Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men ej nog härmed; balanceu är, efter hvad jag med visshet vet, för flere år sedan betalt, och beskattningen fortfar ändock lika, ehuru alla liusoch tomtegare dessutom betala inom hvarje Församling den egentligen så kallade Fattighusafgiften, sorn är ganska hög och utgör t. ex. för ett större hus emellan 16 och 20 R:dr B:co, eller lika mycket som betalas i Brandvakts-afgift; men denna Fattighus-afgift betalas ej på Kronans Debetsedlar, utan lill Församlingarnes Fattig-. husDirectioner. På sådant säll har det prejudient bildat sig, hvarigenom man sedan flere gånger trott sig kunna beskatta Stockholms innevånare. Så hafva t. ex. Sockenstämmor blifvit ulljcste, och man har begärt Curhus-afgifteus förhöjande från 3 lill 5 sk.; så har man å sockenstämma hegart en viss afgift å hvarje Contributions Riksdaler för inrättandet af bättre gatulysning, och till och med hyresgäster blifvit ålagde sådan betala; så har man begärt vissa skilliugar på hvarje Contributions Piiksdalér, för att utvidga Seraphi merLazareltet och anlägga ett annat Lazarett å Södermalm; så har en sockenstämma inom en Församling ålagt hvar och en af Församlingsbo-, erne, att årligen betala en viss afgift i stäk - 86 December f. m. let för de frivilliga bidrag man vanligen, då man är i kyrkan, nedlägger i håfven; och så väntar man, enligt hvad ryktet förmäler, ett project om afgift af vissa skillingar på Contributions Riksdalern, för att fylla en del af Clara sjö. Stundom har så tillgått, att om propositionen blifvit å en sockenstämma inom samma Församling helt och hållet afslagen; så har man några veckor-derefter utfärdat befallning om ny sockenstämma, då samma sak af de närvarande få Ledamötertie blifvit bifallen. Jag bar sjelf varit närvarande vid en sockenstämma, som utgjordes af i4 Personer, till största delen ditkomne på Pastors dagen förut derom gjorda enskilda anhållan.
SBi trott benfamttta för ttärmarattbe böra inffränfaö titt be förfträcEnittgar, font i allmänhet företräbeSmiS anmänbaö t ben ftörre fabrifö* od) Ifanbete*rörelfen fatnt på fortare tib, nten ber* emot bet nu t lag ftabgabe maximum för ränta å penttingeförflräcfningar böra bi* bcljdllaö för alta fåbana pd längre tib, än ben font fan antagaö mara inom för* äblingö*inbuftrien od) tjanbetn måttlig, famt för bent, forn gifmitö mot inteefningö* fäberget t faft egcttbotit; få t)afme SBi, i enlighet l)ärnteb, för Södr bet beflutat fåban författning i betta ämne, forn innefatta^ i Södr, tneb anmälan Ijäront, ben 21 Sto* »ernber innemarattbe dr titt jtongl. SJtafd afldttta unberbdniga ffrifmelfe, Jjmarmib SBi tiltifa tilt Äongl. 3Jtaj:t i unberbdnigtjet öfmertemnat att, bereft berörba SBdrt beflut mntttte ndbigt bifall, utfärba ifrdgamarattbe författning ttär dtongl. 69 meb affeenbe på för Ranbert maranbe förpåKanben, finnér tibpunften lämplig för författningens träbanbe i merfftätligpet. § 56.
Klubb, för Ridderskapet och Adeln, angående Operahusets uplåtande till. I. 5. — dess uplåtande för de andra RiksStånden, angående. III. 90. E. 93, 94. — Borgare-Ståndets, på Börsen angående dess uplåtande till de andra RiksStånden. III. 90. — Preste-Ståndets, angående uplåtande deraf åt medlemmar af de öfriga RiksStånden. III. 133. — Bonde-Ståndets, angående dess uplåtande åt medlemmar af de andra RiksStånden. III. 168. Knorring, Berndt Georg Knut von, yttrande. II. 114. Knorring, Oscar Eric von, yttranden. II. 184. III. 131. Koch, Nils Samuel von, yttrande. VII. 464. Kock, Staiskommissarien, A. V., angående arfvode åt honom. IX. B. 197. A. 208. Komité, angående förslag om nedsättande af en sådan för undersökning af Riks-Bankeus samt Riksgälds-Kontorets och PrivatBankernes verksamhet och beroende af hvarandra, samt för utarbetande af förslag lill förbättrad organisation af nämnde penningeverk. V. 426. 559. — angående nedsättande af en, för utredande af förhållandet med städernas privilegier och förmåner. Se vidare Be.villnings-Utskottets Betänkande N:o 4. — för revision af Lindblomska katechesen samt nu gällande handbok och psalmbok, angående väckt motion att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:l i underdånighet anhålla om nedsättande af en. III. 313, 359. R. 361. Komilerades för Tryckfrihetens vård till denna riksdag afgifna berättelse. I. 24. — Förordnanden. Se Förordnande. — utväljande. Se val af Komiterade lill Tryckfrihetens vård. Konkurs-lagen af år 1830, om återuplifvande af dess 50 §. II. R. 238.
Jag har i sådant afseende inför Utskottet föreslagit, att, för det af Motionairen uppgifna ändamål, endast Bankens behållna vinstmedel skulle få användas, så vida ett betydligare belopp af desamma icke kunnat under en längre tid, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers beslut, begagnas lill utvidgande af Bankens lånerörelse eller till förstärkande af dess metalliska cassa. Likaledes liar jag ansett, ali en viss maximi-summa borde bestämmas, hvarutöfver något af vinst-medlen icke finge till upphandling af Riksgälds-Contorets OLligationer vara på en gång användt, på det alt icke hela beloppet af Butikens behållna vinst måtte vid en kommande Riksdag utgöras af dylika OLligationer; i hvilket fall anledning icke torde saknas till den inom Utskottet yttrade farhågan, att Rikets då sammanträdande Ständer icke skola åtnöja sig med allenast dessa Obligationer, istället för den uti Bankens vinstmedel påräknade contanla tillgång, till Stats-behofvens fyllande. Dessutom kunna sådana förhållanden äfven dessförinnan inträffa, hvarunder BancoSlyrelsen varder nödsakad att, för silfver-utvexlingens underhållande, realisera de af Banken inköpta Obligationerne. E11 då möjligen ound viklig försäljning eller pantsättning af ett alltför betydligt belopp af dessa Obligationer skulle obestridligen komma att på ett högst menligt sätt inverka på desammas värde och credit, samt upphandlings-operaliouen följaktligen mera skada än gagna Riksgälds-Conloret. Vidare har jag trott, alt, derest Bankens uti berörde räntebärande papper nedlagda vinst-medel skulle kunna, med ömsesidig fördel för Banken och penninge-rörelsen, inom landet användas, i låneväg, Banco-Styrelsen borde vara berättigad alt, i sådan händelse, för delta med Bankens egentliga rörelse mera öfverensstämmande ändamål, med nödig urskiljning, föryttra ifrågavarande Obligationer. Slutligen har jag ansell högst nödvändigt, att Rikets Stunder måtte bestämdt förklara, att de af Banken uppköpta Obligationerne skola, vid nästa Riksdag, såsom liqvid för Bankens behållna ränte-vinst, af Statseller RiksgäldsVerken ovägerligen emotlagas eller ock inlösas.
Varande i afseende å Dahls lörtjenster meddeladt, att han, som efter slutade studier vid Upsala universitet år 1829, i trakten af sin födelsestad Götheborg inrättat en privatskola, hvilken varit i verksamhet till år 1833, sedermera tjenstgjort åren 1835—1830 såsom underlärare vid Majoren Hazelii läroanstallt för linic-oiticerare, under åren 1837—1846 såsom lärare i flera ämnen vid Hillska skolan å Barnängen samt under åren 1847—1849 lemnat undervisning i mathematik vid åtskilliga privatskolor i hufvudstaden, hvarest han sistnämnde år öppnat och till sin död den 27 Juli 1861 underhållit en sådan skola; hvarjemte Dahl tillika, under nio år, tjenstgjort såsom tillförordnad lärare vid Catharina iörsamlings handtverks-skola och från trycket utgifvit flera läroböcker och hjelpredor i mathematik jemte en Svensk språklära. På grund häraf och med åberopande af den aflidnes, under en mångårig och oafbruten lärare-verksamhet ådagalagda, vitsordade nit och skicklighet, är vordet föreslaget, att Rikets Ständer måtte bevilja Dahls efterlemnade enka Fanny Maria Dahl, född Chatillon, en årlig pension af 360 R:dr; och hafva Rikets Ständer å allmänna indragnings-staten tillagt bemälda enka för hennes återstående lifstid en årlig pension af 300 R:dr. 79:o
Herr Grefven och Landi-Marskalken förklara de, att då Utskottets Utlåtande innefattade sine ilternativer, ansåg Herr LandtJWarskalkm tig först böra framställa proposition tilL bifall å första alternativet , hvarigenom den. i detta ämne väckte motion, blifvit afstyrkt. Ropsdss Nej - ptti { Ju gusti f. 'm, 3<? Hvarefter Herr Grejtu» och Landt Marfkal~ hen hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla andra alternativet, eller att Riksens Ständer borde hos Kongl. Maj:t j underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes j Nåder låta af ManufacturFonden tilldela ÖfverDirecteuren Schwartz ett lärnpeligt årligt arfvode, emot skyldighet å hans sida , att på vissa bestämde tider hålla technologiska föreläsningar. Bifölls. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Osconomi-Utskottens den 30 sistledne Junii under N:o 5o7 afgifoe samt den 19 derpå följde Julii eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckte motioner , om förseglade anbuds afskaffande, eller om en förändrad ordning för deras öppnande vid Entreprenade-iuctioner. Herr Reuterfvärd, Pehr Adam, hada inlemna! ett så lydande Memorial* (Se Bilagan N;o 4.) Herr L»frént Johan Pehr: Herr Reutersvärd har gjort anmärkningar mot Betänkandet, hvilka efter min öfvertygelse borde föranleda till det sammas äterremiss. Jag förenar mig !5o tJen t Augusti J, tu. hufvudsakeligen med Herr Reutersvärd, men anhåller att lå göra några tillägg.
Man tänker härvid nästan alltid, nära nog uteslutande, på af sättningen — på att sälja förmånligt. Man glömmer, eller man förbiser, att all handel likväl egentligen icke är något annat än utbyte (förmedladt genom penningen), och att dervid alltid ingå två operationer — att sälja och att köpa. Hvarje säljare måste finna en köpare, för alt handeln skall ega rum; hvad den ene säljer, köpes af den andre. Men hvilket är nu hulvudbegreppet af dessa två? — Hvarföre arbetar man? — Hvarföre producerar man? — Hvarföre säljer man? Jo, för alt kunna köpa; lör att kunna tillfredsställa ett behof. Det yttersta målet för arbetet och produktionen är alltså, alt kunna konsumera, att kunna tillfredsställa sina önskningar och behof, och detta kan, såsom hvar och en vet, ske antingen direkt, derigenom att man sjelf producerar hvad man behöfver, eller indirekt, derigenom att man producerar ett annat föremål, och i utbyte mot detta bereder sig tillgång till hvad man sjelf ej velat eller kunnat åstadkomma. Men man tror kanske, att denna sednare utväg endast utgör en underordnad del af frågan om behofvens fyllande. Det är likväl just motsatsen, som utgör det verkliga förhållandet. Om man nemi. besinnar den oändliga mångfalden af alla de behof, som sammanhänga med vårt närv:de kulturtillstånd, den arbetsfördelning, som utgör första vilkoret lör deras upplvHärute; de oräkneliga utbyten af tjenster och värden, såväl emiliea sorn materiella, hvilka häraf äro en följd och en nödvändighet: då måste man nästan häpna öfver storheten af denna företeelse, så alldaglig den än är. Man skall då också lätteligen inse, att man här vidrör sjelfva roten af hela den nyare civilisationen, och att man verkligen befinner sig inne på en af de Den 8 Februari f. m. 433 de stora frågor, som bestämma skillnaden mellan menniskan isolerad och menniskan i beröring med sina likar på jorden. Ja, Mina Hrr!
Rikets egna häfder och senare händelser erbjuda, äfwensom andra magters Statistik och exempel wittna och öfwcrtpga om angelägenheten deraf, att beha gränsor wistigen iakttagas och att moderjorden endast warsamt inledes i speciellare förbindelser med styrelsen af Besittningar/som formera en del af samma Stat, men icke af samma Land. Da Kongl. Majit ämnar omfatta hwarje medel och hafwa all omsorg ospard för sine trogne undersätares pä St. Barthelemy wälgäng och förkofran, kan likwäl Kongl. Majit icke erkänna Moderlandets fördel af denna Ultramarinsta besittning wara sa beskaffad, att nägra kostnader för desi bibehållande böra Swensta undersåtare päföras. I den stund Collonien ej längre kunde, pa ett för Swerigcs Krona wärdigt sätt, administreras genom tillgångar hämtade fran sjelfwa Besittningen, skulle hela ändamalet med desi acqvisition förfelas, och Kongl Maj.t weta, att häldre wälja andra utwägar, än att bygga Coloniens fortfarande bestånd pa Moderlandets uppoffringar. Der< Den rr Mali. Lz; DeremU anser Kongl. Malit en mera Mild och mindre beroende styrelse af eero'.! O i sullkomlia öswerenssiämmelse med Sweiiges Poliqve, wäse, idkeligen bidraga till Swcrigcs ocb Coloniers förenade båtnad; och det är med yänfiat bärtil!, som Kongl. Mank i Nader finner lämpeligast, alt, lika med Hertigdömet Pommern, ei mindre ön St.
Den i Julie. m. protln, utun äfven bifogat sina omdömen; sä hade dock, om sådana prsejudieater blifvit följda af närvar. Const.Utsk., intet annat resultat kunnat eller bort uppstå, an att, då man så väl af Reg.F:n som Riksd.Ordn. tydligen kan inhemta, det lagstiftaren velat inskränka Const.Utsk. för detta speciella ämne till blott upplysande och granskande, men alldeles icke utsträckt dess verksamhet till någon föreslående beredning, Utsk:s försök skulle hafva blifvit med triumf oeh rättmätigt klander tillbakavisadt eller såsom ett hors d’oeuvre lagdt till handlingarna. Följaktligen , och då jag för min del ej kan annat finna , än att Const.Utsk:s form för sitt anmärknts-memor. är den enda grundlagsenliga, äfvensom alt den är deu enda rntionelt rätta , emedan jag för ingen del skulle vilja, om jag än hade makten, stifta ny grundlag i detta afseende, att den opinionsyttring om hvad Rikets väl klafver, Ständerne fått sig ålagd att fälla, skulle vara liksom understucken af någon auetoritet eller någon delegation hur aktningsvärd som helst; utan tvertom , för att vara genuin och medförande moralisk kraft, ovillkorligen och omedelbarligen borde härflyta från Ständerna sjelfva i massa; då nu derjemte denna slags opinionsyttring i ingen måtto kan anses för, eller jemföras med en juridisk dom, hvars fullkomlighet och speciella lagbehörighet skulle vinna genom den ytterligare granskning den underkastades i alne instanser, den ena öfver den andra: så har jag icke föreställt mig, att någon ålerremiss af neinor, kunde eller fick ske , såvida ej Husets majoritet, med kännedom om flera föremål för anrnärkntr, deni Const.Utsk. icke upptagit, skulle äska återremiss för att derom erhålla upplysningar genom en ytterligare granskning af Statsiåds-prot:na, hvilka endast för Utsk. ära tillgängliga.
1 Stats-Utsk;ts förev:de Utlåt, finnes många skäl för den norra linien, om man läser det rätt, men jag måste erkänna, att näst ett Utlåt., som under denna riksdag afgifvits af det Utsk., jag har den äran att tillhöra, eller Bevilln.-Utsk:t, jag icke läst något sämre motiveradt och mindre Den 14 Mars e. ra. 309 sammanhängande än detta, ty, om man genomläser motiveringen af detsamma, har man all anledning att antaga att Utsk:t velat tillstyrka motsatsen, den norra linien. Jag kan väl förstå, att vänskap och slägtskap kunna förmå personer att kasta sin röst för den ena eller andra linien, men då å eria sidan stå de, som redan hafva beqväma kommunikationer såväl till sjös som lands, och å andra sidan en befolkning, som i svår och kuperad mark måste forsla fram tunga varor, sådana som malm och tackjern, bjelkar, plank, kol och stångjern, så befaller mig min uppfattning af hvad rätt och billigt är, att fortfarande låta Hr Biskopen, Hr Landshöfdingen och Hr Borgmästaren åka i schäs eller karriol längs utmed Wenern» strand, eller om de så vilja, fara med någon af de der mänga ångbåtarne, sorn Carlstad är nog lyckligt att ega, samt i stället skaffa jernväg åt dessa 1000-tals dragare och män, som kröka sin rygg i båge för att framsläpa sina tunga bördor. Jag lyder mitt samvetes röst, då jag voterar för norra banan. Gr. von Rosen, Adolf Eugéne: Med anledning af att, under loppet af diskussionen, en värd talare anfört, såsom skäl för antagandet af Carlstadseller s. k. södra-linien, »att den första Jernvägskomitén förordat densamma», — beder jag, som var en bland nedlemmarne af denna komité att få yttra några ord; förutskickande den anmärkningen, att jag icke eger några personliga intressen, hvilka som heldst, i hvarken den ena eller den andra af de omtvistade linierne.
Ln oundviklig följd sk slit detts lisr Illikvit en tillökning pä det iiels i Ileräkningen sk 8tst8-Verket8 uti nu vsrsnde Lik8-8tst upptsgne utgifter; men vi.88s Inkoin8t-1itlsr8 växsnde indrägtigllet Ilsr emedlertid loeredt möjligllet för Longi. Nsj:t std inom klekintlige tillgängsr reglers de88s utgifter, 8s std nsgon förklöjning i den vid 8i8ts 8tst8reglering ll68tämds 8tst8llri8t8nmnis , 1,505,500 k:dr, ej lllir e> fiuxlerlig; Il vsi krirutsn Longi. IlfLer de88a allmänna fram8Lällnin^ar öfverzär XonAl. Naj:L nu Lill deL 8^e6ieIIa »k uL^ifL8-re»Ierin^6n, dervid Xon^I. Naj:L an8er läm^lizL aLL pä lavarje Hufvud-d?iLel, der 8aclanL kommer i fra^a, eimru under en 8er8kild afdelning, u^^La°;a jeinväl de an8>aA8-8ummor, Ii villig, liänförliZe till iöreniäl inom Nilein, 1>IoLL för en ZanA eller lör vi88 in8kränkLare Lider^md an868 IieliöfliAe. 0M/«^SNt/6 -k/o/- 06^ ^n8lgA6n ä denna flufvud-3?iLeI f>eräknads8 viel 8i8La 8LaL8reAlerinA Lill jiennin^ar k:dr 719,067: mecl derunder inloeFiipne 317 Lunnar 8sianmal, lavarLill kammer:
Om Utsk. godkänner den i RiksStm anmälda anmärkn:n och framlägger den i sitt slutliga betänk., så är det visserligen öfverflödigt att deröfver afgifva särskildt utlåt., ehuru Utsk. för controllens skull alltid tyckes böra lemna upplysning om hvilket Utsk. eller hvilken ståndsledamot anmärkntn hos Utsk. anmält. Men förutsatt, att Utsk. icke godkänner onmärkn:ns-anledn:na, skall då Utsk. äga rätt alt, utan att ens uppgifva hvari anmärkntna bestålt, än mindre skälen deremot, med ett maktspråk förklara, det Utsk. funnit dem icke föranleda någon åtgärd, samt helt och hållet afskära R. St. deras pröfningsrätt öfver anmärknmas behörighet —ja rent af förhemliga dem. Uti det n. v. Const.Utsk. befarar jag visst icke, alt någon uppgifven anmärkn. af vigt blifver af Utsk. förkastad; men ett i en annan syftning sammansatt Utsk. skulle, om ett sådant prasjudicat vunne fasta från den sida , som yrkar ansvarighet, kunna helt och hållet eludera denna, derest Utsk. kunde helt cathegoriskt och utan rätt till appell å RiksSt:ns sida hos R. St. anmäla, att Utsk. hvarken sjelft funi it något att anmärka mot Styrelsen, ej heller ansett de anmärkntr, hvilka från RiksStm blifvit till Utsk. remitterade, föranleda någon Utskts åtgärd.
Men till alla Arrenden, Contract och Afhandlingar, utan viss Summa, skall, efter samma grund och förestående Tariff, Charta anskaffas till det belopp, hvartill deri betingade persedlar eller förmoner kunna skattas, enligt senast fastställda Markegångseller i Orten gångbara pris å de varor, som i MarkegångsTaxan ej finnas upptagna; och om samma Contract derjemte innehåller något, som lill visst värde icke kan bestämmas, ökes Chartan i afseende derpå med —. 6, Förpantningsbref, lika med Skuldebref; Fördelsoch UndantagsContract charteras^när de för Domaren uppvisas, till en tredjedel, emot hvad förestående Tariff innehåller, dock icke under ' *— 3» Iafseende på skyldigheten att uppvisa alla Arrendeoch HyresContract å Landet och i Städerne vid Mantalsskrifningen* galler hvad 10 §. 12 och i3 morn», innehålla; dock undantages derifrån ej mindre sådana Contract eller Afhandlingar, då de af Husbonde afslutas med Underhafvande Åboer, Half - XJl Exp. Utsi. Förslag till und. Siri/v. N:o 275. tenbrukare, Landtbonde!’, Torpare, Tjenstefolk eller andra Arbetare, hvartill stämpladt Papper ej erfordras förr, ände hos Domaren eller Executorn till Laglig åtgärd företes, än ock det af Hyresman innehafvande Exemplar af HyresContract i Släderne, hvilket är fritt från slämpladt Papper, intilldess detsamma lias nämnde Myndigheter nppvises, då det sorn Bilaga bär charteras.
St. någonsin, ocb således icke särskildt hvarje riksdag, samma ränta såsom bevillning uppfört, men lion likväl riksdag från riksdag utgått till statsbehofven; tyckes det för livar och en böra vara klart, att meranämnde ränta hörer till de i 59 §:n Reg.F. benämnda ordinarie inkomster. Mig synes det, att 1809 års grundlags-stiftare tydligt uttryckt denna mening, hvilket ock bestyrkes derigenom, att R. St., ocb deribland de värde motionärerne Hr Frih. af Nordin och Hr Gr. Anckarsvärd, under en tiderymd af 3o år, deråt skänkt sitt tysta bifall. Jag bar yttrat, att någon rubbning af nuvar. vid jorden fästade räntor skulle äfventyra ägande-rätten, ocb således ej böra ifrågakomma. Det är nogsamt bekant, att vid bemmantalsräntornas utgående stora olikheter finnas, så väl inom särskildta landskap och län, som ock inom samma län, samma härader och socknar, både i afseende å skatteman i kronovärdi ocb i förvandling från en räntepersedel till en annan. Det vore derföre här öfverflödigt, att närmare vidröra detta förhållande. Äfven är kändt, att dessa räntor hufvudsakligen utgå af kronooch skattehemman, samt alt frälset endast till hälften deltager i vissa titlar af desamma. Häraf skulle det synas, som vore inom samina slag af jordegendom den ena högre beskattad än den andra, ocb att äfven de olika slagen af jord skulle draga olika tunga ; hvaraf också borde följa, icke allenast alt samma slags jordegendom, i öfriga förhållanden lika, hade olika värde, utan alt samma olikhet i värden skulle synbarligast finnas vid jordegendomar af olika naturer, såsom krono, skatte, frälse med flera slag. Men det är klart, att en egendom, i förhållande till dess större eller mindre onera, betalas med större eller mindre köpeskilling, och att, i följd deraf, genom köp man ifrån man, under tidernas längd värdet af all slags jordegendom så jemnat sig, att det långt för detta kunnat antagas vara lika.
Då Hr Cederschjöld förklarat, att det anmälande af BondeSt:s prot.utdr., som Hr Gr. o. Landtm, gjorde, och den uppläsning deraf, som derefter följde, icke var någon föredragning, så anhåller jag, att han ville upplysa mig om, hvad det då var. Hr Dalman: Jag ber örn förlåtelse, att jag faller Hr Cederchjöld i embetet med den upplysning, att det var på min begäran, sorn Hr Gr. o. Landtm, tillät uppläsningen af BondeSt:s prot.utdrag. IL Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han ansett sig skyldig att låta uppläsa BondeSt:s prot.utdr., dels emedan det af en ledamot blifvit begärdt, dels emedan nämnde prot.utdr. innehöll en inbjudn. till R. o. Ad. II. Ex. hemställde, om R. o. Ad. ansåg öfverläggningen fulländad. Ropades ja. IL Ex. yttrade derefter, att han icke ansåg sig kunna framställa någon propos. till bifall å Constit.Utsk:s memor. Då R. o. Ad., i likhet med de andra Stånden samfäldt, yrkat på indragningsmäglens afskaffande, och då alla Stånden äfven yrkat bibehållande af jury, ehuru 3 Stånd deruti yrkat förändring och det 4;de endast sagt, att jury skall bibehållas, utan att dervid fästa något vilkor, trodde H. Ex. ej, att mera än 2:ne propos:r kunde i anledn. af det föredragna memor. komma i fråga: den ena å bifall till Hr v. Troils förslag, den andra att lägga memor. till handkna. II. Ex. ville framställa dessa propos:r i den ordning, de i dag blifvit yrkade, och hemställde altså, om R. o. Ad. be-» Lagade bifalla Hr vTroils förslag. ao8 Den 12 Februari e. m. Ropades starka ja, blandade med manga nej; hvarjemte votering hördes yrkas af åtskilliga ledamöter och deribland af Frih. Boye. Hr von Hartmansdorff, Avig.: