Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man förbinder en afvikelse från Grundlagen med en önskan, torde det vara förlåtligt för dem, som skola tillämpa Grundlagen, och deltaga i rådslagen, om de begära, att man skall göra Grundlagens bud gällande. Friherre Anckarswärd: I fall jag vid detta tillfälle på något vis hade ingått i klander af förflutne åtgärder, skulle det ej förundra mig, att Grefve af Wetterstedt uppträdt med sådana anmärkningar, sorn han gjort. Men då jag blott ifrat för en princip, så hade jag trott att den nu framkastade del af frågan saklöst kunnat uteblifva. Att Grefvens äfventyr ej är större, än att anvisning nu som annars kan gifvas till ConstitutionsUtskottet, lärer hvar och en se, som inhämtat del af de slutsatser, hvilka äro en följd af de anmärkningar, som blifvit gjorde. Hvad anmärkningen i afseende på epoken för den omnämnde framställningen i Frankrike angår, tror jag mig hafva sagt, att den skedde inför Lagstiftande Församlingen, hvarigenom yttrandet rörande den betviflade lifstiden aldeles lärer förfalla. Här är ej fråga om att anföra klagomål eller klander öfver beslut, som Ko - Den 3o Junii e. ra. im nungens Rådgifvare tillstyrkt, blott att Lagstiftningen, med den rättighet och det initiatif, som Svenska Lagstiftningen äger att frambära till sin Konung och göra sina önskningar gällande, måtte framträda för att lemna Konungen del af Rikets Ständers åsigter, i anseende till nyttan eiler skadan af en sak. Jag finner således icke den ringaste anledning för Grefve af Wetterstedts utflykt på ConstitutionsUtshottets bana vid detta tillfälle, och kan icke tro att jag påkallat den, eller gifvit anledning dertill. Hvad sjelfva ämnet beträffar, anser jag det ej vara af så liten vigt, som Grefven förutsatt, och jag finner, att discussionen varit så kort, att någon särdeles klagan öfver tidspillan ej borde äga rum.
Förbittringen och förstörelsen var då större än nu. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 30 December f. m. 297 skulle sköta en dylik affär blefve den vida kostsammare och ändock jemförelsevis med mindre sakkännedom behandlad. 2:o Alt besättningen af ett Paketfartyg bör vara talrikare än å vanliga handelsfartyg af samma klass, men alt man bör undvika att göra aflöningen för kostsam. 3:o Att disciplin och god ordning böra råda på en Paket och derföre lättast vidmaklhålles bland en Örlogsbesättning. 4:o Alt rymningarna blifva mera sällsporda bland en besättning utgjord af Kronans manskap, än bland Koffardi-matroser, emedan detta manskap i allmänhet är med starkare band fä stadt vid hemmet än annat sjöfolk. 5:o Att Flottans befäl och manskap icke böra påräkna mycket högre aflöning än den de vanligen åtnjuta såsom till Orlogstjenst kommenderade, till en förhöjning hvaraf, utom daglig aflöning jag ansett att de vanliga 5 proc. kapplake å fragternas brutto böra utdelas i lotter till befäl och manskap. 6:0 Att paketerna, armerade under krigstid till någon del kunna användas såsom Convojfartyg. Ehuru kostnadsförslaget icke uptager skeppsläkare å paketerna anser jag dock att det vore ganska nyttigt i många afseenden om sådane för dem kunde engageras; dels derföre, att de göra farten för passagerare mera begärlig, besättningarnes hälsa bättre vårdas och flottans läkarekorps derigenom vinner en betydlig förstärkning af på sjön praktiserande läkare. På de utländska paketerna bestås nu i allmänhet skeppsläkare, och ofta medfölja sjukliga passagerare blott och bart för helsans återvinnande på sjön. Det tyckes då så mycket mer vara ett skål att anskaffa läkare till dessa slags fartyg. För jemförelses skuld lemnäs här nedan en upgift på passagerareafgifterna å de Amerikansk-Engelska seglande Paketerna enligt M° Culloch.
sitter där i det gröna och kastar hufvudet ' jtLan fäst en fjäril lätt vid hennes larm. » Att anskaffa bilder och blommor, ser du, tillbaka, rusad bara af lyckan att lefva? f) en darrar ännu kvar, dess trolska vinge, därtill fordras egentligen bara tur, ben att Och » Snödroppen » där borta under palmen springa med och se ' n en liten bra näsa att — så drömmande ocb omedveten, med så " öch vid dess åsyn färgas kinden varm. snoka upp skatterna med. Men rullgardiner / » mycken kraft och skönhet och ett svenskt Hon knäppte händerna och riktade tillintetkonstverk till på köpet! Tycker du, att det gjord ögonen mot taket — » Nej vet Di, det är mycket tråkigt, att den har en bit af armzA ena sidan gods och guld i massa, var nästan oförskämdt, en spindel - — komma i bågen afslagen, » tillade den unga hustrun zÅ andra en i styfrar räknad lott, nerdinglande från mitt nyborstade tak — det och såg litet häpen och ångerfull ut. skola vi bli två om. » — Den hänförda glansen i hennes mans ögon zA ena sidan ekipage och fuchsar, » Nej, nej, Kossy! » Han fängslade hennes slocknade. armar. » Det är en äkta liten lyckospindel — » Såg du inte efter det, då du köpte den, &lt;A andra knappa spår f agnsslantar blott! araignée de soir grand espoir! Den spinner eller har Fina åter hedrat sig? » j u bara lycka åt oss —! » Den unga frun såg mycket förnärmad ut. o » Ja visst! » Hon kysste honom. En ny » Skulle inte jag se, att en bit af armbågen ljusreflex i ögonen — » Ja rullgardinen •• —! var borta på ett konstverk? Om ett hårstrå * A ena sidan präktiga salonger, Ser du, för en stackars kvinna att få upp vore borta vid ett ögonbryn skulle jag se det! » sådana fordras det mod — fysiskt, då man torHennes man log litet tvätydigt. nat upp två stolar på ett rangligt bord att » Och Fina, » fortsatte hon, verkligt retad.
För min del tror jag det vara för tidigt att bestämma, huru ärestoden skall komma att se ut; må vi öfverlåta denna omsorg åt eftervärlden, sorn i synnerhet lärer få röna frukten af detta storverk, hvilket i min tanka redan varit alltför kännbart för det allmänna, Och hitintills orsakat mer skada, än som kan ersättas, om än aliade prisvärda fördelar*som al detta företag blifvit lofvade, äfven skulle int'äffa Utskottens Betänkande innehåller alldeles icke, att frågan skulle af Riksens Ständer remitteras till laga undersökning, men ors~ken hvarföre ej i Betänkandet blef intaget, att underdånig anhållan derom hos Kongl. Majt måtte göras, Var den, att då voteringspropositionen skulle uppsättas, samma tillägg blef bestridt af några Ledamöter inom Utskotten, hvilka der likasom här vilja bestämma både Ja och contrapropositionens innehåll, För öfrigt kan jag ej finna detta tillägg så ovillkorligen nödvändigt, enär i alla fall det Riksstånd, som förordnar undersökningen, känner, I hvad ordning sådant bör ske. £n värd L«~ I IO Dm 16 Junti e. nu damöt har anfort, att jag citerat orätt, samt öfverlemnat till Ridderskapet och Adeln, att afgöra huru hans ord fallit. Jag gör det äfven, samt hemställer, om han ej påstått, att Riksens Ständer ägde rätt att ogilla DiscontDirectionens förhållande i afseende på det till ArbetsCassan leninade lån, ined förklarande* att om han kommer i samma ställning, så ämnar han handla på samma sätt. Att 1815 års Ständer gillat CanalDirectionens förhållande, nödgas jag bestrida. Jag vet ej, om det kan kallas gillande, att gifva föreskrifter, huru de skedde afvikelsernc ifrån Reglementet borde afhjeipas, nemligen genom årlig afbe-i talning till Disconten af hvad till arbetet blifvit förskjutit, och huru mycket af arbetet ärli* gen borde verkställas, samt att äfven år 1815, Två Stånd stannat emot Två, i frågan om undersöknings anställande, rörande Directionens förhållande.
»Du skall själf gå till prästen och säga honom sanningen,» sade han. »Du måste åter ned bland människor.» »Hjälper det mig, om jag går ensam? För din synd förfölja mig den döde och alla skuggor. Ser du ej hur jag fasar för dig? Du har lyft din hand mot Gud själf. Intet brott är som ditt. Jag tänker, att jag måste glädja mig, då jag ser dig på stegel och hjul. Väl den, som i denna världen undfår sitt straff och undgår den tillkommande vreden. Hvarför talade du till mig om den rättfärdige guden? Du tvingar mig att förråda dig. Hjälp mig från denna synd. Gå till prästen.» Och han föll på knä framför Berg. Mördaren lade handen på hans hufvud och såg på honom. Han kom till att mäta sin synd med kamratens ångest, och den växte sig stor och fasaväckande för hans själ. Han såg sig i strid med den vilja, som leder världen. Ångern höll sitt intåg i hans hjärta. »Ve mig, att jag gjort hvad jag gjort,» sade han. »Hvad som väntar mig, är för tungt att frivilligt mötas. Utlämnar jag mig till prästerna, skola de pina mig i timslånga kval. De skola steka mig vid sakta eld. Och är ej detta eländets lif, som vi föra i ångest och nöd, botgöring nog? Har jag ej förlorat gård och hem? Lefver jag ej skild från vänner och allt, som gör en mans glädje? Hvad fordras mer?» Då han talade så, sprang Tord upp, vild af förfäran. »Kan du ångra?» ropade han. »Kunna mina ord rubba ditt hjärta? Kom då genast! Hur kunde jag tro detta! Kom med ut till flykt! Det är ännu tid.» Berg Rese sprang upp äfven han. »Du har då gjort det –» »Ja, ja, ja. Jag har förrådt dig. Men kom nu fort! Kom nu, då du kan ångra! De skola låta oss gå. Vi skola undkomma dem!» Mördaren böjde sig då mot golfvet, där hans fäderneärfda stridsyxa låg vid hans fötter. »Du son af en tjuf,» sade han, hväsande fram orden. »Dig har jag trott och hållit kär.»
Men för att afgöra, om denna sats tillhör en sann patriotism, behöfves, man må för öfrigt vara af hvilken politisk couleur som helst, blott, att man låter det oförvillade förnuftet besvara denna fråga: Gifves väl något fall, då det kan vara Representationen tillåtet att låta fäderneslandet umgälla något politiskt missnöje, det må nu vara af hvad natur som helst, eller riktadt emot hvilken höjd som helst? Antagom i ett land — och jag antager helst i ett annat land —, att Regenten vore nog svag för att i frågor om fäderneslandets väl tillåta en dagtingan; antagom, att det lyckades för en fraction af opinionen att Den a6 Maj e. m. *? 5 suga: vi bry oss icke om fäderneslandets väl, med mindre Ministéren bortskickas; så frågar jag: hvad skulle blifva följden? Jo, att den nya Ministeren icke förr intagit sina platser, un en ny fraction skulle göra samma försök emot den. Friheten är det dyrbaraste menniskan äger; men på begreppet derom hvilar hela denna dyrbara fördel, och utan säkerhet gifves. ingen frihet. Jag frågar nu: I en sådan tactik, som den nyssnämnda, hvar vore säkerheten? För min del qvittar det mig lika, om Ministeren står eller faller, ty jag hyser ingen förkärlek för den nuvarande; men jag gör mig den frågan, hvad som skulle vinnas med ett ombyte. Må således Konungen ombyta sina rådgifvare, om han vill; men att fordra det genom vagran till de anslag, hvaraf fäderneslandet är i behof, det är att upplösa samhällsbanden. Jag begifven mig nu till mina anmärkningar emot Utsk:s betänk, och har vid första punkten en framställning att göra, som ligger mig om hjertat. I 46 år har jag tillhört JustitieRevisionen och sett dess glada dagar, men finnér, att den nu stjufmoderligt behandlas, och jag begär derföre att få säga något till dess bästa. I alla tider hafva revisionssecreterarne haft företräde framför collegii-råden och expeditionssecreterarne.
I allt för smickrande ordalag förestälde han främlingarne för sällskapet samt faste de närvarandes, uppmärksamhet vid några taflor, som senare skulle utställas i Konstföreningen. Slutligen yttrade han några ord om sällskapets närmast förestående arbeten. En vaktmästare underrättade oss nu, att supén var serverad. Vi hörsammade kallelsen och gingo genom några smårum in i en synnerligen elegant sal, der ett väldigt bord stod dukadt. Kring detta samlade sig sällskapet. Jag tog naturligtvis hufvudsakligen för mig af de anrättningar, som ej äro kända i Italien. Medan jag sålunda smakade på en rättika, hvars väldiga dimensioner ådragit sig min uppmärksamhet, fattade en af de mig närmast stående ett glas med öl, lyfte det i jemnhöjd med ögonenoch fixerade mig skarpt. Jag trodde, att han ärnade hålla ett tal för mig, hvarför jag följde hans exempel och förde mitt glas i jemnhöjd med ögonen. Då han emellertid ej yttrade något, sade jag med en ton af djupaste öfvertygelse, liksom för att besvara någon tyst anmärkning af honom: “ Ja, fargen är vacker! “ men han svarade endast med det mystiska utropet: “ Skoll! “, hvarpå han tömde glaset, lyfte det ännu en gång mot ögonen, kastade en blick på det urdruckna glaset och fixerade slutligen åter mig liksom för att säga: “ Ser ni, jag drack i botten! “ Jag gjorde samma manöver som han, och sökte utfundera, hvad den mystiska trollformeln kunde betyda. För att möjligen erhålla tydningen på gåtan vände jag mig till en annan af de närstående. Men denne endast fattade sitt glas, sade “ skoll! “, drack, kastade en blick på mig och sedan på glaset samt satte detta till sist på bordet. Jag vågade ej begära vidare förklaringar, men jag observerade, att alla närvarande gjorde på samma sätt som vi och det med en noggrannhet, som skulle hafva hedrat den mest disciplinerade militärcorps. Först sedan vi tömt fem eller sex glas öl fick jag veta, hvad det hemlighetsfulla ordet betydde. Efter supén gingo vi tillbaka till sessionsrummet. Jag trodde ej, att det åter skulle blifva fråga om att dricka, pien så var dock förhållandet, fästän det nu ej längre var nyssnämda fluidum som skulle blifva faltet för vårt arbete i denna riktning.
En af de anstalter, som äro vidtagne, är i Westerås och en i Arboga; ty Konungen har på min underdåniga tillstyrkan, att Han icke måtte gifva almosor åt de tiggande fattige, som blott för dagen supa sig lulla till Konungens ära, tillåtit 42 Den 12 December f. m. mig lemna <len summa Hans Majjt ämnat använda, till en cassa för Vexelundervisningen. För sädane medel undervisas redan 60 ä 70 barn, hvilka alla äro af fattige föräldrar. — Här har varit fråga om Kungsskjutsen. Jag får upplysa, att Konungen befallt Landshöfdingen, att hvar häst sorn skadas, skall genast efter värdering ersättas, enär det är hevisadt, att han vid skjutsnings-tillfället lidit men. Delta har Kongl. Majit gjort, i följd af min anhållan, sedan det handt, att en Bonde ett helt år fått vänta på ersättning för sin häst, den Hingstridare!!' förderfvat. Kongl. Majit har således vidtagit alla åtgärder för att söka förekomma det lidande, Hans undersåtare kunna vederfaras af Hans resor. Hvad hastigheten vid Kungsskjutsen beträffar, är jag skyldig sanningen det yttrande, att ingen Westmanlänning skall säga, att den är för stark, åtminstone ej för Konungens vagn. Jag tror att Landshöfdingen, sorn. kör förut, kan tillskrifva sig, örn det går för fort. Jag har åtminstone ännu aldrig fått påminnelser, för det jag kört för långsamt. Grefve Posse j Arvid: Då ödet åt mig bestämt den plats på Embetsmannabana!!, der jag på närmaste håll är i tillfälle att bedomina nuvarande skjutsnings-inrättningar till deras följder, så skulle jag anse mig illa uppfylla min skyldighet, om jag Den 12 December f. m. 43 ej sökte att upplysa och rätta, hvad som i Motionen kail vara öfverdrift eller misstag.
Då emellertid föreningen af ifrågavarande läroverk icke kunde verkställas, utan såvida tillräcklig lokal blefve för ändamålet beredd, samt, enligt hvad Teknologiska institutets Styrelse och särskildt Institutets föreståndare, uti ofvannämnde promemoria, upplyst, i sådant afseende erfordrades, att, jemte det någon, till ökad kostnad icke ledande, förändring vidtoges uti inredningen af den nya byggnad för Teknologiska institutet, till hvilken Rikets Ständer vid sednaste riksdag beviljat anslag, en ytterligare byggnad för bergsskolans behof samt till boningsrum för en laboratorii-vaktmästare och en laboratorii-dräng blefve å Institutets tomt uppförd, derför kostnader), enligt af Öfverdirektörcn Styffe, efter samråd med Professoren Scholander', uppgjord approximativ beräkning, emot hvilken Öfver-intendentsembetet uti afgifVct yttrande förklarat sig icke hafva något att erinra, skulle ifall byggnaden erlrölle två våningar, så att Professorn i metallurgi äfven kunde der erhålla bostad, hvilket Öfvcrdircktören ansett högst önskligt, uppgå till omkring 58.000 R:dr, men eljest till omkring 11,000 R:dr, har Kongl. Maj:t, med anledning af hvad sålunda blifvit upplyst och yttradt, samt enär laboratoriernas äfven ifrågasatta förläggande uti en tillbyggd öfre våning å utbyggnaden till Teknologiska institutets södra flygel, hvarigenom någon minskning i byggnadskostnaden kunde vinnas, förklarats icke vara lämpligt, i nåder föreslagit Rikets Ständer att för omförmälda byggnad å Teknologiska institutets nya "tomt bevilja ett anslag af 58.000
Först fick hon ett par hårda rapp med käppen, så besinnade han sig så pass, att han släppte den och endast använde handen. Tunga och hårda föllo slagen tätt efter hvarandra på den lilla tunnklädda, mjuka flickkroppen. Först blef hon så rädd, att hon ej ens skrek, men så började hon kvida och jämra sig helt sakta. Då släppte han henne. Hon snyftade och skälfde i hela kroppen och gick helt stilla in i barnkammaren. Där började hon kläda af sig för att gå till sängs. Mat ville hon inte ha. A h, hvad det brände och sved efter slagen! Blodet sjöd i hela hennes lilla kropp. Hon som knappt någonsin känt hvad aga ville säga. Kanske en liten lugg af mamma och ett par gånger litet ris, men det var mycket, mycket länge sedan. Hvad pappa måtte vara ledsen på henne, då han kunnat slå henne så. Hon satte sig på sängkanten, men steg strax upp igen; det gjorde mera ond t när hon satt. Tårarna tillrade fortfarande. Ja, pappa hade gjort som han sagt. Han hade agat henne som en pojke. Hon hade hört, att pojkar kunde få så mycket smäll, att de inte kunde sitta på åtta dagar. Det hade hon nog fått nu. Hastigt tog hon på nattskjortan och kröp i säng. Där låg hon och snyftade fortfarande. Det värkte i hela kroppen, bäst låg hon på magen. Tänk, om de andra barnen skulle få veta det; om det syntes 1 Så steg hon upp igen och smög sig till fönstret, drog upp sin lilla skjorta och såg efter. Ja, där var fullt med stora röda märken och långa ränder efter käppen, och när ITIDSFÖRDRIH Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Tillägnad F. M. O. Att jag i lifvet har en roll Att spela, nog de flesta känna. Min ton går båd ' i dur och moll — Mitt instrument är blott en — penna. Och om man se ' n förstår sig på Att mina tankar rätt bedöma, Så skall man säkert finna då Att mycket » guld » i dem sig gömma. Jag också mången hyllning fått Dtaf den ärade publiken, Och ofta föll det på min lott Ett rättvist loford af kritiken. Mitt namn det är nu gammalt re ' n, Det burits utaf mången kvinna.
För min enskilda del tillstyrker jag, att endast detta, och ej något annar medel må vidtagas, till hämmande af öfverflöd* artielars Öfver» klagade import; dock med det tillägg i afseende på Caffe, alt örn Tull-afgiftens förhöjande nu icke skulle anses vara för ändamålet tillfyllest eller nog hastigt verkande, införseln och förbrukningen af denna vara då må alldeles förbjudas, intill dess jernnvigten i Handels-balanceh, i 8.1 betydlig man genom Caffé-imhorten rubbad, hunnit aU återställas. dag har föreset?, och jag föreser alla de in-, kast sorn skola göras, emot forslaget att Tull-af-, gifterna förhöja. Ropet emot vidtagandet af ea sådan utväg, räknar här i Landet sin uppkomst ‘drån den tid, då importhandeln började blifva af en sä öfvervägande båtnad, i jemförelse, med an* dra Handelseller Näriiigs-företag. Det har sedan blifvit fortsatt, och med sorgfällighet underhållet , saint, då någon yttrat en annan tanka,. forsvaVadt ni bekostnad af Allmänna Opinionen erm TuU-beijeningens integritet. JVfan hade, sorn jag förut anmärkt, fotat föreskrifterna i 1795 års Tull-taxa på den såsom rigtig erkända grund, a<t Tull-afgifterna borde stå i ett noga afmätt; förhållande till de varors värdin, hvilkas förbrukning man ville inskränka, Sedelmyntet föll ir\- om korttid derefter ull hälften af det Silfvervärde, som vid Tull-taxans utfärdande derigenom representerades, Icke destomiudre blefvo Tullafgifterna, lika som förut, till oforändradt belopp er* erlagde I Pappersmynt, Vid ett sådant förfarande, och då varan mäste betalas efter beräkning af Silfvervärde, hlef förhållandet imellan Tullafgiften och varans värde, i afseende på den. förra, nedsatt till hälften af hvad den eften grunderna för Tull-taxan bordt utgöra, I ännu storrö män ökades denna disproportion, sedan varorna öfver liela Europa boijat att Stiga i pris; jfr. Tab. X.
D:o i Malmö 700,000 » » » 400,000: D:o i Wisby 130,000 » » » 100,000: Sgr 3,000,000, hvaraf lill kassa-kreditiv 2,000,000: med åliggande för vederbörande Direktioner, att till kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll att sådan anvisning återlages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda; - c) att kassa-kreditiv beviljas jemväl vid hvarldera Diskonlverket (ill högst 20 procent öfver beloppet af de till dylika kreditiv anvisade 2,000,000 R:dr B:ko; samt d) att om härigenom, vid någoldera Diskontverket, uttagningarne å kreditiven skulle öfverstiga den för kreditiv-rörelsen vid tillfället använda fond, bristen fylles af i kassa liggande eller på räkning i Bankens, Depositions-afdelning innestående behållningar, tillhörande öfriga fonder. Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden hafva bifallit denna af Bonde-Ståndet på den grund återförvisade punkt, att densamma måtte kunna i sammanhang med 3:e punkten lagas i förnyadt öfvervägande; dock har först nämnda Riks-Stånd ansett uppställningen böra sålunda förändras: a) oförändradt, se ofvan. b) oförändradt till och med orden: säger 5,000,000, hvaraf till kassa-kreditiv 2,000,000. c) att kassa-kreditiv beviljas vid hvartdera Diskonlverket till högst 20 procent öfver beloppet af de till dylika kreditiv anvisade 2,000,000 R:dr. d) oförändradt, se ofvan. e) att vederbörande Direktioner åligger, att till kassa-kreditiv derutöfver anvisa den del af fonden, som icke erfordras till diskontering och utlåning, dock under förbehåll att sådan anvisning ålertages, derest ansökningar om diskontering dertill föranleda.
Mo 22. tt.nkom till Rxp.-ptsk. d. 19 ä.u§ 1844, kl. 3 e. nr. L o n K 1. Na^rts E Rr'/»et§ 82u» l/ers 8tuts-k/«/»ot/, M-A«6/rcis Z.'rrs Mt-tsF-/ltr«.?srit-/Mts-/6Nt/sr'/r«L su/nmu-r/or ««t/6 E s» snt/« /> lt/,' 6?r/'oe/r >8Voo/>/io/E 8/ott t/en 8 -lu.v1844. 8edan Rikets sist föisamlade 8tänder, för deras del, beslutat, att den pä 15 ars tid af kustneli Rotekällaine vid iudeldta Kavalleriet oell Infanteriet ätaKna oel, fran 1830 ars början utKanKna il! < i tes -passevoi a n «e-a f^i it en till Rinna», för manskapets underkall oell sjukvård under möten, mareker oell mönstrinKar, skulle med 1841 ars början uppköra oek anslag till indeldta Grindens vapenöfninKar ä Riks-Maten uppföras, kafva Rikets Mander, jemte anmälan, det de, af anförde »runder, jemväl Kodtfunnit besluta, att, i kändelse berörde passkvoIanee-gfKift komme att uppköra, till Rontzl. AIaj:ts fria disposition öfverlemna den al bespsiinAar bildade s. k.