Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När Rosa sedan i tankarne genomgick hans besynnerliga förhållande till sin tants hus, isynnerhet till Hilda, samt erinrade sig hans eget erkännande, att dermed förenade sig omständigheter, som han ej vågade yppa, blef hela kaptenens, lindrigast sagdt, skamlösa plan alldeles ljus i hennes hufvud. Under första ögonblicket var förtrytelsen den mest rådande känslan hos Rosa; men då hon betänkte lättsinnigheten i hans lynne, jemte den stora frihet i åsigter, hvilken större delen af militären i allmänhet hyllar, fann hon honom väl mycket felaktig, men likväl mera en lekboll för sin egen svaghet och sammanstötande tillfälligheter, än verkligt elak. Nu höjdes dock Rosas bröst af en tacksam suck till den höge Ledaren af våra öden; ty kaptenens obetänksamma förtroende räddade henne från föreningen med en man så utan allt hjerta och all finare grannlagenhet. Men det gjorde henne ondt om honom i hans närvarande betryck; ty att han nu led, både af ånger och sårad stolthet, kanske också af sjelfförebråelser, det var tydligt. Rosa ville således för intet pris välja detta ögonblick, att för Ling upptäcka den nödvändighet hon insåg, att upplösa ett band, knutet på sådana skäl å hans sida, å hennes i förlitande på redligheten och fastheten af hans lynne, hvilka egenskaper hon numera icke kunde tillerkänna honom. Nej, det måste uppskjutas; men hon föresatte sig att med allra första söka tillfälle dertill. Och var förhållandet med hennes far sådant, som hon fruktade, skulle kaptenen säkerligen icke göra många svårigheter att låta öfvertyga sig, det de gjorde klokast att upplösa en förbindelse, som lofvade båda en så liten lycka. Med verklig sjelfbeherrskning, och utan tecken till ovilja, bröt hon den tystnad, som ingått sedan kaptenen upphörde att tala, och hvilken han icke med någon fråga eller anmärkning vågat störa. ”Stackars Ferdinand,” sade Rosa, ”det gör mig ondt att se dig så djupt betryckt och nedslagen af bekymmer. Visserligen kan jag icke frikalla dig från fel och svaghet; men din ånger och ditt heliga löfte, att aldrig spela, borde dock kunna försona din farbror. Jag skall åtminstone för detta ändamål göra allt hvad jag förmår; men något säkert hopp vågar jag ej lofva dig af utgången.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan Hans Excellence redan gifvit Ridderskapet och Adeln tillkänna dess öfvertygelse angående Grundlagens ordalydelse, i afseende å ifrågavarande omständighet, ansåg Hans Excellence, såsom följd deraf, sig böra förklara, alt den af Grefve Frölich nu väckte Motion, hvilken i sjelfva verket åsyftade en förklaring af Grundlagen, ej kunde i Ståndets plenum upptagas. Friherre Anckarswärd: I denna fråga finner jag mig ej behörigen upplyst, huruvida vi kommit till det resultat, hvarom frågan handlar. Jag har hört Herr Grefven och LandtMarskalken vägra proposition på den af en Ledamot begärte återremiss af ConstitutionsUtskoltets Memorial. Hvad Den 12 Februarii f. m. mig beträffar, bar jag afven baft äran yttra en opinion. Den har ej något sammanhang med den vägran af proposition, sorn Herr Grefven och LandtMarskalken gjort. Jag har ej ingått i någon pröfning, om frågan bordt upptagas eller ej; jag har yrkat återremiss, endast på den grund, att ämnet vore oformligt behandladt, att ConstitutionsUtskottet inledt oss på en fråga, hvarom vi ej ägde att discutera; emedan jag trodde, att ConstilutionsUtskottet helt enkelt bordt yttra, att ämnet af detsamma ej kunde behandlas, såsom orätt remitteradt. Det är såsom prejudicat af högsta vigt, att dessa frågor blifva åtskiljde. Jag tror, att man kan begära återremiss på den grund, att ConstitutionsUtskottet ej må försumma sig vid sådane Utlåtandens afgifvande, och ej sammanblanda ämnena. Det är från denna synpunkt jag anser, att man kan återremittera Utskottets Memorial. Och jag finner ej, att denna åsigt har någon gemenskap med den nyss vägrade propositionen. Grefve Frölich:
Utskottets Memorial, III s gg, 100, Lif. af BondeStåndet, IX s 249. af Adeln, IX s 25i, af PresteStåndet, IX s 255. — med Förslag till ändring af 63 §. i; Constit. Utskottets Memorial, lil s 23p, 240, gill. af Adeln, IX s i0234 af BorgareStåndet, IX s ie3i, af BondeStåndet, IX s 1044. • — med förslag af ett nytt Moment vid slutet af 68 §. i; Constit. Utskottets Memorial, lil s 181, 182, gill. af PresteStåndet, IX s 474» :,f Adeln, IX s 481, af BorgareStåndet, IX s 493» af BondeStåndet, ix s 496. — med förslag till ändring i 98 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 258, 259, gill*, af PresteStåndet, ix s ri63, 237 af BorgareStåndet, IX s 1168, af BondeStåndet, ix s 1171. Regeringsformen, med förslag till tillägg i 98 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 307, gill. af PresteStåndet, IX 3. s 184, af BorgareStåndet, ix 3. s 188, af BondeStåndet, IX 3. s 193. — med förslag till tillägg i 102 §. af; Constit. Utskottets Memorial, lil s 268, 269, gill. af Adeln, IX s 1177, af PresteStåndet, IX s 1181, af BondeStåndet, IX s 1188, af BorgareStåndet, IX s 1193. — och Riksdagsordningen, rörande Särsk. Utskottets
Majit i Nåder yttrat, att, i sammanhang med en allmän stadga om mått och vigt, bli (Ver nödigt att utfärda tvänne Special-Förordningar, den ene innefattande föreskrifter om hvad för verkställigheten af den nya Stadgan iakttagas bör, den andra innehållande närmare instruktion jemte arfvodestaxa för justerare, till hvilken sednare Förordning Landtmäleri-öfver-Direktören afgifvit underdånigt förslag, som, i afvaktan på beslut rörande hufvudförfattningen, hittills icke kunnat definilift handläggas; samt att, beträffande Förordningen om hvad för verkställighet af den nya Stadgan bör iakttagas, så väl det i 1826 års Författnings-samling intagna, sorn det af VelenskapsAkademien efter jemkningarne i hufvudbestämmelserna nu omarbetade förslag, till största delen utgöres af en afhandling, omständligen utvecklande anledningarne lill reformen och de hufvudgrunder, hvarpå det nya systemet är bygdt, jemte detsammas förhållande till det äldre och bägges inbördes sammanhang; hvilken afhandling, såsom mindre utgörande föremål för en förordning, torde lämpligast kunna särskildt genom trycket utgifvas och modeist öfverlemnande åt församlingarnes socknenämnder, befordras till allmänhetens närmare kännedom. Med bifall till det väsendtliga af hvad Kongl.
För annan händelse blifver följande omröstning nödig: 214:o Den, sorn, på sätt 3 Stånd beslutat, anser införselstullen å talgljus böra bibehållas vid 2 r:dr 24 sk. lispundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Yinner Nej, nedsättes tullen å talgljus lill 1 r:dr 12 sk. lispundet. För stearinoch margarin-ljus har Bidderskapet och Adeln antagit den af Utskottet föreslagna införselstull '7 sk. skålpundet. Presteoch Bonde-stånden hafva bibehållit gällande lull 12 sk., hvilken Borgare-ståndet deremot bestämt lill 9 sk. per skålpund. Då sistnämnde tullsats utgör en förmedling af de för öfrigt ifrågasatte, inbjuder Utskottet Bidderskapet och Adeln, Presteoell Bonde-stånden_, alt i Borgareståndets beslut derom sig förena. Eljest måste följande omröstningar anställas: a) om kontrapropositionen: 215:o Den, som lill kontraproposition i hufvudsakliga voteringen angående stearinoch margarin-ljus antager Presteoch Bonde-ståndens beslut, att bibehålla gällande införselstull, 12 sk. skålpundet, röstar Ja; Bevil!nings-Vtskottets Memoria!, N:o 33. 33 den, clet ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages lill kontraproposition Ridderskapets och Adelns beslut att nedsätta denna införselstull till 7 sk. skålpundet. b) i hufvudsaken: 216:0. Den, sorn vill, att införselstullen u stearinoch margarin-ljus skall bestämmas till 9 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages: (Irsta Alternat.) Presteoch Bonde-stundens beslut. (2dra Alternat.) Ridderskapets och Adelns beslut.
Jemte vitsordande deraf, dels att Kamereraren Drakes enka, Sofia Drake, född Löfvenius, i Banko-statens Enkeoch Pupillkassa eger pensionsrält endast i likhet med enka efter tjensteman i tredje eller Bokhållare-graden, och dels att som Drake, ehuru utnämnd till Kamererare i Banken, likväl af anledning motionären uppgifvit vid dödstillfället tillhörde omförmälde tjenstegrad, någon uppflyttning för enkan till högre pensionsrum icke kunnat komma i fråga i denna Banko-staten enskildt tillhöriga kassa; Banko-Utskottets Utlåtande N:o -i2. 3 får Utskottet anföra, att, enär ett så beskaffadt fall, sorn det förevarande, högst sällan torde förekomma och således icke bör leda till något prejudikat för framtiden samt dertill kommer, att Kamereraren Drake, hvilken alltifrån den 29 September 1853, på förordnande bestridde den tjenst, hvartill han utnämndes, långt före utnämningsdagen skulle hafva derå erhållit fullmakt, så vida ej en reorganisation af tjenster och göromål inom Banken förestått, äfvensom att Drake, sedan år 1830 anställd i Bankens tjenst, åt hvilken han odeladt egnat sin tid, enligt hvad Utskottet inhemtat varit en skicklig och pålitlig tjensteman, synes billigheten tala derför, att något särskildt årligt understöd lemnäs hans enka; hvarföre Utskottet vördsamt tillstyrker, att Kamereraren Drakes enka må, så länge hon lefver ogift, från Bankofullmäktiges s. k. dispositions-räkning undfå ett ärligt understöd af 116 R:dr 32 sk., motsvarande skillnaden emellan den pension hon nu uppbär, eller 233 R:dr 16 sk., och den, som för närvarande tillkommer enka efter Kamererare i Banken, eller 350 R:dr, allt banko, att beräknas och utgå från och med 1855 års början. Stockholm den 15 Januari 1857. \ STOCKHOLM, tryckf, hos Isaac Marcus, 1857. Banlw-Utskottets Memorial M 13. I N:o 13.
Pannbandets mångfärgade stenar gnistrade, enligt den lidens brak, mellan de mörkbruna lockarne, och ögats mörblä eld förhöjdes af kindens rodnad; hvem kunde veta, att denna rodnad för en timme sedan slumrat i en liten metallask, som bar etiketten » rottge de théåtre », och som en gammal tant medfört af omtanke, ty brudar få ej vara bleka, det var en styggelse att se, hade tanten förklarat, och Lotty var blek som ett spöke. Tre år senare, då Lotty höll sin förstfödde, den lille Hjalmar i sina armar, kände hon sitt hjärta slå i friskare takt. Lifvet var ändå värdt att lefva, och så år efter år kom där en länk, som med knubbiga armar band hennes hjärta vid den aderton år äldre maken. Han tillbad henne, och hon besvarade hans kärlek med en lugn, stilla tillgifvenhet, som växt med åren. Det var en talrik, rosig grupp, som växte upp kring henne: Hjalmar, Sven, Emil, Henriette, Annie och den lille minste, Maurice. Det var i denna krets, s o m gossarne Skog och senare Margareta .hade sina lyckligaste stunder och byggde leende minnen för framtiden. Här kastade man undan tvånget, o c h glädjen stod högt under den blåa himlen bland trädgårdens knotiga ekar och lummiga lindar. Här lågo munterhet och hälsa i luften och insöpos med hvarje andetag. Tusentals upptåg o c h lustiga påhitt lågo o c h grodde bland plantorna i myllan och spirade upp, oanade o c h blixtsnabbt, då man minst väntade det. Ingenstädes funnos, som här, trefliga krypin att gömma sig uti, då » röfvaren i skogen », » dunk » eller » kurra gömma » kommo de ystra små att kila fram och likt svalor ila öfver gräsmattorna. Hur de där benen kunde gå, o c h hur de där friska lungorna kunde ge ljud, som klingade af hälsa och glädje. Härliga ungdomstid, lyckliga minnen, som kasta sitt solglansskimmer af vår o c h fröjd ännu öfver gamla skrynkliga ansikten, då tankarna ila tillbaka och dröja vid dem.
Domstolar uti de samma bevillja Intekning för gäld, hvaremot andra Domstolar åter endast meddela intekning i jord å Landet, frälse-ränta eller vattenverk, som innehafvas med full ägande rätt. På grund häraf har Riksdags-Fullmäktigen Berg ansett nödigt, att närmare må bestämmas, hvad fsåsom fast gods bör beräknas, och i den förmodan, att dertill icke bör hänföras besagde hus, vattenverk och inrättningar, som äro å annors grund byggde och anlagde, liemstält, att föreskrift derom uti Lagen måtte meddelas. Hvad således ej mindre af Kongl.
Dessutom mota vid tillämpningen af Utskottets förslag många och stora svårigheter, enär de åtta äldste Häradshöfdingarne skola, möjligen från. alla väderstreck och på de långsle afstånd inom vårt vidsträckta* land, sammankallas till Hufvudstaden för Riks-rättens organiserande. En annan Dom are-corps, fullt qvafiffcerad till det vigtiga uppdraget, finnes deremot på stället, nemligen Kongl. Svea Hof-rätt, hvars* ledamöter torde* i> alla afseenden kunna remplacera* så väl Herrar Professorer, som Herrar Harådshof!] in gar, samt med vida mindre omgång till Riks-rättens completteriug intagas - Constituiions-Utskotlets Memorial, N:o 88. Slutligen mäste jag oek förklara r det jag icke kan uppleta något giltigt skäl att fråntaga Riks-Rättens Ordförande rösträtt, helst man tillagt honom magt att pröfva och afgöra frågor om jäf mot ledamöterna.” Med Prosten Ödmann hafva Friherre Kantzow och Herr Geijer instämt. Doctor Morell har instämt med Grefve Spens i det hufvudsakliga af Grefvens reservation, och för öfrigt i flera delar med Prosten Ödmann. Hans Jansson , sorn önskat, att ett förslag tilt förändrad organisation af Riks-rätten blifvit algifvet för den händelse, att Riksens Ständer skulle godkänna det i memorialet, N:o 68, föreslagna Eukammare-systetnet, har i detta hänseendeförenat sig med Grefve Spens. K: o 88. Alik. till Exp.-Utsk. den (5 Mars i84’i, kl. is midd. Memorial till Riksens Ständer, med forslag till ändring af Riksdags-Ordningens 15 §. 1 morn. Till Constitutions-Utskottet har Riksdags-fuUmägtigen Johannes Andersson från Calmar Län, i ändamål att få undanröjd alf tvekan om Kronohemmans»boars representationsrätt i Bonde-Ståndet, öfverlemnat två alternativförslag till en ändrad redaetion af Riksdags-Ordningens 15 §. £ morn.
skolorna skola stängas, svenskan skall förbli det lätt skönjbara märket, som skiljer herren från drängen. Men icke nog dermed, under-stödt af regeringen, har det svenska partiet dessutom mod att utkasta “ de mest afvita.beskyllningar “ och de “ fräckaste denunciationer “ mot fennomanerne. “ Det är sålunda, säger hr M., man trott på möjligheten att vanställa förhållandena ända derhän, att man beskylt dem, som arbeta för skapandet af en bildad finsk klass i Finland, som bekantgöra det så att säga mest aristokratiska den europeiska literaturery har att bjuda, som begära lärda skolor, att man * beskyller dessa för att uppvigla folket mot de bildade klasserna! “ Här ha vi således en af det svenska partiets “ fräcka denunciationer “. Tyvärr är denna beskyllning blott alltför grundad, och det är endast en låtsad okunnighet om faktiska förhållanden att söka förneka densammas riktighet. Den som följer med den fennomanska pressen i dess helhet, är i tillfälle att dagligdags höra talas om “ den utländska byråkratiens sekelgamla slafbojor kring vårt land “ och om “ vesterns grufliga förtryck, “ med flere exempel, hvilka upprepas i oändliga variationer. Sitt påstående att det svenska partiet skulle sträfva att tillintetgöra den finska literaturen, de finska skolorna m. m. har hr M. ej stödt med något enda bevis, helt enkelt emedan han ej haft tillgång dertill. Som sådant kan nämligen ej betraktas en länge sedan upphäfd förordning från 1840-talet, som bestämde att endast religion och jordbruk rörande skrifter skulle få på finska publiceras. Denna förordning tillkom nämligen helt och hållet på administrativ väg, och med det svenska partiet hade den intet gemensamt. I en bok om “ den finska vitterheten efter 1830 “ ✓ visas uttryckligen, att denna förordning endast var ett van-skapligt foster af den politiska skuggrädslan efter 1848 års revolution. Förf: s teckning af motparten visar blott alltför bedröfligt, att han helt och hållet tappat den sans, som ännu så fördelaktigt tycktes utmärka honom i början af broschyren. I stället är han genomsyrad af en bitterhet och galla som ådagalägger att synen på våra förhållanden ännu helt och hållet är förmörkad af partiifvern.
Sedan all synlig egendom efter sålunda uppgjorde grunder blifvit värderad, till ex. till 600 millioner lod silfver och den i riket befintliga minsta ägodel utgör i 00 Jod, så upp« kommer ju 600,000 delar eller lotter hvarå fördelas den fyllnad i bevillningen som finnes nödig, sedan föregående års skyddsafgift, Tullinkomster, Chartse Sigillatoe och Bränneriafgift m. m. blifvit afdragne, och om denna fy 11— nads bevillning stiger till 2,400,000 R:dr B:o, så kommer hvarje lott att betala 4 R:dr B:o. Då så väl skyddssom andra afgifter jemte lotternes antal årligen SockenHäradseller Länsvis allmänt kungöras, så beror det på hvar och en, att medelst dessa uppgifters sam. lande kunna controllera den summariska uppgift på alla Länen, hvilken bör emanera från regeringen. Bil. till Ridd, o. Ad, PrI Band. 44 Den >24. Februarii, På samma sätt bör äfven uppgifvas den. tillökning eller minskning i lotter, som enligt 26 uppkommer, och hvilka lindra elier öka skatterne iör året, t ex. olver hela riket genom nya odlingars fullkomnande. Om vid industrieusa företag Capitalväidet höjdts med 1 oa,000 lod silfver eller 10,000 lotter, så skall den gällande bevillningen från Riksdag till Riksdag fördelas det året på 6 10,000 lotter i stället för 600,000 lotter. Denna method har den fördelen, att man någorlunda kan beräkna sitt bidrag till staten, och hvad som är ännu bättre, vara i ständ att bedöma till hvad grad landets välmåga är i tilltagande eller aftagande. Någon fullkomlighet är icke att begära; men åtminstone tror jag denna method vara vida tillförlitligare än Tull specialierne på export och import. § 28.
Jemte erinran hurusom, med anledning af Rikets Ständers i skrifvelse den 25 Februari 1858 derom gjorda framställning, vederbörande erhållit nådig befallning att inkomma med upplysningar angående de utaf kommuner och enskilde personer till rikets elementarläroverk gjorda donationer och vilkoren, hvarunder de meddelats; men att, så vidt utaf den med ledning af berörda upplysningar uppgjorda, vid 1859—1860 års riksdag framlagda utredning iuhemtas, någon anmälan i afseende på de nu ifrågasatta donationsmedel då icke skett, får Utskottet, med hänseende till hvad Statskontoret i förevarande fråga erinrat, och hvilket icke blifvit af domkapitlet vederlagdt, hemställa, att förevarande nådiga framställning icke måtte af Rikets Ständer bifallas. 56:o. Till Utskottets behandling har jemväl blifvit öfverlemnad en likaledes den 29 December nästlidet år till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition (N:o 65), deruti Kongl. Majit föreslagit att Rikets Ständer måtte bevilja rektorn vid höyre elementarläroverket i Westerås hushyresersättning med 500 R:dr årligen, att å Åttonde Hufvudtitelns anslag för elementarläroverken uppföras. På sätt i den nådiga Propositionen är meddeladt, har Westerås stad, jemlikt nådig Resolution den 10 Mars 1865, förklarats icke kunna åläggas att till rektor vid dervarande elementarläroverk upplåta embetsgård eller utgifva hyresersättning, och då rättvisa och billighet fordra, att bemälde rektor icke derför må gå i mistning af en löneinkomst, som, enligt nådiga Stadgan den 29 Januari 1859, rektorer vid rikets elementarläroverk i allmänhet tillkommer, torde det begärda anslagsbeloppet, 500 R:dr, af Rikets Ständer beviljas. 57:o.
N:o 210, ang:de verkställd omröstning i åtskilliga till statsregleringen hörande frågor; Banko-Utsk:ts Menur och Utlåtrn: N:o 73, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Bankoreglementet; N:o 74, ang:de förhöjd pension för Kassören i Banken C. M. Schön; N:o 75, i ani. af Handlanden D. Scbedwins enkas ansökning om eftergift af skuld till Banko-Diskont-verket; samt Lag-Utsk:ts Mern. N:o 78, ang:de verkställd omröstning i ani. af de hos Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande - Den 4 November e. m. 209 hafvande af Lag-Utsk:ts Betänk:n N:ris 35 och 55 öfver dels K. M:s Nåd. Propos. med förslag till ny strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmålslagstiftningen. B. o. Ad. åtskiljdes kl. § 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 4 November 1863. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2 prot.-utdrag för f. m:s plenum, samt prot:t för den 13 sist). Juni f. m. Fortsattes pröfningen af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 50, i ani. af väckta motioner om förändrade föreskrifter i afseende å skogshushållningen i riket. Utsk:ts hemställan bifölls. Frih. af Ugglas, Gustaf: Innan jag yttrar mig öfver Utsk:ts förslag i denna punkt, anhåller jag att i korthet få redogöra för behandlingen vid föregide riksdagar af frågan om häradsallmänningarne. På riksdagen 1856—1858 beslöto R.
— Kopparbergs d:o för 50,962: 17. l. vid hvilka undsättningars meddelande, der sådant kunnat äga rum, den af Rikets Ständer gillade princip blifvit följd, att endast räntefrie förskotter emot borgen tilldelats enskildle personer, i ändamål att åt behöfvande tillhandahålla Spanmål efter bestämda priser; alt betydliga penningesummor blifvit på nämnde villkor till enskildle utanordnade; men sorn en del af de i följd häraf upprättade Contracter och dertill hörande säkerhels-handlingar förvaras vid Lands-Contoren, samt blott summariske förteckningar, utan bifogade afskrifter af Borgens-förbindelserna till Stats-Contoret insändas, hafva ej heller dessa Contracter och säkerhets-handlingar kunnat af Revisorerne granskas. 7:o Att ibland de personer, hvilka af Creditiv-Fonden emottagit räntefrie penninge-förskott, emot förbindelse att hålla Undsättnings-Spanmål de nödlidande tillhanda, Grossliandlanden i Stockholm C. F. Liljewalch för nämnde ändamål uppburit ganska betydliga summor, hvilkas oliqviderade belopp den 1 Januari 1836 utgjorde 92,533 R:dr 35 sk. 6 r:st., deraf ännu återstå 48,368 R:dr 32 sk.; att Revisorerne granskat de borgens-förbindelser Liljewalch afgifvit för den delen af skulden som härstädes bort liqvideras, vid hvilka förbindelser icke funnits något att erinra, men att de löftesskrifter bemälde Grosshandlande anskaffat till säkerhet för de förskott, han från Norrbottens Läns Landt-Ränteri upp - — 207 — burit, icke, såsom derstädes förvarade, kunnat af Revisorerne pröfvas; i följd af hvilka förhållanden angående Lån åt enskildte personer till Undsättnings-Spanraåls tillhandahållande, Revisorerne hemställt det Rikets Ständers hos Eders Kongl. Maj:t borde i underdånighet begära: a) Att Eders Kongl.
Gäldenär, som olagligen fått ett sådant skuldebref i sitt våld , kan ej hindras att antingen detsamma förstöra , hvarigenom äfven inteckningsrätten tillintetgöres; eller ock , om skuldebrefvet är löpande, beläna det hos tredje man, i hvilken händelse denne otvifvelaktigt blifver laglig innehafvare af nämnde rätt; och då för öfrigt Domaren ej kan veta, hvilken senast varit rätt egare af en löpande intecknåd förskrifning, som till inteckningens dödande uppvisas, och således ej eller urskilja, huruvida serskildt betalningsbevis, som i samma afsigt företes , är af behörig person utgifvet, lärer det finnas uppenbart, att den af Motionairen yrkade lagförändringen ej skulle leda till något för den verkliga fordringsoch imeckningsegaren gagneligt ani damål.- 48 LagUiskottets Betänkande N:o 55. Utskoltet tillstyrker ‘derföre , att Herr Falkmans ifrågavarande förslag ej må af Rikets Ständer an; tag3s. Stockholm den 15 April 1Ss9- STOCKHOLM, Elmen* och Granbergs Tryckeri, 1839, LagUtskottils Betänkande N:o 54; i Ankom till Exp. Utskottet den 19 Apip] 1829, N:o 54. Betänkande' öfver RiksdagsFullmägtigen Herr A. Landégrens Motion om vederbörande Underdomares förständigande att, vid inteckningars dödande, ställa sig till efterrättelse hvad i 24 $. aj Kongl. Förordningen den 13 Jiilii 1818, om skuldebref s företeende i hujvudskrift, är stadgadt. Fran Vallofl.