Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Såsom understödstagare år i83a från Jernbärarelagets Sjukoch Begtafnings-Cassa äro uppgifna 69 personer. XXXV. Af Postmedlen utgående pensioner till aflidne Postbetjentes Enkor och Barn hafva ifrån och med år 1828 för 4 Pensionärer härstädes utgjort tillsammans 2,591 Rrdr 3a sk. XXXVI. Pensions-Inrättningen för Tulltjenstemäns Enkor och Barn, egande en Capital-fond af na,000 Rrdr, hade år i83i uti inkomster 26,025 Rrdr 26 sk. u rst., inberäknadt 6,726 Rrdr 10 sk. 8 rst. Statsanslag, hvilket från och med det följande året upphört. Utgifterna vörö 20,139 Rrdr 3 sk. 9 rst., deraf i pensioner utgått 19,893 Rrdr 43 sk. 9 rst. till -788 personer, bland hvilka 374 underhållstagare i Stockholm* Stad åtnjutit ett belopp af 8,266 R:dr 36 sk. XXXVII. Banco-Statens Enke och Pupill-Cassa uppgick år i83>2 till en Capital-fond af 194,123 R:dr 45 sk.; årliga inkomsterna, bestående af Bankens vanliga bidrag, i33 Rrdr 16 sk., samt intressemedel och delägarnes tillskott, utgjorde 24,811 R:dr 27 sk. 4 rst.., och utgifterna 20,567 Rrdr i3 sk. 3 rst. Häraf utbelaltes i pensioner 19,092 Rrdr 17 sk. 4 rst. till 78 Sterbhus och 18 oförsörjda Döttrar öfver 5o år. Utaf tvenne under Fullmäktiges i Rikets Ständers Bank ställda Depositions-räkningar Nrris 1 & 2, åtnjöto dessutom å den förra 712 i Stockholm boende
Af dessa skäl anser jag det vara rättast, att antaga det första mom. och afslå det andra, och jag tror att det vore inkonseqvent handladt, då man vill uppmuntra utminuteringen framför utskänkningen af bränvin, att nu vilja genom lagstadgandet ställa utminuteraren i samma kathegori som krögaren. Hr von Hartmansdorff: Gr. Sparre har ådagalagt mycken skicklighet att försvara en oriktig sak. Om han kunde visa, att det vore utskänkning, när 10 kannor bränvin utlemnades på en gång; så skulle han hafva rätt. Men jag tror icke att han kan det. Likväl och på det vi ej må vidare tvista härom, så torde det vara bäst att afslå 2:dra mom. och bibehålla det första. Om vi göra del, så är det alldeles öfverensstämmande med hvad vi förut i ämnet beslutat, hvilket hvarken torde vara skadligt, eller någon vådlig nyhet i bränvins-författningarne. Jag anhåller således om bifall på det lista morn., och afslag på det 2:dra. Häruti förklarade Frih. Baab sig instämma. Den 7 Oktober f. m. 141 Hr Printzensköld: Jag instämmer så mycket häldre i Hr von Hartmansdorffs yrkande på afslag till det andra mom. och bifall till det första, som, i händelse ett sådant bifall äger rum, minuthandlarne otvifvelaktigt komma att enligt både rättvisa och rättsgrunder bibehållas vid de rättigheter, som de för närvande i detta afseende hafva. De äro då icke hänförda till krögareklassen, hvilken man, så väl i denna, som jämväl i den gamla författningen, just för ordningens skull har velat skilja ifrån minuthandlarens, hvarföre man äfven satt ett minimum för hvad han får försälja. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, framstäldes propos. först å bifall till första mom. af Utsk:s förslag och ropades dervid Ja, blandade med Nej; hvarefter Hr Frih. o. Ordf. hemstälde om R. o. Ad., i afseende på delta morn., vidblefve sitt förut fattade beslut, samt, sedan denna propos. blifvit besvarad med Ja och Nej, förklarade att han ansåg
Befolkningen i St. Catliarinn hade emellertid gjort gemensaiii sak med republikanarne i Eio-Grande, och Garibaldi erhöll befallning a t t företaga en expedition till detta land för att an ytterligare stadfästa förbundet. Med tv % skepp styrde han nu kosan norrut mot St. Catharinas. kuster. Plötsligt uppstod en fruktansvärd storm; det ena större skeppet förmådde kampa sig framkt, men det mindre, hrilket Gqibaldi sjalf förde, kunde ej h %lla s t h d mot vagorna. Det slungades in emot kusten ocli krossades. Med oerhörd ansträngning lyckades det Garibaldi att radda en del af sitt manskap, meii de flesta omkommo. Bland de drunknade befiinno sig afven några af Garibaldis käraste vänner. Garibaldi ocli lians skeppsbrutna folk blef VO emellertid ~ilnligt emottagna i kustens ~estancioro. Inom kort erhöll han befäl öfver skeppet, Itaparika; %, ined hvilket lian hiyo tillfogade brasilianarlie stort af bräck. Blen oaktadt detta och midt iinder det segerjnbel, lirarmed eraktens invånare elnottogo honom, kunde han ej iitervinna sin forna käckhet. Han kunde ej glömma sina döda ränner och en känsla af djup ensamhet grep honom. » TJti den oandliga ökens, har han härom yttrat, rtill Iivilken denna förf ärliga tilldragelse f ör mig f örrandlat viirlden, kände j ag behof af en själ, som älskade mig, - utan en sidan föreföll mig tillvaron outhärdlig, nästan omöjlig. Vanskap är en frukt, som beror af tiden, den kräfver hratal för att mogna, medan kärleken tänder som blixten. Endast en kvinna skulle silunda kunna bota inig, en kvinna - det vill säga det samma som en tillflykt i sorgen, en tröst i olyckan, en stjärna i stormen, en kvinna - det ä r den guddom, man aldrig förgäfves anropar, nar maii anropar henne ur hjärtat, och i synnerhet nar man anropar henne i olyckan., Hittills Ilade tanken p&amp; ett äktenskap ej ens fallit den landsflyktige hjälten in.
ProtokollsTJtdrag d. 9 Jan. 1818. 507 Till Statsoch BancoUtskotten ! Ett Memorial af Riksdagsmannen C. Fr. Serg från Bohus Län , angående yrkad förlängning af Octroyen för Götheborgs Discont • samt Till AUmänna Besvärs och Ekonomiutskottet : ljo Joh. Jac. Rutbergs fran Norrbotten Memorial, angående jemkning i Ro'e ingen vid Kongl, Westerbottens Regemente , jenne Johan Wiklunds från Westerbotten och Olof Wikströms från .Norrbotten dervid gjorde anmärkningar , samt ett ytterligare Anförande af beinälte Rutberg i samma ämne, 2:0 Gustaf Olssons från Wes'manland Memorial , angående Hemmansägarnes i Snäfringe Härad utsynings ratt å de 3:ne samma Härad tillhörande Allmänningar. 3:0 Anders Christofferssons fran Kronobergs Län Memorial , angående vissa stadganden rörande KronoBrefbäringen* samt 4:0 Ett Memorial af Fullmägtigen i Banken, Anders Danielsson från Elfsborgs Län, angående hushållningen med Rikets allmänna och enskildte skogar, jemte dervid af Börje Börjesson från Halland skrifteligen gjorde Anmärkningar; Om hvilka Remisser Resp. MedStånden skulle •Vördsamt och vänligen underrättas. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S D. Remitterades Till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet; j:o Ett Memorial af Grefve von Schwerin, FV, go8 Protokolls Utdrag d. lo Jan. 1818- Engislaus, angående vidlagande af utvägar, hvarigenom åbyggnader å Boställsjord må kunna försäkras i Allmänna Brandförsäkringsverket. 2lo Ett Memorial af Herr Hammarhjelm, Cail Fredric, angående ändring i Kongl.
Det tragiska problemet är alltså olösligt inför människor, och däraf kommer först och sist den allmänna villervallan vid granskandet af Karl XII, den ständiga tvedräkten mellan beundran å ena sidan och sedliga anspråk å den andra. Vore en lösning någonsin möjlig skulle det betyda, att han icke vore verkligt tragisk, men vi behöfva icke frukta. Hvad är i djupaste klassiska mening tragiskt om ej den strid mellan personliga och allmänna rättskraf, som inför oss fyller hans lif! Han finner sig lömskt öfverfallen och snärjd. Han kan icke se bort från den enda tanken att han måste återtaga hvad våldet sliter ur hans händer. De försiktiga och de tröttnande ropa på fredsslut, men han kan icke förbise att fienderna vid första lägenhet åter skola kasta sig öfver honom, så framt han icke slår dem till marken för långa tider. Det är icke han som byggt det svenska storväldet, men ramlar det öfver ända, blir det han, som får skammen, och ju mer äran viker undan dess mer blir ärelystnaden hans allt uppslukande passion. På så sätt upptager han i sin person också hela sitt folks rättskraf och tragedien breder sin vinge öfver millioner. I grunden är han dock endast en svag människa, liksom hvarje annan dödlig, och ju ärligare vi se hans mänskliga ofullkomlighet i ögat, dess mäktigare reser han sig i det stora till en nationalhjälte, hvilken äfven däri skiljer sig från andra, att han icke är blott och bart en saga, utan en verklighet från igår. Det bästa sättet att förstå Karl XII är att hata honom och gå honom in på lifvet för att sticka ned honom ... Efter några veckor rider du bland hans drabanter! Sällan har folkfantasien besuttit en vackrare bild af en hjälte, än den segrande yngling, som drager ut mot moskoviten, och som snart sagdt hvart bondbarn i vårt land skall känna igen på det eländigaste träsnitt. Sällan har dock ett tragiskt öde så obarmhärtigt handskats med den trotsande och pröfvat att med hjälplöshet och armod slunga honom så djupt ned, ända mot det löjliga.
I län med små fögderier, der utsökningsärendena ombesörjas och kunna handhafvas af kronofogden personligen, är måhända antydda olägenheten mindre kännbar. Men i större län, såsom t. ex. min hemort, der all under-exsekutor tillkommande verkställighet öfverlåtes åt länsmännnen, är påpekade olägenheten i hög jgrad hinderlig för utsökningsmålens bringande till slut och inverkar således störande på det allmänna affärstillståndet. Till afhjelpande häraf får jag derföre ödmjukast föreslå att Rikets Ständer, för sin del, täcktes besluta en förordning af innehåll att, då klagan öfver utmätning af lösören föres, förelägger Konungens Befallningshafvande klaganden att inom Tjugo dagar från den, då^resolution meddelades, vid talans förlust, till kronofogden i orten besvärsakten aflemna, och åligge under-exsekutor att, derest besvärshandlingarne icke inom Eyrationdefemte dagen, efter det utmätning egt rum, till kronofogden inkommit, den exsekutiva åtgärden fortsätta och afsluta utan afseende på de besvär, som möjligen kunna hafva blifvit anförda. Om remiss bäxaif till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 8 November 1865. J. Smedberg, från Elfsborgs län. Af Carl Isak Bengtsson från Kronobergs län, om anslag för väganliiggning emellan sjön Bolmen och Wieslanda station i Sunnerbo härad. Nu då allmänna rörelsen hufvudsakligen drages åt de provinser, som lyckats få jernvägarne inom sina gränser, så inses ju tydligen, att ju lättare och bättre kommunikationsanstalter, som finnas i en ort, ju mera tilltager välmågan. 100 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Sunnerbo härad i Kronobergs län hoppades en tid att få jernvägen dragen genom Lagaådaleu, men blef häri gäckadt.
Ståndet beslöt, att 7 § af nyssnämnde Capitel och Balk må er hålla den lydelse, som Utskottet föreslagit, samt att, med upphäfvande af hvad 8 § i sagde Capitel och Balk hittills stadgat, densamma må förändras till det innehåll, som Friherre Stjernstedt i sin, betänkandet vidfogade, reservation, tillstyrkt; N:o 25, i anledning af väckt motion, angående stiftande af en Lag, i afseende på Gode Män eller Compromissarier: bifölls; N:o 27, i anledning af återremiss af Utskottets, under N:o 8, afgifne utlåtande öfver väckt fråga om förändring i 12 Gap. 1 § Giftermåls-Balken och 15 Gap. 24 § Kyrko-lagem lades till handlingarne; .Vo 28, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, Nnis 2 och 12: lades till handlingarne ; N;o 29, i anledning af väckt motion om upphäfvande af 3, 5 och och 6 §§ i 2 Capitlet Giftermåls-Balken och förändring af 9 § i samma Capitel och Balk: bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens utlåtanden: N:o 2, i anledning af väckt fråga, att Calmar Län måtte i t vänne Landshöfdingedöme!! fördelas; bifölls; Prot-Utdrag, den 16 November 18.44- N:o 3, i anledning af väckt motion om rättighet för rustoch rotehållare i Barne, Wiste, Ase och Kållands m. fl. härader i Skaraborgs Län, alt erhålla utsyning å närmast belägne krono-skog, för knekte-stugors uppbyggande: Bifölls; Nm 4, angående inköp och utdelning af ett antal exemplar af Svenska Fornskrifls-Sällskapets handlingar; Bifölls; N:o 5, i anledning af väckt motion om rättighet för vissa hemman i Färentuna härad i Stockholms
Jag vädjar häruti till den närmare kännedom af saken, som flere af Höglofl, Ridder; Den 27 April. 681 skåpets ochAdelns värde Herrar Ledamöter äga; men då afgiften en längre tid, ända till den 1 juli 1813, varit endast ^ procent vid ingåendet och lika vid utgåendet af varornas värden; då dessa värden i Hera fall blifvit långt under de verkliga upptagna; då afgifterne icke varit tillräcklige, att ersätta de för tillsynen erforderliga kostnader, då enskildta Upplagsstäilen varit tillåtna att nyttjas, en omständighet af den vigt och skillnad, att många af de redbaraste Svenska tillverkningar tvärt häremot måste, för erläggande af tungt belastande umgälder, nyttja allmänna Upplagsställen under den mest fiscaliserande tillsyn, då ännu all afgift till Statscassan stadnar vid 5 procent af varuvärdet vid in - och lika vid utgåendet, för till införsel lofgifvet och för otillåtet gods vid t procent i samma fall, då deremot Svenska tillverkningar af flera slag äro högt belastade, dels under tillverkningen Och consuintionen i landet, dels vid exporter derifrån; då allt detta och kanske mera inträffar att jemföras emot hvartannat; så hemställer jag, i anledning af dessa uppgifter, om icke nederlags och transito-handeln möjligen kunna anses gynnade och befordrade framför inhemsk industri och handel, hvarvid endast må tilläggas, att om öfvervigten skulle befinnas på den förra sidan, kan man icke gerna vara utan anledning att tro, det Svenska capital ingått uti förenämnde handelsgrenar, hvilket ock är sannolikt, enär man hört talas om, att skeppsladdningar, eller ock större och mindre delar af sådana, blifvit slutade af Sven - 682 Den 27 April. ska Handlande, hvilka, så framt de icke fått betalningsanstånd till dess varorna å utrikes ort blifvit sålda, måst för en tid upptaga Svenska capital, och för de i landet föryttrade troligen ic* ke erhållit annat än Svenskt mynt. Vare dock detta huru sorn helst3 sakens natur och hvarje mans eget interesse dictera, att då vägar stå öppna, nyttjas de, som rikta personen mest, ehuru sådant oftast sker på det Allmän, nas bekostnad, hvilket jag yttrat.
Majit, efter vederbörandes hörande, under den 26 Februari 1864, i nåder beslutat, att från och med den 14 Mars 1865 åtskilliga landtstatsboställen skulle till Statsverket indragas och för dess räkning utarrenderas, så hade, enligt hvad ofvanberörda den 7 sistlidne November till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition (införd under N:o 33 i lista Samlingen af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll) innehåller, Kongl. Kammar-kollegium uti underdånig skrifvelse den 7 November 1864 anfort, att, då ibland dessa bostadslägenheter gatuhusen Nio 7 Glemminge i Glemminge socken och Nio 21 Hannas i Hannas socken af Ingelstads härad och Christianstads län, hvilka intill den 14 Mars 1865 innehades af Iläradsskrifvaren i fögderiet, till arealen bestode: Nio 7 Glemminge endast af 6,5 kappland eller 1 ref 13,75 stänger med ränta af 12 öre, och Nio 21 Hannas endast af 10,3 kappland eller 1 ref 80,25 stänger med ränta af 19 öre, berörda lägenheter alltså syntes vara för obetydliga att bibehållas för Statens räkning, hvadan Kongl, Kollegium hemställt, huruvida icke, på sätt i enahanda fall förut egt rum, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om samma lägenheters försäljande till skatte samt derjemte tillkännagifvit, att, intilldess frågan härom blifvit slutligen afgjord, Kollegium ämnade föranstalta om lägenheternas utarrenderande, med skyldighet för arrendatorn att, derest den ifrågaställa skatteförsäljningen beslutades, lägenheterna, efter åtnjuten laga fardag, till en blifvande köpare afträda; och har med afseende på hvad Kongl. Kollegium sålunda i underdånighet anfört och hemställt, Kongl. Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer, att nämnda 2:ne lägenheter måtte få till skatte försäljas.
Hvilken stockning i rörelsen eller så kallad penpingbrist, härigenom skulle förorsakas, kan man, ej utan rysning, tänka sig» Af dessa skäl vill jag ödmjukligen underställa Eders Excellence och Höglofl. Rid* derskapet och Adeln, om ej målet må till Höglofl. BancoUtskottet återförvisas. Ridd, o. Ad, Prat, N:o y, 9 S Den 3 Juni. e. m. Herr Landt Mar skalk en hemställde, om Rid* derskapet och Adeln ansåg hvad nu blifvit anmärkt hindra antagandet af Utskottets Menior i al. Ropades Nej. Hvarefter Banco-Utskottets Memorial bifölls. Efter förnyad föredragning af BancoUtskottets sistlidne Plenidag på bordet lagda Me. morial, angående ManufacturDiscontens Disconträttiglxt i Banken, blef detsamma af Höglofl. Ridderskapet Och Adeln bifallet. Företogs till afgörande BancoUtskottets , sistlidne Plenidag på bordet lagda , Memorial , angående RiksDiscontens Discontsumma. Friherre Mannerheim, Lars Augnst: Det förefaller oväntadt, att ett Penningverk, så nära sin upplösning, sorn RiksDisconten, anmäler sig att begära penningar, för att än vidare utsträcka sin rörelse. Med Götha CanalDisconten ar förhållandet helt annorlunda: Dess rörelse grundar sig ej uppå dess Disconträtt, utan uppå privata insättningar, hvaremot utgifvas 3 procents-sedlarj och sådane sedlar utgifvas den mot ej af RiksDisconten. Det förefaller mig ofelbart, att, om den i BancoUtskottets Memorial nu föreslagna förhöjning Den 3 Juni. e. m. 99 1 RiksDiscontens Discontratt i Banken beviljas, skall denna Discont inom några veckor hafva, utöfver hvad nyttigt är, utsträckt sirt rörelse. Jag tillstyrker, på denna grund, att Memorialet måtte återremitteras. Grefve Lilliencrantz, Johan Wilhelm'.
Exc. vidare yttrat, att beslut torde böra fattas ang:de den 9:de g:ns förändrade nummerordning, hemstälde H. Exc., huruvida R. o. Ad. bifölle, att den förra g 9 erhölle nummern 8, hvartill jemväl svarades ja. Efter tillkäunagifvande, att den med N:o 9 betecknade g:n motsvarade den af R. o. Ad. återremitterade 10:de g:n uti förra förslaget, hvilken g:s innehåll undergått förändring och nu borde pröfvas, föredrogs 8 9- Hr von Koch, Nils Samuel: Den hypoteksbanken ge nom denna § medgifna rättighet att utlemna upsägbara obligationer, tror jag vara alltför vidsträckt. Det är alldeles stridande mot en sådan banks ändamål att låna upp penningar på kort tid och låna ut dem på lång, och en sådan rättighet kan äfven, om en kris tillstöter, medföra verkliga vådor för dess säkerhet. Deremot vill jag medgifva banken att få på detta sätt uptaga penningar, när det är nödigt för att upfylla redan ingångna förbindelser. Jag önskar således att början af g:ns Irsta mom. må förändras till: »Hypotheksbanken vare berättigad att för tilifnlli »ga, af förut ingångna förbindelser föranledda behof uplåning »verkställa» etc. etc.; samt att ett 2:dra mom. måtte tilläggas, af innehåll, att »Eör utlemnande af amorteringslån till hypotheks»förening må hypotheksbanken icke utgifva obligationer, ställda »på upsägning.» Med dessa ändringar anhåller jag om bifall till §:n. Hr Bildt: Då man, som nu är fället, skall stifta en lag, icke för stunden, utan för en lång framtid, bör man noga öfverväga alla de eventualiteter, som kunna inträffa, och det synes mig då utom allt tvifvel, att en sådan rättighet, som genom denna g medgifves hypotheksbanken, är oundgängligen behöflig.
Då under öfverläggningarna i detta mål skiljaktiga meningar förspordes, skedde slutligen omröstning, hvarvid först referenten yttrade: att han, som deltagit i det af sökanden åberopade utlåtande, hvarigenom Kammar-rätten den 27 Juni 1843, hufvudsakligen på de i förevarande ansökning upprepade skäl, i underdånighet hemställt, om icke det ådömda beloppet kunde varda af gunst och nåd eftergifven fortfarande ansåge dessa skäl förtjena afseende, och då, vid besvarande af den nu erhållna nådiga remissen, något hinder att i hela dess vidd pröfva den väckta frågan, i referentens tanka, icke kunde bernias från ordalydelsen i Kongl. Majits nådiga bref af den 1 Oktober 1845, som, utan antydan om skälen dertill, endast innefattar det förklarande, att ansökningen ej kunnat i nåder bifallas, funne ock referenten, med afseende å hvad i saken förekomme, sig föranlåten att i underdånighet tillstyrka, det måtte Kammarrätts-rådet Sylvanders i likhet med hvad andra sökande någon gång vederfarits, förunnas den nåd, alt handlingarna öfverlemnas till Rikets nästsammantiädande Ständer, för att rörande medlens afskrifning sig yttra, och beloppet emedlertid och intilldess frågan blifvit slutligen afgjord» tå i kronans räkenskaper balanceras. T. f. Amiralitets-kammar-rådet, Protokolls-sekreteraren Bäckström förmälte, att han hufvudsakligen förenade sig i den af referenten anförda mening. Herr kammarrätts-rådet Edman instämde till alla delar med referenten. Herr kommendören m. m. Blomstedt yttrade, att, enär några nya eller andra skäl, än som funnes förhanden, då, uppå Kammarrätts-rådet Sylvanders änderdåuiga ansökning att af gunst och nåd vinna befrielse från utgifvande Kongl. Majsts Nåd. Skrifvelse, N.-o 27.
I öfrigt då ÖfversteLieiltenant Morttgommerie med så sarina färger målat taflan af de olyckor och brott Lotteriet förorsakat, vöre det att missbruka Ridderskapets och Ådelns tid att dervid uppehålla sig. Länge kan det icke dröja, att icke allmänna rösten, som begär denna skatts afskaffande, förr eller senare skall blifva hörd. Jag anhåller att desse anmärkningar få åtfölja återremissen till StatsUtskottet* Friherre Cederströmj Jacob: Jag håller StatsUtskottet räkning för den åskådlighet, som vunnits genom de i Memorialet upgjorde tabeller. Vid beräkning af den Indelta Ordinarie eller såkallade PersedelRäntan, får jag an - Den 21 Februarif. 289 anmärka* att multiplicerad med 5* såsom Utskottet utfört den, upgår summan på långt när icke lill det belopp* som elen till lndelningshafvären utgöres. Detta missförhållande verkar visserligen icke på StatsVerkets disponible tillgångar, men då ert tableau upgöres öfver Stats Verkets tillstånd* anser jag den böra vara i möjligaste måtto sann. Enligt den af Utskottet gjorde Tabell, är synbart, att i8a3 års Ständers beräkning af denna inkomst, på långt när icke Upgått till det belopp* sorn deri, förhandlad efter markegång, sedermera utgjort; jag kan således icke finna orsaken till den af Utskottet föreslagna nedsatta beräkning af denna inkomst, och tror deri böra beräknas multiplicerad med 5 och -f, för att komina sanningen så nära som möjligt* Beräkningen af kopparräntäri Syhes mig för låg, i det 3o skeppund synas utan skäl hafva blifvit från beräkningen Uteslutne; och priset jemväl mycket för lågt, då afseende hafvas bör derpå, att denna koppar utmyntas. Tiondetackjernet är uptäget under dé sednare årens gångbara pris, och synes kunna höjas med 1 R:dr per skeppund.
Så väl de inom Ilögvördiga Preste-Ståndet afgifna yttranden vid remissen af den motion, som framkallat detta betänkande, som min egen mångåriga erfarenhet såsom lärare, hafva hos mig stadgat den öfvertygelse, att Rektorer så väl vid högre sorn lägre elementar-läroverk böra hafva en genom fullmagt tryggad och fast ställning. Till stöd för denna åsigt kan tillika åberopas, att Rikets Ständer, i sin vid sistlidne riksdag afgifna underdåniga skrifvelse angående åttonde Hufvudtiteln, i fråga om huruvida rektoratet vid elementar-läroverken borde vara stadigt eller flyttbart, bland andra motiver anfört: att, om i hvarje annan förvaltningsgren bestämda styresmän med en fast ställning och icke blott tillförordnade för några få år i sender, anses nödige, sä torde behofvet deraf icke mindre göra sig gällande inom läroverken. Upprätthållandet af ordning ibland ett talrikt. antal lärjungar af olika åldrar fordrar, just för det att mildhetens medel skola företrädesvis vara för ändamålet tillräckliga, en stark myndighet i den styrandes hand. Uppgiften att. framkalla och befrämja en harmonisk samverkan mellan ett större antal lärare förutsätter icke allenast ett öfverlägset, utan äfven ett längre fortsatt personligt inflytande. I afseende på undervisningen är det vid den mångfald och det omfång, hvartill denna i sina särskilda grenar numera utvecklat sig, af synnerlig vigt, att enhet vid behandlingen gör sig gällande, hvilken måste i första rummet utgå från läroverkets styresman och från den djupare insigt i undervisningskonsten och undervisningsämnenas inbördes sam - X Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 44. man häri", som han endast genom ett längre fortsatt studium och utvidgad erfarenhet kan förvärfva.