Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Honom gaf han våld, äro och rike, att all land, och folk, och tungomål, skulle tjena honom: Hans välde är evigt, det icke förgås, och hans rike hafver ingen ända. Jag, Daniel, förskräckte mig derföre, och sådana syn förfärade mig. Och jag gick till en af dem som der stodo, och bad honom, att han skulle gifva mig en viss undervisning om allt detta; och han talade med mig, och tedde mig hvad det betydde: Dessa fyra stora djur äro fyra rike, som på jordena komma skola; Men dens Högstas helige skola intaga riket och skola besitta det i evig tid. Sedan hade jag gerna vetat en viss undervisning om det fjerde djuret, hvilket platt annars var, än all de andra, ganska grufveligit; det jerntänder och kopparklor hade, det omkring sig åt, och förkrossade, och det qvart var med sina fötter trampade; Och om de tio horn på dess hufvud, och om det andra som uppväxte, för hvilko tre afföllo; och om det samma hornet som ögon hade, och en mun, som stor ting talade, och större var än de der bredvid voro. Och jag såg det samma hornet strida emot de heliga, och det behöll segren emot dem; Tilldess den gamle kom, och höll dom för dens Högstas heligom, och tiden kom, att de helige intogo riket. Han sade alltså: Det fjerde djuret skall vara det fjerde riket på jordene, hvilket mägtigare skall vara än all rike; det skall uppäta, förtrampa och förkrossa all land. De tio horn betyda tio Konungar, som i de rikena uppkomma skola; efter dem skall en annan uppkomma, han skall vara mägtigare än någor af de förra, och skall undertrycka tre Konungar. Han skall försmäda den Högsta, och för störa dens Högstas heliga; och skall taga sig före att förvandla tider och lag; men de skola varda gifne uti hans hand i en tid, och några tider, och en half tid. Derefter skall domen hållen varda; så skall då hans välde borttaget varda, så att han skall i grund förderfvad och förgjord varda.
Medelst nådig skrifvelse den 12 November 1847, öfverlemnade Kongl. Majit, vid början af denna riksdag, till Rikets Ständer det förslag till Svenska Nationalrepresentationens ombildning, som blifvit utarbetadt af den serskildta komité, hvilken, med anledning af Rikets Ständers underdåniga framställning, blifvit för detta ändamål af Kongl. Majit tillsatt. — linder förklarande af Sin nådiga vilja att åt allt hvad med denna rikets angelägenhet hade gemenskap, oafbrutet egna synnerlig uppmärksamhet, yttrade Kongl. Majit, vid detta tillfälle, Sig jemväl hysa den förmodan, att Rikets Ständer skulle åt densamma lemna den lugna och oväldiga pröfning, som fosterlandets sanna väl och sakens vigt kräfde. — Kongl. Majit har sedermera förväntat, att denna stora samhällsfråga, sorn under nära fyratio år utgjort ett föremål för nationens allt mera stegrade deltagande, skulle kunna hos Rikets Ständer vinna den snara utveckling och lösning, som densamma påkallade. Rå likväl den stridighet i åsigtcr, rörande hufvudgrunderne för ombildningen af representationen, som länge varit rådande, äfven nu vid behandlingen af frågan visat sig fortfara på ett sätt, som aflägsnat hoppet att på denna väg få den till ett efterlängtadt slut befordrad, har Kongl. Majit, för att, i den ordning grundlagarne föreskrifva, fortskynda frågans afgörande, samt derigenom söka förekomma söndring inom landet och tillvägabringa den endrägt, som ensamt kan emot yttre flender och inre oro gifva staten styrka till lugn utveckling och förkofran, ansett Sig af konungslig pligt uppmanad att låta utarbeta och lör Rikets Ständer härmed till grundlagsenlig behandling framlägga förslag till sådan ombildning, så väl i afseende på val af folk-ombud, som på sättet för dessas sammanträde och verksamhet. Detta förslag till ny Riksdagsordning är, i enlighet med tidens och samhällsutvecklingens fordringar, byggd t på den grundsats, att representanterne skola af folket utses medelst samfälda val. Genom antagandet ef denna grundsats skulle den nuvarande ståndsindelningen samt all sjelfskrifvenhet till utöfvande af riksdagsmannakallet upphöra.
Vid sådant förhållande kan följaktligen det under denna Riksdag väckta förslag om statsbidrags beviljande för sänkningen af tvenne bland olvannämnde sjöar icke betraktas annorlunda än såsom en ny anslagsfråga, och dä denna blifvit Rikets Ständer understäld i så outredt skick, att all ledning saknas för bedömandet, huruvida eli lill de i motionen uppgifna tvenne sjöar inskränkt vallenaftappnings-nrbete är al den vigt och nytta för kringliggande landsbyggd, ali detsammas utförande bör med bidrag af all männa medel understödjas, anser sig Utskottet böra hemställa, 47:o att Nils Svenssons motion om särskildt stats-bidrag för dessa sjöars sänkning måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Under 1847 och 1848, 1850 och 185! samt 1853 och 1854 års Riksdagar bar Albo, Gärds och Willands häraders i Skäne fullmäktig Ails Andersson, efter erhållna uppmaningar af åtskilliga jordegare inom de 7 socknar, som ligga omkring eller omrrifvås af deri sistnämnde härad tillhörande Ifos/ön, inom Bonde-ståndet väcla motioner om ett stats-bidrag af 40,000 R:dr Banko för sänkningen af denna sjö; nien hvilket stats-bidrag icke blifvit af Rikets Ständer beviljadt; varande detsamma i sednaste Riksdags Stats-Utskolts derom afgifna yttrande afstyrkt, emedan den landvinning, som rrenom lfösjöns sänkning påräknades, ansåges al Utskottet vara alldor obetydlig, för alt eli så ansenligt understöd utaf allmänna medel, sorn derför blifvit hegardt, borde beviljas af Rikets Ständer; hvarjemte Utskottet uttalade sin förmodan, att Kongl. Majit, i anledning af den gjorda underdåniga ansökningen om stats-bidrag lör ifrågavarande arbetes verkställande, och derest 1 öre laget belunnes vara al någon större allmän nytta, korinne att för detta företag lemna allt det understöd det lörtjenade.
A-t nnder fred up, mära och affatta fullständiga, pä astronomiska obser» vationer och trigvnometriska operationer arugdaoe militaire charror öfwer Riket ätföljds af Toponafiska, Statistiska och Militaira beffrisningar öfwer alla militaira positioner och förswars-linierne pä gränforne, samt anföra FälkmätningSarbetet wid Riks G^än» sors bestämmande. I krig tillhörer ten Auneens General Stab för att affatta Krigs Theatern, „tse Läger, förrätta rccognoseringar, afrekna Läger, Träff ingar och Fältstag, föra amekningar öfwer Armeens operationer och författa krigets militaira historia, tillika aligger Corpsen hafwa under desi wärd alla Charlor, Planer Ritningar och Beskniningar öfwer Egit och Gran» nars Leord, samt Krigs-Historiska samlingar, hwilka förwaraS Uti Krigs Aechivet, som med Corpsen är förenadt, och utgör grunden för desi arbeten. Under win» ler-mänaderne hällas för CorpsenS Officerare söreläsuin, gar sa wäl af den wid Corpsen w rande Prosetzor, som af Cocpsens bäda Adjutanter uti Krigs W.nenska, p^samt de mathematiske delarne, hwilka tillböra desi yrken och föremäl, dä äswen sädane i mätningar förrättas, hwilka lättare den ärsriden kunna w rkställas, än om sommaren, och under de» öfriga del.n al äret äro O fficrarne sysielsatte N'ed militaira rec ogno springar pa sältet samt Triangel mätinngarne, till up» rältande af en Topografisk Charta öfwer Swerige, i likhet med hwad j andra Länder af dylika Corpser, blifwit författade. De Den 12 December. ?§z
Sedan dessa utlåtanden inkommit, beslöt Kongl. Majit den 13 Juli 1836, utan att Föredraganden h) dervid något yttrat, att frågan tills vidare skulle uppskjutas; och slutligen förordnade Kongl. Majit den 14 April 1837, vid föredragning af dåvarande Ordförandens ansökning om endtledigande från sin befattning, att detta Ordförandeskap skulle tills vidare förenas med Presidents-Embetet i Commerce-Collegiuin, utan att Föredraganden») synes yrkat afgörande af frågan om Convoij-Commissariatets upphäfvande. L) af Tit. von Hartmansdorff. c) Föredragande Tit. von Hartmansdorff. d) Föredragande Tit. von Hartmsnsdorff. e) af Tit. von Hartmansdorff. f) af Tit. Heurlin, som likväl blott, sedan sednare delen af år 1838 förestått Stat8-Se creterare-Embetet. g) Tit. Skogman. Ii) Tit. Skogman. »j Tit. Skogman. 62 Bilagor till Constitutions-Utskottets Memorial, N-o 13. Riksens Ständers underdåniga skrifvelse den 9 Maj 1855, rörande Fattigvårdsanstalterna, föredrogs inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet den 19 Juni 1855. Sedan det utlåtande, sorn, enligt Kongl. Maj:ts då fattade beslut, från Kammar-Collegium infordrades, af detta Collegium den 7 October 1856 blifvit afgifvet, föredrogs målet A) inför Kongl. Majit ånyo den 17 Mars 1837. Stats-Secreteraren, som fann saken af den vigt och i vissa fall af den natur, att Rikets Ständers yttrande deröfver borde vid nuvarande Riksdag inhemtas, föreslog nedsättning af en Comité, som skulle utarbeta förslag till allmän stadga om fattigvård och i sammanhang dermed äfven till ny och fullständig författning om Sockenstämmor och Kyrko-Råd. Stats-Secreleraren ansåg, så snart de i sistnämnda afseende infordrade utlåtanden inkommit, tiden vara inne att utse och förordna nämnda Comité.
Uti häröfver afgifvet underdånigt yttrande, har Landshöfdinge-Embetet i Skaraborgs Län förmält, att, ehuru det visserligen tillhörde en uppbördsman alt ovilkorligen ansvara och redogöra för de belopp, han uppburit eller rätteligen bordt uppbära, Landshöfdinge-Embetet likväl uti de i delta fall förekomne bevekande omständigheter ansett sig icke sakna skäl till underdånig tillstyrkan af Nådigt bifall å Hellbergs förrberörde ansökning. Kongl. Kammar-Rätten har, jemte anmälan, att Hellberg och Häradsskrifvaren Norberg blifvit, genom Kongl. Kammar-Rättens Utslag den 26 Maj 1823, förpiigtade att gemensamt ansvara för de deruti ådömde 71 R:dr 47 sk. 5 r:st., äfvensom att, efter hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs Län upplyst, den på Norberg belöpande hälft i ineranämnde anmärkningsmedel till fullo ingått till Länets Ränteri, samt att i följd häraf Hellbergs nu ifrågavarande underdåniga ansökning endast kunde afse Nådig eftergift af Kronans andel i andra hälften af 1819 års medel, 35 R:dr 47 sk. 8 rest., och i hälften af 1820 och 1821 årens medel, utgörande 49 Rtdr 34 sk. 4 r:st., eller tillsammans 85 R:dr 34 sk., —• för egen del anfört, att då denna Kronans fordran, hvilken nu vore mer än 20 år gammal, egentligen tillkommit genom Häradsskrifvarens felagtighet i debiteringen af de till ersättning ådömde medlen, hvilka icke kunnat visas hafva kommit sökanden till enskild nytta, ansåge Kongl. KammarRätten, med afseende jemväl å det fördelagliga vitsord om redligt och hedrande uppförande, Hellberg den underdåniga ansökningen vidfogat, samt då han, med en talrik familj, befunne sig i medellösa omständigheter, sig Stats-Utskottets Utlåtandcj N\o 515.
— Norrbottens — 300: — llkommer för Södertelje Lazarett utöfver årliga anslaget , » • i • 18at>: — Hospitalernes nybyggnad ock reparationer, Upsala Hospital . 5ocx —, — Vadstena Dito . 1216: 44. — Fahlu — « 291: 7* — Carlstads — . 99‘. 16. — Christianstads — , 200: Skara — 1206: 32. — Halmstads — , 5l5: i4, 8. Borås Lazarett . 375: _ — Hernösands Hospital . 777 Upsala Hospital . 266: 32. — Nyköpings Dito . 6151 Vadstena — . 669: 18. — Jönköpings — . 3oo: Skara — 163: Götheborgs — . 548: 4. — Carlskrona — . 300: 2861 Uppföstrin gshjelp för fattiga barn. Upsala Lån . 427: 32. —• Stockholm* Dito . 417: 32. — Mariestads .— . 4u: j6, — Vexiö — . 287: Jönköpings — . 46i: 32. — Vesterås — . 5-91: 16. — Linköpings — . 9°9: 4°- — Nyköpings — . 816: 8. — Vennersborgs — . 509: 8. — Calmar — . 266: 8. —• — Gefle — . 185: 40. — Hernösands — . 71: Umeå — . 136: 32. — Visby — . 227: 8. — Malmö — . 1753: 16. — Christianstads , 2g4: 4o. — Carlskrona — . 180: 32. — Halmstads . 247: 16. —• — Summa 72,616 4i 9 Stockholm af Kongl. Seraphimer.Ordens-Gillets Transport 9167: Götheborgs—- , . , 272:. 8- — Jemtlands •—■ , 20: 53 l47 9459 42 S Särskilda anslag enligt Kgl.
St. måtte bevilja ett anslag af 800 R:dr såsom ersättning till de tjenstemän, hvilka i följd af den nya regleringen skulle komma ali på indragningsslat upföras, äfvensom en ersättning af 1,600 R:dr (ill de stipendiater, som skulle tjenstgöra som extra gruf-ingeniörer. Af SlatsUtsk:s Utlåt, finnér man att Utsk. upfört för Bergs-Colhm och Bergslags-Stalerna samma anslag som tillförene nemi. 28,413 R:dr 43 sk. 4 rst., men icke lemnat ett enda ord till svar på K. M:s framställning om de 800 R:dr, och att Utsk. i ganska evasiva termer besvarat K. M:s framställning om de 1,600 R:dr. sålunda, att StatsUtsk. förklarat K. M. oförhindrad att ifrån anslaget under 6:te Ilufvudliteln lill befrämjandet i allmänhet af Bergsbruket laga dessa medel. Hr Bildt har förklarat att orsaken till detta Utsk:s förfarande har varit att i fall StatsUtsk. skulle hafva bifallit eller bestämdt anslagit dessa 800 R:dr, så skulle StatsUtsk. dermed hafva godkänt den af K. M. bestämda staten för BergsColhm och Bergslags-Stalerna, och detta säger Hr Bildt har StatsUtsk. velat undvika; roen då K. M:s framställning ronde organisationen af dessa stater just afser utbekommande af ett serskildt anslag af 800 R:dr, så finner jag att StatsUtsk. lika mycket ingått i pröfning af organisationsfrågan då det tyst afslagit K. M:s Nåd. Propos. i detta fall, och det är detta, som jag för min del anser icke vara rätt handlade Hr Bildt har framkastat åtskilligt klander om jag så får uttrycka mig emot den framställda planen för organisationen af BergsColhm eller åtminstone sagt att det kunde vara tvifvel underkastadt om den vore ändamålsenlig. I afseende på de 800
Det ena slaget af obligationer, lydande å lån utan kapitalrabatt eller så kallade alpari-lån, löpande med 5 proc. ränta; och det andra slaget, å lån med 20 proc. kapitalrabatt och 4 proc. ränta. På långifvaren må det ankomma, att teckna sig för hvilket slag af dessa obligationer, han önskar. Alpari-obligationerna förblifva oupsägbara å långifvarens, men kunna upsägas å Statens sida, sedan 10 år från deras utgifvande förflutit. De lån, som blifvit uptagne med kapitalrabatt och 4 % ränta, förblifva oupsägbara å långifvarens, men upsägbara å Statens sida, sedan 20 år från deras utgifvande förflutit. Lånen amorteras genom inköp af obligationer, för hvilket ändamål en amortissementsfond, motsvarande 1 % af det nominela lånebeloppet, bildas inom Riksg.Kout. Räntan godtgöres långifvaren från den dag teckningen börjar. Obligationerna utfärdas på Svenskt språk. Alpari-obligationerna å 40 rdr rmt, motsvarande 10 rdr Silfver Specie-valör, med 5 % ränta, och de obligationer, som blifvit utgifna för de till kapitalet rabatterade lånen, till 50 rdr rmts valör, motsvarande 12V2 rdr Silfver Specie och 4 % ränta. Obligationerna förses med vidhäftade stämplade coupons, hvilka efter hvarje coupons förfallotid gälla i kronans upbörd, för båda lånen lika, eller 2 rdr rmt, motsvarande l/2 rdr SilfverSpecie. A ort och ställe, som bestämmas, kunna efter 10 års förlopp obligationerna utbytas och nya coupons erhållas. Obligationerna utfärdas under K. M:s sanktion, och hela operationen ledes af Regeringen i samråd med ltiksg.Kont:s Fullm:ge. Vid rabattlånens uptagande tages icke i betraktande det nominela kapital, å hvilket obligationerna lyda; utan det belopp, som enl. R. St:rs beslut bör i verkligheten inflyta till Riksg.Kont.
Men låt så vara: det är ju ändå ej obilligt, att jordägaren härifrån får köpa sig fri genom någon tids betalning af ränta och amortering; och någon rubbning i de allmänna skalteförhållandena är, åtminstone för den närvarande tiden, ej gjord. Antagom, alt den capilalskuld, som på della siitt för ett hemman anses amorteras, är 16 gånger större än dess grundskatt, d. v. s., att den skulle deraf utgöra något mer än 6 proc. Således, då skatten är 100 r:dr, skulle capitalskulden vara 1600 r:dr. Om jemna 6 proc. härå eller 96 r:dr årligen betalas, och deraf beräknas ränta till 4 proc. ä hvad som år från år återstår, samt det Öfriga amorterar capitalet, för första året med 2 proc. oell sedan i stigande progression, är amorteringen på 28 år fullbordad. En årlig, med vilkor af upphörande efter 28 års tid, gjord betalning kan anses lika med afbetalning å vanligt fastighetslån, och således böra öka hemmanets värde med ett belopp, som 1 H. 12 'JU Den 7 Augusti. svarar emot primitiva skuldsumman. För detta värde bör då ägaren, likasom för det öfriga taxeringsvärdet å hemmanet, erlägga bevillning efter nu gällande tariff, med 2 r:dr på 1,000, eller för 1,600 r:dr värde 3 r:dr 9 sk. 7 rst., att, sammanlagd med den öfriga äganderältsbevillningen, fortfara så länge den antagna bevillningsgrunden är oförändrad, och sedan i öfverensstämmelse med en nyantagen grund utgå. Sammanlägges sistberörda afgift med den omförmäida grundskattslösen, uppkommer summan af 99 r:dr 9 sk. 7 rst., lika med bela grundskatten på -jS proc. nära, hvilka proc., på det hela utgörande omkring 42,000 r:dr, kunde, utan känning för Statsverket, efterskänkas.
Om vi ville antaga, att enhvar af dessa hade en hustru och tvenne barn de Isländska äktenskapen voro i allmänhet barnrika samt t. ex. tvenne trälar Leif kom till Island med tio, Geirmund hade ännu flera och tre hemmamän samme Geirmund hade åttatio så blir den nyss uppgifna siffran nio gånger så stor, d. v. s. större än 40,000, och om man dertill lägger de fattigaste på ön, som icke upptogos i biskopens beräkning, torde det ingalunda synas öfverdrifvet, om vi antaga Islands befolkning vid år 1100 uppgå till 50,000 själar. Likväl hade under tiden inträffat tvenne stora hungersnöder, den ena omkring år 969, den andra vid pass år 1049, och i följd af den senare en stor dödlighet. Den nuvarande folknummern uppgår ej till mer än 67,000, men ej ens i jemförelse med denna summa äro de 50,000 år 1100 för många, ty dels gaf Island icke så mycket tillfälle till utvidgande af dess produktionsförmåga, dels har befolkningen derstädes, åtminstone tidtals, befunnit sig i aftagande. Understundom kommo förfärligt ödeläggande olycksår så hade ön år 1786 tiotusen invånare mindre än tre är tidigare och oberoende af dessa tillfälliga inverkningar hafva det osunda lefnadssättet och de af detta vållade epidemierna småningom decimerat befolkningen. Af 1000, som födas på ön, hinna endast 567 det fjortonde lefnadsåret. Utvandringen till Island står i vissa afseenden utan motstycke. Vi hafva visserligen i våra dagar ej saknat tillfälle att se utflyttningsraseriet i rätt betydande omfång, men det är den skillnaden, att vi nu hafva en månghundraårig odling och derigenom intaga en helt annan ståndpunkt än våra fäder på åttaoch niohundra-talen, som icke ännu hunnit öfver naturfolkens stadium. Det är derföre ovärderligt att ega om denna utflyttning så pass fullständiga uppgifter, som stå oss till buds.
Likare, Måttoch Vigt-, samt modeller, åt Generaloch ProvinsLandtmKteri-kontoren, angående anvisande af ett kreditiv till betäckande af kostnaderna för anskaffandet af. VI. 370- R. 464 XI. B. 85. A. 115 E. 136. Liljevalch Eberh., Kanslist i Just.-Revis.-Expedition, angående pension från Rikets Allmänna Indragningsstat åt. IV. 120. R. 123 X. B. 79. 117, 134. A. 151. XI. E. 401. Linberednings fabrik, angående ett föreslaget lån till Apothekaren B. M. Freese, för bedrifvande och utvidgningaf en inom Arbrå socken i Södra Helsingland af honom anlagd. VIH. B. 106- A. 110. Lindbergs, J., f. d. Bokhållare i Riksgäldskontoret, ansökning om eftergift af ofverränta å 2:ne Diskontlån. V. B. 579. A. 616. Lindberg, Svante, f. d. Landskamererare i Wermlands län, i fråga om eftergift af den honom ådömda ersättningsskyldighet. IX. R. 448. XI. B. 87, 119, 127. A. 129. U. 288- A, 303- U. 393, 398 E. 367- Lindberg, Laurentz Georg Nicolas, sinnessjuke Löjtnanten vid Westmanlands Regemente, om dess uppförande till pension å Allmäna Indragnings-staten vid erhållande afsked. V. 280. R. 330 X. B. 79, 117, 134. A. 151. XI. E. 401. Lindby-tall. Se Kronoparken Lindes st.ads-skola, angående ersättning för mistade djekneeller socknegångs-pengar till Rektorn vid. Se Stats-Utskottets Memorial N:o 148 (35:o).
Men det är ju ett namn, som icke gör något till saken; ty om en individ efter förutgångna varningsgrader blir skiljd från kyrkan, så är det ju individen sjelf som är orsaken till detta skiljande. Det är kyrkan som af individen blifvit föikastad, och då är det väl ej underligt om hon utstöter en sådan individ ur sitt sköte. Domprosten Bring har framhållit olämpligheten af att kyrkan skulle vara den auktoritet som verkställde skiljsmessan, men så snart effa 11 ingen icke skall erhålla varningsgraderna af verldslig domstol, så måste kyrkan blifva den myndighet som, om varningarne varit fruktlösa, förklarar att skilsmessa egt rum. Man har här hakat sig fast vid ett ord, hvilket om också olämpligt, dock i sjelfva verket är af ingen betydelse. Jag vill nu komma till sjelfva hufvudfrågan: nemi. är det af någon vigt att en förändring i det nuv:de tillståndet eger rum, eller är det likgiltigt? Detta är väl den första fråga som hvar och en bör söka få för sig utredd. Svaret på denna fråga beror af de olika ståndpunkter, hvarpå man ställer sig. För det kristliga lifvet är det af ingen vigt om frågan blir afgjord eller icke; tyden sanne kristne har utrymme nog att lefva efter som hans öfvertygelse bjuder honom; för affällingen är det ännu mindre af vigt ty han har f. n. all den frihet han kan önska sig. För affällingen blir det en förlust, om den här föreslagna lagen blir antagen; ty, såsom en föreg.-de talare redan anmärkt, han får icke längre tillfälle att göra sig bemärkt, såsom den der upträder i strid med bestående kyrkan. Det menskliga högmodet är alltid fallet för att upträda i opposition mot en makt som det anser vara förtryckande, och då det alltid måste vara ett tvång att ej få länka och tro, hvad man anser vara rätt, så retas derigenom en mängd personer till affall från kyrkan. Om de nuv:de stadgandena mot affall uphäfvas, tror jag icke allenast att för framtiden affällingarnes antal I>en 3 Februari f. m. 173 skall blifva mycket litet, utan jag tror äfven att många af dem som affallit skulle återvända i kyrkans sköte.
Af denna anledn. har jag icke gillat betänk., och förenar mig derföre med dem som begärt återremiss deraf, under önskan likväl, att när det återkommer, det må sluta med samma hemställan som detta betänk., nemi. att elen väckta motionen icke mätte för närvar, till någon R. Sl:s åtgärd föranleda. Hr Akrell, Carl: Sedan jag begärde ordet har jag hufvudsakligen blifvit förekommen i hvad jag ämnade yttra af Hr von Rosen, och vill blott tillägga, att jag äfven är ibland dem, som hylla systemet af ett allmänt nationalförsvar, och som anser, att i principen af ett sådant försvar icke ingår rättigheten att fu lega för sig. Jag önskar och hoppas, att den dag må inträffa, dd en sådan för sjelfva principen af nationalförsvar förderflig lega må upp - Den 17 October f. m. 109 upphöra; men jag tror också, att, i detta ögonblick och med den organisation, som var nuvar. conscription har, denna legning är i mänga afscendcn menlig, ty den bildade ynglingen bör äga tillfälle, vid ett inträffadt nationalförsvar, till utsigter att, i män af sina kunskaper, få ett befäl, svarande emot den insigt och den förmåga han under liden hinner utbilda. Della är ett oundgängligt villkor, så framt systemet skall uppfylla sitt ändamål. Jag tror, att en elile-class, eller hvad annat namn man må gifva deråt, bör ingå i en consequent formation af systemet, innan man kan vänta, att ynglingar skola der inträda; men då man har anledn. förmoda, att för Ständerne blir framlagd en fullständig plan för landets försvar, och helt visst förbättringar i afseende ä conscriptionssvstemet der komma att ingå, så förmodar jag att tiden då först skall inträda alt taga delta ämne i närmare öfvervägande, och då hoppas jag, att de hinder, som nu förefinnas, icke skola komma att äga rum.