Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som, vid försäljning af silfver i plants, det visat sig, att för Banken största vinst uppstått med begagnande af det i nyssåberopade §. och mom. af Banko-Reglementet stadgade alternativa pris af 27 M:rk 12 sk. Hamb. Banko, motsvarande 24 R:dr 32 sk. Svenskt Banko, för hvarje M:k lin silfver, Kölnisk vigt, som plantsen, enligt Hamburger prof, innehåller, bar försäljningen skett till detta pris oafbrutet efter det tillåtelse dertill vid sistförflulna Riksdag lemnades, eller från och med Maj månads slut år 1848. 20 §. 22. Inoch utvex Med anledning af de större uttagen af Dukater och då tillgånllj}uhater? 8en På Guld i Banken betydligen minskats, hafva Fullmäktige funnit sig föranlåtne, att tid efter annan förhöja utvexlingspriset å Dukater sålunda, att detsamma, som till och med den 29 Mars 1848 var bestämdt till 5: 32. per dukat, utgjorde: från och med den 30 Mars 1848 R:dr 5: 36. » >, 7 April „ 5: 40. » „ „ 14 April „ „ 5: 44. » » jf 20 April , 6: — vid hvilket sistnämnde belopp utvexlingspriset sedermera bibehållits oförändradt. Det förut gällande invexlingspriset å dukater, 5: 28., har från och med den 30 Mars 1848 oafbrutet varit bestämdt till ett förhöjdt belopp af 5: 32. per dukat. §. 23. Försäljning af Medfstöd af Banko-Reglementets 109 §. äro af Bankens förråd Sutafliidre ut* Specier af äldre prägel, under år 1848, försålde 341,700 st. prägel. Specier emot ett pris af 129 sk. Banko för hvarje Specie, med en vinst för Banken af 7,118 R:dr 36 sk. Banko; varande, till följd häraf, Bankens förråd i nämnde myntsort förminskadt till 28,332 R:dr Specie, som den 8 nästl.
Den 5 Maj. 9.7 anser tillämpningen af en sådan föreskrift kunna efter omständigheterna inskränkas, bör, efter min tanka, denna anmärkning icke vara hinderlig för den underdåniga hemställan , att Kongl. Majit, uppå de af Lag Comitéen anförda skäl , må täckas till öfverläggning hos Rikets nu församlade Stänner i Nåder öfverlemna de af ofvannämnda frågor, hvilka såsom nödiga grunder för Lag arbetets fortsättning, egentligen kunna fordra ett preliminärt afgörande. Af sådan beskaffenhet äro i mitt omdöme Lag.Comitéens Förslag angående ):o Correctionshusens utvidgande samt inskränkning af kroppsstraffen, hvilket ämne väsendtligen tillhör Brottmåls Lagarne och deras verkställande, 2:0 Härads Rätternes permanence , och 3:0 Andra Instantiens i Civila Mål indragning genom afskaf, fande af Lagmans-Rätter å Landet samt en af Under Domstolarna i Städerna. Beträffande då först frågan om Correctionshusens utvidgande samt inskränkning af kroppsstraff, så finner jag för min del, att Lag Comitéens Betänkande , som innefattar en noggrann, och fullständig framställning af detta laggranna ämne, till alla delar instämmer med de grunder, på hvilka Lagstiftningen sig stödjer , med afse* ende ej mindre å Rättslärans fordringar , än de särskildta omständigheter, hvilka härvid må i beräkning ingå, och anser mig således böra till detta Betänkande i underdånighet tillstyrka bifall. 3idje Del. N:o 13, 14.
Men han visste nu ej att Gluntarne voro öfverklassvyer på saken; att dessa sånger tillkommo för att höras stycke efter stycke af prinsar och blifvande konungar; att hjeltarne voro af familj; han tänkte icke på att vigilansen ej var så farlig, då det fans en moster i bakgrunden, tentamen icke så riskabel, då man hade biskopen till morbror, inslagningen af en ruta icke så dyr, då man var i så godt sällskap. I alla fall, framtiden började sysselsätta honom; han hade återfått hoppet om en framtid, och det ödesdigra tjugufemte året verkade icke mera så skrämmande. Detta hade sin grund i resultaten af en åtgärd, som skoldirektionerna vidtagit i och för utrönandet af sedlighetstillståndet i hufvudstadens skolor. Redogörelsen lästes i aftontidningarne och kom till Johans öron. Vid verkstäld undersökning hade befunnits att de flesta gossar och de flesta flickor voro hemfallna under en last, som var ungdomens farligaste fiende. Alltså gå till himlen i godt och talrikt sällskap! Han var icke ensam om synden! Dertill kom att i skolan talades öppet om saken såsom något hörande till hvars mans förflutna, icke seriöst, utan i anekdotform. Johan fick nu klart för sig att det icke var en sexuel sjukdom, utan att sådana endast följde samqväm med qvinnor. Han var numera lugn, helst inga olägenheter ännu visat sig, och hans tankar voro upptagna med arbeten, eller med oskyldiga flammor för rena flickor med bleksot. Vid denna tidpunkt blomstrar skarpskytterörelsen. En vacker tanke, som gaf Sverige en armé, större än den indelta: Johan inträdde som aktiv, fick uniform, motion och lärde sig skjuta. Men han kom äfven i beröring med andra samhällsklassers ungdom. På hans kompani funnos gesäller ur yrkena, bodbetjenter, kontorister och yngre artister utan namn. De voro honom sympatiska, men främmande. Han sökte närma sig, men de antogo honom ej. De talade sin argot, ett kotterispråk, som han ej förstod. Nu märkte han huru klassbildningen söndrat honom från barndomskamraterna och han slöt sig. De ansågo honom à priori högfärdig. Men saken var att han såg upp till dem i vissa afseenden.
Justitias-Statens andel deri Häst-culturens befrämjande i Jemtland, angående Ilästhemmansräptor, till hvad de blifvit upptagne Höganäs Slenkols-Yerk: förlagslånerättighet för Bolaget, angående Höjentorp, Kungsgård: Ahlströmerska arfvingarnes rätt till perpe tuelt arrende derå . Jemtland, medel till hästculturens upphjelpande 86. „ väganläggning derstädes .100,106. „ befrielse från erläggande af Öfverskotts-, Rökeoch Pro vincial-Läkare-medel .. 296. Jernbruken i Småland: ny Iiammarskatts-taxering bil. B. 54. Jern-Verken i Norroch Vesterbotten: frihetsår för dem 63. Jettoner: att utdelas vid Vetenskaps-Acadeiniens sammankomster, angående , 82, Immetorps hyttelag: frihet från erläggande af lionde-tackjern . 31, 186. Indelnings-ersättning vid Veslgötha Regemente , . 8r. Indelningsbrist i Kopparbergs Län . 86. „ Infanteriet: fyllnadsanslag för lönereglering * . 81, 2i5. Bet:s Indelta Infanteriet lifmundering, anslag ; . 81, ai5. „ „ nedsättning i Statens och Rotehållares bidrag lill lifraunderingen 3.96, 387. Indragnings-Staten: Nådårs-besparing af pensioner derå 53. Infanteriet: se Indelta Infanteriet. Inkomster, Stats-Verkets: beräkningen deraf 54, 2o5. , „ utgifter å öfverskotten 347. Jordbrukare: lån för dem . 367. Jordförluster genom Canal-anläggningar: ersättning derför 86. Institutet för Blinda och Döfstumma: yrkad tillökning i anslaget 84, a 18. Justitise-Ombudsmannens motion om löne-ersättning 71. Justitiae-Revisions-Expeditionen: lönereglering, angående , . 80. Justitias-Staten: dess andel af Lagmansoch Häradshöfdingeräntan ibid.
Uppläst hos Ridd. och Adeln den i; Julli. Prest-Ständer den iz , Borgare-Ständet d. iz Bonde-Ståndet d. iz « , - WZrdsamt Memsriak! ^ill Riksens Högloft. Ständers Allmänna Be, swärsoch Ekonomie-Utstotts handläggning, har Wällofl. Borgare-Slandet remitteradt ett Prolocolls-Utdrag af den az sistl. Maji, af hwilket inhemtas, det Herr Lagman Rönqwist genom uti Wällofl. Ståndet uppläst Memorial yttrat, att Medborgare af alla Stand, med mer och mindre framgång arbetat till det wigtiga ändamalet, att Bihang. N;o iso. »586 Den rz Julik. Swensta Nationen matte kunna bekläda sig sjelf, allt sedan 1799 ars Kongl. Förordning tilt hanimande af Lurendrägeri och Tunsörsnulnirg, samt den af 1798 rörande fullkomlig Näringsfrihet i Klädestillwerkningen och Fabrikens anläggning, sa ?a Landet som l Städerne samfällt lifwade denna Näringsgren; att under de tio arén, som Swen, sta Fadrikerne warit styddade, hafwa de wunnit en förut okänd trefnad och tillwäxl; att Swensta Jordbruket at Alletillwerkningarne räckt en sa hjelpsam hand och sa ökat Färafweln i landet, att beh-swct af fin och medelmåttig
Bankens vaktbetjening finnes öfverlastad af starka drycker, ovarsamt umgås med elden eller på hvad annat sätt som helst felar i tjensten, eller utom densamma förhåller sig tadelvärd!, ankomme det på Understyrelsen, att, efter omständigheterna, antingen genast anmäla den felaktige till skiljande från tjensten, eller låta honom förut undergå en eller flera varningsgrader; hvarvid iakttages, att den vaktbetjent, som en gång blifvit varnad inför protokollet och deraf icke låtit sig rätta, derefter, i förhållande till de af honom begångna förseelser, ålägges böter till ett belopp af högst Tio R:dr Banko, hvilka af hans lön innehållas och tillfalla räkningen: »Bötesmedel till disposition ål de fattige». 21:o. F' Jemför 73 § oförändrad. Belrädes någon Bankens Kommissarie eller tjensteman vid Fullmäktiges expedition med sådan förseelse, att han, enligt ofvan utstakade grunder, anses böra varningsgrad undergå, sker anmälan derom hos Fullmäktige; men begås slik förseelse af annan i Banken anställd tjensteman eller någon verkets vaktbetjent, tillkomme detUnderstyrelsen att frågan upptaga. Uti alla så beskaffade mål ege den tilltalade. om han det äskar, att inkomma med skriftlig förklaring öfver de emot hallom gjorda anmärkningar och påståenden, börande Fiskals-embetet skriftligen afgifva I Banko-Utskottets Memorial, N:o 89. 15 dess slutpåståenden i de fall, då strängare ansvar, än första varningsgraden, är i 22:o. Jemför 74 § oförändrad. Uti alla de i denna afdel ning uppräknade, Understyrelsens behandling tillhörande mål, ege den, som med Understyrelsens beslut ej åtnöjes, att deröfver hos Fullmäktige anföra besvär, hvilka skola vara till Fullmäktiges expedition inlemnade, innan klockan tolf å fjortonde dagen elter af beslutet bevisligen erhållen del, den oräknad; hvarom underrättelse bör meddelas å de exemplar af beslutet, som i dylika mål utskrifvas.
Som jag vid sista riksdag väckte samma motion, sorn nu af Ridd.Utsk. har blifvit tillstyrkt, bör jag ej upprepa samma grunder, som jag då anförde till skäl för mitt förslag; ty det vore att uppläsa något af hvad sorn i sista riksdagens prof. finnes infördt. Jag skall derföre förbigå dessa skäl och nu blott upptaga ett enda. Jag har trott mig finna, alt då suppleanter väljas af R. o. Ad. för styrelsen af Banken och Riksg.verket, och då desse sedan inträda uti nämnda styrelser, och således, till följe af nu gällande ordning, efter sin nummer på Riddarhuset intaga säte och stämma uti desamma; så kunde det hända — hvilket äfven har handt — att suppleanten intager säte framför verklig ledamot, ja lill och med tager ordförandeskapet af den främsta ledamoten i Bankens eller Riksg.contorets styrelse. Jag hemställer til 1 hvar och en, om det är naturligt, att en suppleant, som blir tjenstgörande för 2 eller 4 sessioner under sommaren, då de ordin.- ledamöterne äro frånvar., skulle taga ordförandeskapet framför en ledamot, som under flera år varit med och lärt kän5 II 3 1 Den ii April c. m. na verket. Jag tror, att det är ganska svårt, — jag har sjelf erfarit det, — att taga inträde uti ett sammansatt verk, sådant som banken, utan alt känna ärendena eller tråden, hvarefter de gå, och likväl vara nödsakad att taga ordförandeskapet af en person, sorn i flera år handlagt ärendena och tagit kännedom af dem. Denna omständighet liar Utsk. likväl ej tagit i betraktande, och jag tager mig deraf friheten hemställa, om icke ärendet borde till Utsk. ålen emitteras, så mycket hellre, som en af Utskts ledamöter uti sin reservation har anmärkt, att Utsk. icke varit conseqvent i afseende på dessa styrelser för Banken och Riksg.contoret, då det föreslagit att, vid valet af dessa styrelser och bestämmandet af deras ordför., den nuvar. principen skall fortfara att blifva gällande.
Maj:ts och Rikets CommerceCollegii Kungörelser den 2 Maj 1774» oc^ ^ert 5 October 1776 gifne, samt genom Kungörelsen af den 14 Juni 1815 förnyade stadgande, att Bark af Ekar, som utsynas, skall a£ Bihang till RihsSi, Prat, s8*7-i818 N;r 151 i»4 Sesv. och Ekon. Ut sk. Betinkanden. den, sorn utsyningen erhåller, aftagas och hållas Garfvare tillhanda, medför, enligt Riksdagsmannens tanka, större olägenheter, än nytta, alldenstund Garfvare icke på alla Örter kunna vara i behof af Barken, i hvilket fall den, som verkställt Afbarkningen, haft sitt besvär för intet, hvarför Barken ligger till ingen nytta; så borde ofvahnämnde Kungörelser i hänseende till dessa föreskrifter tipphäfvas, och allt ansvar för försummad afbarkning upphöra; Vid granskningen af denna fråga har tJtsköttet funnit, att afsigten med den Allmänna Författning, söili ovillkorligen föreekrifver Barkens aftagande på utsynte Ekar* ostridigt äger till sin grund, att Uppmuntra Garfveriernä i Riket, och i synnerhet de så kallade Engelska, vid hvilka, likmätigt Kongl. Brefvet den 27 April 1774» o°h Kongl. Corn* merceCollegii Kungörelse den 5te derpå följande Maj ingen annan slags bark än Ekbark får vid beredningen nyttjas; och alldenstund, i händelse Ekbarkningen försummades, brist på denna Artikel vore att befara* hvarigenom en nyttig och loflig näring kunde råka i obestånd, och slutligen i lägervall* så anser Utskottet sig ej kunna tillstyrka bifall till upphäfvande af nii gällande Författningar rörande skyldigheten att afbarka Ekar. Men då harvid äfvenledes bör komma i betraktande, att Landtmannen erhåller behörig ersättning, ej mindre för barkens eget värde* än för arbetet, vid dess aftagande, och Träns* Bcsv. och Ekan. Utsk. Betänkåiiäih.
På våren samma år grep sig fröken N. an med en vokalt och dramatiskt ännu mer betydande uppgift, hennes första Wagnerparti: Ortrud i » Lohengrin », och hon gaf oss en Ortrud, lika imponerande genom sin gestalt som genom det breda, lidelsefulla sångföredraget, den kraftiga dramatiska framställningen. En framstående musikkritiker yttrade då på tal om hennes Ortrud: » Den enhet i vokal och dramatisk aktion, som Wagner mer än någon annan kräfver, har fröken Nordgren medfödd, » och han uttalade såsom sin åsikt, att fröken Nordgrens begåfning särskildt lämpade sig för Wagnerpartier. Under de senare åren — efter hennes giftermål — har fru Nordgren-Gulbransons konstnärskap hufvudsakligen kommit vårt broderland och den köpenhamnska.lyriska scenen till godo, till dess hon nu, som sagdt, i sommar kallats till bayreuthspelens ännu mera bemärkta plats och kräfvande uppgift. / månsken. rfjfcer vikens kornblå vatten Stiger sval augustinatten. Snöhvitt fullmånsanlet ser Genom lätta strömoln ner. Blomstergruppens vackra röda Georginer mörka glöda. Kolsvart tecknas lönnens gren I det silj " verbleka sken. Vinden sofoer, daggen faller I små skimrande kristaller Öfver gråset. Pårlbesatt, Blir hvar spindeltråd i natt. Då och då från andra stranden Skriar spofcen, klagar anden, Men på skugglätt vingepar Läderlappen ljudlöst far. Från en våt resedatufva Strömma dofter, rika, ljufva. Från spalierens veka bukt Faller doft en mognad frukt. Öfver marmorflorans fina, Fagra anlet strålar skina, Glimra i fantastisk lek Öfver panna sorgset blek. Glimra, skimra, tanken draga Till antikens hulda saga Om en vek, odödlig mö, Sänd att jorden blomsterströ. Anna Knutson. Tafatta oeh glömska döttrar. ii [när konsulinnan steg in i salen hos sin goda vän, mötte henne vänliga ögon, och hon hälsades af glada röster från flere damer, som redan församlat sig kring ett välförsedt älfvakaffebord. Efter konsulinnan följde hennes sextonåriga fröken dotter.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet antagne förändringar i redactionen, i afseende på de uti samma punct längre fram förekommande föreskrifter för sättet, hvarpå det beslutade inköpet af myntbara metaller bör verkställas, och den dertill afsatta summan an vändss, i händelse att sådant inköp icke »kulle kunna årligen ega rum, hvilka föreskrifter Ridderskapet och Adeln ansett böra helt och hållet utur puncten uteslutas; torde åter lämpligast kunna uudanrödjas, om de respective Prestesamt Bonde Stånden, äfvensom det Vällofl. Borgare - Ståndet , till hvars pröfning denna särskilda fråga nu, sedan hufvudsaken är afgjord, äfven torde böra förekomma, skulle behaga förena sig uti Höglofl. Ridderskapets och ta* Banco-Utskottets Betan/tanden, Adelns beslut, hvarigenom pröfningen af da i Fr u ga st ä - Ide föresk rifterne uppskjuies till dess granskningen af hela den Xnstruction för Eanco-Fulirriägtiges förfarande i denna del , som särskildt bör fastställas, i ett sammanhang förar kommer; och puncten komma att inskränkas till följande lydelse: Af Banquens behållna vinst, bör en summa, åf 266,666 K.dr 32 sk. B-co TranspottSedlarårligen afsättas och anslås, att för Banquens räkning inköpa myntbara metaller af Guld och Silfver, efter den Instruetion för Banco Fulhnägtiges förfarande i denna del, som sär shildt v ar der fastställd. I afseende på Tredje Puncten, hvilken Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda JBonde-Siåndet oförändrad antagit och Högvördige Preste - Ståndet likaledes godkänt» endast nied förändring af tiden och sättet för Cours bestämningen; men hvaruti Vallöf! Borgare-Ståndet beslutat ändringar, så val i afseende härpå, som i mera väsendtliga omständigheter förekommer, att sistnämnde Ståndets beslut, att det förhållande emellan myntbara metaller och Banco-Sedlar, hvilket för viss tid af Banco
Allmän bevillning för år 1848, upptagen till det i då gällande Bevillnings-förord ning påräknade belopp, 1,730,000: efter afdrag af hvad häraf under årets lopp influtitutöfver de, med 2,920 R:dr 11 sk. 7 rst., då förskottsvis ersatta taxeringskostnaderna inom Stockholms stad 59,057: 14. 9. R:dr 33 sk. 5 rst., till kostnader för denna bevillningsafgifts uttaxerande inom nämnde stad, . Det af Salpeter-fondens samlade kapitalbehållning, under sednaste Riksdag, anslagna belopp för då beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter För lyftade, men icke ersatta, medel å det under 1834 års Riksdag anvisade kreditiv till kostnader i följd af cholera far so ten (Denna återstående krediti vfordran har, enligt Rikets Ständers beslut, blifvit afskrifven uti 1848 års hufvudbok). För det begagnade beloppet af kreditivet å 300,000 R:dr lill Ull-diskont-fondens förstärkning, emot 3 procents årlig ränta, , dito af det räntefria kreditivet å 100,000 R:dr till underlättande af Arméens ackords-reg tering ., hvad sorn af mindre kreditivet, mellan 1840 och 1841 samt 1844 och 1845 års Riksdagar, blifvit lyfladt till förlagslån ål näringsidkare i fVexiö samt kostnader för samma stads nya tomtreglering (Den till förlagslån använda kreditiv-summan, 30,000 R:dr, blef under år 1848 Riksgälds-kontoret godtgjord genom öfverlåtelse af fordringarne för dessa lån samt aflemnande af hvad derå afbetalts. Återstoden, eller det för tomtregleringen begagnade belopp, 23,400 R:dr, har, till följd af Rikets Ständers beslut, afskrifvits uti Riksgälds-kontorets räkenskaper för samma år).
Erfarenheten har wisat bade wid den nu gällande Bewillnings - Författningen, och wid de föregående händelser, da fraga warit viri allmänna betydelkgare bidrag till Rikets allmänna tarfwor, till, lateisen för de skattskyldige, att wid bestämmandet af deras förmögenhet, aga rättighet göra afdrag för skulder eller deraf löpande räntor, boredt en osäkerhet uti beräkningen, af hwad som kunde blitwa ater? stoden, och hwaraf afgift skulle aga rum, som genom intet medel kunnat förekommers, eller rättelser till förebyggande af mindre paliteliga uppgifter, kunnat widtagas, om icke deffe skolat blifwa af den art och beskaffenhet, som näppeliaen warit förenlige, med bibehållande af det enskildta förtroendet, emellan Medborgare, eller den rättighet hwar och en synes böra åtnjuta, att icke se sitt tillstånd underkastadt en för Wida sträckt undersökning och granskning. Utskottet, hwilket, det härwid icke kunnat undfalla, att den gäldbundne, pa sadant salt kommer stt betala afgift för hwad den werkeligen icke äger, har trodt detta onda eller den mindre billighet, ett sadant stadgande kan anses innebära, lampeligast un. danrödjas, och liksom lemnäs emellan ffyldige och fordringsägare, att de förre undfar rättighet af de sednare innehalla och afdraga hwad de således för Borgenären erlägga af hwad den sednare för dest förmögenhet borde till Staten utgöra-, men som detta billiga ändamål med all sorgfällighet bör sökas LiO8 Den zo Julik. och befrämjas, sa anhaller Utskottet wördsammeligen att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t täckes faresta det stadgande, af dea Borgenär, svin med stikt godtgörande sig undandrager, bör widkännas enahanda answar med den, som tager högre an 6 proCents ränta.
Tönne arbetade, ifrig, viss att Jofrid skulle förstå meningen endast stugan blef fardig. Han undrade ej mycket på henne. Han hade nog att göra med att hugga och tiinra. Tiden gick .raskt för lionoiii. ' En eftermiddag, da Jofrid kom gående öfver mon, shg hon, att dar var kommen dörr för stugan ocli steiihäll för tröskeln. D&amp; förstod hon, att allt. iiii måtte vara fiirdigt ocli blef mycket upprörd. Tönne hade täckt taket med blominande ljung, .och hoii greps af en stark liiiigtaii att träda in under detta röda tak. Han var ej sjalf vid nybygget, ocli lion beslöt sig för att g&amp; iii. Den stugan var ju timrad .för lienne. Den var hennes hem. Det stod ej till att inotsti lusten att se den. Darinne var iner liiignesamt an ho11 viiiitat. Enris var strödt öfver golfvet. Frisk doft af barr och lrkda liarskade dar. Solstrålar, som spelade in genoin luckor ocli springor, drogo ljusband genom luften. Det såg ut, som oin Iion varit vantad: i viiggspriiigorna voro gröna kvistar instnckna, och i spiseln stod en nyliiiggen gran. ' I ' önne hade ej flyttat dit sitt gan~la Iiilsgeråd. Diir flinnos blott ett nytt bord och en biink, öfver Iivilken en alglid var kastad. Sh snart Jofrid ltoiilmit öfver tröskeln, kande hon ett lieins glada trefnad, omge sig. Hon var tillfreds och lugn, inednii Iion stod dar, inen att g&amp; darifrån syntes lieiine, svårt soin att gh bort och tjäna hos främmande, Det var sh, att Jofrid nedlagt mycken flit p&amp; att skaffa sig ett slags hemgift. Hon hade med konstfärdiga hander väft bonader sadana som tarfvas för att pryda ett ruin, ocli dessa ville hon satta upp i sitt eget hem, d % hon fick något. Nu undrade hon Iiur dessa dukar skulle passa lisrinne mot dessa hvita vaggar.
— Det torde emellertid icke skäligen kunna ifrågasättas, att med hänsigt till den tjenstemanna-skicklighet och erfarenhet, som påräknas af alla Utskotts-Sekreterarne, desse skulle ställas lägre ån Kollegie Ledamöter; hvarförutan den tillfälliga beskaffenheten af deras befattningar samt det trägna arbete, hvarpå Utskotts-Sekreterarne vid vissa tillfällen i vida högre grad än Statens embeteoch tjenstemän måste vara beredda, för dem påkallar större aflöningsförmåncr; — och torde Stats-Utskottets Sekreterare, i anseende till den synnerligen trägna tjenstgöring, som under hela riksdagen af honom oafbrutet fordras, fortfarande, såsom hittills, böra erhålla något högre ersättning än Sckreterarne hos do öfriga Utskotten. I följd häraf och under förutsättning att arfvodena för Riks-Btåndcns Sekreterare, hvilka hittills alltid åtnjutit stöiTe aflöning än Utskotts-Sekreterarne, bibehållas vid de belopp, som under förra riksdagen utgingo, eller 550 R:dr i månaden (oberäknadt hyresersättning till Bonde-Ståndets Sekreterare), har Utskottet ansett lämpligt och billigt, att arfvodet för Stats-Utskottets Sekreterare förhöjes från 375 till 500 R:dr och för Sekreterarne i de öfriga Utskotten från 300 till 400 R:dr i månaden.