Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ystads Dito 135: 2. — Stockholm Kronan uppstått, som Kongl. Stats-Kontoret ansett böra af den afsiindande redogöraren, Magasinsförvaltare!) Öhrvall, ersättas. Innan det kasserade rågpartiet kunde försäljas, mäste detsamma undergå nödig skötsel och vård; hvarefter, vid uppmätningen, förenämnde brist, 27 tunnor, uppstod och som finnes balanserad i Götheborgs magasins spanmålsräkning. SJ ti me morial af den 15 Februari 1846, rörande Öhrvalls skyldighet att ersätta förenämnde 930 R:dr 26 sk. 7 rst., har Allmänna Magasins-Kontoret äfven hemställt, att ifrågavarande 27 tunnor råg mätte få afskrifvas, enär desamma, genom upphandling af annan råg, blifvit ersatta; hvilken afskrifning Advokat-FiskalsEmbetet, under den 8:de påföljde April, äfven tillstyrkt; å dessa handlingar har Stats-Kontoret, den 24 i sistnämnde månad, resolverat bref till Kongl. Kammar-Rätten, på hvars afgörande frågan beror. 8 R:dr 5 sk. 1 rst. äro värdet å oredovisade inventarier m. in., hvarutaf i 1846 års räkenskaper redovisas I: 12. — och ... 6: 41. 1. utgöra värdet å en brist uti ingående spanmålsbehållningen för år 1843 af 31 kappar korn, hvilken brist icke blifvit anmärkt, enär redogöraren i 1844 års spanmålsräkning sig till skada beräknat för ringa afskrifningsprocent till högre belopp, än förenämnde 31 kappar korn. 104 R:dr 5 sk. utgöra värdet å tillkomna transport-förluster, 20 tunnor 5 kappar korn. Beloppet är innehållet af frakten. 539 R:dr 16 sk. utgöra Kronofogden Björzells proprie balans, som af Kongl. Kammar-Rätten är afgjord och domen laga kraft vunnen. Frågan beror nu på tillgångarnes realiserande. 81 R:dr 32 sk. utgöra f. d. vice Kronofogden Ekstedts proprie balans. Frågan beror på Kongl.
Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomne Mem:r och Betänk., nemi. från Stats-Utskottet: .N:o 83, i ani. af erhållna återremisser å tvenne i Mem:t N:o 69 föreslagna voteringspropos:r; N:o 84, med förslag till voteringspropos. i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om godtgörandet af kostnader vid laga skifte å boställe; ISko 85, rörande Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om påbyggnad och förändring af R. St:rs och f. d. Hebbeska husen; Banko -Utskottet: N:o 24, med förslag till en voteringspropos.; N:o 25, i ani. af Riks-St:ns beslut öfver Betänkt N:o 20, med förslag rörande föreskrifterna i 6:te och 7: de ar - tiklarne af Bankoreglem:t; N:o 26, rörande bestämmelserna i 8;de Artikeln af Bankoreglenut om Diskontoch Lånekontoren; Allmänna Besvärso. Ekonomi-Utskottet: N:o 90, i ani. af väckta motioner om ändring i vissa delar af gällande författning ang:de fattigvården. Frih. Leuhusen, Frans Oscar: Jag får anhålla, att Stats-Utsk:ts Betänkm N:ris 83—85 och fianko-Utsk:ts Betänkm N:ris 24—26 måtte å föredragningslistan uppföras näst efter Stats-Utsk:ts Betänk. Sedan R. o. Ad. härtill lemnat bifall, åtskiljdes Ståndet kl. | 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Plenum kl. 12 midd. Justerades prot:t för den 14 sistl. April f. in. Upplästes följande af Hr Dalman, Wilhelm Fredrik, ingifna anförande: Emot K. o. Ad:ns i sistl. måndagens plenum fattade beslut, hvarigenom Bevilln.-Utsk:ts Utlåt.
Directionen åt én eller flera af sina egna medlemmar upplåter anskaffandet af alla de förnödenheter, som för Canalarbetet erfordras, derföre bevilljar betydlig provision, så ltan på sådant sätt stor misshushållning uppkomma. Om derjemte samma Directeitr eller Leveranteur tillåter sig drifva handel med de för Canalarbetets behof på åtskilliga ställen upplagda, från utrikes orter införskrifna varor, till exempel Bränvin, Rumm m. m., så kan väl en sådan handelsoperation blifva lönande För honom sjelf, men ganska skadlig för det allmänna. Man får aldrig påräkna en Styrelses eller Directions förhållande efter de personers tänkesätt, som nu densamma utgöra, och bör man derföre så vidt möjligt är förekomma egenmägtiga riksförd«rfliga tilltag. Det är alldeles icke omöjligt att, sedan invånare i en Landsort hunnit nog allmänt skuldsättas i Disconten, Herrar Directeurei, un - Den 22 Juli f. m. der en svår conjunctur af allmätt penringeförlägenhet, för godt finna att afslå ali låneomsättning, hvartill Reglementet icke lägger något hinder. På sådant sätt kunde en stor del skuldsatte medborgare blifva nödsakade för öule eller ännu mindre del af dess rätta värde sälja sina Egendomar, hvilka för Directeurernas räkning kunde af dertill utsedda Commissionairer uppköpas. Sådant vöre ju endast en loflig handelsspeculation för att på beskedligt sätt komma åt sin nästas gods. Det kunde äfven blifva lönande att hafva betydliga summor i beredskap för att lemna till uppköp af åtskilliga öfverflodsVaror från Nederlaget i Götheborg. Vare detta blott anfördt såsom några få exempel på sådana missbruk, som kunna inträffa. Att uppräkna alla, anser jag omöjligt, och tror derföre det vara så myckel nödvändigare att nu i generella ordalag bestämma Rnncostyrelsens controllerande skyldighet, så mycket naturligare, sorn Canalarbetets fullbordan icke mer blifver Bolagets ensak utan jemväl Statens.
Direktionen aflemnade en eller flera inteckningar uti andra fastigheter här i staden å ett sammanräknadt lika kapitalbelopp och för öfrigt af sådan beskaffenhet, som Direktionen funne antaglig. Genast efter erhållen kännedom om hvad Enkhus-Direktionen sålunda förklarat, förständigade Fullmäktige Riksgälds-Kontorets Ombudsman, att hos Ridderstolpeska sterbhusdelägarnes ombud] vid den intecknade egendomens försäljning göra sig underrättad, huruvida sterbhusdelägarne gått eller ämnade gå i författning om inteckningens utbytande på det af Enkbus-Direktionen medgifna sätt; och borde Ombudsmannen derefter afgifva sitt yttrande, angående den eller de åtgärder, som å Riksgälds-Kontorets sida kunde erfordras, för att, så fort sig göra lät, få den för Statens räkning inköpta fastigheten befriad från besagde gravation. Erinrad om ofördröjlig! aflemnande af detta yttrande, inkom Ombudsmannen ändteligen dermed den 22 Februari innevarande år; hvarvid han anmälde, att Herr Öfver-Post-Direktören Friherre Hamilton, på Ombudsmannens förfrågan, meddelat det svar, att sterbhusdel”ägarne, sedan köpekontraktet med Riksgälds-Kontoret om ofvannämnde ”hus blef upprättadt, icke vidare befattat eller ämnade befatta sig med det ”ifrågavarande utbytet af inteckningen i samma egendom; men att Herr ”Friherren, ehuru dertill icke förbunden, likväl ville tillhandagå med ”försök till anskaffande af annan nöjaktig inteckningssäkerhet för Enk”hus-Direktionens fordran.” Dock hade Herr Friherren sedermera, tid efter annan tillspord, yttrat, att han derutinnan icke lyckats; anmälande Ombudsmannen derjemte, att ej heller de flera i enahanda afseende af honom gjorda försök rönt framgång.
Tabell, som uttvisar beloppet af Skatteköps-Snmman för KronoHemmanen i Riket, räknadt efter 6 är6 Jordeboksränta. E Hemmantal. Belopp Banco R:dr. sk. r. Stockholms Caln>are dito 288 863 z 248,652 ! Derefter uppläste Herr Biskopen Doctor von Rosenstein ett sä lydande Dictamen: "Ehuru jag instämt nied Högloft. Utskottets Pluralitet uti de flesta principer, som lära komma att ligga till grund för dep betänkande, tror jag mig likmäl böra särskildt yttra mina tankar öfwer nägra delar af det wigtiga ämne, som warit frainstäldt till Utskottets uppmärksamhet och sä länge sysselsatt dest omtanka. Jag börjar med att förklara, det jag anser Riksens församlade Ständer fullkomligen berättigade, att, i den ordning Regerings-Formen föreskriswer, öfwerlägga och besluta om förändringar i Representation. Antingen jag är wald Riksdagsman eller sjelfkallad, är jag hitkommen för att redligt yttra min öfwcrtygelse och icke nägon annans. Denna min rättighet och min pligt är inskränkt endast genom Grundlagarnes bokstafliga föreskrift eller tvdliga stadgande, alldeles icke genom enskilde hemmawarande Committenters yttrade eller förmodade meningar. Hade jag den olyckan att finna min tanka stridande mot en stadgad och redan uttryckt allmän opinion, dä först skulle jag draga i betänkande att yttra den, af den billiga fruktan, att jag sannolikt wore mihledd. Men i frägor, som ännu icke äro fullkomligen utredde, lärer det wara af werklig nytta, att hwar och en, som, dertill är framkallad, meddelar sitt omdöme. Äfwen dest mihtag deruti kunna befinnas leda till undersökningar, pä hwilka sanningen alltid winner; och ju mera ämnet frän atta sidor Letragtas, desto säkrare och nyttigare bildas ock ofwannämnde allmänna opinion, för hwilken allt bör och mäste wika, dä den hunnit mogna och stadgas.
Större delen af vedbehofvet erhålles dock från herregårdar inom länet, från Färs härad och från Norra Asbo samt Vestra Göinge härader i Kristianstads län, hvilka sistnämde tillbyta sig spannmål för skogsprodukter på slätten. Timmer och bräder transporteras från sjöstäderna uppåt landet inemot länsgränsen. 2 å 3 mils landtransport till afsättningsorten reducerar vedens värde på produktionsorten till ungefär hälften. Ekvirke till mindre fartyg försäljes från en del herregårdar och något af allmogen i Färs härad. Sistnämde samt norra delarne af Frosta och Onsjö härader kunna anses äga skogstillgång för eget behof. Betydliga förråder af bränntorf fylla större delen af bränslebehofvet på slätten. Priserne å skogsprodukter uppgifvas i städerna på kusten till 26 ä 30 R:dr per famn löfved, 16 ä 75 öre per aln timmer, samt närmare gränsen mot Kristianstads län 8 å 16 R:dr per famn ved, 7 5 12 R:dr per läst kol. Kristianstads Län. Vestra samt norra delarne af Östra Göinge äfvensom Norra Asbo härad äro länets egentliga skogstrakter, hvarifrån timmer, bräder, skeppsvirke, stäfver och ved afyttras till slätten och städerna. Äfven från norra delen af Willands och vestra delen af Gärds härad försäljas skogsprodukter. Dock måste Albo härad och södra slättlandet hämta sina behof frän Göinge härader på 8 ä 10 mils afstånd. Skogens ringa värde i de norra trakterna anses bero på nuvarande kostnad att transportera den till konsumtionsorten. Priserne uppgifvas i Göinge härader för ved 3 R:dr, kol 6 ä 10 R:dr per läst, timmer 48 R:dr per tolft af 14 alnars längd, bräder och plankor 4 58 R:dr per tolft, samt närmare kusten för ved 18 k 25 R:dr, timmer 72 R:dr, bräder och plankor 0 å 1R:dr per tolft. Karlskrona Län.
Först vill jag här i förbigående anmärka, att, enligt hvad förut liera gånger på detta rum af mig blifvit yttradt, jag Bih. till H St. N:o 48. ingalunda, fastän nästan all min fasta egendom är krono-skattejord, vill borttaga eller nedsätta de af jord utgäende grundräntor. Tvärtom har jag velat och vill, till förekommande deraf, att dessa skatter småningom från Staten bortplockas, låta dem kapitaliseras och aflösas, när jordegare sådant önska; men grund-räntor, bestämda, oföränderliga skatter, som uttagas icke för jord och grund, utan för rättighet att använda grunden till ett slag af lofliga näringsföretag i stället för ett annat, anser jag icke vara al samma beskaffenhet, som grundräntor af jord. Ett vattenfall och en närbelägen jordplan ålägges icke ny grundskatt om derpå uppföres en fabrik till bearbetning af rått silke eller af bomull införd från Asien eller Amerika; men om man vill använda samma vattenfall och jordplan till målning af Svensk säd, sågning af Svenska furustockar, eller till smältning af Svensk jernmalm inom bergslag, belastas man, utom andra skatter, med särskilda afgifter, såsom grundränta eller tionde, sedan man först måst underkasta sig ändlösa, obehagliga formaliteter för att utverka sig tillstånd att drifva dessa, som det synes, dock för oss Svenskar icke onaturliga eller särdeles konstiga, men af oräkneliga, otydliga, godtyckliga och föråldrade författningar jemte det tunga kollegiala förmynderskapet omhuldade näringar. Grundräntor å gamla qvarnar liro dessutom orättvisa, emedan de förhållanden, under hvilka räntorna blifvit bestämda och hvilka ensamt då kunnat i viss mån rättfärdiga dylika räntor, tid efter annan så förändrats, att föga eller intet deraf nu qvarstår. Sveriges gamla lagar utmärka, att hvarje jordegare af ålder egde rätt, utan föregående ansökningar och undersökningar, anlägga vattenverk på sin egen grund. Qvarnnäringen var då fri. Men när alla näringsidkare skulle skyddas mot andras intrång och förses med privilegier af vederbörande, för att af dessa så mycket bättre kunna beskattas, — bildades äfven mjölnare-monopolier för dem, som egde qvarnar.
Af det ökade stats-anslag, som jag begärt för de allmänna åklagarne, skulle den betydligaste delen tillfalla Länsmännen. Jag tror dessa tjenstemän ibland alla, bäst behöfva löne-ti 1 Jökning, om man vill bibehålla ordning och laglydnad i landet. Det torde om man icke snart bestämmer annan aflöning för Länsmän, knappt blifva möjligt att fylla platserna med dugliga sujetter. I afseende på hvad som af en annan talare är nämndt om StadsF/skalerna, får jag uplysa, att det icke varit min mening att städernas skyldighet att aflöna Fiskalerna derigenom skulle uphöra, men det bör vara den talare som gjort anmärknui, noggrant bekant, att Fiskalerne i våra småstäder äro till den grad illa aflönade, att det finnes de, som icke hafva större lön än 20, 50 eller 100 R:dr. Jag hemställer till R. och Ad. hvad slags tjenstemän man nu för tiden kan vänta sig att få med sådana aflöningar. Just i Stockholms län hafva vi nyligen haft bedröfliga exempel på, hvart det leder att hafva så aflönade tjenstemän. Remitterades till Statsoch LagUtsk:n. Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Hr von Köchs, Nils Samuel, d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion, ang:de de Juridiska Fakulteternes i Upsala och Lund förflyttning till Stockholm. Föredrogs Hr von Köchs, Nils Samuel, d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion om arfvoden åt ständiga ledamöter af en Lagberedning. 512 Den 8 Decembe r. Hr Hjerta, Lars: DS Hr von Koch upläste denna motion, begärde jag den på bordet, hufvudsakligen i ändamål att få hemställa, att de anslag som meddelas för en sådan lagberednings tillsättande, hvarom här är fråga, icke skulle beviljas längre än till nästa statsreglering. Till denna anmärkning ber jag likväl att få bifoga, att långt ifrån att önska att förminska vidden af Hr von Köchs motion, är det min syftning att den idé, som ligger i densamma, måtte ytterligare utvecklas.
»Nej Stina! detta går inte an!» sade han slutligen och tvärstannade. »Jag står icke till ansvar inför Gud, om du så här strapserar. Vänd nu om snällt och beskedligt medan du något orkar. Der borta vid samlingen blir intet roligt för dig. Jag hinner då ej hvarken tala med dig eller ens se på dig, du stackars tös, för jag känner på mig att det är sent, att jag kommer i allra sista laget.» »Ja väl! jag vill då vända om,» sade Stina efter litet besinnande, och ett besynnerligt afsked togs nu. Johan hade ej tid, tordes ej taga sig tid till sorg, Stina tycktes hvälfva ett stort projekt i sin hjerna, och sade blott: »Farväl Johan! Gå nu.» Hon satte sig genast ned på en mossig sten, ty hon var utmattad af det häftiga gåendet. I den första kröken af skogsvägen vinkade Johan ännu en gång, satte sedan handen för ögonen och – försvann. Stina hviftade äfven med näsduken, men, besynnerligt nog, grät icke. Så här, nästan känslolös för allt annat än en liten ögonblicklig fröjd som hon ämnade bereda sig, satt Stina och hvilade, en knapp qvart timma. Derefter steg hon upp, men den som tror att hon återvände till sitt tomma ödsliga hem, den bedrager sig storligen. Nej, sakta eller snarare sagdt, så fort hon orkade, tog hon samma kosa som sin Johan, och för hvarje sten, hvarje stubbe, ty det var blott en skogsväg, tänkte hon: »Här gick han för litet grand sedan!» Instinktmässigt sökte hon oupphörligt hans spår, och önskade sig, som det allra bästa tecken, att finna någonting, som han kunde hafva tappat på vägen. Dömmen då om hennes innerliga glädje, när hon på långt håll ser något glänsa på vägen, och när hon vid närmare skärskådande finner att det är en knapp ur hans uniform. »Min Gud,» tänkte hon, »hur väl var ej detta infall af mig!» Hur skulle Johan annars fått igen sin knapp! Och hvad skulle ej kapten ha’ brummat, och det med allt skäl. Och mitt fel var det, ty Johan bad mig just rycka med allt besked i alla, alla knappar.
Stockholm d. 16 På RiddarhusUtskottets vägnar Ludvig von Stedingk. W. F. Dalman. Den ij M*J. 19I Justerades 2lne prot.-utdr. för denna dag. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen. In (idem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Måndagen den 18 Maj 1835. Plenum kl. 6 e. m. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 16 dennes på liordet lagda betänk. N:o 186 öfver Hr C. G. Stuarts motion, angide und. anhållan hos K. M. om utarbetande till nästa riksdag af förslag till en gemensam lag för utrikesoch inrikes vexlar. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag får tillstyrka, att betänk, måtte återremitteras, icke för att få frågan ytterligare handlagd vid denna riksdag, hvaraf nu så få dagar återstå, utan blott såsom det enda sätt för R. o. Ad. att uttala den opinion, att ärendet är af sådan lagstiftnirigsnatur, att det tillhör håda Statsmagternas behandling och afgörande. Jag anser det högst vigtigt, att denna opinion blifver uttryckt. Gr. von Fersen, Hans: Mig synes återremissen föga gagna. Vi hoppas alla och äro säkra om riksdagens snara slut. Om en återremiss beslutas, så hinner ärendet ej bringas till ända. Åtgärden blifver då detsamma, som 0111 man afslagit betänk.; ty frågan stadnar i oafgjordt skick. Bifall till betänk, synes icke ingå på området af sjelfva saken, utan är blott ett godkännande af Utsk:s åsigt, att det icke är behörigt alt upptaga frågan. Om R. o. Ad. härutinnan byste en annan tanka, så hinner striden i denna del i alla fall icke att utageras. Man kan altså ganska väl bifalla betänk., och derpå yrkar jag propostn. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag kan icke dela den siste talarens åsigt, i det han nemi. grundat sin begäran om bifall derpå, att riksdagens slut vore så nära.
Maj sistnämnda år begärt, det Kongl. Majit täcktes låta i behörig ordning anställa undersökning till utrönande, ej mindre af beskaffenheten utaf de privilegier, hvarpå Stora Kopparbergs bergslag grundade rättigheten att utfordra berörda ränteoch mantals-kol in natura, än ock beloppet af den kolqvantitet, sorn, med afseende på Fahlu grufvas tillstånd, kunde anses erforderlig för koppartillverkningens inom bergslaget bestånd och fortfarande drift, samt att, derest omförmälda privilegier icke deremot lade hinder i vägen, det för bergslaget bellö diga qvantum kol måtte till utgörande på föreskrifvet sätt fördelas emellan de närmast belägna, förut i berörda hänseende skattskyldige, socknar, hvilka egde tillgång på för kolning tjenlig skog, och allmogen inom de socknar af länet, hvarifrån räntorna i kol utgjordes, förklaras berättigad att erlägga mantalspenningarne och hemmansräntan i öfverensstämmelse med de för dessa skatters utgörande i allmänhet stadgade grunder, eller de förra i kontant till deras för orten bestämda belopp och de sednare efter länets markegångspris; så har, efter det Kammaroch Bergskollegierne, äfvensom öfrige vederbörande, blifvit hörde och sig utlåtit samt den af Rikets Ständer begärda undersökning af dertill förordnade kommitterade förrättad i sammanhang med frågan om förmedlingen i kopparräntan, E. K. M., af förenämnda anledningar, täckts uti till Rikets nu församlade Ständer den 12 Nov. sisth år aflåten nådig proposition, hvad först anginge förmedlingen i kopparräntan, föreslå, att, i enlighet med den beskattningsgrund, som genom Kongl, förordningen den 21 Juni 1831 är vorden bestämd för taxeringen af de bergverk i allmänhet, af hvilka viss procent af tillverkningen skall såsom tionde utgöras, den utaf Stora Kopparbergs bergslag utgående kopparränta måtte, under vissa uppgifna vilkor, bestämmas till livart trettionde skeppund.
— Att samma spörsmål, vänskapen de båda damerna emellan, med undran och olika tolkningar diskuterats af stadens herrar, var henne obekant. Emellertid gick väninnornas samtal denna gång trögt. Margit hade ämnat noga redogöra för gårdagens händelser, i afsikt att be Valborg strängeligen tillrättavisa kaptenen, men i sista stunden fann hon det kanske vara bättre att ingen utomstående kände till ... det där. Däremot fann fröken Valborg, helt oförmodadt, för godt att i förtäkta ordalag och med små, konstlade skratt tillråda Margit att gifta sig — »eftersom ingenting hindrar» — men framför alt med en världsvan man ... en man, som förstode att »göra affär af en rik hustru». Margit blef till den grad förvånad, att hon själf icke märkte huru pinsamt tonen berörde henne, utan endast utbrast; »Rik jag!» »Å, jag tror värkligen att du blir generad vet du inte det? Din mor hade förmögenhet, har jag hört, och så stillsamt och indraget som ni i allmänhet lefvat ...» »Ja, det är sant.» Efter en stunds besinnande: »Så underligt! Men du tar ändå miste.» Hon vände sig om, när en dörr öppnades, reste sig — kapten Janson stannade med mössan i handen. »Tack för senast, fröken Schrowe!» En tryckande tystnad uppstod. »Hvarför har ... har ni inte rest?» »Vi bli klara först i öfvermorgon — med er tillåtelse. Men var lugn: jag kommer tillbaka. Han antog en riktigt pojkspjufveraktig min, men inlade tillika en sådan salig erinring i blicken, att Margit måste både småle och rodna, huru hon än bjöd till att beherska sig. Oh, så förargligt, så förargligt! De båda andra måtte ha växlat ett förstående ögonkast, ty i stället för att stanna kvar, hvartill han först tyktes haft lust, bugade sig kaptenen djupt och gick. Vintern hade kommit alldeles oväntadt tidigt. Snön låg våt och hvitgrå på gatorna, isen ingaf redan ställvis förtroende — och ändå hade man knapt hunnit vika om hörnet från oktober till november.
Beredningen ansåg sig, i anledning af Herr Professoren Munck af Rosenschölds motion * angående utsträckning af tiden för frågors väckande i ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande-rätt, böra föreslå: Att 46 § Riksdags-Ordningen måtte begynnas med följande nya mening: Under motions-tiden böra minst 2:ne Plena i veckan hållas, så vida ej Ståndet derom annorlunda beslutar. Hvarefter §:n blifver oförändrad, samt att i slutet af 56 § Riksdags-Ordningen tillägges: Frågor rörande ämnen, hvaröfver Riksens Ständer ensamme äga beslutande-rätt, få under loppet af hela Riksdagen väckas, och skola till vederbörande Utskott remitteras; men då sådane frågor, efter den ofvannämnde motions-månadens utgång, väckas, upptagas de ej förr till beredande af Utskotten än vid nästföljande Riksdag. Bilaga B till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utskott den 10 Julii 1815. Föredrogs ifrån Beredningen dess förslag till ändring i 56 § Riksdags-Ordningen om motions-tiden, hvilket bifölls. Herr Rosenschöld reserverade sig, att han bade önskat tidens utsättande till 2 månader. Motionen har ej återfunnits bland Utskottets handlingar. Memorial i anledning af väckt motion om jemkning af Tryckfrihets-Lagens bestämmelser om bestraffningssättet för brott emot Tryckfriheten till fidi enlighet med Allmänna Lagen. Hos Constitutions-Utskottet har fråga blifvit väckt om en sådan jemkning af TryckfrihetsLagen, sedan inrättningen af Jury i Tryckfrihetsmål blifvit faststäld, att alla bestämmelser deri rörande bestraffningar skulle ställas i full enlighet med den Allmänna Lagen, och densamma endast i Tryckfrihets-Förordningen åberopas.