Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var på Ständernes SecrelaUtskts begäran den 14 Juni lyöG, som Regeringen företog dockbyggnaden; del var på Ständernes många gånger upprepade anhållan, som den fortsattes, och det var på Ständernes många löften alt tillgångar icke skulle saknas, som Thunberg förlitade sig, när han företog arbetet. Skall det nu blifva Ständerne, sorn neka medel till fortsättningen? Skall det nu blifva Ständerne, som skola låta den Svenska Archimedis jetteverk falla i ruin? Med min röst skall jag åtminstone aldrig bidraga dertill. Jag anhåller att i afseende på delta ämne få uppläsa ett yttrande af Hr Carlsund, utur hans anteckningar under resor i England, Frankrike och Nederländerna, så lydande: "Genom att hålla skeppen torra, antingen stående på sina staplar på land, eller i dockor, hade denna deras hastiga förstöring kunnat förekommas. En plan lill conservationsdockor för (lottan blef i början af Guslaf 111:s regering satt i verkställighet i Carlskrona, men fanns alltför kostsam, hvarföre blott några dockor byggdes färdiga, hvilka nu vanligen endast användas att deruti bygga skepp. På Franska örlogsvarfven få skeppen stå qvaf på staplarna under skjul, ända till dess deras tjenst erfordras, och de äro derföre efter 20 till 3o års lid nästan lika goda, som då de byggdes, hvaremot de, sorn fått ligga i sjön, hafva befunnits upprutlnade och odugliga långt före denna tid. Localen i Carlskrona erbjuder tillfälle att med jemförelsevis ringa kostnad inrätta större dockor eller hassiner, hvari många skepp kunna rymmas och eonserveras torra. På H. K.x II. Sloramiralens befallning har författaren (år 1828) deröfver uppgjort ritning och förslag, uppgående till omkring 3oo,ooo rtdr b:co. E11 årlig besparing i underhållskostnaden af åtminstone 120,000 r:dr skulle härigenom vinnas, och således anläggningen betala sig på mindre än 3 år.
Man kan icke rubba den grundsatsen, att hvar och en ansvarar blott i förhållande till sin delaktighets-summa; men jag medgifver, att det kan blifva särskild fråga om, huruvida föreningarne i förhållande till staten böra ikläda sig en större ansvarighet, hvilket jag dock ej anser nödigt, emedan den säkerhet, som de erbjuda, är så stor, att ingen orsak förefinnes, att staten löper någon fara, synnerligen då ett statens ombud, som särskildt skall häröfver vaka, deltager i bankens styrelse. Det är dessutom att märka, att det icke Den 12 September f. m. blott är det nedsatta hypotheket, som tjenar till säkerhet, utan all den afbetalning, som under loppet af flere år är gjord, går också in för att betäcka den möjliga förlusten, så alt för hvarje inkommande summa ökas hypolheksbankens säkerhet. Om det också skulle kunna antagas som en aflägsen möjlighet, att någon förlust kan upstå, så kan jag dock icke finna, att då det gäller hela jordbruksintresset, det är för mycket begärdt, att staten lemnar en sådan garanti. Man må således tolka § n huru som helst, antingen som jag och Gr. Mörner, eller som Frih. Raab, så anhåller jag om bifall tili densamma. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredrik: Stadgandet i lista mom:t i denna § är alldeles i öfverensstämmelse med det stadgande, som alltifrån början gällt i afside å delegarne i de särskilda hypotheksföreningarne. Man har ansett, att den säkerhet, som erbjudes genom bypotiserandet af jordegendom, är tillräcklig för de lån, som i utlandet uptagits. Att nu i afside å hypotheksföreningarnes förhållande till hypoteksbanken göra elt särskildt stadgande, som ökade deras ansvarighet, synes vara orimligt begärdt, och komiterade hafva icke funnit något skäl, hvarföre sådant borde ske, i synnerhet då hvarje delegare i hypotheksföreningen är förbunden att med sin egendom stå qvar deruti, så länge hans lån' fortfar. Säkerheten blir således för hvarje år allt större och större. Jag anhåller för den skull om bifall till §:n. Frih. Raab: Hr Mannerskantz’s upfattning af gins innehåll är verkligen för mig en öfverraskning.
På dessa grunder vågar jag yrka på återremiss af betänk., samt anhåller, att dessa mina anmärkningar må få åtfölja återrem issen. Frih. Boye, Fredr.: Jag tror, att en del af de värde talare, som här yttrat sig, hafva begått ett misstag, dåde Den a5 April. 355 anse, att spöstraffet är strängare än straffet valten och bröd. Spöstraffet är nesligare, men strängare kan det ingalunda kallas, ty läkare bar försäkrat mig derom, att om straffet alt undergå 28 dygns fängelse vid vatten och bröd i all sin stränghet användes, skulle ganska få personer stå ut meddetsamma, utan de fleste skulle antingen dö deraf eller ock få sin helsa förstörd för sin öfriga lifstid. Detta är ej händelsen med spöstraffet. 4° Par spö, sorn motsvarar 28 dygns vatten och bröd, anses icke så hårdt eller för kroppen så menligt som detta sednare straffet; således kan man ej säga, att det är strängare, men väl att det är nesligare och icke enligt med tidehvarfvets hyfsning; och derföre instämmer jag med LagUtsk. att det bör afskaffas, så vidt möjligt är. Jag skulle afven vilja gå så långt alt förvandla i de flesta fall spöstraffet till vatten och bröd, men jag anser detta sednare vara nära lika så grymt, då det nemi. för framtiden förstör en menniskas helsa. All lag bör vara tillrättavisande, icke hämnande; men när det straff, lagen stadgar, förstör en menniskas helsa och lif, då har lagen gått utom den gräns, inom hvilken den bör hålla sig för att tillrättavisa och förbättra en menniska. Jag skulle således önskat, att LagUtsk. hade förvandlat spöstraffet till arbete längre eller kortare tid på fästning, och till och med inskränkt straffet af vatten och bröd, som jag ej kan finna lämpligt; men då detta icke skett, är likväl redan något vunnet, då spöstraffet till största delen försvunnit; och jag tillstyrker, i anledn. deraf, bifall till betänkandet. Frih. Ridderstolpe, Fredi-.: Tillräckligt ofta höiman på delta rum theorien tysta praktiken.
Och månne icke just detta förhållande utgör en verkande orsak dertill att i de flesta fall residens-staden äfven är den ort, der hvarje läns, högsta undervisningsverk är beläget? Ty af en slump kan det väl ej hafva inträffat i så manga, vidt spridda orter? Utsk. deremot föreslår för Luleå, residens-staden i Norrbotten, ett så litet undervisningsverk, att det skulle komma i paritet med t. ex de i Oscarshamn, Sölvesborg och Arvika befintliga. Jag hemställer om detta kan vara rättvist, välbetänkt och billigt? På intet vis, synes det mig. Hvad slutligen den öfriga delen af punkten angår, så instämjag, — på grund af mina under gårdagens plenum utförligt yttrade åäigter i denna del, — uti Gr. Sparres yrkande till förmån för Christianstad. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredr.: Med afs:de på den första frågan om läroverket bör förläggas i Piteå eller Jmleå skall jag vara helt kort. Jag vill blott erinra den talare, som vidlyftigast utvecklat frågan, derom, att K. M. vid denna Riksdag icke bestämdt föreslagit, att läroverket skulle anläggas i Piteå, men att alternativt föreslagits, Piteå eller Luleå. Utsk. säger, att Piteå skoldistrikt skulle innefatta 36,229 personer, då deremot Luleå icke iunefattade mer än 23,320, men härvid glömmer Utsk., att uti Luleå skoldistrikt inberäkna NederCalix och Torneå fögderier, hvars folknummer upgår till 23,000 personer. Luleå skoldistrikt innefattar således i sjelfva verket 4 6,320 personer, d. v. s. 10.000 personer mera än Piteå skoldistrikt. Då likväl tankarne i denna fråga tyckas vara mycket delade, så hemställer jag om det icke vore bäst att icke bestämma sig för den ena eller andra staden, utan i st. öfverlemna åt K. M. att bestämma, i hvilken af dessa båda städer, som läroverket bör förläggas. Den nu föredragna punkten innefattar äfven en annan fråga, nemi. huruvida ett högre Elementar läroverk bör anläggas i Christianstad.
I anledn. af den siste talarens erinran får jag påminna, att jag, på grund af 56 § Riksd.Ordn., nu väckt den motion, att de landshöfdtr, som tagit afsked sedan i83o, må tillgodonjuta samma pensionsrätt, som nu blifvit beviljad för dem, hvilka hädanefter afgå. Jag begär remiss af denna min motion till StatsUtsk. Frih. Ehrenborgh: Jag tror icke, att det af mig framställda amendement leder till någon öfverträdelse af formerna. Jag kan icke linna det stridande emot dessa att väcka en motion med tillämpning af ett fåttadt beslut. Jag förstod Hr v. Troils framställning såsom åsyftande en tillämpning af beslutet om alla landshöfdtrs pensioner. Det beror nu pä motion* ren att sjelf gifva den en sadan förklaring. Hr von Troil: Den fråga, som för närvar, hvilar på bordet, angår endast, att det ifrågavar. beslutet måtte communkeras Medst. eller de, såsom andra yttrat sig, inbjudas Den i6 Augusti f. m. att sig deruti förena. Sjelfva frågan är afgjord af Ståndet och kan icke blifva föremål för ny behandling af Utsk.; men kan jag, genom att för min del afstå, lemna någon annan tillfälle att sätta ämnet i gång på en annan väg, än jag föreslagit, så skall jag gerna begifva mig dertill. Frih. Boye: Jag hemställer, om icke någon irring uppkommit. Man har sagt, att R. o. Ad. beslutat, huru förhållas skall med pensionering af de landshöfdrr, hvilka tagit afsked sedan i83o. Så har jag icke fattat beslutet, ulan har jag trott, att deri endast är fråga om de landshöfd:r, som hädanefter taga afsked. Ilr Dalman: Fortsättande mitt yrkande om afslag å inbjudningen, begär jag Frih. Boyes motion på bordet, så att jag må blifva i tillfälle att taga riktig reda på förhållandet. Hr von Troil: Frih. Boye har trott, att jag irrat mig, då jag sagt, att R. o. Ad. fattat sitt beslut i den af honom nu väckta fråga. Jag har icke sagt, alt R.
Utgifter: Arfvoden m. m 32,691: — Handtlangningskostnader 1,906: 55. Diverse utgifter 231: 58. 34,829: 13. — 168 — Uti det Revisorerne meddelade transsumt af Öfver-direktörens för landtmäteriet i riket till Kongl. Majit afgifna underdåniga berättelse för år 1861 finnes intagen följande summariska tablå öfver skiftesoch afvittringsverkeus fortgång under samma tid. (Bil. Litt. T.) Teknologiska institutet. Dess räkenskaper, som för revisionsåret undergått granskning Kongl Kammarrätten utan anmärkning, hafva ej eller a Revisorernes sida föranledt till någon erinran. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Dtbet. Uppbörd: Statsanslag Afgifter af åhörare 855: — Stipendiemedel 1,350: • Kr ed i t. Utgifter: Löner och arfvoden 37,528: Balans till år 1862: Bil. Litt. T. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 168. Tablå öfver Storskiftesoch Afvittrings-verkens fortgång år 1861. Arbetande Styresmän och Landtmätare Affattade qvadratrefvar Till besuten heter (endast i Dalarne), hemman och nybyggen utbrutne: inrösningsjord, qvadratref afrösningsjord, dito impedimenter, dito Utbrutne öfverlopp smarker: inrösningsjord, qvadratref. afrösningsjord, dito impedimenter, dito Utstakade rågångar och skifteslinier, fot Mantal, förut åsatte, sorn blifvit afvittrade „ föreslagna i tillökning å gamla hemman „ föreslagna å nybyggen Antal afvittrade hemman »» » nybyggen „ „ kronotorp „ „ öfverloppsmarker „ „ lägenheter utan mantal „ storskiftade besutenheter (endast i Dalarne) I Kopparbergs län. Statistiska tabellkommissionen. Den af t. f. Chefen för Statistiska Centralbyrån afgifna redogörelse, sorn i Kongl.
Discontlnrättningar kunna meddela; hvad åter angår afsigten att förekomma de i Disconterne skyldiges undergång, så har jag trott, att det icke så mycket berodde af RörelseCapitalets totalbelopp, som egenteligen af dess rätta användande, att ernå detta ändamål, och lätta penninge-förlägenheten, och, med bibehållande af de liufvudgrunder för beräkning af RörelseCapitalets per - 222 Den 6 Junii f. ni. manenta blifvande belopp, som Utskottens Betänkande innehåller, har jag trott, att i närvarande Crisis förskottsvis kunnat af Banken utan våda för dess Credit utgå något större biträde i låneväg i 2:ne eller 3:ne år, sorn. sedan återfördes till föreskrifven ordning de tvenne senaste åren före nästa Riksdag. Utskotten hafva yttrat den mening, att till nästa Riksdag borde två Millioner Riksdaler användas till inköp af Silfver, samt att FilialDisconternes Creditiver omkring 2 Millioner skulle åter i Discontväg utgifvas, inen, om det inträffade, att Silfver icke erhölles, komme de dertill anslagne två Millioner icke att åter i rörelsen utgå, äfvensom utgifvande af FilialDisconternes Creditiver icke torde anses äga rum förr, än de sista åren före nästa Riksdag, kanske äfven till en mindre del deraf; endast och i desse förhållanden förekommer mig sannolikheten, att åtminstone en periodisk inskränkning, serdeles för närvarande tid kan äga rum, som i närvarande crisis jag såsom skadelig anser.
Men då jag öfvergår till frågan om den allmänna lagstiftningen, så får jag nämna, att det är en fråga som upstår, hvilken är af mycken vigt, den nemi., huruvida några särskilda band skola läggas på de obarmhertiga egendomsegare, som hafva framkallat stattorpare-syslemet, derigenom att de bortjagat ärliga landlbonde? och jordtorpare, för alt nå en större inkomst, och kasta dem på fattigvården. Jag tror att hela verlden i detta ögonblick är underkastad den stora vådan af att man skapar tvenne samhällsklasser, hvilka icke såsom fordom äro förenade genom det kärlekens band, som förenade dem likasom uti ett gemensamt fädernesland, der husbonden var en fader för sina underhafvande. I stället skapar den skilsmessa, som nu upkommit, stora chlaner, satta i den ställning, att de för lifstiden icke hafva någon förhoppning, ty hvad jordiskt eger en stackars stattorpare att hoppas, hvad har han alt vänta sig? Vid sådant förhållande torde det icke vara olämpligt att en husbonde, som skapat denna olycka, får sig någon skyldighet ålagd. Våra gamla landskapslagar innehålla inskränkningar i husbondens rätt alt bruka underlydande hemman. Danska lagstiftningen har inskränkt husbönders rätt att sjelfve bruka underlydande hemman, hvartill fordrats Danska kan-_ sliets tillstånd, hvilket endast lemnats under vissa villkor. Jag har redan för lång tid sedan tillåtit mig att väcka motion, om att i detta fall göra något för alt undanrödja det onda, som öfver allt hotar vårt fäderneslands framtid. Jag väckte äfven vid 1840 års riksdag, tror jag, den motion, att den husbonde, som upsade en landtbonde eller jordtorpare, hvilken tjenat väl i 10 år och oklanderligt upfyllt sina åligganden, skulle underkastas någon skyldighet, Den 8 Januari. 81 het, i händelse en sådan underhafvande eller dess familj framdeles skulle komma att belasta fattigvården. Något dylikt tror jag att Hr Ribbings motion åsyftar ehuru jag icke läst den, men om så är förhållandet, så instämmer jag deri. Då i afseende på den af mig väckta, nyssomnämnda motion, vederbör.
Om R. o. Ad. gör ett tillägg, som åsyftar bränvins införande utifrån, skall del icke medföra annan verkan, ån att öka det missnöje, hvilket redan eger rum hos BondeSt. i afseende på bränvins-lagstiftningen. Jag har förut frugtlöst bestridi inskränkning af tiden för bränvins tillverkning, emedan sådant utgör ett af de hufvndsakligasle skälen till missnöjet. Om R. o. Ad., sedan en dylik inskränkning likväl är gjord, nu fattar ett beslut, hvarigenom fri införsel af bränvin utifrån kunde föranledas: så torde mången tänka och säga att bränvins-lagstiflningens ändring gjorts till städernas fördel på landlbrnkarnes bekostnad. Jag önskar, att R. o. Ad. icke måtte antaga ett sådant förslag, utan i stället bifalla Utsk:s. I fall bränvinsinförsel skulle tillåtas, är det tids nog, att då lemna nödiga föreskrifter derom. Gr. Lagerbjelke: Med anledning af den siste värde talarens yttrande, ber jag att få fästa upmäksamheten derå, att Frih. Raabs förslag på intet sätt innebär någon syftning alt få bränviusförbudet uphäfdt. Om Hr von Hartmansdorff vill motsätta sig införandet af bränvin, må han då tala derom, när fråga blir, huruvida R. St:r skola hos K. M:t anhålla om uphäfvande af förbudet mot bränvins införande utrikes ifrån, eller icke. Nu är icke fråga om att R. St:r skola besluta en sådan tillåtelse, utan endast att, för den händelse K. M:t skulle finna för godt att göra det, ega ett stadgande, som föreskrifver, huru vid öfvert! ädelse af 34:de §:n förhållas bör. Jag fortfar att yrka bifall lill det af Frih. Raab framställda förslag. Hr Hjärne: Gr. Lagerbjelke har sagt det jag yttrat, att R. St:r gifvit på hand, att icke någon förändring, i afseende på bränvjnsinförsel, skall ega rum.
Då ifrågavarande pensionskassa, utan understöd af allmänna medel, icke kunde fortfarande uppfylla sina förbindelser och motsvara det med densammas inrättande åsyftade vigtiga ändamål, hafva Fullmäktige yttrat sig anse den af kassans förvaltare framförda anhållan destoheldre böra till Rikets Ständers bifall anmälas, sorn den bekymmersamma ställning, hvaruti kassan sig för närvarande befunne och hvilken icke kunnat af delegarne förekoramas, härledde sig dels från kassans åliggande att pensionera tjenstemännens och vaktbetjeningens vid det år 1832 upplösta Generalassistans-kontoret efterlemnade enkor och barn, dels och hufvudsakligen från pensionerings-skyldigheten efter aflidne innehafvare utaf de många tjenster, som i sednare tider blifvit vid Riksgäldskontoret indragna, hvarigenom antalet af den till kassan bidragande tjenstemannapersonal minskats, under det att pensionstagarne jemförelsevis nästan årligen ökats. Rassans ställning komme dock att framdeles förbättras i samma mån, som nyssberörde pensioneringsskyldighet upphörde; och kunde en sådan förbättring med destomera sannolikhet motses, som flertalet af pensionstagarne redan hade uppnått en ålder af 50 å 60 år och derutöfver; hvadan kassan, genom det begärda understödets tillgodonjutande, skulle blifva i tillfälle att, inom några års förlopp, utan statens bidrag, bestrida sina pensions-utgifter. Till betryggande af kassans bestånd och till förekommande af eljest möjligen nödvändig tillökning i det allmännas utgifter för pensioneringens fortfarande, hafva Fullmäktige derföre hemställt, att det hittills beviljade understödet för denna kassa må, under de i Riksgäldskontorets nu gällande Reglemente stadgade vilkor ocb förbehåll, för innevarande år och den kommande tiden intill nästa riksdags slut, få utgå med högst 1500 R:dr årligen.
Betänkande Ni o 09. kand af Kongl. Majit frän 1000 lill 800 man nedsatte, eller mera ändåvarande provincens fullmägtige erbjöd, nemligen 4°° man. — Med anledning deraf, liar Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet, på Nådig befallning, uppgjort förslag till en ny rotering, efter de föreskrifne grunderne. Men dervid har det misstag egt runi, ali, ehuru Kongl. Majits Befallningshafvande uti sjelfva ingressen till förslaget ansett och yttrat, att från roteringen borde undantagas aj) De till Landslaten anslagna Boställen - 4 iip/arS mantal Militiae Boställen 49 i/ö — Lj) De till Busthållen i Jemtland anslagne Atrg mentshemman — /yi 33^432 — Ruslliållsheminan - 71 35/36 — c) Hälften af de så kallade Inqvarteringsliemman - d) EcclesiastikStatsBosiällen r8 23/36 — e) Säteri och Bergsfrälsehernmau 1 x/4 ~ F) Posloch Gästgifveri hemman, som enligt Förfatlilingarne höra vara trio från rotering. Häradshöfdinge-Bostället i Norra Domsagan z — Förmedlade hemman, sedan längre tid tillhaka, men sorn ännu qvarstå i Jorde boken 2 23fziy ■*"* h)De till Gustafs och Carlbergs Kopparverk med kol, ved och körslor anslagne hemman, hvilka genom utgörande al berörde tjenstbarhet.:!’ redan äro betydligen betungade - 28 1/16 » tillsammans 2194k/1 °8 mantal men icke dessmindrc har Kongl. Majlis
Sveket att ingå ett contraet, som man vet icke blir beståndande, alstrar hat, och detta går så långt, att jag känner åhörare, som afhålla sig från åtnjutande af nådemedlen, blott i och för den afsky de hysa för personen, genom hvars händer nådemedlen utdelas. Det heter ock: ''innan du offrar din gåfva vid altaret, så förlik dig först med din broder;” men huru skall detta tillgå, då hela församlingen ligger i uppenbar delo med sjelfva altarets vårdare, pastorn inom församlingen. Då inom denna församling samtalen, när de angå presten, blifva förbannelser öfver den, som lofvade för betalning (betalningen var pastoratet), men svek för vinning (vinningen var stegrade rättigheter mot hvad conventionen innehöll): då dessa samtal ena dagen föras af föräldrarna till närvarande barnen, hvilka andra dagen och sedan dagligen skola af bedragaren undervisas till deras nattvardsläsning, och således till hela deras andliga förråd för lifstiden; hvad frukt har man af sådana anstalter och utsäde i de unga sinnena att vänta, då löften och trohet uppenbart svikas? Jo, att församlingen och de uppväxande lära sig att svika Gud, såsom religionsläraren svikit församlingen. Exemplen af förenämnde slags contractsbrott inom Svenska församlingar och deras svåra följder äro talrika. I en annan försarrfling åter ser man exemplet af en pastor, som på lika sätt gått in pä de honom förelagda vilkor och vidblifvit desamma. Prestegårdens byggnader, som församlingen betingat sig frihet från att underhålla, äro så nedruttna, att man knappast vågar inträda i desamma, och efter pastor, som nyligen är afliden, söker hans ende son, som sjelf måst cedera bonis, urarfva-förmån, och församlingsboerna trängas kring tingsbordet att besvärja fordringar i concursen efter deras själasörjare, som lånat och invecklat sina åhörare i skulder, borgensförbindelser och långvariga processer. Ett nytt val af prest i denna församling liar skett; men hvad man derom vet, är D e ii i Mars c. m. åtminstone, att ingen sådan convention om presträttigheter, sorn K. M:s' Nåd.
Hamilton nyss anmärkt, att vid de uti hufvudstaden inrättade spisqvarteren, der spirituosa ej finge försäljas, i tidens längd möjligen missbruk kunnat uppstå; men jag har mig åtminstone bekant, alt dessa spisinrättningar i hufvudstaden fortfarit under en ganska lång tid, utan att sådana missbruk ä^t rum. Jag känner att äfven på landet vid stora bruk, der större antal arbetare finnes, värdshus äro inrättade, der mat erhålles, men utan någon slags förtäring af brännvin. Allt detta visar, att sjelfva principen torde böra bibehållas, ehuru det alltid blir svårt att stifta lagar i detta fall; och då dessa så mycket komma Den 3 Octobcr c. m. i strid med seder oell passioner, får man ej vänta sig, alt alla missbruk i ögonblicket skola kunna förekommas. Jag tillstyrker bifall till livad Hr Ribbing föreslagit. Hr von Rosen: Det skulle nästan se ut, som jag ville motsätta mig hvad så många förespråkat; men jag måste reservera mig emot ett beslut, hvarigenom alla sämre krogar, som angifva sig för att endast sälja öl och porter, skulle blifva fria från bevillning. Jag vill slå vad om ganska mycket, att skilnaden emellan dem och de gamla krogarna, som ägde rättighet att sälja brännvin, blefve ganska omärklig. Jag tror, att då här skattas särskildt för värdshusoch särskildt för brännvins-minulerings-rättigheten, så är controllen lättare, än förhållandet blefve om Utsk:s förslag uti betänk. JST:o 12 antoges. För öfrigt, om nu värdshusvärden eller spisqvarlersidkaren finge utan skatt hålla mat, så kan ju en och hvar blifva spisqvartersvärd och derigenom en mängd lönnkrogar uppkomma, som jag trotsar någon landshöfding att controllera. Anmäler lian sig för spisqvarter och betalar sin skatt derför, så vet man hvar han finnes; skulle han deremot hafva det fritt, så kunna spisqvarter finnas på alla ställen, åtminstone på många , der det ej förut varit påtänkt. De borde åtminstone betala någon skatt.