Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»I natten väntar din vallare-man, står sorgsen under ditt galler; och kommer du ned, så blir du väl min, me’n skuggan så vida faller.» Konunga-dottern hviskade: ’jag är bunden med länkar af guld, kom och bryt dem!’ Då visste sig vallaren ingen råd, utan tog fram sin lilla pipa, och blåste en lång, uthållen ton. »God qväll!» sade i detsamma en röst bakom honom. ’God qväll igen!’ helsade vallaren, och såg sig om. Då stod framför honom den lille Elfve-mannen, af hvilken han en gång fick bjällran och ben-pipan. »Hvad vill du mig?» sporde gubben. Vallaren genmälte: ’jag bedes, att du förer mig och prinsessan härifrån’. Den lilla sade: »Följ mig!» De gingo så upp i tornet till jungfru-buren; men borga-dörren öppnades af sig sjelf, och när gubben rörde vid kedjan, brast den sönder i stycken. Derefter gingo de alla tre neder till stranden. Då qvad Elfve-mannen: »Liten gädda, i vassen månd gå, kom, kom så hastelig! Din rygg en prinsessa skall rida uppå, dertill ock en konung så mäktig. I detsamma kom den lilla jungfrun, hvars hätta vallaren hade funnit i gröngräset. Hon hoppade ned i sjön, och blef till en stor gädda, som lustigt lekte om uti vattnet. Då sade Elf-konungen: »sätten eder uppå gäddans rygg. Men prinsessan må icke blifva rädd, ehvad som händer; ty då är min makt till intet.» Så taladt, försvann den gamle; men vallaren och den fagra konunga-dottern gjorde såsom han hade sagt, och gäddan förde dem hastigt fram genom böljorna. Medan allt detta tilldrog sig, vaknade jätten i högan loft, såg sig ut genom vind-ögat, och märkte hvarest vallaren for på vattnet tillika med den unga konunga-dottern. Genast tog han sin örne-hamn, och flög efter dem. Men när gäddan hörde dönet af örnens ving-slag, dök hon djupt ned i vattnet, hvarvid konunga-dottern blef rädd, så att hon skrek högt till.
"Den, sorn bifaller, att, vid upplåning emot,högst % procents ränta, capital-rabatt får ega rum, röstar fa; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej_, så får upplåning emot capital-rabatt icke, under någod vilkor, ega rum. Och enär denna votering utfallit-med 42 Ja °oh 77 Néj; samt Nej alltså vunnit; får upplåning emot capital-räbatt icke under något vilkor ega rum. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat .Rikets Ständei tillkännagifva. Stockholm den 1.0 April i835. Stats-Vtsklttttt Memorial N:o 44 r. N:o 445. Ankom till Exp.-Utsk, den 11 April. Memorialmed förslag till en förändrad redaction af io3 $. uti i83o års Reglemente för Riksg älds-Contoret. (RGS. A.)
Jag skulle i allmänhet icke tro, att de personer, som åtaga sig det ansvarsfulla kallet alt vara sin Konungs rådgifvare, dervid kunna taga i betraktande någon rättighet eller något anspråk att, när de afträda från sina platser, blifva pensionerade, och aldraminst alt sådant borde äga rum under de ögonblickliga förhållanden, som bär existera. R. o. Ad. liar nemi. fått emottaga D e n 10 Juni f. m. och har på sitt bord hvilanda ett betänk, från Coust.Ulsk., innefattande talrika anmärkntr mot Konungens rådgifvare, och jag kan för min del ej annat än yttra min förundran öfver, att detta betänk, på andra sidan på samma gång mötes af en från den nuvar. Regeringen afgifven propos. om vissa dess afgångna ledamöters pensionerande. Hvad åter de 2tne Statssecreterarne beträffar och den för dem föreslagna pension, synes propostn derom utgå från en slags förutsättning, att de skulle vara berättigade till lönens bibehållande till följd af den förändrade föredragning af ärendena inom Konungens Conselj, som blifvit vidtagen; men jag utber mig att få fästa StalsUlsk:s uppmärksamhet derpå, att efter min Öfvertygelse, har alldeles icke någon slags förändring inträdt i statssecreterare-embetet annorlunda än till namnet. Desse embetsmän (Statssecreterarne) stå under samma §§ i grundlagen och under samma ansvarighetslag nu, som förut, och embetet har icke i någon annan mån undergått förändring, än att dess innehafvare blifvit beklädd med en högre rang och möjligen större makt; men derigenom kunna väl ej desse embetsmän sägas iiafva lidit så mycket, att, om de afgå ur Conseljen, de öro berättigade till pension. Jag måste således förutsätta, att om Statssecreterarne Grip och von Hartmansdorff afträd! från sina platser, så har det icke skett endast till följd af den nya organisationen, åtminstone hvad den ene af dessa
Sedan E. K. Majit genom nådig remiss anbefallt Sitt och Rikets Slats-kontor och Kammar-rätt att afgifva gememensaml underdånigt utlåtande angående den af Rikets Ständer vid sista riksdag gjorda framställning om de fördelar, som för Statsverket skulle uppkomma derigenom, att det i Sverige begagnade stämpelpapperels storlek i någon betydligare män inskränktes och beläggningsstämplar af ungefärligen enahanda beskaffenhet, som de engelska, infördes, äfvensom att de nu brukliga helarksstämplarne afskaffades, samt, till fullgörande häraf, Stats-kontoret och Kammar-rätten, efter inhemtad upplysning rörande det i England brukliga stämpelpapperet, sättet för dess begagnande samt de kontroller, som dervid iakttagas, och efter det såväl Föreståndaren för Bankens sedeltryckeri. Professoren J. Bagge, som Teknologiska Institutet blifvit i ämnet hörde, den 6 sistlidne Februari afgifvit underdånigt utlåtande; så har, jemlikt E. K. Majits nådiga beslut den 6 sisth Mars, samma utlåtande jemte de handlingar, på hvilka det sig grundar, blifvit Rikets Ständer meddelade, för att lagas i betraktande vid uppgörandet af förslag till ny författning om stämpelpappers-algiften.
S. D. I anledning af gjord anmärkning återremitterades Stats - Utskottets Betänkande, N:o 36, angående den Provincial-Medicus Doctor C. J. Kjellman till gälldande ådömde Testament-Bevilining. N:o 3c;, Öfver Götheborgs Stads Riksdags-Fullmägtiges, Memorial, om bidrag af Stats-medlen till Fång-vården i nämnde Stad. N:o 47 > Angående Krono-Fögden Assessor Hellbergs ansökning, om en ersättning för liden förlust, å en contracterad levefance af Artilleri-hästar. 83* 13o4 Riks-St ändens iSTro 48, Beträffande Herr Capitaine G. Schougs ansökning, oin eftergift å ådömd emision i hans Extra Lön, och N:o 49> O™ understöd för Hamn-bygg* naden i Lidköping. S. D. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer den 20 dennes, rörande föreslagen jemlik ning i Extra Roteringen, föredrogs och remitterades tili Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Från Vällojl. Borgare-Ståndet* S. D. Herr A, J. Hiessleiters, den a5 Martil ingifne ytterligare Memorial, i de förut till Utskotten remitterade frågor, om ändringar i Tull-Författningarne, och införsel af varor från Utrikes Orter; tillika m. fl. Ledamöters yttrande, samt ett denna dag af Herr Hiessleiter uppläst anförande. Från Heder v. Bonde-Siandet, S. D. Kongl. Majit den 25 sistl. Martil, på hordet lagde Nådiga Proposition, angående bidrag till Hjelmare Canaloch Slussverksombyggnad; Klef efter förnyad föredragning, remitteradt till Statsoch Banco-Utskotteii.
Hvar och en .vet, att i en er - 412 Den 1 Mars f. m. öfrad provins är förhållandet helt olika emot hvad det är i en provins, som länge utgjort en del af ett Rike. Det är icke lätt för en Corporation inom en sådan provins att bevara sina rättigheter emot inkräktarne. Alla de saluoch köpebref, som sedan den liden ägt rum, styrka att verkliga misstag ofta blifvit begångne. Dessa misstag räckte dock icke längre, än att de redan under Carl XI blefvo formligen rättade. När man nu besinnar, alt linder sjelfva Carl XI:s regering kyrkans rätt bevarades framför Kronans, så är det ju tydligt, att kyrkans rätt den tiden måtte hafva varit fullständigt bevisad. Så mycket mera är detta troligt, som man af handlingar från den liden finner huruledes på andra håll större förläningar ad pios usus blifvit indragne till Kronan. Vid Doctor Stenhammars reservation finnas fogade betyg, som fullständigt utvisa, att under samme Carl XI:s regering den af honom tillsatta reductionscommission afgifvit resolutioner och domar, som helt och hållet återställt till kyrkan den rätt, hvaraf den under någon tid varit parlielt i mistning. Deruti säges bestämdt, alt städsmålet till ifrågavar. kyrkohemman skulle tillhöra kyr kan, såsom det af ålder varit vanligt. Genom alla dessa skäl tyckes Kammarcoll. vara fullständigt vederlagdt. Efter denna tid finner man icke dessa hemman omtalade under annat namn, än kyrkohemman. Det var först på 1700-talet, som den s. k. geistliche linien ur jordeboken borttogs; men en sådan åtgärd kunde dock icke minska kyrkans rätt eller ändra dessa hemmans natur; 1»vilket äfven sedermera (åren 1752 och 1823) genom särskilda K. hr. bestämdt förklarades. StatsUtsk. har afslagit den K. propos. — och min öfvertygelse är att Utsk. dertill haft skäl — men det oaktadt tillstyrker Utsk. en allmän undersökning. Jag hemställer till eder, mine Hrr, hvartill en sådan undersökning väl skulle tjena. Det steg, som nu föreslås R.
SeglationsOrdningen den 1 2 Februari 1820, i anledning hvaraf så väl Stockholms Stads Grosshandelssom CoopvaerdieSkeppareSocieteter, strax efter samma Författnings kungörande, uti underdånig ansökan till Kongl. Maj:t framställt sådane förändrindringar, som Deputerade trott vara lämplige, hvilken ansökning, vid Memorialet i afskrift bilagd, Herr Huldt begärt måtte vid detta Riksmöte tagas uti närmare öfvervägande. Hvad således blifvit framställt hafva Utskotten behörigen öfvervägat, samt dervid i afseende på frågan om. SjöLagens öfverseende och förbättring inhemta!, dels att Kongl. Maj:t, i anledning af Rikets Ständers vid 1815 års Riksdag gjorda under - 888 LagUtskottett Betånkanden. dåniga anhållan, att SjöLagen jemte de rörande Coopvaerdie Sjöfarten utkomne Författningar måtte varda öfversedde och förslag till förbättring af desamma författadt, med nådigt bifall till livad Rikets Ständer sålunda begärt, förordnat Ledamöter uti en särskild Committé, hvilka borde ett sådant arbete företaga och verkställa, dels ock, att så vidt Committerades emellan särskilde Ämbetsförrättningar delade tid kunnat medgifva, Committerade efter en förberedande granskning af gamla SjöLagen jemte de dermed gemenskap egande Författningar, företagit utarbetningen af Förslag till en ny och förbättrad SjöLag, det Committerade förklarat sig ej eller vilja underlåta att så skyndsamt som möjligt är, och med arbetets grannlagenhet kan förenas, söka fullborda; men att, då grunderne för denna gren af Lagssiftningen måste vara enlige med de grunder, som följas uti Rikets allmänna Lagstiftning, och således i frågan om brott och straff, väsentligen bero af den under Redaction varande CriminalLagen, en ny SjöLag icke synes kunna förr än i sammanhang och på en gång med hela nya Lagverket förväntas. — Utskotten anse sig alltså i denna fråga icke hafva vidare att tillgöra, än att ett sådant förhållande till Riksens Höglofl. Ständers kännedom anmäla.
Det yrke, som aldrig kan öfverbefolkas, det är jordbruket, och för den svagare kulturmenniskan trädgårdsskötseln. När alla nu ropa på mat, och snart komma att ropa ännu högre, då är godt att ha dem, som producera näringsmedel, och de skola alltid kunna afsättas. Vi kunna också gifva våra barn frihet. Glömmom icke, att vi äro för barnens skull och barnen alls icke för oss. Låtom oss derför icke fordra blind lydnad, icke vägra skäl, icke vänja barnen att vara våra tjenare, ty då frambringa vi slafvar i stället för medborgare. Vi kunna också ha förtroende för våra döttrar. Vänj dem att umgås med gossar, och det skall uppstå vänskap mellan könen, tills mogenheten kommer i stället för passion. I England och Amerika få flickorna » gå lösa », och man har icke hört, att » det händt något ». * I Frankrike låsas flickorna in och der händer det ledsamheter. Jag har i förliden sommar sett engelska misser af rika familjer om 14, 15 år företaga alpvandringar med unga gossar, sett dem gå arm i arm, söka hvarandra på promenader, stämma möten, alltid med föräldrames medgif-vande. Det var ett vackert och oskyldigt förhållande. I ett grannland till Sverige har nyligen en 12 års gosse blifvit förvunnen hafva stått i förhållande till en tjenste-3&gt; flicka och blifvit barnafader. Flickan fick ansvaret, men de förvända afstängningsförhållandena torde väl mest vara orsaken. Några framtidsmenniskor uppsatte en skola för gossar och flickor, sju klasser. Några klagomål ha ej försports, men föräldrar sända ej barnen dit, emedan de anse det omoraliskt. Förenkling är ett annat, som vi kunna lära våra barn. Ordet och saken härleda sig från Ryssland, som mycket förnuftigt Den, som uppfödes i lyx, blir ofri. När lyxen icke längre räcker, blir man olycklig. Att utfinna sitt existensminimum och stanna vid det, är godt. Att slita sina plagg, fastän de blifvit omoderna, är godt. Ju mindre lefnadskostnader, dess mindre arbete, och dess mer hvila. Alltså dess mer nöjen och njutningar. Att öka lefnadskostnadema sker endast genom öfverarbete och förstörd helsa. Lättare att minska dem och öka nöjet
Olägenheter möra a ömse sidor; de sidst omnämnda synas nu mer ej kunna motas, sedan tre Srand pä ec achörande sätt yrkrat sig; men ehuru sivag, ehuru owerksam Riddcigckapelg och Adelns röst kan wara, bör den stödla sig pä dels mcheltga, dels rätt» wisa grunder. Ä- det möjellgt, ak alla nu inom Riket befi», 'teliga La» i 8-.nea kunna med Lanco-mynt betalas? Ingalunda: en physick brist pä 8pecis lägger häruti oöswerwinneruga hinder. Ek dylikt stadgande förde nöowändigt lii cnstrlldk förderf och allmänt Lagbrott. Men möter en dylik omöjelighet wid 8mcc>- Skulders asbördande ester qangbart sädant det sig bcsinner, i RcksgäldsrSc-lar wid upsagelse tiden, och är dymede-st »agon skuldenär förnärmad nu mer än fou? Iig för min del kan ej sinna der. Wid et dy.ikc beslut , är billigheten iagktagen, Lagen fredad och ägande rättens helgd pa dee ömaste wardav. O»ekeligen yppa sig äfwcn harwid »agra olägenheter; ägiot torde stiga, men dock ej betydeligen, i anseende lil hoppet om en snar rsslil-ui n; nya ersn,- s^iuier torde upsrä, emellan o llrrorrr och Ocbltiwer, ej just detza sednare t!» förman; men hwad roll! detta m d andra ord siga? De förre und'ä de. ra» rätt, de sednare upfylla deias förbitivelser. Dell» 988 ör rLttwiia, en dygd sorn ej täl någon pra-Osnrr »Ä>'k.:ts och merendels alltid utgjort HöglofligNid» d-rst 'pets och Adil >? Huswud-föremäl.
Kandidaten blinkade åt Gustaf till, och med ens ramlade mina romantiska drömmar i hop som en ihåligt laggd vedtrafve. Hvad hade en vildt främmande pojklymmel vågat säga åt mig, en aktningsvärd hustru, som älskade sin mann! Hvad hade jag tillåtit honom säga? Det var ju alldeles rysligt! Hvad jag sa honom, skulle kanske bli litet för kraftigt att skrifva ned. Alltnog, jag läste lagen för gunstig herrn, och det så pass, att nog kommer det att dröja, innan han glömmer sin »mogna frukt», det lofvar jag! Kan man nu tänka sig något förfärligare, än att bara därför att jag försökte hålla den spolingen kvar hos mig, så trodde han – Husch! Jag undrar hur gammal man ska vara för att i Stockholm gå fri för chikanösa uttydningar! Emellertid slog jag mig ned i en fönstersmyg och gret som om jag haft ett pumpvärk i hufvudet, och där hittade mig Ester och Villy, som vändt om för att ta reda på »hvad det i all världen blifvit af tant Lova!» Men fråga bäst de ville, så inte ett ord kom öfver mina läppar ändå om hvad som händt. Jag skämdes så fasligt, allra mest öfver mig själf. Men i hvad fall som hälst, intressangt var det på sitt vis, ofantligt intressangt! – Isynnerhet det där första, när jag domnade och nästan kände mig som om jag varit Julia! Kalotten med sällskap hittade vi i rikssalen. Gustaf, stackare, var riktigt blek. Han trodde att jag blifvit sjuk! (Raringen!) Till och med Engelsmannen grinade helt vänligt och sa: »Hao do jo do?» Svara: »verry vell», hviskade Ester. »Verry vell», sa jag nytert. Så glad han såg ut! Jo, hemlandstoner är kära för litet hvar, de må vara alldrig så skrala. Rikssalen var ett mycket stort rum, fullt af, ja det säger jag rent ut – af de förfärligaste gubbar. Att kunna sitta och regera omgifven af sådana ben, till det måste man vara född och uppfödd för att stå ut me’t! För öfrigt taflor, taflor i alla hål och vrår!
De hufvudsakligaste näringarne uti en ort äro alltid de, hvilka uti ortens naturliga beskaffenhet äga sitt ursprung. — Sålunda har jordbruket 11 frän uråldriga lider varit Östergötlands hufvudnäring, uti södra delen förenadt med betydligare boskapsskötsel; äfvensom norra delen, samt några trakter af den östligare, tillgodogöra sina skogsoch malmtillgångar genom vattenfallens begagnande för Bruksrörelse. Särskilde naturförmåner och särskilda tidsförhållanden hafva derjemte alstrat åtskillige Binäringar, likasom granskapet af haf och segelled alstrat handel och sjöfart. Jordbruketj hvarmed här förstås åkerbruk och boskapsskötsel förenade, har uti de fruktbaraste trakterna på sednare åren begynt sin öfvergång från gamla bruket, med halfva åkerjorden i träde, till det mera productiva vexelbruket, med en ringare del af åkern hvilande för hvarje år. Erfarenheten har här redan stadgat öfvertygelsen om vexelbrukets nytta, äfvensom om nödvändigheten af åkerjordens trädande tidtals. Allmogen har begynt odla klöfver och föda mera boskap, ehuru mängden ännu qvarhålles vid gamla vanor, dels af försigtighet och tvehågsenhet, dels af tröghet och fördom. Af sädesslag odlas mest råg, korn och blandsäd, dernäst hvete, hafra och ärter, allt utöfver ortens egna behof, så att uti vanliga år 100,000 tunnor troligen försålts till andre Län, förutan det bränvin som dit utförts. Uti södra orterna af Länet, Ydre härad och Kind, har spanraålsproduktionen varit stigande i högre förhållande än folkmängdens ökning, emedan derifrån nu ofta säljes spanmål, då desse härader förr i vanliga år köpte. Potäter odlas numera betydligt utöfver hvad Länets invånare till sin föda hafva af nöden. Öfverskottet, hvaraf äfven något år utskeppning kan äga rum, användes mestadels till bränvinsbränning, samt, i ringare mån, till kreaturens utfodring. Troligen skall potates-odlingen ännu vidare utvidgas.
Jag, som äfven tilltror mig ega någon kännedom om sak och personer i den Landsort, der jag bor, vågar på grund deraf försäkra, att enskiftningen icke blifvit på ett för de enskiftestagande förmånligt sätt befrämjad genom otillräckliga understöd,som föranledt en för många ruinerande skuldsättning, fastän man äfven der känner: att ju mer man lånar, ju mer sätter man sig i skuld. Men Lagstiftaren borde också känna, alt ju mer man lånar mot dryga vilkor, dess svårare har man, att återbetala sin skuld. Grefve Posse: Det är endast, i anledning af Herr Ribbings sista yttrande, som jag får upplysa, alt äfven, då gamla EnskiftesFörfaltningen var gällande öfver liela Riket, befanns det förra anslaget, till un - Den 29 Maji. derstöd för Skiftesverkets befordran, icke vara tillräckligt. Herr Hammarhjelm_, Carl Fredrik: Jag får endast upplysa, att på den afdelning af BancoUtskottet, der jag har äran vara Ledamot, är, i följd af Motioner inom de öfrige 3:ne Stånden, under öfverläggning en fråga om förändring af Odlings-lånefonden, så att densamma, utgörande 3oo,ooo R:dr, skulle komma att användas till understöd för Skiftesverkets fortgång; och att Betänkandet deröfver förmodligen oförtöfvadt inkommer lill Rikets Ständer. Jag hemställer derföre, att delta Utlåtande, som nu är under afgörande, måtte återremitteras, dels på det att BancoUtskottets nyssnämnde Betänkande under liden må inkomma och skärskådas, dels ock för att, såsom Herr Ribbing yrkat, afvakta, hvad förändring kan beslutas uti SkiftesStadgan. Friherre TVrangels
Stms åren 1860 och 1861 församlade revisorers berättelser om verkställda granskningar af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1858 och 1859; N:o 61, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang. gjord underd. ansökning om öfverlåtande till staden Christianstad af en kronan tillhöris tomtplats derstädes; N:o 62, i ani. af K. Propos. om beviljande af anslag till inköp för statens räkning af en del utaf den kammarherren m. m. G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga samling af mynt och medaljer; Den 11 Mari. 87 N:o 63, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang. anslag för framtida vård och underhåll af Gustaf Wasas monument vid Utmeland i Dalarne; N:o 64, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang. försäljning till skatte af Ljusne stora kronolax-fiske i Gefleborgs län; N:o 65, i ani. af dels K. M:s Nåd. Propos. om anvisande för fyra år af ett fyllnads-anslag till K. M:s hofhållning, dels ock enskilda af berörda Nåd. Propos. föranledda motioner; Banko-Utskottet: N:o 28, ang. ifrågasatt eftergift till åtskilliga låntagare hos stats-lånefonden af skillnaden emellan 9 och 8 proc. af erlagd ränta; N:o 29, i ani. af verkmästaren vid Tumba bruk F. Bladins anhållan om ersättning för en resa till expositionen i London och andra utrikes orter; N:o 30, i ani. af väckt fråga, att lån mot pant af fastighet hädanefter icke må från 11. St:rs Bank utlemnas; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: N:o 102, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk.
Som jag ofta sagt, ditt hjerta är ej så kallt, fast du så envist tiger. Men du är så lugn och förnuftig du – och jag – förlåt, du har ju aldrig skrattat åt min barnslighet – jag kan ej hjelpa det – mitt hjerta är så tungt, så tungt.» Hon lade hufvudet mot väninnans axel och tryckte snyftande näsduken mot ögonen. Denna upphörde med arbetet och lutade sig litet bakut, så att båda lätt stödde sig emot soffans dynor, i det hon med en suck sakta sade: Menniskan spår, och Gud rår! Det var en grupp, som ingen målare med kärlek för det sköna skulle försummat att afteckna. Den enas svarta drägt parad till den andras ljusa, i soffbeklädnadens och dynornas dunkelröda infattning; den enas brinnande ansigte tryckt intill den andras lugna, blekare, så att bådas, i ljuset skiftande, dukar tycktes vara ett lätt band, slingradt kring de lefvande bilderna; den enas mörka lockar mot den andras guldgula och strödda öfver dennas bländande hvita hals, hvars färg, sammanhållen med deras, närmade sig alabasterns – det var ett färgspel, som eldskenets starka dagrar och skuggor gjorde än mera fantastiskt. Såg man närmare i de lugna, fint tecknade dragen, så låg öfver dem ett flor af vemod, hvars betydelse icke förnekades af de svagt rodnande läpparnes leende eller af de sänkta ögonlocken, detta förhänge för hennes tankars spel. Bredvid henne slog ett hjerta sina af ingen boja hämmade fria slag, och deras häftighet röjdes, såsom barnets i tätt vällande tårar, såsom qvinnans i den fulla barmens oroliga vågor. Väl kände de gamle tingens ordning, då de lärde, att ödet endast har makt öfver den, i hvars bröst passionen herrskar. Äfven menniskans ädlaste lidelser förråda henne skoningslöst i ödets händer – och emedan intet menniskobröst är fritt ifrån de förra, finnes också intet, som icke träffas af ödets slag. Icke ens Greklands odödliga gudar kunde motstå ödets makt, ty menskliga passioner hade äfven insmugit sig i gudarnes hjertan.
Det hastigare utspridandet af Dagblad och Wecko. skrifter, än af skrifter af större widd, sa wäl som Leras hastigare inflytande pä anas sinnen; den wanliga och nästan nödwändiga omständighe. ten, at de förra innefatta ögnablicket rörande ämnen, dä de senare, jemte det de angä me. ra aflägsna föremäl, altid efter et längsammare arbete och en i följe deraf förmodad nogare eftertanka blifwit författade; den werkliga hän. delsen at Dagblad och Wecke skrifter finna fic re och mera obildade lä/are, än böcker elier större afhandlinqar; alt detta har förekommit Ooi.stitutionL-Utskottet sätom giltiga skäl til den serskildta ätgärd det i afseende pä de förra föreslagit. Men äfwen för at wara sin grundsatts troget, har Utskottet proponer-u rättigheten at lägga hinder i wägen för Dag. blads och Weckoskrifters utgifwande endast i sädane fall, dä de befinnas innehälla nägot som emot Utländska Magter kunde befinnas anstötligt. Alt annat förolämpande mä i förut föreIkrifwen och med medborgares billiga bruk af den t 37 ) )en fria miljan öfwerensst^mmande ordning »eifras. Endast ttl förekommande berak, at cn illwillig eller af Statens fiender förledd per'on genom et obetydligt straff skulle upmun. ras at wara werklyg til oredor, i afseende ?ä Statens förhållande til Utländska Magter, mrwa de i Tryckfrihets.Lagen för sädane brott aststUde straff blifwit til skärpning föreflagne och derigenom stälde i en fuäkomlrg öfwerenslämmel, '? med hwad Almänna Lagen för dy. ika förbrytelser förut stadgat.