Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lunds stift belägna domkyrkooeh kyrkohemman med flera lägenheter; N:o 25, i ani. af väckta motioner ang:de förändring af sättet för markegångsprisens bestämmande; N:o 26, ang:de reglering af utgifterna under Riksstatens Andra Hufvudtitel; N:o 27, ang:de regleringen af utgifterna under Riksstatens Tredje Hufvudtitel; N:o 28, i ani. af väckta motioner ang:de ändring i vissa delar af Instruktionen för R. St:rs Revisorer af statsverket;] N:o 30, i ani. af R. St:rs åren 1863, 1864 och 1865 församlade Revisorers berättelser om granskningen af de under Kongl. Kommers-Colkii förvaltning ställda fonder och medel; äfvensom Allm. fiesv.- o. Ekon.-Utsk:ts Retänk. N:o 35, i ani. af väckt förslag om öfverflyttning på de enskilda bankerna af landtränteriernas kassaförvaltniirg. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem, O. Brakel. 156 Den 24 Januari. Onsdagen den 24 Januari 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 7 prot.-utdrag för d. 20 dennes och protokollet för den 13 sisth December. Upplästes de hos R. St:rs Elektorer för utseende af R. St:rs Just.-Ombudsman och hans Suppleant d. 20 dennes hållna protokoll, som lydde sålunda: l:o. År 1866 den 20 Januari sammanträdde Rikets Höglofl. Ständers Hrr Elektorer för att utse R. St:rs Just.-Ombudsman; och befunnos, sedan valsedlarna blifvit öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Nuvarande Just.-Ombudsmannen, R. N. O., Nils August Fröman 47 röster, Expeditions-chefen, R. N. O , Arendt Dreijer 1 röst; till följd hvaraf nuv:de Just.-Ombudsmannen Nils August Fröman blifvit till R.
Till den ändan medgifver emellertid nu gällande Skolstadga, att i den händelse föräldrar eller målsmän skulle tredskas att efterkomma de i afseende på barnens skolgångs-skyldighet i Stadgan gifna föreskrifter, de tredskande må undergå varningar af presterskapet och, der ej sådant haft åsyftad verkan, af kyrkoråd, eller annan kommunal-styrelse, som framdeles kunde varda inrättad, samt att, om dessa varningar blifva fruktlösa, barnen må ifrån föräldrarne skiljas och till vårdande åt andra personer öfverlemnas, samt kostnaden derför hos föräldrarne eller målsmännen utmätas. iVIindre tjenligt anser Utskottet det vara att för dylik tredska och försumlighet stadga böter, om hvilkas verkan Utskottet ej hyser samma förhoppning som motionären, och hvilka i de flesta fall komme alt drabba dem, som intet hafva att gälda med. — Hvad åter angår den påföljd för underlåten skolgång, att barn icke må admitteras till nattvardsundervisning, innan de förete Skolstyrelsens intyg att vara vid undergången examen godkända, har detta ämne redan vid denna riksdag varit föremål för Rikets Ständers pröfning, så att frågan om ett dylikt tvångsmedel ej ens lärer kunna af Utskottet vidare upptagas. I öfrigt synes ändamålet med de af motionären föreslagna föreskrifter om en afgångsexamen och andra förhör vid folkskolan kunna uppnås genom de föreskrifter Skolstadgan i sådant hänseende redan innehåller. Dess 8 § stadgar nemligen, i 2:dra morn., att på de tider som af Skolstyrelsen bestämmas, offentliga förhör med barnen i hvarje skola böra anställas, och i 3:dje morn., att alla i skolåldern varande barn böra i skolan sig inställa, med undantag endast för dem, som af föräldrar eller målsmän anmälas att undervisas hemma eller vid offentligt läroverk eller i någon enskild skola; men att de, som endast åtnjuta undervisning hemma, skola antingen vid de offentliga skolförhören eller vid särskilda af skolläraren och presterskapet med dem anställda förhör undergå pröfning, på det utrönas måtte, huruvida den undervisning, de hemma erhålla, i noggrannhet och omfattning någorlunda motsvarar den, som i skolan meddelas; »börande, om ett annat förhållande befinnes ega rum, ordentlig skolgång dem åläggas.»
Privilegium blifvit ställd under inseende af bemälde Bolag, hvilket jemväl uppbure de å samma del af elfven inflytande seglationsafgifter, samt härtill komme att fartyget Industrien redan i Juni 1836 af våda uppbrunnit, Direktionen hyst den förhoppning att i nåder varda frikallad från fullgörandet af en förbindelse, som af f. d. Direktionen öfver segelfarten mellan Wenern och hafvet blifvit ingången under förhållanden och utsigter för återbetalning, hvilka numera helt och hållet förändrats; att uti de arbetsplaner, som för hvarje års arbeten blifvit af Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten till Kongl. Maj:t i underdånighet insände, Direktionen ådagalagt, att de tillgångar, som Direktionen för hvarje år haft att påräkna, icke ens varit tillräcklige för ett verksamt bedrifvande af föreskrifna arbeten; att, vid sådant förhållande, Direktionen varit urståndsatt att verkställa den ringaste afbetalning å lånet, helst Direktionen alltsedan år 1833 icke åtnjutit något anslag af allmänna medel för utförandet af de åt Direktionen uppdragna arbeten; och att de inkomster, Direktionen uppbure, utgjordes af så kallade riviersmedel, utgående af trafiken i Götheborgs hamn, hvilka afgifter, såsom tillkomne för betäckande af kostnaden för nämnde hamns förbättrande och uppmuddring, icke billigtvis kunde användas lill liqvid af en skuld, hvilken f. d. Direktionen för segelfarten mellan Wenern och hafvet ingått för förbättringars åstadkommande och trafikens underlättande å en del af elfven, hvilken icke stöde under Direktionens för Götheborgs hamnoch elf-arbeten inseende; anhållande sistbemälde Direktion, på nämnde skäl, i underdånighet, att ifrågavarande lån mätte varda afskrifvet och Direktionen således befriad O från all skyldighet att detsamma lill kapital och ränta återgälda. Efter det denna hemställan blifvit af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader understödd, samt Juslitie-Kanslersembetet, enligt afgifvet underdånigt Betänkande, på grund af de utaf
när stoden börjar stjelpa, och är derom ej mindre mon hvi han mig ock må hjelpa; så at ännu min gamla rygg kan tid och åren påcka, mot kjöld och hetta vara trygg och ej för stormen båcka. Jag skall frambära Ekeblad til tacksamhet och offer, på Stohla lefwe alltid glad båd’ Clas och Clas Christopher Den utan jämförelse märkligaste af dessa båda bröder var den äldre Clas Ekeblad, grefve till Stohla, friherre till Lindholmen och Mariedahl, rector illustris vid Åbo universitet, ambassadör efter Tessin i Paris, liksom han sedermera blef kanslipresident efter Höpken. Han kan efter Gyllenborg, Höpken och Tessin räknas som hattarnas fjärde man, förenande allt hvad partiet ägde lysande och bildningsintresseradt med en karakterens soliditet, ej vanlig hos dess medlemmar. Outtröttligt verksam fyllde han de fritider, partiväxlingarna beredde honom med vetenskapliga studier, liksom sin ämbetsbror Höpken en lärd på vidt skilda fält; outtröttlig i tjänsten afled han på själfva det ställe, där hans stämma så ofta gjort sig hörd – i själfva rådet, där han dog af ett slaganfall. En hel rad af tidehvarfvets skalder hafva också hugfäst denna död, en ståtlig afslutning af ett imponerande lif – så Bellman, Bergklint, Wellander med flera. Claës Ekeblad hade 1741 äktat Eva de la Gardie, också hon en öfverlägsen personlighet, delande sin mans håg för allvarliga studier. Hon blef till och med invald i Vetenskapsakademien. Deras enda son Claës Julius är det, som är hjälten i den teckning af en gustaviansk ädlings ungdomshistoria, som här skall skisseras efter otryckta bref och dagböcker. Utan att någonsin varda en första plans figur, är denne Claës Julius Ekeblad en af de mest fullödiga och älskvärda representanter för den gustavianska högadeln som finnes, så mycket tacksammare att skildra, som man knappast kan komma någon annan så nära in på lifvet som honom, tack vare den mängd af bref och anteckningar, som äro i behåll framför allt från hans ungdomsår.
S. D. Då nu å nyo föredrogos StatsUtskotden 10 dennes afgifne, samt den i5 i samma månad på bordet lagde, tvenne Utlåtanden, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden: 1) Angående ersättning åt Deputerade af RiksStånden, som komma att afresa till Norrige, för alt bivista Hans Maj:t Konungens Höga Kröning derstädes; 2) Angående RiksIIufvudbokslutet; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit den 29 sistlidne Maji Ridd. 0. Ad. Fröt. II Afd. 17.. 258 Den 18 Junii e. m. och den 5 dennes af Ridderskapet och Adeln hifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Handlingarne. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den i5 dennes på bordet lagde, Betänkanden: Från Stats-Utskottet : 1) Af den io dennes: Angående StatsRegleringen i allmänhet, samt förslag till Riksstat för 1819 och följande åren intill nästa Riksdag. 2) Af samma dag: Öfver väckt motion, angående utväxling i Landsorterne af nya smärre Bancooch Riksgäldssedlar. Från Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomie-Ut skotten : 1) Af den 10 dennes: I anledning af väckt motion om förändring i Indelta Regementernas beklädnadssätt. 2) Af den 8 dennes: I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Utlåtande, angående väckt fråga om inrättande af en Bergverksskola. Ut supra. S. D.
Stntra tito ■— 31 32 Slrf, II. §. §. 28—29. €>pannmdfs!jan6lan6e, forn icfe dro ^orbdgare, Slrrenbaforer cCfcr bru< färe of Remman pä Sanbet, tayeraö efter beråd rårelfe, lifa meb ©täberned #anblanbe. <©pe!mdn, tgdr abs* ocb Socf ne», i 2mä glafjer: gårfla dagen 9i:br 5: Slnbra bito 3: Corp od) lägenget, forn pä längre eder fortare tib dro affånbrabe frdn fin rätta 93oIflab, ocg fäbane, forn frdn dlbre tiber blifvit upp* tagne frdn ©ocfemaHmänningarned utmarf, äfmenfom tid enjfiibed nåje 0$ beqvämlighet uppforbe stbpggnaber d uppldtne platfer, mdr* beråd och utgöra 23emianing, lifa rneb afl annan 3orb pd Sanbet famt gaftigbeter i ©täberne. Stöa åfrige $orp odj Sägenbeter inbegripa^ unber #emmanend mär* be, ocb fomma fälebed icfe att färffilbt tanerad. Cräbgdrösmdftare pd Sanbet, lifa meb tern i ©täberne, §. 17. Utjorbar Otb Urfjcllar, forn ej dro t i?emmandmärbet inbegripne, anfed efter beråd beffaffenbet lifa meb annan jörb. §. e8.
Lag i fräga om ägrenskaps-skillnader, RiietS Stander hos Kongl. Ma):t i underdånighet gjort, samt upgifwit de stal hwarföre Kongl. Majtt ansett sig ej kunna i alla delar antaga det förslag Rikets Ständer i detta ämne afgifwit, wille Kongl. Majtt till Rikets Ständers öfwerläggning framställa det följande, mätte såsom Lag antagas: att utom de i r z Cap Giftermäls-Balken uptagne händelser, Do» maren mä aga att, pä ena Makans påstående, döma tili skilnad i ägtenskapet. no När ben andra Makan blifwit dömd pä lifstid lill fängelse eller landsflygt. 2:0 Nar den blifwit wid Domstol sörwunnen hafwa stämplat elter anställt nerlligt försåt emot den andra Makans lif, samt g:o Om ben räkat falla uti werkettg galenskap, sorn, enligt säkra bewis oafbrutit forrfarit i fulla tre är; och, enligt behörig Läkares iinyg, någon förhoppning ej ar om den wansinniges återställande till helsan; dock att i det första fallet skilnad ej mä tillätas, i händelse den andra Makan i mer eller mindre män bewisligen warit wällande till eller delaktig uii den dömdes brott; samt att dä stil» nåd sökes för den andra Makans wansinnighet, Domaren äligger, att, sedan den wansinniges närmaste siägtingar, e wr dä Le ej finnas, förre förmondare eller giftoman blifwit hörde noga undersöka Makarnes lörra sammanlefnad, och sä midt ske kan, Utleta huruwiva anledningen till galenskapen more gifwen eller päfkyndad af den andras förhållande, i hwilkeZ fall skilnaden ej mä äga rum. Och kommer i anseende kill Giftorätt, Morgongäfwa, annat gifteS iningående samt barnens wärdanbe, i lörsta fallet dä skilnad bewilsas derföre, att den andra Makan blifwit dömd till 1562
Ståndet ansåg frågan om detta tillägg böra undergå ny behandling hös Bevillnings-Utskoltet, enär samma tillägg afser, hvad uti denna § föreskrifves om bevillningsafdrag å ränta för utlånta capitaler, och Ståndet, genom beslut den 30 sisth November, ansett bifall till en af Herr von Kock väekt motion om förändring af 33 § böra af Utskottet tillstyrkas; Pag. 46 uti förslaget, 50 §, och pag. 65, 112 §: Det uti hvardera af dessa §§ införda ordet: ”rättmätiga” ansåg Ståndet höra utbytas emot ordet: ”rätta,” hvilket senare ord Ståndet fann mera lämpligt att här begagna. 372 Prut Utdrag, den 2 December 1844‘ Samma pag., 51 §. Der liiscs: ”dock kunna Taxerings-comitéer, om så åslundas, bestå af elt mindre antal ledamöter, likväl, Pastor oberäknad, ej under” etc., men Ståndet ansåg redactionen böra blifva: ”dock kan Taxerings-Comite, om så åstundas, beslå af etc”; Jemväl (ann Ståndet rättelse böra ega rum i uttrycket å första raden af 145 §, der det läses: ”befrielse efter 1 Ari. njuta”, men borde beta: "Befrielse efter 2 Art njuta.” I öfrigt lades betänkandet, Nm 11, till handlingarne.
Korrektivet emot ett sådant förhållande ligger emellertid, åtminstone hvad tvistemålen angår, mindre uti de ifrågavarande formaliteterna, än dels i en sträng tillämpning af lagens stadgande, att alla domar och utslag, utan hinder af klagan, som emot desamma föres, äro exekutiva, så vidt ej exekutionen gör ändringssökandet onyttigt, och dels i den rättegångskostnad, som rättvisligen bör drabba den, hvilken utan giltiga skäl besvärar öfver-rätterna. Att förstberörda föreskrifter minska antalet af de mål, som hos de högre instanserna komma till hufvudsaklig pröfning, och att Hofrätternas och Högste Domstolens arbete skulle komma att förökas, i samma mån som dessa domstolar blefve genom formaliteternas undanrödjande för allmänheten mera tillgängliga, är väl obestridligt; men, om äfven denna omständighet var af vigt på en tid, då Hofrätterna och Högste Domstolen voro i förhållande till sina arbetskrafter öfverhopade med göromål, så äro de betänkligheter mot formaliteternas förenklande, som kunna ur denna synpunkt möta, af mindre betydenhet, sedan numera dessa domstolars arbetskrafter erhållit en sådan förstärkning, att någon tillökning i göromålen icke torde hindra deras jemna gång. Tager man, å en annan sida, uteBih. till B. St. Brot. 1865 & 1866. 7 Sami. 1 Afd. 9 Käft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande N:o 24. slutande hänsyn till rättvisans fordringar, så kan något tvifvel icke uppstå om nödvändigheten, att rättegångssättet så fort sorn möjligt befrias från alla formaliteter, som utan olägenhet kunna undvaras. Ehuru sådana föreskrifter ofta kunna synas likgiltiga, innebära de likväl en orättvisa, emedan de alltid utgöra en snara för den okunnige och i rättegångar mindre bevandrade, ofta äfven ett hinder för den fattige att vinna sin rätt. De äro egentligen till förmån endast för sådane sakförare, hvilkas hela vetande inskränker sig till kännedomen om hvad som i formelt hänseende bör iakttagas, och hvilka derföre måste af oerfarna parter anlitas. Men ännu mera, dessa formaliteter verka omedelbart till nedsättande af öfver-domstolarnes anseende hos allmänheten.
Akademioch Hospitals-hemmanen i Skåne; JU 76, i ani. af väckt motion om all jords lika beskattning; JU 77, i ani. af återremiss utaf Betänk. JU 15; samt JU 78, i fråga om anställande af undersökning af skollokalernes beskaffenhet och om åtgärders vidtagande till deras förbättring. Den 11 April f. m. 29 Hr Tornerhjelm, Rudolf: Förhindrad att fortfarande vara ledamot af BevillmsUtsk., anhåller jag att blifva derifrån entledigad med bibehållande af min Riksdagsmanna-rätt. Hr Gr:s o. Land(m:s till bifall å denna anhållan framslälda propos. besvarades med Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande, samt sedermera anmodade Hrr Elektorer att vid deras nästa sammanträde utse en ledamot i BevillmsUtsk. efter Hr Tornerhjelm. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. | till 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Tisdagen den 11 April 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 8 dennes samt pleni-prot. för vd. 4 sisth Mars. Opnades Hrr Bänkmäns lista vid val af 3:ne Elektorer: efter J\s 124. Gr. Sandels, Samuel August; J\s 232. Frih. Åkerhjelm af Blombacka, Claes, och J\s 460. Hr von Krusenstjerna, Salomon Mauritz; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: JH 1,255. Hr von Schantz, Malcolm Gustaf; JVS 1,543. Hr Hederstjerna, Carl Johan; samt M 2,259. Hr af Wåhlberg, Fullm. Hr Ulfsparre, Georg. Föredrogos ånyo Exped.Utsk. d. 5 och 8 dennes på bordet lagda utlåt. M 7, ang:de bestämmande af dag för R.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets den 8 och 12 dennes bordlagda Utlåtande, N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar samt skiljaktiga beslut inom Riks-Stånden vid förehafvande af Utskottets Betänkande, N:o 35, i fråga om antagande af ny Konkurslag samt nya lagar angående boskillnad och urarfvagörelse, stannade Ridderskapet och Adeln uti nedanantecknade beslut: Förslaget lill ny Konkur slag. S 2. Utskottets uti Betänkandet N:o 33 afgifna och vidhållna förslag till denna g:s lydelse godkändes. Utskottets till Presteoch Bonde-Stånden gjorda inbjudning lades till handling ar ne. 8 H. Itidderskapet och Adeln godkände Utskottets uti Betänkandet N:o 55 afgifna och vidhållna förslag till denna §:s lydelse. 8 l/!- Itidderskapet och Adeln antog ifrågavarande § med den förändrade lydelse för början deraf, sorn Utskottet föreslagit. § 25. Med frångående af förut fattadt beslut, antog Itidderskapet och Adeln denna §, sådan den lydde i Betänkandet N:o 35. § 27. Itidderskapet och Adeln frångick sitt förra beslut och antog Utskottets uti förevarande Utlåtande afgifna förslag till §:s lydelse. 8 55. Utskottets till Presteoch Borgare-Stånden gjorda hemställan lades till hand lingarne. §§ 5(5 och 37. Utskottets hemställauden biföllos. 8 58. Utskottets till Presteoch Bonde-Stånden gjorda inbjudning lades till hand lingarne. 8 Utskottets hemställan bifölls. ■ Bih. tiU B. St. Utskottets till Presteoch Borgare-Stånden gjorda hemställan lades lill handling ar ne. § 54. Utskottets förslag till förändrad lydelse lör början a!' denna § antogs. § 59. Ridderskapet och Adeln godkände Utskottets förslag till lydelse för sista punkten af denna §. § 57.
Lika med siste talaren an håller jag att R. o Ad. måtte vidblifva nu gällande tulltaxa. Hr von Kraemer har visserligen yttrat, att när Chefen lör General-tullstyrelsen tillstyrkt den föreslagna förändringen, så borde det icke verka något på saken, att icke embetsverken föreslagit den. Men Kommers-Coll. har dervid äfven ett ord att säga, och dess president har, ehuru här närv:de, icke tillstyrkt förslaget. För öfrigt har man här framställt tagel såsom en nödvändighetsartikel; det kan väl vara, att det anses så uti rika hushåll; men i ett tarfligt hus kan det vara bra nog, att hafva madrasserna stoppade med nöthår, ja i brist deraf med halm eller hö; så hade våra förfäder, och dermed borde äfven vi kunna nöja oss. På dessa skäl och då, enligt ordspråket, »många bäckar små göra en stor å», samt statens inkomster icke tåla någon minskning, får jag anhålla om afslag å Utsk:ts framställning i (lentina punkt. Frih. Sprengtporten: Då tagel är ett residuum af stallskötseln, och R. o. Ad. i går till skydd för boskapsskötseln stadgat tull pä åtskilliga ladugårdsprodukter, anser jag, att denna artikel bör bibehålla den tullsats, som är den åsatt. Dessutom är hopsamlandet af tagel en vigtig binäring för de fattiga inom landet. På dessa skäl, och då jag anser att man, för att icke brista i konseqvens, bör afslå alla de nedsättningar, som icke blifvit af embetsverken förordade, anhåller jag om afslag å denna punkt. Frih. Stjernstedt, Johan Wilhelm:
Ridderskapet och Adeln* hvilka föregingo Remissen till LagUtskots teti Till dessa kati ock läggas* att de principer* hvilka gälla för Hollands De* porlalionsSystem* ingalunda lära medgifva antagandet af erbuden leverering af Svenska missdådare. —. Huruvida det skulle kunna lyckas att till England bor flå tä deni, bérör naturligtvis af politiska underhandlingar* och resultatet af dessa torde vara svårt att på förhand bestämma.’'’ ”1 öfrigt torde kUUila anmärkasatt det ingalunda är genom dylika nödfallslagar*' ätt jäg så hiå uttrycka mig * sorn man förmår hämma brottens tilltagande grofhet och mängd, eller förvissa sig* att allmän ordning och säkerhet skola i helgd hållas* Det liar blifvit Snart sagdt éii maine i sednare, tider, att, mot menskliglietens förvillelser, vilja använda endast straff-lagär; och allmänna police-magten har närä uttömt sig i föreskrifter och reglementen* utan att man likväl deraf försport någon Särdeles helsosam verkan. Brotten hafva icke destomindre tilltagit, och de mångå straffoch police-lagarne framstå i ali sirt 798 lé% Utskottet i BetHiikandeft. vanmakt Af detta förhållande ledes man lätt till den tankan, att icke straffen ensamt kunna motverka retelsen till Lagarnes öfverträdande, och att, i hredd med alfvarliga och vördnadsbjudande lagar, hör ställas en alfvarlig omsorg för slägtets uppfostran, samt att, just genom den, man måste gripa det onda vid roten. Staten är nemligen till, icke hlott för att straffa öfverträdelse!' af lagarne, utan ock såsom en bildnings-anstalt för menskligheten.
Andra Häradsrätter åter hafva ansett jemväl på nämnda slag af inteckning de allmänna föreskrifter böra tillämpas, som blifvit meddelade i Kongl. Förordningen angående inteckning i fäst egendom den 13 Juli 1818, och följaktligen icke meddelat inteckning för någon upplätelsehandling, derest icke upplåtaren i afhandlingen medgilvit inteckningen och afhandlingen blifvit af två vittnen bestyrkt eller ock upplätaren fåll tillfälle, pä sätt i sistberörda författning löreskrifves, att varda i saken hörd, samt upplåtarens eganderätt till fastigheten, hvarifrån upplåtelsen skett, blifvit behörigen styrkt. Hvilket af dessa olika förfaringssätt än må anses mera öfverensstämmande med lag, synes det dock icke kunna motsägas, att ju det sednare mera bidrager till reda, ordning och säkerhet i förhållandet emellan jordegaren och upplåtelse-innehafvaren. För jordegaren måste det i de flesta läll medföra flerläldiga olägenheter, om bans egendom belastas med inteckning för en upplåtelse, som blifvit gjord af obehörig person, eller som, verkställd af en föregående egare till fastigheten, med hvilken den nuvarande egaren icke är lika förbunden, emot denne förlorat all gällande kraft genom underlåtenhet å upplåtelse-innehalvarens sida alt i behörig tid derför söka inteckning eller låta förnya redan vunnen inteckning. Väl skulle det kunna invändas alt en sådan obehörig inteckning i sjelfva verket icke medför någon verkan emot egaren; men härvid får dock erinras att det i de flesta fall säkerligen blir förenadt med mycket besvär, kostnad och tidsutdrägt, innan egendomen blir befriad från sådan gravalion, och att derförinnan möjligen kan hafva gått egaren ur händerna ett erbjudet tillfälle att på fördelaktiga vilkor få egendomen försåld eller belånad. Men äfven för den, som fått nyttjanderätt till jord å sig öfverläten, kan del icke annat än medföra en fördel att genast erhålla en pröfning af öfverlåtelsens giltighet.