Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogos ånyo och biföllos StatsUlsk:s uedanuämnda, d. 2 dennes f. m. pä bordel lagda ulläUn: N:o 43, i anledn. af väckt motion, rör:de restitution ät Sergeanten li. Rasks enka, Catharina Henriksdotter, af henne tillagd, men ej uttagen pension för åren 1838 —1841; samt N:o 44, i anledn. af K. M:s nåd. propos., angalo upplåtande af en under Kammareollegii disposition varande jordrymd till byggnadsplats för nya observaloriebyggnaden i Upsala. Den G November e. m. 109 Vid förnyad föredragning af StatsUtsk:s d. 2 dennes f. ni. på bordet lagda utlåt. N:o 45, i anleda, af väckt motion, ang:de upphörande af Invalidinrättningen å Ulriksdal, Lief della utlät. Siivo hordlagdt, på begäran af Hr Gripenstedt, Joli. Aug., oell Gr. Platen, Baltzar. I anledn. häraf förklarade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att de näst efter del nu bordlagde utlåt., å föredragningslistan upptagna, samt i afvaktan på delsammas pröfning, vid afgörandet af StatsUtsk:s ulläl:n N:s 37 oell 42 uppskjutne frågor, ronde Invalidbusfondens hemmansränlor, ytterligare kommo alt hvila på bordet. Fredrogos ånyo och lades lill handlingarne StatsUtsk:s d. 2 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 46, i anledn. af åtcrremiss utaf Utsk:s utlåt. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. StalsUlsk:s nedannämnda, den 2 dennes f. m. pä bordet lagda utläl:n. N:o 47, i anledn. af K. M:s nåd. propos. ang:de afsöndring från f. d.
Vill skattskyldig söka ändring i den Bevillning, som af debitering beror, och, i den ordning, 80 § föresklifver, blifvit påförd, anmäle och Inllfölje sin talan lius Konungens Befallningshafvande, inom två månader lian den dag, debet-sedeln lått afhemtas, och vidfoge besvärs-skriflen ve - 7i Bil. till Bev.-Ulskoitets Betänkande, N:o ll derbörligt betyg dera. Är den klagande missnöjd med Konungens Be~ faliningshafvandes Utslag, ege lian deröfver anföra besvär hos Kongl. Kammar-Rätten, inom Trettio dagar från deraf erhållen del. Besvär öfver Konungens Befallningshafvandes och Kongl. KammarRättens beslut, i frågor rörande debitering, uppehälle ej uppbörden af hvad påfördt blifvit, hvilket ovägerligeri bör gäldas, med rättighet likväl för den skattskyldige att, efter vunnen lindring, kostnadsfritt hos vederbörande, mot qvittens, återfå hvad för mycket blifvit erlagdt. Med debitering förstås påföring af så väl personliga skyddsafgiften, sorn allt hvad i öfrigt, enligt denna stadga, är bestämdt utsatt för person eller egendom, och således ej på Taxeringsmännens pröfning beror. § 125. Nöjes den skaltskyldige ej At Taxerings-Comites beslut, rörande egendoms och lägenhets, verks och inrättningars värden, den inkomst Corniteen ansett honom ega, eller den Class, uti hvilken han lill Bevillning etter 2:dra Art. i denna stadga blifvit taxerad, vare han då berättigad att lios Pröfnings-Comiteen i Länet söka ändring och rättelse, på sätt 116 § här ofvan förgskrifver. Öfver Pröfnings-Comiteens beslut må så väl af Kronans Ombud som den skattskyldige anföras besvär, hvilka, ställde till Kongl.
Domar rörande börd och löningsrätt för Rusthållare förklarat, att Kongl. Resolutionen på Krigs befälets underdåniga besvär af år 1723 , samt Resolutionen uppå Allmogens underdåniga besvär af år 1734, såsom meddelade innan allmänna Dagen till efterlefnad påböds, i följe af samma Rags förordnande och de flera sedermera utkomna författningar i detta ämne samt hvad dermed gemenskap ägde, borde anses till all deras kraft och verkan hafva upphört, helst enär den förstnämnde af omförmälte Kongl. Resolutioner uti den på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga befallning från trycket 1807 utfärdade Samlisg af gällande Författningar och Stadgar till en del finnes intagen, och anledning derigenom till onödiga tvister uti förberörde ämne, i förmodan af Författningarnes härutinnan gällande kraft och verkan, lätt kunde yppas. Riksens Ständer, som i afseende på ifrågavarande ställning val funnit, att nyssnämnde på Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning verkställde och från trycket utgångne Samling af gällande Författningar icke erhållit en sådan autorisation, att den af Domstolarna kan uti meddelande beslut åberopas, hafva dock, då sig visat, att Rättegångar uti ofvanbesagde ämnen uppstått , hvilka efter olika derom af Domstolarne på förenämnde Resolutioner grundade Utslag och Domar, blifvit under Eders Kongl. Maj:ts Nådiga skärskådande dragne, deraf hämtat skäl och Den 3 Juli. 43 oell anledning att i underdånighet anhålla, det Eders Kongl. Majit i Nåder täcktes till allmän kännedom befordra, att berörde Resolutioners gällande kraft och verkan uti ofvan omför malte del upphört. Hvilket allt Riksens Ständer till Eders Kongl. Majus Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernådigste Konung!
När man känner huru ringa grundskatt Kronan har af heraman i Skåne ali påräkna, men man icke destomindre vill förändra alla andra hemmansräntor till likhet med de Skånske, eller till utgående i penningar, så föres man ovilkorligen till den förmodan, att detta förändringsbegär icke härleder sig från afsigten att åstadkomma jemnlikhet i beskattningen, utan snarare en förminskning i alla grundskatter. Det säges, att man icke skall göra BondeSt, emot. Jag åter påstår, att man icke skall göra rättvisan och statsklokheten emot. Man skall icke söka gunst hvarken hos den ene eller andre, ty Den 8 September f. m. 125 derigenom varder man föraktad. Man skall söka aktning hos en hvar derigenom, alt man söker handla upplyst och förståndigt. Såmedelst kan man bestå äfven om ögonblickets gunst icke blifvit en beskärd. Hvarföre, när man talar om att icke göra BondeSt. emot, jag återkommer dertill, vill man icke låta dem, hvilkas rätt är i fråga, de Heste bönder, yttra sig sjelfve, utan envist hålla sig till deras ombud? Men jag skall icke längre uppehålla mig vid Ulsk:s förslag. Hr Gripenstedt har sagt, att om icke Utsk:s förslag, såsom det rätta och bästa, skulle af Ståndet godkännas, borde man antaga Frih. Palmstjernas förslag, så att man åtminstone erhölle något. Det är just detta något, som jag anhåller att få taga i närmare skärskådande. Frih. Palmstjerna vill bibehålla råntepersedlarne i allmänhet och göra dem till antalet färre. Häruti delar jag Frih:ns åsigter, men deremot är jag med honom af olika tankar i fråga om förvandling af en del bland dem till penningar. Gr. Sparre har uppgifvit, att desse persedlars värde utgjorde |, och Frih. Palmstjerna, att det uppginge till endast af räntorna i det hela. Jag lem nar derhän hvilkendera uppgiften är den rigliga. Gr. Lagerbjelke har sagt, att de persedlar, hvilka, enl. Frih. Palmstjernas förslag, borde utgå i penningar, vore så obetydliga, att deras förvandling dertill icke gjorde någon verkan.
Maj på hordet lagda Betänkande N:o 95, i anledning af väckte motioner om förändradt sätt för utgörandet af Presterskapets aflöning m. m. S. I). Föredrogs och bifölls Stals-Utskoltets den 27 sistlidne Maj på bor det lagda Utlåtande N:o 63, angående gjordt anbud i afseende å ett utländskt amorterings-lån till Svenska Staten. S. D. Föredrogs ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet, den 29 sistlidne Maj på bordet lagdt Protokolls-utdrag N:o 246, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att instämma i det af Borgare-Ståndet fattade beslut, alt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62, angående föreslagna jernvägs-stamliniers utförande och dertill erforderliga medels anvisande, skulle företagas till afgörande första pleni-dag, sedan RiksSlåndens gemensamma öfverläggningar i ämnet blifvit till slut bragta; och fann Ridderskapet och Adeln denna inbjudning för närvarande icke föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Frän Hedera. Bonde-Slåndet. S. I). I anledning af Lag-Utskottets nedannänmda Betänkanden, fattades af Bonde-Ståndet följande beslut: Det uti Betänkandet N:o 35, i öfverensstämmelse med innehållet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, tillstyrkta förslag lill författning, angående straff-arbetes och fängelse-straffs verkställande i enrum, bifölls, med undantag för 5 och 6 §§ i förslaget, hvilka, på grund af deremot framställda anmärkningar, till Utskottet återremitterades. Bih. till R. St. N:o 56, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778, angående barnamord; N:o 37, i anledning af väckta motioner, angående stiftande af en lag emot misshandling af djur; och N:o 38, i anledning af väckt motion, angående utfärdande af en lag, som förekommer olägenheterna af det i handeln rådande utborgnings-system.
Regleringen härom bör efter Post-Förwaltarens hörande ste af Landshöfdingen, som derom sedermera lämnar Afwerr Post-Direckionen underrättelse. 9:0 Dä någon kill Post-Contoiret ankommer för akt efierfräga bref eller begära andra uplysningar, bör han af Postförwaltaren med höflighet bemöcas och e t beskedligt hvar efter omiländighelerne af honom lemnäs. I hände.fe Postmästaren rimligen bör bibehällaS wid oen friheten atr anwlsa den sökande till Post-Charwrne bör deste ivid ansenligt straff, af Postmästaren en timme ef er Postens ankomst i förstugan uthängas och icke förr än fjorton dagar derefter äter intagas. io:o Post Conwiret bör åtminstone wista timmar hwarje söknedag eller ock hela dagen wara öppet och tillgangeligt, allt efter hwarje orts behof och beskaffenhet. n.o De hittills brukeliga viflkationer ä Posthemman, som för Post-Bönderne pä sina ställen utgör en werkelig runga, böra icke af Posiförwakarne, titan hwarje halst är af Krono Betjeningen > Ornen förrättas. Ty dels bör Postförwak arén icke wara ifrän Post-Contoirer och dels kan Krono Betjeningen lika wäl som Postförwaltaren efterse, om Bonden har en duglig häst och kärra, hwilket är der enda föremålet för befigtningen. 12:0 Om en Postförwaltare beirädes att upsäteligen hafwa öpnat annars bref, miste Tunsten, Ändock han därucnr ingen ling tagit eller dest inner häll . 982 Den 2i Zebruarii. häll gjordt bekant. Lag samme ware i fall han begär upsärelig egennytta. För andra felaktigheter bör han näpsas med förlust af större eller mindre del af Lönen eller Suspension pä längre eller kortare tid, alt efter omständighelerne. I min tanke ar Postwerket i Riket en ibland de högst nödwändiga och nästan för hwarje enstikt mycket maktpåliggande inrättningar.
Grefve Löwen hi ehn v, Carl Gustaf, denne dag afgifne anförande, i anledning af Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm?,^ Gustaf j den 17 dennes f. m. till samma Utskott remitterade motion om förändring i nuvarande föreskrifter för Commendanter å Rikets fästningar i afseende på den dem åliggande fångvård; Herr af Huss’Sj Olof Mauritz, denne dag väckte motion, angående de till Upsala Domkyrka utgående 124 tunnor kronotionde-spanmål ifrån Hernösands Stift; tillika med ett i anledning deraf afgifvet yttrande. Från Högv. Preste-Standet. S. D. Beslöt Ståndet, att de af Prosten Ekstrand och Contractsprosten Almquistj med föranledande af den sednares den 10 dennes till StatsUtskottet remitterade motion om förslag till skattejemnkning, denna dag i Ståndet afgifna yttranden, äfvensom Prosten Ekstrands den 17 dennes e. m. i samma ämne gjorda anföranden jemväl skulle till bemälde Utskott remitteras. S. D. Föredrogs Stats-Utskoltets memorial, N:o 3, med Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret till Rikets nu församlade Ständer afgifne berättelse. Tjades till liandlingarne. S. D. Ståndet beslöt, att ett af Contractsprosten Gunnelius denna dag afgifvet anförande, i anledning af Kongl. Maj:ls till Rikets Ständer a(- låtne och till Stats-Utskottet den 17 dennes remitterade INådiga Proposition af den 1 dennes, angående anvisande af medel till arfvoden åt trenne nya ledamöter i Lagberedningen, i hvilket anförande Biskop Hallström och Lector kVallman instämt, skulle remissen af sagde INådiga Proposition till Statsutskott et åtfölja, 62 Prot.-Utdrag, den 20 Augusti 1844- S. D.
Hufvudsakligaste skälet för denna min afsägelse af sjelfskrifvenhet beslår deruti, att då Ståndet skall välja 60 ledamöter för att å dess vägnar deltaga i representationen, bör man på det aldra högsta vara angelägen derom, all dessa personer blifva ett del sorgfälligasle urval af Ståndets ledamöter till befordrande af sann uplysning, till iakttagande af fosterlandskänslans fordringar och mensklighetens väl, i Riksförsamlingens alla rådslag. Om man, i fråga om detta val, skulle göra sig den föreställningen, alt det icke vore så angeläget, att träffa precist det rätta urvalet, enär man alltid funne sig äga tillfälle att vid det slutliga afgörandet af förekommande ärender inom Ståndet reclifiera de valde ledamöternes åsigter, så är ock gifvet, att, i och med detsamma, har berörde val en vida ringare betydelse, och saknar i samma mån tillräcklig kraft att utgöra en tillfredsställande modifikation af Ståndets nuvarande lagliga rättigheter. Huru mycket säkrare bör man ej kunna vara öfverlygad, att valet förrättas med yttersta möjliga noggrannhet och omsorg, derest de valde öO ledamöterne skola med oinskränkt rätt representera R. o. Ad. under den blifvande riksdagen! — Hr von Kraemer har sagt sig befara, att desse 60 ledamöter komme alt utgöras af konservatismens fastaste grädda. Jag erkänner, att det är just under denna förutsättning, jag förordat Const.Ulsk:s förslag. De konservativa åsigternas värde och företräde, har jag vid flere tillfällen sökt ådagalägga; och jag tror icke, att deta utesluter möjligheten af en sann liberalitet. Och då gräddan plägar tagas till liknelse för det bästa af saken, så är det i mina ögon en förtjenst hos förslaget om det, såsom jag hoppas, skall låta de konservativa åsigternes ädlaste beståndsdelar framträda representerade af de inom Adeln valde ledamöterne. Månne icke i öfrigt liela detta ämne blifvit så fullständigt och mångsidigt behandladt, att öfverlägningarne rörande de ännu icke pröfvade förslagen till gemensamma tankar må kunna inställas, och de föreslagna gemensamma tankarne snarligen åsidoläggas; ty förmodligen komma de ändå slutligen att röna ett sådant öde. Frih. Sprengtporten:
Redan vid ett föregrde tillfälle under denna Riksdag tog jag mig friheten yttra min tanke om de satser, hvilka ligga till grund för Const.Utslcs nu afgifne Betänk., och jag sökte då visa, att dessa grundsatser för RiksStyrelsens öfvertagande i de fall, som här äro i fråga, icke kunde anses vara lämpliga att föreslå, då de, endast inskränkande sig till Thronföljaren, äro ofullständigare än de borde vara, och emedan man på detta sätt skulle nödgas, att, oftare än sorn i sjelfva verket är behöfligt, taga sin tillflykt till en InterimsRegering, hvilken är allmänt erkänd för att vara mindre ändamålsenlig. Min mening är dock icke att ånyo vid detta tillfälle uptaga den förra striden. Det synes som skulle inom RiksSt:n finnas en så uparbetad och koncentrerad opinion i afseende på V. II. 12 178 Den 8 April f. m. denna fråga, att hvar och en som hyser en derifrån afvikande åsigt, måsto för denna opinion åtminstone för tillfället gifva vika, och man kan således icke annat än vara tacksam mot Const.Utsk., som sökt åvägabringa åtminstone någon förändring i det hittills varande särdeles oefterrättliga förhållande!. Jag bör dock icke underlåta att fästa upmärksamheten derpå, att möjligen, till följd af den ofullständighet, hvarmed förslaget är behäftad!, man löper fara, att äfven denna gång icke vinna någon förbättring; ty, som bekant är, kunna svenska Ständerna i fråga om sättet för RiksStyrelsens förande icke ensamt besluta, utan för erhållande af ett gynnande resultat fordras äfven att kunna påkalla bifall från Norges sida. I Norge har man emellertid, så vidt tankarne i denna fråga hittills uttalat sig, varit ense derom, att stadganderne i förev:de fall borde utsträckas längre än Const.Utsk. nu föreslagit; och man har der allmänt skänkt sitt bifall till UnionsKomitéens förslag, hvilket går längre, och berättigar hvarje Prins, som är kommen till myndig ålder, att föra Regeringen, då ingen närmare dertill befogad är för handen.
Uti en till E. K. M. år 183r ingifven och, jemte Vederbörandes i Mmnet infordrade underd. yttranden, af E. K. M. den 18 nästlidne Januarii till Rikets Ständers Stats-Utskott i Kader öfverlemnad underd. ansökning, har f. d. Kamereraren vid Strömsholms och Kungsörs Kungsgårdar och Stuteri, Assessoren S. E. Landström anfört, huruledes han, i nyssnämnde egenskap och såsom antagen Commissionair för de till hushållningens vid berörde Kungsgårdar reglerande förordnade Corniterade, skall, genom en af Comilerades, aflidne Stats-Commissarien Widegrens åtgärd, fått vidkännas så sora förluster, att Landström, som förut varit i goda omständigheter, slutligen bringats till cession; lill bestyrkande hvaraf han den underd. ansökningen bifogat en räkning med bilagor, enligt hvilka bemälde Stats-Commissarie, åren 1812 till och med 1818, afgifvit dels qvittencer, dels skuldsedlar å serskilda penninge-belopp, utgörande, med derå beräknad ränta, en summa af 26,00)8 R:dr 4o sk. 8 rst., för hvilken Landström i Widegrens concurs, jemlikt Curatorernes meddelade betyg, ej kunnat få någon utdelning; och bönföll Landström derföre nu i underd., Fxpeditions-Vtskottets Förslag till tind. Skrifvelse N.-o 5. 9 att E. K. M., med behjertande af berörde förhållande, af Gunst och Nåd läcktes efterskänka honom återstoden af den skuld till Strömsholms Stuteri-Inrättning, hvaruti han härigenom kommit, uppgående till omkring 1,800 R:dr, för godtgörande hvaraf hans vid Stuteriet innehafvande expectance-lön blifvit i flere år till hälften innehållen med 200 R:dr om året.
Utskottet ej kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid det långa dröjsmålet, som visat sig ega rum vid ärendets handläggning; men då Revisorerne icke beledsagat sin ofvanomförmälda framställning roed någon anmärkning eller hemställan, inskränker Utskottet sig dertill, att förhållandet hos Rikets' Ständer vördsamt anmäla. Kongl. Kammar-rätten. § 27. (1857 års Rev.-ber. pag. 242. Med förmälan hurusom vid den af 1857 års Revisorer verkställde revisioosförrältning, liksom vid de föregående, det inträffat alt (lere verks och inrättningars räkenskaper för de sednare af revisions-åren icke hunnit undergå granskning i Kongl. Kammar-rätten, förrän de blifvit till Stats-revisionen allemnade, hafva nämnde Revisorer, enär berörde förhållande, om det framgent komtne att fortfara, skulle medföra den olägenhet, att vid derefter blifvande stats-revisioner, hvilka omfattade endast ett års räkenskaper, dessa i allmänhet hiel ve öfverlemnade till granskning af Rikets Ständers Revisorer, utan ali förut hafva undergått den speciella revisionen i Kongl. Kammar-rätten, funnit det vara af vigt att åtgärder vidtogos, hvarigenom anmärkta olägenhet kunde för framtiden förekommas. I anledning häraf utlät sig Kongl. Kammar-rätten underdånigst: att den af Revisorerne anmärkta olägenhet väl kunde, efter hvad Kongl. Kammar-rätten, uti särskilda utlåtanden af den 2 April 1856, angående ifrågasatt förkortning af tiden för åtskilliga räkenskapers öfverlemnande till granskning, samt af den 30 December samma år, rörande förändring af tiden för åtskilliga räkenskapers öfverlemnande till granskning, då redan i underdånighet anfört och föreslagit, i någon mån förebyggas; men då en del räkenskaper vore af vidlyftigare beskaffenhet, uppkomme dock, — med afseende dels å den tid, som för dylika räkenskapers afslutande och aflemnande till Kongl.
Och den strid han eller, rättare sagdt, förnuftsgnistan kämpade med hans fantastiska föreställning att endast angifvandet af mordgerningen vid Pater-Noster-skären kunde förskaffa honom frid, var så tärande, så förstörande, att det bräckliga verktyget för hans oroliga själ ständigt blef allt svagare, utan att han likväl kände eller vårdade sig derom. Hans outsägliga kärlek till Gabriella återhöll honom beständigt, då hans inbillning förespeglade honom den salighet, han sjelf skulle få njuta, om han hade mod att uppoffra henne jemte de andra; men hellre än det, ville han qvardröja på jorden i evighet, evigt utan hopp skåda ned till de blå böljorna. Ja, för Gabriella ville han, liksom en fördömd, gå och vänta på förlossning, utan att någonsin vinna den. Men sedan han fått i sitt hufvud att Gabriella kände mera deltagande för Arnman, än han önskade, sedan dess och vid tanken på den rysliga föreställningen att de framdeles ville träda i brudstol, blef frestelsen för egen vinning allt större, och den antog allt mera skepelse af pligt och nödvändighet; ty för en så himmelsskriande synd, som den att se henne vigd med den mördades son, kunde aldrig förlossning vinnas; komme det så långt, då Men hvarje gång Anton i sina slutsatser hann till denna punkt, stannade han; Gabriellas älskliga bild trädde bönfallande emot honom; och om än den eld, som brann i hans förvirrade hufvud, hotade att rent af förtära honom, arbetade sig likväl en gnista af sans och förnuft fram, och denna gnista hjelpte honom öfvertyga sig sjelf att han verkligen var en dåre, då han hade hjerta att förstöra den, som han mest på jorden älskade. Gabriella visste icke – och skulle, om hon vetat det, aldrig kunnat fatta – hvad Anton led, stred och, efter sin öfvertygelse, försakade för hennes skull; men sjelf kände han det, den arme olycklige, och i ett af dessa rysliga ögonblick, då hans fantasi pinade honom på tusende sätt, medan hans själ trånande drogs till det inbillade hemmet, träffade honom Arnman. ”Hur står det till?” frågade jaktlöjtnanten och klappade Anton på axeln.
Nämnde fabrikant hade den beredvilligheten alt i början af sistlidet år till Skåne öfversända såväl en i handleringen skicklig person, för att taga i betraktande den lokal, som för sockerfabrikationen begagnades, som äfven en i hvitbetsodling särdeles hemmastadd agronom, för alt undersöka hvitbetans och jordmånens beskaffenhet i Skåne. Den sednare genomreste hela provinsen, undersökte och profvade de derstädes odlade hvitbetor samt fann dem innehålla en sådan sockerhalt, att han ansåg sockerberedning deraf böra blifva ganska lönande. Den förre fann äfven, att en mera lämplig lokal för sockerfabrikalionen, än den i Landskrona, icke kunde förefinnas. Följden häraf bief, att Hr Schatteu sjelf öfverkom till Skåne, fortsal te de påbörjade undersökningarna och fann resultaterna deraf så förvånande, atl han genast tecknade sig för 100,000 R:dr b:ko i det bolag, som för socker-fabrikationen blifvit bildadt och som för 300,000 R:dr inköpt den stora fabriken i Landskrona. Flere Svenskar hafva under förra året uppehållit sig i Tyskland för att förvärfva sig erforderlig skicklighet i fabrikationen och hvilbets-socker-beredningen i Landskrona fabrik är nu uti full gång. Det vore nyttigt att få hvilbetsodlingen införd här i landet, icke blott för de stora sockerfabrikerna, utan äfven för jordbruket sjelft. Det är en i Tyskland allmänt vunneo erfarenhet, att i de trakter, der hvitbetor odlas, åkerbruket i förhållande till andra trakter gjort öfverraskande framsteg. I de hvitbelsodlande trakterna äro en mängd s. k. råsockerfabriker på icke alltför långt afstånd från hvarandra anlagde.