Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordvåningen beboddes af familjen och husfolket, den öfra var indelad i såkallade gästkamrar, möblerade i den smak, som var rådande den tiden, då nuvarande prostinnan som nygift fru inflyttade i huset. Det var den första Maj 182.. Vänner och fränder jemte de förnämsta af socknens "grädda" voro bjudna att fira denna för alla, men i synnerhet för prestståndet högtidliga och glädjande dag. Det var utomdes 19:de årsdagen af prosten Bryllers förening med sin prostinna. Under det att prostinnan ifrigt rörde sig fram och åter emellan kök, handkammare och den stora matsalen, ömsom anordnade om festen, ömsom sjelf lade hand med verket, för att undervisa sina hjelpredor i det rätta sättet att uppsätta den gödda kalkonen på spettet, eller att viska sockerkakan, och flera dylika husmoderliga bestyr, finna vi hennes man, den vördige prosten, sittande på en af de bänkar, som omgåfvo den höga trappan åt gården, språkande med sin svåger, baron Y , ägare till Holmsjögård. Denne hade med afsigt kommit så tidigt, för att, innan de öfriga gästerna hunnit anlända, prata bort en förtrolig stund med svågern. Baronen, en man om femtio år, till utseendet något högdragen, men alltid munter och språksam, var klädd i mörkblå, civil drägt, prydd med nordstjerneoch en rysk orden. Han fortfor i det redan påbörjade samtalet, sålunda: Som jag sagt, den unge mannen äger bestämdt alla erforderliga egenskaper för att sätta skick på dina pojkar. Du kan icke föreställa dig, hvilken superb figur han gjorde på Åbobalerna i vintras. Han för sig med ett behag, en ledighet i dansen, som om han tagit lektioner af Vestris. Det der kan allt vara bra men... Och hvilket loford hans lärare gåfvo om hans kunskaper sedan! Han har vid sina tentamina visat sig som en öfverskärare i filosofin, astronomin, teologin och hela det lärda krimskramlet för öfrigt. Det var något, likväl skulle jag... I de lefvande språken excellerar han, det vet jag med säkerhet, fortfor baronen.
Utskottets Betänkande, VII 1. s 256 — 262, bif. af PresteStåndet, IXs 3og, af BorgareStåndet, IX s 3i3, återremitt. af Adeln, IX s 3i8, af BondeStåndet, IX s 324. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1227 —>1234» lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 1072, af BorgareStån - *47 det, IX s 1082, bif. af Adeln, IX s 1089, af BondeStåndet, IX s no5. Underd. Skrifvelse, X 2. 1. s 172 — 174. RiksdagsBeslutet, §. 3o. Inteckning, om ändring i i3 §. etc. rörande. LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 262 •—270, bif. af PresteStåndet, IX s 809, återrem. af BorgareStåndet, IX s 3i 1, af Adeln, IX s 318, af BondeStåndet, IX s 324. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1235 — i254> bif. med föreslagen ändring af BorgareStåndet, IX s 1099, af BondeStåndet, IX s 1101. Underd. s 319-— 322. — om ändring af 23 §. etc. rörande. Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1258. Utskottets Betänkande, VII 1. s 270 — 273, bif. af PresteStåndet, IX s 309, återrem. af Adeln, IX s 3i8, bif.afBorgareStåndet, IX s 320, återrem. af BondeStåndet, IX s 324. Ytterligare Utlåtande, VII 2.
OBS.! Å bref anhiilles om fiillstiindig adress. Aug. Magnusson (etablerad 1860) -. Försaljnine; slokaler: ne&amp;ra botten,. era, tvd och tpe tr. upp STOCKHOLM. Största l.ager i Norden Kulörta o, Svarta Y lleldadningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattlrladningstyger Schalar och Kapptyger m, m, L Obser~era! Genom direkta förbindelser med inoch utlandets förnämsta fabrikanter kan jag erbjuda ofvanniimda artiklar bättre och billigare än niigon annan och torde en hvar genom besök i mina lokaler eller genom reqvisition af profver och ' varor lätt blif va öf vertygad om fördelen att hos mig fylla sina behof af dessa artiklar. Vigselformuläret i den nya kyrkohandboken. Nar för snart .ett år sedan det då församlade kyrkomötet hade vigselformulalret under behandling, var det .icke många punkter i ' komitterades förslag, som blefvo förem i l för en s i M i g diskussion som den om den ifrågasatta förandriagen, att uttrycket: » de t u skola vara. e t t », skulle utbytas emot: L) de t u skola vara ett Lött 8. Med stor rnajoritet förkastades just denna punkt, hvari föreslogs att återupptaga de orddag, som funnos i formularet före 1811, hvarest just detta ordet kött förekommer. Enligt - hvad - som sports från de föregående öfverlaggningarna inom lcyrkomö- tets presterliga afdelning, hade afven dar allvarliga protester höjts emot en sådan andring. Emellertid föll förslaget i fråga om hela detta kapitel och darmed ansåg m m vigselförmularet riiddadt. Nu föreligger dock fiirdig i tryck den nya handboken, som redan vid det nya kyrkohretg begynnelse nastkommsnde adventsöndag skall börja begagnas vid alla kyrkligs förriittniiigar, och med häpnad finner .man att det omtvistade och förkastade uttrycket &amp; r insatt. Den första tanke man fkr iir naturligtvis att detta måste vara olagligt, måste kunna öfverklagas, men så ar icke fallet.
Som bevis på det höga anseende, * Efter en blyertsteckning (af Catton?) i Kongl. Bibliotekets porträttsamhng. Två år ' därefter gaf hennes talang en ny lustre åt en fest inom samfundet. I ett bref från Stockholm till lektorskan Anna Roséns tidning » Hvad nytt? Hvad n y t t? » i Göteborg för d. 21 maj 1777 heter det: » Sistl. onsdag parenterades uti! Samhället Utile Dulci öfver den för sitt stora snille och sine månge värdige egenskaper öfver allt ansedde Abbe Michelessi. Hr kongl. Bibliotecarien Simmingsköld tolkade på samhällets vägnar denne sin aflidne väns minne. Både före och efter parentationen upfördes en ganska vacker och rö- rande musique, då den för sin behageliga röst så högt berömda fru Wendelia afsöng en af benne själf författad aria: Vår klagan är billig. Hur skulle vi glömma Vår vän Michelessi, hans snille och vett? Ack, kunde vårt samfund nog värdigt berömma Hans hjärta, som äran för Svear beredt! » Hennes make afled 1793, och det vill synas, som o m hon därefter dragit sig undan Stockholm och stockholmslifvet. Gustaf IILs sol hade j u dessutom slocknat. Utile Dulci var också blott ett minne och den forna umgängeskretsen och de forna vännerna skingrade. Hon säges efterlämnat en dotter. (Illustratör: V. Andrén.) IDUN 430 " fruarna, som inte Ville gå på bal. " Interiör af Knut FRU Hos ELISE. Öf verallt dit vi bli bjudna och han själf vill gå. JOHN. Afsiktliga? När jag, Elises fästman, är bjuden? Nej, bestämdt nej! HENNES JOHN, YNGRE ELISES SYSTER. Men FÄSTMAN. CHARLOTTE. GYMNASIST EN SOPHIE. Så mycket mera borde du förarga dig öfver deras afsiktliga ohöflighet. Michaelson. ELISE, LÖJTNANT FRU SOPHIE. Ämnar du tvinga John att föra dig till hvarenda bal under säsongen? SOPHIE.
8 Mars, Revisorers uppdrag under sådana omständigheter och med hänseende bådg till vidden af MagazinsInrättningens omfattning och den återstående korta tid, hvarunder Herrar Revisorers förrättning, enligt Riksens Ständers förordnande, bör vara slutad, icke annorlunda kunna betraktas och hedömmas, än såsom en generel öfversigt af Ma. gazins-Directionens förvaltning och Räkenskaper för ar 1810; hvilken således icke lunde anses innebära någon sådan dermed förbunden dechärgerande verkan, hvarigenom Kammar - Rättens vanlig3 speciela granskningsoch anmärkningsåtgärd blefve öfverflödig, eller till någon del mindre bindande för vederbörande, med afseende på deras i enlighet dermed förbundne redovisningsoch iörklarings-sky ldighet. Herr Grefvens och Ordförandens yttrade metting blef till alla delar af samtlige Herrar Revisorer gillad och bifallen, men hvarvid Herr Borgmästaren och Riddaren Sandberg i så måtto yttrade skiljaktighet, att Herr Borgmästaren för dess del icke ansåg Kammar - Rättens overkställde revision af 1810 års räkningar utgöra något hinder för Herrar Revisorers förrättning, i händelse omständigheterne för öfrigt tilläte Herrar Revisorer att om Magasins-Directionens förvaltning taga en iner än blott allmän öfversigt, hvarutöfver likväl, i anseende till tidens otillräcklighet, Herrar Revisorer ej för denna gång lära kunna sträcka deras åtgärd. § &•' Deli $ Mars. $ 5. Herr Grefven och Ordföranden till» Itännagaf, att det tryckta exemplar af Kongl. Brefvet den 7 November l8it, Herr Grefven, och Ordföranden företedde, vore, såsom innefattande Magasins - Inrättningens nya organisation ifrån oell med år 1812, för Herrar Revisorers gtanskning af Magazins-Directionens förvaltning för år 1810, icke lämplig; utan. skulle nu för Herrar Revisorer uppläsas Kongl. Majus Nådiga Bref till Magazins-Direction af den 20 Novemb. 1798, hvaruti Direetionens Stat och Styrelsegrunder fastställas, och hvilka till efterlefnad varit gällande intill 1811 års slut.
Jag hade en gång som student hyrt rum hos en enka efter en embetsman ute på landsbygden, hon hade tidigt mistat sin man och sin son samt flyttat in till staden för att der, på det lilla kapital som mannen lemnat efter sig, lefva till sina döddagar med sina minnen och sin stilla sorg, i torftighet och tillbakadragenhet, utan att bry sig om verlden och menniskorna derute, hvilka icke längre hade någonting att bjuda henne. På andra året af min vistelse på denna plats träffade jag under de besök som jag emellanåt gjorde hos min värdinna en ung flicka från landet, hvilken föräldrarne inackorderat i staden för att hon skulle lära sig ett eller annat, jag mins nu icke hvad. Vi råkades en fem sex gånger, men bytte icke andra ord än dem som hvarje ung man och ung qvinna bruka byta när de råkas, och der fans intet mellan oss – i alla fall lade jag icke märke till något, såsom du kan förstå, då jag aldrig talat med dig om detta –, som vek af från den allfarväg, på hvilken menniskoödena vandra fram. Efter ett halfår ungefär vill jag minnas, flyttade hon till annat ställe, men kom allt då och då in om till den gamla enkan, efter hvad jag såg; men sjelf hade jag icke sammanträffat med henne, sedan hon lemnat huset. En dag fram mot vintern, i kvällningen, fick jag bud från värdinnan, om jag icke ville komma in. Jag hade just kommit hem efter en glad dag, jag var i den der angenäma dåsigheten, då man så lätt blir sentimental, och jag hade satt mig att drömma i skymningen, och du vet nog hur i en sådan sinnesstämning minnena kunna smeka, emedan allt det bittra sugits bort och endast sötman blifvit kvar, och hur framtidsslotten kunna resa sig upp i fantasiens trolska falska månskensdager.
Jag tror således det icke vara otjenligt, att anslag äfven finnas tili uppmuntran af en vetenskaplig bildning för näringarne, och icke blott för dem, som beträda Tjenstemannabanan, eller de egentliga lärda yrkena. Jag tror det vara så mycket rigtigare, att bibehålla denna princip, som man hört klagas öfver vår Adels talrikhet; en klagan, hvilken måste försvinna i samma nion, sorn utvägarne lättas för Adeln, att ingå i andra Stånd. Då dessutom intet exempel ännu talar emot det förra beslutets nytta för den vetenskapliga bildning som bör önskas äfven hos dem, hvilka ingå i näringsyrkena, förenar jag 111ig med Herr Franc Sparre i begäran om afslag å Utskottets Memorial. Friherre Anckarswärd, Carl Henrik: Jag har svårt att föreställa mig, att blotta slumpen åstadkommit det beslut Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdagen fattade; och jag har lika svårt att föreställa mig, det följden af denna slump nu skulle visa sig, genom att lika slumpvis upphäfva den vackra hyllning Ridderskapet och Adeln lemnat åt tidens kraf, medelst framställning af en princip, som utgick från Ståndets åsigt om näringarne i allmänhet. Jag anser onödigt att upptaga tiden med en vi - Den a3 Mars e. m. 283 dare utveckling afämnet, då Friherre Wredes reservation så fullständigt utredt detsamma, och i sammanhang med hvad Herr Rosenblad anfört, innefatta så fullkomliga skäl till afslag på Memorialet, att jag blott förenar mig med dessa Herrar. Herr von Vegesach, Ernst: Jag tror visserligen äfven att det kunde vara förmånligt, om Adelsmän uppmuntrades att ingå i borgerliga yrken, men jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derpå, huruvida de ifrågavarande Stipendierne kunna motsvara ett sådant ändamål, då afsigten förmodligen icke är, att de endast skola utdelas åt ynglingar för att ingå uti de egenteliga Handtverkerierne, utan snarare uti andra näringar såsom till exempel Bryggerieller Garfveri-rörelser och dylika, dervid förmögenhet erfordras till förlag. Jag hemställer, huruvida 160 R:dr i sådant afseende på något sätt kunna anses tillräcklige.
Härvid äro ännu icke beräknade kostnaderne för sjelfva Landtmätare-förrättningen, hvilkas belopp för ingen del är ringa. Allt sammantaget aflöper säkerligen aldrig, utan att medtaga drygaste delen af de tillgångar, som en svensk by af vanligt välstånd skulle kunna använda till verklig förkofran i sitt jordbruk. Att jordbruket härigenom ej måste lida i sin framgång, kan således icke påstås, om ej under den förutsättning, att allmogen saknar all skicklighet eller all håg att förbättra sin belägenhet. Och skulle denna förutsättning antagas; så borde dock säkerligen icke deraf dragas den följd, att förstörande af tillgångarna till förkofran är likgiltigt, men snarare den, att undervisning för allmogen i dess hufvudyrke är af högsta behof påkalladt. d) Så vidt i detta ämne slutledningar från förnuftsgrunder äga någon tillförlitlighet, lärer vid uppmärksamhet på dessa förhållanden den öfvertygelse svårligen kunna motstås, att det gagn, som nu gällande skifteslagar och föregående likartade författningar, med användande af så mycken allmän och enskild kostnad, åstadkommit, ej kan hafva varit deremot svarande, och alt dessa författningar lika litet kunna hafva bidragit att göra användbara jordbruksyrkets vunna framsteg, eller sålunda motsvarat de anspråk, som dessa framsteg ovilkorligen grundlagt. Det återstår då blott en fråga, i afseende på deras möjliga gagnelighet, nemligen huruvida framtiden kan hafva något att af deni förvänta, huruvida de tjent eller kunna tjena att förbereda ett bättre tillstånd, än det, de hittills åstadkommit. Enskiftesstadgarne hafva varit en öfvergång till den nu gällande förordningen om laga skifte. Enligt de förra var ingen annan byrman skyldig att taga enskifte, än den, som begärde det. Den senare förpligtar alla delägarne att undergå det på en endas begäran. Att komma längre på denna väg, synes föga vara möjligt. Med andra ord: det närvarande tillståndet synes svårligen kunna vara en öfvergång till något annat. Systemet har uppnått sin utbildning, och måste stadna eller falla. För verkställande af ett skifte, sådant det efter här angifne åsigter borde vara, är intet tillstånd tjenligare, än en samfällighet, der intet skifte ännu föregått.
— Heliällen Lön. Anm. A dessa behållna~löner afgå en mängd smärre afdrag, såsom till musik-kassan, reg:ts-kassan m. ni. » Departement s-Chefen. Lön Taffelpenningar 2,500. Departementets Kansli-Expedition. Expeditions-Chefen < 3,000: Öfrige Embetsoch Tjenstemän 12,805: 16. Departementets Kommando-Expedition Krigs-Kollegium Topografiska Korpsen Artilleri-Staben Ölver-Kommendants-Expeditionen i Stockholm Kommendants-Staten 6,765: 16. Tillkommer: från 2:dra Hufvud-Titeln öfverflyttade Löner för Predikanter, Läkare och Vaktmästare vid åtskillige Fästningar 829: -—■ Krigs-Akademien Allmänna Garnisons-Sjukhuset Rese-Stipendium för Militär-Läkare Sana Eudelia Armeen. Kavallerioch Infanteri-Regimenterne. Indelta räntor och Indelt Spanmål, 1849 års anslag .arn .fiÉÉa Militfe-Boställs-Kassans Reserv-hemmansräntor Exercitie-Sqvadronernes underhåll. Reservations-anslag Instruktions-kompanier Möteskostnader, Reservations-anslag - Ersättning för utöfver Markegångspris förhöjd betalning till Inqvarleringsgifvare för Dagportioner vid Indelta Regimenternes marcher till och från Möten, Reservations-anslag (nedsatt) S:ma Viirlvaile Arméen. Lif-Gardet till häst. Tillkommer: Löneförhöjning för 1 Bataillons-Läkare 130: Oindelt Spanmål. 1849 års anslag 5,700: Kronprinsens Hussar-Regim ente. Tillkommer: Tillkommer: Andra Lif-Gardet. Tillkommer: Oindelt Spanmål, 1849 års anslag 10,164: Wermlands Fält-Jägare-Regimente Transport I 1 fvnd-Titeln. Indelda räntor. S p a n m S 1. Penning ar.
Rdr 32 sk. per theller 1 Rdr 8 sk, per % mera än de öfiiga schäfériernas, Nathhorst komme att tillgodoberäknas i5-32:dels föihöjning i det för hins export-u!l af Diskont-Kontoret upptagna försälj lingsbelopp, och hans kapitalskuld dymedelst nedsättas från 673 Rdr 33 sk. 7 ist. till 4i5 Rdr 39 sk. 7 rst. I följd af högstberörde Nådiga beslut, har Nya Ull-Diskont fondens å ofvannämnde bt lanta ullparti uppkomna och bland dess osäkra fordringar bokförda förlust ökats, tiil 2,977 Rdr 5 sk; och då denna summa, för hvilken någon ersättning tilli fonden icke kan ifrågakomma, följaktligen ej eller bör såsom dess fordran betraktas, utan fastmera utgör en gifven förlust, anse Revisorerne beloppets fortsatta balanserdnde i räkenskaperna mindre lämpligt och till intet ändamål ledande; hvarföre Revisorerne hemställa, att raeranämnde belopp måtte varda i behörig ordning till afskrifning befordrad t, Vidkommande de å Rils-Statrns Nionde Hufvudtitel anvisade Manufakturmedel, äfvensom Extra Licentoch Eskilstuna Fristads-nicdlen samt dfrån Kongl. General-Tull-Siyrelien levererade Tulloch Beslags-andelar, i sammanhang hvarmed jemväl redovisas ersättningen för inlösta Lärfts-premiesedlar i Wester-Norrlands Län, få Revisorerne åberopa det Utdrag af räkenskaperna öfver samma med I, hvilket finnes denna Berättelse bilagd t; och hvaraf inhämtas, att hehållningen af samtliga ifrågavarande medel, vid i838 års slut, uppgick till 24,676: 1. 6. och inkomsterna, under åren 1839 och 1840, till - 32,336. 18. 6.' —• hvaremot utgifterna, bestående af understöd åt fibriksoch slöjdeidkare, arfvoden, resebidrag samt premier för tillverkning af fina lärfler, vadmal m. m, nämnde 2:ne år, utgjort tillsammans 24822:19.
Då densamma emellertid ej torde vara af synnerligt intresse för svenska läsare, förbigå vi den här för att i stället lemna ett utdrag af hans redogörelse för ett besök, som han gjorde å vår opera. Jag besökte en afton — såger förf. — Stora teatern, som Gustaf III uppbygt patriis musis och hvarest han några år senare blef ett offer för lönmördarens kula. Vid inträdet i den upplysta och starkt fullsatta salongen sysselsatte sig mina tankar med denne furste, som gjorde mycket för sitt folk och ännu mer för konungamakten; jag återkallade. ji minnet den ödesdigra natten till den 16 mars 1792, då konungen, ehuru han blifvit af en af de sammansvume liksom Julius Caesar af Artemidorus på förhand varnad, ej bekymrade sig om denna varning, utan derifrån af sitt öde begaf sig till teatern, der mördaren väntade honom. Mina funderingar varade ej länge. De många likt briljanter strålande qvinnoögonen ådrogo sig snart minuppmärksamhet. Svenskorna åtnjuta ett välförtjent rykte. för att vara sköna. Emellertid fick jag ej länge njuta af den intagande synen, ty vid orkesterns första ackord ned-skrufvades gasen, på det att åhörarne ej skulle på något sätt distraheras. Vi italienare gå på operan för att njuta ej blott med öronen utan äfven med ögonen. Och dessutom, hur angenämt är det ej att se sina egna känslor afspegla sig i andras blickar! På grund af detta halfdunkel i salongen i förening med den wagnerska musikens — man gaf Tannhäuser — söfvande egenskaper, öfverfölls jag af en sömnlust, som endast .under mellanakterna lemnade mig. Jag kan ej erinra mig hafva känt en sådan tyngd öfver ögonen sedan min studenttid, då midt i brinnande karneval professorn för oss tolkade den romerska rättens spetsfundigheter. En af mina behagligaste erinringar från min korta vistelse i Stockholm är minnet af den afton, jag tillbragte i sällskapet “ Idun “. Det var det första höstsammanträdet 1883. Hr Wiesel-gren, den personifierade artigheten, öppnade sammankomsten med tre klubbslag.
Lat desse gagnande Förrådshus förfalla eller uphvra: lät Köpmannen med något stags winst fä införa utlandst Spannemal, och wi stola nog sene beklaga följderne; ja, ingen Bewillnings» Förordning , den mä wara grundad pä hwad Lslculer och iLdeller som halst, stall mora en upkvmmande brist af bewiljade Utstylder til Staten, hwilken brist blifwer en oundwiklig följd, när Landtmannen saknar möjlighet til ali Spannmals-affattning. Det war genom?lkerbruket^uphjelpande, som Den store Statsmannen 8ull^ äterlifwade Frankrikes aftynade krafter. Da wärk Riksmöte i synnerhet warit markwardigr af dest längwarighet och en lust för nya omstapelser, och dä alla Fosterlandets fanna wänner böra önsta et snart och lyckligt arendernes flut, latom ost icke, mine Herrar! åtminstone i et det wigtigaste ämnet altför mycket bradsta, jag menar pä der sätt, ar wi förfela möjLigheten, huru Utstylderne til Staten stola kunna utgä. Hwad medel bertil, om Landtmannen sättes umr tilständ at offra til fulla behof pä Fäderneslandets altare? Huru staff hqn fä penningar, sm Den 15 Mars. 70Z vm han ej får afsätta sin Spannmål? Lrmguen har tröttnat at medgifwa flere frikostiga proportioner; men jag wagar underställa Höglofl. Ridder» stapets och Adelns uplysta pröfning, om til del goda andamalrts winnande icke wore möjligt, 1:0 at i underdånighet hos Kongl. Mast begära, der en sa hög Tnll-Afgift pä utländst Spannmåls införsel bestämdes, at Köpmannen för en obetydelig winst, åtminstone under innewarande owanligc rika Sädes-ar, icke beröfwade Swensta Landtmannen en möjelig utsigt til sin Spanmäls afsättning? 2:0
De domstolar, till hvilka äktenskaps-förord, morgongåfvo-bref, förordnanden om fideikommisser eller dylikt, testamenten och bouppteckningar ingifvas, ansvare för denna författnings noga iakttagande i dessa delar, och infordre, niir sistnämnde handlingar förseglade inlemnas, bevis, undertecknadt af förra!tningsoch värderingsrnännen, att samma handlingar med stämpladt papper lill behörigt belojip försedde äro. 5:o För kai tering af fullmakter, transport-resolutioner, öppna bref på afsked, grefve-, friherre-, och adelsbref in. m., på sätt denria författning i hvarje fall föreskrifver, ansvare, vid Vare kansli-expeditioner och hof-expeditionen, de tjenstemän, åt hvilka uppbörden och redovisningen af lösen förutgående expeditioner är uppdragen, samt, vid Vare och rikets kollegier, konsistorierne, öfrige verk och inrättningar, den tjensteman, af hvilken desse handlingar kontrasigneras. 6:o Kyi koherden i föisamlingen, eller den, hans tjenst förestår, ansvare derför, att stämpladt papper till föreskrifvet belopp nytt jas till de fullmakter och andre anlagnings-bevis, sorn genom protokolls-utdrag eller pia annat sätt till kyrko-betjeningen utfärdas, innan de tillträda sysslorna. 7:0 De, sorn ei hålla doktorsgraden inom tbeologiska, juridiska och medicinska låkultelcrne, eller lill philosofie magistrar promoveras, äro skyldige att de deröfver utfärdade diplomer, behörigen karterade, utlösa, hvaröfver de personer, hvilka sådane vid akademierne utfärda, hålla hand, vid lagai påföljd. 8:0 Ordförande i magistrat, ansvare, att borgareoch mästare-bref, behörigen karterade, uttagas.