Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan j a g emellertid i förbigående stött till n å g r a stolar och bord, v a r j a g trött p å denna kraftansträngning oeh sjönk åter dåsig ned i ett soffhörn för att i s a m m a ögonblick vid en häftig ringning r u s a u p p igen, i det j a g frågade mig, om tant redan h a d e återvändt, eller om h o n glömt något och skickat J o h n? » Ar elden lös? Hvad s t å r p å? » Ni ringer s o m en. » Min egen, älskade Gabriella! » Det var ingen synvilla. Mina blickar h ä n g d e fast vid Gösta von Herberts vackra, något eehaufferade ansikte och mina öron lyssnade till välkända tonfall. » Jag vet inte om j a g vågar, » s u c k a d e h a m sedan Lova med tillbörlig vördnad dragit sig tillbaka. a t t. I mitt stilla sinne sade j a g endast, att j a g kanske en s m u l a förhastadt plågat mig själf. » Jag förstår inte hvad som för er hit, Gösta » » Min ånger. min kärlek. » » Men d e t. » r o - pade h a n och knäppte tillsammans sina händer. » Om e n d a s t. om d u inte stöter mig ifrån dig, Gabriella. om du. ack, milde Gud! H u r skall j a g k u n n a lägga mina ord så, att du fattar h u r högt j a g älskat dig äfven i d e n stund, då j a g talade med dig om nödvändigheten, att vi skulle afstå ifrån hvarandra. Pris kr. 1:^5 pr butelj. Finnes e n d a s t hos Riksoch Aiim. telefon. o e » Ella, säg mig ett enda vänligt ord, » bad han h v i s k a n d e. Men i detta ögonblick betedde h a n sig sannerligen som en skolgosse. Mellan oss blef det i hast liksom ombytta roller, oeh j a g tror, att det låg öfver mig något af tants grand air, då jag frågande blickade på h o n o m. J o Bedigeras af Sophie Linge. Bidrag mottagas med tacksamhet. » Ja.
Huru skulle det blifva möjligt att göra sådana inrättningar, sorn fordra ett visst årligt anslag eller årlig lön för skolläl are, barnmorskor, klockare m. rn., piil det skulle bero af församlingarna ali ändra, böja ellei sänka eller på allt möjligt sätt rubba de aftal, sorn i sådana alseenden blifvit gjorda? Skoja församlingarne bindas så att de ej må kunna ingå ett aftal för längre lid än ett år? Dä församlingarne hafva sig öppet lemnadt att. ifall förändrade förhållanden inträffat, göra ändring i sina beslut, så ser jag ingen nödvändighet alt i församlingarna införa en årlig budget. De förhållanden, som der äga rinn, äro vanligen af den beskaffenhet, ali de fortfara en längre lid, och de små jemkningar, sorn i fattigvårdsfrågor och andra dylika ämnen förekomma, ske nu vanligen årligen, utan att något stadgande derom varit erforderligt. Jag tror alt det påyrkade tillägget äfven vore en försämring. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Af h vad jag nu höi t anföras af flera talare har jag ej funnit något, sorn kunnat rubba den öfvertygelse jag förut inför R.o Ad. uttalat, den nemi., alt hvad Utskm i sitt betänk, föreslagit kunde med vissa förändringar antagas, äfvensom alt den forin, sorn man har framställt, att först borde bestämmas hvad som skall uttaxeras och utgå, samt sedan rösträltigheten, vore det rätta. Jag liar nu utskiifvit och till bordet aflemnat det förslag, sorn jag på förmiddagen framställde, innefattande de förändringar vid Utsk:ns afgifna förslag, som jag ansett nödiga. 1 afseende på bvad Gr. Mörner anfört, så hvad den sisla delen beträffar, att man skall äga rättighet på landet att bestämma sina afgifler äfven för längre tid, emedan sådant är nödvändigt, anser jag detta vara ganska riktigt och ej låta sig på annat sätt verkställa.
Tvänne salar, den ena stor med utsprång, pelare och kolonner i östra midtelpartiet af denna våning, skulle anordnas för äldre grekiska och Elruriska bildverk samt för torser och fragmenter af sednare grekiskl-romerska arbeten utaf marmor, och den andra, en i nordösta delen af våningen belägen pelaresal, skulle upptaga antika statyer, byster och vaser af marmor, isynnerhet af de vackrare och bäst bibehållna. En annan sal i nordvestra delen af våningen är bestämd för konstkammarens samlingar af lägre skulptur i guld, silfver, elfenben, korall, perlemor, bernsten, trä och dylikt, samt för glas, emaljer, mosaiker och i allmänhet för sådana föremål, som snarare äro konststycken än konstverk och hvilka icke till följd af öfvervägande historiskt intresse tillhöra de historiska samlingarne. För Lifrustkamrnarens samlingar af vapen, rustningar, fanor m. m., utgörande omkring 2,400 nummer, samt till ett arbetsrum, komme att inredas en stor sal med pelare och tvänne rum i sydvestra delen af våningen samt en mindre säl och 3 rum i södra avant-korpsen. Ett aflångl rum i sydöstra hörnet af våningen är afsedd för modern skulptur i brons, samt för modeller och skizzer i terra cotta och gips af svenska bildhuggare, och för uppställning af dylika modeller och skizzer skulle äfven ordnas en halfvåningslokal i sydöstra hörnet ofvanom nyssnämnda rum: och slutligen är anordning vidtagen för uppställning, uti den i sydöstra delen af våningen belägna pelaresalen, af 30 pjeser af modern skulptur i marmor, till största delen bestående af stora statyer. För denna vånings försättande i erforderligt skick skulle sammanlagda kostnaden, deri inberäknade utgifterna lör samlingarnes inflyttning, utgöra 81,071 R:dr 15 öre.
Hr Munck af Rosenschöld allemnade härjemte 6 förseglade konvolut, med adress till R. St:s H. Const.Utsk. Hr Gr. o. Landtm, förklarade att jemlikt 29 §. Riksd.-Ordn. de nu anmälda 6 anmärkn:s-anledn:ne komme att remitteras till Const.Utsk. Gr. Spens, Jakob Melcher: Jag anhåller att genast få justera mina nyss hafda yttranden, ronde den i grundlagen omnämnda benådningsrätt. Jag har nu tagit närmare kännedom af 25 § Reg.F., hvilket jag visserligen förut bordt göra innan jag tog till ordet. Der står nemi. ”Konungen äger att i brottmål göra nåd, 74 Den 8 Januari. mildra lifsstraff . Pä den brottsliga skall sedermera ankomma alt emottaga den nåd, Konungen honom förunnat, eller undergå det straff, hvartill lian blifvit dömd.” Orsaken till mitt misstag torde härleda sig derifrån, att denna optionsrätt hittills aldrig varit ifrågasatt annat än vid lifsstraff. Nu inser jag alt fråga derom likaväl förut kunnat uppsta vid alla andra fall, dä Konungens benådningsrätt utöfva». Medan jag liar ordet ber jag emellertid att fä omnämna en ytterligare omständighet, som gjort att man icke ansett lämpligt att öfverlemna ål delinqventen sjelf att göra ifrågakomne val, icke ens genom begagnande eller icke begagnande af erbjuden nåd. Ty dä man allmänt föreställer sig alt de nya fängelsestraffen äro svårare än de gamla nu gällande, sä skulle man genom den föreslagna åtgärden, försätta högsta makten i den svära belägenhet, att såsom nåd bevilja en skärpning i straffet. Sådan bar deras öfvertygelse varit som haft sig uppdraget handläggningen af kriminal-lagförslaget och derföre hafva de icke velat tillstyrka något experimenterande. Remitterades till LagUtsk., likasom den föreg:de diskussionen i ämnet. Upplästes följande af Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius, inlemnade anförande: •lag hade uti det plenum, uti hvilket Gr.
Deremot måste försöket att uppdraga en jernvägslinie, som vore ämnad att på en gång betjena både Norrland och Dalarne, ofelbart misslyckas, emedan ett sådant försök aldrig skall med den utsträckning dessa landsdelar ega, förmå nöjaktigt tillfredsställa någonderas välförstådda intresse. Det är nemligen uppenbart att, om Norrland och Dalarne hänvisas till en och samma bana för sina varutransporter till Mälaren och hufvudstaden, så måste lika afseende fästas på båda provinsernas rätt och banans rigtning med hänsyn dertill bestämmas. Antages nu att 1859 års jernvägsundersökningskomité har uti jernvägsstationen Robertsholm, belägen på Gefle-Dalabanan med ungefär lika långt afstånd ifrån hafvet vid Gefle och Insjön i Dalarne, rättvist träffat den rätta punkten, der den gemensamma norra stambanan ansåges böra anknytas till Gefle-Dala jernväg, så må man med skäl fråga om det Norrländska intresset på allvar må anses tillfredsstäldt med en sådan kommunikation, som, då raka vägen från Gefle öfver Upsala till hufvudstaden utgör omkring 15 mil, men linien Gefle-Robertsholm-Sala-Stockholm omkring 25 mil, skulle komma att tynga varutransporterne med ytterligare 10 mils frakt. En sådan jernvägskommunikation vore i sanning icke mycket att tacka för. Förlägges åter sagde 124 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N-.o 62. stambanas föreningspunkt med Gefle-Dalabanan närmare Gefle, så kommer Dalarnes rätt att i samma mån lida. Då söder om Mälaren och Hjelmaren förläggas två stambanor, den ena på vestra och den andra på östra sidan om Wettern och hvilka banor komma att närma sig hvarandra på mindre än sju mils afstånd, så kan det icke vara billigt eller ens klokt att antaga att Norrland och Dalarne kunna, inom en längdsträcka af omkring trettio mils bredd, ega nog af en enda stambana för utvecklingen af deras industri — deras för fäderneslandet högst vigtiga näringar.
Hvilka skärande missljud måste det icke mänga sig i hvarje hans stämning! Och allt detta med en konstitution af lexpluggning och komministergårdskost. Hvad skulle jag få i arf? Han dog vid tjugutre års ålder. – Det fans en ung dotter i huset, jag vet det, jag har sett henne som äldre och gift, och hon var vacker ännu. Det skulle förvåna mig, om han icke var förälskad i henne; allt borde ju väcka honom på det ... Hvem vet! Andligen är jag kanske hennes son – cela peut se passer, – kroppsligen blef frökenpigan min mor.» Hon kunde icke se hans ansigte, dertill var det för mörkt, men hon märkte af rösten att han log ett af sina ljudlösa löjen. »Och när ni nu tänker tillbaka på allt detta, då vet ni hvar jag fått den ifrån, denna åtråsfylda kärlek till förfining, denna vanvettiga hunger efter skönhet, som aldrig kan stillas. Atavism – ingenting annat Viljekraft har jag i egentlig mening aldrig haft, icke denna viljekraft som tränger genom berg och bryter ned hinder. Men mitt temperament var mitt öde. Det sög sig in emot det som hela min varelse sträckte sig efter, sög sig in deremot med hvarje känselnerv, hvarje por – det samma i olika faser, men alltid det samma: – förfining. Det var en instinkt hos mig innan jag ännu visste hvad förfining är, ja innan jag sett någonting ditåt. Jag hade en liten svart sammetskolt, som hela skolan pekade finger åt, men jag kunde rysa af lycka när min kind rörde vid det mjuka tyget; jag kysste det i smyg ... Det är så underligt att tala om det nu. Det är som om hela den gamla känsloverlden lefde i mig ännu, med något af den gamla bitterheten. Och ändå ligger det så långt borta nu; jag borde ha glömt det. – Ni har aldrig varit så ytterligt fattig, fru Marianne; ni vet heller inte hvad det vill säga att stå utanför. Ni har aldrig stått ensam på den kalla, mörka gatan och blickat in i upplysta fönster för att se några skuggor röra sig af och an.
Statsråden äro komne i Riksens Råds ställe, och i det fallet letnnar jag åt er, mine herrar! att bedomina, om det är I i k g i 111 i g t om denna § qvarstår, om detta är likgiltigt just för dem, som önska alt Rådsväldet aldrig må återkomma i Sverige. För mig är detta åtminstone ej likgiltigt, och jag yrkar derföre ålerremiss. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla LagUtskts betänk. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade del lian tiolt sig finna att ja öfverröstat nej, begärde gfi Den ^ November f. m. Hr Hallenborg ni. fl. ledamöter votering. Upplästes till justering och godkändes följande voler!*- proposition! Den som bifaller LagUtskts betänk. N:o 125, voterar i*i j den det ej vill, voterar »ej; . 4 Vinner nej, anser R. ö. Ad. de vid ofvannämnda betänk, gjorda aninärkntr föranleda dess återremitterande. Efter voteringens slut, LefpOnos rösterna hafva utfallit, som föijer! Ja — 87. Nej — 35, U. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ ti/l 3 e. m. In tiden* protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 4 November i84ö. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2tne prol.utdr. för denna dag f. ni. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: EiTiot Ståndets genom votering* i afseende på LägUtskis betänk. Nfo ta5 fattade beslut, anhåller jag att i prol. få nedlägga min reservation, samt att framdeles skriftligen få utveckla mina åsigler i timnet. Upplästes liil justering och godkändes nedannämnda från Éxped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s und. skrifvelse!- till K. M, nemi.!
Slalscont. har från Banken reqvirerat papper lill charlor för detta års behof, och lade till grund för denna reqvisition en uträkning af hvad som förut årligen i medeltal åtgått, och till delta medeltal förmodar jag pä gotia skäl, att Stalscont. tillagt en rund summa, till ersättning för hvad som blifvit försnilladt under de sednare åren, då uppmärksamheten härå icke varit så strängt fästad. Till följd af dessa uträkningar reqvirerade Statscont. två millioner charlor, i öfvertygelse att detta skulle uppfylla behofvet. Innan 6 veckor förflutit af det nya året, fann Statscont. sig likväl behöfva reqvirera ytterligare 700,000 charlor. Märka de personer, som hittills utöfvat försnillning, att ingenting i controll väg göres, så torde reqvisitionerna hädanefter icke komma att blifva så stora. Detta torde således vara ett bevis på alt controllör verkligen be, höfvas, och alt det icke är ändamålsenligt eller förenligt med den omsorg, som representationen bör hafva om Statens medel, att på en gäng låta alla controllör upphöra, i synnerhet som Styrelsen säkerligen vidtager sädane antingen Ständerna yttra sig deröfver eller icke. I afseende å den uträkning, som i denna punkt finnes, att det skulle medföra en årlig uppoffring för Staten af liera tusende charlor, om alla chartor skulle ombytas hvarje år, så vill jag nämna, att den grundar sig derpå, att när Utsk. funnit, att Statscont. redan på årets första 6 veckor kunnat missräkna sig på 700,000 chartor, sä vore, om chartorna endast skulle gälla för det år, under hvilket de blifvit stämplade, förlusten för Staten troligen icke för högt beräknad med 8 ä 10,000 r:dr. II. o. Ad. biföll hvad Utsk. uti denna punkt yttrat. 25:te punkten, äng de ett framstäldt förslag, att till Statens uppbördsman skulle erläggas stämplade pappersafgiften för köpe-, bytes-, gafvaoch fastebref. Härvid upplästes, på begäran af Gr.
112 DIREKTÖR BRUHN (uppbrusande). ett kallt hånskratt.) Tack för denna sista yttring af din »kärlek». Betty! (Gör våld på sig.) Nå ja... jag reser. (Med FRU BRUHN. Du bör genast tala vid Saima. DIREKTÖR BRUHN. Saima? FRU BRUHN. sett det länge. Jag vet att detta är mer än det vanliga. är den slut. Jag vill att du skall vara fri. Seså. Låt oss förstå hvarandra. Jag har sett det och Det har också kostat mig den hårdaste striden, men nu DIREKTÖR BRUHN. till slutet den uppoffrande makans roll. FRU BRUHN. Naturligtvis! Det är för min skull. Du spelar ända till döds af sträfvandet efter något, som altid glider mig ur händerna. Jag vill inte hänga fast vid ditt lif som en igel, den du gärna ville afskaka... Jag har skickat bud efter Saima. Hon bör vara här om några minuter. Nej äfven jag vill vara det. Jag vill inte hetsas DIREKTÖR BRUHN (sarkastiskt). Så-å. FRU BRUHN. Och så få ni talas vid. 113 DIREKTÖR BRUHN. Jaså Det var gentilt. FRU BRUHN. sarkastiska tonen... du vet att jag menar dig väl. DIREKTÖR BRUHN. Hugo sök att förstå mig. Lägg bort den där fort det kommer en motgång inom synhåll, du vill att Ja visst! Inte nog med att du sparkar mig bort så jag skall locka en annan i fördärfvet en ärlig, öppen ung kvinna, hvars skoremmar du inte är värd att upplösa. FRU BRUHN. då inte för det jag resignerar och lämnar min plats åt Nej, jag vet ju, att det är din åsikt... klandra mig den, som är bättre än jag. (Kämpar med sin rörelse; beSäg henne alt du skall få se, att hon väljer dig och landsflykten. herskar sig). Det är ej fråga om att locka eller bedraga. DIREKTÖR BRUHN. Och skandalen hennes rykte? FRU BRUHN.
Att utveckla det försvar, som jag med full öfvertygelse skulle kunna framställa, förmenas mig af de parlémentära bruk, till hvilka vi söka närma oss, och af 90 §:n Reg.Fm. Hr Edenhjelm, Gillis: Ehuru jag aldrig varit närvar. vid något uppror, men väl hört talas om dess rysliglieter och det slut de undergått, hvilka varit orsaken dertill, yrkar jag dock lika med motionären, att en upprorsact måtte blifva utgifven; likväl med det uttryckliga förbehåll, att de stadganden må tjena till efterrättelse, hvilka innefattas uti krigsartiklarna, och innehålla föreskrifter, huru den beväpnade styrkan skall förhålla sig, då den öfverfalles af folk - Den 14 M * r «. folkmassan., eller folkmassan söker intränga uti Kronans förfäder eller enskild mans lius. Under inin tjenstetid hafva a:ne gånger sådana uppträden ägt rum, som påkallat mitt embetsmannahiträde för ordningens återställande. Vid dessa tillfällen hafva de förolämpade personerne erhållit skydd af den beväpnade styrkan, som af folkmassan blifvit med stenar och vapen öfverhallen. Om nu vakten vid dylika upp traden icke finge mota våld med våld, förrän upprorsacteu blifvit uppläst, skulle den omöjligen kunna motsvara ändamålet och lemna ett påräknadt skydd åt den öfverfallna. Jag anhåller, att detta yttrande må få åtfölja remissen lill Utskottet. Frih. Roye, Ludv.! Med äfventyr att vidare möta anmärkningar, sorn det må tillåtas mig att lemna obesvarade, fullgör jag dock _en pligt, då jag meddelar den Upplysning, att redan forlidet år aflat K. M. till comitéen, snnr fått sig uppdraget att uppgöra skilnaden emellan gamla lagen oell förslaget lill ny lag, nådig skrifvelse med befallning att uppgöra och till K. M. inkomma med förslag till lag ang:de upplopp och olagliga folkskockningar. Denna nådiga befallning har blifvit verkställd.
Qvantitet för Tullber. Inf.-Tull. Utf.-Tull. R:dr S. r. pVäfnader: Halfylle: Alngods: R:dr s. r. R:dr S. r. 2 24 alla andra slag Anni. Half-Yllc-Väfnader, som till melan hälften bestå af Ull, tnllbeliandlas lika med dc Hel-Yllc-Väfnadcr, hvartill de närmast kunna hänföras. Shawlar, Sliawletter och andra Dukar af Ull eller Ull och Bomull tillsammans: Under 6 R:dr 32 sk. värde stycket af 6 R:dr 32 sk. värde och deröfver stycket Linneoch HampAlngods: 1 skålp. 100 Rd. v. 100 Rd. v. 33 20 24 16 — 36 _ Blaggarn och Kanfas — 12 — 1 16 — Bolstervar 1 skålp. — 21 4 > F ri a. 28 — Buldan l skålp. — 9 4 8 Damast 1 skålp. 2 3 Dräll l skålp. — 36 — 36 Kammarduk och Batist 1 skålp. 3 32 — 18 Linön l skålp. 1 40 — Lärft, hvaraf 1 qvadrat aln vä- 10 ger t. 0. m. 3 lod — 10 — Bill, till R. St. Tull värde. Qvantitet för Tullber. Inf.-Tull. Utf.-Tull R:dr s. r. /Väfnader: Linneoch HampAlngotls: Vattentäta elier dubbla väfnader, sammansatta med upplösning af R:dr s. r. R:dr S. r. 5 Caoutscbouc 1 skalp. 1 F r 1 a. — 30 — Ympvaoc Zink, Tutanego och Spiauter: 1 skålp. 7 — F ri tt. — 3 — oarbetad och i plåtar
Jag har endast sagt, hvad jag ännu vidhåller, att författningar, hvari bestämmes straff emot laster på Sabbalhen, skola skärpas, men lika för alla, och att den kristliga andan samt Preslerskapet skola medverka till Sabbathens firande, emot hvilket icke synes vara något att anmärka. Vidare har jag sagt, att en Gudstjenst, som icke har sin rot i menniskohjerta!, är af intet värde, hvilket, ehuru jag i yngre år varit roman-författare, jag ansett vara just kristendomens väsende; men kommer den kristliga andan, som Presterskapet skall införa, så är det att hoppas, att mången, som nu aldrig går i kyrkan, skall sjelfmant och ofta besöka Guds hus. Man har förebrått mig, alt jag påstått det menniskors religiösa behof är olika, men man förbisåg dervid, att mitt yttrande bänsyftade på menniskornas olika ståndpunkt för ögonblicket. Men helt annat är förhållandet om man utgår från den synpunkten, att om vi lyssna till den gudomliga väckelsen, äro vi alla i lika andligt behof och skulle vara hemfallne till fördömelse, om icke den gudomliga nåden trädde emellan. Således finnes intet i mitt yttrande som bestrider den sats, hvilken Hr Tham för Ståndet framhållit, och om hvars sanning iag är lika öfvertygad som någonsin Hr Hofpred. Tham. Frih. Alströmer: Då jag i fråga om den af Hr af Sillén updragna gränslinea förenat mig med honom, anhåller jag att i allt öfrigt få förena mig med Hr Tham. Gr. Liljencrantz har yrkat, att man ej må stifta lagar emot de lägre klasserne, under det man tillåter de högre lefva huru de vilja. Gr:n har häri mycket rätt, men jag tror icke att min framställning gifvit Grin anledn. till denna anmärkn., enär min åsigt varit och är, att lagar stiftas för hela samhällen och således så väl för den högste som den lägste. Det beror sedermera på huru dessa lagar tillämpas. Jag kan således icke frångå mitt förslag. Uti nuv:de författningar finnas en mängd stadganden, som under alla förhållanden förblifva olämplige, och sådana böra icke bibehållas.
Och hon hopknäpte konvulsiviskt sina händer, som om hon ville bedja, han hade ju sagt i dag, han, presten, att de brottsliga skulle bedja, bedja och bönfalla Gud om förlåtelse, och de olyckliga skulle vända sig till Honom med sina böner, och Han skulle trösta dem. Ja, det ville hon, bedja om förlåtelse för alt, om hjelp för alla, om förlåtelse för det hon felat de der heta sommarnätterna, då jasminerna doftade så starkt och han hade bett så varmt, om hjelp för honom – den älskade fästmannen –, för sig sjelf och för det nya lif hon kände, att hon bar på. Ack, ännu kunde ju räddning komma, ännu var hon blott hans fästmö, och ingen hade reda på hennes hemlighet, ingen i vida verlden. Ja, han måste lefva, Gud måste, han måste frälsas från sin lungsot, och de skulle gifta sig och resa långt, långt bort. Så skulle det gå; det fans ju en barmhertig skapare, han skulle rädda henne, rädda hennes heder. Så brusade det inom henne af oklara tankar, tankar af ångest, hopp och förtviflan, och hon riktade sina stora vidöppna ögon mot himlen, men det var långt dit, och skyarne tjocknade mer och mer. »God dag, fröken, får jag vara nog näsvis och fråga er, hvad ni roar er med här? Men hvad ni är blek! Hur står det till, fröken Edith? Edith ryckte till och vändande sig inåt förstugan, svarade hon häftigt: »Åh, är det ni herr doktor! Ni riktigt skrämde mig. Hur jag mår? Jo, jag tackar, som man kan må i det här höstrusket.» »Jaja, jag kan se på ert ansigte, att ni icke är belåten med vädret. Ni ser ut som en botfärdig Magdalena. Men det passade emellertid bra, att jag mötte er, fröken. Jag har något att säga er. Ack, vi stackars läkare, vi hafva så många svåra stunder, och vi tvingas att säga så mycket som vi annars ...» »Hvart vill ni komma?» »Jo, saken är den, att jag i dag undersökt herr Bergs bröst och dervid tyvärr icke kommit till något gladt resultat.