Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afståndet emellan Stockholm och Malmö blefve nemligen härigenom 57 mil 13,150 löt, i stället för 67 mil 18,540 fot, som utgjorde väglängden så länge trafiken mäste följa södra och vestra stambanorna öfver Falköping. Förlädes åter föreningspunkten till Tenhult, och södra stambanan i Lagaliniens riktning, så blefve afståndet emellan samma punkter 59 mil 5,070 fot efter östra stambanan och med begagnande af den vestra 65 mil 650 fot. Utöfver hvad sålunda blifvit anfördt till fördel för Nässjölinien, har i Kommittéens Betänkande uppmärksamheten blifvit fästad på dess närmare belägenhet till östra kusten och Blekinge samt dess beqvämare Inge för anknytning af bibanor till nämnde trakter, såsom Oscarshamn genom Emmådalen, hvaraf de mellanliggande, mera befolkade, bördiga, skogrika och produktiva orterna vore i större behof, än de mot vestra kusten belägna distrikten, der en talrikare befolkning först träffades invid sjelfva hafvet, samt hvarest dessutom strömmar förefunnes, som möjligen kunde göras användbara för transporter i en för dessa trakter lämplig riktning, hvaribland i första rummet borde nämnas Atraån emellan Falkenberg och Ulricehamn. Särskildt afseende borde, enligt Kommittéens tanke, också fästas vid Nässjöliniens beqvämare läge för kommunikationen från Karlshamn, flottans hufvudstatiou Carlskrona, sydöstra linsten och Kalmar till vestra orterna och hufvudstaden, då innevånarne på berörda kust alltid skulle hafva fördel af alt vintertiden uppsöka jernvägen, helst densamma skure eller närmade sig de från denna kust till Jönköping 2 4 Stats-Utskotlets Utlåtande Jtä 86. ledande vägar. Detta inträffade deremot icke med Lagalinien i förhållande ens till vestra kusten, emedan de tätast befolkade delarne af denna kust i alla fall på mindre afstånd och beqvämare vägar träffade vestra stambanan i Göteborg och Westergötland eller den södra i trakten af Finjasjön.
Efter granskning af serskilda förklaringarne öfver min utförda Embetstalan emot de Herrar StatsRådsLedamöter, hvilka tillstyrkt Kongl. Maj:ts beslut uppå HofSekreteraren Bergs ansökning att få i hufvudstaden anlägga en Theater, anser jag mig, hvad sjelfva saken beträffar, endast behöfva förnya mitt slutpåstående, såsom innefattande, jemte nödiga påminnelser emot svaromålet å mitt anmärkningsmemorial, den närmare utveckling af åtalet, som med KonstitulionsUtskottets föreskrift är förenlig. I frågan åter om yrkande af ansvar för anmärkta rådgifvande åtgärden, med tillämpning af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, utber jag mig vördsamt att i detta hänseende få åberopa, såsom vore det nu upprepadt, hvad jag uti den förut i dag inför Höga RiksRälten förehafda sak Lit. A. i lika beskaffad fråga haft tillfälle att anföra. 4:o. Ansökningen Lit. D. Äfven härutinnan erinrade Herr Justitieombudsmannen med egna ord: Ibland respektive Svaranderna i denna sak, såsom 360 deltagande i de Konungens Rådgifvares åtgärder, hvilka utgöra föremål för åtal uti de här förekommande andra och fjerde punkterna, har varit f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård, hvilken, efter hvad bekant är, numera genom döden afgått. Vid sådant förhållande bör jag vid detta tillfälle vördsamt tillkännagifva, alt atalet, så vidt det angår beinälde Herr Grefve och StalsRåd, må såsom förfallet anses. Då deremot min embetstalan bör fullföljas emot öfriga respektive Svaranderna i denna sak, hvilkas nu afgifna serskilda förklaringar derföre blifvit af mig granskade, finner jag desamma, i hvad de röra sjelfva anmärkningsfrågorna och deras beskaffenhet, icke å min sida erfordra ytterligare bemötande, då jag i mitt slutpåstående, med erinringar emot hvad förut å svarande sidan blifvit anfördt och nu hufvudsakligen åberopas, uppgifvit de grunder för anmärkning och åtal i hvarje fall, som ifrån KonstitutionsUtskottets derom gifna föreskrifter kunna härledas.
Öfvertygelsen om verkligheten af dessa ola* genhkter, hafva ledt mig till betraktande deraf, om icke det Vöre möjligt, att genom deras unrianrödjande söka bemäktiga sig fördelande af en realisation, utan att äfventyra de tued en sådarss verkställande, för det närvarande, förknippade svårigheter, eich jäg har trott mig finna, att detta vigtiga ändamål lätteligen skulle kunna vinnas, om Rikets Ständers Banque geuäst öppnaues för hvar och en att der insätta specieraynt eller inyntbar metall, och derföre efter faslstäld grund uttaga Banco» ITxansportsedlär, med rättighet att, emot återställande af lika belopp Transportsedlar, silf. jet till det insatta värdet åter uttaga. Genom denna åtgärd hade Banquen genast inträdt Uti fullgörandet till en del af sina skyldigheter, såsom VexeiBanque. tJtväg vöre beredd för den, som nu eger umbärliga förråd af myntbara metaller, att förvandla desamma, från att vara én ofruktbar egendöta UU ett räntegil - JiancoUtskoitets Beiänkandcn, 45 vande capital j med säkerhet för detsamma* oförändrade värde. Följden deraf skulle san» nolikt blifva en lättad tillgång till länebiträden enskilde personer emellan, som minskade behofvet af de allmänna lånetillgångarne: förlag för handel och näringar skulle okas» och. ert 1 ifligare rörelse i alla industriens grenar uppstå. Möjligheten att genom successivt uppköp af silfver, och detsammas inlernnande i Banquen, trygga värdet af utlåöte penningar skulle lemna penninge-egaren tillfälle att med 53'kerhet derföre, att icke genom myntets för* sämring blifva lidaade, lemnäs försträckningar på längre tider. Den allmänna önskan, som tilläfventyrs i detta afseende kunde uppstå, skulle tilläfventyrs verka dertill, att egaren af fordringar å utländsk ort heldre införde silfver, än andra varor och tillgången på sådana utländska praducter, som icke för landets behof äro oundgängligen nödvändige, kornme således att förminskas.
fjj^är slottets trappa af ef * ^r&gt;ib ålbriga muren sig flamrar, bär pilbninet slingrar långa stänglar od; törnrosbusfarue duga Men så utbröt inbördeskriget, och hvarje medborgare uppmanades att uppfylla sin plikt mot fäderneslandet. Icke att mr Harrison tvekade ett ögonblick att göra sin, men det kändes allt svårt att lämna maka och barn just nu, då det började ljusna, för att gå ett ovisst öde, ja, kanske döden till m ö t e 3. Men hon bad honom i första rummet följa pliktens bud samt öfverlämna allt i Guds hand. Ej nog härmed, hon följde honom ut i krigets alla vedermödor och blef inom den brigad han förde från seger till seger en verklig » Sister of Merey », de sårades och sjukas vårdarinna, de döendes tröstande engel. Vid krigets slut återkom han med rang, ära och utmärkelse och hon älskad och välsignad af tusentals, med hvilka hon delat krigets alla vedermödor och fasor. — bär lyser nu månen blef, bär smiba strålar i sr&amp;melef löpen meb siffnerbamrar. Ur raufors odj grenars fång en jättetos fram sig sträcfer. JTtot trappsteget (ätt bon staber sin pecflabe Falf od] boftav odj glober. ' Afast Ijotab af oartbrjarens gång, t) on bågar odj nätter sjunger en satta, som färlefens yrsel » äcfer. Ifieu r&gt;i, som ej äfsfa få, når bitterbiet är förflarlig: när fram bäröfrer r&gt;i » aubra, bystert slutna intill boaranbra, ben rosen ni trampa på. fjott brinner odj rusar i natten så — odj färlef, farlef är farlig! Från den dagen var Benjamin Harrison ej längre den obetydlige juristen, utan en man, af hvilken fäderneslandet väntade sig mycket. Sedan mr Harrison år 1881 blifvit utnämnd till Förenta staternas senator, inträdde ett nytt skede i mrs Harrisons lif.
Genom den tilltagande omtankan för frambringande af foderväxter är likväl förhoppning, att ett bättre förhållande är att emotse. Åkerjorden brukas bland allmogen ännu på förr öfligt sätt, så att hälften deraf hvarje år ligger i träde. På en stor del af herregårdarne har åter vexelbruk med flera eller färre årsskiften blifvit gängse. Vid de herregårdar, der icke så skett, odlas dock klöfver och vicker å en del af trädesjorden, hvilket börjat efterföljas af allmogen. Der laga skiften skeft, hafva dessa älven bidragit till etL ändamålsenligåre bruk af jorden. De gamla åkerbruksredskapen, trädesstock eller årder, pinnharf, sladd och vält, äro ännu hos allmogen de vanliga. Sedan plogar af flera förbättrade slag nästan allmänt vid herregårdarne undanträngt bruket af trädesstocken, har likväl plogen äfven börjat vinna förtroende hos allmogen. Plogens vidsträcktare begagnande åtföljes af ett förbättradt dikningssystem, och på flera ställen hafva täckta diken blifvit aidagda. Ehuru icke några synnerligen stora odlingsförelag under ifrågavarande tidrymd ägt rum, har likväl länets odlade jord derunder vunnit tillväxt med flera tusende tunnland, genom sänkning och uttappning af mindre vatten, deribland Waxtunasjön i Länna socken och en mindre sjö vid Hagby i Almunge socken, genom utdikning och odling af mossar och kärr, skogsrödjning och upptagande af sämre ängsmark. En del af vattenaftappningarne för markens odling äro understödda af lån utaf statsmedel till ett sammanräknadt belopp af 7,504 R:dr 36 sk. banko.
Cederström genom hans erinran, att mina anmärkmr ej anginge Konungens rådgifvare, utan endast StatsUtsk:s förfarande. Jag ber att i afseende derpå få yttra några ord, mot dem af StatsUsk:s ledamöter, som velat försvara sina åtgärder för de anmärkmr jag gjort. Det är sagt, att man handlat förut på samma sätt, men det är ingen ursäkt, sä framt förfarandet är stridande emot grundlagen. I sådant fall utgöra de 12, af Hr von Troil uppräknade målen, ingenting annat än en lista på lika många serskilda grundlags-öfverträdelser, hvilka StatsUtsk. låtit under denna riksdag komma sig till last. De utgöra, så att säga, ett qvittence pä min debitering. Det är gifvet, mine Hrr! alt det förhåller sig med StatsUtsk. på samma sätt som med hvarje annan myndighet, nemi. att, om ingen annan jäfvar myndighetens rätt till upptagande af ett mål, som henne icke tillhörer, sä bör myndigheten jäfva sig sjelf. Så gör hvarje domare. Så gör hvarje embetsverk, och sä borde äfven StatsUtsk. hafva förfarit. Dessutom är det ju ingenting ovanligt, att ett Utsk. till R. St. inkommer med anmälan att: till detsamma blifvit remitterad en fråga sä och så beskaffad, men, emedan hon, jemlikt den eller den §:n, ej hörer till dess befattning, sä kan Utsk. densamma icke upptaga, hvilket Utsk. får vördsamligen anmäla. Hvad hade väl hindrat StatsUtsk. att så göra vid detta tillfälle? Att Utsk. hade bordt göra det, torde vara klart af 2 mom. 37 § Riksd.Ordn., som jag redan uppläst, och som jag anhåller att nu till yttermera visso fä upprepa: ”2:o. Intet Utsk., Coust.- och BaukoUtskm allena undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till afgörande i R.
Det var ej vågor de genombröto: himmel, jord, berg och vatten syntes icke till – endast hvit fradga omgaf farkosten, öfver, under och på sidorna; och tjutande frampustade de mot klipporna krossade vågorna sina darrande dödssuckar. Slutligen flög båten fram i det omätliga hafvet på vestra sidan om skären. Faran var öfverstånden, och Haraldson lyftade åter hufvudet med den djerfva tillförsigt, ett lyckadt vågstycke skulle ingifva en sådan natur. ”Det var ett godt stycke arbete!” sade han triumferande till Birger. ”Belägg nu skotet så godt du kan, så skola vi se på, hur det går med kronans gossar här bakom oss.” Det var i morgongryningen. Stormen hade saktat af; men luften var mörk och kulen. Haraldson ansträngde sina vanda skarpa ögon, för att desto bättre kunna urskilja, huru den hatade tulljakten reste all verldens väg. En grym, hånande tillfredsställelse spelade i hans ögon. Men detta uttryck förvandlades i det bittraste raseri, då han med en röst, som för första gången under hela affären förrådde en darrning, yttrade, vänd mot Birger, hvilken förgäfves sökte att få focken belagd: ”Vid alla dj–r, den gamle krontjufven har kommit helskinnad igenom! Tiden är kort, det duger ej att förspilla den med ord. Vi ä’ förlorade, om inte ..” han kastade en uttrycksfull blick på sonen, medan han betänksamt vägde studsaren i handen. Ett leende af fruktansvärd vildhet besvarade från Birgers läppar den halft framkastade vinken. ”Erika!” mumlade han mellan tänderna, ”i går skulle jag ej kunnat göra detta: i dag fruktar jag ingenting; jag aktar ej mera hvarken mitt eller andras lif.” Han nickade betydelsefullt åt fadern, sprang för-ut och nedhalade med några väldiga tag focken, hvarunder han sorgfälligt stack geväret. Haraldson, som redan fullkomligt återfått sin vanliga köld, gömde sitt på botten i styrrummet och lade derefter båten mot vinden. Tulljakten nalkades nu, och jaktlöjtnanten prejade båten för tredje gången.
Jag måste fästa upmärksam heten derpå, att alla fyra Stånden måste bifalla Betänk., såvida det skall blifva lag. Det är således icke vi ensamma som afgöra denna fråga. Det är då af vigt, att då man i allmänhet gillar förslaget man icke söker att åstadkomma en återremiss, emedan man icke vet hvaråt den leder-; inom BankoUtsk. finnes en icke ringa fraktion, som vill utdela länet på alla landets innebyggare, ungefärligen 4 Rdr par man, och till förekommande häraf är väl lyckligast att Betänk, bifalies på det sätt jag föreslagit. Möjligen kan man föreställa sig, att vi ännu hafva god tid på oss med denna frågas afgörande, men, mine Hrr, vi kunna likväl nästan hvarje timma vänta att per telegraf erhålla underrättelse om lånets disposition, kunna ju Fullmäktige genast utlemna penningar. I en tid som denna, då det är af vigt att få penningar, är det önskligt att hafva frågan om Instruktion för BankoFullmäktige afgjord, så att Fullmäktige genast må komma i verksamhet. Hr Ehrenhoff: Då jag förra gången hade ordet glömde jag att tillkännagifva, det jag så mycket heldre biträder Kr Mannerskantz^ förslag, som jag hoppas, att Regeringen skall tillsätta en man, den der icke ser fmanserne omgifna med allt för mycket blomsterdoft. En ledamot har förebrått irrig, att jag icke skulle känna Bankolleglem:s 108 §, enligt hvilken Fullmäktige icke få omtala vissa hemligheter inom Banken. Cm den värda ledamoten hade tänkt något på saken, skulle han hafva insett, att, cm iag icke känt denna g, jag framlagt fullständiga handlingar i säkert och hade icke behöft fråga om de ämnen jag påpekat. Jag vill icke beskylla talaren att vara okunnig om den ed jag ali egt, att icke i otid yppa hvad som tilldrager sig inom Banken. Jag har för öfrigt begärt att endast få några lugnande uplysr,ingär, och jag vet icke, om min ed förbjuder mig att på annan, laglig väg få dessa uplysningar eller söka framdrifva dessa hemligheter i Banken.
Hvad jag vidare vill tillägga, är nemligen detta: att det genom flere samverkande omständigheter blifvit en bland de fattigare klasserna allmänt utbredd tro, att det är lättare erhålla förmånligt arbete o c h goda tjenster, o m man sluter sig till någon bibelläsande förening och antager dess yttre sedvänjor, så länge tills afsigten är uppnådd. Men k o m m a sådana personer då derigenom att få en plats, hvarest kristlig tukt öfvas o c h ingen tillåtelse till att deltaga i demoraliserande nöjen kan erhållas, då händer det icke så sällan, att sådana ynglingar o c h flickor icke blott afkasta den påtagna kristliga rollen, utan äfven bryta med all heder o c h anständighet. Bella rosa. Det är verklighetsbilder af dylikt slag, som bestämt mina åsigter o c h mitt handlingssätt i denna sak. Hvad jag deremot skulle vilja verka för och vara med o m, det vore, att några liktänkande familjer en gång i veckan under de långa vintermånaderna i tur o c h ordning öppnade sina hus för eget o c h vännernas tjenstefolk o c h mottoge tjenarne som gäster. Vid dessa samqväm kunde man då, utan allt skolmästrande, så småningom meddela dessa äldre eller yngre personer en sådan upplysning, att de kunde börja granska sitt inre och tänka öfver lifvet. För detta ändamål äro egna upplefvade händelser och lifserfarenheter ett godt o c h pröfvadt medel liksom muntliga berättelser ur olika folks historia, våra egna djuptänkta folksagor samt någon bild ur den kristna församlingens historia. På detta sätt skulle hyckleriet förebyggas, o c h man kunde hoppas att vinna våra gä- sters hjertan och så göra dessa tillgängliga för en upplysning, ur hvilken så småningom önskan o m en djupare kunskap i krislendomens sanningar kunde uppspira.
347 angående noggrannare tillämpning af Författningarne ora Fabriks och Burskapsrättigheters beviljade; af Herr Santessons Memorialer, angående nödvändigheten af bestämda Författningar om Hemmans förmedling och återkallande af Kongl. Brefvet d. irsta October 1804, i detta ämne; och om rättighet för Landtboer att få utan hinder af Lagens stadgande om Brandstod och med afsägande af delaktighet deri, ingå nya föreningar om Biandförsäkring eller Brandstod, äfvensom uppmuntrande af sådane föreningar; och af Hr Hiessleiters Memorial, angående föreslagne förändringar uti Kongl. Förordningen den 23 Junii i8a5, emot oloflig inoch utförsel af varor. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Af Herr Lundmans Memorialer, angående de olägenheter, som tillskyndas Staden Linköping deraf, att de till LifGrenadierRegementernes MusikCorpser hörande personer, för hvilka Torpställen dels redan finnas, dels böra beredas, bo i Staden med deras hustrur och barn; angående skyldighet för Husegare i Stad i allmänhet, att, lika med Borgerskapet, deltaga i all Stadens tunga; angående arbetsfolks skyldighet att förse sig med årstjenst m. m.; samt angående vilkoren för å handtverkerier burskapssökandes fräjd; af Herr Hembergs Memorial, med förslag, att brau vinsbränning 348 Den ag Maji. endast med Potatoes må i Sverige tillåtas; af Herr Lindqvists Memorial, angående införande af nya böneformulär för den husliga andakten uti nu gällande Evangeliibok ; af Kongl.
Om Utsk. tänkte så i afseende på Borås, hvarföre hyste icke Utsk. samma mening om Norrköping, som är en större och bättre belägen stad, och som således bör med mindre svårighet än Borås kunna uthärda en stark påtryckning? Mig synes följaktligen, att samma bevågenhet, som gifvit sig tillkänna mot Norrköping, äfven borde omfatta Borås. Utsk. har föreslagit medel till inrättandet i Orebro af en sådan skola, som den ifrågavande. Men denna stad har, enl. min tanka, vida mindre behof deraf än Borås, emedan jernhandteringen kring förstnämnde stad bedrifves i stort och denna står i fördelaktigt förhållande till utlandet. Att man föreslagit bidrag till tekniska skolor i Norrköping och Orebro, och att man har en sadan i Götheborg, hjelper icke Borås, ty från de 2:ne första skolorna är denna stad allt för långt belägen, och i Götheborg är deras antal, som besöka skolan, utan tvifvel så stort, alt utrymmet icke räcker till för flera från andra orter. Man har påstått, att delta anslag icke skulle lätta bekymren för befolkningen kring Borås, samt att de arbetare, som redan äro invande i väfnadsyrket, äro för gamla tili att lära något i skolan, om ortens näring komme i trångmål. Många sådana torde dock icke finnas. Men om än åtskilliga skulle vara för gamla, så qvarstår dock ett upväxande slägte, hvilket tvifvelsutan valde fadrens yrke, om det kunde genom bättre läroanstalter uppehållas. I annat fall skulle väl denna ungdom föranlåtas egna sig åt landtbruk. Kan det lemna de arbetslösa lönande sysselsättning på Svälterna, der odlingsbar jord saknas? När samma betryck öfvergick Schlesien, som nu hotar Borås, var Begeringen i stort bekymmer, huru väfvarne skulle kunna näras. Man använde dem bland annat till att sönderknacka sten på chausséerna för deras macadamiserande. Men den vid sittande i varma rum vanda befolkningen var så klen, att hon icke ens tålde blåsten på fria fältet, och ännu mindre dugde til! jordbruksarbete. Då man måste göra afseende på menniskornas beskaffenhet, kan väl icke i förevar:de fall något lämpligare företagas, än alt genom undervisning i slöjder bereda väfvarne tillfälle att försörja sig.
Majus den i3 dennes aflåtna', samt den 20 derpåföljde på Bordet laggda, Nådiga proposition till Rikets Ständer, angående anslag Af vidare nödiga medel till understöd för ut - Prof, Utdr. d, 32 Nov, rt3g. flyttningar vid ego-skiften, äfvensom till fortskyndande af Afvittrings-Verket i Rikets Norra Provincer. Expeditions-ZJiskottet : Herr ion Hartmansdorff*, August, den 20 dennes på bordet lagg ia Motion , att samtlige Rikets Ständers Utskott måtte anmodas att i slutet af deras betänkanden uppställa ett bestämdt tilleller afstyrkande i hvarje ämne, S. D. Remitterades till Lag - Utskottet: Kongl. Maj:ts den i3 dennes aflåtne, samt den <20 derpåföljde, på Bordet laggda Nådiga Proposition till Rikets Ständer, att Kongl, Maj:ts Nådiga Förordning, angående grunderne och vilkoren för Hemmans-klyfning, samt afsöndring af Jord eller andra lägenheter från Hemman, af den 19 December 1827, må gälla äfven i afseende på Säteri-, Rå- och Rörsoch Frälse-hemman; samt att Föreskrifterna om Säteri-Byggnads underhållande å Säterier må upphöra; jemte de af Herrarne Törneblad, Carl, Danckwardt, Magnus Georg, och Ribbing, Arvid, i anledning äf högstberörde Proposition, denne dag afgilne yttranden. 3-S Frat, XJtdr, d, 22 Nav, iszg. Från Högvördige Preste-Ståndet.
Mörner yttrade sig först lill fördel för penitentiärsystemet, men sedermera hade han ett och annat att deremot in - Den 28 April. 251 vända. Han tycktes vara med derom att ett uppskof kunde vara bra för att försöka systemet. Under mitt föregående yttrande hade jag tillfälle, såsom jag hoppas, alt visa hvarföre man icke kunde fä någon erfarenhet af penilentiärsystemets tillämplighet, nemi. derföre att vår lag endast dömmer till fängelsestraff sådane brottslingar, som redan mognat i brottens skola, och af hvilka man således icke med skäl kunde hoppas någon förbättring. Detta vet den värde talaren likaså väl som jag, men han tror ändock, att ett sådant fiirsök skulle kunna vara gagnelig!. Har han sä högt förtroende för systemet, hvilket jag icke har, så vet jag icke hvarföre han icke ovillkorligen tillstyrkt det, när det tillämpas på personer, som tagit första steget pä brottens hana. Samma värde talare anförde vidare, att han hade skäl både för och emot, och jag måste bekänna, att tolalintrycket pä mig af hans yttrande var att ihågkomma hvad en utmärkt skådespelare yttrar uti en alltmänt omtyckt opera: ”.lag vill väl, men jag vill intet.” Hr Lagerhjelm gjorde en förändring af den primitiva motionen, åsyftande ett uppskof. Han vill återremittera betänk, på det att en lag må kunna åstadkommas, hvarigenom de som tilltalas andra gången för stöld, skulle kunna stralfas med penitentiärfängelse. Om denna lag gäller alldeles detsamma som att detta fängelsestraff skulle kunna tillämpas för tredje resan stöld. Man mäste hörja med begynnelsen och använda straffet på dem, som ännu icke alltför djupt fallit, ty eljest begår man misstag. Hr von Hartmansdorff åberopade, såsom skäl för sin förkastelse af systemet, de uppgifter han hade erhållit om bekännelsefångar, nemi. att en, som suttit der 1 år 10 månader, icke hade ångrat sig, oaktadt han hade ett mord på sitt samvete. Han betänker dervid icke huru förhållandet är med dessa bekännelsefångar. Hvarför insättas de dil? Jo de insättas när icke fullkomlig bevisning är åstadkommen att de hafva begått ett brott, som förljenar att bestraffas med stupstocken.