Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som den af Utsk:t i nu föredragne punkt omförmälda sifferupgift, genom R. o. Ad:ns beslut, undergått åtskilliga förändringar, torde det vara gifvet, att den ej kan, till nu föreslagna belopp, fastställas. Uppå härefter gjord propos., bifölls Utsk:ts hemställan, med Den 23 Juli. •28» förbehåll om vidtagande af de förändringar i afs:de å summorna, hvartill it. o. Adms från Utsk:ts förslag afvikande beslut föranledde. 86:te punkten. Utskits hemställan bifölls. Den vidare pröfningen af förev:de Utlåt, upskjöts till nästa plenum och R. o. Ad. åtskiljdes kl. l/2 11 e. m. In fidem, O. Krakel. Måndagen den 23 Juli 1860- Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot:n för d. 30 sisth April samt den 2, 3, 5 och 7 nasti. Maj. Uplästes följande, från Gr. Posse, Arvid Rutger, inkomne skrift: Nödsakad att, för vårdande af min helsa, företaga en resa utom riket, får jag vördsamt anmäla mig förhindrad, att, å R. o. Ad:ns vägnar, innev:de år deltaga i revision af Stats-, Bankooch Riksg.-verken. H. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Höglo flige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Trettionde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg ^ 1831. Fredagen den 26 Junii 182g. Plenum klockan 9 Förmiddagen. Justerades ii ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 22 dennes f. och e. m. fattade beslut. Öppnades Herrar Electorers Lista till val af Ledamöter i nedannämnde Utskott; och befunnos hafva blifvit utsedde i ConstitutionsUtskottet: Efter N:o 2152.
En högre årsmnrkegång höjer väl medelpriset något (med en femtedel af årsmarkegångens öfverskott öfver den, som utgår ur beräkningen), men gör räntegifvaren till räntetagarens gäldenär för de öfriga fyra femtedelarne. Systemets arithmetiska rigtighet förutsätter således, att samma markegångar i en oafbruten följd alltid skola återkomma efter fem år. Då detta icke i verkligheten kan hända, emedan elementerna i räkningen ej blott bero af årsväxterna utan äfven af Markegångs-Comiteerna, så måste räkningen beständigt vackla emellan förluiter för båda parterna. Hvad som förloras under de första fem åren sedan systemet blifvit infördt, ersättes aldrig, emedan de första årens markegångar ur beräkningen utgå, innan de helt och hållet hunnit att på medelprisen fördelas. I de följande fem års-perioderna sker väl denna fördelning successivt och ersättningarne utfalla i femtedelar år från år; men emedlertid inträda nya ojemna markegångar i calculen och bibehålla den i samma vacklande skick eller öka förvirringen, om brytningen emellan markegångsprisen blir stark. Sannolikare är, att liqviden mellan räntegifvare och räntetagare på detta sätt icke under 5o år någonsin skall blifva jemn, än att det sker under loppet af 5 år. Men man föreställer sig, att den temporaira förlusten å ingendera sidan skall blifva betydlig. Uppenbart beror utgången af prisens fluctuation; och, ju mera närvarande tidpunkt väcker farhoga för en brytning i creditförhållandena, hvaraf prisens fall för ett och annat år kan blifva en naturlig, ehuru öfvergående följd, destomera obetänksamt måste det synas, att nu inlåta sig i detta vågspel. Följderna må dock upplysas med ett exempel, hemtadt från en province, hvars markegångar vanligen icke brådstörtadt omvexla, och således ej erbjuda någon ytterlighet.
Hr PrintzensköldDen i Bevilln:sUtsk:s förslag var:de 29:de §:n har också, om jag icke missminner mig, blifvit återremitterad i första punkten, emedan jag erinrar mig bestämdt, att en ganska liflig discussion föreföll derom, huruvida tillägget: ”såvida icke derigenom drifves verklig handelsrörelse, hvarom här förut stadgas” skulle qvarstå eller icke, och att votering i anledn. deraf, anställdes på Gr. Björnstjernas begäran, då förslaget afslogs helt och hållet. Således lärer väl icke denna § nu kunna utan anmärkn. förbigås, ulan 11. o. Ad. förklara, att R. o. Ad., vidblifver det beslut, som R. o. Ad. förut, rör:de första punkten i denna §, fattat. I anledn. häraf förklarade Hr Gr. o. Landtm., alt afsigten med den föredragning, som nu egde runi, naturligtvis icke kunde vara annan, än att lemna Ståndets ledamöter tillfälle, att göra andra anmärkmr, än de, sorn varit föranledde af Utsk:s i Betänk, afgifue yttranden. Sedan alla §§ blifvit genomgångne, skulle propos. blifva framställd, huruvida R. o. Ad. behagade godkänna ' Utsk:s förslag i de delar, deri R. o. Ad. icke förut beslutat förändring eller återremiss. Något serskildt beslut för hvarje § syntes derföre icke behöfligt, helst det omöjligen kunde komma i fråga, att nu, vid §§:nes genomgående, i någon måtto uphäfva de beslut, som förut blifvit fattade. Vid upnämnandet af §:n 35, anförde 430 Den 27 Maj e. m. Frill, af Schmidt: R. o. Ad. liar visserligen förut beslutat ändring i första mom. af denna §, i afseende på uttrycket ”den årliga behållning”, men i afseende på proc.-beräkningen, som första mom. i denna § innehåller, har R. o. Ad. icke fattat något beslut, och Frih. Tersmeden har häromdagen förbehållit sig, att få uptaga öfverläggningen om den saken.
Lästes vidare af den 15 Junii 2 :ne [Protocoller] af den 22 Junii 1. hvarvid gjordes samma anmärkning som vid det af den 5 Junii, aatt åberopade Beredningsprotocoll ej voro till data eller målens beskaffenhet bestämda. Vidare lästes af den 29 :de Junii 1. 6:te Julii 1. härvid förekom samma anmärkning som vid Protocollerna af d. 5 och 22 Junii. Lästes vidare af den 13 Julii 20 D :o 27 D :o 1 Justeringsformeln saknas. 490 Den 6 Protocoll1 hållit å Constitutions Utskottets 2 :dra Afdelning Tisdagen den 10 Maji 1815. S. D. Fortsattes med läsning Ärender förde Protocoll nemligen. 1813 d: 7 :de September 14:de 21 :sta 28 :de 4:de 19 :de 26 :te af de i Stats Rådet uti Krigs af den D :0 D:0 D:0 Oetober D :0 D:0 af den 2 :dra November D :o 2 :ne D :o D:o D :0 December D :o D :0 9 :de 16 23 30 :de 7 :de 14:de och af den 20:de [Protocoller] af den Kl. 1 på dagen åtskildes Afdelningen. in fidem Knut Liljebjörn 1 Justeringsformeln saknas. Protocoll1 hållit å R: H: S: Constitutions Utskotts 2 :dra Afdelning den 12 :te Maji 1815.
S. D. Föredrogs^ å nyo och lades till hand» lingarne Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o 50, ofver anmärkningar vid Betänkandet, Nio 6, i anledning af Kong]. Maj:ts Nå. diga Proposition, om rättighet för Sparbanker» ne i Riket, att, emot ränta, i Banco-Disconten insätta en del af deras fond, fbr att, i mon af behofvet, kunna derifrån uttagas m. m., jemte enskilda motioner i sammanhang dermed. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats-. Bincosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande, N:o 51, i anledning af erhållna återremisser af Utlåtandet, Nio 26 , angående fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade Vatten.communicationers befrämjande, fann Ståndet, som förut bifallit Utlåtandet Nio 26, nu för godt att antaga det i Betänkandet N-o 51 gjorda tillägg. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens hvilande Memorial, N:o 52, i anledning af de i serskilda frågor framställda anmärkningar vid de af Utskotten, under Njris 34, 36, 37, 40 och 41, afgifna Utlåtanden, lade Ståndet berörda Memorial till handiingarne , i hvad det rörde Betänkandena Niris 34, 36 och 37, men lät deremot bero vid Betänkandena Niris 40 och 41.
Derföre är dess pris, och dermed i detta fall Varde, också sä jemnt och stadigt, helst af det Lagom rara, och dermedelst^ Lagom lättflyttliga Silfret, och genom detta evärdliga samband är en fastighet i Sverige, garanterad till dess värde i silfver, af hela den ofvan jord befintliga Silfver-qvantiteten på Jordklotet} ej blott af det belopp, som finnes inom Riket, ehuru detta kan för tillfället göra missvisning af några streck. Annat förhållande är det ined det secondaira, representativa, hvars varuvärde är så ringa och vid 1000- RiksdalersSedeln och vid Två-RiksdalersSedeln gär till lika fä runstycken. I de sednare uppfinningsrika seklerna har man nemligen, som bekant är, genom Banker och deras bästa alster, Papperspengar, träffat ett annat, mycket mindre kostande, vigare, oändligt förmånligare Rörelsemedel. Hervid nyttjas de dyra och vackra metal - 47» Ben 16 Maj. lerne blott för att i den tjcnligasfr: art af ting iestiimma Papperspengar nes värde, och, hvad lika nödvändigt är, att, såsom Ankar fasthålla dem vid detta värde. Men härtill är utsättning i ting outngängligen nödvändig, och dertill gro metaller bäst, ty sedan deras Skrot och Korn är utredt, kan ingen vidare strid uppstå om någon annan egenskap. Till denna fasthållning behöfves blott en mycket ringa tillredsliggande mängd; Och med Aarngoda Contructer och deras jemna uppfyllande vid påfordran eller kort uppsägning, skulle ej en enda Mark Silfver eller Guld nödvändigt behöfva ligga dödt upplagd, blott till en del nyttig; och då kunde och borde ansenliga myntomkostnader och afbränningar insparas, med undantag af de till skiljemynt så viga 8-styfverstycken och 3-dalersstycken, samt ögon och själ fägnande Dukater och Medailler, allt annat gå efter Lod och Marketal.
Borgare*Ståndst anmärkningar der - 5 2 a Lag-TJtshattetS B et ärik an den* -vid, blifvit gjorde, i anledning hvaraf bernalt® Kiks-Stånd behagat att till Utskottet ålerremittah Ta berörde fråga, Vid granskningen af de anförde anmärkning gar har Utskottet funnit, att de, sorn desamma framställt, dervid utgått från skil jäktige åsigter, Un del hafva ansett, att den af Utskottet antag* ne grund, det den uppenbara Kyrkoplikten bor* de i dess nu varande skick hibehållas såsom ■verldsligt straff, skulle vara felaktig, men att, äfven medantagande af en sådan grund, det icke skulle vara lämpligt, att, på sätt af Utskott tet ar vordet föreslagit, lemna ilen redan sträf* fade hrottsljngen öppet, att ansvarslöst inför åförsamlingen förneka sin förbrytelse, hvaraf man ansett, att äfventyrlig:* och förderfliga följ* der skulle uppstå. Det har blifvit anmärkt, att, i sammanhang med berörde grundsats, det skall varit dermed mera instämmande att föreslå, det brottslingen endast borde inför
Allt vårdade din blick, allt lifvade din röst. En make medlertid ser dagens mödor flydda, Och vänder tröttad hem till lugnet af sin hydda, Förtjust i hoppet re’n att helsas vid dess dörr Af samma englablick och kända röst, som förr ... Och nu, och nu sin arm om tjuserskan han lindar Farväl! du toma ståt, som hopens syn förblindar! Och sorg och guld, farväl! hvad är ett fräjd stort namn, Hvad är ett hopadt guld, emot en makas famn? En huld och odelt famn i glädje och i smärta, Ett hjerta klappande emot ett tacksamt hjerta, En vän, som känner blott och andas för en vän, Den han får göra säll — och hon gör säll igen Gud! om en ynglings suck igenom molnen hinner, Om ej förutan hopp dess korta vår försvinner, Och ej förutan glans dess sommarsol går ner; Mitt hjerta höjer sig, och lugnar sig, och ber: Gif mig en sådan vän! gif mig en sådan maka! Så vill jag lyckans brant och ärans höjd försaka, Och undrarenas sorl, och täflarenas strid Och, lycklig med min lott, min gömda hyddas frid, Mitt rena sinnes frid, min maka, och min lyra, Försmå de storas gunst, förakta hopens yra! Så, Qvinnor! glädjens ros, ömt hägnad af er hand, Gror upp för Er och oss, på dödlighetens strand. Men, sälla Skaperskor af sällheten på jorden! En högre lott ännu är Eder tillredd vorden. Af dina många barn hvi gläds du, Svea bygd! Och Du, o Sveas Far! hvad båtar, i ditt skygd Att skalden harpan rör och filosofen tänker, Och bildningen sin kraft åt sanningarna skänker, Att lyfta åter upp en domnande nation I dygder och i glans, vid din och ljusets thron? Ack! döende och matt skall ljudet af det sanna Blott inom murarna af visas skolor stanna, Och Sången, vishetens och dygdernas organ, Bli flärdens tidsfördrif och smickrarens pean: Om ej de unga bröst, der frukter skola röjas,
Det är ganska sannt att till viss grad är auktoritetens bifall till bildande af församling nödvändigt, nemligen såvida den gör anspråk på att dess prester skola lönas af staten; då är det klart att det icke kan ske utan bemyndigande, ty då kan det icke ske utan ett kejserligt dekret att i den och den kommunen skall blifva en luthersk kyrka och dess presterskap skall lönas af staten. Men det är icke fråga om sådana omständigheter nu, utan blott sådana tillfälligheter, då några få protestanter hafva på egen bekostnad uppfört ett kapell eller bönehus, der de vilja samlas, Understundom få de ortmyndigheternas tillstånd, understundom icke, och om de ändock samlas, har deras gustjenst ofta blifvit afbruten genom våldsamma uppträden. Deras sammankomster hafva blifvit afslutade och presten vanligtvis, liksom andra deltagare, straffad. Åtskilliga af dessa rättegångar hafva en ganska stor märkvärdighet och jag beklagar att jag icke vågar besvära med uppläsandet deraf; de skulle på det fullständigaste bevisa hvad jag yttrat. Äfven i åtskilliga andra fall, der frihet och tolerans sedan 1781 års författning varit rådande här i Sverige, kan man icke alltid påräkna dem i Frankrike, såsom t. ex. att olika trosbekännare få begrafvas på våra kyrkogårdar. Bland de af mig åberopade rättegångar finnes en, som jag vill i korthet anföra. En protestant dog, den protestantiske presten fick i uppdrag att begrafva honom; men dagen derpå blef liket på prefektens befall - ]>imi 19 Ma; e. m 319 ning upptaget och begrafvet bland de afrättade, oaktadt personen lefvat fullkomligt väl känd, såsom sedan vid rättegången upplystes. Det är på dessa fakta, hvilka, jag vågar ånyo påstå det, icke hafva sitt motstycke i Sverige,: sorn jag grundat mitt yttrande, att jag icke af hvad Hr Lallerstedt anfört, finner mig öfverbevisad, och jag vågar tro att, med undantag af Frih. Cederström, den öfriga fåtaliga samlingen, som var närv:de, då vi båda yttrade oss, delade min åsigt.
Jag tillstyrker deremot att det föreslagna tillägget införes och det af tvenne skäl. För det första utöfvas, på sätt Hr von Hartmansdorff redan yttrat, denna rättighet, dock utan grund af något dertill gifvet tillstånd. Också hafva, såsom Hr von Hartmansdorff äfven nämnt, Revisorerna gjort anmärkmr. De kunde likväl icke förneka Fullmäktige att fortsätta utöfvandet af denna rättighet; men då är det väl bättre att Fullmäktige skola få en riklig tillåtelse att göra det. Det andra skälet är det, att R. o. Ad. har antagit den andra punkten i Ulsk:s förslag, der det står: ”dock böra de verkställande vid tillämpningen häraf icke förbise, att ändamålet är, att tvinga tröge gäldenärer till ordentlighet men ingalunda att skada dem, som antingen några dagar efter den utfästade tiden, eller ock med för ringa belopp erlagt föreskrifven årsinlietalning”. Här kan upstå fråga om en lagsökning under nyss upgifna förhållanden och då ett sådant stadgande redan är indirekt intaget, så anhåller jag att detsamma måtte direkt utsättas, när det nu blifvit af Utsk. föreslaget. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställde propos. lill bifall å ifrågavar. punkt, ropades ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Bifölls. I3:de punkten. R. o. Ad. beslöt att med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga denna punkt till handlingarne. 108 Don 18 Juni f. m. 14:de punkten. Bifölls. Utsk:s näst efter denna punkt gjorda förbehåll alt ali serskildt betänk, få hos R. St. upgifva och föreslå sältet för användande af de 500,000 r:dr, som, genom förminskning af fonden för publika pappers belåning, Ulsk. beräknat kunna användas till kreditiv ät Hypotheks-föreningar, lades lill liandlingarne. Uppå härefter af II.
Derjemte hafva Söderala och Skog socknemän beslutat, att omlägga den backiga vägsträckan emellan Stråtjära och Myskje gästgifvaregårdar, samt Tuna och Ilsbo socknemän, att omlägga vägen öfver de svåra så kallade Fyrfalls-backarne emellan Sanna och Bergje gästgifvaregårdar, likväl allt med hopp otn understöd af allmänna medel, hvarom de också i Underdånighet anhållit; hvarförutan fråga blifvit väckt och undersökning hållen, angående omläggning af den väg, som leder från Dalarne genom Ofvanåkers, Alfta, Bollnäs och Regnsjö socknar till Söderhamns stad, hvilken är en af de mest begagnade vägar i Länet, men är till en del lagd öfver höga bergåsar, i stället för att den kunnat förläggas å nästan backfri yta. Flera dylika vägbyggnads-företag äro inom Länet erforderliga för att underlätta trafiken och af* sättningen af landets produkter, men utförandet deraf kan ej förväntas, så vida icke understöd dertill fortfarande af Slaten lemnäs. §. 5. Politisk Författning. Under sistförflutne fem år har hemmantalet i Länet blifvit förökadt med 23 mantal, tillkomne genom Rekognitions-skogars skattläggning, och skatteköp. En ytterligare betydlig tillökning uti hemmantalet kommer att inträffa, dels genom fastställelse å skattläggningen af åtskillige Rekognitionsskogar, och dels efter verkställde afvittringar genom ökad skatt för gamla hemman och räntor å nya hemman efter frihetsårens slut. Antalet af skattlagda obebyggda torp och lägenheter har blifvit under samma tid förminskadt med 30, och det af oskatllagde med 716, hvartill orsaken är, att hemmansägare sådana lägenheter inköpt och med sina hemman förenat, samt att många sådana varit åt personer på viss tid eller lifstid upplåtne, derunder de varit till särskilt taxeringsvärde upptagne, men derefter återfallit till hemmanen och blifvit uti deras uppskattningsvärden inbegripne. Under tiden hafva blifvit verkställde 173 klyfningar och 40 sammanläggningar af hemman samt 42 afsöndringar af jord från hemman till everdelig ägo.
Det af någre Ledamöter projecterade sätt att genom förhöjning i priset på Entrée-Billetterne söka bereda Theatren tillräcklig inkomst, har Stats-Utskottet trott icke till fyllest sva - Stats-Utskottets Betänkanden. rande mot behofvet, samt, enär sådant i alla fall ankommer på Theatre-Uirectionens egen åtgärd, nogsamt komma i beräkning sä vidt denne utväg kan begagnas. Derförutan skulle altså en lämplig afgift bestämmas, sorn blefve frivillig i så måtto, som det lomme att bero af en hvaf uti Stockholm, att sig derför låta anteckna, eller ock afsär;a sig Spectaciernes begagnande, men likväl ovilkorligen borde af alla dem, som vilja bevista Spectaclerne, erlägga» och efter uppgjord Classification utgå, så att den samma för dem, hvilka begagna de förste platserne, eller vanlige Abbonnetnenter, blifver högre, än för dem, som nyttja andre platser och mindre ofta eller sällan infinna sig derstädes; Hvarförutan afgiften bolde sträcka sig till Resande, sorn ankomma till Hufvudstaden och åstunda härstädes bevista Spectaclerne, samt tjenlig kontroll utfinnas å afgiftens behöriga erläggande. Desse synas vara de hufvudsaklige grunderne för ifrågavarande afgift, hvars belopp Kongl. Maj.'t i Nåder torde täckas bestämma, så väl sorn sättet huru den må böra uppbäras och redovisas, hvarjemte förslagets utförande i sine detailler för öfrigt skulle till Kongl. Majus Nådiga godtfinnande öfverlemnas. Då denne afgift, hvilken med nästa år borde taga sin början, likväl nu icke kan med visshet till beloppet förutses utan först fram på nästa år beräknas, samt Theatren emedlertid skulle, under förväntan af erforderligt bidrag härigenom för dess underhållande, fortfara i nu varande skick; så syne» det vara nödigt, 1840 Stats-Utskottets
St.; nion denna olägenhet vore ingen i jemnförelse med den visshet, man erhölle, att allt, hvad som gifvit anledning till skiljaktighet, skulle komma till R. Sirs egen pröfning, och man kunde då med trygghet antaga, alt allt, hvad Utsk. unanimt beslutade, öfver-* ensslämde med R. Strs egna åsigler. Jag anhåller, att dessa anmärkningar må få åtfölja den återremiss af LagUtskrs utlåt., hvarom jag anhållit. Hr Dalman: Det var egentligen i anledn. af Frih, Eliv renborghs första yttrande, sorn jag anmälde mig. I sitt sednare yttrande har Hr Frih. till någon del förklarat det för-* sta, så att jag numera dervid finner mindre att erinra. Hr Frih. har nemi. nu godkänt den grundsats, som jag yrkat, att R. St., innan de till behandling företaga ett förslag till ny lag, böra vara öfvertygade, att hvad de besluta jemväl kommer att vinna K. M:s sanction och att deras arbete ej kan blifva alldeles fåfängt. Jag ser likväl icke i vår grundslag någon annan form för delgifvande af en sådan K. M:s åsigt, an att K. M. för R. St. framlägger en propos. i ämnet. Så har äfven tillförne skett i flera vigtiga frågor, rör:de stiftande af civil lag, t. ex. i fråga om inteckningsla-r gen, Olli concuvslagen, om tysta förmånsrätterna; och jag har mycken anledning att tro, det Frih. Ehrenborgh sjelf 334 D c n 11 Juli c. m. särdeles intresserat sig för propos. i den sistnämnda frågan, enär jag från Hr Frih. hört åtskilliga complimenter åt Regeringen, nli hvilka jag j ;mväl instämt, för det vi fått emottaga denna propos. Vi lafva deremot en mindre behaglig erfarenhet deraf, att då R.
Men man bör ej vara 9° Den u Maji. så otacksam, att lemna dem utan all belöning, när de haft den sjelf-försakelsen, att börja med egna krafter. Jag anser Utlåtandet välgrundadt, och tillstyrker bifall derå. Grefve Horn, Claes Fredrik: Jag eger väl icke fullkomlig kunskap i detta ämne; men om jag ej bedrager mig, tror jag, alt de Ekenmarkska väfnaderne egentligen haft lux-artiklar till föremål. Jag anser derföre, att anslaget ej vore på sitt ställe. Vi hafva mera behof af uppmuntran till husväfnader, sådane som Allmogen sjelf förbrukar. Herr Anckarsvärd: Jag instämmer fullkomligen i Friherre Cederströms mening, i hvad angår principen för husfliten; men jag tror den ej vara tillämplig i närvarande fall. Jag instämmer äfven deruti, att den Ekenmarkska väfnadskonsten gjort nytta, men endast bland de förmögnare classerne. Boken har varit omfattad med synnerlig välvilja, och ej orsakat utgifvaren någon förlust. Derjemte hafva syskonen Ekenmark gjort resor och gifvit lectioner, hvarvid de alltid haft flere elever, än utrymmet medgifvit. Jag ser då ej, att det kan vara behöfligt att för detta ändamål kasta ut penningar af det allmännas medel. Vore det fråga om att tillvägabringa en ny sak af ekonomiskt värde, skulle jag ej anse 3,ooo B:dr vara illa använda; men då saken nu Den 23 Maji. 91 gör sig sjelf, finner jag ej billigt, att kasta ut penningar för en idee. Hvad Herr von Hartmansdorff omnämnt, att summan skulle gifvas såsom en belöning, är en annan fråga. Det är en ny Motion, hvilken såsom sådan bör af Utskotten blifva behandlad. Jag anhåller om afslag å Utlåtandet, såsom innehållande en onödig utgift, då vi säkerligen hafva nödvändigare, som utaf bristande tillgångar ändå måste afslås. Friherre Cederström: Den undervisning, som systrarne Ekenmark hittills gifvit, har varit riktad till de förmögnare classerne, eller till mera konstiga väfnader.