Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Friherre Ludvig Boye har deremot hemstäyt, att Utskottets tillstyrkande rörande conflscerade varors försäljning till export måtte antagas; deruti Herr af Brinkman instämt; med tillägg att utskeppningen deraf må fä verkställas ifrån alla Stader-, der varorna blifvit förbjudna. Herr Prosten Svedelius har väl gillat Utskottets a»tagna grundsats, att alli som är 852 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. förbjudet till inFörsel, äfven bor vara förbjudet till förbrukning; men deremot ansett Utskottets tillstyrkande i fråga om Cafféförbudet ej kunna medföra åsyftad verkan, hvilket tillräckligt skall blifvit ådagalagdt af, i detta afseende utfärdade och ännu gällande Författningar. Herr Prosten förmodar dessutom, att ordet samqväm ej skulle kunna bestämmas, och att ett sådant partielt förbud, som Utskottet, i afseende på dessa, föreslagit, skulle bereda tillfälle för de ledsammaste chicaner, utan att någon hufvudsaklig vinst deraf vore att förvänta. På dessa skäl, och enär Riksens Ständer redan fattat det beslut, att bruk af öfverflödsarticlar, hvaribland Gaffe visserligen kommer att räknas, skall taxeras till Bevillning; tror Herr Prosten ej, att en Öfverflödsförordning kan tillstyrka?, «å framt Statens påräknade inkomster skola utgå, och anser rådligast, att till Kongl. Majrts Egot Nådiga godtfinnande öfverlemna denna sak, utan att dervid något tilleller afstyrka. Herr Comminister Bergegren har föreslagit, att öfverflödsvaror må till förbrukning tillåtas, men under villkor af beskattning, i synnerhet på Utländska öfverflödsarticlar, hvilken beskattning likväl ej borde blifva så ringa, att det derigenom sökta vigtigaste ändamålet, förminskningen af de Utländska öfverflödsvarornas förbrukning, ej förfelades. Hvad Caffe beträffar, har Herr Comministern, i anseende till dess höga pris för de mindre bemedlade, äfvensom förnämligast för dess skadliga inflytelse på l handelsvågen, önskat, Eesv. och Ekon. Uisk. Eetunkanden.
Vid frågans behandling i Stats-Utsk:t gjorde sig på afdelningen denna åsigt gällande, men i Utsk:ts plenum antogs en annan mening. Då det är påtagligt, att om truppen saknar nödig öfning, hela denna inrättning är ändamålslös, tillstyrker jag för min del bifall till afdelningens förslag och att K. M;ts i ämnet afgifna framställning måtte vinna framgång. 652 Den 28 Februari f. m. Hr Gyllenram: Utom de af den förre värde talaren an förde skäl, tillåter jag mig nämna, att det nn befintliga artillerimanskapet är så upptaget af vaktoch ordonnans-tjenslgöring, att fösa tid till dess öfning finnes öfver. Att bibringa dem någon fulländning, så att de kunde vara en (öresyn och lämpliga befälsämnen, kan på detta sätt icke ske. Det har varit meningen att få en korporalskola i gång, men detta har icke låtit sig göra, dels emedan truppens tid är så upptagen, och dels af brist på kasern. Jag anhåller om bifall till K. M:ts i ämnet gjorda framställning. Hr Rosensvärd: Som jag reserverat mig mot Utsk:ts Betänk, i denna del och upptagit afdelningens förslag om bifall till K. M:ts Propos., så anhåller jag att få förena mig med de 2:ne föregående talarne. Derjemte ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att i delta mom. egentligen är fråga om en summa af 2,49t r:dr 10 öre till aflöning och brödkorn för manskapet under den ökade tjenstgöringstiden, då öfrige poster, nemi. 1,850 r:dr, förekomma i 16:de punkten och 1,497 r:dr i 19:de punkten litt. d., till följd af den af Utslct iakttagna ordning att hänföra hvarje belopp till de större anslagsrubriker, sorn på Riksstaten under denna hufvudtitel förekomma. Jag anhåller om bifall till det af K. M:t äskade belopp, 2,491 r:dr 10 öre. Frih. Klinckowström:
Anledningen lill denna önskan torde vara lätt att finna om man eftertänker att nu för tiden finnes hos de fleste elt begrepp af någonting odiöst fästadt vid bibehållande af en persedel, som på sitt sätt utgör en personel skatt. Jag hade hoppas att man, ifrån den sidan, till hvilken Frih. Raab hör, härpå fästat något afseende. Det finnes äfven ett annat skäl till denna förvandling och det ett ganska praktiskt, som består derutinnan, att det är alt förmoda och lätt förutsett, att dagsverkenas värde komma i den närmaste framtiden alt stiga, då deremot de persedlar, hvartill de enligt delta förslag skulle förvandlas, hufvudsakligast spanmål och smör, efter all sannolikhet komma att falla. Detta blifver således en fördel för räntegifvare och det är af nyssnämnde skäl, som StatsUtsk. i denna punkt ansåg sig kunna gå de uttalade önskningarne till mötes. I öfrigt anhåller jag endast få förena mig med de Hrr, som yrkat bifall till denna punkt i StatsUlskis Betänk. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Hvad denna fråga i sin allmänlighet beträffar, så har jag vid 1848 års Riksdag, såsom ledamot af StatsUtsk. haft tillfälle att uttala min åsigt. Jag har sedan dess icke fått något skäl att förändra densamma; men under tiden har frågan fått en annan fart än den hade då. Jag har således icke något hopp, att kunna genomdrifva hvad 1848 års StatsUtsk. ansåg lämpligt att i denna del föreslå. Min åsigt i afseende på reformen i allmänhet är äfven den, att man bör taga hvad som erbjudes, när det leder till förbättring och leder åt det håll, man anser vara det rätta. Hvad nu serskildt beträffar den föredragna punkten, så befinnes efter mitt förmenande den ifrågavar:de räntetiteln vara af en helt olika natur än räntetitlarne i allmänhet. Alla öfriga räntetitlar äro bestämda i varor, men denna räntetitel har, enl. dess första primitiva bestämmelse, varit afsedd att utgöras i arbete. K. M. har i dess Nåd.
Stånders Statsoch Banco-Utskott vid (,4'dc Sami. a;dra B.) I O 6 1750 Ståts-Utskottets Betänkanden. Lgatima Riksdagen i Stockholm den 26:te Junii 1823. S. D. Upplåstes å nyo och företogs till afgörande det sedan den 2 sisth Maji på bordet hvilande förslag till Statsoch Banco-Utskottens Betänkande, i anledning af våkte motioner, angående förnyad pnescriptionstids utsåttande för inlösen af f. d. Filial-Disconternes annu utelöpande Assignationer och öfrige Skuldförbindelser. • •— —. •—• Riksdagsmannen Anders Nilsson från Carlstads Lån upplåste följande: ”Vördsamt anförande!” ”Ehuru jag uti Afdelningen redan yrkat nödvändigheten af en förlängd prasscriptionstid för inlösandet af de ännu i Landsorterne utevarande GötheborgsMalmö- och GöthaCanal Disconters Assignationer, anser jag likväl för min skyldighet, att ytterligare fåsta Höglofl. Utskottets uppmärksamhet på detta amne. .—. Ifrågavarande Assignationer finnas nåstan utseslutande i den fattiges och enfaldiges hand, som icke kånt eller förstått betydelsen och verkan af den föreskrifna praescriptionen. Det tyckes då vara obilligt och oförenligt med Statens värdighet, att det allmänna Stats-Utskottets Betänkatiden. t ^51 skall gora sig en vinst af några få enskildes okunnighet, hvilken man icke med något skål kan kalla frivillig. Hvilken man af åra och hederskänsla skulle vål tillåta sig att begagna sine Creditorers okunnighet eller enfald, för att, afven om det skedde såsom, till exempel genom en proclama, befria sig från uppfyllandet af ^gna eller för andra åtagne Förbindelser, hvilket hår år detsamma? Och skulle Staten, som i sitt forfaringsått bor återgifva charakteren af massan utaf Nationen, handla efter grunder som ingen verkligt årlig man skulla vilja följa?
Vid Södra Corrections-Inrältningen, der den hittills eihållne vinsten af FångPersonalens dagliga sysselsättning vore hufvudsakligen nedlagd uti arbetsproducten ä Byggnaderne, hvarest daglönen, prsemiern© inberäknade, för ett dagsverke äfven i Verkstäderne, för det närvarande endast uppgår till 7 sk. 3 r:st. B:co, har dock, i mohn af Byggnadsarbetets förminskande, åtskillige private beställningar i Snickare-, Skomakareoch Skiäddare-Handtverken äfven förarbetats, af hvilka inkomsten för året kan beräknas till 2000 B:dr Btco; varande å Styrelsens sida flere åtgärder vidtagne, för att, sedan Byggnaderne äro fullbordade, genom en allmännare sysselsättning med private arbeten, vid denna inrättning vinna samma ändamål som redan vid den å Norrmalm äro erhållne. Härvid torde ock böra anmärkas, att största delen af de vid Corrections-Inrättningarne förrättade arbeten åt främmande, tillhört requisitioner från Garnizonen, Handlande, Borgare, Fabrikanter och Handtverkare inom Hufvudstaden, hvarigenom och så länge den enskildta industrien omfattar dessa arbeten, allt förskott till uppköp af råämnen för Statens räkuing kan undvikas. Ifrån d. t Mars 1826 till d. 1 October 1828, hafva i3oi personer blifvit å Correctionshusen i Hufvudstaden intague, inberäknade de ifrån Wadstena från och med år 1825 upptagne 4oo Gorrectionister. Under samma tid hafva i laga tjenst blifvit uttagne 576 Correctionshjon af bägge Könen och af dessa har jdel återkommit af Mankönet och nära fdel af Qvinnorne. I afseende på Kostnaderne för hela Byggnadsarbetet, hvaraf mindre betydligt till innevarande år återstår; så har, i stället för de till förenämnde Planens utförande beräknade 320,ooo R:dr, genom arbetets verkställande efter den andra Planen, ett belopp af 204,47! Rtdr 10 sk. dertill funnits tillräckligt samt cn besparing af 120,528
8:0 att vice Presidenterne i Svea och Götha Hof-rätter skola, för tillgodonjtitande af den forhöjda lönen, vara pligtige att. derest flere afdelniugar än de nuvarande fyra i hvardera Hof-rätten erfordras, å en sådan vara Ordförande; samt 9.0 att de af Hof-rälternes Ledamöter, hvilka undfå förhöjd lön, skola vara underkastade de förändringar i Hof-rätternas organisation, som kunna af den näsllidet år vidtagne Domstolsförändringen föranledas, äfven om utflyttning till annan ort möjligen deraf hlefve en följd. Under erkännande af ej allenast billigheten, utaw äfven nödvändigheten utaf förbättrade loner för Hof-rätternas ledamöter, tjenstemän och vaktbetjente, har Herr FVeitlenhielm emedlertid i forsta rummet ansett lönerue bora regleras efter den plan. att hvardera af Svea och Gotha Hof-rätter, hvilka nu hvar for sig arbeta på 4 divisioner eller Hofrätls-råd, af hvilka den äldste är ord örande, samt 4 Assessorer på hvarje, hädanefter komme att bestrida deras domaregoromål på 5 divisioner niel 2 Hofrätts råd och 3 Assessorer på hvar och en af divisionerue, for verkställighet af hvilken fördelning nya ledamöter dock ej erfordrades, i händelse vice Pivsidenterne iuginge såsom ordförande på divisioner; men häraf följde ock, att antalet af Hofrätts-råd i hvaije af omförmälde Hofrätter måste okas till 9. Det syntes dock sorn om någon skillnad kunde göras emellan ordforandernes och de öfriga Hofrätts rådernes loner, likasom emellan de äldre och yngre Assessorerues, De sistnämndes borde dock alltid bestämmas till det belopp, att innehafva!ne voro förvissade 0111 en oberoende ställning i ekonomiskt hänseende. Dertill behofdvs likväl minst 2,(KX)
Nu i sjelfva hufvudsaken, så, under det att de sammansätta Utskottens beredning sysselsätter sig att pröfva, ej mindre FinanceComitéens betänkande, än de motioner, som i dylikt ämne blifvit inom RiksStånden väckte, samt att, efter öfverläggning och egen pröfning uppfatta de nyttigaste Förslag, vill jag för min del alldeles icke föranleda till någon vidare discussion om den så kallade realisationen. Mina tankar derom har jag långt före Riksdagen uppgifvit, och fått dem delade af de flesta bland dem, med hvilka jag då hade den äran arbeta. Detta må vara en personlig tillfredsställelse för mig; men jag skall likväl aldrig tillåta mig att det åberopa såsom ett särskildt försvar, mot de erinringar, hvilka ville riktas emot sak och person tillsammans. Allt nog: realisationsförslaget genom enskiftes actietekning, från början mitt Förslag, må ock falla ensamt på mig: och för närvarande ställas aldeles på sidan. Den i4 April. Nu är emedlertid förhållandet sådant, att Svenska Folket står på den höjd af upplysning, och att tidens fordringar äro så vida utvecklade och bestämde, att man hvarken låter sig intagas af fruktan för ord, eller låter sig med ord åtnöjas. Realisation är ett i våra öron illa ljudande ord; det väcker oro fruktan och farhågor. Man har öfversatt det med ordet myntbestämning, såsom en motsatts till ett vacklande myntvärde. Men är val detta någon förändring i saken? Man har mera allmänt velat erkänna att en myntbestämning vore ett önskansvärd! mål; men icke genom en realisation. Månne ej deruti ligger en viss motsägelse? Man vill en långsam myntbestämning, som gör sig sjelf, efter hand och när tid blir; monne icke älven detta är en motsägelse till sjelfva idéen om allt bestämdt; och således äfven till en myntbestämning? Månne det icke är just detta uppskof i tiden, hvarunder den ena väntar ett bättre, den andra ett sämre förhållande, sorn föder osäkerheten det vacklande och dess följder: med ett ord, det obestämda myntvärdet? Det ligger vigt derpå, att man förstår hvaran.
Grosshandlaren är en fyrtioårig, mörklagd man med ovanligt vackert, reguliert ansigte och en ståtlig, rak hållning. Det mest kännetecknande för hela hans person är ett drag af sundhet, hvilket Gerhard afundas honom, ett drag af en intensivt koncentrerad kraft, som visserligen för ögonblicket slumrar, men de breda skuldrorna, de grofva armarne och de starka händerna tyckas säga en, att den när som helst kunde bryta fram i all sin obändiga styrka. Och energi måste han nu för resten hafva haft för att med två tomma händer kunna förskaffa sig en förmögenhet, sådan som han besatt, om också, som det påstods, lyckan gjort mer för hans något svindelaktiga affärsföretag än hans egna ansträngningar. Sjelf måtte han i alla fall hafva tyckt, att han arbetat sig trött, efter som han de sista fyra, fem åren aldeles legat ifrån affärslifvet och blott rest ikring som en outtröttlig turist för att roa sig och på ett praktiskt sätt söka skaffa sig någon bildning, ty hans uppfostran hade blifvit i en rent af oerhörd grad försummad. Så hade han väl skrapat i hop ett här och ett annat der, men måste ännu under sina samtal lotsa sig fram med den gamle börs-spelarens listiga försigtighet för att icke på påfallande sätt röja de vida lakuner, hvilka funnos här och hvar i hans kunskaper, och det hjelpte knappast, att han både uppträdde sjelf och skar till sina åsigter efter det sista modernt kosmopolitiska snittet, sådant som han uppfattat det genom reserfarenheter, samtal, tidningsnotiser och skabrösa romaner. För ögonblicket blossade han af alla krafter på en cigarr, medan han med denna tillitsgifvande, gemytligt bondaktiga enfald på sitt ansigte, hvilken under hans köpmans tid gjort samma tjenst som kapitaler, tilltalade Gerhard. Denne deremot såg ut att vara i dåligt humör och svarade kort, enstafvigt. Redan under middagen hade han blifvit nedstämd, då han såg, att Rapp fått intaga hans plats vid Camillas sida, och han hade under måltiden suttit så tyst, att hans andra bordsgranne, madame Nicoud lade märke till det och sökte uppmuntra honom med att hviska honom i örat, att den nykomne herrn icke såg vidare »chic» ut.
Banko inköpt, vid laga skifte erhållit sina egor, 2 tunne2 6,8 kapp-land åker och 16 tunne7,6 kappland skogmark i ett sammanhang lagda invid Arnäs hemmans rågång, så att desamma, för hvilka i arrende nu utgjordes 75 dagsverken, skattade till 25 R:dr Banko, jemte alla hemtnansdelen tillhörande onerä och besvär, kunde med fördel begagnas såsom torp till förenämnde boställe; varande af Kungsborgs bolag, såsom vederlag för ifrågavarande qvarnställe, jemte nämnde hemmansdel, fri mäld för femton tunnor råg och tjugu tunnor liafra årligen boställs-hafvaren erbjuden. I målet bordt, hade Kongl. Kammar-kollegium i underdånighet anfört, dels att Kollegium, i likhet med hvad Kronofogden och Häradsskrifvarea förklarat, funne de föreslagna vilkoren vara till fördel för boställs-innehafvaren, dels ock att räntan för qvarnen, fyra fjerdingar tullmjöl, såsom' inbegripen i boställs-innehafvarens lön, hittills icke blifvit utgjord, och af sådan anledning, vid bytesvilkorens uppgörande, undfallit uppmärksamheten, ehuru denna ränta ej allenast borde åtfölja qvarnlägenheten, utan ock fortfarande komma boställs-innehafvaren till godo; men som utgörandet deraf skulle innefatta en opåräknad tillökning i det mer än tillräckliga vederlag bolaget erbjudit, samt qvarnen, genom förbindelsen för bolaget att åt innehafvaren af Arnäs boställe fritt förmala 15 tunnor råg och 20 tunnor bafra, i sjelfva verket blefve till honom skattskyldig för så mycket, som tulltäglen å denna mäld eljest skulle utgöra, och således för vida mer än den nuvarande räntan, ansåge Kollegium all svårighet i detta hänseende kunna undanrödjas, samt, utan rubbning i bylesvilkoren, qvarnens skaltskyl Bih. till R. St.
Riddarhus» Ukstoltec remitterades, med anmodan, akt detsamma deröfwer mätte med förstag inkomma. äerr Z66 Deus g Julli. Zerr Landt ll7arstalken gjorde proposition i enlighet med hwad Herr 8ilv'erstolps föreftagit, hwilken proposition bifölls. UplästeS och kades pä bordet följande inkomne Utlätanden frän Slats-Mffottet af den 22 Jntii: r:oJ anledning af gjord anmärkning wid Utskottets betänkande om stuteri-inrättningens btbehällande pä Flyinge och Dahlby Kongsgärdar. 2:0 Ett dito i anledning af gjorda anmärkningar wid Utskottets betänkande om befrielse för tackjerns bergsiagerne för tackjerns afgiftens erläggande) z:o Ett dito angäende arfwvden för RiksStåndens samt Utskottens Secreterare och öfrige tjenstemän, 4:0 Ett dito angäende arfwode för Stats-Eommisiarien kröäelius och Öfwer Commistarien Lk. Uplästes och godkändes en underdånig skrifne lse till Konungen angäende Riksdagens förlängning. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hällit hos Högloft Ridderskapet och Adeln wid Urtima Riksdagen i Orebro d. 18 Julli 1812. S. D. Enär Högloft.
Inkomsterne, med Statsanslag af 348 R-dr samt hyresoch mlresse-mede1, utgjorde 7,073 Ridr 1 sk. 6 rist.; utgifterne i underhållskostnad och understöd för Barnlöderskorne, till ett medeltal af 4oA un er »varje år, voro i5gi R:dr a3 sk.; och Öfrige omkostnader 4,112 R*dr WIK. ® aren halVo viJ detta Barnbördshus 213 personer e,häll,t undervisning , Barnmorsle-yrlet och blifvit säsom barnmorskor uti examinerade, af hvilka årligen 12 på allmän bekostnad der undfått fritt hussun och underhåll Uti instrumentala Förlossningskonsten äro ock ,4 Barnioiskor fran Landsorterne särskilt undervisade; hvarförutan vid Inrättningen 0 y5TrLLakor.® tjenstgjort för undergående af Chirurg!® Magister-Examen rT , öa“skaPet för uppmuntran af Öm och sedlig Modervård: nder Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans Höga beskydd och styrelse, stört ^ PVh°m Stlftndes den 3 Maj* i827> till föremål att underl stod,a sådana med gvanne eller flera harn uti fattigdom stadda mödrar, gif *am! Slg k,ända för öm och sedlig vård om barnen v orde"thghet jemte en i Gudsfruktan och dygder ef las Ä UPpf°StrasnUnderstödet som är lemporairt för hvarje gång, utde frivillL8 h!." °m ,arCt’ 1 Ma)! °ch december månader. - Sällskapets genom nyiuiga bidrag och sammanskott bildade primitiva Fond, 8,906 R:dr i6sk.. 83 Ilar vid i832 års slut uppgått till en Capilal-Behållning af 15,927 Ridr 45 sk. 3 rist., som mot 6 procents ränta och behörig säkerhet äro utlinie. Inkomsterne, bestående uti årliga gåfvor af Eder Kongl. Majit och det Kongl.
Om jag icke misstager mig, har den af K. M:t nedsatta Kavalleri-komitén erhållit uppdrag att uppgöra modell till kavalleriets beväpning. Jag tror mig äfven veta, att af nämnde komité modell till pistol redan är uppgjord, men deremot icke för sabel. Det är visserligen sannt, hvad Hr Reuterskiöld yttrade, att, om det endast vore Iråea om en obetydlig förändring af sablarne, det icke betydde något, om man ansloge medel till sådane, enär klingan vore hulvudsaken, men jag får fästa uppmärksamheten derpå, alt den klinga, som nu anses vara den trästa, möjligen kan underkännas af komitén och förändring äfven af klingan komma att vidtacas. Under sådana förhållanden tror jag det icke vara skäl att för närv:de anslå medel till inköp af kavallerisablar, utan torde frågan derom kunna anstå. Jag anhåller om bifall till Utskds hemställan. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt ITr Gr. o. Landtm, yttrat, alt derunder hade yrkats dels bifall till Stals-Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels af Hr Reuterskiöld, att R. o. Ad., med afslag derå, måtte antaga K. M:ts Nåd. framslällnig om ett anslag af 10.200 rdr till förstärkning af förrådet å kavallerisablar; framställde Hr Gr. och Landtm, propos. på bifall till Utskds hemställan och då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 35:te punkten. Mom. a. Hr Reuterskiöld: Sedan, på grund af R. Sf:rs lind. framställning, Chefen för Ingeniör-korpsen blifvit anbefald att inkomma med fullständiga beräkningar öfver återstående kostnaden lör Carlsborgs fästningsbyggnader, har så skett och af dessa förslag visar det sig, att kostnaderna för sjelfva fästningen komma att uppgå till i rundt tal 5,000;000 rdr. Härtill komma, för anläggande af sjukhus, kruthus och hamn, 915,500 rdr, och för förrådshus 2,486,600 rdr.
Örnberg andragit , huruledes vid flere sednare Riksdagar, Rikets Embetsoch Tjenstemän , med afseende ä tidernes och penningevärdets förändrade skick , samt varuprisernes stegring, vunnit lämplige förbättringar å sine löne-villkor och arfvoden; hvaremot någon fråga om tillökning uti; Riksens Ständers Herrar ii6 Banko-Ulsknttets Betänk anden. Revisorers fran längre tid tillbaka , fastställde ringa arfvoden, utgörande, med inberäkning af dryg hushyra, ved, ljus och uppassning m. na. endast 2 R:d. Banco för dagen , hitintills ej skall blifvit väckt, oaktadt Revisions arbetet på de sednare arén varit fördubbladt, genom flere särskilte Penninge-verks öfverseende och granskning ; hemställande Herr Borgmästaren på desse grunder, dels att sisla Revisionens Herrar Ledamöter må af Banken och Riksgälds-Contoret fa uppbära ful! ersättning, svarande emot deras kostnad utöfver de erhållne 2 R:dr Banco, dels att för framdeles blifvande Herrar Revisorer nödigt och lärnpeligt underhåll måtte bestSmmas. Och hafva 3'.ne Ledamöter af Vallöf], Borgare-Ståndet , Herr Grosshandlaren N. Settervall , Herr Directeuren, Commendeuren och Riddaren H. N. Schvan samt Herr ÖfverDirecteuren A. N. Schvan uti enahanda motion instämt, likväl under förbehåll , att arfvodes-be. räkningen icke kunde eller borde tillerkännas någon retroactif. verkan. Uppå häraf erhållen remiss hafva Statsoch Banko-Utskotten hvar för sig tagit förevarande ämne i öfvervägande; och ehuru Rikets Höglofl. Ständers Revisorer hvarken kunna eller böra betragtas såsom Embetsman eller sådane ombud, de der skola uppbära en efter deras möda och besvär afpassad belöning i penningar; finna likväl Utskotten både rättvist och billigt att Revisorertie hållas skadeslöse, för kostnader och utgifter, som de, i och för den ät dem genom liikets Höglofl.