Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och han hafver ofta kastat honom i elden, och i vattnet, att han måtte förgöra honom; men förmår du något, så varkunna dig öfver oss, och hjelp oss. Jesus sade till honom: Om du tro kan; all ting äro möjelig honom, som tror. Och straxt ropade drängens fader, med gråtande tårar, sägandes: Herre, jag tror; hjelp mina otro. När Jesus såg, att folket lopp till med, näpste han den orena andan, och sade till honom: Du ande, döfver och dumbe, jag bjuder dig, gack ut af honom, och gack intet mer härefter in uti honom. Så ropade anden, och for ganska illa med honom, och gick ut. Och han vardt som han hade varit död; så att månge sade: Han är död. Då tog Jesus honom vid handena, och reste honom upp; och han stod upp. Och när han kom hem i huset, frågade hans Lärjungar honom afsides: Hvi förmådde icke vi utdrifva honom? Sade han till dem: Detta slägtet kan med ingen ting utfara, utan med bön och fasto. Och de gingo dädan, och vandrade genom Galileen; och han ville icke, att någor skulle vetat. Ty han underviste sina Lärjungar, och han sade till dem: Menniskones Son skall varda öfverantvardad i menniskors händer, och de skola döda honom; och då han är dödad, skall han på tredje dagen uppstå. Men de förstodo intet hvad han sade, och torde icke spörja honom. Så kom han till Capernaum; och när han var kommen i huset, sporde han dem: Hvad handladen I eder emellan i vägen? Men de tigde; förty de hade handlat emellan sig i vägen, hvilken af dem ypperst var. Och då han hade satt sig, kallade han de tolf, och sade till dem: Hvilken som vill den främste vara, han skall vara ytterst af allom, och allas tjenare. Och så tog han ett barn, och ställde det midt ibland dem. Och då han hade tagit det i sin famn, sade han till dem:
Ständer beslutade och i 1833 års räkenskaper verkställda afskrifning af återstående beloppet utaf de, mellan 1834 och 1835, samt 1840 och 1841 års riksdagar, från Riksgälds-kontoret reqvirerade och utbetalda samt derefter, enligt Rikets Ständers meddelade föreskrift, inom linien 16 Riksgälds-kontorets berättelse SJU>6. upptagna kreditiv-medel, hafva nu ifrågavarande fordringar och tillgångar, som vid 1853 års början utgjorde R:dr 750,356: 1!. 3. vä! minskats med » 532,892: 54. 5. men som de derefter, lill betäckande af ön S:t BartheIcmys förvaltnings-kostnader utbetalda summor, utgörande tillsammans » 65,486: i anseende tili det vid dessa kostnaders godtgörande fastade förbehåll om framtida vilkorlig ersättning, blifvit, pä sätt förut vid dylika utbetalningar iakttagils, uppförda inom linien i räkenskaperne, så uppgå de sålunda bokförda, för öfrigt under sednare åren icke förändrade fordringarne och tillgångarne för närvarande till ... » 260,949: 24. fO. Hvad särskildt beträffar Riksgälds-kontorets, i Reglementets 21 — 59 §§ uppräknade, fordringar för de utaf detta Verks medel, vid åtskilliga Riksdagar beviljade lån för nedbrunna städers återuppbyggande, inom sådana städer verkställda tomtregleringar, kyrko-, hamnoch brobyggnader, jemte ilerfaldiga andra bestämda föremål, så anse sig Fullmäktige, i afseende på de förändringar alla dessa fordringar, af hvilka ännu icke någon' enda blifvit lill fullo liqviderad, undergått genom de för dem stadgade betalninesvilkors fullgörande, endast behöfva hänvisa lill den fullständiga uppgift å hvarje särskild fordrans ursprungliga och vid sistlidet års början återstående belopp, hvilken finnes intagen i Rikets Ständers sednast församlade Revisorers angående Riksgälds verket afgilna berättelse, sid. 16—57.
Uppå derefter förnyad propos. blef Gr. Cronlijelms ofvan upptagna förslag bifallet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till 3 e. m. In fidem protocelli, F1 O. Silfverstolpe. Fredagen den 25 Juli 1834- Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af BancoUtskrs utlåt. N:o 16 till svar å de inom samtliga RiksSt. framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifna betänk. med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. 7:de punkten: att Bancostyrelsen må kunna, äfven genom minskning af ett för rörelsens behof umbäriigt öfverskott i representativt mynt, bibehålla proportionen emellan metalliska cas - Den a5 Juli e. m. ■21 1 san och sedelstocken och för detta ändamål berättigas att — förpanta Bankens ägande inteckningar i fastighet, under vilkor, att den i skuldförbindelserna Banken särskildt förbehållna u p psägningsrätt för hela skuldbeloppet icke får af annan innehafvare begagnas; — försa 1 ja, till större eller mindre belopp, Bankens inne hafvande statsobligationer, — upptaga lån mot räntebärande obligationer, ställda på viss tid eller uppsägning, samt — derest sådant, emot förmodan, skulle af behof påkallas, minska eller inställa Bankens utlåningar. Hr Gunther, Carl Gust.: Jag får först förklara, att ehuru jag hyser olika tankar med BancoUtsk. i flera afseenden, sorn röra grunderna för Bankens blifvande rörelse, måste jag dock erkänna, att Utsk. försökt och bemödat sig om att besvara de anmärkningar, som gjordes mot betänk. N:o 6 före detsammas återremitterande, och hvarvid äfven jag sökte fasta uppmärksamheten å nödvändigheten att, i sammanhang med den beslutade utvexlingen, införa ett bättre och fördelaktigare creditväsende, än vi nu äga.
Mant skulle r nnderdänigbet anhällas, det undersökningen om beffaffenheten af Präster ffapcts berörde inkomster sä tidigt warder anstald, att Riklens Ständer, efter inhämtad fullständig kännedom af detta ärende mä kunna detsamma ivid nästkommande Riksdag titt närmare pröfning företaga. vt suprs. SD. Högloss. Stais-Utffottets Betänkande under den Li dennes, i anledning af yrkad Revision öfwer den under Kongl. Commcrce-Collegii disposition stäende Manufactur-Fond, föredrogs och gilladesvt. supr». S. D. Kongl. Majts Nädiga Proposition, angäende stället, hwarest Auction mä förrättas ä fastighet pä landet, som för gäld biifwit i mat tagen, blef, efter upläsaudet, af Borgare-Ständet till HögloftLag-Utskottet remiterad. vt supra, S. DFöredrogs och bifölls Högloft. Stats-Utskot-tets utlätande af den i6:de i denna manad, i anledning af Riksdagsmannens frän Hallands Län Velli(hlssnns Memorial, om inlösande af de i Halland belägna till Trippiika Arfwingarne i Holland förpantade goos. vt supra. SDGillades hwad Högloft. Banco - Utskottet, utr Protocolls,Utdrag abden 25 dennes/yttrat lillbeswarans de af Hederwärda Bonde-Ständets anmärkning ivid Utstvltets förra utlätande under den 8 December nästlcdit är, angäende medel till Tackjerns Bergslagens understöd och npprätthällande. vtsuprs. S. D. Remiterades till Högloft. Lag-Utffotket Kongl. Majtts till Riksens Ständer aflätna Nädiga Proposition, rörande Agtensffaps skillnader, vt suprs. S. D. Hwad Högloft.
Det kan nemligen t. ex. hända, att någon har en så sjukligt uppdrifven och skör mjelte, att den kan brista af en lindrig stöt i venstra sidan, och all läkarehjelp blifva omöjlig; eller att hufviidskålen är så onaturligt svag, att den med alltför ringa våld skulle kunna bräckas. Äfven här tyckes förbrytaren kunna göra anspråk på skonsamhet. Inseende derföre, huru obilligt det vore att räkna den lidandes förborgade sjuklighet och svaghet den handlande till last, har man, till dennes räddning och till uppfyllande af förnuftets och samvetets fordringar, tagit sig friheten förklara alla sådana saker och våldsverkningar för tillfälligtvis dödande, som blott i anseende till en viss individuel och felaktig kroppsbeskaffenhet kunnat blifva en orsak till döden. Man tyckes således i tysthet erkänna, att afsigten att mörda varit mindre tydligt ådagalagd, och förbrytaren på denna grund böra behandlas med mera skonsamhet. I och med detsamma synes man också medgifva, att handlingens uppenbara afsigt och ej dess osäkra följder böra bestämma dess brottslighet. Huru svårt för öfrigt är det ej för Läkaren, ja, alldeles omöjligt, att så noga utstaka gränsorna för den normala kroppsbeskaffenheten, att han vid alla tillfällen med full - Den 19 April. 435 komlig bestämdhet kunde afgöra hvilken hufvudskål borde anses vara för svag, hvilken mjelte för skor, hvilka blodkärl iör mycket Utvidgade, hvilken kroppsbyggnad för klen, O. s. V. Uti naturkropparnes oändliga nuancering och omärkliga öfvergång ifrån den ena ytterligheten till den andra, är det rent afomöjligt att bestämma någon fast gräns för det egentligen normala; och det sä mycket mer, SOm kan hända aldrig två kroppar runnits i naturen fullkomligt lika. Med den grund igaste insigt och den fullkomligaste redlighet skall derföre Läkaren någon gång kunna stanna i o* visshet, huruvida en viss individuel kroppsbeskaffenhet borde anses normal eller icke.
Dessa och deras vederlikar, förnämligast i hufvudsladen, kunde måhända taga Sveriges nationalrepresentation pä entrepenad, och den hurde icke löna sig illa, med den maktfullkomlighet, som det hvilande förslaget tillägger riksförsamlingen. Att hon, sä sammansatt, saknade den kännedom af orter och folk, hvilken, i vårt vidsträckta, olika och glest bebodda land, är nödigare än pä mänga andra ställen, vore utan tvifvel den minsta af hennes brister. Det enda en redlig medborgare, under sä förtviflad belägenhet, kunde hoppas, vore att anarkien blott skulle vara en liten tid; men alltid återstod dock faran, att omstörtandet af sakernas nya ordning kunde medföra frihetens förlust, antingen påstötningen komme frän det ena eller andra hållet. 4:o Att ingen återkallande kraft finnes i den föreslagna nija representationen. Då den öfre kammaren endast är ett utskott af den nedre, och väljes af den, sä är det klart, att de som der råda, tillsätta personalen i sin anda. Öfre kamma - 72 l)en 28 Augusti. ren blefve följaktligen ett echo af den nedre, endast nied den skillnaden frän vanligt echo, att det ifrågavar. vore synligt. An värre är, att de häda kanirarne skulle äga i åtskilliga mål sammanträda och gemensamt rösta öfver frågor, hvarom de stannat i olika beslut. Ar den föreslagna representationen i det hela sä dålig, som jag föreställer mig; sä kan det vara likgilltigt om den öfre kammarens sammansättning är sämre än det öfriga. Men för dem, som till någon del gilla förslaget, bör denna brist vara i ögonen fallande, särdeles dä man jemförer den med segheten af vära gamla Sländsinrättningar, hvilken hittills, oaktadt de svåraste skiften, upprätthållit Sveriges fria författning, och, måhända ännu i dag, frälsar oss från öfverilningens fara. 5:o Att det hvilunde förslaget försvagar Konungamakten: a) Emedan riksförsamlingen allena skulle bestämma grunderna för den uppskattning af egendomsvärdet, enligt hvilken rösträtt till riksdagsmannaval beräknas.
Columnen N:o 3 Borgare, jemte Boktryckare och Apothekare, Mäklare, Skepps-CIarerare, samt Handels-Betjenter och Gesäller. Columnen N:o 4 Ståndspersoner, såsom Possessionaten utur tjenst gangne Embets. och Tjenstemän, Borgare sorn uppsagt Burskap, Läkare, Artister, Acteurer och alla bättre prlvatorUm Betjente, såsom Frälse-Jtameferäre, Inspectoref, Bokhållare och Skrifvare.' Columnen N:o 5 Ernbetsoch Tjenstemän, alla mindre publiqve Betjente, Kronans Handtverkare, Mätare, Packare, Jerndragare m. fl, sorn icke kunnat hänföras till Bonde-Ståndet eller den egenteliga Arbets-C lassen* Columnen N:ö 6 Bonde-Ståndet och Arbets-Classen, hvari blifvit intagne Socken-Handtverkare, Skeppare på Landet, Hammarsmeder, med alla dessas vederlikar, Lärogössat och jemväl sådane drängar, sorn hyttjas till Uppassning. I befrielse-columnen är Gemenskapen af Krigsmagten jemväl intagen. Enkor, som haft rörelse eller förmögenhet, och Qvinnor, som stått i Mans ställe, hafva blifvit upptagne uti den ClasS, dit de ansetts höra. För Bonde-Ständet, hvaraf många hafva hemman och hemmansdelar på flere serskilde ställen, har det icke varit möjligt att, likasom för öfrige Stånden, sammanföra hvarje persöns hela Bevillning, dels i anseende til), namnen» likhet och dels af den orsak, »tt endast namnen på de annorstädes belägne gårdarne, utan hänvisning till Socken eller Härad, blifvit uppgifne, hvaraf foijer att ett icke obetydligt antal af Bonde-Ståndet rätteligen hörer tili de g Stockholm af Kongl. Kammar-Rättens Föf8ta KevisiOtlS;Contoir den 27 Maji 182g G. J. ALM.
„ Under transporten skadadt korn, hvarför försälj nings-summan blifvit insatt 51: 5.11. „ År 1824 till Flottan i Carlskrona öfverlåtne Proviantbehållningar 150,017: 16. 9. Spannemål till formerande af ett stående lager derstädes 25,079: 7.11. „ Värdet af öfverlåtne fastigheter : 25,588: 4.11. Summa Banco R:dr 281,515: 36.11. C 25 ) Alt, delta oagtadt, någon liqvid med Magazins-fonden icke förekommer uti Förvaltningens af Sjö-Ärendcrne Hufvud-Böcker för nyssberörde tid är en följd deraf, att Magazins-fondens försträckningar skett directe till Flottans Stationer; hvarigenom, och då Stationerne hafva egna bokslut, ifrågavarande liqvider bort deruti upptagas och balanceras, så vida nemligen någon sådan åtgärd uti flottans räkenskaper rätteligen skolat äga rum, men ingalunda kunnat blifva föremål för Förvaltningens bokslut, fastän Förvaltningen blifvit derför uti Allmänna Magazins-fondens räkenskaper debiterad, och hvartill anledningen varit den, att Förvaltningen, såsom oeconomiskt Öfverstyrelse-Verk, besörjer liqviderne med Stats-Verket öfver alla försträckningar af spannemål och bröd för flottans behof. Öfver den omständigheten, alt Conto med Magazins-fonden icke eller förekommit uti Stalionernes räkenskaper, får Förvaltningen i underdånighet andraga:
Ridderffapet och Adeln finner att Committerade följt billiga och rattwisa grunder; men utom hwad nu här är anfört mot Expectancelönernas förhöjande, utöfwer hwad. faststäldt blifwit, tillkommer ännu det wigtigasts ffälet, nemligen brist pä tillgängar, ty enligt Presidentens uti Kongl. Stats-Contsiret, Friherre offciela uppgift, finnes ej tillgäng pä mer. än 40,000 R:dr i stället för 64,500 som wörö päräknade, och dä nu Expectance-Staten uppgär t'll 36,752 R:dr 52 st.r, hwaribland 50 Unden Officerare och 150 Soldater ännu icke ärs upptagne, lärer hwar och en finna att tillgångar för det närwarande saknas. Herr Capitain källlman har anfort, att stort antal Finska Officerare äterwändr till Finland, för det deras Expcctance-löner blifwit sä smä och otillräcklige, men jag fär upplysa, att sörhällandet är helt annorlunda. AfExpectant L stan T'-4 Den LO September.
Det bade derföre i min tanke varit en vinst, om Lag-Utsk:t, sorn i sitt företal så mycket prisat den gamla lagens bestämdhet, icke tagit sig fiire att införa en ny rubrik, ulan bibehåll.t den gamla, så alt rubriken, i stället för att heta »om religionsbrott», hetat »om försmädelse mot Gud och om sabbatsbrott». Då hade hvar och en. så snart han slagit lipp kapitlet, sett hvarom det handlade, och icke, såsom nu, behöft vara tvehogse derom. Hr Dalman: Då Gr. Hamilton är frånvarande och jag känner bans afsigt att i denna fråga yrka en lörändring, vill jag, enär jag delar de åsigter han i sin reservation uttalat, uppläsa nämnda reservation. Den lyder sålunda: »Att i lagen egna ett särskildt kapitel åt. s. k. förbrytelser emot religionen och emot det Högsta Väsendet, anser jag origtigt och vilseledande. Menniskans inre beskaffenhet kan aldrig lämpligen göras till föremål för statens straffbestämmelser, hvilka städse måste vara riglade emot yttre, bestämda handlingar. Alt genom strafflagar omedelbart söka åstadkomma religiositet eller moralisk dygdförträfflighet, torde vara fåfängt. Menniskor kunna ej bestraffa synder såsom sådana, utan endast brolt. Den nu nyskapade klassen »religionsbrott» förutsätter likväl en sådan grundsats. De till kapitlet hänförda förbrytelser kunna ej lämpligen bestraffas i annan händelse, än att genom dem andra samhällsmedlemmars religiösa känsla såras och deras religions - 432 Den 13 Juli. frid brytes. De äro derföre hänförliga till fridsbrotten och såsom sådana straffbara. Också inleddes med dem af Lagkomitéen det kapitel, som handlar om fridsbrott (det nuv:de ll:te, af hvilket också flera §§, de 4 första, med de i 7:de kap. införda stå i omedelbart sammanhang.) Dit har ock jag ansett detta kapis §§ böra återföras, och får såsom skäl derför åberopa följide yttrande af en ledamot i Lagberedningen: »Enär man, såsom tillbörligt är, icke vidare tilltror sig att gå i förväg Guds egen domsrätt och i egenskap af synd mot det Högsta Väsendet underkasta mensklig straffrätt
Så väl af BancoUtskottets berättelse, som af de anmärkningar Friherre Cederström frams.äldt, lärer man tärn - 84 Deri i Au%iistii c, nt. me li gen finna , att Tid dann* stora byggnad, lika som ofta vid andra byggnader, betydeliga missräkningar skett. Detta är ganska illa, men fråga är nu, om de kunna Isda till ansvar. Ea ännu angelägnare fråga vöre , om d*t är utrönt att byggnaden svarar emot ändamålet. När man nu skall företaga saken, delar den sig uti två delar: den första oin någon anmärkning kan äga rum mot Fullmägtige sorn bör leda till ansvar; dea andra om något ansvar kan pattås mot dem, som verkstält byggnaden eller dervid haft närmaste tillsyn. Hvad den första frågan angår, synes det mig genom Utskottets Betänkande tillräckeligen upplyst, att inga sådana anmärkningar emot Fullmägtige kunna äga rum som leda till ansvar. Således hemställer jag, huruvida i det fallet, återremiss kan behöfva®. Jag tror ej att den bör beslutas» utan tillstyrker att decharge måtte bifallas, ty, i afseende på den andra frågan, om af de underordnade någre fel blifvit begångrfe, lärer det icke kunna förmås de blifvande Fullmägtige att hålla dem till rätta och skaffa ersättning, om det kan eller bör ske. Då Fullmägtige icke kunna ställes till ansvar för dem, som verkställt byggnaden och dervid haft tillsyn, ej står i sammanhang med dechargen, hemställer jag om en återremiss, i afseende på Fullmägtige, kan gagna, eller bör komma i fråga. Jag önskar, att saken nu måtte blifva afgjord, och tillstyrker bifall å Utskottets Betänkande. Friherre Anckarsvärd, Carl Hindric: Ja8 Dea i Augustii e, m. H år helt och hållet förekommen af Herr Tham, och förenar mig i dess yttrande. Jag tror att dechargen, sådan Utskottet tillstyrkt den, bör af Ridderskapet och Adeln kunna bifallas.
Stockholm den 17 Decera» ber 1823. logUtskottcts SetånkauiK*. Ankom d. 18 Dee. 1823. liksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Utlåtande öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 74, angående jemnkning i SeglationsOrdningen till förmän får Rikets mindre Sjö Städer, Hederv. BondeStåndet har återremitterat detta Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkning, att enär Utskotten å ena sidan föreslagit, att till Kongl. Majit borde öfverlemnas att vidtaga de ändringar och rättelser i Reglementarisk väg, hvilka af förändrade handelsförhållanden kunde följa, men å andra sidan eller till slut förklarat, att de icke kunde tillstyrka bifall till Motionen, detta synes innefatta en Contradiction, och att det derföre vore tjenligare, att helt enkelt öfverlemna ärendet till Kongl. Majlts Nådiga godtfinnande, utan att de sista orden i Betänkandet, rörande afslag å motionen, nyttjades. Utskotten hafva icke funnit denna an 1 • TT 1 i C s Lag Utskott ets Betänka nelen. sköttens förut öfver Motionen redan afgiflie Betänkande; hvilket dessutom, enligt ankomne Pro t ocol 1 sUtdrag, är af de öfrige 3:ne Resp. RiksStånden infallet, och hvarigenom frågan således är afgjord. Stockholm dea in December 182b. Ankom d. 20 Dec. 1823. 'Riksens Högloft. Ständers Lagsamt A lini än na Besvärs ock EkonomiUtskotts Utlåtande öfv.r anmärkningar vid Betänkandet A7:o 6;, angående dels afskaf ande af all Expeditionslösen , dels ock nedsättning af Taxan derå. Detta Betänkande har blifvit återremitteradt af Högloft.
Silfver utöfver det contraherade beloppet; samt i följd af det sednare Con - 13 tractet, 94,427 Ducater, motsvarande efter loif sk. Sr. Silfver R:dr 400,271: 33: 11. hvadan alltså Directionen, utöfver den i Conlractet utfästa summa af 400,000 R:dr Silfver, lefvererat 271 R:dr 33 sk. 11 r:st Silfver Specie. Hvad nu först angår de af Banco-Fullmägtige meddelade räntefria förskott, anse Revisorerne sådane vara onödige och endast beredande Lefveranteuren en större fördel utan att gagna Banken eller det allmänna, samt att delta sätt för förstärkande af Bankens metalliska Cassa eller medelst köp af metaller är onaturligt sedan Banken blifvit öpnad till fri inoch utvexling af klingande mynt mot sedlar, emedan då Banken köper den metall, hvarmed hon är förpliglad att alltid vid påfordran sine sedlar inlösa, sker ett sådant köp i sjelfva verket med just samma metall, eller Silfver med Silfver; hvarförutan det motverkar ett ändamål, som eljest borde kunna upnås, nemligen att Silfver i naturlig väg eller genom direct vexling till Banken inginge.
Krigs-Kollegium, som i anledning häraf anmodade Sekund-Chefs-Embetet O O 7 vid Andra Lifgardet att afgifva utlåtande i ämnet, med upplysning tillika om alla sådana omständigheter, som böra tagas i betraktande, innan frågan till slutligt afgörande förekommer, samt derefter, och sedan detta utlåtande afgifvits, inhemtat Chefs-Embetets vid Ingenieur-corpsen yttrande deröfver, har nu i underdånighet öfverlemnat, så väl berörde tvenne handlingar med tillhörande allegater, som ock infordrade yttranden, dels från Sekund-Chefs-Embetet vid Lifgardet till häst, som innehar en del af platsen, hvarpå kokhuset är afsedt att uppföras, dels från Sekund-Chefs-Embetet vid Andra Lifgardet rörande ifrågastäldt uppförande af en vaktoch arrestbyggnad, samt slutligen tvenne af Ingenieur-Militär-Kontoret afgifna memorial, angående kokhuset samt vaktoch arrestbyggnaden. Sekund-Chefs-Embetet vid Andra Lif-Gardet har först ansett sig böra fästa Kongl. Majits uppmärksamhet på de förändrade förhållanden, som inträdt sedan de äldre ritningarna och kostnadsförslagen afgåfvos, och hvilka inverkade på frågans behandling. — Sådana voro nemligen.- Iio den af Kongl. Majit fastställda nya väg emellan Nybron och Djurgården, hvarigenom nuvarande tomtområde för regementet förminskades och kasernernas front förändrades med hufvudingång från Bil. JYi 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. M 1. om Statsverket 1862. 79 nämnde väg; 2:o Kongl. Förordningen om förmanskap och extra-judiciel bestraffningsrätt vid krigsmakten, hvars noggranna efterlefnad påkallade förändring af regementets arrestrum, i likhet med hvad för Svea Lif-Gardet redan blifvit utförd; och 3:o det ombyte, som vore att emotse, från hvita korsremtyg till svarta lifgehäng, i följd hvaraf kasernerna ej mera behöfde belastas med så kallade färgrum.
I afseende på de i i:a Puncten af Betänkandet N:o 128 föreslagne löner, Sro lönen för Justities-StatsMinistern bestämd af Ridd. och Adeln till 8000 R:dr, af PrästeStåndet till 7000 R:dr, af BorgareStåndct till 7000 R:dr i stället för det belopp af 65oo R:dr, hvartill Utskottet ansett samma lön, Taffelpenningarne inberäknade, böra, ifrån förut varande 584g Rtdr, ökas; samt lönen för Stats Ministern för Utrikes Jrenderne fastställd af Ridd. och Adeln till 9000 R:dr, af PrästeStåndet till 85oo Rtdr, af BorgareStåndct till 8000 R:dr i stället för den Summa af 7500 R:dr, hvartill sistnämnde lön, Taffelpenningarne inberäknade, af Utskottet /J6o Stats-U tsko ttets ansetts böra förändras ifrån förutvarande 684g R:dr; hvaremot BondeStändct afslagit ali tillökning i desse löner. Genom 3 RiksStånds beslut är härigenom afgjordt, att förhöjning uti ifrågavarande löner, utöfver hvad Utskottet tillstyrkt, skall äga rum. Och sora B, PrästeSlåndets beslut härutinnan är en medelväg emellan R. o. A.-s samt BorgareStändcts/ alltså anser Utskottet sig böra inbjuda sistnämnde 2tne RiksStånd, att, med frånträdande af deras förut fattade beslut i desse delar, förena sig med H. PrästeStandet om 7000 R:dr i lön med Taffelpenningar åt Justititice-StafsMinistern och om 85oo R:dr i lön med Taffelpenningar för Utrikes Statsministern / i hvilka fall desse Summor varda, genom 3 Stånds beslut, fastställda. Anses åter sådant icke kunna ske, och hvarken R. o. A. samt II. PrästeStandet vilja öfvergå till det Beslut V.