Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å' nyo föredrogs Hedervärda BondeStåndets den 26 sistlidne Mars aflåtne, och (den 3 dennes på bordet lagde, ProtocollsXJtdrag, innefattande Bonde-Ståndets inbjudning, att dé öfrige Riks-Stånden måtte med Bonde-Ståndet förena sig uti det beslut, alt anmoda Stats-Utskottet, att inom en månad efter den 26 sistlidne Mars till RiksStånden inkomma med de Betänkanden, som hafva StatsRegleringen till föremål; men som Ridderskapet och Adelil redan den 23 sisth Mars f. m. anmodat Statsoch Banco-Utskotfen, att ofördröjligen till Rikets Ständer inkomma med de Betänkandcn, sorn hafva Statens reglerande till föremål, samt således gått Hedervärda BondeStåndets önskningar till mötes; ansåg Ridderskapet och Adeln någon vidare åtgärd, i anledning af BoudeSLåndets ifrågavarande inbjudning, nu icke erfordras. Företogs till pröfning Banco-Utskottets IÖ2 Den 6 April f. m. dea 27 sistlidne Mars under N:o 3i afgifne, samt den 1 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande om ytterligare åtgärder för Silfverköp, samt fortfarande Silfver-invexling å 128 sk. per R:dr, till och med den 3o September innevarande år. Herr Tham, Wolrath: Då Banco-Utskottets första Betänkande i detta ämne, af den 5 December 1828, inkom, erkände Banco-Utskottet deruti, att Bankens biträde och mellankomst är det enda sätt, hvarigenom de tidtals uppkommande behållningar af en förmånlig bandel kunna göras för allmänna rörelsen tillgänglige och fruktbärande. Betänkandet innehöll, att silfverin vexlingen skulle fortfara efter 128 sk.; äfvensom att inköp af Silfver skulle få ske, men i intet fall till högre pris än 128 sk., utan inskränkning till någon bestämd summa, och jemväl genom contracter och räntefria förskotter emot säkerhet, till slutet af Mars; men Utskottet undantog handel af vexlar.
Bonde-ståndet har Riksdags-fullmäkligen Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, uti en till Stats-utskoltet remitterad motion, hemslällt, att, emir ofvannämnde Kongl, bref, som skulle medgifva extra roterings-skyldige rättighet att, i stället för utgörandet af soldat eller båtsman, få erlägga fem tunnor spanmål årligen för hvarje extra roteringssoldat eller båtsman, icke inom ofvannämnde län iakttages, samma författning måtte blifva upphäfd. Sedan Stats-utskottet ansett nödigt att gemensamt med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet handlägga denna fråga, hafva Utskotten sammanträdt och tagit densamma i öfvervägande; och som det af motionären åberopade Kongl, bref af den 26 April 1814 tydligen innehåller, att, i anseende till de hinder, som dåvarande krigstillstånd och rotehållares med utkommenderade extra roteringskarlar afslutade kontrakter lade för en allmän reglering af frågan om extra roterings-skyldighetens utgörande med 5 tunnor spanmål årligen af hvarje rote, någon påföljd af Kongl. Majrts till extra roterings-skyldige derom framställde proposition icke komme att ega rum, utan att hvars och ens skyldigheter i detta hänseende skulle fortfarande blifva bibehållne, likmätigt hvad gällande författningar derom stadgade; dock att de rotehållare, som varit i tillfälle att från sig skilja sina extra roteringskarlar och ovilkorligen antagit omförmälde förslag, skulle, om de dermed voro belåtne, och sådant åstundade, få från nämnde års början vara vakante, mot erläggande för hvarje år af 5 tunnor spanmål; alltså och för den händelse, på sätt motionären uppgifvit, författningen i denna sednare del ej blifvit efterkommen, den, som anser sig derigenom lidande, eger sin talan i berörde hänseende hos vederbörande anhängiggöra och utföra, Statssamt Allm. Desv. och Ekon.-Utsk:ns Utlåtande, N:o 47. 3 få Utskotten, som dessutom anse ämnet vara af beskaffenhet, att ej omedelbarligen ankomma på Rikets Ständers åtgärd, hemställa, att motionen måtte förfalla.
Efter det en så grundlig utredning af ämnet föregått samt den allmänna meningen i Irågan vunnit sådan stadga och så otvetydigt uttalat sig, kunde man knappast föreställa sig, att berörda förslag skulle mötas af något allvarsammare motstånd hos de särskilda Riks-Stånden; men att så likväl skedde samt så väl sjelfva behandlingssättet af frågan hos vissa Riks-Stånd, som ock dess slutliga utgång gifver ett ytterligare bedröfligt bevis pa, huru föga säkerhet man under närvarande förhållanden eger derom, att ens de rättvisaste och billigaste önskningar och förslag skola vinna Ständernas bifall. Härvid skulle visserligen kunna invändas, att åtminstone postskjutsen, till följd af Rikets Ständers vid sisla riksdagen fattade beslut, blifvit skild från jordbruket pren då, enligt den i ämnet utfärdade Kongl. Förordning, Postverket ännu eger att Motioner i B onde-Ståndet 1862. 99 i flere fail anlita gästgifveri-, hålloch reservskjuts, finner man atl äfven denna skjutsning ännu ytterst liviiar på jordbruket. De skäl, hvilka förslagets motståndare malört till stöd för siu åsigt, äro dels så utnötta och dels sä stridande aiel ali and slutföljd, att de näppeligen förtjena någon vederläggning. Så framhålles, t. ex., dels att erforderliga medel för skjutsens ordnande pä Statens bekostnad för närvarande icke vore alt tillgå, och dels att utgifterne härför skulle blifva alltför kännbara för statskassan att bära; att skjuts ningsbestyrets öfvertagande af Staten i allmänhet skulle medföra hvarken moralisk eller ekonomisk vinst; samt att våra förhållanden ännu icke vore mogna för ifrågavarande reform o. ». v. Jag hemställer lili hvar och en. sorn opartiskt tänkt pä saken, om någon den ringaste giltighet kan upptäckas i dylika skäl.
Med inrättningarna i det borgerliga samhället måste äfven religionens utöfning förena sig, så framt den vill vara skyddad; oell dess frihet kan, likaså väl som all annan frihet, genom regellös utsväfning förstöra sig sjelf. Man synes dock föga mer i vår tid, än under alla föregående, då man ifrat för religionsfriheten, hafva gjort sig reda för nödvändigheten att väl å ena sidan skydda religionens obehindrade utöfning mot allt annat intrång, än som för samhällsordningen kan blifva oumbärligt, men å deri andra skydda denna mot allt i religionens namn uppstäldt anspråk, som kunde lända samhället till ofärd. Det återstår således ett utredande af ämnet, hvilket synes vara påkalladt af det högsta behof, och ej böra sakna upplysta medborgares deltagande. Hos flertalet af menniskor låter det djupa behofvet af religion känna sig. En falsk bildning kail qväfva det, och en sann bildning utvickla det till den högsta upplysning. Men så länge intetdera inträffat, äro de fleste menniskor tillgänglige för de mest olikartade religiösa ingifvelser. I dessa ligger äfven grundämnet till svärmeri och fanatism, till de olyckligaste af alla villfarelser och de fruktansvärdaste samhällsoordningar. Oftast vill den förvillade fortplanta sin villfarelse. När han derifrån hindras, klagar han öfver tvång och förtryck. Vinner lian framgång, ända till att våldföra andras frihet; så klaga desse alltid med fog, men bittrare i den mån, de sjelfve skulle önskat att kunna öfver motståndaren utöfva enahanda förtryck. Endast den upplyste nöjer sig att hvarken sjelf tvingas eller mot andra utöfva tvång, flans anspråk är samvetsfriheten, hvilken också kan obegränsad honom beviljas; men han förblandar icke denna med rättigheten att offentligen förkunna och hos andra inplanta sina religionsbegrepp, — en rättighet, som visserligen under namn af religionsfrihet kan påyrkas, men hvars beviljande utan all inskränkning ej låter med samhällsordningen förena sig. Hvad religionsfanatismen i verlden uträttat, är nogsamt bekant. Under christendomcn har den uppnått höjden af sin förmåga.
Derjemte få Rikets Ständer i underdånighet anmäla sitt beslut, att del må vara Fullmägtige i Riksgälds-kontoret obetaget alt, om sådant finnes lämpligt eller nödvändig! för lånetransaktionernas afslutande, utse ombud för bedrifvande af dervid erforderliga underhandlingar, äfvensom att åt särskilde deputerade uppdraga bestyren med lånemedlens indragning samt ränteoch amorterings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden. Och få Rikets Ständer slutligen i underdånighet tillkännagifva, det Rikets Ständer beslutat, all. derest lån upptages utom riket, Riksgälds-kontoret bör härstädes i Svenskt mynt tillhandahålla ränta äfvensom liqvid för amorterade obligationer åt dem, som sådant önska. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 17 Oktober 1863. Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adelil den 21 Okt. lass. Preste Ståndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 — - Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående stämpelpappersafgijten. (Bev.-lilskottets Betänkande!) in. tn. Elter verkställd granskning af nu gällande Kongl. Kungörelse af den 30 November 1860, angående slämpelpappersafgiften samt hvad vid kontrollen och uppbörden deral 6 Expedilions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, ,\:o 135. bör iakllagas, och dervid jemväl förehafd pröfning af de i omförmälda hänseende hos Rikets Ständer gjorda framställningar, få Rikets Ständer härhos i underdånighet öfverlemna förslag lill förnyad författning i ämnet; dervid Rikets Ständer ej anse behöfligt alt särskildt redogöra för sådane obetydligare jemkningar i redaktionen, hvilka ej medföra någon förändring i sak, eller tillägg, hvilka förklaras af eljest beslutade stadganden. De delar af ofvanberörda kungörelse, öfver hvilka Rikets Ständer sålunda nu hafva att i underdånighet sig yttra, äro följande: § 2.
Det kan nog vara skont att en liten tid slippa sitta instiingd pti fabriken, men att gb miste om fortjansten &amp; r ofta bekymersmnt nog. N u under vintersasongen iir det i alla fall fullt upp med arbete for bHde hnttsiimmemkor och montererskor. DBr de sitta rid maskinerna eller med vana fingrar sy for hand dessa olikfgrgade hattar i mer eller mindre konstiga fasoner, agna de kanske icke en tanke Ht den varma och ljusa &amp; stid, d l dessa hattar skola begagnas. Hvem vet hvad de tanka pti och lgngta efter! Kanske hlott efter att klockan s k d l bli sju pti kviillen, d l de fS stracka p l de stela benen, rata pB ryggarna och skynda ut i friska luften. H o s sattarinnorna. Hvilken besynnerlig lukt! Det ar trycksviirta ocb kaffe tillsammans, mest kage niistan, ty sddant kokas p i tre stallen i saleu. Man behofver nog en liten t k ntt styrka sig med i kylan, helst de, som haft ofverarbete till kl. 3 i natt, men iindi miste horja satta W. 8 pB morgonen igen. Det ' r s l tyst i salen, hvars nakna nedsvartade vaggar har och dar fitt sig nigra, ur illustrerade tidningar urklippta forfattarportratt till prydnad. Balrom de hoga %regalernan s ' til och sitta sattarinnorna, nggm af den1 6x0 aldre Irvinnor, andra, soin aro elever, iiro helt unga. I)) kasten)), soin s t k p i nregalerna)), liggn de olika typerna i. sina fack. Niigra af sgttarinnorna hllla pfi med)) aflaggningw, d. v. s. de la-gga tillbaka forut uppsatta typer, med hvillza de sedan skola satta ett nytt arbete.
Och under grubblet öfver den otacksamhet, som sålunda trots alla hennes ansträngningar att inför de talrika gästerna framställa Laukko i dess rättmätiga dager, vederfarits henne, rann henne i hågen ryktet om något hemligt anslag, hvilket under det nattliga jublet nått fram till henne. Hennes anlete ljusnade märkbart vid tanken därpå. Måhända en medhjälparinna vid genomdrifvandet af de planer, hvilka efter de sista tidernas nederlag inom henne mognat till ett oryggligt beslut. Måhända någon förskjuten, som traktade efter hämd, någon vilseförd, som fordrade upprättelse. Hon slog upp ett af fönstren till sitt rum. Hvilken rikedom af lifslust och svalka strömmade ej hit in. Äfven naturen där ute tyktes liksom hänförd af stundens stämning. Mellan de resliga furorna i fonden götos solens strålar rikligt ned på de brokigt klädda tufvorna. Längst borta genom en uthuggning i skogen kunde hon varsko vågornas glittrande ryggar. Fåglarna kvittrade så otvunget i olika tonarter. Bröllopsgästernas muntra samspråk nådde henne från när och fjärran och då och då såg hon någon af knektarne träda ut på gården och med ett gladt utrop skänka sitt bifall åt den gynnsamma väderleken. Men trots alt detta, trots den omkring henne härskande glädjen förnam hon en känsla af otillfredsställelse i sitt eget inre och detta plågade henne mer än medvetandet om att hafva begått någon oädel handling kunnat göra det. Hon hade ej ännu sett till herr Klas Kurck och hans unga maka. Det var för öfrigt henne äfven likgiltigt om hon såg dem eller ej, tykte hon. Den första berusningen svallar alltid så snart öfver och sedan . Kirsti kände så väl till hans sinnelag. Och med hans unga maka kunde hon lika litet som med hvarje annan hysa någon medömkan. Denna hade ju i alla händelser nu gjort ett intrång på hennes rättmätiga område. I den stora salen på nedre botten, dar tystnaden och tomheten trädt i det nyss sprittande lifvets spår, rådde en behaglig oreda efter nattens förströelser.
Utdr, d. i5 Juli rSjfo. uppbördsman böra åtnjuta lön af staten för krom-skatternas debitering och indrifning, samt sättet är i hittills gällande Bevillnings-Förordning uttaladt och faststäldt, uppbördsmännens rätt i allmänhet må skyddas emot förnärmande, och de icke på sk atte-lind ringen för deras del förlora, helst tjenstebesväret icke minskas, utan bibehåller sin fordna besvärlighet; uti hvilken motion Herr Westlinger sig förenat. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Upplästes från Expeditions-Utskottet ankommet förslag till underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t N:o 38, angående dels anstånd för invånarne i vissa orter af landskapet Dalarne med betalningen, dels afskrifning af skuld för undsättnings-spanmål. Härvid anmärkte Anders Olsson och Lars Boethius från Stora Kopparbergs Län, att, ehuru de, i afseende på Wester-Dalarne och Neder-Siljans fögderi, hegart samma förmon, sorn Didric Weström för Ofvan-Siljans fögderi, hvilket jemväl finnes anmärkt uti Stats-Utskottets af Rikets Ständer gillade Betänkande IST:o 160, har likväl uti förslaget till den underdåniga skrifvelsen endast Ofvan-Siljans fögderi blifvit nämndt; och hemställde alltså Anders Olsson och Lars Boethius > att rättelse härutinnan borde ega rum. I anledning häraf blef, på proposition af Talmannen, förslaget till den underdåniga Skrifvelsen tili Expeditions-Utskottet återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af Constitutions-Utskottets, sedan den 1 i denna månad på bordet hvilande memorial N:o 15, med förslag till ändring i 68 §. Riksdags-Ordningen, och N:o 16, med förslag om borttagande af 8 mom. uti 4 §. Tryckfrihets-Förordningen, blefvo samma förslag af Ståndet antagne till vidare behandling vid nästa Riksdag, enligt 56 §. RegeringsFormen.
Föredrogos ånyo Lag-Utskottets följandfe Betänkanden: Nio H, i anledning af väckt motion, angående förklaring af 16 kap. 1 § Ärfda-Balken. ✓ Bifölls. Nio 12, i anledning af väckta förslag till dels upphäfvande eller inskränk ning af börds-rätten, dels annan förändring af lagarne, angående börd, dels ock upphörande af nabos och frälserätts-egares lösnings-rätt. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Utskotlets nedannämnde Utlåtanden: Nio 28, i anledning af väckt motion om eftergift af Kronans rätt till danaarf efter enkan Ulrika Sofia Ekedal, född Nordenberg; N:o 29, i anledning af väckt motion, angående vidtagande af nödiga åtgärder emot sjöns utskärningar å den i Öresund belägna ön Hvens stränder samt lindring för egarne till de å nämnde ö varande hemman uti deras skatter och onera; Nio 51, i anledning af väckt motion, angående nedsättning uti de åtskilliga hemman på Wisingsö åliggande utskylder; Nio 52, angående utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad under sednaste Riksdag beviljade stats-bidrag; 214 Prot.-Utdrag den 25 Februari i857. N:o 34, i fråga om medels anvisande för år 1857 till National-museibyggnaden; N:o 35, i anledning af väckt fråga om skattläggning af 1. d. kronoparkema Rälla Tall, Sörby Tall och Lindby Tall på Öland; och N:o 36, angående väckt fråga om afskrifning af f. d. Kronofogden Chr. Öhboms uppbörds-balans. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande N:o 4, i anledning af väckt motion om ändring af 3 kap. 1 § Handels-Balken.
Riket stulle med fiendtlig härsmakt hota s eller anfallas, sä att ett större förftyar än af den ordinära Armeen erfordras, da »nä Kongl, Majit äga makt, att af dct i nästa punkt omförmalta Förstärkningsmanstap uppbäda och uttaga hwad Rikets förswar kräfwer, 2:0 Under förbehåll att ofwannämde extra rotering af den hittills oroterade jorden wid pakommande krig ofelbart blifwer »verkställd, samt»)cka Rikets Ständer, att pär Rikets gränser af fiendtligt anfall hotas eller oroas, Förs Den -ii April. FörAärkningsmanskap m§ uppsattas, med följande willkor och ester nedanffrrfne grunder. a) Kongl. Majtt bestämmer r Räder, efter behofwet för hwart krig antalet af detta Förstärkningsmanskap» hwilket dock aldrig fär öfwersiiga ZV,VQ0 man. k>)
Ut Supra. S. D. särskildta Utskottets den 28 Juli afgifne, och dagen derefter på Bordet lagde Memorial, innehållande förslag till jemkning af de Beslut, hvarje RiksStånd fattat i ämnen, som varit föremål för Utskottets handläggning, blef nu föredraget ; och antog Hedervärda Bonde - Ståndet de deruti föreslagna jemkningar. Ut Supra. på Bordet lagda utlåtande, som Stats Utskottet d^n »S Juli afgifvit, i anledning af gjorda an: märk-' Ex ProtocoIIo Olof Werlin. Ex ProtocoIIo Olof Werlin'. föredrogs det 1 sista Plenum Deri 2 'Allgust' 33 märkningar Vid dess, den 15 i samma månad ; tneddeldta Betänkande om allmänna Medels an. slående för Svenska Theatern; hvarvid BondeStändet fann för godt, att, ined frångående af dess förut lemnade bifall till berörde Betänkande, godkänna livad Stats-Ucskottet i sednare utlåtandet yttrat och tillstyrkt. Ut Supra* Ex Protocolol Olof Werlin»' S, D. Föredrbgs från Ildglöff. Bidderskapét och Adeln ankommet Protocolls-Utdrag af förliden gårdag, innehållande att Högbemäldte Stånd bifallit Bevillnings-Utskbttets den 23 i denna månad afgifne Betänkande , angående Bränvinsbränningsoch Consumtions-afgifternas utgörande från ot^h med 1816 intill nästa Biks-' dag, utom i den delen, som anginge bränvinsbränningen för Städerna, 1 afseende hvarpå Bidderskapet och Adeln beslutat att hos Kongl, Maj:t skulle till dess särskildta nådiga afseende anmälas, huruledes, i frågan om sjelfva bran-, nings-rättiglietert för Städerna, Två Stånd stannat emot Två, i så måtto att Högvördiga PresteStåndet och Välloflr, Borgare * Ståndet densamma medgifvit , då deremot Höglofl.
Näts kolirsson. N:o 7. Angående tryckningen af Constitutions-Utfkottets Betänkanden och Förslag. Wördsamt Memorial. Dä till äfwentyrs, under Riksdagens lopp, Riksens Högloft. Ständer, i likhet med htvad redan Memorial N:o 7. 177 förut skett, torde besluta tryckningen af flera Återstående betänkanden och förslag, dem ConstitutionsUtskottet äger att afgifwa, får hos Nikseus Högloft. Ständer Utskottet »vördsammast hemställa, om icke Lesörjandet as en sädan tryckning, antingen den af ett, flere eller alle Niks-Standen äskas, kunde anförtros at Constitutions-Utskottets Cancellie. Utskottet gör sig sa mycket heldre förwissadt om Riksens Högloft. Ständers bifall härtill, som genom detta stadgande ej allenast en af särskilda tryckniugsanstalter möjligttvis uppkommande collison skulle undwikas, utan äfwen de personer, som med arbetet haft befattning, komma i ätnjutande af någon billig och mättlig winst, hwartill de synas framför alla andra berättigade, sä länge handlingarne, som skola till trycket befordras, äro blotta förslag, as Niks-Ständen ännu ej till pröfning upptagne, och de provisionelt tryckta Exemplaren således endast torde kunna anses som multiplicerade afskrifter. Stockholm den 23 Augusti 1809. D. ^i.. Nannerlielin. ck. silversparre. D. 8llversto1p6. O. Norner. Earl von UossnZtoin. Earl O. idloräln. Lvon 'VVljlcinan 6:son. Daniel Dbersteln. ck. D. Dalin. ^näers ck:son D^olrert. Näts Delirsson. is 178 Expeditioner till Riks-StLnden. N:o 8. Z anledning af wäckt fräga om Extra Stats-Rädö constituerande. Wördsamt Memorial.
Denna kommitté afgaf den 30 September 1856 sitt utlåtande, hvaruti hon till en början redogör för de hufvudgrunder, som tjenat henne till ledning för det vigtiga uppdraget, och anför i sådant afseende, att sedan den åsigt gjort sig gällande, det ett jernvägssystem för landet borde omfatta dels vissa stambanor, hvilka på statens bekostnad skulle byggas och underhållas, och dels bibanor, hvilka finge af enskilde med understöd af staten utföras, så borde de förstnämde, eller stambanorna, i statsekonomiskt hänseende uppfylla samma ändamål som våra kanaler och segelleder, samt således framdragas förnämligast genom de orter, som, genom sin aflägsenhet från vattenkommunikationer, af dessa icke kunde draga fördel; hvaraf följde, att en stambana blott undantagsvis borde på längre sträcka framgå parallelt med en närbelägen segelled, utan endast korsa eller beröra densamma vid sådana punkter, der den inre rörelsen antingen redan befunnes vara, eller kunde motses blifva för vissa orter koncentrerad. Det vore äfven maktpåliggande att stambanorna anlades så, att nödiga bibanor kunde med dem sammanbindas för minsta kostnad, på tjenligaste ställen och till största gagn för de särskilda orterna, så vidt sådant utan åsidosättande af öfrige med en stambana afsedda syften läte sig göras. Med stambanor borde nämligen kunnige till de 15 tvenne andra syftemål vinnas: det ena, att, då de bland annat afsåge en Lättad förbindelse med främmande länder samt vigtigare handelsplatser inom riket, afståndet mellan deras ändpunkter i möjligaste måtto förkortades till besparing i tid och transportkostnad; det andra att öppna och underlätta förbindelse mellan de trakter, som för militära operationer till rikets försvar vore förmånligast belägne.
De förnämsta saluartiklarne af furu och gran hafva fortfarande varit: plankor, vanligen 14 fot långa, 9 verktum breda och 3, stundom endast 2 tum tjocka, varande det i senare tider icke sällsamt att till ut landet exporterats plankor af allenast 7 å 8 tums bredd; bräder af 12 och stundom 14 fots längd, 1 å 11 tums tjocklek samt en från 6 till 13 ä 14 tum varierande bredd; balkar af 30 till 40 fots längd samt 8 till 12 tums tjocklek; sparrar, 5 å 8 tum tjocka samt 20 till 30 fot långa; spiror, oftast af gran, mycket omvexlande till längd och diameter; spingved eller lathivood, tillhuggen af furu, 4 å 6 fot lång och ämnad för Engelska marknaden; läkten, bärlingar och årämnen samt tjära och beck. Det har länge utgjort föremål för en befogad anmärkning, att man i detta län allmänligen illa apterar de till afsalu ämnade skogsprodukterne. I detta afseende har visserligen någon förbättring börjat visa sig, men ännu återstår dock mycket att önska. Plankorna äro sällan fyrsågade och ofta endast huggne på kanterna. Bräderna säljas vanligen okantade, sådana de kommit från sågen. Bjelkarna huggas skarpkantiga endast å några fots längd i storändan och äro nästan alldeles runda i lilländan. Denna bristfälliga behandling måste det tillskrifvas, att Calmar läns furuvirke, i trots af sin öfvervägande naturliga godhet, likväl på den utländska marknaden icke kan betinga lika höga priser med t. ex. det Norrländska. De allmännaste salupriserne å plankor och bräder af furu voro vid länets stapelorter under åren 1856-1857. 1858. 1860. Prisfallet från 1857 till 1858 var således högst betydligt, men år 1860 hade priset åter gått upp till nära nog samma höjd som under 1857. Tab. Litt. F. Enligt mig af vederbörande Tulldistrikt-Chefsembete meddelad uppgift, hafva motstående (Tab. Litt. F) qvantiteter af de i handeln vanligast förekommande skogsprodukter blifvit under nu ifrågavarande år från länets hamnar utskeppade till utländska ortei’.