Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dyrt älskade och wördade Konung, ömma Far för ett sörjande och betryckt, men troget Folk, mätte desta tankesätt framburna af ett Riks-Ständ med Swensk manna redlighet och tro, blifwa en tröst för Eders Maj:ts hjerta och lemna Ridderstapet och Adelil en dyrbar rätt att i Eders Kongl. Majtts Kongl, nåd och ynnest fä wara mneflutne. Grefwe lVlörner, Söran, föreslog att detta Tal mätte genast särskildt och pä Riddarhus-Castans bekostnad tryckas. Herr Baron sch Landt-Marftalken erböd sig att dertill sjelf bestrida kostnaden. Ropades tTlej. Herr Landt-Marskalken Upplyste att för tryckningen genast pä Riddarhus-Castans bekostnad läge i wägen det hinder att Ridderstapet och Adeln wid sista Riksdag beflutit att ej utan förutgängen remist till Riddarbus-Utskottet göra nägra anordningar pä RiddarhusCastan. Fritzer - Fkiberre Tittveesetiölc!, IVils, önskade i sädant fall att tryckningskostnaden matte fä bestridas af nägra Deputerade. rr Marska kcn, yttrade för ho nom wara swart att öfwer en sadan fräga sjelf göra proposition, men borde ej wägra att fräga om ett sädant sätt instämde med Ridderssapets och Adelns önskan. Ropades ett starkt Ja.
E n a n n a n synnerligen intressant pjes är den stora flossamattan p å estraden i salens bakgrund. HAND. VÄNNERS UTSTÄLLNING: HÖRNET MED KRONPRINSESSANS BILD I STORA SALEN. Frunck som fotograferad. Hennes minne är således godt, syn och hörsel förträffliga, och hälsan öfver allt beröm. — » Hvad kan man mer begära af Gud i himmelen! » Den vördade åldringen har på sin tid under flere år haft anställning och hem i släkterna Königs och frih. Adelsvärds familjer och åtnjuter från båda dessa en mindre pension. Då hon numera i Hemmet för gamla mot en ringa afgift erhåller eget rum, fullständig god kost, uppassning m. m. och därtill är på det ömmaste omhuldad af föreståndarinnan, samtliga pensionärer och gamla vänner, så har den gamla i sin lefnads afton att glädja sig åt bekymmerfrihet, vänskap och frid och skall förvisso på den hundrade födelsedagen med tacksamhet instämma i vår störste psalmsångares ord: » O Gud, som mina steg ledsagar Ifrån min vagga till min graf, Dig helgas främst bland mina dagar Den dag, då Du mig lifvet gaf. » KNUT ETT TERSMEDEN. SEKELBARN. VÅRA » Hvad gör det om hundra år! » (GAMMALT ORDSTÄF.) N Å JA! Efter vi äro inne på ordspråkens område, så låtom oss fortsätta. Det heter i ordstäfsförrådet på ett ställe. » Tiderna förändras, och vi förändras med dem, » och på ett annat: » Ingen regel utan undantag. » Ett lefvande exempel på rättmätigheten af detta senare lämnar I d u n i dag med återgifvande af bilden härofvan. Kan månne någon af våra läsarinnor tro eller tänka sig, att porträttet af fröken Beata Frunck invid denna lilla text föreställer en kvinna, som den 2: dra december innevarande åi ingår i sitt h u n d r a d e år? » Omöjligt, » hör jag eder säga. FRÖKEN BEATA FRUNCK.
De voro af hennes gamla umgängesvänner de, som körde förbi. Hvad skulle de ej säga, då de kommo hem? »Vi hafva sett Micaela Palmeri i Diamante.» Och de skulle skratta och berätta, skratta och berätta. Hela hennes lif syntes henne som det största elände. Hon var ingenting annat än slafvinna åt en dåre. Genom hela lifvet skulle hon ej få göra annat än jollra med don Ferrante. Då hon kom hem, var hon alldeles förbi. Hon var så utmattad och kraftlös, att hon nätt och jämt kunde släpa sig uppför trapporna. Under hela tiden prisade don Ferrante sin lycka, att dessa förnäma människor hade mött honom och sett hans ståt. Han sade henne, att nu skulle ingen fråga efter att hon var ful eller att hennes far stulit. Nu visste man, att hon var en förnäm herres hustru. Efter middagen satt donna Micaela alldeles tyst och lät sin far tala med don Ferrante. Då började en mandolin helt sakta surra på gatan under sommarpalatsets fönster. Det var en ensam mandolin utan ackompangemang af gitarr eller fiol. Ingenting kunde vara mer sprödt och luftigt, ingenting mer intagande och rörande! Man kunde ej tro, att det var människohänder, som rörde strängarna på den mandolinen. Det var som om bin och syrsor och gräshoppor höllo koncert. »Det är åter någon, som förälskat sig i Giannita,» sade don Ferrante. »Det är en kvinna, Giannita. Hvar och en kan se, att hon är vacker. Om jag vore ung, skulle jag förälska mig i Giannita. Hon förstår att älska.» Donna Micaela ryckte till. Han hade nog rätt, tänkte hon. Mandolinspelaren menade Giannita. Denna afton var Giannita hemma hos sin mor, men hon bodde annars numera i sommarpalatset. Donna Micaela hade genomdrifvit detta, sedan don Ferrante blifvit slö. Men donna Micaela tyckte om mandolinspelet, hvem det än gällde. Det kom ljuft och mildt och tröstande. Hon gick sakta in i sitt kabinett för att kunna lyssna bättre i mörker och ensamhet. Därinne slog en söt, stark doft emot henne. Hvad var detta?
Majestätet är ju neutrum, he! – I enlighet med skvallrets grammatik! Men hon? – Femininum, he! En gatslinka, som sagdt, ehuru af mycket hög börd! Dotter till högstsalig prins Georg af Bevern, änkedrottningens systerson. – Hur är det möjligt att en så högförnäm dam kunnat hamna på gatan? – Prins Georg hade bortgift hennes mor med en soldat, stöflettskräddare vid sitt regemente; men dottern uppfostrades i öfverstelöjtnant Engenhavens hus. Där vistades den lilla i nio år och lärde sig allt hvad en flicka af god familj får lära. Men då hennes far dog och ingen vidare betalte rundligen för hennes underhåll, jagades tösen på porten af herr öfverstelöjtnanten – han är köttslig bror till den charmanta generalskan Numsen, som så gärna ville sälja en eller ett par af sina döttrar till salig kung Frederik V. – Nå, vidare? Hvart tog flickan vägen? – Flickan kom hem till sin mor. Men ungen var ju van vid förfining och lyx. Det passade henne icke i längden att sy stöfletter. Hon växte till och fick så småningom en nätt liten figur och ett par vackra ben. Händelsevis också hufvud, he! Beslöt därför att själf taga hand om sin framtid. Fick först anställning som figurantska i baletten, sedan som mätress åt den engelske gesandten. Från den tiden bär hon smeknamnet »Mylady», som ett slags minne, he! Så gled hon vidare genom diplomatiska kåren ut på gatan och hamnade så nära rännstenen, som hon gärna kunde komma. – Och där fann kungen henne? – Det lär ha varit grefve Danneskjold-Laurvig, som först skaffade majestätet förmånen af hennes bekantskap. Han kände kungens smak, he! Denna rännstensprinsessa hade alla förutsättningar att vinna nåd för monarkens ögon. Hon roade honom med sin chemisette-esprit, tjusade honom med sitt ölsinne och sitt lättsinne, blåste på hans slocknande kol tills de flammade upp till någonting liknande en stor passion. Skandalen blef offentlig. Han visade sig öppet i hennes sällskap; på teatern hade hon sin loge näst intill den kungliga, där drottningen satt, med kronprinsen under hjärtat, he!
Stat uppföras med 1200 Rdr; men 6 Stais-XJtskotlets Memorial N:o 25 o. i afseende på aflöningen för den öfriga af Kongl. Maj:t behöflig ansedda tillökningen i Kongl. Stats-Contorets Embetsoch Tjenstemannapersonal, hafva Två Stånd stannat emot Två. Då likväl äfven Ridd. och Adelns samt Preste-Ståndets beslut skilja sig i afseende på sättet för anslagets beviljande, får Utskottet först inbjuda Preste-Ståndet alt förena sig uti den af Ridd. deli Adeln yttrade mening; men, i händelse denna inbjudning icke anta ges, tillika framställa 2:ne förslag till contra-propositioner, om hvilka således först bör voteras. Den, som anser Contra-propositionen böra innehålla bifall till uppförande pä ordinarie Stat af den föreslagna tillökningen i Kongl. Stats-Contorets personal, nemi. af i Stats-Commissarie med lön af ...» , 1600. i Notarie 8oo. i Cancellist , ' . *4oo. i Bokhållare 8oo. och i Kammarskrifvare .. 400, Summa R:dr 40OO> dock utan någon spanmålsberäkning under lönerne. voterar Ja; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, anses Contra-propositionen böra innehålla bifall till berörde penninge-anslag 4000 R:dr, med förbehåll) att de nya Tjenstemännen antagas endast på Constitutorial. Sedan sålunda blifvit afgjordt hvilkendera Contra-propositionen skall komma i fråga, företages votering i sjelfva hufvudsaken, hvartill följande Proposition föreslås: Den sorn, med gillande af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 214 6:te punkten, afslår den i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition föreslagna tillökning i Kongl. Stats-Contorets personal, nemi.: för i Stats-Commissarie med „ i Notarie x Cancellist i Bokhållare i Kammarskrifvai'e 1600.
Ihre anhållit om del af hvad till Stats-Rådets Protocoll härutinnan kunde vara anfördt; i anledning hvaraf bemälde Herr StalsRåd, efter att hos Kongl. Majit hafva denna anhållan i underdånighet anmält, uti skrifvelse af den 12 i näsllidne månad upplyst, ”att någon ”framställning i ofvannämnde hänseende icke blifvit till Protocollet förd.” Utskottet bar härefter tagit anmäi kningsfrågan i öfvervägande.; Och ehuru Utskottet anser det ej vara med Grundlagens anda och mening öfverensstämmande, alt Stats-Rådet icke är, i afseende på Ledamöternes antal, bragt i det skick, alt mål af synnerligare vigt och omfattning kunna der afgöras; Likväl och som det förrberörde Kongl. Skrifvelse åtföljande Utdrag af Stals-Rådels Protocoll för den 19 sisLlidue Maj utvisar, att Stats-Rådets Ledamöter då varit tillstädes till det antal, som, för fattande af beslutet rörande samma skrifvelse, jemnlikt 8:de §. Regerings-Formen, varit erforderligt, finner Utskottet sig deslo mindre kunna, på grund af ifrågavarande från Borgare-Ståndet remitterade anmärkningsanledning, vidtaga någon åtgärd, som det möjligen mött svårigheter att redan lill nämnde dag, eller endast få dagar efter det Stats-Rådet erhöll sin förändrade organisation, bringa detsamma till fulltalighet. Slockholm den 17 Juli i84o - STOCKHOLM, Nords troinska Boktryckeriet, iSJo, Conslilutions-Utskottets MemorialN.-o 23. 1 N:o 23. Ank. till Exp. Utsk. den a3 Juli, kl, 1/22 e. m. Memorial, med föreslående af ett tillägg uti 28 K§‘. RegeringsFormen.
Blifvande genom de sålunda beviljade lörhöjningarne Krigs-köttegii aflöningsanslag ökadt med 2,225 Ridr, på sätt närlagde Tabell Litt. A. närmare utvisar. 2:i>. Gener ali tets-staten. Sedan anvisningar till belopp af 2,200 Ridr upphört att utgå å den till indragning bestämda 6:le Fördelnings-genefalslönen, har E. K. Majit föreslagit, alt Generalitelsslatens anslag, som vid förra riksdagen af dylik anledning minskades med 650 Ridr, nu må ytterligare förminskas med förstnämnda belopp, samt alltså nedsättas frän 84,450 till 82.250 Ridr; Och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall*. 3:o. Topografiska korpsen. Med afseende å den större uppassning, sorn vid denna korps erfordras i följd af korpsens under sednare tiden betydligt ökade göromål, har E. K. Majit föreslagit att Rikets Ständer mål te bevilja dels en ny vaktmästarelön med 500 Ridr, dels ock uti den förutvarande vaklmäslaivlönen, 450 Ridr, en förhöjning af 50 Ridr. Då Topografiska korpsen, i anseende till dess embetslokalers spridda läge obestridligen är i behof af' mera vaktmästarebiträde, än som kan afen person medhinnas, hvarförutan den å korpsens stat uppförda vaktmästarelöu synes tarfva någon förhöjning, hafva Rikets Ständer ej endast medgifvit en tillökning af 50 Ridr i den Topografiska korpsen anslagna vaktmästarelön. utan äfven för korpsen anvisat en nr sådan lön med 500 Ridr. Blifvande derigenom Topografiska korpsens aflöningsanslag ökadt med tillhopa 550 Ridr. 4:o. Krigs-akadernien. Sedan E. K. Majit anbefallt en ombildning af detta läroverk enligt vissa bestämmelser, hvarigenom, bland annat, läroverket kommer alt förändras till en militärisk tiilämpningsskola, under namn af Krigsskola, för bildande af alla vid arméen och (lottan behöfliga officerare, har E. K.
Reservationer; Vid ingressen till betänkandet: af Herr Schartau: ”Emot Stats-utskottets med 18 röster mot 17 nu be slutade framställning, i fråga om den Utskottet meddelade plan till sjöförsvarets ordnande, får jag mig reservera, under åberopande af utgifts-afdelningens förslag till yttrande i ämnet, så lydande: ”Då statsverkets tillgångar icke någonsin torde kunna medgifva anskaffning, utrustning och underhåll af det föreslagna antalet ångskepp och fregatter, hemställes, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t gifva den underdåniga åsigt tillkänna, att Sveriges sjöförsvar bör vara hufvudsakligen grundadt på en väl utrustad och öfvad flotta Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 74. 13 af mindre fartyg, inrättade för rodd, ånga eller segel, jemte seglande fregatter eller korvetter och ångkorvetter. I följd häraf, och enär underhållet i fullt tjenstbart och komplett skick af de 10 linieskepp, som flottan nu eger, men hvilka icke annorlunda än provi soriskt ingå uti den för sjöförsvaret af departements-chefen uppgjorda nya planen, skulle, enligt erfarenhetens vittnesbörd, komma att medtaga större delen af det anslag, som i statsregleringen kan för det materiela af nämnde försvar afses, linner Utskottet sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte, med åberopande af ofvan anförde skäl, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt de uti den Kongl, flottan befintliga linieskepp finge, i den mån tillgångarna sådant medgifva eller det kan pröfvas tjenligt, förändras till fregatter”. Häruti instämde Pehr Pehrsson från Örebro län. af Herr Norin och Anders Andersson från Skaraborgs län. Vid 1—i punkterna: af Herr Ehrenstam: "Höglofl. Stats-utskotlel har afstyrkt beviljandet af de medel, Kongl. Maj:t äskat för matrosoch kanonier-korpsernas behöfliga tillökande.
Der lia 11 uppför sitt boningshus bortrödjer häri gemenligen hvarje träd i grannskapet, och hvad sjelfva skogarna beträffar, så visar erfarenheten att ju lättare de varit åtkomliga för sågning och flottning, desto mera äro de medtagna. Således äro de närmast hafvet och eifvarne mest borthuggna; och å de här belägna hemman är stundom skogsbrist for husbehof; men ju mera de äro aflägsna från vattendragen och ju mera deras begagnande är förenadt med svårighet, möda och kostnad, ju rikare äro de. I fjellbygden är trädens växtlighet, i anseende till den der rådande svagare jordmånen, mindre än i den öfriga delen af Länet, och man anser att för fullmognad af skog i fjelltrukterna fordras minst ett par århundiaden och ändå skattas fjellbygdens timmer sämre än strandbygdens, och detta sednare sämre än det som växer i den mellan fjelloch strand-socknarne belägna bygd och hvilket skall vara häst. Enligt en af Kongl. Majtts Befallningshafvande år 1843 i underdånighet meddelad uppgift, skall den skogbärande delen inom Länet upptaga en areal af icke mindre än 2,241,481 tunnland, eller ej långt ifrån hälften af Länets hela vidd, och den del af nämnde areal, som anses lemna tjenligt byggnadsvirke, utgöra 754,655 tunnland, eller öfver en tredjedel af hela den uppgifna skogsvidden, uti hvilken dock icke är inberäknad hvarken de ställen der enstaka träd växa, eller hvad som af landtmätare vanligen benämnes impedimenter.
Då La g-Utskottets Betänkande, N:o 36. 9 1)5, enligt delta med Sveiiges fordna statsförfattning och samhällsskick i nära samband stående system, slägljorden icke kunde från släglen skiljas eller borllåtäs, vav deraf en ovilkorlig följd, att testamentsrätten ej kunde sträckas till sådan jord; och denna grundsats har, på sätt ofvan är visadt, i lagstiftningen intill närvarardfc tid fortlefvat. I städerna deremot möttes ej den nya läran af sådana hinder; och teslamenlsrätten kunde således der ordnas efter de rättsbegrepp, som varit gällande i de länder, från hvilka den härstammar. I stadslagen gjordes derföre ingen skillnad mellan fast och lös, ärfd eller lörvärfd egendom; men i stället förbehölls en viss andel af förmögenheten, kallad legitima eller laglott, åt arfvingarne; och det är denna grundsats, som, uttalad i nu gällande stadganden om testamentsfriheten efter stadsrätt, samt antagen af Lagkommitéen och Lagberedningen, herr Dalman tillämpat i ofvanberörda af honom framlagda förslag, hvilket, såsom det mest omfattande, Utskottet anser först böra pröfvas.
Utom den som å landet alltid drifvits med landtmannavaror, idkas, enligt Kongl. Förordningen den 22 December 1846, så kallad landthandel å Dalsland af 34 och i Westgötadelen af Länet af 66 särskilde personer; och sedan minuthandeln med bränvin blifvit derifrån skild, förspörjas deraf mindre olägenheter än tillförene. Enligt hvad ofvan omförmäles är den så kallade gårdfarihandeln högst betydlig.. Ehuru sju härader af Westergötland äro genom gällande författningar dertill berättigade, ulöfvas dock densamma till det ojemförligen största antalet af personer från Kinds och Åhs härader. Följande allmänna arbeten hafva inom Länet blifvit verkställde: 1) Omläggning af landsvägen emellan Åmål och Wenersborg inom Tössö, Tydje, Ånim skogs och Fröskogs socknar i Tossbo härad med statsbidrag af B:ko R:dr 6,850: — 2) Dito inom Ahle härad å landsvägen emellan Göteborg och Weners borg af nära % mils längd med statsbidrag af 19,640: — häradet har hidragit med 9,819 R:dr. 5) Upprensning af Säfve å i Kullings härad med anslag af 3,370: — hvarigenom 326 tunnland vattendränkt mark blifvit för odling tjenlig. 4) För sjön Eldmörjaris ofvan omförmälde sänkning är beviljadt anslag med 14,559: 12. 5) För upprensning af Bredängsån i Wäne härad är beviljadt lån och anslag med 2,200: — 6) Omläggning af landsvägen från Gullered förbi Ulricehamn, Brunn och Dollebo gästgilvaregårdar till Borås, hvilket arbete nu pågår, och emellan Brunn och Dollebo redan blifvit fullbordadt; varande för hela denna vägomläggning anslag beviljade med -56,300: — Hit är att hänföra anläggning af statens vestra jernvägsstambana, som från Jonsered vid gränsen af Göteborgs
5iamfjö i £jtt8bal8 0ocfen af 5?orra äpelfingfanb anläggeé ett nptt kapell; och fot att belé efterfe religioné*unbermiöningenö nu* maranbe tidflånb i gappntarferna, belé för att ingifma förpg * tid tjendgap fättet att benfantnta rnårba, hat $ongl. fOlajit förorbnat en för betta änbamål nitiff och faff motig preflntan att frtppmarferna genomrefa. 3?ågra paprat fjafma blifmit belö fammanpgna, bclö filif*SMim-inaar na, och 11 fprfor fammanbpggba. Sid npbpggnab af 3i ochf^amnngar' tid onibpggitab af 5 fprfor och ©aped fjafma ritningar blifmit m. m.' pbfäpbe.
BorgareStåndet har först afgjort principen, och sedan remitterat det af deras enskildta Utskott uppgjorde förslag till strafflag, såsom en enskild motion, till Lagutskottet. Vi kunna äfven göra detsamma. Vi kunna nu, sedan vägran af förra propositionen blifvit gillad, ej antaga principen, utan att införa den i RidderhusOrdningen, men resten, eller detaillerne tillhöra en särskild lag, som af Kongl. Majrt och de 4 Stånden gillas, och sedan gäller, så snart något Stånd bifaller publicitetens antagande. Herr Riben har ej godkänt det af Herr Falkman uppgjorde förslag. Jag 33o Den t6 Mars f. ra. vill dertill blott erinra, att det är en ny motion, som först skall pröfvas afUtskott, och att Ständerna sedan kunna ändra och besluta. Jag anser ej eller enligt med formerna, att uppdraga åt RiddarhusUtskottet att författa någon motion, som skall ingå till ett Ständernes Utskott. BorgareStåndets Utskott har väl uppgjort förslaget, men Herr Falkman har tecknat sitt namn derunder. Hvem som hälst kan uu göra sina anmärkningar deremot, eller ock väcka en ny motion, och i båda fallen få sina tankar remitterade. Jag förnyar min anhållan om proposition, men endast på principen, ej på det reglementariska, hvilket jag ändock icke anser böra remitteras till RiddarhusUtskottet. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: I anledning af Herr Ribens anmärkning om concerter, hvilken anmärkning skulle bevisa, ett ett större antal personer här skulle få rum, än jag uppgifvit, får jag blott nämna, att under de 17 år jag haft bestyr med FrimurareBarnhusets concerter, sällan mera än y5o billetter, någon gång 800, varit sålda; och då hafva likvisst alla gångar varit fullproppade af folk. Jag hemställer således, om icke min uppgifne calcul slår in härmed. Herr af Ekenstanij Israel:
Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, motion har Riksdags-fullmägtigen B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län, med anförande hurusom fiskeläget Fjellbacka i Qville härad med en befolkning af flera hundrade personer, ännu saknade annan utväg till beredande af undervisning åt de många der uppvexande barnen än genom socknens ambulatoriska skola, som dock vore alldeles otillräcklig, hemställt, att Rikets Ständer, i anseende till det fattiga samhällets oförmåga att i större mån bidraga till sitt folkskoleväsendes förbättring, måtte bevilja dels för cn gång en summa af 2,000 R:dr Runt för uppförande af ett skolhus, och dels ett årligt belopp af 400 R:dr till lön åt en folkskolelärare. — Då emellertid det icke kan anses åligga Statsverket att bekosta uppförandet af de för folkskolorna erforderliga byggnader, men, hvad åter angår lärarens aflöning, Kongl. Majk, derest Utskottets ofvan framställda förslag af Rikets Ständer godkånncs, icke lärer sakna erforderliga tillgångar för afhjelpandet af det i detta hänseende framställda behof, har Utskottet funnit i) denna motion icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Siiiidhcts-Kollcgiiini och Mcdiciiial-Statcn.
Instruktionen af den 12 April 1815, eller i Räkenskaperna fungit orsaken till de utgifter, som tili aflöningar utgått i flera Församlingar, ”dels åt Kyrkoherdar, dels åt Skollärare, Orgelnister, Klockare, Orgeltrampare och Barnmorskor”, få vi underdånigst anföra: att till Pastor, af dessa Kyrkors medel, intet annat utgår, än det arfvode för Räkenskapernas förande, som är upptaget i Kyrko-Instruktionen; att af dessa Kyrkors medel intet utgår till Skollärare, Orgelnist, Klockare och Orgeltrampare; men att årligen, sedan 1806, till Barnmorskan blifvit utbetalte, af Borlunda Kyrkas medel, 6 Rdr 32 sk. Banco, och, af Skeglinge, 4 Rdr 2i sk. 4 rsfBanco; varande detta bidrag af Kyrkokassan till Barnmorskans underhåll bestämdt af Pastor och Församlingarna vid allmän sockenstämma, på grund af Kongl. Brefvet af den 23 Augusti i8o5. Angående — 445 — Angående Räkenskaperna för Gårdstänga och Holmby Kyrkor. Till följd af de anmärkningar, som för år 184i blifvit gjorda af Rikets Ständers församlade Revisorer, vid den förrättade Siats-Revisionen, deröfver, "”att Paslorerne, för ett ej ringa antal Kyrkor, innehaft ”större oförräntade behållningar, än som medgifves K 16 punkten af ”Kongl. Kyrko-Instruktionen den 12 April 1815, utan att upplysning “lemnals, huruvida instundande beliof sådant påkallat,” får jag underdånigst yttra, alt dessa anmärkningar vä! ej kunna tillämpas p5 Gårdstånga och Holmby Kyrkors Räkenskaper för år 184 1, af det skäl, att då varande v. Pastorn, innehade, utom hvad förutnämde Kyt ko-Instruktion tillåter, från hvardera Kyrkorna ett penningebelopp väl ringa att utlåna » och knapl tillräckligt för bestridande af de små oförutsedda utgifter för Kyrkorna, som under året inträffat.