Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förenar mig med Frih. Klinkowström och Hr von Troil, samt anhåller, att hvad de i detta fall yttrat, mätte af Ståndet behjertas. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Galir.: Jag instämmer i det yt rande, som Gr. Lagerbjelke afgifvit. Jag anhåller blott att få tillägga några ord. Det är visserligen troligt, på sätt den siste värde talaren yttrat, att dylika anspråk som det, hvilket i fråga om Råby institut framkommit, skola vid kommande Riksdagar förnyas, emedan det finnes en viss tendens, att ifrån den enskildte medborgaren, eller att ifrån kommunen hvälfva sina skyldigheter på del allmänna, Jag har nyligen deltagit i eli sammanträde af Statsoch Bevilln:sUlsk:n, der man sökte alt till kommunernas fördel tillvälla sig en beskattning, som ursprungligen varit afsedd för Statens allmänna ändamål, en summa af icke mindre än 315,000 R:dr b;ko, 72 Den 19 Augusti e. m. för att derigenom underlätta, dels skolväsendel, dels vården om fattiga och vanvårdade barn. I denna samling upträdde samma reservant, som nu yrkat, att (ör Råby skall beviljas ett årligt anslag af 1.000 R:dr b:ko. Han upträdde då med den åsigt, hvaruti Utskrn instämde. Det lyckades likväl icke, att från Staten borttaga dessa 315.000 R:dr. för att öfverlemna dem åt kommunerna, hvilkas skyldighet är att draga försorg, icke allenast om sina faltiga, utan äfven om sina vanvårdade barn. lag skulle icke vilja framställa på en sådan landsorts vägnar ett sådant tiggeri, om jag så får säga, för ett sådant ändamål, som bör åligga hela landskapet. Jag skulle tro, att Skäne bör kunna hafva råd alt bekosta understöd för tjugu barn, utan att provinsen behöfver komma och genom sin Höfding göra framställning, alt erhålla medel dertill. Det lärer väl ingen neka, att del är kommunens skyldighet alt taga vård om dessa barn, då antalet icke ttpgår lill mer än ljuga, hvilka förmodligen komma alt utgöras af barn ifrån Skåue.
Utskotten anse sig, till styrka för deras hemställan om bibehållande i samma iåneväg af det, som intill nästa Riksdag ingår å Fastighets-lånen endast behöfva återupprepa, hurusom, under den förlägenhet, som allmänt öfverklagas , någon hufvudsaklig ändring icke synes böra ega rum uti den Uåne-anstalt, hvarigenom omedelbart understöd varit Jordbrukaren beredt; heldst Banquens ställning, i afseende på arten af dess hypothequer, icke derigenom försämras, och det synes då först vara rätta tidpuncten att verksamt börja återbringa Banquen till sitt rätta skick , när sådant utan förfång för andre vigtiga interessen kan åstadkommas. —■ Oeremot kunna Utskotten icke, utan att rubba sjelfva grunden för planen till penningeväsendets reglering, tillstyrka det inom Hedervärda Bonde-Ståndet framstäide Förslaget , att än ytterligare så betydligen föröka Banco - / 844 Bancö-ZJtsftottets Betänkatidert. Sedelstocken, och med detsamma Banquens, af ingen tillgång i reelt mynt motsvarade, skuld. Dessa grunder och åsigter äro redan så ofta, uti de yttranden Utskotten afgifvit, anförde och utredde, att ett vidlyftigt återupprepande deraf skulle vara öfverflödigt. Utskotten tro det icke heller böra undfalla hvar och en, sorn råd frågar erfarenheten , huruledes en ökad utgifning af Eanquens Sedlar minskar värdet deraf; att i samma mån det enskilda förtroendet blifver rubbad t ; och att således, då ett Samhälls skick icke är tänkbart , der icke enskilde personer skulle ega fordringar af andre enskilde, till vida betydligare belopp än hela den utelöpande Sedelstocken, genom desse fordringars tvungna återgäldande, förlägenheten skall tilltaga i vida större man , än den genom de nya lane tillgångarne kunnat afhjelpas.
Lag måtte antagas, med ut* sättande af straff för de förbrytelser, emot fastställd ordning, som af nämnde åhörare kunna inom Ståndet begås och de öfriga RiktStånden ännu icke medgifvit åhörares inträde under öfverlåggningarne; anser LagUtskottet för det närvarande icke lämpligt, att, i anledning af Herr Rosenblads Memorial någon så beskaffad Lag föreslå. Beträffande åter förebrytelser, begångne i Riksens Ständers Flena Plenorum; så anser Utskottet erfarenheten, från förflutne tider, tillförlitligen ådagalägga, att de Stadgauden GrundLagarne meddela till fredande af Enskilde Riksdagsmän och bevarande af friheten i Riksens Ständers öfverläggningar och beslut, i förening med påbuden Borgfred inom Konungens Slott, der Plena Plenorum å RiksSalen hållas, äro tillräckliga för det af Herr Rosenblad åsyftade ändamål, hvadan Utskottet ej ellet? i detta hänseende tror sig böra tillstyrka antagande af något nytt eller utvidgadt Lagförslag; hvilket, tillika med tväntje Ledamöters särskilda mening till Riksens Höglofl. Ständers pröfning vördsamligen öfverlemnas. Stockholm den 2^j.de April 1823, Utdrag af Protocollet, hållet hos Riksens Höglofl. Ständers Lagutskott, den 24 April 1823. S. D. Föredrogs Herr Bernhard Ro - i SÖ LtigUtskottets Betänkandets, isenblads af Höglofl. Ridderskap©! och Adelö remitterade Memorial, deruti yrkas, att Lagutskottet måtte utarbeta en -Lag, i afseende på förbrytelser, begångne inom RiksStåndens Plena eller Riksens Ständers Plena Plenorum , af personer, som ej tillhöra Riksens Ständer eller detta RiksStånd. 1 anledning hvaraf Utskottet tillstyrkte det ytt» rande, sorn innefattas uti Betänkandet Nro 42» Härifrån var Herr Häradshöfdingen Ribbing skiljaktig och yttrade; ”norde §.
Sjelf hade han inga förhoppningar, utan var öfvertygad om att han skulle dö. Innan jag gick, gaf han mig detta bref och bad mig lemna det åt herrn, om herrn skulle komma att fråga efter honom, i annat fall skulle jag bränna upp det ... På måndagen dog han. Jag mottog brefvet, tackade källarmästaren och gick hem i en helt dyster sinnesstämning. Isanders bref innehöll följande: »Herr ***! Som jag känner mig dödssjuk och icke på annat sätt tror mig kunna visa min tacksamhet mot er, vill jag försöka att – om mina krafter tillåta det – berätta det återstående af mitt lif. Jag hade blifvit afsatt från mitt presterliga embete, min hustru hade kort derefter rymt ifrån mig ... ingenting qvarhöll mig. Jag realiserade min lilla förmögenhet och flyttade till Stockholm, der jag lyckades erhålla en lärare-befattning vid en privat-skola. En afton satt jag ensam med ett glas punsch nere på Strömparterren, då min uppmärksamhet fästades vid ett samtal, som fördes af ett par herrar ett stycke från mig. Den ene var Q, den ryktbare redaktören af den konservativa tidningen »Kräftan», i den andre igenkände jag grefve Hägerstjerna, som nyss blifvit enkling och, för att trösta sig deröfver, slagit sig på politiken. De båda herrarne samtalade också i ett politiskt ämne, och Hägerstjerna höll ett vidt och bredt tal, till hvilket Q lyssnade med ett ironiskt leende, icke derföre att han ej delade grefvens åsigter, utan derföre att denne framställde dem på ett rått och diffust sätt och understödde dem med de barockaste och för ämnet mest främmande skäl. – Hvilken skada, yttrade Q, att icke grefven vill offentliggöra sin genialiska uppfattning af denna vitalfråga för samhället! Det vore en ovärderlig tjenst åt vår gemensamma sak. – Ah, sade grefven med ett sjelfbelåtet leende, tror ni verkligen det? Är det er mening? – På min ära! Grefven suckade. – Jag fruktar, sade han efter en kort paus, att jag skulle blifva alltför mycket besvärad af min ovana vid tidningsspråket.
Utskottet får derföre vördsammast tillstyrka, det mätte Riksens Ständer hos Kongl Majit i underdånighet anhålla om den Författnings utfärdande, att ett så tillräekligt antal befäl, af de vid Amiralitetet tjenstgörande Officerare matte Commenderingarne åtfölja, Ben 16 Juli. *40» följa, som nödigt ar för att kunna på manskapet hålla ordning , och att desse Officerare måtte förpligtas att hindra , det de skjutsande må kunna tvingas att skyndsammare, än författningarne bestämma, fortskaffa det tågande manskapet, samt i öfrigt förekomma all misshandling, och allt förolämpande bemötande. Hvad den af .Riksdagsmännen från Stora Kopparbergs Kan gjorda hemställan vidkommer, att skjutslegan måtte få bero på frivillig öfverenskommelse imellan resande och skjutsande, förutsätter den, å de sednares sida , mot en vägfarande , sorn ofta är nödsakad, för angelägenheten af det ärende, han på viss tid måste hafva ombestyrdt, underkasta sig hvilka' kostnader som heldst man honom må ålägga, en billighet och hjelpsamhet, som nog mycket är stridande mot den erfarenhet hvilken hitintills i detta afseende blifvit ådagalagd. Om obilliga prejerier mot resande icke värk sällsynta på en tid, då endast vissa tillfälligheter, för några timmar, gjort dem beroende af de skjutsandes välbehag, låter möjligheten af vägfarandes fortkomst icke tänka sig, örn detta beroende skulle i alla händelser inträffa. Det är ock derföre, som i alla hyfsade Stater skjuts-inrättningar finnas, med ålagd skyldighet, att, för viss bestämd lega, fortskaffa ’ resande; och Utskottet är fullkomligen öfvertygadt, det sådana anstalter i Sverige omöjligen kunna umbäras. Icke heller tyckes det vara tjenligt, att skjutslega!! för hvarje är vid Markegångs-sätt nin - 14Ö2 Den 16 Juli. ningarne bestämmes efter fodrets olika pris. Hvilken villervalla det skulle medföra, att skjutslegan i särskilta
Maj:t ville uppå Ecclesiaslik-Expeditionens föredragning besluta angående erforderliga verkställighets-åtgärder i anledning af det tillökta anslaget till Institutet för Elinda och Döfstumma; Om så väl delta förhöjda anslag som rörande Rikets Ständers beslut om ersättning för Centonal-afgiftens upphörande förständigades Stats-Kontoret; hvilket beslut jemväl blifvit Krigs-Expedilionen meddeldt. 57:0 angående reglering af utgifterne under Riks-Statens ^:de HufvudTitel. i834 den 6 December i underdånighet anmäld. Stats-Kontoret om innehållet till efterrättelse vid Special-Staternes uppgörande förständigadt; — Hvad Rikets Ständer beslutit rörande pensionsanslaget för MilitärEmbetsoch Tjenstemänssamt Under-Officerares enkor och barn, meddeldt IirigsExpeditionen genom Protokolls-Utdrag. 58:o angående reglering af utgifterne under Riks-Statens cpde HufvudTitel. 1834 den 6 December i underdånighet anmäld. Om de af Rikets Ständer å Nionde Hufvud-Titeln uppförde tillökta anslag Stats-Kontoret till efterrättelse förständigadt. — Frågan om bidrag af gide Hufvud-Titelns medel till understöd för Chalmerska Slöjde-Skolan i Götheborg skulle förekomma i sammanhang med den allmänna regleringen af utgifterna å nämnde Titel för nästa år; — Och förklarade Kongl. Majit Sig vilja uppå Kammar-Expeditionens föredragning i Nåder besluta angående dispositionen af det till Jordbruks-Inslitutet vid Degeberg beviljade serskilda anslag. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Emb. Ber. den 14 Jan. 1840. pc) 59:0 angående reglering af utgifterna under Riks-Statens irsta HufvudTilel; samt — med tillkännagivande att Stats-regleringen lomme att vidtaga med år i835. i834 den 6 December i underdånighet anmäld. Siats-Kontoret om innehållet till behörig efterrättelse förständigadt.
Jag tror således icke att det är skäl att ingå på det beslut, Bor gare-Stit fattat. Hvad beträffar den nu föredragna gin, så är gif vet att då komiterade upgjorde sitt förslag, hvilket skedde innan ens var kändt, huruvida förslaget till bevillnings-stadga skulle antagas, 86 Den 5 Oktober f. m. det var nödvändigt att gå så till väga sorn skett och framställa ett sådant stadgande, som förefinnes i mom. 3 af både komiterades och Utsk:ts förslag. Men sedan man nu antagit en ny bevillningsstadga och det ej är sannolikt att den nu ifrågav:de författningen kommer att tillämpas, förr än bevillningsstadgan vinner tillämpning, bör man, på sätt Gr. Lagerbjelke föreslagit, borttaga mora. 3 och i stället förtydliga det första genom att insätta ordet allmän före ordet bevillning på 7:de raden samt införa orden : »enligt 2:dra artikeln» i stället för orden »såsom för inkomst» å sista raden, så att mom:t komme att erhålla följande lydelse: »Skyldig att till kommunens i §5 omförmäldegemensamma utgifter bidraga, är en hvar, som inom kommunen, ehvad han derstädes bosatt är eller ej, eger eller brukar hemman, hemmansdel eller annan i mantal satt jord eller från hemman under full egande rätt afsöndrad eller till allmän bevillning för sig taxerad fastighet eller derstädes idkar bergsbruk, fabriksrörelse, handel, handtverk eller annan till allmän bevillning taxerad näring; äfvensom en hvar, sorn inom kommunen sitt rätta bo och hemvist häfver eller hafva bör och antingen af staten eller af kommunen eller på annan grund sådan lön, pension eller inkomst åtnjuter, att derför bevillning enligt 2:dra art. till staten erläggas skall.» För öfrigt får jag anhålla att R. o Ad. täcktes bifalla 2:dra mom:t, hvaremot det 4:de torde bifallas med den af Borgare-St:t vidtagna förändring, hvilket torde blifva så mycket nödvändigare efter det beslut R. o. Ad. fattat i 11:te §:n. Frih. Tersmeden:
Stockholm den 17 september 1811. J LILJENCRANTS S af UGGLAS .. Reglemente varefter styrelsen av ön S: t Barthelemy kommer att tills vidare förvaltas och utövas. Drottningholm den 25 september 1811. Då Vi funnit att reglementet av den 15 oktober 1805 för styrelsen av ön S: t Barthelemy inte uppfyller kraven för kolonins fördelar har Vi gjort följande förändringar. På guvernören åligger att ombesörja allt vad militära ärenden och öns försvar angår. Han har också befälet över garnisonen och milicen. Brevväxling med främmande makters befälhavare. Ordningsmål till kolonins välstånd och trevnad, lugn och säkerhet. Till hans hjälp en adjutant. Guvernören avlägger sin ed inför Oss. Lagstiftning och justitieärenden handhas av en konselj bestående av 7 personer. De följer svenska lagar och författningar som är lämpliga. Finns inga författningar som passar till ärendet, rättar man sig efter tidigare regler och skäliga sedvanor som varit på de Västindiska öarna. Besvär insändes till Oss. Polisärenden och expeditioner i de ekonomiska ämnen som inte hindrar handel eller rörelse, som sjöpass, fribrev för slavar och sjöskador får avgöras av guvernören om de är brådskande. En kommitte skall väljas bland öns innevånare och sammanträder vart tredje år och föreslår förbättringar och allmänna fördelar. De kan kallas till extra sammanträde om extraordinära omständigheter råder. De har ett eget reglemente att följa. Deras förslag lämnas till konseljen. Öns inkomster bestäms genom särskilda författningar, utgifterna genom Vår utfärdade stat. Inga förändringar eller extra avgifter får äga rum. Varje månad skall sammandrag av öns inkomster och utgifter lämnas till konseljen. Räkenskaperna insänds till moderlandet varje år. Kontanterna förvaras i en järnkista i ett säkert rum. Kistan är försedd med 4 lås. Alla expeditioner till Sverige skall ske med första säkra lägenhet. Särskilt viktiga papper sänds i 3 exemplar med olika båtar. (Reglementet har skrivits parallellt på franska.). Drottningholms slott den 25 september 1811.CARL JOHAN. Kongl Maj: ts och rikets kammarkollegiums cirkulärbrev till samtliga konungens befallningshavare, angående kontroll å mantalsskrivningarna. Stockholm den 7 oktober 1811.
Ständer warit och blifwit till Utskottets beredning förwisad, om icke fordringsägare borde lemnäs den alternativa utwägen, att börja lagsökningen med stämning till Domstolen i orten, och Utskottet enhälligt funnit en tillstyrkan deraf lempelig; sa, med iakttagande och bibehållande af de i vfwannamnde Författningar stadgade hufwudgrunder, har jag för min del wäl lika med Utskottets pluralite, ansett Borgenärernes fordringstalan förwarad genom det de inom preskriptionstiden, antingen hos Domaren i orten uttaglt stämning, eller ock hos Konungens Befallningshafwande ingifwit sin Utmätnings ansökning, emst löftesmannen; men jag Den 9 Julik. rgzs serskilt har derwid welat hafwa tillagt, att denna stämning eller denna Utmätningsansökan, ehuru ej före preskriptionstiden löftesmannen kommunicerad, dock i en sä oafbruten ordning genast derefter borde blifwa det, att dcsie lagsökningssteg inom den tid, och pa det sätt 8 Cap. g §. Utsöknings-Balken, och ii Cap. Nätteg. Balken förestrifwa, kill ! glig fullföljd betordrades wid förlust eljest af all wware talan i malet; hwadan ock da hwad angar den salunda lagsökte löfteömannens stadeslöshallning hos sine medlöstesman, när sadane existerar, Lagens bud i 4 Cap. UtsökningsBalken borde i den delen tjena till efterrättelse, jag altia till den blifwande Lagförklaring , förestagit en sudan redaktion, som mitt i detta ämne asgifne yttrande till Protokollet innehaller.
Salu-accis af städerna 218: 50. Riksgälds-kontoret tillgodoförda besparingar: å 2:dra liufmdtiteln, Fångars vård och underhåll 92,148: 6. Gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll 43,603: 82. Skrifmaterialier och expenser, ved nu m. för Departementets Kansli-expedition 334: 25. Dito dito för Flottans stationer och depot .-. ' 1,282: 82. 46,249: 87. å 6:te hufuudtiteln, Jordförluster genom kanaloch väganläggningar 1,671: 39. å 7:de hufvudtitéln, Transportkostnader för stats-verkets bergseffekter 873: 96. Reseoch traktaments-penningar 434: 64. Transport: å 8:de hufvudtiteln, Särskilda förslagsanslag för Kleresiet: till Konsistorie'notarierne å 9:de hufvudtiteln, Allmänna Indragningsstaten Summa Brister, uppförda till ersättning af Riksgälds-hontoret: å 2:dra hufvudtiteln, Mediko-legala besigtningar 1,437: 37. Skrifmaterialier och expenser, ved m. m 2,873: 11. Reseoch traktaments-penningar ; 5,458: 35. Ersättning åt vittnen och parter 8,405: 97, å 4:de hufvudtiteln, Kavallerioch infanteri-regementena 1,382: 44. Indelta Arméens vapenöfningar 295,544: 87. Fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar 101,420: 45. Mathållning för manskapet vid garnisons-regementena 54,497: 24. Dito i landsorterna 3,167: 93. Reseoch traktaments-penningar 42,096: 74.
Dickamrna och Memorialer, inlemnade, örn uppläsning deraf wid Protocolls - justering, Jun. 850. — att frän "Riksdagen bortreste eller annars fränwarande Ledamöter ej böra fa inlemna Jul. 533- Dikning, ärlig, och hägnad angäende, Lag - Utskottets Reg ster. 55 Betänkande. Äng. 1265. och Protocolls-Utdrag, Vlov. 215. Dioconk, Götheborgs och Malmo, om rättighet till cttra-biträdcs-lan af Riks-Lisontcn, Vlov. 873. 2593. 1609. 2304. — Banco - Utskottets anmärkning emot det dem (och Äbo-) af Hrr. Banco - Fullmägtige är 1Z08 bewiljade understöd med temporaire län i Riks-Disconten, Sept. 763. 870. 2020. 1029. Ock. 1251. Discont-län, om nedsättande af räntan derä, Maji 281. till förswars - werket, om dess flyttande pä Läne-Banco-rakning, Jun. 667. Disconterings-rättighet i Banken, för allmänna Brandförsäkrings-werket, Mars 776. 1130. — för allmänna Magazins G»t)relsen, (Statsoch Lecon. Utst.) Febr. 8z. — (Banco-Utsk.) Febr. 588. Dispenser, om Konungens magt akt i en del allmänna LagenS stadgande» samt i missa Fidei - CommissFörfcittningar göra « - Jun. 647. Domkyrko» Lionden, om dess indragning, 2lug. 686. Donationer och Förläningar af större eller mindre delar af Kungsgårdar, om deras äterkallande, 2lug. 658. Dsnakions-sord,-Städcrncs angäende, Sept. 322. Douglas, Grefme (larl Willielm, yttrande, prov. 1754.
H a n gick ut, stängde dörren n o g a utifrån, stoppade nyckeln i fickan och gick, De gamla murkna bräderna i trappan knarrade under hans fötter, sen hörde m a n h a n s steg efter gångstigen, lätta och hastiga, s å dogo de bort efter h a n d i den m j u k a m o s s a n under tallarne i skogen. Allt var åter tyst. Det var en märkvärdigt lugn afton. Ej en vindfläkt rörde sig i trädens löfverk, ej ett bi surrade, ej en fågel sjöng. S o l e n var i nedgående. Den h ö g a eken, den dystra, m ö r k a skogen göto sin svala, tunga skugga allt vidare och vidare — öfver staffliet och den lappade solskärmen, s o m ännu stodo uppställda på ängsbacken, öfver gärdesgården, öfver stättan, öfver kojan och genom fönstret in i k a m m a r e n, ända fram till den dödes bleka ansikte. » Mitt hjärtas ömt älskade barn — » så började det. Hvilken outsäglig rusande läkekraft för hennes nedtryckta sinne i dessa ord: » mitt hjärtas — ömt älskade barn » — h o n upprepade dem halfhögt för sig själf. », blef hennes bleka ansikte så skärt och varmt, och h o n svarade m e d ett förläget litet skratt: » N e j; j a g bara läste högt ur mitt bref. Tycker du inte, det låter härligt detta, när en m a n kallar en sitt barn. ? » för första gången * * * När S o n j a slutat sin morgontoalett, gick h o n upp att söka fadern på h a n s rum, s o m lågo en våning högre upp. Betjänten svarade, att grefven hade trott, att fröken skulle sofva långt in på förmiddagen, och att han för en stund sedan gått ut m e d helsning, att h a n skulle k o m m a åter mellan ett och tu. S o n j a kände sig ej hågad att ensam gå ned till table d ' höten, utan sände M a r i e att rekvirera upp s m ö r och te på sina rum.
Ilärförutan måste en skattskyldig, som blifvit debiterad större skatt än han bör utgöra, om förslaget vinner bifall, antingen underkasta sig de kostnader och besvärs-ändriugssökaudet medförer eller ock utbetala den någon gång obilliga bevillnings-afgifteu. §§ 88, 89, 92 och 119. Den tillökning af antalet utaf ståndspersoner i Taxerings-kommittéerna för städerna, hvilken blifvit af Utskottet tillstyrkt, leder icke, efter mitt omdöme, till det dermed afsedda ändamål eller en rättvisare beskattning. För dessa ståndspersoner är det i de flesta fall ej möjligt, att noggrannare, än borgare, af hvilka flertalet af städernas skattdragande innevånare utgöres, cga kännedom om dessa, deras inkomster och lefnadskostnader m. m., sorn bör ligga till grund för taxeringen. Någon annan orsak till ett förstärkt tillkallande af ståndspersoner, kan jag ej tänka mig, ly ett antagande deraf, att vissa medborgare-klasser skulle med mera nit och samvetsgrannhet, än andre, fullgöra de åligganden, hvartill de af medborgerlig pligt och aflagd ed äro förbundne eller att borgare skulle, genom sitt större antal, utöfva ett menligt inflytande å taxeringarne, är hvarken rättvist eller af erfarenheten bestyrkt. Bemllniugs-Utskottels Betänkande, N:o 4. 27
När det redan finnes trenne Stånds beslut derpå alt anslaget skall vara fast, så ändras det ej af fjerde Ståndets beslut; och när trenne Stånd bestämt anslaget till Jo,000 r:dr, så behofves icke vidare beslut derom. v Hr Lefre'n: Jag förenar mig lill alla delar med hvad den siste värde talaren yttrat i fråga om obehöfligheten af vidare förklaring i ämnet, och anser riktigt, att R. o. Ad. vidblifver sitt först fattade beslut i fråga om anslagets natur. R. o. Ad. har grundat sitt beslut på den öfverenskommelse emellan K. M. och R. St., som ägde rum 1810 och som då af R. St. förelädes II. M. Konungen samt af H. M. antogs, och enl. hvilken vissa höräntor skulle öfverlemnas till Statens disposition, mot det att hofstallet skulle erhålla hvad sorn erfordrades för ett visst antal hästar eller ett visst belopp rationel-; och R. o. Ad. har således icke behof af, för alt tillvägabringa ett R. St:s beslut, att frångå sitt vid en föreg:de riksdag fattade beslut, som är grundaöt på rättvisa och afser uppfyllande af ett contract, som blifvit för 3o år sedan afsluladt. Frih. Cederström: För min del anser jag ingenting annat återstå, än att erhålla Hr Frih. o. Landtnäs propos. derå, huruvida R. o. Ad., med förklarande att anslaget utgör 3o,ooo r:dr, afslår de af StatsUtsk. framställda votenspropositioner. Uppå derefter framställd propos. ansåg R. o. Ad. att, till följe af det nyss fattade beslutet, de af StatsUtsk. uti aldra punkten uppgjorda förslag till voterjs-propositioner borde förfalla. 3:dje punkten. Hr von Hartmansdorff: