Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskap et och Adeln den 23 October 1823. S. D. Vid förnyad föredragning af Expeditions-Utskottets, den 10 dennes, aflåine, samt, den 11 derpåföljde e. in., på bordet lagde Met 614 Expeditlor.s-TJtskottets Memorial. morial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, N:o 170, angående Riksens Ständers gransknings-rätt af Tullverkets räkenskaper m. m., fann Ridderskapet och Adeln för godt att, enär berörde förslag redan blifvit af de öfrige Trenne Riks-Stånden godkändt, för Dess del, dervid låta bero. r N:o 826. ExpeditionsUtskottets Memorial till Vallojl. Borgare-Ståndet, mut. inut. Till det Hedervärda Bonde-Ståndet, med svar på. dess äterremiss af 5 jjj. i förslaget till RiksdagsBeslutet. Vu justering inom det Vällofl. Borgare-Standet, den 4 i denne månad, af Expeditions-Utskottets förslag till 4, 5, 6, 7 och 8:de §. §. i Riksdags-Beslutet, har 5 §. deraf, rörande ersättning af kostnaderne i och för H. K. H. Kronprinsens förmälning och utrikes resa, blifvit till Utskottets åtgärd återremitterad, på grund af anmärkning, att tilläggas borde den af Riksens Ständer, genom deras underdåniga Skrifvelse i detta ämne, hos Kongl. Maj:t gjorde anhållan, att, då Norriges Stor-Thing icke lärer undandraga sig, att uti det i §:n omnämnde anslag deltaga, den summa, hvilken Konunga-Riket Norrige kan j delta hänseende komma att bevilja, må, genom Expeditions-Utsiottets Memorial. 615 Kongl.
Ständer hafva nemligen, vid innevarande Riksdag, genom deras Förstärkta Constitulions-Utskott, till Grundlagsenlig behandling vid den nästa, antagit ett förslag, ej mindre om hela Riksdags-Ordningens upphäfvande, än till en Vallag och Lill dermed sammanhängande ändringar uti Regerings-Formen, Tryckfrihets-Förordningen och Successionsordningen. Öfvertygadt, alt vigtiga frågor icke onödigtvis bora uti ett och sama förslag samanblandas, inskränkte sig Constitulions-Utskottet, uti förslaget till sist bemälda ändringar, hufvudsakligen till hvad ULskoltet ansåg i och för represenlations-förändringen nödigt. De öfriga Grundlagsändringar, dem Riksens Ständer, antingen med anledning af Kongl. Majlis Nådiga Propositioner, eller efter ConstilulionsUtskollets förslag, vid innevarande Riksdag gjort hvilande till den nästa, hafva serskildt blifvit Riksens Ständers pröfning understäida och af dem behandlade; men slå till de med afseende på represenlations-förändringen föreslagna i ett sins emellan ganska olika förhållande. En del kan i alla hänseenden slå tillsamman med de sistnämnda, och erfordrar derföre, vid nu varande Riksdag, icke uågot vidare ytrande. Förslagen till frenne andra stå visserligen i ett slags samanhang med dem, hvilka beträffa represenlations-förändringen. Delta inskränker sig dock dertill, att de angå paragrafer i Regerings-Formen eller Tryckfrihets-Förordningen, hvilka äfven i sist omförmälda förslag äro anförda; och endast sådana delar deraf, som i sistnämnda förslag icke äro ulskrifna. Dessa tre förslag äro: 1:0 Det i Memorialen N:ris 43, 49 oc^ 7*> moni8, befintliga, till ändringar af Regerings-Formen $. g. 2:0 Det i Memorialet N:o 46 framslälda, till ändring af Regerings-Formen §. 38. samt Constitutions-Utskottets Memorial s N:o 11g. 3 3:o
Proposit. eller Skrifvelse!’. 1 T3 Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Kiks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. PresteBorgareBondeN:o N:0 | Sid. Adeln. Ståndet. ståndet. Ståndet. N:0 8 Rektorat viel Högre Elementarläroverken, om remäript i stället för ständigt, se Elementar-läroverken. Religions-utöfning, angående ändrade ansvars-bestämmelser för den som tillträder oell utsprider vilseledande läror samt främmande trosbekännares, m. m 38 7 i 21 — 19, 22 Maj a. a. 27 Juni 16, 18 Maj b. 22 Juni 16 Maj a. a. 30 Juni a. 16 Maj a. a. 22 Juni Svar på återremiss — 7 i 30 — 70 54 Remonteringen vid indelta kavalleriet, om ändrade föreskrifter angående — 8 — 125 — b. 28 Juli b. 28 Juli b. 4 Aug. b. 4 Aug. Resekostnads-ersältning åt Rikets Ständers Deputerade vid Deras Majestäters kröning i Norrige, se Kröning. Rese-reglementet, om ändringar i det den 31 Oktober 1851 utfärdade, m. m — 8 — 195 — b. 20 Okt. b. 20 Okt. 20 Okt. 20 Okt. Retzius, om pension på Indragningsstaten för enkan efter aflidne Professoren A 114 4 i 152 60 Se Nionde HufvudTiteln. Revision, om ändradt sätt för revision af vissa kyrkors, se Kyrko-räkenskaper. Revisorer, om utseende, för granskning af Diskont-Verken, utaf. — 6 i 9 — 18 Jan. 18 Jan. 18, 25 Jan. 14, 18 Jan. 29 42 » om instruktion för Ilikets Ständers af Banko-Verket, m. m. samt af Riksgälds-Verket, se Instruktion.
Lag hör vara ändamålsenlighet, för att vinna ett af Lagen utslakadt mål, nödvändigt dertill bidragande, lämpliga »u del böra-användas, så vida ej Lagens bokstaf skall förvandlas endast till en chimerik skuggbild. Den väckta motionen om ett nytt TullReglementes ofördröjliga utfärdande är af största vigt och lärer ett sådant äfven vara till Kongl. Maj:ta nådiga pröfning och sanction öfverlemnadt; men huruvida det kan olifva användbart. och lämpligt om friare Handelsoch Tullprinciper nu ändteligen faststältes, samt hela TulHörvaltnings-organisationen undergår en total reform, är mycken tvifvel underkastadt. Det torde derefter böra lämpas, i möjjligaste grad förenklas och i största korrihet i ett och samma verk sammanlänkas allt hvad hufvudsakligen finnes erforderligt för en Tulltjensteman att känna, Alla Na-tioners mest berömda Statsman hafva såsom axiom antagit, att ju flera, ju mera invecklade Lagar och Författningar, ju Den 21 Marti ohare utfärdade tolkningar och ändringar i deras stadgande», hvarmed ett land hemsökes , ju närmare nalkas det sin politiska upplösning. c För det närvarande är Sverige beklagliden öfvc-rsvämmadt af en mängd Tull-författningar, som dels äro af ett rakt motstridigt in. nehåll emot äldre ännu icke behörigen upphäfne stadganden; dels innehållande contradictioner och collisioner i en och samma författning; dels ock af en så motarbetande rigtning för verkställigheten, att de endast försätta den redlige Tjenstemannen (hvars vidmagthållande helgd deras handbafvande är ombetrodd) i största villrådighet huru han rättast bör förhålla sig, och derjemte blottställer honom för offentliga chicaner, enskilde förluster, samt kännbara afkortningar i dess med få undantag aldeles otillräcklige löneinkomster ; hvarförutan de ock stundom mera leda till Lagförbrytelser än qväfva deras utbrott.
St:rs medgifvande; 8:0 Att det afslag som blifvit meddeldt å 1837 års Revisorers begäran om delfående af redogörelsea för Creditivmedlen, bordt föranleda till någon åtgärd å Utskottets sida, helst R. Stir vid Creditivets anslående såsom vilkor fästat rättigheten för deras Revisorer, att af Räkenskaperna rörande detsammas användande undfå kännedom. Af Hr Cederschöld; P. G..- 9:0 Att förhållandet med Spanmålsförsäljningarne år 1816 varit besynnerligt, serdeles i Skaraborgs Län der Kornet i Junii nämnde år sålts för 4 R:dr 32 sk., ehuru gångbara priset varit vida deröfver, Samt af Hr v. Qvanten j C..4 10:0 Att, utom nyssnämnde omständighet,.! hvilken Hr v. Qvanten delade lika åsigt med Hr Cederschöld, Utskottet icke upplyst huruvida den för Silfveruppköp påräknade En million Ridr eller Creditivsumman verkligen kunde utgå. Enligt till Utskottet ankomna Protocolls-Utdrag bar Utskottets ofvanberörde Betänkande N:o 208 blifvit bifallet af Högv. PresteStåndet och af Väilofl. IJorgareStandet d. i4 sisth Augusti samt af Hederv. BondeStåndet'd. 17 i samma månad. — Af sådan anledning och med tillämpning af 69 §. Riksdagsordningen anser Utskottet de i 1, 2, 3, 7:de och 8:de punkterna gjorda anmärkningar icke föranleda till något ytterli - Betänkanden, N:o 280. 389 gare yttrande. Deremot och då de öfriga anmärkningspunkterna egentligast afse en fullständigare utredning af vissa uppgifna förhållanden, får Utskottet, upplysningsvis, vördsamt anföra följande. Hvad först angår de år 1826 verkställda försäljningar af Magasinslnrättningens Spamnålsbehållningar, så har Utskottet grundat sitt derom i förra Betänkandet gifna omdöme på en med fullständighet och noggranhet verkställd undersökning.
Lyckligtvis voro hjulen oskadade och med tillhjelp af yxan och några repstumpar voro snart ett slags fimmelstänger bragte till stånd samt Ros' häst spänd framför vagnen. Kusken fattade tömmarne och följde efter Ros och den resande herrn, som gingo till fots i motsatt riktning mot den hittills iakttagna; skjutsbonden med sina skadade hästar slutade tåget. Nya öfverraskningar. Knappast hade den i slutet af förra kapitlet beskrifna karavanen satt sig i rörelse, innan åter ljudet af menniskoröster hördes. Snart framkom på en ginväg ur skogen Erik Stenrot med några af gårdens karlar, som voro beväpnade. Man hade hört skotten och skyndat efter ljudet i den förmodan att möjligtvis de af ryktet omtalade förlupne fångarne vågat anfalla någon resande. På qvällen hade man sett en vagn passera förbi Muistola gård. "Jag tror", utropade Erik, icke utan en viss oro då han med blicken öfverfor det besynnerliga tåget, "att här varit strid å färde? Nå, gudskelof, att du är helbregda, Birger! Var det verkligen röfvare och hvem är det som skjutit?" "Den herrn", svarade Ros, "hade blifvit öfverfallen af några karlar, troligen förrymda fångar, och ett par skott lossades." "Det vill säga", inföll nu den resande, "den här herrn, hvars namn jag inte ens ännu efterfrågat, har enligt all sannolikhet räddat såväl mitt som ock de der två karlarnes lif." Erik studsade synbarligen vid ljudet af den resandes röst och närmade sig honom för att om möjligt i månskenet uppfånga den resandes anletsdrag. "Ert namn, min ädle räddare!" fortfor denne. "Var god säg mig hvem det är, som jag kanske har att tacka för mitt lif?" "Jag heter Ros och har en egendom här nära intill", var Birgers svar. "Nåväl, herr Ros", återtog den andre, "ni har gjort mig och dessa två menniskor en ganska väsentlig tjenst och gamle Jakob Stråle från Stockholm är eder tacksamme vän."
Jag anser således den af Frih. Raab i detta hänseende framställda anmärkning icke vara af .beskaffenhet, att föranleda någon förändring uti redaktionen. Ytterligare har samme talare sagt, att det väl bör bero på 3:ue Stånds beslut, om Otsk. skall under upskofstiden arbeta, mea att sådant icke vore uti grundlagsförslaget intaget. Denna anmärkning vore riktig, om icke uti 75:te §:n Riksd.Ordn. funnes stadgadt, att, med undantag af vissa bestämda ärender, alla andra frågors afgörande beror på 3:ne Stånds beslut. Och då denna fråga icke är ibland nyssnämnde undantag upräknad, mäste den naturligtvis kunna af 3:ue Ständ afgöras. Afven har samme talare fästat sig vid det uttryck, att dessa Utsk. ”skola under upskofstiden Riksdagsärender bereda och utarbeta.” Huruvida denna redaktion är den bästa, som kan framläggas, vill jag icke försöka utreda. Säkert är emellertid, alt den är afskrifven ur 2S:de §:u Riksd.Ordn., der det heter, alt R. St. välja ledamöter uti ”de Utskott, hvilka skola ärenderna bereda ock u/arbelo.'" Derjemte har äfven samme talare klandrat, att i 2:dra mom. af S0:de §:n Riksd.Ordn. blifvit förklaradt hvad med Suppleanter förstås, nemi. de, sorn skola inträda i st. f. de ledamöter, som af laga förfall kunna varda förhindrade att i göromålen deltaga. Sådant torde dock vara ganska tjenlig!, semedan uti grundlagen ingenstädesfinnes omnämnt hvad med Suppleant menas, hvilket dock på något ställe torde böra införas. Ordet Suppleant innefattar visserligen icke något nytt begrepp, men genom detta stadgande är den bestämmelsen i grudlagen inkommen, att det icke beror på enskild öfverenskommelse, att i dag kommer jag och i morgon Suppleanten, ulan att, om Suppleanten skall Den 21 Oktober. 359 inträda, så skall det ske när en ordinarie ledamot har laga förfall, hvilket väl är vida f jenligare, än om sådant skall bero på enskild öfverenskommelse dessa Herrar emellan.
Detta anses, på anförde skäl, bäst vinnas genom meddelande af uteslutande previlegier på nya uppfinningar, ej allenast på sådane. som äro erkändt goda, utan äfven för dem, som till utseende ej hafva det ringaste värde, endast de äro nya och förmenas correctivet ligga i afsätningen. a:o Att, med bibehållande af den föregående principen, bevara hvarje enskild Medborgares, rätt emot intrång i utöfningen af sina natursförmögenheter, hvilket ändamål förmenas bäst vinnas genom samma medel, eller att genast lemna ett sådant privilegium åt hvarje anmäld förbättring af en gjord uppfinning, den må vara huru ringa till utseendet som lieldst, endast den är verkligt ny; hvarvid correctivet äfvenledes anses ligga i afsättning gen. 3:o Att bevaka helgden af den intellectuella egande rätten. Detta kan, enligt Motionairens tanka, ej förenas med nu varande praxis vid granskningen af inkommande ansökningar i detta ämne, enär uppfinnaren är nödsakad, att fullkomligen upptäcka sin konst för en otalig här af så kallade Federbörande, innan han erhållit någon säkerhet* För beviljandet LngHfjkoitets Betånhmtden. I097 äf ett hegardt uteslutande privilegium skulle derföre endast behöfva utrönas* om uppfinningen här i landet är förut känd Och Utöfvad, hvilken forskning alltid herde kun-* ira låta sig göra inom uppfinningens rubrik* sorn för detta ändamål alltid borde tillräekeligen specifieraSi En uppfinnare boiale derföre bestämdt försäkras om den fördel, sorn honom genom Förordningen, hör tillkomma* samt att ej allenast fixera fen minimi-txd för Sådane privilegiers åtnjutande* utan äfven bestämma eii viss kort tid, inom hvilken ansökningen skulle vara bifallen eller äfslageii; hvarvid hufvudsakeligt afseende borde göras på Uppfinningens härkomst * antingen den vore Svensk eller endast första Copian af eii utländsk*
Efter vederbörandes hörande har detta ärende blifvit den 19 Juli 1859 till slutlig handläggning i Statsrådet anmäldt, dervid Kongl. Majit icke funnit skäl bifalla den af Rikets Ständer föreslagna förklaring af 26 Kap. 2 § Byggningabalken, men deremot med gillande af Rikets Ständers förslag om ändring i 26 Kap. 3 § Byggningabalken, låtit dermed öfverensstämmande Författning under samma dag utfärdas. 21:o af den 18 Mars 1857, om ändring i 3 § och upphäfvande af 4 § i 3 Kap. Handelsbalken (40.) Ständernas förslag blef den 17 November 1857 af Kongl. Maj:t i Statsrådet gilladt och nådig Förordning under den 21 December samma år utfärdad. 22:o af den 19 September 1857, i anledning af Kongl. Majits nådiga proposition om eftergift af Direktören A. L. Hård af Segerstad ålagdt ersättningsbelopp (130.) 1857 den 9 Oktober i Statsrådet anmäld och nådigt Bref expedieradt till Kammarrätten och Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket. 23:o af den 24 September 1857, angående Riksstyrelens förande under Hans Majit Konungens sjukdom (134.) 1857 den 25 September i Statsrådet anmäld, och blef, till följd af den underdåniga skrifvelsen och som Norriges Storthing fattat enahanda beslut, Riksstyrelsen till Hans Kongl. Höghet Kronprinsen öfverlemnad och Kongl. Interims-regeringen upplöst. 24:o af den 4 November 1857, angående tillstånd att till Häradshöfdingeboställe an vända f. d.
Vid betracktandet deraf att bemälte piga sannolikt skulle blifva än mera 11 vansinnig, om hon, intagen på rota skulle föras by från by, beslöts enhälligt, att för det löpande året erbjuda Olof Ersson eller hvem som hälst af socknemännen, tvänne kannor godt korn på hvarje hemmansrök emot förbindelse, att henne försvarligt vårda och sköta; och då ingen annan ville bemälte piga sig åtaga, så lät Olof Ersson beqväma sig, att i dessa vilkor ingå; och till ytterligare understöd i närvarande dyra tid beslöts jämväl, att torparna Anders Olofsson, Pär Olofsson, Wästs enka och Nyman i Norderåsen, Johan Olofsson, Hans Nilsson, Olof Carlsson, Pär Ersson, Erik Jönsson och Lars Olofsson i Österåsen samt torparen Lars Loo i kyrkbyn, såsom ägande råd och lägenhet, även skulle med en kanna godt korn hvar för sig till detta christeliga ändamål bidraga; blifvande det kyrkans sexmäns åliggande att detta korn hvar i sin rota upbära, samt det till Olof Ersson aflemna. In fidem Pehr Gerdlund 1821 den 23 sept. är förestående uti socknestugan upläst och ärkänt, intyga: Joh. Mattsson, Jonas Jonsson i Österåsen. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, pag. 2–3 , ÖLA. Protocoll, hållet i allmän sockenstämma med Hæggenås socken den 3:dje febr. 1822. § 1 Vid väckt fråga huru och på hvad sätt färjemännen vid Liths färjesund skulle i detta svåra år aflönas beslöto och samtyckte socknemännen enhälligt, att desse löntagare skulle vid deras besök i hemmansegarnes hus bekomma hälften av den stipulerade lönen, eller en och en half kannor god och ren säd, eller dess värde uti contant betalning eller vahror. § 2 Bonden Jöns Ersson i Andersgård anmälte det han genom saltpettersjudaren And. Rörbergs biträde, tillvärkat vid sin gård två lisspund saltpetter under förlidne sommar.
En spenslig, finlemmad ung lady, af några och trettio års ålder, stilla och allvarlig — som rörde sig utan brådska, med ett orubbligt lugn — fast och bestämd, men med ett ovanligt intagande sätt, med ett underbart sundt nervsystem med ett ömt, älskande, kvinnligt hjärta och — hvad som förklarar hela hemligheten — som ägde allt som är bäst och i högsta mening mänskligt, det som innefattas i det ofta missbrukade uttrycket » att vara en kristen ». Och denna ädla kvinna, hon utförde det värf hon åtagit sig — och utförde det så, att det väckte förundran och beundran ej blott inom de engelska, franska och turkiska härarne och nationerna, men så att hennes namn blifvit äradt och älskadt öfver hela världen. Utur det kaos af oordning och förvirring, hvari hon fann sjukvården i de turkiska sjukhusen, utvecklade hon en ordnad, välsignelserik verksamhet. Inom tio dagar efter hennes ankomst fingo alla de sjuka alla dagar godt bifF-te och passande sjukdiet i stället för den vanliga soldat kosten, hvilken naturligtvis var högst opassande för sjuka. Och nu flödade dagligen en ström af välsignelserik verksamhet från den afdelning af det stora sjukhuset, som kallades » Systrarnas afdelning ». Florence och hennes vänner voro lika kärleksfulla mot alla, ty här var det ej fråga om olika trosbekännelser, utan om utöfvandet af den högsta religion af alla, den sanna kristna kärleken. D e gingo omkring, görande godt mot alla, med Guds kärlekssolljus i sina hjärtan, spridande ljus och välsignelse öfverallt bland de lidande, och i synnerhet tycktes Florence själf, med sin blotta närvaro i sjuksalarne, utöfva det magiska inflytande, som den sanna, kristna kärleken så ofta visat sig äga öfver därför emottagliga sinnen, så att att man allmänt förundrade sig öfver den makt hon ägde öfver soldaten.
Krut, om användandet af influtna medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti. VI. 370. 11. 464. IX. B. 36. A. 66. E. 249. — om medgifvande af frihet att tillverka bergsprängningskrut samt befrielse för kronoskjutsskyldige från kruttransporter. A 792- Kraemer, Landshöfdingen Friherre R. F. von, angående bibehållande af dess rätt till framtida pension från Arméens pensionskassa. VII. 221. 11. 224 IX. B. 67. A. 100- E. 250. Kröning af allmogens målkärl och vigter, endast hvart femte år, angående. VII. B. 47, 310. A. 378 Kungsbacka, om beviljande af stapelrätt för staden. V. B. 3 A. 175. Kungsgårdar, Kungsladugårdar och andra Kronolägenheter, angående förklaring öfver kongl. Kungsgårdars och öfrige kronolägenheters förvaltning ifrån Oktober månad 1853 till September 1856, Kammar-Kollegii berättelse om. Kungslena kyrka i Vestergötland, angående hegardt Statsanslag till reparerandet af 3 ne torn å. X. B. 329. A. 357. Kungsoch Krono-skjutsea angående. Se Krono-skjuts. Kungörelsers uppläsande på sockenstämma i st. f. predikstol, angående. I. 400. R. 401. II. 590. II. 591. XI. B. 417, 418. A. 427. Kurhusfifgiften, angående den så kallade. III. 412. Kyrka, om bestämmande af visst afståud hvarpå hus må uppföras från. X. B. 116, 248. A. 318. Kyrka, prestgård, tingshus och häradsfiingelse, om förändring eller förklaring af nu gällande stadganden angående skyldighet att bygga och underhålla. VII. B. 282, 311, 443. A. 446. VIII. E. 103.
l den gamla goda tiden ... Fredrik WctterZzcnd. Bokanmiilningar. S t e l h Kleve, Alice Brandt, Helena Nyblom, Kvinnoöden F r å n Biskopsmötet i En5 / l~nd Juli 1888. Tre &amp; ömmar i öknen. 214 Ellen Fries Om kvinnokongresserna i Paris sommaren P889 II ... 220. Per Tryg. Opportunitets betraktelser. Vaga vara dig sjalf 2.24 229 .&amp;aias d g n d r. Bref frin början af 1800-talet . L N Bokanmiilan Emil Selmer. Fra Kutiden. Fahlcmntzi &amp; C: o Universalbibliotek. Kvinnan som trädg&amp;rdsmä~tare .. Y33 Y34 A. K-dt Caroline Biggs och Elisabeth Xyström. FredikaBronerFörbundets meddelanden: Stipendiefonden .. 235 Fredrika-Bremer-Förbundet och svenska tjänsteflickomiibrandring till Danmark .. 287 S ' nksköterskor. Idun Stockholm,. Mun * Kungl. Prenumerationspris pr år: I dan ensam kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » Iduns Modet., månadsuppl. &gt; Bamgarderoben » Redaktör och utgifvare: Byrå: Klara södra kyrkog. : J. Annonspris: 35 Pre pr Donpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Lösnummerpris 15 öre 25 öre för hvarje päLurfadt tiotal stafv(Iösn:r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonp.-rad. Träffas säkrast kl. 2 — 3. Allm. telef. Rikstelef. Utgifningstid: h v a r j e fredag. FRITHIOF HELLBERG. Hofboktr. Nordling. Boberg-Scholander. " Tirfings " diktarinna. solfagra Gullvägs hjärta. tarinna. Uppställer m a n s o m För denna skymf utmanas hon främsta fordran af V i d a r.
T redt oell bestämdt blifvit, burn många Båtsmän af städernes jord borde underhållas, skulle det återstående antalet i den fastställde styrkan af 386 man, af Kammaroch Commerce-Collegierne gemensamt, uppå städernes Borgerskap fördelas, i förhållande till den bevdllnings-afgift i medeltal, som under åren 1828—1882 blifvit i sammantaget belopp erlagd för borgerlig näring och rörelse, samt för de inom städerne belägne hus och tomter; samt att fördelningen, en gång gillad oeh fastställd, finge hvarje a5:te år undergå ny jemkning, i förhållande till städernes stigande eller sjunkande välstånd, så framt städerne derom sjelfva anhöllo.
Follin i “Nerikes Herdaminne“ nämner, att den lärde polyhistorn biskop Johan Bilberg också blifvit lefvande begrafven, och således måst dö två gånger, liksom biskop Wirenius. Den namnkunnige läkaren Nils Rosén v. Rosenstein blef vid 4 års ålder angripen af pesten och lades såsom död på ett bord, men kom sig till allas förvåning. Då han sedan fick se det ställe, der pestens offer blifvit begrafna, väckte detta hos honom en smärtsam tanka derpå, huru många af dem kunnat räddas, om skicklig hjelp mellankommit. Denna föreställning lärer icke litet bidragit till hans beslut att utbyta den teologiska banan, hvartill hans föräldrar bestämt honom, mot den medicinska. En lackerare i Stockholm vid namn Wilhelm v. Droys, som ofta plågades af kolik, fick en morgon i April 1728 ett så starkt anfall, att han af alla, utom af den frånvarande hustrun, ansågs såsom död. Då hustrun på aftonen hemkom och underrättades om hvad som tilldragit sig, svarade hon: “Jag kan väl tänka, att det lärer vara den vanliga döden.“ Hon begaf sig derefter till den förmenta döde, som låg alldeles stel i sängen, ställde sig öfver honom på knä och började att med båda händerna knåda hans mage, liksom hon velat knåda deg, och fortfor dermed en hel timma. Detta hade den verkan, att det förmenta liket “släppte väder“, började småningom öppna ögonen och kom sig åter före. Han lefde derefter till sommaren 1732, då han verkligen dog, hvilket man slutade deraf, att “han tå luktade rätt illa“. Hvad olägenhet modersjukan förorsakar qvinnorna, är en känd sak. Exempel på dem, som under sådant tillstånd ansetts såsom döda, saknas ej heller. En förmögen handlande i Stockholm räddade sin egen hustru vid ett sådant tillfälle. I September 1736 fick hustrun en så stark modersjuka, att alla ansågo henne för död. Mannen, som var hemma och inkom från ett annat rum, fann alla gråtande och sörjande och blef af förskräckelse medvetslös för en stund.