Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskottets kanslioch finans-afdelning för det närvarande är sysselsatt med utarbetande af förslag till reglering af bankens lånerörelse i sin helhet, och detta förslag oförtöfvadt kommer att i Utskottets plenum behandlas, för att derefter Rikets Ständers pröfning underställas, synes all giltig anledning hafva saknats att nu tillstyrka ett förskott, hvilket, i stället för att medföra någon egentlig nytta, tvertom kommer att förorsaka flere olägenheter. Om nemligen det skulle inträffa, att Rikets Ständer icke bevilja någon tillökning i de 6,500,000 r:dr banko, som nu äro för belåning af fastigheter anslagne, men förskottet it> ke dess mindre utginge, så skulle, i anseende lill den långa lid, sorn-erfordras för detsammas återgäldande, fastighelslåne-rörelsen på en gång helt och hållet afstanna, då deremot, om denna rörelse finge i mån af tillgång orubbadt och i vanlig ordning fortgå, lånen komme att successivt utgifvas, ulan att något tvärt afbrott egde rum. För mängden af de personer, sorn ingifvit låne-ansökningar och som tvifvelsutan beredt sig på att under kor-* tare eller längre tid tå vänta på lånens utfallande, skulle dessutom, i händelse af Rikels Ständers bifall till förslaget, hela åtgärden, såsom alldeles opåräknad, sannolikt förblifva obekant. För Utskotlet torde jemväl svårighet uppslå för lånerörelsens fullständiga reglerande i anseende till ovissheten om det beslut, som i fråga om förskottet må af Rikets Ständer fattas. Jag har således icke kunnat biträda Utskottets, efter mitt tönne - 6 Banfto-Utslcottets Memorial, N:o 32, och Utlåtande, Jtä 33. nande, olämpliga och, emot Ulskottels instruktion stridande förslag, emot hvilket jag följaktligen mig reserverar.’
Där låg han nu med den lilla flickan i sina armar. Ögonblickligen upphörde stenkastningen och man hörde ljud af steg, hvilka hastigt skyndade bort. Flickan, som stått i det motsatta hörnet, kom nu fram, utropande: “Herre Gud, Minna, har Claes Henrik slagit ihjäl honom? Å kors i Herrans namn så du ser ut! Hvad skola vi taga oss till!“ Dessa sista ord mera skrekos fram än uttalades. Minna, som fått några svåra kontusioner och var full af blodiga skråmor i ansiktet, hade emellertid icke något sinne för sina egna smärtor, utan reste sig upp, sägande till systern: “Skaffa vatten, så skola vi tvätta hans panna!“ Manda rusade ut ur tornet och återkom ögonblicket därefter med förkläde och näsduk drypande af vatten. Nu började hon gnida gossens panna och tinningar. Efter några sekunder såg Erik upp. Hans blick fästes på Mandas upprörda ansikte. Det vackra barnet syntes honom i denna stund likna en uppenbarelse från himlen, så skön var hon. Icke en enda blick fäste han på den sårade och blödande Minna, som gråtande fortfor att bada hans tinningar. “Kan du resa dig upp?“ frågade Manda, då Erik fortfor att se på henne. “Är du bra nu, eller har du skadat dig illa?“ Gossen reste sig. Öfver de färglösa kinderna göt sig en mörk rodnad. Han syntes förlägen och framstammade något om att han bara var helt litet yr i hufvudet. Manda tog hans mössa och sprang efter vatten. Minna satt stilla bredvid honom och grät. Nu först erinrade sig Erik hvad som händt och såg på flickan, frågande, om hon var illa skadad. Ett kort samtal uppstod, och då Manda återkom med vattnet, var Erik så bra, att han kunde stå upprätt. “Nu är bäst att vi gå hem,“ sade Manda, “så att Minna får hjälp, och du får gå och lägga dig,“ tillade hon, vänd till gossen. “Det börjar redan mörkna. Se så, Minna, tag min arm; du, Erik, kan ju gå allena? Husch, hvad tant skall bli ond!“ tillade Manda och ruskade på sig. De vandrade långsamt bort från slottet.
De utgöra Embetsverk, dem Grundlagen icke känner, sorn ej sällan Deri 25 Junii /. nu 15? betungs StatsCassan och synas öfverflödige, när Departementerne äga Chefer, sotn äro sitt kall vuxneUtskottets förslag att Riksens Ständer skulle i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, att det project till civila examina, som UppfostringsComittéen torde erhålla uppdrag att till nästa Riksdag utarbeta , måtte då församlade Ständer communiceras, måste jag af dubbla skäl ogilla; först: emedan det leder att göra en Comitté till ett permanent Embetsverk; för det andra; emedan det synes migobehörigt att Ständerna vid frågan om ett project till civila examina, skulle för sjelfva detaillerna vilja påtruga Kongl. Maj:t sina råd och upplysningar,ellerlägga hinder i vägen för Kongl. Maj:t, att tidigare än efter 5 års förlopp, verkställa en åtgärd på hvarsbehof-Ständerne i underdånighet fästar Kongl. Majhs uppmärksamhet. Om Utskottet icke vid mitt Förslag fästadt det afseende jag hade önskat, äger jag dockan* ledning att vara nöjd, då jag omsider bidragit att framkalla ett yttrande för nödvändigheten, att vid Rikets högre Läroverk Grundlagens föreläsande måtte anbefallas såsomen skyldighet; och lärer min motion således icke varit alldeles onyttig om den också ej mägtat medföra den ännu betydligare verkan, som utgjorde dess egenteliga föremål. Jag öfverlemnar åt andra att afgöra, huruvida dessa anmärkningar böra föranleda till återremiss af Utskottets Betänkande; för min del yrkar jag den icke. Den 25 Junii f m« N:o 2. Herr Mund af Rosenschöld, Eberhard: Af alla kända allmänna Inrättningar hat väl ingen så rakt motverkat sitt ändamål a nemligen, då ändamålet varit att göra gagn, som vår Allmänna Magaginslnrättning, i synnerhet de senare åren. Man har val förr hört omtalas Allmänna Inrättningar, sora varit skadliga, åtgärder, sorn åstadkommit mycken skada; mea de ha åtminstone gagnat en del persöner, åtminstone någon, om ock aldrig så liten klass af medborgare.
Bifölls. 34:o ylngående väckt fråga om ersättning af gage och spanmål till det manskap vid värf vade Regementena, som utöfver den till permittering bestämda styrka uti tjenstgöring qvarblifver. B lillis. 35:o Om anslag, som kunna erfordras för betäckande af utgifter, hvilka må blifva förenade med antagandet af en ny Inqvarterings-ordning för städerna i Riket. Ladcs lill hanrlliiifianie. 36:o ingående väckt fråga om underhåll af Kongl. Lifgardets till häst caseinoch stall-byggnader, och om uppförande på Tredje HufvudTiteln, under anslaget till ved och lyshållning i fästningsoch garnizonsorterne, af den summa, som anses erforderlig för lyshå/lningen i nämnde Regementes stallar. Bil olls. ooli 37:o Angående användandet af de besparingar, som kunna uppkomma genom de å Tredje Hufvud-Titelnföreslagna indragningar, äfven~ a46 Trot. Uldr d. 7 Maj 184.0. som Utskottets tillstyrkande, i afseende pä en plan till försvars-verkets organisation i dess helhet. A terrén) i tterad es. S. D. Föredrogos ånyo följande Stats-Ufskottets Utlåtanden: N:o 41, i anledning af motion om aflönings-ersättning för adjungerade ledamöter uti Kongl. Götha Hof-Rätt. Bifölls. N:o 42, angående löne-reglering för Landt-Statens tjenstemän och betjente, samt för förste och andre Landtmätare. Återremitterades. och N:o 43, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Calmar Läns fördelning i 2:ne län. Bifölls. Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Rikets Ständers JustitimOmbndsmans Berättelse af den 6:te i denna månad, rörande tvänne, sedan innevarande Riksdags början, i Högste
Men du, Herre, blifver evinnerliga, och din åminnelse ifrå slägte till slägte. Statt upp, och förbarma dig öfver Zion; ty det är tid, att du äst nådelig, och stunden är kommen. Ty dine tjenare ville gerna, att det skulle bygdt varda, och sågo gerna, att dess sten och kalk tillredd vorde; Att Hedningarna måtte frukta ditt Namn, Herre, och alle Konungar på jordene dina äro; Att Herren bygger Zion, och låter se sig i sin äro. Han vänder sig till de öfvergifnas bön, och försmår icke deras bön. Det varde beskrifvet för de efterkommande; och det folk, som skall skapadt varda, skall lofva Herran. Ty han skådar af sine helga högd, och Herren ser af himmelen på jordena; Att han skall höra dens fångnas suckande, och förlossa dödsens barn; På det de skola i Zion predika Herrans Namn, och hans lof i Jerusalem; När folken sammankomma, och Konungariken, till att tjena Herranom. Han tvingar på vägenom mina kraft; han förkortar mina dagar. Jag säger: Min Gud, tag mig icke bort i mina halfva dagar; dina år vara evinnerliga. Du hafver tillförene grundat jordena, och himlarna äro dina händers verk. De måste förgås, men du blifver; de skola alle föråldras såsom ett kläde; de skola förvandlade varda såsom en klädnad, när du förvandlar dem. Men du blifver såsom du äst, och dine år taga ingen ända. Dina tjenares barn varda blifvande, och deras säd skall trifvas för dig. En Psalm Davids. Lofva Herran, min själ, och allt det uti mig är, hans helga Namn. Lofva Herran, min själ, och förgät icke, hvad godt han dig gjort hafver; Den dig alla dina synder förlåter, och helar alla dina brister; Den ditt lif förlöser ifrå förderf, och kröner dig med nåd och barmhertighet; Den dig uppfyller med tröst, att du dägelig varder, och gör dig ung och frisk såsom en örn.
Att för reagentier m. m. till laboratorierna finnas å Alnarps stat uppförda 1,000 R:dr, utan motsvarighet vid Ultuna, men att dessa medel derstädes äro påförda Försöks-stationen. 5:o. Att Ultuna haft en behållen inkomst af elever, stor 7,200 R:dr, då deremot vid Alnarp elevers och lärlingars underhåll beräknats till omkring 1,000 R:dr mera än samtliga elev-afgifter, hvaremot 2,260 R:dr blifvit derstädes uppförda såsom inkomst of elevers dagsverken. Orsaken, lefnadsmedlens större dyrhet, finnes förklarad i min ofvannämnda motion, till hvilken jag tager mig friheten hänvisa den, som möjligtvis vill om saken taga kännedom. 6:o. Alt Ultuna egendom lemnat ett öfverskott för Institutets behof af 7,356 R:dr. Vid Alnarp har jordbruket för de 4 åren 1858—1861 gifvit ett öfverskott af, i medeltal, 471 R:dr. Enligt nyligen afslutade räkenskaper, har deremot sistlidet år lemnat brist af 2,057 R:dr, en följd af det med 200 tunnor ökade arrendet. Dessa förhållanden skola, såsom jag hoppas, innan kort jemna sig, men tillskott ifrån egendomen är ej på länge att vänta, så mycket mera som ett sådant, derest det uppkommer, mer än väl behöfves för förbättrande af egendomens organisation. Då Stats-Ulskoltets Utlåtande JYi 99. 129 Du härtill kommer att i närvarande ögonblick Institutets skulder öfverstiga dess fordringar och säljbara förlag med, i styrelsens namn upplånade, 26 å 27,000 R:dr, motsvarande ungefärligen det belopp, hvarmed den begärda organisationskostnaden vid 1856 —1837 års riksdag nedsattes, blifver i sanning denna (öfvande inrättnings framtid ganska bekymmersam, så framt icke Rikets Ständer finna lämpligt alt välvilligt komma densamma lill hjelp.
Ström indrifvits och förskingrats, kapital-beloppen för 5 lån blifvit genom utdelningar i hans konkurs inbelalde, men att sedan Ström numera aflidit och slututdelning från hans urarfva-bo erhållits, af berörde lån uteslår oredovisadt 1 till återstående kapital af R:dr 137: 15 öre, samt å öfriga 5 lån upplupen ogulden öfverränta till en sammanräknad summa af R:dr 274 : 40 öre, samt 4:o ali återstående till afskrifning föreslagna belopp, R:dr 684: 58 öre, utgör sammanlagda öfverräntorna å 5 stycken mot sedermera falska befunne dokumenter utgifna lån, hvilka, efter målens utredning, blifvit, vid anfordran, till kapital-beloppen Banko-Utskottets Utlåtande N:o 4. 5 fullt betalde af låne-dokumentens inleranare, sorn, enligt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna nådiga beslut, icke äro skyldige att vidkännas annan ränta, än 5 procent från den dag de, efter inträdandet af deras betalningsskyldigdet, blifvit för sina förbindelser sökte. Under sådana förhållanden och då fortsatt bevakning af ofvan omförmälde fordringar endast skulle tillskynda Låne-kontoret kostnader, finner Utskottet sig böra tillstyrka, att nuvarande kapital-återstoden å följande 46 stycken lån, nemligen: från allmänna Diskont-fonden; å lånet N:o 3094. J. B. Nordström, „ „ „ 116: 25. „ „ 721. A. Heljesson, „ „ „ 632: 73. „ 5194. J. P. „ 5802. B. A. Hansson, „ „ „ 334: 25. „ 9200. S. Nilsson, „ 1842 „ 180: — „ 6468. J. Stenvall, „ 1843 „ 360: - „ 5320. B. Brattberg, „ 240: — „ „ 8585.
Det är särdeles Embetsoch Tjenstemännen i Konungens Canzli , HofRätterna och Collegierna, som fått vidkännas detta missöde. De lönetiliökningar, som r8io och 18 • 2 beviljades, tjente ej till ändamålen, då förhöjda varupriser genast uppslukade dem: och hvarje contant tillökning skall, utan att förbättra Embetsmannens villkor, endast tillskynda Statsverket en större numeraire utgift. Jag vågar derföre, såsom ett medel att på en gång och för alltid stadga bestämda löner, hvilka aldrig behöfva ökas eller minskas, föreslå, att alla aflöningar för Rikets hogsta Den r 9 April. 4 99 Embeten, Statsoch JustitieRåd, Allmänna Beredningens Ledamöter , JustitieRevisionen , Konungens Canzli, HofRätterna samt Collegierna, b stämmas för hvarje Embetsman i ett visst qvantum Spannmål och andra renfeperserilar, hvilka dock ej böra anvisas Löningstagaren till uppbörd af rentegifvarén, såsom högst olämpligt, och borde, efter min tanke, äfven förändras i anseende till de redan indelte lönerne, utan utbetalas utur Kronans Cassör efter årliga markegången. Så bör ock, i mån af tillgångarna , pä hvarje lön fördelas ett lika qvantum Spannmål och hvarje annan , persedel renta, så att vid förvandlingen alla , åtnjuta lika rätt; äfvensom ett medium af al* la Läns Markegångar, vid uträkningen af förj vandlingen, bör tagas till grund, samt enär årliga MarkegångsTaxorna ej förr än vid hvarje års slut upprättas och således icke äro användbara för uträkningarna af samma års trenne första qvartaler, desamma kunde uträknas Och anordnas efter föregående årets lika beskaffade Taxor, samt slut-Fqvid för året ske efter sista MarkegångsTaxan vid betalningen af fjerde qvartalet.
Jag förklarade nemi., att jag på det högsta ogillade det af Utsk:n föreslagna stadgandet, att den, som tillåter gifta hushåll från annan socken hos sig inflytta, utan att den församling, dit inflyttningen sker, å allm. sockneslämma dertill bifall lemnat, skall, derest han icke med församlingen kan i godo öfverenskomma om de ökade bidrag, som i sådan händelse må till fattigcassan erläggas, vara pligtig att ställa full säkerhet för den kostnad, sock - 552 Den 26 BI ars. nens fattigförsörjningsanstalt kan få vidkännas för dylika personers framtida underhåll. Jag yttrade, det jag ansåg ett sådant stadgande vara stridande emot Svenska medborgares rättighet att vistas, hvarest de behaga inom Riket, då de på ett ärligt sätt kunna sig försörja. Äfven förklarade jag, att, enligt min åsigt, en dylik föreskrift vore hinderlig för näringarnas utveckling inom landet, enär ett oundgängligt vilkor derför är, att skickliga personer sktille kunna användas i de näringar, för hvilka de äro mest lämpliga. Jag vill nu icke upptaga R. o. Ad:s tid med att ytterligare utveckla mina åsigter i detta ämne, helst jag förmodar, att ingen yrkar bifall till betänk., utan inskränker jag mig till anhållan om propos. till återremiss och att såväl detta sorn det i sista plenum af mig i samma ämne afgifna yttrande må få densamma åtfölja. Frih. Cederström, Jac.: Det är på ena sidan ganska riktigt, hvad Ulskm anfört rörtde de svårigheter, som uppkomma genom socknarnas rättighet att vägra inflyttning, hvilka svårigheter, såsom härledande sig från socknarnas skyldighet att underhålla sina fattiga, icke kunna häfvas, utan att staten träder emellan och anvisar medel för detta behof. Det förestår således att pröfva, i hvilken ordning lagstiftningen i Riket ang:de fattigförsörjningen skall komma till någon förbättring. Hvad Utsktn föreslagit anser jag icke ledande dertill.
Angående en bestämd förklaring, att Lagens föreskrifter, om fordringars bevakande i concurs och efter årsstämning, icke 34* Den 7 September e. m. må lämpas till sådane Bankens lån, för hvilka gäldenärerne ej aflemna skuldförbindelse, utan deremot sjelfve erhålla bevis eller så kallad pantsedel; hvilket ämne borde gemensamt behandlas af Bancooch LagUtskotten. LagUtskottets: Öfver gjordt förslag till ändring af 24 §• i Kongl. Förordningen den i3 Julii j818, angående inteckning i fast egendom; om ändring i Kongl. Kungörelsen den 18 December 1828, så vidt den rörer ändring af 24 §. i Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818, 0111 inteckning i fast egendom; och i anledning af gjord motion, om utfärdande afen Författning, som föreskrifver, huru afhandlingar om så kalladt undantag eller fördel, samt om upplåtelse af nyttjande-rätt till jordadel, skola lagföljas. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens : I anledning af åtskillige föreslagne förändringar så väl i i8o5 års Kongl. Förordning om skogarne i Riket, som i andra med Skogshushållningen gemenskap ägande Lagar och Författningar; och om åtgärders vidtagande mot oloflig landthandel i Norrland. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets: Om förändring i stadgandet, rörande Läste-afgift för fartyg, som förses med Tur - % Den 7 September e. m. 343 luska pass ra. m.; rörande yrkad rättighet för extra roteringsskyldige att anställa legning inora beväringsåldern; om förbud emot införsel af Danska hästar; om skyldighet för Norrländske Allmogen att vara försedd med bevis, att de varor, som af bernälde allmoge försäljas i Stockholm, äro af egen gårdsafvel; om controller i afseende på tackjerns godhet m. m.; och angående föreslagne åtgärder till inrättande af en låneanstalt till förmon för tackjernstillverkarne i Riket.
DAGN-Y TIDSKRIFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN FREDRIKA-BREMER-FORBUNDET Kvinnan i postveikets tjmst H Cudqo, Nhgot om engelske liockei Clmnda, F ' r h landsbygden i Sveiige II Ur en svensk statsmans brefv,ixlmg med bin femtonaiiga dottei Kultmlnld f r h 1822 Meddelanden fran Fredrika-Bremer-Forbundet Hvmjeh,mdn i Kvinn ofrr " bgm Den heliga Birgittm femhiuidreiiisfest Pris pr. För Förbundets medlemmar kr 2 50 {For icke medlemmar 4 00. ' Till Fredrika-Bremer-Förbundet insänd periodisk - lftteratur, - Svensk Tidskrift, n r 5-10 - Tidskrift for Imsthg wo och bildning, n r 4 - Pedagotyk tidskrift, ii r 5-9 - Verdanai, n r 3 - Svensk lararetidning, n r 22-39 - Slo~dundervisni~bladet, 11-r 6 - Helsovannen, n r 11-18 - Jordemodern, n r 6-9 - Xeddelrsndeii for halsooch sj~ikvhd, n r 23, 9 - Sedlighetsrannen, n r 2 - Nya bokhandelstiduingen, n r 23-39 - Svensk inusdzbdning, n r 12-14 - Idan, n r 23-40 - Linnea, 11 i 6-9 Finsk tidskrift, n r 6, 7 Hemmet och sanihallet, ii r b-8 Eotl ja Yhtaskunta, n r 6, 7 - Tdskiieren, nr A, 7 - Nylamile, n * r - Kvinden,og Samfundet, n r 6-8 - HvaLvi id, u.r har vid sammantriide den 17 sept. beslutat att icke utdela sitt första pris. Andra priset har ' tilldelats författaren af tUE.ngm skriften! ' GlädJens blomster ". Icke prisbe.
Med afslag å Utskottets hemställan beslöt för sin del Preste-Ståndet, i öfverensstämmelse med Banko-diskont-direktionens yttrande i frågan, att, om inom tre månader från den dag, Rikets Ständers härom fattade beslut blifvit sökanden Bolin delgifvet, räntan å aflidne Grosshandlaren /. Wennerströms eget lån, med 507 R:dr 15 sk. 10 rst. banko erlägges, öfrige å ifrågavarande lån, för hvilka han såsom borgesman häftat, upplupna räntebelopp må eftergifvas och afskrifvas. N:o 73, angående öfverlemnande från Banken till Kongl, Mynt-kabinettet af 125 stycken utländska silfvermynt. Bifölls. S. D. Föredrogs och bifölls Eoepeditions-Utskottets Memorial N:o 12, i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 131. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 49, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till förordning, angående handels-böcker och handels-räkningar, blef sagde Betänkande af Preste-Ståndet bifallet, allenast med den ändring, att 2 mom. af 13 § uti berörde förslag, hvars uteslutande Utskottet tillstyrkt, ansågs böra qvarstå. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 69, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7;de artikeln af gällande Banko-reglemente.
halfår inte g l ö m t honom. » Planschen för maj åtföljer — i stället för det sedvanliga romanarket — dagens nummer och utgöres af en autotypisk reproduktion från Silfver sparres nya grafiska aktiebolag efter den tyske målaren Paul Thuvnanns intagande bild från antikens skönhetsdyrkan de dagar: » Konstn ärslycka ». senare v a r brefvet afsändt att posta d e t D e t v a r adresseradt till där Kalle sagt s i g en g å n g skola efterhöra Kaphvarje bref. * slut. A n n a misstroget. Klara Schumann; af Mari Mihi. (Med porträtt). — Florence Nightingale, valplatsens ängel; poem af Lotten von Kranar. — Våra söners framtid; också några synpunkter af Incognita. — Vårstök. — » Ma-bonne »; skiss för Idun af Elin Ameen. Litet skulle h a n en liten arkivstudie för Idun af G. B. — Namnsdagslista för 1896: juni. — För Paris-fararinnor. — Ur notisboken. — Teater och musik. läns skärgård af Johannes Sundblad. (Forts). — - Konstnärslycka. » — Tidsfördrif. Vid slutet af d e t tredje året k o m emelDu lertid men inte finns h o på Gullholmen, de j a ' kan tro. nöjd nad. kommit m e d sina Att hvarje män ' ska kan Allt hvad h o n riktigt vill, Ä r kändt af en o c h hyar. Därför o m m i g du har, Du snart sagdt allt förmår, Och lygogryfen lätt Då riktig tydning får. Idun Stoakholta, Qemanét » Fredagen den 28 augusti 1891. N:r 35 (193) Prenumerationspris pr år: Byrå: H a m n g a t a n 16, 2 / jtr. (midt för Kungsträdgården.) Redaktör och utgifvare:! Idun medModetidningoehkolorerade planscher — k r. 8: — I d u n m. pl. TJtgifningstid: hvarje helgfri fredag.
I menniskans andesjäl (anima) är icke blott det utvärtes eller naturliga minnet, som, i egenskap af slikt, måste upphöra med det förgängliga natur-lifvet; utan der är ett vida fullkomligare minne, – det andliga; och detta kommer först efter döden, småningom, till sin fulla utveckling. I detta hennes rena ande-minne står då förvaradt allt, hvad hon i vår nuvarande verld har tänkt, talat och gjort, ända ifrån sin spädaste barna-ålder; och denna lefvande tafla eller bild-bok, i hvilken intet felas och intet kan utplånas, är den i Ordet flerstädes omnämnda ”lifsens bok”, der hennes samtliga görande och låtande står uppskrifvet, för att bestämma hennes dom. Men i det fall, som här blifvit ifrågasatt, innebär denna outplånliga bildskrift allenast sjelfva factum, att hon samlefvat med en maka, som icke, i egentlig mening, varit hennes; den är så långt ifrån att innebära nödvändigheten af slik samlefnads fortsättning, att denna, tvärtom, vore omöjlig der, hvarest just vår innersta personlighet är den enda qvarblifvande. Och då således allt det, som i förhållande till personlighetens medelpunkt varit ett blott utvändigt, der, utan undantag och inskränkning, från den afskiljes; så är hon, med detsamma, återställd eller försatt i det rena skick af ungman eller jungfru, af brudgum eller brud, kort sagdt, i samma skick att mottaga den annalkande verkliga lifshälften, som om aldrig någon annan maka hade varit henne bekant. Hågkomsten af det i sådant hänseende förflutna kan, om den ej föröfrigt är förknippad med förebrående omständigheter, icke i och för sig sjelf föranleda något obehag, eller någon känsla af mindre sällhet. Ty antingen kan denna hågkomst vara en vänlig, och det band, som ej var ett egentligt band af äktenskaplig kärlek, ändock fortfara såsom ett vänskapsband; eller ock, i motsatt fall, upphör det smärtsamma deraf att längre kännas såsom smärta, i en verld, bland hvars förnämsta sällheter är, att man i ständigt klarare ljus uppdagar Försynens skickelser och vägar.