Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den sö Februarii. ma, förblifva i gift förfallna tillstånd, mot 3 procents ränta på 8 år, 3 år utan afbetalning, sedan 20 procent årligen. Öfver verkställigheten af dessa byggnader och företag, kunna och böra commitéerne hafva noga uppsigt och skola sådane företag blifva fullbordade, anser jag det på ett sådant sätt endast möjligt. Span nema IsDirectionen bör efter min tanka upphöra att vara sådan den nu är En million Riksdaler kunde användas till uppköp af circa 200,000 tunnor spannemål i goda år, om regeringen anser sig behöfva ett sådant förlag, i de spannemålsrikare provincerne, genom Herrar BancoFullmägtige. Enskildte säljare kunde vårda denna spannemål, säkre utan borgen, mindre säkre mot borgen, som Comitéerne skulle bedöma. Ingen fick lefverera mer än en fjerdedel af ungefära jördens afkastning. På sådant sätt blifver aldrig spannemålen för gammal; då säljaren har fri dispositionsrätt dertill, mot förbindelse att hålla hen-, ne tillhanda af löpande årets skörd; för att transporteras till de provincer, hvarest missväxt om sommaren tydeligt visar sig. Den kunde äfven till en del magaaineras i de sädesfattigare provincerne. I aila fall skulle magasinerings afskrifningar sparas, som jag tror vardarne väl borde ansvara, då penningarne äro utan ränta; nu deremot får magasineringen ansvara både räntan och afskrifningspiocentsn. Ben 26 Februarii, J3g är öfvertygad, att sedan Herrar handlande finna medel att discontera å sina varor, skall nog blifva speculanter å så väl spannemål som andra varor hvilkas pris, beroende af msr eller mindre god skörd, skola väcka deras uppmärksamhet, hvarigenom ännu mindre brist blifver att befara vid intallande missväxt år. Ofelbart fordras reglementen, som vidlyftigare omfatta alla biomständigheter. Det är likväl efter min tanka omöjligt för personer boende i hufvudstaden, att bedöma andras vederhäftighet på 60 mils afstånd; då det vederhäftighetsbetyg de anskaffa, ofta lemnäs utan afseende af Herrar BancoFullmägtige.
Utskottet nu, äfvensom med anledning af anmärkningarna, bör frångå sin, i Betänkandet N:o 107, gjorda tillstyrkan, att Bankens sedlar efter nytt formulair skulle ställas på R:dr Courant lill hufvudtext, så anser jag det likväl fortfarande vara af största vigt, att icke tillstyrka sådana åtgärder, hvarigenom begreppet om Biksgäldsvärdet skulle komma att förvillas och småningom utrotas för framtiden, för att i allo suppleeras af Bancovärdet, så mycket betänkligare nu, sedan Riksgäldssedlarna komma att upphöra, då således snart inträffar, att intet sedelmynt med denna enhets-benämning kommer att finnas, och då deremot ingen myntpiece svarar emot 1 R:dr B:co, hvilket senare värde i sk. och rst. icke heller qvsdrerar med Silfver Specie. Under sådana ådgter, och då äfven inom Utskottet den fullkomligaste enighet visat sig, i afseende på det mål, som åsyftas, ehuru olika meningar sökt göra sig gällande för medlen dertill, har jag med uppmärksamhet uppfattat de discussioner, som sedan genom votering med knapp pluralitet undertryckte Finance-afdelningens förslag, alt intill nästa Riksdag fortfara med Bancosedlarne efter gamla formulairet, och deremot åstadkom det förslag, som för Rikets Höglofl. Ständer nu framslälles.
Förslag öfver depna kostnad icke af förut omnämnde orsak kan Uppgifvas, synes den samma dock ej böra kunna blifva väsendtligare, än att tillgång dertill gifves af den Penninge-Fond MagazinsLnrättningen äger, utöfver de Två Milioner Riksdaler, sorn utgöra Riksens Höglofl, Ständers anslag och hvilket oförryckt för Spannemålsrörelsens bedrifvande synes böra vara att påräkna* Om Inrättningens Upplags-Magazin, Af här bilagde uppgift, som blifvit StatsUtskottet öfverlemnad, och hvilken å ena si - 15^5 Förslag till Allmänna Magaztns dan utvisar utrymmet i de Magazin sorn af Allmänna Magazins-Inrättningen nu äges och å den andra hvilke nya Magazin redan bi i f vit till anläggande anmäldte, samt hvad vidare Magazins utrymme sydes erforderligt, såsom en följd af Verkets utvidgande omfattning, in hemtas , a*t i Rikets samtelige Upplags-Magazin kunna inrymmas omkring 162,880 Tunnor oriad eller 393,618 Tunnor riad eller torkad Spannmål ; och att kostnaden för dels nya Magazin# uppförande, dels utvidgandet af redan befintelige, skulle Förslagsvis beräknad, uppgå till en sammanräknad Summa af 170,000 R:dr Banco. StatsUtskottet, som af denna uppgift o»h de deruti intagne upplysningar väl inser nyttan och måhända för vissa Orter äfven nödvändigheten deraf, att hafva tillräckligare Magazins utrymme, än det nu befinteiiga finnér dock derjemte, att Rikets Fenninge tillgångar för närvarande ej kunna medgifva, ett så betydeligt anslag som erfordras för ifrågavarande ändamål, om ock den förslagsvis beräknade Summan i sjelfva verket till någon väsendrligare del skulle blifva förminskad; likväl och som utförandet af Allmänna Magazins-Inrättningens ändamåls enlige åtgärder i hufvudsakligt afseende beror derpå, att hafva t i 11 räcke! i t» e Magazin, och desse lämpade efter hvarje
Jag vet nog att man i dagligt tal begagnar detta ord både i tid och otid; men ett är att nyttja det i dagligt tal, ett annat att inlägga det i en lag, ty dä får det en vida noggrannare betydelse än det har dfr vi samtalas vid och som då kan låta mycket bra för tillfället. Jag tror derföre att detta ord bör utbytas mot det som vid 1844 års riksdag infördes. Visserligen äro 16 år förflutne sedan den tiden och Svenska språket har väl också sedan dess undergått någon förändring, men icke tror jag att representationen i afs:de på sin språkkunskap blifvit så förändrad och höjd öfver hvad den var 1844, att man icke skulle kunna utan betänklighet använda det ord, som den tidens representation ansåg lämpligt; hvarföre jag också finner de skäl, som Gr. Lagerbjelke anfört mot det af mig framställde förslag, alldeles icke böra här vinna afseende. 202 Pen 22 A ngn s ti f. m. Gr. Mörner: Det skulle tilläfventyrs leda diskussionen allt för långt från egentliga ämnet att nu ingå i en noggrann granskning af resultaten utaf de upskattningar af jord, som vid expropriation för jernvägens räkning egt rum. Jag tror likväl, att Gr. Lagerbjelke i sitt genmäle något irrat sig, emedan de särskilda olägenheter, som understundom kunna för jordegaren upstå, skola särskildt tagas i betraktande och särskildt omnämnas. Lika jord måste till lika värde upskattas, och detta är den regel, hvarpå det är upskattningsmännens skyldighet att fästa afseende. Hvad beträffar det af Hr Printzensköld framställda förslag, så tror jag icke ordet »rättmätig» på detta ställe sakna så all betydelse, som Gr. Lagerbjelke låtit förstå; ty det rättmätiga värdet måste vara det, hvarefter jordegaren skall bidraga till statens behof i jemförelse med andra, och nog måste en bevillnings-beredning lätt kunna komma till öfvertygelse derom, huruvida någon jemförelsegrund finnes mellan den ena och andra egendomen; men till kännedom om det absolut verkliga värdet af en egendom vågar jag påstå att man aldrig kan komma.
Ginge detta an, så vet jag sannerligen icke hvarföre statsmagterne i de särskilta länderna någonsin skulle bråka sina hjernor för att bestämma vilkoren för ett folks utöfning af representationsrätten, samt vid civiloch kriminal-lagars stiftande. Man behöfde ju blott tillämpa hvad som af någon framstående filosof antagits såsom det absolut rätta, och derefter uppställa en lagstiftning — men, såvidt jag vet, har man ingenstädes gått så till väga. Om jag nu tillser huru förhållandet är med Sverige, är det obestridligt, att landets läge föranleder stora kostnader vid skaffande af råämnen för våra fabrikers tillverkningar, likasom för afyttrande af desamma på den större handelsmarknaden, att vi hafva brist på kapitaler och en hög räntefot, samt att vårt klimats hårdhet inverkar menligt på all produktion, som i landet bedrifves. Många andra omständigheter gifvas dessutom, som ställa utländningen i gynnsammare förhållanden i afseende å industrien, än våra producenter befinna sig; men jag anser icke nödigt att påpeka flera, — det anförda torde vara tillräckligt för att ådagalägga hvad jag afsett med de »allmänna ekonomiska förhållanden, som borde tagas i betraktande.» Det är icke underligt att frihandelns läror på sednare åren vunnit många anhängare, särdeles bland våra embetsmän. De hafva i allmänhet små löner, hvaraf de endast med stor svårighet kunna förse sig med hvad de behöfva. De göra sig derföre icke mödan att studera sig in i tullagstiftningen, utan omfatta med ifver den välljudande satsen: »du skall köpa der du får för bästa pris». Om de då utrikes ifrån kunna erhålla någon nödvändighetsartikel, t. ex. för 20 rdr, som de här hemma måste betala med 25, blir deras förlust af att köpa densamma af inhemsk produktion 5 rdr, och jag undrar ej på, om de i korus instämma i Hrr frihandlares sats, att denna prisskillnad är »en skatt, som man betalar till den, som här i landet producerar den ifrågav:de artikeln.»
Samtidigt med mig gingo alla gästgifveriets hästar ut åt olika håll framför slädar med otåliga, hemförlofvade skolpojkar, men jag hade triumfen att vara den förste, som klarerade stadsporten med klingande bjällror och en sprängande glädjekänsla högt uppe i halsen. Solen hade gått upp öfver tindrande rimfrostskogar och färgade dem blekröda. När vägen krökte sig, såg jag, utan besvär att vända mig i min stora päls, den gamla gymnasiistaden bolma ut en hel sky de skäraste rosor i den frostklara luften. De slingade och virade sig ur hundrade skorstenar; mörknade till vanlig rök, bleknade till hvit sommarnattsdimma, strålade i purpur, stego alt högre och flöto slutligen bort i ett fint blomsterstoft högt, högt uppe för den vaknande nordanvinden. Öfver den vackra staden steg dess gamla, hemlighetsfulla borg, färgad svart och hvit af frosten, men med tinnarna högförgylda af morgonsolen. Och fast jag kanske saknade staden en helt liten smula, såg jag den likväl med förtjusning småningom skymmas undan af backar och talldungar, tills jag vid en sista krökning tog afsked af dess sista kännetecken, – det luftiga rosenmolnet långt borta öfver den glittrande skogen. Och nu låg landet framför mig, hundramilsvidt, med snöiga, djupa skogar, ändlösa isar och tjugu graders köld öfver sitt dunmjuka, rena snötäcke. Släden knarrade enformigt, rimfrosten bländade, och hästen spådde med upprepade frustningar att vi voro välkomna hem. Valkola-Matti satt på kusksätet och spärrade ut med det högra benets storstöfvel, såsom stadgadt bruk var bland alla skjutskarlar af god ton. Vår andedräkt afsatte rimfrost i våra pälskragar, och hästen var redan hvit långt uppåt länden. Valkola-Matti hade kommit tjugu mil genom snöiga skogar för att afhämta mig, och det var hans första stadsresa. Han inledde flere samtal om stadens härlighet, i det han vände sig halft om på kusksätet, men jag var tankspridd ännu och svarade kort på hans anmärkningar med en van stadsbos öfverlägsna godmodighet.
Då likväl den sålunda bestämda ersättningen åt stamrotarne icke eller funnits tillräcklig, samt Dågra föreskrifter ej blifvit meddelade, huruvida denna ersättning borde vara enahanda vid stamrotarnes större eller mindre hemmantal, eller om och hvad godtgörelse desse skulle ega uppbära för gärdselfång, vedbrand och mulbete, har motionären, jemte framställning, dels om de missförhållanden, som skola visa sig i provinsen Småland, i afseende på stamoch utrotars ömsesidiga skyldigheter vid utgörandet af ifrågavarande del af roteringsbesväret, dels om de åtgärder, som af Konung och Ständer tid efter annan vidtagits, till beredande af en jemnare och rättvisare fördelning af dessa skyldigheter, sam t till inskränkning af de förmoner utöfver Kneckte-contractens lydelse, af hvilka soldaterne, genom inkräktningar eller på annat obehörigt sätt, kommit, till förlust för rotehållarne, i besittning, föreslagit, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förklaring, att de planpenningar, som vid Jönköpings och Kronobergs Regementen böra af utrotar till stamrotar erläggas, måtte, då godvillig öfverenskommelse derom ej kan mellan rotarne träffas, bestämmas efter hvad torpet, med hvad dertill af stamroten bestås i mulbete, gärdsel och vedbrand, kan, enligt behörig värdering, anses afkasta och utroten i denna afkastning betala sin lott efter andelen i roten. 6 Statssamt Allm. Bes,v.- och EkotL-UIskottens Utlåtande, Jf:o 73. Inom Hederv. Bonde-Ståndet: af Riksdagsfulimägtigen Göran Jonasson {rån Kronobergs
Efter i LandsContoren skedd granskning af dessa summariska redogörelser, borde verificationerne för Afkortning, Anordning och Leverering, till den del de godkännas, der qvarblifva, men restqvittenserne och icke godkände verificationer till Uppbördsmännen återställas, för att af dem i vederbörlig ordning ånyo handläggas; kommande hvad sålunda blifvit redovisadt att å ofvannämnde Conti till rättelse och kännedom antecknas. Huruvida dessa Conti komma att utgöra integrerande delar af Landsboken eller endast dithörande Biräkningar, torde lämpligast kunna afgöras vid förnyade formulärers afgifvande, hvilket i allt fall lärer blifva oundvikligen nödvändigt. Duppletterne af de Summariska Förslagerne böra, för hvarje redogörelse-termin eller för de vigtigaste deribland, med tillhörande, hittils vanligen afgifne handlingar, till Kongl. Statskontoret insändas.
Af lin och hampa t. ex., hvilka genom vårdslös häckling komma att innehålla för många trädartade delar, kan endast en sådan väfnad erhållas, som ser otät, skör och oregelbunden ut. Siden förfalskas mest därigenom att man inväfver mindre värdefullt silke, så kalladt florettsilke. Sidenet tillverkas som bekant af de puppor eller kokonger, hvari silkesmasken inspinner B i g, då han skall utvecklas till fjäril. Låter man denna utveckling ostördt få försiggå, genomsticker fjärilen kokongen och denna får därigenom betydligt mindre värde. Dessa kokonger kunna emellertid ändå användas, men bilda ett föga hållbart siden. För att erhålla godt silke, dödar man silkesmasken, innan den hinner fullt utveckla sig, genom stark utveckling af torr värme och afnystar sedan tråden, hvilken består af ett enda stycke. Silkestrådarne äro vanligtvis 5 — 6 0 0 meter långa och så fina, att man behöfver 8 — 1 0 dylika för en medelfin silkestråd. Emellertid är äfven på de bästa kokonger en del silke af sämre beskaffenhet, nämligen dels den yttersta hylsan och dels den närmast larven belägna delen; däraf framgår att material för tillverkning af dåligt siden finnes i riklig mängd. Linne förfalskas oftast genom tillsats af bomull, och bör det ligga i våra husmödrars intresse att lära känna en enkel metod för upptäckandet af en dylik uppblandning; vi vilja därför anföra ett lätt utförbart sätt för en sådan undersökning. Man har upptäckt, att bomullens cellväfnad mycket lättare upplöses i koncentrerad svafvelsyra än linets, och därpå grundar sig följande metod. Af det tyg man vill undersöka kokas en bit en längre tid i vatten för att aflägsna appreturen, därefter torkas profvet sorgfälligt. Man uppfransar sedan kanten något och doppar den 1 — 2 minuter i konc. svafvelsyra. Bomullstrådarne angripas då först af syran, hvilket visar sig därigenom att de betäckas med en gummiartad massa.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 5 dennes" på bordet lagda Utlåtande af den 3 nästföregående, i anledning af anmärkningar vid dess Betänkande angående yrkad ersättning för Bohus, Carlstads och Elfsborgs Rans Invånares besvär och lidande under sista fälttåget , beslöt Ridderskapet c*jt Adeln att hos Kongl. 7°4 Den 7 Julu Kongl. Maj:t borde i underdånighet anhållas , att låta närmare utreda förhållandet med dessa Kans Invånares lidande, och af Krigs Fonden tilldela 6n hvar den ersättning honom tillkomma kunde; hvilket beslut skulle med de öfriga Respectiva Stånden vänligen communiceras. U$ supra. Ex Protocolla A. G. Silverstolpe. o S. 15. Återremitterades Stats-Utskottets den 17 Juni afgifna och den 20 Juni på bordet lagda Betänkande , angående åtskilliga omständigheter, som äga sammanhang med regleringen af Rikets Fenninge-väsende; hvarjemte Banco - Utskottets öfver detta Betänkande den 30 Juni afgifna och den 2 Juli på bordet lagda Utlåtande skulle tillika med de vid dessa båda Betänkanden gjorda anmärkningar, till Stats - Utskottet åtfölja. Ut supra. Ex Profocollo A. G. 'Silverstolpe* O S. 15. Återremitterades, i anledning af gjorde anmärkningar, Stats - Utskottets den 30 Juni a£- gifne och den 2 dennes på bordet lagde Betänkande, angående några vid Bo utredningen efter Högstsalig Hennes Maj:t Enke - Drottningen Sophia Magdalena förekomna frågor. Ut supra. Ex Protocollo A* G. Silverstolpe. S. 35, Deri 7 Juli, 7<>S S. D Upplästes Constitutioris - Utskottets föll. gårdag afgifna Memorial, angående redaction af 2 8 §* Regerings - Formen , och blef samma redaction af Ridderskapét och Adeln godkärid.
I följd af E. K. M:ts Nådiga förordnande, har Stats-Cornmissarien Carl Timelius, icke allenast gatt Riksens Ständers Stats-Utskott med erforderliga upplysningar till handa, utan också, ge-, jior» verksamt biträde vid utarbetandet af de innom Utskottet förekomne mångfaldiga ärenden, befordrat dem till ett skyndsammare slut; Och sorn Riksens Ständer funnit skäligt, att, till bevis af deras erkänsla för Siats-Commissarien Tunelli möda, tilldela honom en summa af Ett Tusen Fern Hundra Riksdaler Banco; få alltså hos E. K,. M. Riksens Ständer, med anmälan häraf, förena deras underdåniga anhållan, det E. K, M. täck. tes förständiga vederbörande, att af RiksdagsJtpstnads-medien förenämnde i,5oo R:dr till Stats. Commissarien anordna och utbetala. Riksens Ständer framhärda etc. 3«o Underdåniga Skrifvelser'. Uppi. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 4 Dec. 1823^ Preste-Ståndet d. 4 — ■— Borgare-Ståndet d, 4 Bonde-Slåndet d. 6 Riksens St anders underd. Skrifvelse, angående jemkning af Roteringen vid Vesterbottens Regemente, S. A. K, X anledning af väckt fråga om en jemnare fördelning af roterings-besväret vid Westerbottens Regemente, hafva Riksens Ständer inhemtat, hurusom, uppå deras, uti underd. Sk rifvelse den 17 April 1818, framförde anhållan, dels att, då de 10 Socknar inom Westerbottens och Norrbottens
Vi brukade vanligen gå något tidigt till sängs, och deremot stiga bittida upp, emedan jag, som, i parentes sagdt, redan den tiden befattade mig något litet med poesi, och tyckte mig ha funnit sanningen af den gamla latinska apophtegmen: “Aurora Musis amica“, bibragt mina vänner den öfvertygelsen, att då Aurora vore bevågen sånggudinnornas, oftast i qvällens herdestunder och nattens skymning prisade tillbedjare, hon fastmer borde vara det för den aldrig slumrande Justitians, hvilkens värf egentligen börja på samma gång som de vaknande verldsbestyrens. En afton – den står ännu så frisk för mitt minne, som vore den gårdagens – sedan vi förtroligt samspråkat och vexlat våra åsigter öfver litteratur och konst, meddelat hvarandra våra planer och förhoppningar, gingo vi och lade oss vid den vanliga tiden, med mod och kraft i själen, och fantasien uppfylld af en vänligt leende framtids bilder. Jag somnade snart, men vaknade ungefär vid midnatten, då jag varseblef ett starkt, i cirkelform radierande, sken på väggen midt emot mig, som åtskiljde våra rum. I midten af detta sken syntes en liten svart punkt, men som alltjemt växte. Jag gnuggade mig i ögonen, trodde först att jag drömde, gick upp, tog på väggen der skenet uppenbarade sig – det förändrades icke af beröringen, utan växte och växte oupphörligt. Jag slog upp ljus – skenet syntes ändå. Jag släckte ljuset – det framstod då tydligare, och af den svarta punkten hade bildat sig en liten figur i menniskoskepnad, klädd i en blå kapprock, och som bar på hufvudet en stor svart, med breda, på båda sidorna uppvikta bord försedd hatt, hvilka skylde nära nog hela ansigtet. Denna figur skiljde sig slutligen från väggen och nalkades min säng. Oaflåtligt vänd emot mig, höjde och utsträckte han högra armen, sänkande pekfingret mot mig, och dervid erfor jag en skakning, som af en stark, elektrisk stöt. Han kom närmare, pekade ånyo flera gånger, och stötarne blefvo allt häftigare.
Den igerifinnes i Serskilda Utskottets tryckta Betänkande, pag. 116, så lydande: ”Om Fullmagtsoch Pappers-lösen ”För upphörandet af så beskaffade inkomster äro sådane skäl anförde, att Ut"skottet icke kunnat undgå framställa den ”önskan, det lösen för Fullmakter och Ex» ”peditioner må , så snart sådant prof vas ”'verkställbart, upphöra att serskildt beta”las till vederbörande Statsexpeditioner och ”Förvaltningsverk, utan i stället i Char» •”tan, eller på annat lämpligt sätt, ingå till ”ersättning, genom Statsverket, ät de Em”betsmän, hvilkas löner äro på sådane sport» ”ler beräknade.’> I ett Betänkande, som nu ligger på bordet, rörande regleringen af a:dra HufvudTiteln, bar en Ledamot af StatsUtskottet uti serskild mening erinrat om behofvet att Den 7 Maji e. m. förekomma stigandet af rättegångarnes antal i första instancen, och för sSdant ändamål föreslagit serskilda Förliknings-Domstolar. Men om nu första instancens aflöning inrättades så, att Domarens intresse icke vore rättegångars förlängande och förökande, utan förkortande och förlikande och förekommande, så skulle ändamålet vinnas, utan könsliga åtgärder med en ny organisation. Jag anhåller om återremiss, på det att, när Betänkandet återkommer, Ståndet må vara i tillfälle att göra de modificationer dervid, som kunna anses af nöden. Herr Reutersvärd , Per Adarrij hade inlemnat följande, som upplästes: IJti det från Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten till RiksSlånden afgifne Betänkande N:o 21, angående Taxan på Expeditionslösen, hafva de förenade Utskotten vid 3:dje morn., i anledning utafenafmig väckt Motion, rörande förtydligande i frågan om afgiften för vederhäftighetsbetyg, utlåtit sig: ”att
Resumée af förhållandet och alltså tillräckligen uppfyller ändamålet, har Stats - Uts‘kottet trott någon annan Fond eller tillgång för detta behof icke böra anslås. Kostnaden till tryckningen af Commisionens ofvanberörde Utlåtande skulle belöpa tilk omkring 75 R:dr Banco för en upplaga af toou Exemplar; Och hemställer Utskottet, att denna Summa måtte af de till Riksdagskostnaderne an»lagne medel utgå. Hvad för öfrigt blifvit af Tabell-Commissiontn föreslagit i afseende på inrättandet af a4 9 S Stats-Utskottets Betänk.inden. Quinquennii * Tabellerne för den kommande tioen; så lärer Riksens Högloft. Ständers Besvärs, och Ekonomi-Ulsrott, som jemväl erhållit Remiss häraf, uti sistnämnde fråga yttrande afgifva: Hvi ket allt Stats * Utskottet får vprdsaqrligen hemställa. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts ytterligare Utlåtande, angående förändring uti indeite Infanteriets hekla dnads sätt, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets jörra yttrande i ämnet, H riglofl. Ridderskapet och Adeln, Välofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva, i anseende till derstädes gjorde anmärkhirigar vid Stats-Utskottets utlåtande och förslag om förändring i t8rt års Kongl, Förordning, angående Beklädnadssättet vid Indeite Infanteriet, återremitterat detta ärende till Utskottet# ytterligare åtgärd. IJti den af Utskottet antagne liufvudsakliga grund för den föreslagne förändring, att nemligen: