Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Går himla-ordets Tolk med Andans svärd beväpnad; Allvarlig i sitt nit, men i sitt allvar mild, Och så från brödrahat som menskofruktan skild. I Gud är Salighet. Hvad kan oss verlden göra, Hvad kan oss verlden ge, när Honom vi tillhöra? Han lönen har beredd åt trogna Sändebud, Som säga: icke oss, men Dig ske pris, o Gud! SÖNDAGSMORGONEN. Hör i fria rymder skalla Helga klockors högtidsljud; Se de fromma, dem de kalla, Glade följa deras bud Följ, mitt hjerta! följ att fira Andaktsstunden af ditt hopp! Pekar icke templets spira Mot den ljusa himlen opp? Ack! hur grymt har icke tiden Plundrat allt hvad här jag njöt? Blott en dödens krans är vriden Af de blommor, dem jag bröt ... Se! der våren framgår åter, Nya blommor jorden bär; Men, hvad jag så ömt begråter, Borta för mitt hjerta är! Borta? — Nej! i dag förklarar Himlens gensvar i min själ, Att det goda evigt varar, Evigt gör mitt sanna väl. Öfver jord och himmel sträckes Samma kärleks hulda famn, Och den hand i stormen räckes, Som oss för till fridens hamn. Hjertan, dem en from bekantskap Här i lif och död förband! Själar, som i ljuf förvandtskap Söken samma fadersland! Glömmen jordens små bekymmer, Glömmen hennes falska fröjd. Intet moln den himmel skymmer, Dit den trognes blick är höjd. Låt oss gå att rösten blanda I de frommas sång och bön, Lifvas upp af samma anda, Och få samma nådelön: Kraft att verlden öfvervinna, Ödmjukhet och tålamod, Och, när ångrens tårar rinna, Hjertlig tro, att Gud är god. Hören J, hur skönt de skalla, Andaktens förenta ljud? Hur de trogne anbefalla Sina vägar åt sin Gud? Der, hvar bönens armar gerna Fläta sig kring korsets stam, Der, hvar hoppet tror sin stjerna, Följer den och hinner fram! O mitt hjerta! Gud är nära Öppna dig och ljufligt känn Andan, som till dig skall bära Kraften och hugsvalelsen!
Uti en inom Preste-Ståndet väckt motion (jfé 64) har Herr Doktor J. E. Forssell yrkat, alt den rättighet till bränvinsförsäljning, som för närvarande är vissa gästgifverier medgifven, måtte upphäfvas; och har motionären i anledning af de betänkligheter, som tillförene mött enahanda yrkande, erinrat, att det privilegium på bränvinsutskänkning, som, utan att i föregående rättsförhållanden ega någon giltig grund, genom 1855 års lagstiftning beviljades gästgifverier och hvilket privilegium gåfve egennyttan ett farligt medel att ockra på svagheten och njutningslystnaden, icke kunde anses ega större helgd än de många andra tillfälliga rättigheter, som utan all tvekan blifvit uppoffrade och redan måst vika för sednare tiders ekonomiska lagstiftning. Vidare har uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion Liss Lars Olsson från Kopparbergs län yrkat, alt kommunerna å vederbörligen utlyst sockenstämma må höras och ega beslutande rätt, huruvida bränvinsutskänkning må få utöfvas å gästgifvaregårdar. I anledning af den första af dessa motioner får Utskottet erinra, att gästgifveriernas rättighet till bränvinsutskänkning tillkommit såsom en godtgörelse för besväret med resandes herbergerande. Detta synes af 40:de punkten i Kongl. Majrts Krögareoch Gästgifvare-ordning af den 29 Augusti 1664, hvarest stadgas, att mönstringar, utskrifningar och kommissioner, som på Kongl. Maj:ts vägnar hållas på landet, helst skola förrättas i »krogarne, på dhet dhen nähring som dher aff faller må blifva boos Gästgifvaren och hos dhem som medh krögare och slaulzbesvärel äre belastade.»
Tillkommer: för 3 regementschefer, å 300 R:dr 900: — —* » 16 regementsofficerare å 850 » 13,600: » 32 äldre kapilener å120 » 3,840: » 8 depotkapitener, å 260 » 2,080: — -— » 22 yngre kapitener, å 320 » 7,040: » 59 löjtnanter å 60 » 3,540: - » 59 underlöjtnanter å 60 » 3,540: - » 12 äldre kapitener, som ej äro kompanieller batterichefer å 400 ers. för kompani-reveny 4,800: » 3 regements-skrifvareå 70 R:dr 210: » 3 regementspastorer å 200 » 600: — » 3 bataljonsläkare å 140 » 420: •— —- » 49 styckjunkare ä 47 » 2,303: » 18 tygstatsmästnre å 57 » 1,02(5: — —- » 24 tygstatsgesäller å 37 » 888: • » 30 gevärshandtverkareå 47 » 1,410: /r mr 0 ’ 393,641: 46. 6. Lega för hästar till artilleriets exercis ; 2,865 — 17,190 Fouragering för värfvade kavalleriets och artilleriets hästar. Förslagsanslag 132,000 5,000 Fouragering af artilleriets legda hästar. Reservationsanslag — 1 Beväringen. Tillkommer: Löneförhöjningar 694: 4 Hallands beväring , Beväringsmanskapets vapenöfningar. Förslagsanslag Materielen. Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigs-k011 egii Departemenler, hvarunder äfven inbegripas indelta räntor för Åkers krutbruk och Husqvarna gevärsfaktori. Reservationsanslag Förslagsanslag Inqvarterings-kostnader i Landsorlerne. Reservationsanslag Förslagsanslag
Efter föregången pröfning af hvad sålunda blifvit hemställdt, anse Utskotten sig böra anföra, det Utskotten hvarken tro sig sjelfve eller Riksens Höglofl. Ständer vara i tillfälle att kunna pröfva och föreslå hvilka förändringar, i afseende på armeen och serskildta regementérs reducering eller sammanslående kunna vara nödige, utan att detta med fullkomlig tillförsigt bör öfverhmnas f Sami. 4 Band. 346 Stats -Utskottets Betan ka n den. till Kongl. Majus bepröfvade erfarenhet och vis* het; och alldenstund Kongl. Majit., eger sig uppdtaget hogsta befälet ofver arméen till lands och vattn, synes i Utskottets tanka, den nu ifragastallde reducering af Lifregementets HusarCorps, som icke lärer innefatta någon rubbnirfg af rustnings* skyldighetens hufvudgrunder, vara ett ämne, hvilket bor bero på öfverenskommelse emellan Kongl. Majit och Kronan samt de rustande; och torde en underdånig hemställan af Riksens Höglofl. Ständer i detta afseende vara så mycket mindre af nöden, sorn enligt hvad Friherre C. H. Ankarsvärd anfört, 240 Rusthållare redan i detta afseende vändt sig med underdånig ansökning tilj Kongl. Majit, som icke lärer underlåta, att derå fästa det afseende, som Kongl. Majit i sin vishet kan finna densamma i -Nåder förtjena. I afseende på hvad sorn blifvit yrkadt om äldre och nyare Contracters öfverseende, tro Uf_ skotten sig böra gifva tillkänna, det Utskotten skola i detta ämne yttra sig vid besvarande af Herr Wallqvists, till Statsoch EkonomiUtsk*otten, gemensamt remitterade Motion om uppgörande, a^ Contracter för indeldta Cavalleriet. Till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande öfverlemnas detta vördsamligen. Slockholm den 19 Aug. 1823.
Ed gängen är, ända »tvifvelsmål om upgiftens riktighet hos någon af Daxerings-Lommis» tionens Ledamöter upstä, sa äger han ak inom flutna dörrar at de öfriga Ledamöterna meddela sina tankar, dä i sall de unnamiror med honom instämma, mälet öfwerlemnas lii Domarens undersökning, inför hwilken de» Eonrriduersnöe, (hwars trowärdighet genom Nio P-rsonerS enhälliga bestuk, ansetts mindre palikelig) är skyldig ar upausa sina Böcker och Räkenskaper, til styrka för desi upgift.' Skulle dä befinnas, at den är falskeligen och med npfäk at försnilla Staten gjord, «c) da alägges den Brottsiiga ac genast urbetala hwad han rattwisligen bordt, samt desutom Zo ?ra6snr af det som han sökt fördölja, hwilka 52 LroLsnr blifva den tilförordnade ^Sors ensak. Men skulle Twänne af laxeringsEammisflnnens Ledamöter finna denna undersökning olämpelig, da äger den samma icke rum. Änskönt wälet remitteras til undersökning, raxerss den Skattskyldiga emedlertid elter sin upgift, och Skatten upbäres.
Länet i til HanS Kongl. Höghet Hertig ^L«i.s Gafwa s g peoL>,nts ränta och z xioLenks ärlig afbetalning pä L-xillllet g4,25o: — —g Länet i kgnguen til Riksgälds-Lonkorccs Hus ä 4^rot>nt - 1,800: Allmänna Brandförsäkrings-Lstisns Fordran ä 5 xroOenc - 195,847: 2i. ro. Lommercs . Lollezii Försträckning utl Lgnco ä 4 proLsirc s r 200,000: ' Riksgälds - ksontorew Län » 5 pinLent 2,245,957: 7. — viro ll 4 xroLent - ,5,525: viro ^ 6 xroLent i <7reäit-scdlar - r,m: 5. 4. viro Millions Länet »74 xroLeiit 26,400: viro ä 6 proLent och ^ Lsxicsl , 5,770: Dito s 5 proLsnt s 7i,Z4g: ! viro ä 6 proL. pä ro är 84,410: - vito pä wista är - 11,550: Lif-Ränte Länets 2,000: g Rd.z,598,050: ro. 8. i Lsneo mpnt , I!d.4,5 84,807: i;.—. 455 !4oll. fourie Den utrikes Gulden bestod af; N:d. 6,210,062:—- — Län Lapirsl. Dita 144,000: äterstod pä proriliunsr. viro 48,000: l)Uo <lito pä IineiLtbs. U->!l. Lo ur: t Nch. 6,402,060:
Memorialet innehåller 2:ne forslas:, O ~ som kunna afslås: 1:0 att räntan intill nästa Riksdags å de af berörde förskrifningar j hvilka af Banken innehajvas, mä pä det sätt likvideras j att den för hvarje år upplupne räntan debiteras och crediteras ej mindre uti Bankens Hufvudbok den sista December s än ock; pä grund deraf j uti den liqvidation s-räkning, som efter uppg jordt Bokslut skall hvarje år upprättas och till Riksgä/dsContoret af emnås öfver den förskottsvis från Banken till RiksgäldsContoret lefvererade räntevinstj samt att debiterade och crediterade räntor derjemte skola såsom I)en i3 Mars e. ni. 49 såsom betalcle antecknas på förskrifningarne; 2:0 Att om och när Banken på ett eller annat sätt afhänder sig någre af desse skaldförskrifningar, RiksgäldsContoret må mara förbundet att å desamma contant erlägga den bestämda räntan; kommande, i händelse Rikets Ständer lemna deras bifall till hvad mc tillstyrkt blifvit, föreskrifter i desse delar, att, å behörige ställen uti Reglementen för Banken och RiksgäldsContoret, införas. Det sednare förslaget borde • ej ogillas, då det innehåller att Räntan skall betalas contant, och Memorialet borde derföre återremitteras, men som detta ej tjenar lill något önskar jag heldre att Ridderskapet och Adeln ville ogilla Memorialet, synnerligen som Ridderskapet och Adeln alltid bevisat sig vilja hafva ordning och reda emellan Banken och RiksgäldsContoret. Herr Manck af Rosenschöld, Eberhard: Tåg förmodar, att Ridderskapet och Adelli ej ville ingå på att ogilla en sak, som Ståndet icke känner. Vi hafva blott hört ena parten, det vill säga Herr von Hartmansdorff, men icke hort Memorialet oss föreläsas.
Må man betänka hvilka omsorger den erfordrade, hvilka svårigheter skulle mota att förse landet med Spannemål då behofvet knappt var kändt förrän segelfarten var tillsluten och man skall finna att det fordrades icke blott verksamhet, men mod, för att under en sådan ställning fortsätta beredelserne till det krig, sorn skulle förås emot den då ännu obesegrade Härförare, som besökt de flesta Europas Hufvudstäder i spetsen för sina härar och som ofta med ett ord förklarat att Regenter upphört att regera. Det krig som följde härpå och som då det återgaf Svenska vapnen deras ära och Sverige sitt anseende ibland Europas Nationer, slöt med att förena Scandinavieos båda Folk under en spira, detta krig vittnade äfven, att det gifves ett annat hushållssätt än det att hushålla i smått, och häfderna skola intyga att intet krig fordrat mindre uppoffring af Sveriges egna tillgångar. Under tiden hade uppmärksamheten sträckt sig äfven till landets economiska förkofran. Nionde Hufvudtiteln hade blifvit formerad, LandtbruksAcademien inrättad och understöd ut - 378 Den 17 yl pr il e, m, delte till HushållsSälskaper till odlings företag och till vissa industrianläggningar. Det är likväl vid denna tidpunct, som Friherre Anckarsvärd lär hafva fästat sig för att klandra det omättligt liberala i då varande styrelseåtgärder. Jag har redan svarat här; på 1815 och jag tror mig kunna bevisa att dåvarande administration, i afseende på nederlagsfriheten och tillåtelsen till allehanda varors införsel, gatt mindre långt än Rikets Ständer i sina önskningar vid de föregående Riksdagarne. Jag vågar äfven tro, att om man försökt vidare inskränka nederlagsfriheten, hade man hindrat handelsrörelsen och beröfvat Riket en del af de förmoner, conjuncturen erbjöd. Den författning angående nederlag som 1813 utkom, är ännu gällande och man har icke i sednare tider funnit att den medfört några menliga följder.
Bland de brister, som jag, för min del, under de 2:ne Statsrevisioner jag bevistat, uti nu gällande instruktioner och författningar, angående dessa förrättningar, förefunnit, utbeder jag mig att få anmärka följande: l:o. Uti lista § af den år 1841 den 17 April för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket utfärdade instruktion, sådan densamma numera uti Kongl. Kungörelsen den 16 Oktober 1863 lyder, heter det: att Bevisorerne skola tillse, det dem i behörig ordning tillhandahålles, a) de för år afslutade — räkenskaper öfver alla medel b) Statskontorets så ock alla öfriga vederbörande verks och myndigheters till Kongl. Majit Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 225 Maj:t i underdånighet afgifna berättelser om tillståndet och styrelsen af de under deras förvaltning stående delar af Statsverket, samt e) alla de Kongl, bref, protokoller och handlingar, utan undantag, på hvilka nämnda räkenskaper och berättelser sig grunda. Ehuru Kongl. Maj:t uti nådigt Cirkulär till de förvaltande Verken af den 14 Augusti 1841, 7:de morn., förklarat sig vid början af hvarje revision af Statsverket ”låta de från de förvaltande Verken infordrade underdåniga berättelser till Revisorerne öfverlemna”, synes detta stadgande, att Revisorerne “skola tillse”, att handlingar dem tillhandahållas, så tolkas, att Revisorerne skola sjelfve begära desamma; och de måste således för hvarje år börja sina förrättningar med att hos Justitie-ministern anhålla att räkenskaper och handlingar, hvilka kunde och borde utan all tidsutdrägt och omgång dem tillhandahållas, blifva dem meddelade.
Riksdaler må för fortsättning af arbetena å 4 Stats-Utskottets Memorial N:o 126. södra stambanan under innevarande år från Riksgälds-kontorel utbetalas; varande dock häruti inberäknad den vid nu pågående riksdag härtill beviljade förskottssumma af 2,000,000 Riksdaler; och torde Utskottet jemväl få sig uppdraget att härom lemna Fullmägtige i Riksgälds-kontoret behörig underrättelse. Stockholm den 12 Juni 1865. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 1863. Stats-Vtskottets Memorial JW 117. 1 JW • **, Ank. til) Exp.-Utsk. den 16 Juni 1863, kl. 3 e. m. Memorial, med. förslag till voterings-propositioner, i anledning af RikStåndens skiljaktiga beslut, t fråga om fortsatt utförande aj jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliqa medel. (R. A.) Enligt Statsutskottet tillhandakomna protokollsutdrag har hvad Utskottet uti sitt under N:o 87 afgifna Utlåtande, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel, föreslagit och hemställt, blifvit dels af alla fyra, dels af tre Riks-Stånd giiladt, med undantag af följande pnnkter, i afseende å hvilka hvarje Stånd stadnat i de beslut, som här nedan skola närmare uppgifvas. l:o.
Det var först i Finska ÄgodelningsStadgan af år 1775, som man antog den motsatta meningen att göra graderingen till en preliminair fråga. Nu skall jag anföra motskälen i frågan, och söka att vederlägga dem. Först liar man sagt, att rättegångarne vid ägoskiften härigenom skulle betydligt ökas. Detta är sannt, men jag hemställer likväl, om sådant någonsin kan blifva ett giltigt skäl, att frångå etablerandet af ett stadgande, utom hvilket full rättvisa i saken, full säkerhet för jordägaren, icke kan vinnas. Skall då afseende liafvas på en rättegång mer eller mindre, särdeles då, såsom här är fallet, frågan angår att stifta en lag, hvarefter ett skifte, en gång verkställdt, kommer att gälla, eller åtminstone bör anses gälla, för sekler. Ar det så äfventyrligt, så skadligt, och oskäligt, om ett ägoskifte, som skall i sekler stå fast, uppehälles ett år af en orättmätig klagan? Dessutom tror jag ej, att anledning till skäliga tvister om taxeringen skall vid så många tillfällen uppkomma, om Den 27 Augusti e. m. ‘99 skiftesmännen noga iakttaga föreskriften i ta Cap. i5 §. som stadgar, att sedan den provisionella planen är upprättad, den skall för delägarne på marken utvisas, att delägarne då hafva tillfälle att mot taxeringen framställa sina anmärkningar, samt att skiftesmannen är förbunden, att derå fösta ali uppmärksamhet, och om de äro befogade, meddela den rättelse, rättvisan kräfver. Sker detta, lärer vid få tillfällen ändring i taxeringen af ÄgodelningsRätten komma att medgifvas. — Vidare anförde
Under perioderna för öfvergång frän äldre till nya förhållanden, som åsyftat större frihet i näringarna hafva nästan allestädes klagomål blifvit försporda. En del medlemmar af handtverksföreningarne, hvilka utgöra egentligen en efter nya förhållanden lämpad fortsättning af de fordna skräna, torde, i den mån de korporationen sammanhållande banden upplösas, grunda sin klagan derpå, alt de måste använda en större omtanka för alt kunna täfla med nya idkare, som möjligen ega öfvervägande skicklighet. Hvad särskildt beträffar mästerskapet, är dock detsamma från skråväsendets lid bibehållet såsom en borgen för tillverkningarnes godhet, till skydd för konsumenter ne. Vådan af mästerprofvets borttagande skulle således i främsta rummet drabba desse. Motståndet i delta hänseende från handtverksmästarnes sida måste alltså endast härledas från fruktan för handtverkeriernas förfall lill följd af konkurrensen. Alt denna farhåga saknar grund, torde vara i det ofvanstående ådagalagdt; och det är på de uti detta ändamål anförda grunder, sorn Rikets Ständer jemväl anse föreskriften om mästerskaps förvärfvande böra ur lagstiftningen försvinna. Uti vissa delar af riket har allmogen sedan äldre tider såsom binäring idkat allehanda husslöjder, och den vigtigaste industri i detta hänseende drifves, såsom bekant är, inom Elfsborgs län, hvarest sju härader jemte städerna Borås och Ulricehamn innehafva särskildt privilegium på gårdfarihandel med derstädes tillverkade husslöjdalster, hufvudsakligen bestående af olika slags väfnader, f öfverensstämmelse med ofvan uttalade åsigter om arbetets frihet, kunna Rikets Ständer naturligtvis icke önska någon inskränkning i en dylik industriel verksamhet, som, der den finnes, mäste väsendtligen bidraga till ortens maleriela välstånd. Genom de väckta förslagen om upphäfvande af den sålunda medgifna rättigheten lill gårdfarihandel hafva ej blifvit förnekade Iördelarne af en fri näringsverksamhet, enär samma förslag hufvudsakligen varit föranledda af de missbruk, hvilka mer eller1 mindre allmänt öfverklagats såsom med utöfvandel af nämnde handel förenade.
Memorial > med förslag om tillägg till Regerings-Formens 8j och Riksdags-Ordningens 33 Hos Conslitutions-Utskottet liar Herr Dalman, W. F-, föreslagit, att Regerings-formens 87 §. och Riksdags-ordningens 33 §. måtte erhålla följande tillägg, nemligen Regerings-formens 87: ”Vilja Riksens Stän”der, efter derom inom något Riks-Slånd gjord framställning, åt Lag"Utskoltet uppdraga, att, med deras rätt, öfver Konungens Proposition i så”dan fråga besluta, antingen i alla de ämnen , som propositionen omfattar, ”eller, med undantag för vissa delar deraf, endast i de återstående; och ”förena sig härom samtlige Riks-Stånden, då skall Lag-Utskottet förökas med ■”så många ledamöter af Riks-Stånden, i vanlig ordning valde, att de bilfva ”Tolf af hvarje Stånd, jemte Fyra andre lagkunnige män, hvilka af det sålunda förstärkta Lag-Utskottet utses. Detta serskilda Utskott åligge, att, 'hörande de serskilda frågor, i afseende hvarpå beslutande-rätten af något ”Riks-Slånd blifvit Riksens Ständer förbehållen , utlåtande i förut stadgad ”ordning afgifva och, sedan Riksens Ständer deras beslut deröfver fattat, ”ege Utskottet, att, med iagltagande deraf, öfriga ämnen afgöra samt, å Riksens Ständers vägnar, svar och yttrande, i anledning af Konungens proposition, besluta.
Detta är af så klar och tydlig beskaffenhet, alt det icke behöfver vara föremål för något särskildt utlåt, emedan bevilln.afdraget utgör 1 per mille och således af livar och en kan uträknas. Detta medför ingen olägenhet för borgenären, men om ett sådant stadgande, som här blifvit föreslaget, skulle blifva vederbörligen beramadt af Konung och Ständer, så skulle följden blifva, alt aldrig något lagsökningsmål blefve ostridigt, jag må hafva en fordran, som är aldrig så klar och tydlig; ty äfven om det stod påskrifvet på reversen, att bevilln.afdraget blifvit iakttaget, så kunde det hända, att man invände att det borde hänvisas till domstol, för att man der ville visa, att sådant afdrag icke skett. Af sådan anledn., och då jag icke kan lemna min röst till lagstadganden, som helt och hållet skulle störa den allm. crediten man och man emellan, vidblifver jag mitt yileande om afslag å dessa moment i förevar. §. Hr Frih. o. Landtm, tiilkännagaf, att plenum bomme att foitsättas på eftermiddagen kl. 6. Hr af Uhr, Gustaf: Om här någon sådan fråga vore före, som rörde sjelfva menniskans ömtåliga intressen, såsom t. ex. afskaffande af barbariska och olämpliga straff, skulle jag visserligen önska, alt en ändring tillvägabragtes, så fort som möjligt, emedan man icke har rättighet att låta någon individ i samhället lida oskyldigt; men i en sådan fråga som denna, i afseende hvarpå samma förhållande under nära 3o år fortgått, utan att några särdeles stora olägenheter uppkommit, och då vi nu befinna oss i en tidpunkt, i4 Ii. 17 Örn 7 O c I o Ii c r f. m då i alla fall våra ekonomiska inr:iltn:r snart Kira undergå en stor förändring, emedan K. M.
Men Stats - Rådets Ledamöter och Föredraganden kunna, såsom jag vid nogare eftersinnande finner, underlåta atfiagttaga Rikets sanskyldiga nytta , icke blott genom försummelse att vidtaga nyttiga åtgärder, Utan äfven genom tillstyrkandet eller medgifvamlet af sådana, som äro positivt skadliga, oagtadt likväl icke stridande mot någon af Rikets gällande Lagar Att tillämpa det. ta på Konungens Rådgifvare i Commando-mål, finner man visserligen af 107 §;s ordalydelse, så mycket mindre anledning, som denna försummelse att iagttaga Rikets sannskyldiga nytta, synes der endast hafva afseende på ”SratsRådets Ledamöter i deras Rådslag om allmänna mått och steg” — men då man af r 5 §. inhämtar, att det vid ansvar åligger Konungens Rådgifvare i Commando mål, att ”yttra sin mening öfver de företag, Konungen besluter,” huruvida han nemligen finnér dem vara af en ”vådlig rigtning eller grundade på ovissa och otillräckliga medel att dem utföra;” synes verkligen Konungens Rådgifvare i Commando-mål, likaså väl som Stats-Räden och Stats-Secreterare, äfven kunna försumma Rikets sannskyldiga nytta, och följagteligen böra äfven under 107 §. inbegripas. Detta senare är så mycket nödvändigare, som det i 15 §. omtalta ansvaret, eljest skulle vara blott ett tomt ord: ty så 8 Den i April. vida försummelsen af Rikets sannskyldiga nytta ej innefattar något verkligt Lagbrott, kan den ej behandlas efter den 106 §. — och återstår således endast den 107 §., enligt hvilken cnsfrfr-s-hotelsen kan uppfyllas. Redactionen af 107 §. är följagteligen felagtig. Sluteligen torde jag få förklara att Herr Munck af Rosenschölds anmärkningar vackt min uppmärksamhet på ofullkomligheten af min indelning af Stats Råds-Ledamöternas och Föredragandernes möjeliga fel, i positiva och nega. tiva Jag har nemligen vid nogare öfvervägande funnit, att de torde lämpligare kunna indelas i Absoluta och Relativa.