Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till bemötande af revisionsberättelsens 4 §, i fråga om och hvilka åtgärder blifvit under äret vidtagne till indrifning at Stuteriets osäkra fordringar till belopp 1,742 R:dr 71 öre Runt, får jag, med åberopande af min till Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen, i anledning af en lika beskaffad anmärkning vid 1859 års redogörelse, den 10 Januari 1862 afgifne relation, endast tillägga, att, efter den tillförlitliga kännedom jag mig förskaffat rörande förhållandet med gäldenärernes eller deras sterbhus’ tillgångar, endast af Ryttmästaren Hammarskölds konkursmassa, — hvarifrån en af min företrädare i tjensten, Intendenten Adlerstam år 1858 uppburen, men ej förr än år 1862 af hans sterbhus redovisad utdelning, stor 101 R:dr 33 sk. 8 rst. Banko, kommit Stuteriets kassa till godo,— kan vara att förvänta någon ytterligare,„ehuru obetydlig afbetalning och möjligtvis af den till Amerika afvikne Landtbrukaren Östbom, som numera lärer vara till fäderneslandet återkommen och mot hvilken lagsökning blifvit ånyo verkställd. De i 5 § omnämnde tvenne likkistor, hvilka af misstag upptagits i 1860 års räkenskaper bland oduglige persedlar, hafva blifvit utur förrådet utlemnade och använde för 2:ne aflidne personer vid Stuteriets fattigvård, hvarom bevis här vidfogas. Strömsholm den 8 Januari 1863. N. G. Eeh. (Bilaga.) Att 2:ne likkistor från Stuteriets förråd blifvit utlemnade och använde till nedanskrifne å Strömsholm aflidne fattiges begrafning, nemligen i Januari år 1860 förre nattvakten Hellbergs hustru och i Mars månad samma år stalldrängen Sundströms enka, betygas. Strömsholm den 30 December 1862. J. Ortin. F. L. Lanthén. Bokhållare. Slottsvaktmästare. Till Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen.
Tullstyrelsen kommer i tillfälle att årligen före Skeppningen beräkna varornes medelvärden för hela Riket och, i händelse behofvet fordrar, förordna om någon genom förändrade omständigheter nödig befunnen ändring i Tullvärdet å varor bör ega ruin. 5. Tull-Afgifterne för alla utgående varor skola i Stockholm, Göteborg och Gefle ovilkorligen på hittills vanligt sätt liqvideras i växlar, med undantag af Summor, hvilka ej uppgå till 300 R:dr Hamburger Banko. Deremot må Tullafgifterne för utgående varor i Rikets öfrige Städer alltid, och i de nyssnämnde när afgiften ej uppgår till 100 R;dr Hamburger-Banko, samt TullAfgifterne för inkommande varor i samtlige Städerpe , efter den Trafikerandes^va!, erläggas antingen i Växlar eller i Banko-Sedlar, enligt den kurs, som kommer att bestämmas efter den under föregående Qvartal sammanräknade medel-1 kurs å Börserne i Stockholm och Göteborg. fi. Ehuru den möjliga bristen i Siats-S.umman sannolikt blifver fylld så väl genom det okade Tuilvävdet som genom förhöjningen, å inkomman. Underdåniga Skrifvelserf ?s§ de Tullen j Öfverlemna Riksens Stander icke desto mindre, för StatsVerkets ytterligare säkerhet, i underdånighet åt Eder Kongl. Maj:t att, i öfverenstätnmelse med Reciprocitets-grunder, lämpa FÖrfattningarne och Skeppsumgälderne å andre Nationers Fartyg i förhållande till den större eller mindre hörda, Svenska Fartyg måste i Utländske hamnar vidkännas. 7. Då den af Riksens Ständer till utarbetande föreslagne Tull-Taxa ej torde så hastigt hinnäs färdig, anhålla Riksens Ständer hos Eder Rong!. MajU i underdånighet , att, intill dess densamma erhållit Nådig stadfästelse och blifvit till efterlefnad påbuden, 1816 års Tull-Taxa å utgående varor må , utan något slags förhöjning, i allt hvad den upptager tjena till efterrättelse och således KonglFörordningen d. 29 Januari 18 17 om Tullen å Jern genast i Nåder upphäfvas. 8.
Commissarie-underskriften 1: 16. — Contrasignation , — 3a. — hvarförutan för ordningsnumrors och serie-böksläfvers anbringande medelst roarhin-tryck betalas för hvarje iooo:de af sistberörde sedlar , — 20. —■ C: 0. Såsom ersättning till Bankens Medailleur G. Enegren, för den förlust af hittills påräknad arbetsförtjenst, som lian, till följd af förändringar med sedelmyntet, kommer att vidkännas, ega Fullmägtige att, med afseende å hans tjenstetid och derunder ådagalagda förhållande, samt i öfrigt förekommande omständigheter, tilldela Enegren utöfver lönen, ett serskildt årligt arfvode, emot skyldighet för honom att biträda vid sådane möjligen förefallande göromål inom Banken, dervid han, genom sin egande konstfärdighet, kan tillhandagå. Stockholm den 24 Maj 184 r - N:o i85. B anco~Ut skottets Memorialj N.o iS5. 9 N:o 185. Ank. till Exp. Utsk. den 26 Maj 1841, kl. 9 f. m. Memorial, med svar å gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, J\':o i55, innefattande förslag till ändring af $. 23a uti Banco-Reglementet. Utskottets ofvanberörde Betänkande, i anledning af väckte frågor om förändring och förtydligande af de för Handelsoch Närings-Disconternes lånerörelse, uti 4* 5 och 6 mom. af 23a §. i Banco-Reglementet under den 26
Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att denna motion, efter det den blifvit till prot:t skriftligen afgifven, skulle till remiss blifva anmäld. Frih. von Schulzenheim, David Theodor, anförde skriftligen: Ehuru det i allmänhet är lättare att vinna deltagande, än att vinna rättvisa, hoppas jag dock båda delarne, då jag nu går att vördnadsfullt inför Ståndet framlägga följande motion om pension åt en afliden utmärkt vetenskapsmans efterlemnade enka och barn. Bildningens skönaste blommor hafva alltid blifvit odlade på klassisk grund och praktikens rikaste skördar hafva dragit sin näring af vetenskapens och theoriens safter; derföre hafva ock de klassiska språken, jemte de högre läror, de innehålla, städse varit ansedde som de källor, hvarifrån en rätt bildning borde sökas, och sålunda har äfven vid våra Akademier, i den Juridiska, likasom i den Philosophiska Fakulteten, i den Medicinska likasom i den Theologiska, Latinska språket intagit sin plats i bredd med Fa kulteternas specialämnen, och följden deraf har blifvit den, att uppehållandet af Lärostolen i Romerska vältaligheten har varit mödosammast vid Akademierna och att öfveransträngningarna dervid hafva kostat de 3 sista, som i Upsala beklädde denna lärostol, lifvet i deras bästa år. Så har, hvar efter annan, den snillrike Törnros, den lärde Sillén och nu sist den af ungdomen så högt älskade Carl Edvard Zedritz, bortgått från sin mödosamma Profession genom döden, vid den ålder, då mannens förmåga, af verksamhet var störst. Professor Zedritz var högt älskad af sina lärjungar och utgjorde med Geijer och Hwasser det klöfverblad, som både mest upbar 136 Den 9 November. och mest förfjente ungdomens hyllning och tillgifvenhet, och hvarigenom han äfven kunde popularisera sitt svåra läroämne. Zedritz har bortgått; men efterlemnat Enka med 4 barn, 2 söner och 2 döttrar, men ingen förmögenhet, endast skulder.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , biföll Ii. o. Ad. denna anhållan; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Ståndets Hrr Bänkmän att välja en Elektor efter Frih. Skjöldebrand. Efter förmälan, att Gr. Thott, Otto, och Frih. Wrangel von Brehmer, Johan Wollmar, hvilka blifvit utsedde till ledamöter i Riddar!).-Utsk:t, inlemnat sina poletter; anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:ns Hrr Elektorer att sammanträda för val af 2:ne nya ledamöter i nämnde Utsk. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf härefter, att vid det sammanträde, som Riks-St:ns Hrr Talmän sisth dag hållit för att träffa öfverenskommelse om de dagar, på hvilka plena bos RiksSl:n under tiden närmast före och efter den stundande Julhelgen borde hållas, Hrr Talmän, jemte det att de förenat sig i den åsigt, att då några ärenden af vigt för närvide icke fiirefunnos att af Stånden handläggas, det skulle vara särdeles önskligt, att Utskm ville utan något synnerligt afbrott fortsätta sina arbeten under Jultiden, tillika öfverenskommit, att plena hos Riks-St:n skulle ega rum Lördagen den 16, Onsdagen den 20, Fredagen den 22 samt Lördagen den 30 innev:de månad. Gr. Mörner, Carl; Hindrad af opasslishet att närvara sisth Lördag, må det tillåtas mig att vid delta tillfälle få i R. o. Ad:ns piot. nedlägga min reservation mot det beslut, som Ståndets majoritet lättat i representationsfrågan.
a. är j u ståtlig — m e n dylika lösryckta scener förmå naturligtvis ej fängsla intresset i samma grad s o m en sammanhängande opera. Fru Östberg hade här tillfälle att briljera med sin öfverlägsna o c h säkra sångkonst i en m y c k e t fordrande koloraturaria, för hvars utfö- rande h o n skördade det lifligaste bifall. Sådant k o m äfven hr Ödmann till del. Båda operorna, af hvilka den förra leddes af hr Henneberg, den senare af hr Nordquist, hade att uppvisa vackra balettnummer. De v o r o för öfrigt förträffligt iscensatta af förste regissören hr Elmblad. Den minnesrika föreställningen slöts m e d afsjungandet från scenen af kungssången. Klockan var då öfver midnatt. E n nyhet, för hvilken den musikaliska delen af publiken säkerligen är varmt tacksam, består i den af k. teaterdirektionen vidtagna, välbetänkta åtgärden att hålla dörrarna stängda, så snart en uvertyr eller en akt begynt. Man slipper härigenom störas af slående i klaffar o c h förbipasserande af den del af publiken, s o m ej vet passa på tiden. Kungl. teatern gifver i m o r g o n lördag symfonikonsert efter ett alltigenom svenskt program. — Teaterns första nyhet blir Stenhammars opera » Tirfing », på hvilken flitigt repeteras under kompositörens egen ledning. \ T * * \ rfrfnlnmn [DUN Doktorns ansikte mörknade, o c h hans t o n var nästan ovänlig, när han sade: » En ung kvinna b o r d e inte anse publikens bifall s o m sitt högsta goda. » Elsa ryckte till, tårarne k o m m o i hennes ögon, m e n h o n svarade lugnt: » Jag kan ju inte begära, att ni skall förstå mig. Publikens bifall är inte mitt högsta goda, men för den, som intet äger i hela världen, är det ganska mycket. » Doktorn lade sin arm o m hennes lif, tryckte henne fast intill sig o c h dansade ut. » Förlåt mig, o m ni kan!
Jag tänkte nästan detsamma som Matts, ehuru jag naturligtvis icke kunde sätta full tillit till hans utsago; ty den, som kunde komma in genom lästa dörrar, komma och försvinna, huru han behagade, och med sina gemena röda ögon utöfva en makt, som hela min vilja och ansträngning icke förmådde besegra, den kunde också ganska väl låtsa sjunka i hafvet inför mina ögon och sedan flyta i land som en barkbit, helt torr och välbergad. Jag kunde så mycket mindre sätta tro till hans död, som han ett par nätter derefter åter stod vid min säng och tutade i mina öron sitt eviga: ”Gif mig igen min peruk!” Allt hopp att bli befriad ifrån honom var således fåfängt. Imellertid kunde jag icke förklara den ytterliga rädsla, han visat för mig; det tycktes mig nästan, som om min åsyn på honom haft samma verkan som hans på mig. Hvaraf kom detta? Skulle jag kunna under dagen ega samma makt öfver honom, som han under natten egde öfver mig, eller voro vi båda offer för en infernalisk lek af någon afgrundsande, som lät oss ömsesidigt plåga och förskräcka hvarandra? Då man en gång låtit sin fantasi öfverskrida gränsen för de vanliga och begripliga företeelserna i verlden, så har man sedan alls intet skäl att hejda den; man kan komma hvart man vill i det oändliga och hemlighetsfulla tomrummet, under förutsättning att allt, hvad vår tanke omfattar, vår inbillning vidrör, det har äfven ett slags verklighet till grund. Vår hjerna kan icke skapa nya bilder, blott reflektera de redan befintliga, och allt, som vi på dess spegelbotten se, har således sin motsvarighet, sin originalbild någonstädes i skapelsen. Men tusen af dessa bilder begripa vi icke, känna vi icke igen, ty de ligga icke inom vår egen sfer. Denna lilla jude var kanske, när allt kom omkring, lika oskyldig som jag sjelf och hade kanhända lika mycket anledning till att känna hat och förskräckelse för mig, som jag hade att känna det för honom. Imellertid blef genom hans upprepade nattliga besök min chevelyr allt mera bizarr, mitt hufvud liknade en ojemn stubbåker, och förtviflad som jag var, skulle jag längesedan rest ifrån Gustafsberg, om icke kärleken till Sara hållit mig qvar.
Rikets Ständers Riksgäldskontors Ränteutgifter och Skuldafbetalningar samt Förvaltningsoch Uppbördskostnader, äfvensom från detta Yerk omedelbart utgående löner och pensioner, jemte Riksdagsoch Revisions-kostnader samt Restitutioner, m. m. Hafva utgjort Antagas komma att utgöra år 1843. år 1846. år 1847. Summa. Årliga Ränteanslaget till H. M. Kammar-Rättens Tjenstemän, Bevillnings-taxeringskostnader samt omkostnader för kortoch tidningsstämplingen, restitutioner, m. m 15,275 56 2 16,443 6 8 22,057 51 9 53,774 26 7 20,000 20,000 20,000 60,000 — Tillfälliga utgifter 229 25 9 285 6 — 302 3 — 816 52 9 160 180 — 300 — 640 Tillsammans banko R:dr 636,153 22 6 528,773 20 11 561,763 47 5 1,726,670 42 8|l,393,000 525,000 538,000 2,456,000 Upplysningsvis anmärkes: att bland 1848 års ränteutgifter och kapitalafbetalningar för Riks gäldskontorets skulder R:dr 702,000: är den under första hälften af samma år liqviderade kreditivskulden till Banken vid 1847 års slut upptagen med » 681,917: — 3. att de från innevarande års början, till och med nästlidne September månad, af Riksgäldskontoret bestridda riksdagskostnader utgjorde . » 175,250: häruti inberäknade under samma tid verkställde utbetalningar för Rikets Ständers hus R:dr 666: 32. och godtgjorda kostnader för den under 1840 och 1841 års riksdag sammankallade Riksrätt » 2,371:32. Stockholm den 17 Oktober 1848. C. G. Stuart.
Då under Krigs-tillfällen större Summor i Orterne förskjutas af Ränterierne, gå Räntmästarne härigenom i mistning af denna Löne-förmån, och sättas såmedelst i en verklig förlägenhet, helst beloppet af denna förlust ej sällan utgör en stor del af deras påräknade Inkomster. Detta är fallet med Räntmästaren i det mig Nådigst anförtrodde Wermelands Län. Blott under sednare Krigsåren utbetaltes från Carlstads LandtRänteri, 90,700 Riksdaler B.'co dylika Förskotter, hvarigenom halfva Procen hidd. 0. Ad. Prof. II B. 44 538 Den 5 Januarii. tens RemissLage till ett belopp af 453 R:dr sk. frångeck honom. Om dessa Medel genast blifvit remitterade, hade denna Summa utgått af Statsmedlen, hvilka jag icke tror böra tilläggas denna opåräknade vinst, helst då det sker på en fattig Embetsmans bekostnad, vid hvars Tjenste-befattning så mycken ansvarighet hvilar. Jag får i anledning häraf anhålla, att denna Ersättnings-fråga må blifva remitterad till StatsUtskottet, och bifogas härhos en Förteckning på de Utbetalningar, hvarå RemissLaget förlorats. 3:o Direclionen för RiksBancoDisconten bar fattat det Beslut, att Lån i denna Discont, som varit förfallne tvenne Månader, och derefter blifvit lagsökte, ej få omsättas, utan bör fulla Capitalet inbetalas. Ehuru riktigt i sakernas vanliga ordning ett sådant Beslut kan vara, torde det dock i närvarande ögonblick böra förändras. Som Executor har jag en bedröflig erfarenhet, huru tungt ett sådant Stadgande faller på Låntagarne, hvilka, både med vilja och förmåga att fullgöra sina Förbindelser, nu, då all rörelse är afstannad, sakna tillfälle att kunna göra det. Kongl.
Bref utsatte 2:ne års arbete, Mannen å någon Kronans Fästning, och Qvinnan å Tukthus. ö:o Den 27 October 1820; Circulair-Bref till Hofoch Öfver-Rätterne, angående åtskilliga omständigheler i afseende å böters förvandling i kroppstraff; uti hvilket Bref, under åberopande af 20 Cap. 4 §., 52 Cap. 1 §. Rättegångs-Balken och 1 Cap. 1 §. Straff-Balken, samt Kongl. Brefven den 11 Junii 1740 och den 5 Februarii 1768 förklaras: 1:0 Att den målseganden medgifne rättighet, att efterskänka sin andel i böter, som för bristande tillgång förvandlas, ej bör sträcka sig till allmän åklagare; men då målsegande, som sjelf angifver och utförer saken vid Domstol, har rättighet att eftergifva, eller träffa öfverenskommelse om sin Tredjedel af böterne, och kroppsplikten i sådant fall inskränkes till Två Tredjedelar af den , som svarar emot hela bötes-beloppet, följer deraf, att, om målseganden har större andel af böterne och eftergifver den, 92 bör kroppsstraffet minskas i samma förhållande,' som är emellan målsegandens andel af böternq och hela botes-beloppet. 2:0 Att en sådan minskning får ega ram, oaktadt målsegandens bevis om dess andels godtgörande eller eftergift , icke före böternes förvandling, vid Domstolen, utan först, vid dea sakfälldes införpassande till Läns-häcktet, företes hos Kongl. Maj;ts Befallningshafvande, hvilken då eger alt, i förhållande till målsegandens andel i böterne, bestämma minskningen i kroppsplikten och den till verkställighet befordra. 3:o Att vid Lagens stadgande om högsta och lägsta kroppsplikt bör förblifva, utan hinder af den ändring, sorn, genom målsegandens eftergift, kan tillkomma; men att, när det genom eftergift minskade straffet ej svarar emot jemnt antal af dagar, bör, utan tillämpning af det i 5 Cap. 4 §.
Så kom hon in som i drömmen, tog några stapplande steg på halmen och sjönk ned vid väfstolen. Icke åt hon, och icke var det vån om att fråga henne. Det enda jag förstod var att hon i mörkret blifvit kullriden af ryttare på landsvägen. Tullnären Lydik Larsson, hvilken omsider vaknat, hörde de sista orden och anmärkte sömnigt, att detta var herr Åkes ryttare likt. Torparen inträdde, stampande snön af sina tunga själskinnsstöflar. Som nästan alla vuxne män i Finland vid denna tid hade Thomas Kask tjenat i fält och därtill mist en arm under Evert Horns befäl emot moskoviten. Lyckligtvis var det den vänstra. Han kom med underrättelsen att herrarne i Nyby gård rustade sig till aftåg. Rådplägning hölls, och mäster Sigfrid förklarade sig villig att döpa de nyfödda. Detta, menade han, är min kristliga pligt, men något kommer ock herrarne vid. De hafva vållat den fattiga moderns ofärd, och hvad de ej mer kunna återgälda åt henne, det skola de återgälda åt hennes barn. Jag går till Nyby att bjuda dem hit till faddrar. Sagdt. Och upprörd af våldsbragden begaf sig den gamle genast på väg. Dagen grydde, men stugan var ännu mörk, af det enkla skäl, att dess enda lilla fönsterruta befanns söndrig och tillstoppad med blår. Dordej hade med nöd hunnit undanstöka det mesta af halmen och putsa sin lille Tommus sotiga näsa, när herrarne inträdde med ett par af sina tjenare, som mottogo deras kappor och handskar. Tullnären och mäster Sigfrid kunde nu vid skenet från spiseln närmare betrakta desse myndige män, hvilka på sin tid räknades bland landets ypperste, den ene i fred, den andre i krig. Båda voro i sin kraftigaste ålder, herr Jöns Kurck trettiosex, herr Åke Tott endast tjuguåtta år gammal. Båda voro resklädde, hvarför man af tidehvarfvets bekanta gustavianska dräkt nu knappt urskilde mer än de korta kragstöflarna och den bredbrättade hatten. Men äfven i resdräkt skilde sig hofmannen märkbart från krigaren.
Dä nu StatsUlsk. tog denna anmälan under öfvervägande och dervid fann, lika med Revisorerne, alt delta bekymmersamma förhållande förljente all möjlig uppmärksamhet, sä stannade Utsk. för sin del i det beslut, ali icke begära någon specificerad åtgärd af Regeringen, ulan valde i stället den generellare termen, att blott anmäla behofvet af rättelse, men att sältet borde ankomma pä Regeringen sjelf att bestämma, till följd af de noggrannare upplysningar hon lättare än StatsUlsk. kunde vinna. Mig synes sorn denna StalsUtsk:s förändring i Revisorernes framställning förtjena!' allt bifall, ty det tillkommer hvarken Ständerne eller deras Utsk. att detaljera och reglementera, utan endast att angifva behofvet och principerna, öfverlemnande utförandet ät Styrelsen, ty detta är dess kall och dess ändamål. Enligt min tanka, har Utsk. således i detta fall förfarit ganska rätt så väl i form som sak, och derföre yrkar jag bifall till förslaget. Gr. Mörner: I anledn. af den utaf Frih. Ridderstolpe meddelade upplysning, får jag endast svara, alt det är ganska lyckligt, om i Westerås län funnits en entrepreoeur, sorn åtagit 518 Den 27 November e. m. sig att för det priset leverera de motvaror, som enligt deri fastställda spisorduingen skola fångarnc tillhandahållas. Det är numera icke en viss penning om dagen, som fänge åtnjuter, ulau viss mat, till det pris, som på särskilda orter kan åstadkommas, och derföre hlir detta olika, på olika orter. I sjelfva saken är jag fullkomligt af samma tanke med Hr Gripenstedt. Ilr von Hartmansdorff: Hr Gripenstedt har yttrat sig linna det vara ganska rätt, att Sländerne ingenting detaljera, ulan tala i allmänhet, öfverlemnande ät Regeringen, som bättre förstår saken alt ingå i det omständliga. Men det är just detta talande om grundsatser och andra vackra saker, som leder på afvägar, ty den som blir på sådant sätt tilltalad, kan svara på samma sätt, och man utbreder sig i den tomma rymden utan att komina till någon slutsats.
Exemplar af Bihanget, hvilket skulle för dera medi öra nytta, då de i flere allmänna frågor kunde derigenom kem na i till. fälle, att consultera Utskottens Betänkanden , och Riksens Sländers deröfver lättade beslut* Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog, att StatsUtskottets Utlåtande måtte gillas, med tillägg., att ett Exemplar af Bihanget borde utdelas till hvarje publikt EmbetsVeik i Riket. Bifölls. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoeh EkonoiniöUtskottets den 4 sistlid - Den 2 Juniit ne Mars sfgifne, samt den i sistlidne April på bordet lagde Betänkande, angående yrkade rättelser och förändringar uti författningarne rörande skogarne i Riket, blef samma Betånkanj de af Ridderskapet och Adela bifallit. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den l5 sistlidne April afgifne, samt den 18 i saulina månad på bordet lagde, Utlåtande, angående tillökt antal Löner för JustitioeRevisionsExpeditionen, fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial nu mera borde luggas till Htsndlingarne. Hans Excellence Herr Grefven och handt* Marskalken, hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att pröfning af Statsoch BancoUtskottens den 25 sistlidne April afgifne, samt den 2 derpå följande Maji pä bordet lagde, Utlåtande öfver de hos samtlige RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottens den 3 sistlidne Mars meddeldte Belånkande, rörande utredningen af Götha CanalBolagsMalmö- och Götheborgs Disconter, nu finge fortsättas. Bifölls. I följd hvaraf, och då första punkten i Utskottens Betänkande redan blifvit den 3® 5 4 Den 2 Juni i, sistlidne Maji afgjord, s:dra punkten nu lill pröfning företogs, så lydande: 2:o
På det sättet tror jag mig icke kunna uppfylla mitt representantkall. Jag tror att man bör afse att skydda allas fördel, och att det är ett väsendtligt vilkor för ett samhälles bestånd och för hel gden af dess institutioner, att bestående rättigheter endast pä ett rättsenligt sätt förändras. Utaf den på Gr. Lagerbjelkes begäran upplästa underd. skrifvelsen till K. M. finna vi visserligen, att R. St. uttryckt den önskan, att de indelta räntorne måtte indragas till Kronan, dock under vilkor att sådant kunde ske, utan alt någon derigenom blefve i sin lagliga rätt förnärmad. Jäg är af samma tanke nu som vid förra riksdagen, eller att hvad som kan åtgöras utan att det sker pä någons bekostnad bör vidtagas, men hvad som endast kan ske på bekostnad af många och till vinst för några fä, det bör icke äga rum. Denna åsigt kommer jag alltid att vidhålla, man bar trott att det skulle innefatta en fördel för ränletagaren att hans ränteinkomster uppbures af kronan och att han sedan finge dem kontant ur Kronans kassa. Man har här förbisett den för icke länge sedan inträffade händelsen, då Statskassan befanns vara i det betryck att man måste tillgripa alla publika kassors medel, och då regeringen måste utgifva nödmynt, samt förvandla rikets gäld till ett mynt för att kunna reda sig. Då detta icke förslog, utgaf man s. k. långrockar och Fahnehjeimare, som öfrige löntagare nödgades hålla till godo, i st. f. riksmynt. Indelta arméen deremot utfick sina löner i Sveriges mynt. Andra krig i vår historia visa enhanda förhållande dock icke sä våldsamt som under 1789 års krig. Afven under 1808 års krig inträffade så beskaffade oordningar. Gr:ne Sparre och Lagerbjelke hafva förordat Frih. Palmstjernas förslag; Gr. Lagerbjelke af det skäl att då R. 206 Den 9 September f. m. Sl. vid förra riksdagen voro öfverens derom, alt en förändring borde ske, så skulle det nu förefalla besynnerligt, om man nu komme fram med farhågor deremot. Den värde talaren har dervid förutsett att R.