Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. i und. önskningsväg ingå lill Konungen med anhållan, det täcktes K. M. fullborda Regeringens äldre åtgärder till cancelli-stylens förenklande, dymedelst att derom lemnade föreskrifter utsträckas till alla, i embetsskrifvelse!', till och ifrån embetsverk och enskilda personer tillkommande titulaturer, och alt dessa inskränkas till det som personens behöriga betecknande jemnt kräfver. Må jag genom exempel närmare utvisa det jag menar. Jag har sett anroärknts-memorialer, i hvilka den åklagade, hvarje gång han nämnes, betecknats med alla sina värdigheter och innehafvande grader inom K. M:S ordnar. Stundom glömmande, att åklagaren endast lydde en praxis curias, hvars åsidosättande skulle hafva tilli'äknäts honom som en obelefvenhet, slöt jag af detta skrifsätt till förmildrad action. Ack nej! ofvanpå denna förekommande och orasorgssamma titulatur följde de skarpaste slutsatser och påståenden. Men när nödvändigt en anklagad mäste snart sagdt i hvarannan rad sålunda nämnas; huru svårt blir icke för den skickligaste penna alt gifva skriften den concision, som lättar läsarens i thy mål så önskeliga uppfattning af actors tankeföljd. En gång räknade jag i Statstidningens officiella del 18 rader åtgångna till förkunnande att en Statsminister erhållit tjenstledighet, och att ett Statsråd emottagit befattningen. Men se delta Statsråd har, liksom jag, tjent i coaliseradt högqvarter; och medan våra kamrater i linien, vid större andel än vi i dagarnas hetta och besvär, belöntes en gång, hugnades vi med decoiationer af alla de förbundna Monarkerna. Ännu har jag correspondenter, som benäget bemöda sig med afskrifvonde i brefvet och på adresser af min, ehuru fintryckta, dock nioradiga artikel i stats-kalendern. Det låter som öfverdrift, men är verklighet all sålunda öiles i embetsväg ej blott skrifmaterialier, men äfven den vida dyrbarare tiden. Redan hafva vi att tacka Regeringen för den af afl. Genera!
Östergöthlands d:o 20 . 8,555: 10. — St. Gefleborgs d:o 5 2,850: . Gottlands d:o 16 4,263: 14. 5. Jemtlands d:o 4 1,780: Blekinge d:o 1 600: S:a 299 st. lån B:dr 129,020: 17. 5. Af de på lagsökning beroende lån från publika pappersfonden, hvilka samtliga utgått emot bypothek af Götha kanalaktier, är det under år 1847 förfallna lån å 200 r:dr redan inbetaldt. Balancen af Banko-Diskontverkets inom linien, såsom osäkra afförda kapitalfordringar vid 1847 års slut utgjorde: för lån mot borgen med omsättningsrätt 398,314: 29. Under granskningen af Diskontverkets lagsökningsärender, har Utskottet för öfrigt inhemtal: l:o Att 4 stycken af de för indrifning och bevakning till Ombudsmännens handläggning öfverlemnade, under loppet af åren 1843 och 1846 förfallna lån, hvarå ännu återstå obetalde r;dr 2,011: 14. 8., äro af den högst osäkra beskaffenhet, att desamma icke kunna anses innefatta någon egentlig tillgång, och följaktligen ej eller böra i verkets kapitalsumma inberäknas; 2:o Att af de till lagsökning utlemnade, under åren 1817 till och med 1842 till betalning förfallna lån, 71 stycken, hvilka primitivt uppgått till r:dr 48,030: deraf ännu återstå obetalda R.dr 35,797: 15. 2., äro så beskaffade, att så väl låntagarne, som löftesmännen för lånen, i utblottade omständigheter med döden afgått och att alla lagliga åtgärder för indrifvande af derå återstående belopp synas hafva blifvit så fullkomligen iakttagna, att någon vidare afbetalning, än den, som redan verket tillgodokommit, för dessa lån icke är att förvänta; 3:o
Detta beslut måtte väl skola innefatta, att de båda särskilda kamrarne skola vara af något slags olika beskaffenhet. Till följe af det förslag, som Hr von Hartmansdorff afgifvit, finner jag deremot, att de två kamrarne skulle blifva af alldeles enahanda beskaffenhet; ty sjelfva den §, som vi nu hafva under öfverläggning, deruti det stadgas, att ledamöter af äldre kammaren skola nises alldeles på samma sätt sorn ledamöterne i den yngre, bevisar fullkomligt detta påstående. Den skilnad, som funnes, skulle således blott vara den, att ledamöterne i den ena kammaren skulle vara något äldre än i den andra. Men om denna skilnad skulle medföra det resultatet, alt tänkesätten i den ena kammaren skola blifva olika med hvad de äro i den andra, är ganska tvifvelaktigt. Jag tror, att om vi skulle ransaka oss sjelfva, så skulle vi finna, att vi äro delade i särskilda sidor, örn man så vill kalla dem, men alt de yngre och äldre äro ungefär lika till antalet på båda sidor. För resten, hvad angår alt valet sker för längre tid, så är delta of ganska stort värde; men då bör man också dervid hafva en garanti, att de personer, som för en sådan längre tid blifva utvalde, förena alla de egenskaper, som hos riksdagsmän äro erforderliga, och att de utgöra ett urval af nationen. Då måste de också vara valde af personer, som äro i tillfälle att fullkomligen bedömma detta. Det kan icke blifva förhållandet, om valet icke sker af personer, som en längre tid hafva kunnat följa de allmänna angelägenheterna, således alldeles icke af personer, som äro på en lägre ståndpunkt i samhället. Jag får derföre förklara, att jag fullkomligt skulle instämma i det förslag, som Fiih. Hamilton afgifvit, om det blefve något modifieradt; men som jag förutser att delta förslag icke lärer kunna blifva anlaget af R. o. Ad:s majoritet, så anser jag det vara mycket bättre att helt och hållet afslå både det ena och andra förslaget och inskränka sig endast till att låta Const.Utsk. afgöra saken. På det sättet kommer jag således att afgifva min röst. Frih. Boye:
Hr von Hohenhausen, Michael Silvius, uppläste följande mern.: Ehuru en dubbel postgång kring hela landet är på Kronans bekostnad inrättad på Oland, så finnes likväl på Gottland, som utgör ett särskildt län och stift, icke någon af Slaten underhällen postföring inom ön, utan bekosta innevånarne sjelfva denna postföring till samtlige modcrkyrkorne i hvarje pastorat samt till öns köpingar vid dess landthamnar. Tillförene hade Gottland, ifrån och med år 1831, under efterföljande tio år, äfven vintertiden postgång tvenne dagar i veckan till fasta landet, dä storm och motvind sådant icke förhindrade, eller hafsisen afbröt all communication; men efter är 1840 har denna postgång blifvit inskränkt lill en gäng i veckan. Den år 1842 af handelssocieletcn i Wisby gjorda und. ansökan derom, att ön mätte återfå den dubbla vinlerpostcn, bief afslagen, pä grund all postverket då icke hade tillgång å medel alt densamma bekosta. Om under denna riksdag, såsom är att hoppas, medel blifva rundligare anslagne för postverket, till vidgade och lättade postcommunicationers inrättande, får jag vördsamt derom anhålla, att R. St. måtte i önsknings väg hos K. M. i und. förorda, alt det ökade anslaget mätte komma äfven Gottland till fromma, genom återställande af den dubbla postgången vintertiden, och lill äfventyrs jemväl att få denna postgång så inrättad, alt. den hlifver mei a snabb under den årstid, brefposten genom post1 H. 30 300 Den 20 Augusti. ångfartyget fortskaffas. Under soimnarn, (lå posten går ifrån och kommer till Gottland tvenne gånger i veckan, Olifver Wisbyposten, för att komma i förbindelse med den ordinära posten pil fasta landet, ena gången, nemi. dä lian afgår på Söndagsmorgon, qvarliggaiide tvenne dygn i Westervik, och den andra gången eli dygn.
Såsom beviB på denna partiskhet torde vara nog att nämna, det förf. antingen lösligen och utan alla deta \ jer omnämner eller ock helt och hållet förbigår de mångfaldiga träff-ningar, hvari svenskarne slogo ocli drefvo norrmännen tillbaka och hvarigenom de också inom 14 dagar från norska trupper rensade nästan hela landet på denna sidan Glommen, då handeremot på två sidor beskrifver de for krigets utgång alldeles betydelselösa affärerna vid Lieroch Matram, de enda vid hviika norrmännen hade någon framgång. Hvad Lier beträffar, erkänner han, märkvärdigt nog, att norrmännen stodo bakom förskans-ningar, men han gör svenskarnes antal dubbelt större än det var, nämligen 2,400 i st. f. 1,200, \ det han förbiser alla Gahns detacheringar, under det att han förtiger att norrmännen der hade 4,472 man, en nära fyra gånger större styrka. Likaledes uppgifver han att 316 man svenskar blefvo fångnc, då likväl hela antalet både döde, sårade och saknade på svenska sidan utgiorde 318, hvaraf 100 man på omvägar återkommo till Gahn; och han glömmer alldeles att tala om norska förlusten, som var 50 döda, 60 sårade och 36 fångne. Naturligtvis får man icke heller veta orsaken till missödet, * som var att svenska trossåkdonen, som för en omlastning på en farlig punkt hejdades, förorsakade ej allenast att norrmännen kunde kringgå trossen och döda hä-starne, utan ock att vägen blef så spärrad för artilleriet, att det icke i rätt tid kunde agera mot norska infanteriet. Emellertid var den bravur svenska soldaterne vid detta tillfälle ådagalade af det slag, att den danske författaren icke kunnat helt och hållet lemna den onämnd. En bataljon af Vesterbottens regemente bröt flere gånger igenom de norska lederna, och då ammunition för gevären böljade fattas, slogo svenskarne sig, under hurrarop, igenom med 2 kanoner framför sig. Hr Sörensen förbigår äfven striden vid Rakkestad.
Jag har, sehlan 1809 och derpåföljande Riksdagar, ”likasom under denna, erfarit, att vår oeco”norniska Lagstiftning är ganska bristfällig, ”och att ingen hjelp är att förvänta med ”vårt nuvarande representations-sätt, med ”mindre Sakkännedom blifver att tillgå hos ”dem, hvilka, enligt 89 § Regerings-For”men, skola dem sammanfatta. Med kallsinnighet upptagas de i våra plena, då ”mindre vigliga afhöras med uppmärksamhet. Men då vårt conslitutionela lif hin”uer blifva så utvecklad t, alt vi kunna förestå och efterlefva dess lagar, hvarmed ”skola vi väl då sysselsätta oss? då återstår endast det Stats-oeconomiskaj; och 4» Utisv. och Oecon. Utsk. ”som ingen Grundlag förmår bestämma , ”huru fo>'t menniskans intellectuela utbild”ning skall framskrida, , blifver det ålmin”stone kommande Riksdagars hufvud-före”mål, alt med urskiljning följa denna utveckling. ”Jag har i denna fråga velat framställa mina åsigter, huru Husbålls-Sällskapen ”skola sammansättas och genom en Mu”nicipalitets-form utvecklade lill Förlik”nings-Domstolar , oeconomiska förbättringar, Jury-inrättningar, m. m. ”Om t. ex. hvart io:de eller norde ”hemman på Sockne-Slämmor utsåg en per”son eller valman, som tillika blefve Le”damot af Sockne-Comileerne, hvarmed ”kunde införlifvas Förliknings-domstolar, ”hvilka hvarje Pastorat eller Socken borde ”ega, med bestämda årliga sammanträden, ”Vidare hvart ioorde hemman utsåg en ”person, som ovilkorligen skulle vara arbetande Ledamot af Ilushålluings-Sällska”pet, hvilket kunde kallas Province-Con”seiller, likasom i Frankrike finnas under ”namn af Conseillers Geueraux.
Joli. Wahlgren. Enköping. And. Wedberg. L. s. N:o 58. Sigtuna» P. Slenström. L. S. N:o 59. Lidköping» Theod. Foeuander. Öregrund. M. Didrikson. L. S. Nio 61. Södertelge. A. P. Lindblad. L. S. Klo 62. Norrtelge. Lindesberg. L. S. N:o 64. Eksjö. Carl G. Maechel. L. S. N:o 65. Ulricehamn. Fr. Sundler. L. S. N:o 66. Hjo. A. N. Lagerstedt. L. S. N:o 67. Sköfde. A. N. Lagerstedt. L. S. N:o 68. Mariefred. P. E. Winge. L. S. K:o 69. Fahlköping. J. H. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG TILL IAMPMÖIS umSMSWAHWISfi VID Laetima Riksdagen i Stockholm Åren 1840 och 1841. ÅTTONDE SAMLINGEN. Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkanden. *iY v , ! f * 'k: i '■ ■■ Ja . -V • .ii r r i® • t. 'jlc ' ■ . * j . \ v a r Allm. Desv.- och Ekon.-Utskoltets MemorialN.-o i. 1 N:o i. Ankom till Exped. Utsk. den 17 Febr. kl. 6 e. m. Memorial till Rikets Häglof ige Ständer, om antagande af en Canzlist utöfver det antal, a 4 fRiksdags-Ordningen medgifver.
»Det hafva de visserligen varit,» genmälde Arabella, »men så var jag ock munter och glad, och det verkar mycket. Du åter ser så ömkelig ut som hade du hela verldens tyngd på dina små axlar. Hvad är det nu egentligen som är så farligt, hvad är det som grämer dig så, kära lilla Elina?» – fortfor hon med litet mindre skämtsam ton, och flyttade sin stol närmare Elinas pall, ty på en sådan satt Elina alltid vid vaggan – »Flickan ligger ju der, röd och frisk som en rosenknopp, fast ond och knarrig som en liten tiger, för att du skämt bort henne.» »Att du kan tala så om min lilla englaMilla!» sade Elina halfskrattande, och tog upp flickan, som af allt detta prat vaknat, ty Elina hade vänjt henne vid en dödstystnad. »Tag hit henne!» sade Arabella, och ryckte till sig Milla, samt började hyssa, leka och dansa med henne, oaktadt att hon skrek förfärligt. Men slutligen teg Milla tvärt, af lutter förundran öfver dessa alldeles nya förlustelser. »Jo, jo, min lilla docka,» sade Arabella, »det var annat än ligga i Mammas knä och kura? Ser du Elina hur hon skrattar! Nu lägga vi henne i vaggan igen, ty jag vill just tala litet förnuftigt med dig om både henne och annat.» Till Elinas största förvåning låg Milla, trött af dansen och hoppandet, stilla i vaggan, och såg tyst och stint på den främmande Frun. »Jo, nu skall jag riktigt börja med början,» fortfor Arabella skrattande, »och det är att jag har kommit hit för att skola upp dig, dertill föranledd af riktigt – pigsqvaller, om du i korta ordalag vill veta det!» Elina såg högst förundrad ut. »Se icke så häpen ut, kära barn!» fortfor Arabella, och alla hennes tänder glänste, ty oaktadt hon ej alltid skrattade, såg hon dock alltid mer eller mindre glad ut, »tag icke en så förvånad uppsyn, ty man har ej vågat säga annat om dig, än hvad du väl lär få kännas vid!» Och nu började
Brefvet af den 5 Februarii 1817, blifvit nu mera framlidne Herr Presidenten och Commendeuren Friherre A. N. Edelcrantz, såsom förste uppfinnare i Sverige af en mcehanisk Linnespånads-Machine, al nämnde fond beviljadt, i afseende på hvilket Lån llevisorerne anfört, att sedan Presidenten, som, i följd af Kongl. Brefvet den 22 Februarii i8i5, fått af Statsmedlen uppbära ett förlagslån af 12,000 R:dr Banco för att sälta sin .media niska; Linnespånads inrättning i full gång, såsom fabrik på en större schola, hade, efter det Spinner i-fnrättningen var fullbordad, till Kongl. Maj:t inkommit med förnyad underdånig ansökning, att, emot säkerhet af inteckning, på 10 års tid erhålla ett ytterligare förlagslån af 12,000 K:dr i ändamål att användas för anläqe O C> ning af en Normal Linne-Fabrik, tjenande till modell för audre sudane Yerk i Bi - 55o Stats-Utskottets Betänkanden, ket, så väl som till beredande af tillfälle att med Spinneri-Inrättningen förena en Fabrik för Linneväfnader; så hade Kongl. Maj:t, till befordrande af det nyttiga ändamål, som genom utvidgandet af ifrågavarande Linnespånads-Inrätluing skulle åstadkommas, funnit godt att, genom Nådig skrifvelse till Commerce-Collegium af den 5 Februari 1817, af Manufaclur-Discont-Fonden och den till mechaniske Spinneriernes befrämjande afsatle summa, bevilja Friherren och Presidenten det sökta Lånebiträdet af 12,000 R:dr Banco på 10 års tid, emot tre procents ränta, men alt, ehuru öfver 3:ne år hade förflutit, sedan Presidenten erhöll förenämnde Lån, funnes likväl, enligt hvad Revisorerne hade erfarit, Linnespånads-Machinen icke i gång, äfvensom den Normal Linnefabrik och den Linneväfnads-fabrik, för hvilkas anläggning
St. med visshet tillförse sig, att, vid utfärdandet af den nya Förpassnings-stadgan, Nådigt afseende fästes-å de uppå erfarenhet och sak-kännedom grundade upplysningar och förslag, som från vederbörande Embets-verk kunna afgifvas, hafva R. St. endast ansett sig ega att till iakttagande härvid i Underdånighet föreslå: 3:o att, der Tull-domstolarfinnasnämnde, i stället må utsättas 'vederbörlig Domstol j såsom mera lämpligt i afseende på de för - Exp.-Utsk. Förslag till iincl. Skri/v. IV-0 aa§ förändringar, som möjligen Jeunna vidtagas i fråga om Tull-domstolarne, såsom fora privilegiata; sam t att i deli nya Förpassnings-stadgan må införas alla de lagbud, som detta ämne angå, på det de, hvilka skola handhafva och efterlefva den Nådiga Stadgan, icke måtte utsättas för de misstag, sorn åberopandet af eller hänvisandet till andra Författningar* Serdeles för de sistnämnde, kan medföra, och att, derest uti Förpassningsstadgan någon annan Författning måste åberopas, citationen då tydligen må utsättas med Författningens dag, årtal och de åbe* iopade paragraferna. Rikets Ständer framhärda etCs N:o 45c)- tJppl. ö. godt. liös Ridd. och Adeln d. Mars i§3öi Preste-Ståndet d. 16 - Borgare-Ståndet d. 16 Bonde-Ståndet d. 16 Rikets Ständers underdåniga Skrif* veise, angående medels tillhan* M. till R. Si. Prot. i848-*-i8‘3ö, iö.de SamU 3 Band 226 Epcp.-Utsk. Förslag till und. Skri/v. N.o 45g* dahållancle af Riksgälds-Contoiret till uppsättande af Ottenby Stuteri m. m. S. A. K fjös R.
”Nej det menade jag visst icke,” sade G., ”det är den alldeles för god till, och jag kan ju ta den.”226 Efterspel till Färgarydsdramat. I Smålands Allehanda läses: Ryktet har redan förkunnat, att posttjyfen och mordbrännaren Widergren ej skjutit sig, utan vore på väg till Amerika, enligt hvad han meddelat en person i sin födelsebygd, Fröderyd. En korrespondent skrifver till Smålands Allehanda angående Widergrens Amerikaflykt följande, som tycks ytterligare bestyrka sanningen af de kringsmygande ryktena: ”Tidigt på morgonen, dagen efter katastrofen i Färgaryd, syntes i Halmstad en skjuts med stark fart köra ned till ångbåtsbryggan, der Köpenhamnsbåtarne pläga lägga till. På kärran sutto två personer, af hvilka den ene hade ansigtet väl ombonadt och var iklädd en tulubb med pelsskinnet utåt, och den andra personen var körsvennen. De åkande hunno just fram till ångbåtsbryggan, då klockan ringde för andra gången. Den pelsklädde rusar i största hast ombord, men stöter i brådskan emot en bekant Halmstadbo, som säger: ”Hvart skall du hän, Widergren?” – ”Tyst,” svarar denne och försvinner ned i salongen. Båten ångar emellertid åstad och skjutsen återvänder i traf genom staden. Vår Halmstadbo fäste sig ej vidare vid saken, till dess han flera dagar senare får höra omtalas det tredubbla brottet i Färgaryd; då har han lösningen på gåtan. De bland asksmörjan efter det nedbrunna skolhuset funna qvarlefvorna skulle i så fall ej vara den sorgliga återstoden efter sjelfmördaren, utan efter Widergrens hund, hvilken han skjutit, innan han tände eld på skolan. Flere omständigheter tala för att Widergren rymt: 1:o den slemmassa, som fans bland ruinerna, kan mycket väl vara efter hunden, hvilken man oaktadt ifrigt letande ej lyckats anträffa; 2:o mordbranden i skolhuset, då det varit tillräckligt med endast sjelfmordet; 3:o den pels Widergren bar på sig den dag brottet begicks, var af samma utseende som den, hvilken begagnades af den till namnet
Det är tydligt, att en förändring af denna art skall låta känna sig af den korresponderande allmänheten, oeh den torde derföre, om äfven siffrorna förefalla obetydliga, förtjena att med noggrannhet undersökas och öfvervägas. Det finns ett ord, som är bland de aldra obehagligaste att höra. Detta är ordet öfvervigt. Hvem har icke någon gång med förargelse vid en resa på jernväg eller med diligens varit utsatt för obehaget att få betala öfvervigt för sina saker, derföre att man ej så noga kännt deras vigt? Der kan det emellertid hjelpas; man blir underrättad om förhållandet och får erlägga betalningen. Med posten är deremot ett annat förhållande. Om det bref, jag kastat in i breflådan, väger för mycket för att afgå, så blir jag ej underrättad derom; och ett misstag på ett enda korn kan der utsätta mig för obehaget att mitt bref icke kommer fram. Hvad som vid betraktandet af Utskits Betänk, först faller i ögonen nr motiveringens nakenhet oeh svaghet. Utsk;t anför såsom stöd för den genomgripande förändringen egentligen endast tvänne skäl, nemi. först K. M:s Propos. och vidare några inom Utskit anställda vägningar. Ser man då först på K. M:s Propos., så stödjer den sig på GeneralPostStyrelsens skrifvelse till K. M. af d. 13 Aug., Den 29 Febr tiar i. 647 Iivari Styrelsen, för att bereda Postverket ökade inkomster, önskar en förhöjning af portot från 12 till 14 öre; men, om sådant icke litte sig göra, önskade Styrelsen att vigten måtte sättas till 3 ort, för att. på indirekt viig vinna samma ändamål. Jag liar försökt anställa en beräkning öfver huru många bref, som komnie att drabbas af dubbelt porto efter Utsk:ts förslag, vigten är föreslagen att nedsättas med 91 korn eller från 3 ort 91 korn, som den nu är, till 3 ort. — 91 korn är 2V\no af 3,91 ort. Jag antager då såsom sannolikt, att åtminstone 23/i00 af brefantalet kommer att, drabbas af förhöjning.
Såsom skäl för sitt uteblifna tillstyrkande anförde SerafimerOrdensGillet, att man skulle, genom höjande af kurhus afgiften, kunna tillskynda inrättningen de erforderliga medlen; men här visar sig ett betydligt misstag vara af Gillet i dess upfattning begånget, ty på detta inskränkta utrymme kan icke (inom ett rimligt kurhusafgifts-maximibelopp) besagde afgift upgå på långt när till hvad som erfordras. Försigtigtvis begärdes anslaget genom motion, utan afbidan af Gillets yttrande. Men, så som saken nu står. vill man väl att Direktionen skall vidkännas kostnaden för den förskottsvis uplånade summan? Det kan väl icke vara billigt. Man kan visserligen inom orten genom subskription erhålla några medel, men mig förefaller det, såsom skulle här tillräckligen ömmande omständigheter förefinnas, ifall det allmännas målsmän vilja härvid hugna Lazarettet med åtminstone ett litet tillskott. Utsk. har såsom skäl för sitt afstyrkande anfört, »att det allmänna icke bör vidkännas utgifter af förev:de beskaffenhet, hvilka måste anses åligga kommunerna sjelfva, samt om en annan bana af Staten beträdes, sådant sannolikt komme att medföra oberäkneliga kostnader för Statsverket.» Jag respekterar ett sådant skäl; men jag har redan bjudit till att ådagalägga, det ganska exceptionella fäll förekomma i detta afs:de. Om man dock, med hänsyn till Statsverkets hardt anlitade tillgångar, skulle finna det för mycket hegardt, som motionären föreslagit, hvilket likväl på långt när icke upgår till det belopp, för hvilket Direktionen måst ikläda sig ansvarighet, enär detta med icke mindre än 1,333 Rdr 1 6 sk. öfverskjuter förutnämnda summa, vågar jag vördsammast hemställa, om icke R. o. Ad., då således den af motionären föreslagna nedsatta summan synts vara för högt tilltagen, skulle, för att åtminstone i någon mån gå ett välgörande och allmännyttigt instituts behof till mötes, vilja anslå 2,000 Rdr Rmt för ifrågav:de tillbyggnads-arbete. Man finge då i öfrigt försöka, att genom de bemedlade i orten få bristen fylld. Gr. Lagerbjelke:
Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde skriftligen: Med Höglofl, StatsUtskottet Den 2 Junti, hufvudsakligen instämmande i hvad dess Betänkande oni Allmänna Magazinsinrättningen i Riket innehåller, anhåller jag deri endast få föreslå några mindre förändringar, samt några tillägg, hvartill jag hämtat anledning från sednare tiders förhållanden. Med Utskottet förenar jag mig i den principe, att utländsk spannemål icke utan högsta nödfall bör få införskrifvas, och att en sådan införskrifning bör under ansvar af Magazinsinrdttningens öfverstyrelse allena kunna verkställas, men i öfverensstämmelse dermed fordrar försigtigheten, att förut samlade spannemälslager, af minst 5oo,ooo tunnor^ böra, vid oförmodade behof, kunna vara att påräkna, som vid först inträffande rikare årsväxt bör efterhand upphandlas af jordbrukets Öfverskotter, och af desse lager bör, med undantag af behöflig! vårutsäde, icke något få föryttras förr, än de sista tvenne månaderna före en ny skörd, då man med säkerhet kan påräkna dess ymnighet, utan äfventyr af frost och yårtorrka, hvars bekymmersamma följder landf*» mannen för det närvarande får erfara, men hvilka spannemålslager synas böra bibehållas oförminskade, då utsigterne hota med missväxt, gft att de samma må kunna beräknas, som eri ny tillgång och understöd vid en felslagen skörd, Och troligen undanrödja den villrådighet, som icke sällan hos Regeringen och Riksens Ständer uppsiåut, huruvida nödvändigheten påkallade ett förbud mot bränvinsbränning eller icke. Yfd Utskottets förslag i afseende på spännenills upphandling, har jag, så vidt jag under fil flygtig läsning kunnat rätt fatta detsamma, Dea 2 lutti i.