Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad som utaf lånebiträdet icke är lyfladt inom i834 års slut, får derefter icke från RiksgäldsContoiret utgifvas. s. 56. R. St:r hafva, för det vigtiga ändamålet af Staden Norrköpings snara återuppbyggande eller den eu ( 4i ) del af Staden, under loppet af år 1826, öfvergångna eldsvåda, beviljat samma Stad ett låne-understöd från RiksgäldsContoiret af Etthundra Tusen (100,000) R:dr B:co, att utlånas åt enskilde personer, emot Fern procents ränta och under följande vilkor: 1:0 Alla, som vilja erhålla lån utaf dep sålunda anslagne summan, böra ovilkorligen å de afbrände tomterne uppföra sådane byggnader, som uti K. M:ts för Staden i Nåder fastställde plan och Byggnadsordning äro föreskrifne; 2:0 Vid lånemedlens fördelning, böra de tomtägare företrädesvis understödjas, hvilka i synnerhet kunna vara i behof af lånebiträde utaf allmänna medel; 3:o Landshöfdingen i Länet tillförordnar en serskild Comité', som, under hans ordförande emottager lånemedlen, besörjer deras utdelning m. m. Till Medlemmar i denna Comité' utses: En af Stadens tjenstgörande Borgmästare, Tvänne (2) Rådmän, Tvänne (2) Adelsmän, Tvänne (2) Ofrälse Ståndspersoner, och Fyra (4) bland Stadens Äldste. Och får någon annan, än den, som är bosatt i Staden, icke utses till medlem i Comite'en. Comiterade pröfva och bestämma storleken af den lånesumma en hvar Lånesökande må tilldelas, samt beloppet, som i afräkning derå hvarje gång får lyftas. På Comiterades Reqvisitioner och Fullmakter, hvilka alltid måste vara underskrifne af minst Sju ibland dera, utleranås penningarne från RiksgäldsContoiret; i följd hvaraf, ( 4* ) Comiterade komma att för alla sålunda lyflade summor ansvara och redovisa i den ordning närmare (innes stadgadt och föreskrifvet.
Ridd. och Adeln, inkomne Memorial af Herr C. D. af Uhr, deruti hemstalles, om icke den underdåniga önskan må af Riksens Ständer hos Kongl, Majit anmälas, att berörde iNederlags-frihet, hvilken, Den 20 Julu efter hvad erfarenheten visat, föranledt till en öfverdrifven för Rikets Handelsvåg betungande importation af främmande varor och äfven varit förenad med skadliga missbruk, matte hädanefter få sträckas endast till sådana varor, sotn äro till införsel tillåtne. 2:0 Tvänne af Herr Grefve A. Rosen till Höglofl. Ridd. och Adelns Protocoll, den 29 Mars och den 13 April, afgifne yttranden, innehållande en framställning af de allmänna och enskilta fördelar , som den Götheborgs Stad med» gifne oinskränkta Nederlags - friheten medfört; förmodande Herr Grefven , att någon motion om dess indragande lärer så mycket mindre af Riksens Ständer göras, som densamma är tryggad genom 3:ne särskilta Kongl. Förordningar och i synnerhet stadfästad genom den Alliance-Tractat, som den 3 Mars i8i3afslöts imellan Sverige och England, och hvarigenom Kongl. Maj:t förbundit sig, att i 20 ar tillåta Engelska undersåtare oinskränkt Nederlags-frihet af alla slags varor i Götheborg, Carlshamn och Stralsund. 3:0 Tvänne af Herr B. F.
Vöre allt gods till införsel i Riket, emot tulls erläggande, tillåtet, eller våra Tullförfattningar bragte lill den enkelhet, alt en hvar kunde Reda sig för all ouppsåtlig öfverträdelse af dem, då skulle jag vasa benägen stadga tjenstens förlust för embetseller tjensteman, som första resan gjorde sig till åtal skyldig; men så länge icke allenast gränsen emellan förbjudne och tiliåtne varor är så svår att uppdraga, att till och med de mest er färne och pröfvade tulltjensteman, oaktadt alia hjelpredor af lexica och prof-chartor, ändock ofta råka i förlägenhet, då, i fråga om vissa slag af väfnader, införselsfriheten eller förbudet beror uppå, om t. ex. halfylle eller halfsiden består till största eller minsta delen af den ena eller andra delen rudimaterien, eller om bomullsväfnader innehålla 76 eller 80 trådar på tummet i ränningen, och många andra iakttagelser äro så tvetydige, att det positiva är svårt att utröna, så att mången, med alfvarligaste uppsåt att vara laglydig, likväl emot sin vilja kan blottställa sig för förseelse emot Tullförfattningarne, då han anländer från utrikes ort och medhafver något gods, det han anmäler till förtulining, men möjligen finnes vara efter konstens reglor förbudet att i Riket införa, skall jag åtminstone aldrig med miu röst deltaga j det beslut att beröfva en tjensteman sin välfärd och bergning, endast derföre alt ben andra resan begår ett förlåtligt misstag; och då uu gällande föreskrift i dessa fall, mig vetterligen, ej medfört några äfvenlyrliga följder, anser jag dervid bör# förblifva. 28 Siv. Lagsamt Allm.Besv. och Ekan. Utskottens Betänkande, N:o j i. 7 och 8 §§• Med lika, om icke större, skäl, än de, sorn vid 6 §. blifvit anförda, finnér jag de nu föreslagna förändringar uti dessa §§. icke böra antagas. Det är en ömtålig sak att, utan lämplige varningsgrader, frånrycka näringsidkaren dess lofliga bergning.
243 båtsmans-rustningen, enligt 1685 års kontrakt, hörande prestationer, hvilket äfven af Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 29 December 1834 bifölls. Vid den tid, då beslutet om det förändrade sättet för öfverskottsräntornas utgörande med år 1844 trädde i verksamhet, uppstod emedlertid tvekan, huruvida samma beslut borde tillämpas jemväl å de äldre så kallade reservräntorna, hvilka, utan att vara till rustning indelade efter något visst dalertal, likväl redan från indelningens början varit, lika med öfverskottsräntorna, anslagne till fyllande af räntebrister för de tillskottstagande hemmanen och af sådan orsak ej heller ingått i den nya båtsmans-indelningen, och hade E. K. M:ts befallningshafvande i länet, med anledning häraf, uti underdånig skrifvelse den 19 November 1844, anhållit om närmare förklaring i ämnet. Vid företagen pröfning af detta ärende hade E. K.
Handlingar som styrka Lånsökandens ägande rätt till Panten, såsom KöpeByteaeller Gåfvobref, jemte Fastebref, eller bevis om oklandradt Laga stånd. Har Lånsökanden sedan sådan åtkomat blifvit Enkling eller i annat gifte trädt uppvise han ock behörigt afvittringsbevis. Är Egendomen ärfd, företes Arfslnstrumentet med bevis derom, att det är oklandradt, samt förre ägarens åtkomsthandlingar. 44 Den 3 October c. m, 5:0, Protocollsutdrag öfver meddelad Inteckning, hvarom bevis jemväl bör vara skrifyit å sjelfva OriginalSkuldebrefv«t. 6:0. Gravationsbevis, upprättadt efter de 10 föregående årens InteckningsProtocollers föranledande, utfärdadt antingen af Domaren i den Orten der egendomen är belägen, eller ock af AdvocatFiscalen i den HofRätt, under hvars Jurisdiction fastigheten lyder; börande detta bevis innefatta ej mindre upplysning om de inteckningar som i egendomen för penningelån eller andre skulder, kunna vara meddeldte och gällande, än ock huruvida något Egendomen till större eller mindre del angående ArrendeContract deruti är intecknadt. För Landtegendom skola sådatie bevis utfärdas efter det Tingets slut, då Inteckningen för lånet meddeltes, oeh i Staden minst dagen efter den då Inteckningen bief faststäld. 7:0. Sökanden vare pligtig förete behörig Domstolssamt LandsContoirs eller Förmäns bevis, att han ej är Uppbördsman, eller Föreståndare för Magaziner eller Fattiginrättningar, eller om han tillförene haft upp* börd, eller annan så beskaffad befattning om händer, att han för densamma fullkomligen reda gjort, och derföre på intet sätt häftar, .. samt att han ej är Förmyndare, eller har för Barna arf att ansvara, ej eller häftar för någon annan skuld hvarigenom Cassans inteckningsoch förmånsrättjkan göras stridig, eller dess säkerhet vara något äfventyr underkastadt.
I afseende på sättet och ordningen för val af ledamöter i Taxerings-komitéen blifva jemväl till följd af de nya kommunal-författningarne förändrade föreskrifter erforderliga. Pä landet synas valen naturligen böra ske pä koinmunal-stämma och torde tiden för dess utlysande kunna utsättas till sednast inom fjorton dagar efter den, dä Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes kungörelse om valens anställande blifvit på vanligt sätt uppläst. Att deremot, på sätt, som föreslagits i afseende på val af ledamöter i beredningarne, öfverlemna nu ifrågavarande val i städerna åt stadsfullmägtige, der sädane finnas, har Utskottet icke ansett lämpligt, i anseende dertill att stadsfullmägtige dels utgöra en administrativ myndighet, dels väljas för längre tid än ett är, utan har Utskottet funnit det vara mera öfverensstämmande med Svenska folkets i grundlagarne befästade sjelfbeskattningsrätt, att valen i samtliga städerna omedelbart förrättas af staden vid allmän rådstuga eller vid val af stadsfullmägtige röstberättigade innevånare, likasom ock att i de städer, som äro delade i flera taxeringsdistrikt, hvarje distrikt för sig utser sina ledamöter i Taxerings-komitéen; hemställande Utskottet att hvad sålunda blifvit anfördt, äfvensom den i öfverensstämmelse dermed affattade lydelsen af § 45 mätte af Rikets Ständer godkännas. Bih. till R. St. Enär det för framtiden kan blifva nödvändigt att indela, i synnerhet de folkrikare städerne uti ett något större antal beredningsdistrikt än som hittills skett och det i sådant fail mäste vara angeläget att Taxeringskomitéen är sammansatt af personer frän hvarje beredningsdistrikt, komitéen omfattar, på det att den närmare kännedom om förhållandena, som kan ernås, der icke måtte saknas, har Utskottet ansett, att beredningsdistriktens antal bör utgöra den grund, efter hvilken antalet af ledamöter i städernas Taxeringskoinitécr bestämmes, men samma proportion bibehållas emellan ledamöterne från de olika beredningsdistrikten, sorn nu är gällande med hänsigt till ledamöter från de särskilda församlingar, ett taxeringsdistrikt kan omfatta.
Utaf hvad vi redan veta, kunna vi med säkerhet antaga att denna Comittéc-s arbete icke på långt när skal! fordra så myc® ken tid som vår nuvarande Lagbok, till hvars utarbetning LagCommission af Konung Carl XI törordnadss 16S6, och hvilken först j 723 Den 17 Jpril e. m. 361 kunde lemna Rikets Ständers del af de nya LagBalkarne, hvilka likväl icke förr än 1731 det vill säga 45 år efter arbetets början, voro så fullbordade att de kunde Ständerne till antagande föreläggas. Sedan nu varande LägComittée 1811 förordnades, hvilken för att gifva arbetet en större fullkomlighet är delad uti arbetande och granskande Ledamöter, men hvaraf blott de förra hafva arfvoden och de senare deremot måste dela sin tid emellan denna och andra befattningar, har hela utgiften för både aflöning och tryckningskostnaden bestigit sig till omkring 78,000 R:dr och har således icke uppnatt hälften af det belopp, Friherre Ankarsvärd såsom en möjlig tillökning uppgifvit. Att vid detta tillfälle finna ett utfall gjordt rörande Föreningen med Norrige, lärer förefalla än mera oväntadt. Säkerligen har icke alsigten att bringa harmonie emellan båda ländernas lagar varit någon orsak till hvad man behagar kalla arbetets långsamhet hos oss. Jag tror mig redan hafva visat att denna förebråelse är orättvis. Nu återstår att fråga hvarföre man angående Föreningen med Norrige tillagt orden, åtti så kallade Föreningen? Må hända vill man säga dermed att den kunnat vara fullkomligare. För min del hyser jag deremot den oförställda öfvertygelsen, att den blef ej allenast ålit hvad den hinde, men hvad den borde vara. Skulle jag väl för att bevisa detta behöfva erinra, om Norriges Geographiska beskaffenhet 3 om de kostnader och 3S2 V Den 17 Jpril e. 711, 4 svårirheter, om den tidsutdrägt som ett långvarigt krig i ett sådant land bade mediört ? Eller skali det icke snarare instämma med Höglofl.
Utskottet, medwerkat til det bcstut, hwarigenom Utstottct i den förestagna Ljcnstehjons» stadgan ustflutat ben §, som i gamla Tjenstehjons-stadgan förbjuder husbonde at som lön til stt tjenstehjon lämna utsäde; sä för jag, i anledning af den frön wärda BonderKändck i detta ämne fbrestagne ändring, anföra: i:o har delia förbud, pä gansta mänga ställen. v»W 4Z icke blkkwit efterlcfwat, utan husbonde trott sig wara be, rättigad, pä sätt han för sig nyttigast funnit, löta bruka sin jord, hälst sädan öfwerenskommclst stcr utan nägonS försäng. 2:0 bar jag anstöt det til nägon del kunna hindra de stadeliga utstyttningar, som genom högre pen» ninge-löner i Dannemark lockasä gansta mycket folk frän Skäne. Läugt ifrän at wilja upmuntra til sädant löningSsätt, fär likwist för HLglolligc Ridderstapet och Adeln hemställa, om icke för husbonde och tjenstehjon, det mätte blifwa dopet lämnat, betinga del löntnasiätt de för sig förmänligr.st sinna, och i likhet med Utskottets projekt den ifrägawarande Z förblifwa utestutcn, Friherre Os 6eer, Lars, trodde at den för Finland fbrestagne flyttningstid kunde wara tjenlig för detta Land; men för Swerige ansäg han den 1 klartii wara mera lämpclig. Herr ^.älerspgrrs, ^xei.
Jag höll på att glömma »Lunas» allra vigtigaste personage »herr kyparen», en bränd, friserad uppenbarelse i frack och hvit halsduk, som talade flere språk och kujonerade hela huset för resten. En morgon såg jag den gamla klostergården i deshabillé, och kanske hade den aldrig tett sig så pittoresk. Mellan ett par pelare satt den otymplige värden — han var 40 år äldre än sin hustru — i brokig rökmössa, med hela ansigtet täckt af tvållödder, som han försökte att skrapa af med en slö rakknif, under det han gjorde de vidunderligaste grimaser framför en spegelbit, fastslagen i bröstet på ett för detta helgon, som nu mist både hufvud och ben. En bit derifrån stod kocken i sitt hvita livré, pratande och gestikulerande framför två muskulösa, solbrända fiskare, som med näten kastade öfver axeln höllo upp skimrande fiskar till påseende. Fakinen låg framstupa i en blomsterrabatt och gjorde sig älskvärd för de två tjenstflickorna, som, barbenta, klädda i trasiga kjolar med brokiga färger, vid brunnen tvättade linne, fast — nå, kanske är det icke värdt att blotta, huru en italiensk tvätt skötes. På tröskeln till det mörka sofrummet stod den unga hustrun med det glänsande håret utslaget, den bara halsen prydd af ett korallhalsband och en den lättaste toilett för öfrigt, vyssjande och dansande med sitt lilla barn, under det hon skrattade så, att de hvita tänderna lyste likt perlor. Det låg en färgprakt, en friskhet öfver dessa små »genretaflor i antik ram», som gjorde dem helt enkelt förtjusande. Men nu slog klockan sju, och som genom ett trolleri förvandlades scenen med ens. Det blef en brådska, en oro, en villervalla, som om verklens sista stund nalkades. Inom fem minuter var gården tom, och klockan tio minuter öfver sju trädde »herr kyparen» ur sin cell. Nu var gåtan löst. Han hade »befalt», att gården skulle vara städad hvarje morgon klockan sju, och hans befallning var lag. Till klosterlifvet hörde för öfrigt musik nästan hvarje qväll.
När lagen säger, att domaren är öfverförmyndare, och det för öfrigt finnes en lag, som åt hvar och en lemnar rätt att efter stämning söka regress för möjlig förolämpning i hvilket afseende som helst, anser jag för min del detta vara nog, och tror, att icke heller förmyndarekamrar på landet behöfva inrättas, hvilka aldrig skulle kunna uppfylla de åligganden, som skulle kunna väntas af en förmyndare, så länge det finnes en lemning af moralitet qvar hos nationen. I städerna deremot, der man i allmänhet ej så noga känner de enskilda förhållandena, är det riktigt att en förmyndarekammare finnes; men på landet är förhållandet annorlunda. Der finnes alltid någon, som, om än domaren ej uppfyller sin pligt att hafva ett vaksamt öga på förmyndare, står i det förhållande eller har det interesse för den omyndige, att han skall veta att göra den omyndiges rätt gällande. Jag yrkar altså pä dessa skäl, att betänk, måtte afslås; och då det är öfverlemnadt åt K. M. att vidtaga de mått och steg, som måhända framdeles kunna finnas tjenliga för förmyndarekamrars inrättande, böra vi ej, genom fästandet af några vilkor för antagandet af den K., proposm, tillintetgöra den gemensamma önskan, vi hysa, att de tysta förmånsrätterna må borttagas. LagUtsk:s utlåt. N:o iog blef af R. o. Ad. afslaget. Företogs till pröfning LagUtsk:s d. 28 sisth Aug. på bordet lagda utlåt. A:o 110 till följd af gjorda anmärkningar emot Utskis betänk. N:o 71, i anledn. af såväl K. M:s nåd. propos., ang:de ändring af 8, g och 10 §5 samt förklaring af 3 § i 17 cap. Handelsb:n, som ock särskilda i dessa ämnen väckta motioner. Frih. Ehrenborgh, C asp. Wilh.:
Majits Nådiga befallning, för närvarande förehafver till utarbetning förslag till förändringar af nu gällande Lotsförfatlningar, hvarigenom de rättelser, motionärerne isulina hafva åsyftat, torde tillvägabringa»; och får Etslsottet till följd häraf tillstyrka, att Herr Norins och Mats Perssons framställningar om en allmän granskning och reorganisation af Lotsverket och derom gällande Reglemente icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande 3Iats Perssons motion, att Bottniska Viken hädanefter icke må anses för öppen sjö, i följd hvaraf hvart och ett Svenskt, inrikes orter emellan seglande, fartyg, boede befrias från skyldigheten att taga lots, så, och då Utskottet anser det ganska betänkligt att uti ifrågavarande fall biträda motionärens önskan, får Utskottet till stöd för denna sin åsigt vördsamt anföra, att grunden till det i 2 § af Lots-R eglé menfot förekommande stadgande, ”att lots bör begagnas vid all fart från öppna sjön till nästa lotsombyte, ” härleder sig, i Utskottets ianka, tvifvelsutan dir i från, dels alt lotsarne böra i öppna sjön suppléera tullbevakningen, oell dels att de afen med visshet påräknad lolsförtjenst böra uppmuntras till påpasslighet. På sätt motionären jemväl uppgifvit, anhöllo ätskillige Skeppare och Borgare i Rikets norra städer år 1837 i underdånighet hos Kongl. Majit om slen förklaring öfver ofvanåberopade stadgande, att detsamma icke borde tilläm o » s o pas pa fartyg, som segla i Bottniska Viken, hvilken således icke eller borde anses för öppen sjö, men berörde ansökning Lief, jemnlikt Kongl. Majits Nådiga Resolution af den 9 Juni samma år, utan afseende lemnad på uppenbarligen goda skäl, ty om ifrån det ifrågavarande stadgandet något undantag skulle göras för sjöfarten i Bottniska Viken, klefve o! vifve lagligt följden, att lots-uppassningen derstädes skulle belt och hållet råka i förfall.
Emellertid hemställer jag, att om R. o. Ad. icke skulle vilja bifalla Betänk., detsamma måtte återremitteras, på det att Utsk. må blifva i tillfälle att föreslå några säkerhetsmått till undanrödjande af det missnöje, som möjligen kan upstå hos passagerare, om vederbörande rederier lemnäs fullkomlig frihet i detta hänseende. Hr Lilljehöök: I fråga om de s. k. privilegierade ång fartygen får jag uplysa, att de äldste ångfartyg som beforo våra kuster, erhöllo rättighet att gå utan lots, och detta endast och allenast till en upmuntran af ångbåtstrafiken. I början afgjordes ansökningarne utan att lotsverket derom hördes. Först i sednare tider har K. M. infordrat yttrande i ämnet från Förvaltningen af Sjöärendena. För att icke lotsarne måtte förlora de förmåner som varit dem tillförsäkrade, har denna embetsmyndighet äfven afstyrkt Nåd. bifall till vederbörande rederiers ansökningar om fullkomlig befrielse från lotspenningars erläggande. Ansökningar hafva ock på grund häraf blifvit af K. M. afslagna. Jag anhåller att få fästa Gr. Flåtens upmärksamhel på, att motionären ingalunda afser, att R. St:r skola aflåta en underd. skrifvelse till K. M. med underd. anhållan, att låta förändra lotsinrättningen till ett fritt lotseri, utan endast att ångfartyg skola befrias från skyldigheten att hafva lots, och det är just en sådan skrifvelse som jag önskar icke må afgå, hvarföre jag anhåller om bifall till Betänk. Gr. Björnstjerna: Hr Lilljehöök förordar Utsk:s Belänk. derföre, att dugliga lotsar, enl. hans förmenande, komme att saknas om ifråga v: de rättigheter lemnäs ångfartygen, synnerligast då kustfarten sannolikt snart nog kommer att bedrifvas uteslutande med lastdragande ångare. Jag får likväl fästa hans upmärksamhet derpå, att här icke är fråga om den sednare klassens fartyg, utan endast om de fartyg, hvilka göra reguliera turer med passagerare. Dessa sednare utgöra summa 29, deraf 20 redan erhållit ifrågav:de rättighet.
Hennes bref äro kalla, THORA långsamt. korta, konstlade utom det första. Vidrör som omedSANDÉN för sig. THORA. vetet fickan. Det var deremot så så jublande lyckligt. Stackars unge! Sade ni något? Ne ej. SANDÉN. THORA. något jag menar om någon? Har er syster ingenting sagt, inte skrifvit om SANDÉN pekar på Thora. är aderton år, vill man ha sina hemligheter i fred, om man har några. THORA. Indiskret, fy! Yngva är aderton år, och när man förtroendet. Jag kan offra allt för Yngva, men henne sjelf måste jag ega. Tror ni det är hemligheter jag åtrår? Nej, det är Sätt fru-titel framför namnet! Doktor! SANDÉN stiger upp. Med tonvigt. THORA spritter till. En af Sankey's sånger sjunges i köket till höger. Fy tusan! Har ni ännu qvar den der otäcka käTHORA. SANDÉN. ringen! Madam Rask är min städerska. En elak otäcka, som ingen menniska kan ha, som THORA leende. SANDÉN. blir utkörd hvart... Var snäll och sjung inte så högt, madam Rask! Är jag inte menniska, jag! Tittar i dörren till höger. ge henne 'massage' så det käns, det lofvar jag. Adjö. Ämnar ta på sig rocken. Nå, blir hon för oregerlig, så säg åt mig. Jag ska' SANDÉN. THORA återtagande sin plats vid Adjö, doktor. sybordet. Vet ni hvarför jag trifs så bra här? Kanske derför att ni ingenstädes gör så mycket SANDÉN. THORA. SANDÉN. godt med ert besök som här. rusar upp, när jag kommer, eller följer mig ut, när jag går. Sådant der tål jag inte. Tar fram ett papper ur rockfickan. Inga fler besök, godt. Det ringer. Hvad Nej, derför att jag får vara i fred. Ni hvarken tusan nu! Jaså det är sant! Det fins verkligen ringnad för tjufvar och andra »hedersmän». Troligen bud från boden. THORA.
Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och gillades följande från Stats-Utskottetet inkomne samt dea 29 sistledne Julii och den 1 dennes eftermiddagarne på bordet lagde Utlåtanden: Af den 18 sistledne Julii: Nm 336. I frågan om ersättning för bort - Den 6 Augusti e. m, 333 mistade ägor; genom Trollhätte Slussverks up* dämning. Af den 25 sistledne Julii: N:o 548. I anledning af väckt Motion j om förlängning i arrendetiden af Strömmingsfisken. Angående förrättsd revision af Postverkets räkenskaper. Angående verkställd granskning af Chartse-Sigillatac medels redogörelsen. Af den 26 sistledne Julii: I anledning af Vaktbetjeningens vid RiksgäldsContoiret ansökning, att få tillgodonjuta så kallade skopenningar. Ut Supra, S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 24 sistledne Julii, under N:o 357 afgifne, samt den 2 dennes eftermiddagen på bordet lagd**, Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af redogörelsen för de till Veneriska smittans hämmande anslagne medel; blef samma Utlåtande, på grund af åtskillige Ledamöters dervid gjorde anmärknin* gar, till StatsUtskottet återremitteradt. Ut Supra. S. D. Föredrogs ä nyo och bifölls Bevilli ningsUtskottets den 26 sisllidne Julii under N;0 334 Ben S Au arnt i e. m. i» '»6 afgifne, samt den i dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående den af Sfäderne utgående Salu-accissen och dess upphörande.