafva ju isconterne den sednare tiden icke utlånat , utan blott utkräft Penningar, och om fortfarandet af sådana Institutioner har man ingen anledning att vara så mun.
M:t i underd. hemställa, att Ottenby Kungsgård med tillydenheter, dock utan någon Statens kostnad för återvinnandet, må, då arrendet derå på ett eller annat sätt i laga ordning upphörer, ansi^ 9th användas till Stuteri efter dc föreskrifter, 78 Stats-Utskottets som K. M:t kan pröfva lämpligt, att r efter vederbörandes hörande, meddela. 5:o R. St:r, som , efter hvad här nedan vidare förmäles, anvisat serskildta medel till godtgörande, af de för Leijonbackens ombyggnad upplånta Summor, hafva i öfrigt, till förebyggande af ytterligare skuldsättning för samma arbete, funnit sig böra hos K. M:t i underd. anhålla: att det återstående arbetet inskränkes genom det årliga anslag som K. M:t för ändamålet på K. Slottets ByggnadsSumma bestämt, samt att det Embete, som det tillhör, att antingen uppgöra eller granska ByggnadskostnadsFörslager, varder försedt med sådan Instruction, att oriktiga beräkningar och i följd deraf missledning vid Byggnads-arbetens företagande icke mera må äga rum. Nionde HuJvudTiteln för Åkerbruket, Handeln och Näringarne. (Se Bil. N:o g.) fastställdes år 1823 till 113,38g: 12. ir. har nu blifvit ökad med 22,2g5: 22.10. minskad med r,336: 5. St:r hafva, i afseende härpå, beslutat: att Nionde HufvudTiteln, jemte det densamma befrias från de till BergsSeholan i Fahlun och till ersättning för jordförluster genom Canal-anläggningar hittils deraf utgående tillsammans 7800 R:dr, tillökes med den af K. M:t föreslagne Summa stor 20000 R:dr, dock med Q*1' , • Betänkan den, N:o 335.
Denna skola har visserligen också sina fel, och deribland räknar jag som det förnämsta, att den är af för liten omfattning. Men detta fel, likasom flera andra, mäste alltid inträffa, då man har för litet medel att röra sig med och för få lärare. Ett steg till dessa bristers afhjelpande skulle dock vara taget, om K. M:s Propos. vunne bifall, emedan den afser att åt Carlberg bibehålla den skickliga lärarepersonal, som nu der finnes, samt att, i händelse af någons afgång, möjliggöra ersättandet med personer af lika förmåga. StatsUtsk. har också, på grund häraf, ansett sig böra tillstyrka denna Propos. Gr. Anckarsvärd har mot Akademien uttalat ett ogillande, hvari jag ingalunda kan instämma. Plan utgår från den grundsats, att man icke bör från början kasernera ungdomen, och för bittida uteslutande skapa dem till militärer. I detta afseende har Carlberg redan undergått en reorganisation, då Usta klassen blifvit borttagen, så att nu endast 4 återstå. Det enda verkliga hindret för en ytterligare indragning af den eller de båda nedersta klasserna, som af somliga blifvit ifrågasatt, ligger i våra allmänna skolors beskaffenhet, då det nästan är omöjligt för ynglingen att komma in i Usta klassen på Carlberg, utan att särskildt studera för den ganska allvarsamma inträdesexamen. Man må för öfrigt säga om Carlberg hvad man behagar, det måste dock medgifvas, att under dessa 3 år, som nästa statsregleringsperiod omfattar, kan den ifrågasatta organisationen icke verkställas, äfven om sjelfva de personer, som önska en sådan, finge sig anförtrodt att densamma utföra; ty dertill fordras först en upgjord plan, som nu icke finnes, och sedan tid, säkerligen vida mer än 3 år. Nu är emellertid frågan icke om detta, utan om att gifva lärarepersonalen en löneförhöjning för dessa 62 Den i Juli e. m. 3 år, på det att de måtte kunna existera under denna tid. I afseende å Guvernörens lön tror jag
Den som önskar, att Ridderskapet och Adeln må besluta, det Utskottets Utlåtande endast må läggas till handlingarne, och att &c. Då Liefve förhållandet, att ehvad Jaeller Nej-propositionen vänn , kommer Utlåtandet ändock att läggas till handlingarna. Herr Rosenqvist: Jag får vördsamt fråga, hvilken begärt bifall å Utlåtandet? Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att flere Ledamöter måste anses hafva begärt bifall å StatsUtskottets ifrågavarande Utlåtande, enär de med Ja besvarat Hans Excellences derå framställde proposition; hemställande Hans Exeellence likväl, om Ridderskapet och Adeln tilläfventyrs önskade, att StatsUtskottets Utlåtande endast skulle läggas till handlingarne , hvarefter man kunde till pröfning företaga de särskildte rörande detta ämne väckte förslag. 3[o Den 6 November f. m. Herr Hjerta: Jag ti’or verkligen, att, om man närmare begrundar saken, kan man komma ifrån den med en enda votering. Utskottet har icke föreslagit någon åtgärd, och den, som vill bifalla Utlåtandet, vinner således derigenom, att ingen åtgärd vidtages. Friherre Cederströrrij Jacob: Ehuru det för ingen del intresserar mig, huru Riddei’- skapet och Adeln afgör denna fråga, vill jag dock till Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet framställa den besynnerliga contradiction, hvari den siste Talaren är med sig sjelf, då han säger, att den, som vill bifalla, det ingen åtgärd skall ske, kunde vinna sitt ändamål genom att denna fras står i Utlåtandet, men påföljden likväl blefve något helt annat. Det må visserligen blifva Herr Hjerta förbehållet, att få fram sin tanka; men jag kan dock icke undgå, att låta anteckna detta till protocollet. Herr Cederschjöld: Jag måste förena mig med den siste Talaren, att det icke går an uppställa propositionen på sätt Herr Hjerta begärt. Här äro Irenne opinioner, som böra få tillfälle att uttala sig; den ena att alldeles nedlägga saken; den andra att 3o §. må göras gällande, och den tredje, som jag hyllat.
Upplästes och lades på bordet nedannämnda inkomna handlingar från Bevill nings-Utskott et: N:o 54. angrde minskning i Utsk:s cancellipersonal och vaktbetjening; N:o 55. i anledn. af Hr Gr. v. Fersens, II., motion med förslag tili bestämmande af lämplig tid, då de nya förordningarna, ang:de allm. bevilln., brännvinsbränningen och stämplade pappersafgiften samt tulloch posttaxorna skola börja att tillämpas; Lag-Utskottet: N:o 178. öfver Hr W. F. Dalmans motion, att häktande på grund af anklagelse för brott emot 5 cap. 1 § Missg.- b:n ej matte äga rum förr än Konungen yttrat sig, huruvida saken skall nedläggas eller icke, samt domaren derefter pröfva t, om skäl lill häktande förefinnes. II. R, o. Ad. åtskiljdes kl. J lili 10 e. rn. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den \f\ Mars 1835. Plenum kl. io f. ra. Justerades 9 prot.utdr. för d. 12 dennes e. m. Ånyo föredrogs II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts d. 12 dennes på bordet lagda motion om förändring af tiden för markegångssättningarna och uppsägning af räntespannmål, äfvensom utdelning af forselsedlarna, m. m. Frih. Cederström, Jac.: Då H. Ex. Hr Gr. afWetterstedt anförde det nu upplästa yttrandet, anhöll jag att, i händelse af remiss deraf, få vidfoga några anmärknrr om behofvet af rättelse uti i8r5 års författning, och att den markegång, som sättes den i5 Jan., icke må gälla för det förflutna, utan för det åratalets uppbörd. Jag har sedermera närmare öfvertänkt detta ämne och uppsatt mina tankar deröfver. Den korta tiden emellan dessa begge plenidagar torde ursägta, om något möjligen blifvit förbigånget. Den 14 Mars. 219 Frih. Cederström uppläste derefter följande:
Han vardt längre fram i tiden gift med skidlöparedisen Skade, dotter af jätten Tjasse. Tjasse är densamme som urtidskonstnären Valand, Ivaldesonen, som genom det oblidkeliga och grymma hat han fick till gudarne förvandlades till sin natur och vardt ett fördärfligt jätteväsen. 11) Fröj, årsväxtens människovänlige herre. Hans födelse hälsades med glädje af alla ätter, utom jättarnes, och gudarne skänkte honom Alfheim i tandgåfva. Fröj vardt därigenom furste öfver alferna, bland hvilka Ivaldes tre söner voro de märkligaste. Och eftersom bruket var, att konungasöner sändes att uppfostras af deras fäders underordnade höfdingar och förtroendemän, så sändes Fröj att uppfostras hos Ivaldes söner – den blifvande skördeguden hos de naturvärkmästare, som smidde världsgagnande gudaklenoder och växtlighetssmycken. Huru Valand svek sina plikter mot fostersonen, skall förtäljas sedan; likaledes huru Fröj friade till jättedottern Gerd. – Om Fröjs skaplynne kan det vara nog att upprepa det vitsord, som Tyr i ett skaldestycke gifvit honom: »Fröj är (efter Balders död) den bäste af bålde ryttare i asars gårdar; han kommer ingen mö och ingen mans hustru att begråta förlusten af sina kära, och han vill lösa enhvar ur band och bojor». 12) Heimdall, den heliga eldens gud. Om hans födelse och lefnad bland människorna är förut taladt. Sedan han fulländat sitt vigtiga kall i Midgard och blifvit upptagen i Asgard, har Oden anförtrott åt honom vakten på bron Bifrost. Emedan den norra broänden, som ligger utanför Nifelhel i rimtursarnes grannskap, är mäst hotad af gudafiender, är där en stark borg uppförd, som kallas Himmelsvärnet. Där är Heimdalls bostad. Evig natt rufvar öfver denna näjd, och de vilda vinterstormarne hafva där sitt tillhåll och sin utflyktsort. Också gäckade Loke en gång Heimdall därför, att han fått boning i ett land, där han är så utsatt för oblid väderlek.
Jag vill ej åberopa enstaka fada, eller alt i Skåne finnas de som sitta pa -j^tdels hemman; men inom denna provins finnes en mängd jordägare på 2^:dels hemman, ftfed någon kännedom 0111 ägovidderna derstädes, kan man snart öfvei tygas om omöjligheten för sådana åboer alt af jordens afkastning hemta underhåll, statsoch communal-afgifler. Det beror visserligen på locala förhållanden och andra dermed förenade omständigheter, huruvida en sådan hemmansägare kan vara besutten eller ej; men denna besuttenhet liar dock en gräns, och den bör väl pröfvas. Den rättsgrund, som man liar åberopat, förnekar jag visserligen ej; men den får dock ej undertrycka en annan rättsgrund, så länge den som sådan måste gälla, nemi. att församlingen är skyldig försörja sina futtiga. När nu lagen öfverlåter åt communen denna pröfning, och den kan öfverklagas ifall den ar afstyrkande (ty Olli Den 5 September c. m, o/i) beslutet di tillstyrkande, lärer val ingen klagan komma i fråga); tror jag ej någon rättsgrund ur störd, och anser högst vigtig!, att besullenheten harvid Ingés i betraktande. IVIan lini’ luii yttrat, att ingen nia äga rätt förneka någon förvärfva bostad. Detta medgifves; dock bör denna förvärfningsrätt så begränsas, alt den ej drabbar andras rätt, eller så utsträckes, att de som behöfva understöd, ej utarma dem, som kunna gifva det. Det af mig föreslagna stadgandet hindrar ingen, sorn äger tillgångar, att köpa fastighet eller blifva hemmansägare, såvida villkoren äro förenliga med communens rätt. Dessutom återstår alltid att arrendera jordegendom och genom afsöndring tillvinna sig den. Derföre finnes ock någon skilnad emellan hemmansklyfning och afsöndringar af jord. I så fall ansvarar ej brukaren hvarken för andras fattigvård eller andra communala behof; ty det blifver hemmansägaren, som communen håller sig till.
Derest Borgareståndet icke vill frånträda detta beslut och, lika med de öfriga Stånden, å potatismjöl bibehålla gällande införselstull, föranleder skiljaktigheten följande omröstning: 245». t Den, som, på sätt tre Stånd beslutat, anser införselstullen å potatismjöl böra bibehållas vid 24 sk. lispundet, röstar Ja; Kur. Rötter atbara 52 Bevillnings-Utskottels Memorial, N.-o 23. den, det ej vill, röstar Nej ; Vinner Nej, nedsättes införselstullen till 18 sk. lispundet. Den af Utskottet för artikeln rör föreslagna förändrade redaktion, nemligen : ”Bambuoch Spanska” ”VassRottingar och andra slag” har Bonde-ståndet antagit; hvaremot Ridderskapet och Adeln och Presteståndet bibehållit nuvarande redaktion samt Borgare-ståndet antagit den af Kongl. Maj:t föreslagna. Då emedlertid två Stånd bibehållit gällande lydelse för rubriken och de deri ifrågasatta ändringar icke inverka på sjelfva tullafgifterna, lärer frågan böra förfalla och nu gällande taxa i detta hänseseende förblifva oförändrad. I öfverensstämmelse med Utskottets förslag, har Borgare-ståndet beslutat nedsätta införselstullen å rötter, ätbara, alla slag, ej specificerade, till 16 sk. tunnan; hvaremot Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-stånden bibehållit gällande införselstull 24 sk.; och lärer, derest Borgare-ståndet icke vill med de öfriga Stånden sig förena, följande omröstning böra ega rum: 246:o Den, som, jemlikt tre Stånds beslut, anser införselstullen å rötter, ätbara, alla slag, ej specificerade, böra bibehållas vid 24 sk. tunnan, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes tullen till 16 sk. tunnan. För STOCKHOLM, 1848. P.
Vägomläggning vid Bälgane och Sönnarslöfs backar, — 134 — emellan Aby, Ostra Ljungby och Åstorps gästgifvare gårdar 3,175. 4,033: 16. Chaussée-anläggningen emellan Christianstad och Härlöf 3,579. 8.000: — Fonden för årensningsoch smärre hamn-arbeten. Rensningar i Rönne å, från Engelholm till Sönnarslöfs bro, Dito i Tims-elfven inom Carlskoga bergslag, ofvanom Knappeforss sluss, Kanal utmed Korsbäcken, emellan Bergsjön och Hyttsjön i farleden till Sjöändans lastplats, 14,000: — 3,000: — 13,000: — Norrbottens län: Utdikning af Teurajärvi, Lombolo m. fl. sjöar i Ofver-Kalix socken Sänkning af Westiträsk vid Niemisels by i Råneå socken Westerbottens lån: Sänkning af Kroksjön i Bygdeå socken Gefleborgs lån: Sänkning af Ostanbräcks-och Wij-sjöarne i Tuna socken Dito af Fäbodetjern i Söderala socken Stora Kopparbergs län: Utdikning af Dalsjön, Igeltjern och Dalängsmyren i Stora Tuna socken ... Dito af Ramsängsmyren i samma socken Beviljadt stats-bidrag. Vattcn-aftappiiiiigs-fondcn. Vatten-befriad jordvidd, i tunnland. Sänkning af sjön Erken i Estuna m. fl. socknar 740. 400: 1,600: Orebro lån: Sänkning^ af Mosjön samt Kumla, Täby och Åby åar 4,375. Skaraborgs lån: Utdikning af Dagsnäs, Höryda och en del af Stora Bjurums mossar i Gudhems härad 2,065. l^OO: 6,800: Linköpings lån: Sänkning af Halleby sjö i Skärkinds socken 427. 580: 2,320: Jönköpings län:
Vi skönje och röne, att Menniskones och alla Creaturs trefnad, vanskeliga lif och lefnad, otvikliga består uti en jemnförfattning af de, i kroppen, sins emellan stridande beskaffenheter: ty så snart, som den tillbörlige sammanjemnaden af hett och kallt, vått och torrt, böljar falla, att en för den andra tager öfverhanden, så faller ock helsan, och uppväckes värk och krankhet; försvinner han hel och undergår, så är ock lif och lefnad slocknad och försvunnen. Och detta är det egenteliga våra dagars Tal, derom den Heliga Skrift i åtskillig rum förmäler; och märkeligen den vise Salomo, der han (ändock uti de ogudaktiges person) naturliga talar, om vårt lifs förgänglighet, med dessa ord: ”vårt tal är en gnista, som af vårt hjerta utgår; när det utsläckt är, så är lifvet borta som en falaska, och andan försvinner som ett tunnt väder”. Det samma spörje vi ock i Plantorna, som ingen känsel hafva, utan lefva i deras grodna. Så länge intet öfvergår det andra i dess vederbörliga tal och jemnad, utan roten hafver sitt tarfliga fäste, lag och vätska, den hon, ändelängs stammen, alla sina grenar, löf, blommor och åväxt till föda och förkofring utspisar, och plantan, med sina qvistar, af otidig köld och hetta förblifver oförkränkt: så blifver hon frodig uti sin gröda, blomstrar, bringar frukt och sprider frö, till sitt slägtes evärdeliga behåll och främjelse; till dess hon, efter sitt slägtes art och naturliga odel, hafver uppfyllt sina dagars – det är, sin af Naturen skipade varelses – tal, och måste förgås. ”Hvarutaf, medan allom, som sitt förstånd bruka, är klart och uppenbart, hurulunda hela Naturen, och allt det
I följd af Kongl. Majus Nådiga Proposition om inrättande, af ett Jnwalid-HuS. 3:0 Rörande Expeclance Löner och Accords ersättningar för Befälet tvid Pomerffe Regementerne4:0 I anledning af Kongl. Majus Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer ory. den tvid rzoy och 18 ro arens Riksdag föreflagne Rewision öfwer Förwaltningen af alla Rikets medel, sedan 1320 ars Riksdag, och 5:0 Om Pension för Chirurgie Magistern Osbeck. Ut supra. Lx krotocollo. Lerström. Ut - Den iz Julli. r6z; Utdrag afWällofl. Norgare-Ständets pro. toeoll, hället wid Urtima Riksdagen i Orebro den lZ Dulii i8r». SD. Ooredrogs ö nyo Lag - samt Allmänna BeswärS - och Economi-Utskottens gemensamma Utlåtande angående Landthandel; Och fann BorgareStandet derwid sa mycket mindre anledning till den koncession i StandetS Priwilegier hwilket bifall till Utskottens Betänkande skulle förutsätta, som Ståndet nu, lika med hwad det under Riksdagen i Stockholm den 24 April i8ro förklarat, med full öfwertygelse ansag de om Landthandel» nu gällande Författningar wara med egenskapen samt förkelarne af Stadsoch Landtmanna Näringarne, närmast förenliga och utan behof af någon ändring, ofelbart leda till Allmänhetens säkraste förmohn och bästa; Hwarföre ock Lag - samt Allmänna Besvärs - och Cconomi-Utskottens yttrande förkastades. Ut supra. Lx krotocollo, I. Lerjström. Utdrag afwälloflige Borgare - Ständets protokoll, hällit wid Urtima Riksdagen i Örebro den iz Iulii 1812.
Baneo hvardera, och dessutom gemensamt, eller den af dem som ägde tillgång, återgälda Kongl. Maj:t och Kronan den kostnad af åtta skillingar, som uppkommit genom Lindgrens omförmälda qvarhållande i häckte; hvaremot frågan om ersättning 5 C H ) till Lindgren, för det honom obehörigen tillskyndade lidande., ansetts förfalla, , sedan, han då mera med. döden afgått. Enligt Listers HäradsRätts den 14 Maj 1835 gifna Utslag, hade Pigan Sissa Mattisdotter i Håkanstorp blifvit dömd att, såsom saknande tillgång till de henne för enkelt hor ådömda böter, i3 R:dr 16 sk. Banco, undergå sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, ehuru nämnda bötesbelopp rätteligen, likmätigt de i 5 Kap. 4 § StrafFBalken stadgade förvandlingsgrunder, skolat med tolf dagars sådant fängelse aftjenas; i anseende hvartill och då den af HäradsRätten, Sissa Mattisdotter ådömda svårare bestraffning gått i verkställighet, hvarigenom otillbörligt lidande henne tillskyndats, jag, uti skrifvelse den a5 Februari i836, anmodat AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge, att, för HäradsRättens i anmärkta omständighet lagstridiga domslut, anställa talan emot den vid tillfället serskildt förordnade Domhafvanden; och sedan AdvocatFiscalsEmbetet „ sorn jemväl ifrån Konungens JustitiaaCanzlersEmbete erhållit remiss i detta mål, inför bemälde K. HofRätt i laga ordning fullföljt en sådan talan, samt tillförordnade Domhafvanden deröfver blifvit hörd, har Kongl. HofRätten, genom Utslag den 20 September sistnämnda år, sig utlåtit och, med tillämpning af 1 Kap. 12 § RättegångsBalken, fällt tillf.