Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För Revisorerne vill det synas, som hade detta vigtiga uppdrag icke blifvit af Fullmäktige handlagdt på det sätt, som med skäl kunnat förväntas och för sakens framgång varit att önska; — och hos Revisorerne har, på grund af allt hvad i denna sak förekommit, tvekan uppstått, huruvida Riksgälds-kontorets Styrelse, sådan densamma nu är organiserad, må kunna anses fullt tjenlig att vidare handhafva bestyret med statens låneoperationer. Innan Revisorerne lemna detta vigtiga ämne, vilja de med några ord återkomma till hvad här ofvan blifvit anfördt om sättet för justeringen af Fullmäktiges protokoller. Såsom närnndt är, hafva Fullmäktige, i stället för att iakttaga hvad tjenstgöringsordningens 2 § föreskrifver derom att protokollet i allmänhet bör vid Fullmäktiges näst inträffande sammankomst justeras, låtit protokollerna förblifva ojusterade ofta flere månader. Att sådant icke kan vara öfverensstämmande med god ordning, är lätt att inse. Skrifvelse till Fullmäktige med anmodan atty om ytterligare länenegociationerför anskaffande af medel till jernväg sbyggnadernas fortsättande skulle finnas erforderliga, Fullmäktige då mätte dervid begära Kongl. Maj:ts nådiga bemedling och medverkan. Det med Stockholms Enskilda Bank, Konsul 0. Ekman och Grosshandlaren G. G. Cervin afslutade län å 3,000,000 R:dr, till bestridande af utbetalning arne å det, till försvarsverkets fullständigare ordnande, anvisade särskilda kreditiv. — -80 — 1 en förvaltning af den beskaffenhet som Riksgälds-kontorets och med en Styrelse, bestående af icke mindre än tolf personer, måste det vara af yttersta vigt, att ärendena icke blottfså snart som möjligt fattas till protokoll, utan jemväl att detta justeras medan ledamöterna ännu hafva i friskt minne hvad i hvarje sak passerat. Då dessutom den vid Fullmäktiges Expedition tjenstgörande personal på sednare åren blifvit tillökad med enJNotarie, som skall biträda Sekreteraren med protokollsuppsättningen, synes hinder icke böra möta att i detta hänseende iakttaga hvad ordningen kräfver.
Hvarvid Afdelningen, af den ifrån Kongl. Commerce Collegium meddelta Rerättelse om hvad, sedan sista Revisionen, i afseende på samma Discont Fond, sig tilldragit, inhämtat, att Fonden, hvars totala tillgångs Summa vid 1813 års revision utgjort 820,170 R:dr 8 sk, 11 rst., genom utlåningar under åren 1813 och 1814 erhållit en behållen vinst af tillsammans 40,090 R;dr 29 sk. 11 rst.; att, på enahanda vilkor, som Kongl. Collega under den 28 November 1786 thi Riksens Ständers Rank utgifne förbindelse, för det derifrån då försträckta Dån, inneliölle, Manufactur-Disconten i Maj Månad 18147 enligt Kongl. Brefvet den 23 Mars samma år , af Ranken erhållit ett ytterligare lånbiträde af 300,000 R:dr, för att i enlighet sted de för Fondens förvaltning förut fast‘ ställda Den 27 Julli 3 2* \ stäl’da grunder lill Fabriquernas underlättande disponeras, samt att, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Resolutioner, några lä personer erhållit län af Fonden, dels i vanlig Discont-väg, i grund af Fabriks-tillverkningar och dels till fulländande af nya och till allmän nytta ländande Fabriksoch Manufactur-Inrättningar; Afven som de upplysningar ifrån Kongl. Commerce-Collegium erhållits, att Kongl. Maj:t uti skrifvelser af den 16 Mars 1814 och ii Januari 1815» för hvardera af de föregående arne åren, i Nåder tillaggt Kongl. Commerce-Collegii President, Ledamöter och Betjening, gratificationer af Manafactur Disccmtens så kallade besparings-Cassa till ett belopp för den förstnämde af 1000 R:dr och för de sednare till 2 5 Procent af deras, enligt 1810 års Stat, innehafvande löner, och att Kongl. Maj t uti särskild
Derigenom har skjuts-skyldigheten blifvit serdeles tryckande, och Borgerskapet har nödgats söka, att på något sätt undfå lindring i detta besvär, hvilket är så betungande, att afgiften för dess bestridande upgår till lika belopp, som alla utskylderna till staden sammanlagde, och till och med högre genom afkortningen, som på dessa utskylder ega rum. Nu har det förändrade förhållande varit på väg att inträffa, att, genom nedsättning i koppar-räntan för Fahlu Bergslag, emot det att bergslaget afstår från sina previlegier, bergs-frälsejorden och bergslaget komma i helt andra förhållanden till Staten än förut, och det kan då blifva fråga om, att denna bergs-frälsenatur skall uphöra, och jorden ikläda sig samma skyldigheter som annan onererad jord. Det torde således icke kunna anses olämpligt, att R. St:r för delta fall ingå till K. M. med underd. hemställan om en undersökning i ämnet, ty något annat är af Utsk. icke föreslagit, huruvida det här öfverklagade svåra besvär kan för staden lindras, emedan R. St:r endast då kunna anses vidtaga en åtgärd, som står i sammanhang med förut fattade beslut, och som, för jemnande af skyldigheter å ömse sidor, är behöfligt. Jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle finna skäligt att bifalla Betänk. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den siste talaren har uplyst, hvad jemväl af Utsk:s Betänk, inhemtas, att Borgerskapet i Fahlun uti rättegångsväg sökt åläggande för egare af jord och tomter i staden, att deltaga i skjutsnings-besväret. Denna rättegång har Borgerskapet tappat. Icke synes mig en förlorad rättegång vara ett skäl, att draga saken under R. St:rs pröfning, med anhållan, att R. St:r skola hos K. M. begära undersökning i ämnet. Det är öfverflödigt, att påpeka, hvartill antagande af en sådan princip skall leda.
Maj:t till beloppen förhöjde, hvadan Stats-kontorets antagande, att någon förbättring i bemälde tjenstemäns aflöningsvilkor ej egt rum, icke vore med verkliga förhållandet öfverensstämmande, E. K. Maj:t måtte täckas förklara sökanderne, hvilka, ehuru deras tjenstebefattningar vore af särdeles mödosam beskaffenhet, länge haft att kämpa med små och för de nödvändigaste lefnadsbehofven otillräckliga löneinkomster, berättigade att, i likhet med Statens öfrige tjenstemän, komma i åtnjutande af löneförhöjning för 1857, samt meddela nådigt förordnande om utbetalning af de härtill erforderliga medel; hvarjemte Öfverdirektören, för egen del, i underdånighet hemställt att, på de af sökanderne anförda bevekande skäl, och då, enligt E. K. Maj:ts till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, äfven Storskiftesoch Afvittringslandtmätarne ansetts böra komma i åtnjutande af löneförhöjning för år 1857, sådan förhöjning ock måtte varda sökanderne beviljad i öfverensstämmelse med ofvanomförmälda, Öfverdirektörens memorial bilagde, förslagsulräknin - Expeditions-Utskotids Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 156. 15 gar, sami alt, derest för berörda ändamål disponibla medel ieke funnes alt tillgå, nådig Proposition härom måtte lill Rikets näst sammanträdande Ständer ailåtas. Vid nådig pröfning af detta ärende hade E. K. Maj:t, då aflöningarne till de vid storskiftesoch afvittringsverken anställde Landtmätare icke vore å ordinarie stat uppförde eller utgjort föremål för Rikets Ständers reglering, utan de till bemälde tjenstemän utgående arfvoden och resepenningar tid efter annan blifvit af E. K. Maj:t bestämde, ansett sig, vid betraktande af innehållet utaf Rikets Ständers den 24 Februari 1858 till E. K.
I den händelse K. M. och R. St., med bifall till StatsUtsk:s förslag i afseende på tiden för bevärts-oianskapets årliga vapenöf Transport 118,477: 21, 8, D e n 7 Maj e. m. 385 Transport 118,477; 2ISening, 1111 skulle föi korta densamma lill endast n dygn, nppkomine i den af Krigscolkin ealerilerade kostnad följande besparingar, nemi : för slitningen af Kronans egen mundering , sorn —- då i betraktande tages deri alltid enahanda försämringen genom liggning i förradernä emellan mötestiderna, den efter hvarje möte enahanda bolland! ngen u( tvättning och lagning in. 'ni., i det närmaste blifver densamma under 12 eller 1 7 (lagars ny 11 jamie årligen — icke kan antagas till mer än 1 o proc. af de i ealciileii beräknade 88, >6 1: 22. '!?. för 8 dagars rekrylmöle i manskapets egna kläder 30,111:47.— - 38,9jtt: 25- 3• hvadan b:co r:dr 70,128: f\'\. 5- likväl komma att för ifrågayar. behof oundvikligen erfordras, så framt Krigs-eolbin, som, vid saknad af tillräckliga anslag de sednare åren till bévärts-tnanskapets beklädande oell utredande, nödsakats inskränka sin åtgärd hufvudsakligen lill reparerandet efter mötena af de 1111 mera i allmän het hårdt slitna umnderingspersedlarna, skall, i bredd med denna anstalt, kunna årligen anskaffa 2 h 3ooo nya munderingar för en högst behöflig complettering af beväris-inanskapets materiel.
Lag-Utsk:ts ordförande bar sagt, att nämnden alltid är benägen att uppskatta för högt. Detta må förut hafva varit fallet; men såsom den nu blir sammansatt, nemi. genom val till ^ af jordegaren, l af den som exproprierar och J af domstolen, kan jag icke finna skäl att antaga, att denna benägenhet med säkerhet skall fortfara. Och om äfven förhållandet är sådant vid statens expropriationer, lärer detta dock icke bli fallet vid enskildes, hvarvid det är lika vigtigt att uppskattningen icke blir för låg. Icke heller gifva ordalagen i 13:de §:n anledning till att nämnden kommer att värdera högre än till verkliga värdet. Ordföranden i Lag-Utsk:t bar vidare sagt, att i inga andra länder finnes en förhöjningsprocent. Jag bar visserligen tagit kännedom om åtskilliga länders lagstiftning i ämnet, der jag verkligen ej heller funnit en dylik; men det är bekant, att i stället de mest olikartade bestämmelser rörande uppskattningen finnas i dessa länders lagar för att skydda jordegaren mot förlust. För öfrigt instämmer jag i den siste värde talarens åsigt derutinnan, att man icke bör ändra en bestämmelse i en lag, om ej dess vigtigare skäl tala derför; men just på den grund, att jag icke funnit något giltigt skäl för ändring af bestående lags stadgande rörande tilläggs-procenten, är det jag fortfarande yrkar återremiss, på det Lag-Utsk:t må komma i tillfälle att uti §:n inlägga den nuvarande lagens vigtiga stadgande om förhöjning till jordegaren af hälften utöfver den uppskattade jordens värde. Hr Olivecrona, Knut: Det är väl kändt, att det icke är någon lätt sak för lagstiftaren, att, vid en fråga sådan som denna, medla emellan motsatta rättigheter och stridiga intressen. Man har bär, å ena sidan, staten med dess rätt att fordra att den enskildes eganderätt skall gifva vika för det allmännas behof, när detta blifvit behörigen pröfvadt och erkändt, och, å andra sidan, den enskilde, som, då han nödgas afstå sin egendom, derför bör blifva fullt ersatt.
Från den ståtliga gatan Kerameikos nedstego grupper av medborgare, som vid denna tid plägade samlas å torget för att tala om dagens nyheter och stadens ärenden; och hos dessa atenare kunde främlingen, om han hade öga för sådant, ännu beundra den attiska finhet i skick och tal, vars like aldrig funnits utanför Atens murar, den smakfulla och flärdlösa enkelhet i dräkt, som även hade funnits annorstädes, men nu var utträngd från den övriga världen av despotismens dotter: barbarisk yppighet. Ett offertåg skred tyst och obemärkt, så obemärkt, att det kunde ingiva medlidande, mellan dessa grupper hän emot marmortrapporna, som förde upp till Propyléerna. I målningsgalleriets pelargång samlade en mästare i stoiska filosofien ett antal åhörare, som till större delen voro romerska senatorssöner och andra förnäma ynglingar, komna till Aten för att inhämta hellenisk visdom. Ty denna stad var ännu, vid sidan av Alexandria, den antika bildningens medelpunkt, ett universitet för romerska världsriket, och överglänste sin medtävlarinna med minnena av tankens och levnadsvishetens heroer: Sokrates, Platon, Aristoteles, Zenon, Epikuros. Ännu, sedan kristna kyrkan länge varit en triumferande, sedan i själva Rom det sista hedniska altaret, Segerns, nedbrutits, ännu länge efter detta brann i den stilla, undangömda staden vid Saroniska viken den hedniska filosofiens lampa, vaktad av heliga minnen, närd av forskningens sista olja, till dess hon äntligen, färdig att slockna av sig själv, släcktes av ett nytt vinddrag från despotismen, och den fromma världen lydigt, utan gensägelse av en enda röst, anammade de orden: credo quia absurdum3.
Dra63 6,000 gonoch Hussar-korpser, Öfversten vid Ingeniör-korpsen Öfverste-Löjtnanter och l:ste Majorer vid värfvado Arméen, (utom Wermlands Fältjägare-Regemente), Öfverste-Löjtnanter vid Topografiska korp60 5 3,000 sen och Ingeniör-korpsen Öfverste-Löjtnanter och l:ste Majorer vid Indelta Arméen, Öfverste-Löjtnanten och l:ste Majoren vid Wermlands Fältjägare-Regemente, SekundChefen vid Lif-Regementets Grenadier-korps, Chefen för Smålands Grenadier-Bataljon, Cheferne för Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands Fältjägare-korpser; 2.dre Majorer vid värfvade Arméen, (utom Wermlands Fältjägare-Regemente), Majorerne vid Topografiska korpsen och Ingeniör-korpsen, Majorerne 55 10 2,250 vid Artilleriet samt Majoren vid Itron-Prinsens Hussar-Regemente 2:dre och 3:dje Majorer vid Indelta Arméen, 2:dre Majoren vid Wermlands Fältjägare-Regemente, Chefen för Jemtlands Häsljägare-korps, Cheferne för Hallands och Wester-Norrlands Bevärings-Bataljoner, Majorerne vid Lif-Regementets Grenadier-korps, Smålands Grenadier-Bataljon samt 55 10 2,000 Norrbottens, Westerbottens och Jemtlands Fältjägare-korpser . lrste eller äldre Kapitener vid Topografiska korpsen, Artilleriet och Ingeniörkorpsen, Sqvadronsoch Kompani-Chefer vid värfvade Arméen, (utom 55 10 1,500 Wermlands Fältjägare-Regemente), Batteri-Chefer vid Artilleriet Bih. lill II St. Ny pensionsålder. Disponibla under Pension som föreslås.
Det är sannt att, såsom motionären säger, betydliga olikheter förefinnas emellan Svenska och Norska fältartilleri-materielernes konstruktionsdetaljer. Men jag frågar upriktigt hvilken stor fördel man skulle förvänta sig, om man kunde tvinga Norige att antaga vår artillerimateriel eller tvertom Sverige att blindt kopiera den Norska? Efter min fulla öfvertygelse skulle denna vara så godt som ingen. Hufvudsaken är att båda Artillerierna kunna i behofvets stund utrusta hvarandra med erforderlig ammunition. Ett Norskt Artilleri, som kommer hit utan ammunition, behöfver icke hafva någon svårighet att här erhålla sitt behof i detta afs:de fyldt; lika så litet ett Svenskt batteri, som kommer till Norige. Det är sannt att äfven ammunitions-effekterna äro i vissa hänseenden olika; men dessa olikheter göra så litet till saken, att om en artillerist skulle finna sig besvärad af dem, så förtjenade han icke att kallas artillerist. Motionären har vidare gifvit sig in pä att beskrifva inkonseqvensen i vår flottas bestyckning. Jag vill här undvika att följa haus exempel att yttra mig öfver hvad jag ej fullt förstår; men utan att vara sjöman, torde det tillåtas mig yttra den förmodan, att olika slags fartyg måste fordra olika slags bestyckning; att det undra batteriet af ett fartyg kan begagna helt olika kanoner än det öfra m. m., och jag skulle högligen beklaga, om ett system-makeri funnes, som Den 30 November e. m. 507 föibjöde Flottan att begagna de medel, som för hvarje särskildt förekommande fall vore det bäst lämpliga. Jag vill nu öfvergå till en annan punkt, deruti motionären obestridligen har mera rätt än i de föreg:de, den nemi, som rörer Arméens handgevär. Men på samma gång vill jag någorlunda tydligt förklara, hvarföre förhållandet icke kunnat vara annorlunda.
Sedan jag uti Banco-Utskottet öfwer detta ämne stadgat min hfwertygelse och yttrat mina tankar; stam c o - Utffottet jämwäl dest infordrade utlåtande afgif-. wit; har jag tilfälligtwis öfwerkonunit et, af Riksens Högloft, Ständers 8ecieta Utstött, under ben ra.Jnr lii r 77? til Riksens Ständer Mi enahanda ämne, asgifwet betänkande; Hwaraf min öfwertygelie i denna helen, ehuru redan förut oföränderlig, wuumt än mes ra styrka. Mig torde benäget tillätas at harwid fa bifoga wiste, i synnerhet härtill lämveliga ställen utur samma betänkande, säsong efter min tanka, warda ai allmänt blifwa kände. Med detta mit ödmjuka yttrande, hwartik jag af anförda skäl funnit mig föranläten, äsyftar jag för ingen del afftag ä Riksens Ständers Hemliga Utskotts til k!nanLo.Werkels ro^lsrinA nu Upgifna plan. I den händelse Högloflige Riddexstapet och Adeln ftulle sinna godt, at bertil lemna dest bifall, förenar jag mig vtwunget til uti et sädant beftut: beredd derjämte at för min del afbörda mig den afgift i Silfwer, som pä min andel, i sammanhang dermed kan. belöpa: hwarwid jag likwäl i ödmjukhet til Högloft, Ridderstapets och Adelns pröfning fär hemställa, om icke en sadan förmögenhets afgift, efter hwad grunder den ock mä komma at utgöras, mä anses och af Bauczueu emottagas, blott såsom et ftexolltum, hwilket en hwar äger full rättighet at äterfä, i fall realika,' Uslmuz genom owäntade händelser icke kan företagas 597 med säkerhet för framrida bestånd, et är efter den bertil eljest äetermineraäs tia.
Domstolens sammansättning på detta jum förevar, fästade åtskilliga af Den 13 November e. m. 253 della Stånds ledamöter uppmärksamheten på det missförhållande, som härutinnan äger rum, derigenom alt hvarje Adelsman anses utesluten från rättigheten att söka lediga tjensler i städerne, och att dervid kunna komma i åtanka, och llere talare yrkade, på grund häraf, afslag å deu ifrågasatte förändringen af grundlagen, på det jemlikhet i rättigheter i de anmärkte hänseenden måtte samtidigt kunna införas. Jag beslridde påslåendet om afslag, och, förlitande mig deruppå, alt orättvisan utaf iriterdictet emot Adelsmän att kunna söka och vinna befordran vid städernes embetsverk vöre för mycket i ögonen fallande, för alt kunna försvaras, dä fråga om afskaffande deraf väcktes, uppmanade jag R. o. Ad. att uti denna angelägenhet fullt förtro sig till den nådiga Konung, som tagit till sitt valspråk Sanning och Rätt. Det kunde nemi., enligt mitt då jemväl uttryckta förmenande, icke gerna annat hända, än ali, dä frågan om den föreslagna förändringen i Högsta Domstolens organisation blef föremål för K. M:s höga pröfning, ledamölerne af Statsrådet jemväl skulle fästa K. M:s nåd. uppmärksamhet på det förhållande, som för närvar, äger rum i afseende på tillsättningen af tjenster i städerne, och hvilket har till följd, att icke någon Adelsman dervid ens får komma under omröstning, och om Statsrådets ledamöter gjorde detta, syntes mig utgången ingalunda tvifvelaktig. Sistlidne Lördag meddelades den nåd. sanclionen å den föreslagna grundlagsförändringen, och vid samma tillfälle öfverlemnades ätskilligc K. M:s nåd. propos:r till 11. St., — men ingen af dem afsåg afhjelpandet af det omnämnde missförhållandet i afseende på rättigheten att söka tjenster i städerne.
— N:o 21. i anledning af erhållen återremiss af betänkandet N:o i3, angående väckta motioner, dels om controller emot missbruk vid fribrefsrättighetens utöfvande och dels om fribrefsrätt för länsmän. XXVI. B. 44- A. 49- Bevilinings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 7, angående reglementariska föreskrifter för bränn - ( 55 > vinsbränningens utöfning samt om hvad vid försäljning af brännvin och beskattningen derå iakttagas bör. XVIII. B. 45, .66. XIX. Å. .32. XXIV. U. 453. XXV. A. 18. U. 3.5. A. 458. XXVI. E. 62. Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 8. i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl. Stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan och landväga-transport af varor iakttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning, af d. 28 November i835. XX. B. 117. XXI. A. .5. — N:o 9. angående Herr A. Brunnii motion om ändring i nu gällande seglationsordning. XX. B. 117. XXI. A. i5. XXV. U. 188, 246. A. 3.2. — N:o 10. angående Herr B. Hjorts motion om upphäfvande af den i Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1836 föreskrifna försegling af bränn vinskäril. XX. B. 117. XXI. A. 16. — N:o 11. i anledning af åtskilliga motioner, om ändringar i Kongl.
S fjerbe ftafettö ftäber: för bein, font »inna burffap på utrifed fjaitbef, 7: 30. — anbre J^anblanbe od) ^abriförer . 3: 23. — 0jöfaptener od) Äofferbiffeppare 3: $anbtroerfare 2: 63. — anbre borgare 2: 23. 3 femte Jlaficns ftäber: för bent, font tvinna bnrffap på utrifed f)attbef 3: anbre .§anb(anbe odb ^abriförer 3: 90. — 0jöfaptener odb Äofferbiffeppare 2: .fpanbttverfare . l: 73. — anbre borgare l: 63. 8 9J:br öre. (Sertiftfater för till ittrifeö ort gåenbe öppna båtar — is. — infyemffa bäcfabe fartyg — so. — tttlänbffa b:o . i: — $olfpaf för ffeppare ocb befattning på refor till ntrifeö ort — 7S. fribref för fartyg ocb båtar — 40. beröm utgifne förbinbelfer — 20. dSefäUbref * — 2S. Siqoibatioitcr öfroer fronoforbringar — 40. SSRäflarcflutfeblar, ^oarje — 2S. äJtäftarcbrcf till §abrifö SJiotariatébrcf, eller bemié odb protefter, font 9lotarii ^Bublici ut 3emte befia afgifter flätt paff titt litrifeö ort beläggad meb jiämplabt papper, motfmaranbe ben forbna pafjagerare SPajj, forn af Äongl. fStajd etter på Äongl. SKaj:té nåbtga be SProtejter, fe fJtotariatdbref. @jö Sfiljobrcf i älteitffap och trolofningar — 25.
Och som Utskottet för öfrigt, uppå ofvan anförda skäl, nogsamt inser behofvet och nyttan för Stockholms Stad och Län af ornförrrialte gemensam'- ma Sjukhus inrättning; så tillstyrker Utskottet Riksens Höglofl. Ständers bifall dertill, att denna fordna Bränneri.egendom måtte, under förbehåll af Bankens panträttighet deruti, upplåtas till begagnande för den gemensamma Curhus inrättningen för Stockholms Stad och Län; hvilket allt dock vördsamt hemställes Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den 26 Maj 1S15. På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd.Prestoch Adelns Ledarn, vägnar Carl de Géer På Vällofl. BorgareStåndets Ledam. vägnar C. F. Landberg. Ståndets Ledam. vägnar Gust. Murray. På Hederv. BondeStåndets Ledarn, vägnar Anders Sandstén. Uppläst De.n 29 Maj. 607 Uppläst hos samtliga Riks-Ständen d. 2g Maj, Vördsamt Memorial. Sedan Stats-Utskottet förehafr de ämnen och framställningar uti Kongl. Majus Nådiga Propo. sition af d. 16 sist!.
Det är a mom. 1 § i 9 Cap. och lyder sålunda: ”Lig”ga inom skifteslagets område fiskelägen, kalk”eller tälg-stensbrott, vattenställen, blekeplat”ser, eller linsänken, qvarnar, vattenverk, ”eller andra lägenheter, som skifteslaget, gemensamt tillhöra;, då må jemväl dertill ”nödige utrymmen, jemte tjenlige ställen till ”hämtning af sten, sand, ler, grus eller torf, ”der sådant tarfvas, af odeldt massa anord-. ”nas och serskildt afrösas, dock icke till större ”vidd än behofvet fordrar.” Häraf synes det otvifvelaktig!, att, om Tångtägt utgör en gemensam härlighet till skifteslaget, kan den icke falla på en enskild delägares lott, utan alla måste den begagna. Den 27 Augusti f. m. 435 Friherre Wrangel: Jag anser frågan om Tångtägt af den vigt, att detta ord bör bestämdt uttryckas, och mera bestämdt än alla de andra, som finnas omnämnda. Om den nämnes, faller det af sig sjelf hvad Herr Danckwardt nyss behagat yttra, och skall, såsom jag tror, undanrödja många processer och mycket gräl. Jag anhåller således om proposition, att ordet Tångtägt äfven må inflyta i den af Herr Danckwardt omförpiäldte §, Herr Hjerta: Friherre Wrangels ändamål synes lätt kunna vinnas, om man i 1 §. 9 Cap. utsätter ordet Hafstång efter ordet: vatten ställen. Jar har visserligen intet emot ett sådant införande, ehuru jag trodde, att orden: eller dylikt, sorn finnas i 6 §. 1 Cap. skulle vara tillräckligt tydliga för att visa, att enahanda stadgande borde äga rum, äfyen i hänseende till Hafstång. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll Utskottens yttrande i denna del, Ropades Nej. Uppå derefter framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln att ordet Hafstång borde intagas uti 9 Capitlet 1 §.