Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svenska Aktie-bolaget för jernväg mellan Köping och Hult* i underdånighet anfört, alt sedan fråga inom Direktionen uppstått, huruvida, på sätt i Kongl. Majits för bemälda bolag utfärdade Nådiga oktroj blifvit bestämdt såsom vilkor för åtnjutande af de utaf Staten garanterade förmåner, jernvägen kunde blifva färdig att till allmänt begagnande upplåtas sednast vid 1855 års slut, bade Direktionen i början af innevarande år infordrat yttrande i ämnet af Bolagets ledande ingeniör, hvilken förklarat, att så vidt bau kände, ingen jernväg af den längd och den fasthet i byggnads-sält sorn den ifrågavarande, blifvit i något land utförd på den korta tid, som, efter afdrag af vinter-månaderne, återstode af de tre år, inom hvilka från arbetets början banan skulle vara fullbordad, samt att, då ett så skyndsamt utförande icke låtit sig verkställa uti länder, hvarest så väl nödig arbets-redskap, som öfvadt arbetsfolk vore genast och utan svårighet att tillgå, sådant ännu mindre kunde åstadkommas här, hvarest motsatsen egde rum och all arbetsmateriel måste antingen från andra länder införas, eller af Bolaget sjelft på stället förfärdigas; samt att vid ett derefter i London hållet sammanträde mellan Ordföranden och en bland de Svenske Direktörerne samt de Engelske ledamöterue af Direktionen, en ytterligare bekräftelse erhållits å Direktionens farhåga i afseende å möjligheten alt inom bestämd tid afsluta arbetet, enär dels de af entrepenören gjorda beställningar af lokomotiver och jernvägs-skenor, till följd af de talrika reqvisitiouer derå, hvarmed Piil. lill II. SI.
Fabriksrörelse skötes af en Tobaks-Fabrikör med 2tne arbetare och 4 lärlingar till ett uppgifvet tillverknings-belopp af 2,213 R:dr Banco årligen. KällareTracteursSpisqvarteroch Krognäringarne drifvas af 3 Källarmästare, 10 Traeteurer, g Spisqvartersoeh Gårdköks-idkare samt 2$ Krögare, nied 4 Kypare och 8 Lärlingar; Hvarjemte detta år i Staden blifvit inrättad en mathållning utan spirituosa. Dessutom finnas i Staden 2:ne Apothekare med 4 ^revisorer och 5 Lärlingar samt 2:ne Boktryckerier med *7 Gesäller och 7 Lärlingar. Binäringar, sorn lemna afsättning utom Länet, finnas ej. Upsala Stad har att påräkna den mästa tillförseln af Landets product&r ifrån de omkringliggande Socknarne i detta och 'Westmanlands Län, me*» f 35 synnérligen ifrån detta Läns Norra del, på 2 till 6 a 7 mils afstånd. Största delen af Stadens Handelsvaror och tillverkningar blifva ock dit afsatt® Härvarande Handlande hämta, hufvudsakligen, sina varor från Stockholm* med hvilken Stad denna ort nu har obehindradt och beqväm sjq-kommunication på Mälaren, sedan Upsala å samt åtskilliga ställen i den öfriga farleden blifvit, efter Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, upprensade på allmän bekostnad. Till den lyckliga omständighet, att Handeln och Näringarne befinna sig i stigande, verkar, utan tvifvel, den omgifvande Landsortens innevånares ekonomiska ställning, som under de sednare åren, betydligen förbättrats och föranleder dertill att Stadsmanna-tillverkningar och de Hendlandes varor lifligare eftersökas. Staden börjar ock nu utöfva en bättre inflytelse pä Landets jordbruk än förr ägt rum.
Jag måste tillstå, att ett RiksStånds förklarande, att ett Utskotts förslag grundlagsvidrigt tillkommit, synes mig comprometlera icke blott Utskottet, som förtjenar det, utan äfven de andre Stånden, som antagit förslaget, och deras Taleman, som derå gjort proposition. Om propositionen blifver sådan jag densamma nu föreslagit, så undveks frågans öfverlemnande till ConstitutionsUtskottets afgörande. Jag tycker, att man ej bör drifva striden om blott en formfråga så långt. Grefve Horn: Jag tror Herr Hjertås jemnkningsförslag ej kunna komma i fråga förrän Ridderskapet och Adeln besvarat Herr Grefvens och LandtMarskalkens sista framställning. Jag anhåller, att den måtte i6o Den io Februari i f. m. förnyas, och att, om elen icke med Ja besvaras, vi få votera derom så snart som möjligt. Herr Cederschjöld: Jag instämmer i Herr Hjertås förslag och skulle önska, att den proposition ej vidare yrkades, som Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat sig ej kunna framställa; ty jag ser från alla håll svårigheter för ändamålets uppnående, i den händelse, vid votering, den meningen skulle vinna. Hans E.rcellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade å nyo, om Ridderskapet och Adeln yrkade framställning af den utaf Grefve Frölich föreslagna proposition; hvilken fråga åter med Ja och Nej besvarades. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog följande Voteringsproposition: ”Hen som yrkar Proposition derå, att Ridderskapet och Adeln, utan afseende å Expeditions Utskottets Memorial, såsom icke i Grundlagsenlig form tillkommet, må anse sig icke kunna på grund deraf företaga bestämmandet af tiden till sammanträde för Rikets Ständer vid nästa Lagtima Riksdag, voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; Vin - Den 10 Februarii f. in. 161 Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition, samt ExpedilionsUtskoltets
257 S. D. Vid ånyo skedd föredragning bifölls Bevillnings—Utskottets Betänkande, M 6, i anledning af väckt motion om nedsättning af portot för enkel brefvigt till 10 öre. S. D. Remitterades till Stats—Utskottet Rikets Ständers sistlidet år församlade Revisorers berättelse om Statsverkets och dertill börande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för år 1860, jemte de med anledning deraf afgifna underdåniga utlåtanden. Frän Vallo fl, B or g are-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets: Utlåtande, M 25, i anledning af väckt fråga om förändrad grund för utmyntningen af Svenska silfvermyntet. Med afslag å detta Utlåtande beslöt Ståndet, det skola Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl., Majit i nåder täcktes låta genom vederbörande verkställa undersökning till utrönande deraf, huruvida en förändring af myntfoten i den angifna syftningen må lionas verkställbar, äfvensom, för den händelse. Kongl. Majit skulle anse densamma ändamålsenlig, icke allenast låta underhandling med grannstaterna inledas för tillvägabringande af öfverensstämmelse mellan Sveriges och dessa staters myntfot, utan ock nådigt förslag i ämnet till Rikets Ständer afgifva. Utlåtande, J\s 26, i anledning af väckta motioner, angående skyldighet för Rikets Ständers Bank att lill ett bestämdt pris utlemna omyntadt silfver. Härvid förekommo: Första yttrandet, sid. 8, angående Herrar Lindströms och Wallenbergs motioner. Bifölls. Sednare yttrandet, sid. 8. Godkändes med den förändring att orden: »med ledning af priset å silfver och guld på utrikes orter», uteslutas. Hvad vid slutet af Utlåtandet anföres, Ansågs ej till någon åtgärd föranleda; och Memorial, Ns 27, i anledning af det utaf 1860 års Revisorer väckta förslag om indragning af Bankens sedlar å 1 R:dr R:mt.
Nu inrymmas —• nära nog till ett obegränsadt mått — dylika dagsverksfamiljer, antingen i arbetskaserner eller till inhyses-rätt, allt efter den skala, i hvilken jordeller gårdsbruket är ordnadt, i backstugor eller stat-torp, utan någons borgen, — utan någons ansvar, att dessa sålunda tillkomne familjer kunna lefva, än mindre bespara något åt framtiden eller uppfostra de barn, som härigenom frambringas. Så snart detta system fått ett allmännare omfång och gripit sig fast så väl vid en del af de större som mindre gårdsoch hemmansbruken — här och der visserligen med modifierade och förändrade former — försvagas naturligtvis i samma mån både fadersoch husbondeväldet, som eger sin egentliga rot och moraliska kraft i husligt ordnade arbetskrafter inom sjelfva hushållet. Det yngre slägtet lockas äfven häraf att söka ernå en sjelfrådenhet, som så väl öfverensstämmer med tidens öfriga sjelfsvåldsbegär. Det är genom denna lätthet att blifva sjelfberoende på obetydliga jordlotter och att under enahanda vilkor få en plats för att bebygga och bebo, som den nu mer och mer rådande, lätisinniga böjelsen i samma mån befordras ibland den folkklass, som fordom fann sig belåten och nöjd ända till mognare ålder med stadig årstjenst, att tidigt undandraga sig beroendet af så väl föräldrasom husbonde välden, tidigt ingå giftermål, sjelfve blifva fäder och mödrar, utan att eftersinna och utan att kunna uppfylla de heliga och omsorgsfulla förbindelser, som dermed åtfölja, samt, för att få en bostad, antingen söka egande-rätt till en ringa och ofta obetald jordlapp eller ock en backstuga att bebo, för att, oberoende af föräldrar eller husbönder, med ökad familj likväl vara i beroende af ökade behof, som knappast kunna uppfyllas genom en tillfällig arbetsförtjenst, hvilken är lika oviss, som hela hushållets framtid.
Predikstolen, angående föreslagen ändring om författningars och kungörelsers uppläsande från, Jan. II. 5o, 188, 259. Konungens Svar, Junii II. 34. Premier, för Bränvins exporterande; se Bränvin. 153 Prestebohl, om beviljandet af vanliga Prestebohls-friheter för nya, Dec. 348, 35p, 398, 4°°, 4°3- StatsUtskottets Utlåtande angående, Febr. 2t5, 368, 44^> 47l* Exp. April II. 35o. Konungens Svar, Julii 191. PrestegårdsByggnad, om skyldighet för alla att deruti deltaga, Mars I. 120, 199, 262, 264. Mars II. 267. Prest-rättigheter, örn nödvändigheten af förklaring i vissa delar af Kongl. Kungörelsen den 3 April 1816, angående öfverenskommelser rörande; se Pastoralier. Privilegier, Exclusiva, om inskränkning deraf, Jan. I. i5o. Jan. II. 8. April II. 55r. Maji II. 114. Junii I. 5o. Privilegierad jord; se Hemman. ProductPlacatet, om upphäfvande af; seLandtmanna-producter. Producter, inhämska, om deras transporterande sjöledes; se Seglations-frihet; se vidare Landtmanna-producter. Propositioner, Konungens Nådiga, till Riksens Ständer, angående en stadgad afgift af hvarje Mantalsskrifven person till den Veneriska Smittans hämmande m. m.; se Veneriska Smittan. — angående beviljandet 159 af vanliga Prestebohls-friheter åt några nya Prest-boställen; se Prestebohl. Propositioner, Konungens Nådiga, till Riksens Ständer, i afseende på den vid 1815 års
Med afseende å hvad här ofvan blifvit anlördt, får Utskottet alltså tillstyrka : i det Rikets Ständer^ i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Maj:t behagat i Nåder föreslå, måtte dels medgifva, att öfverskotts-räntegifvarne i Blekinge län, frän och med nästkommande år, må utgöra dessa räntor utan förvandling efter samma grunder som före år 1844 voro gällande, äfvensom att reserv-räntorna fortfarande må på enahanda sätt erläggas, dels ock till betäckande af den brist, som i följd of denna förändring måste uppstå vid liqviderandet af s. k. tillskotts-räntorna, hvilka ränle-tagarne äro berättigade, att, efter årlig markegång uppbära, bevilja och till utgående å Riksstatens femte Hufvud-litel anvisa ett förslags-anslag af 16,000 R:dr R:mt, under vilkor, att de uti Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition omförmälda, till ersättning härför afsedda medel komma, alt till Stats-verket och Riksgälds—kontoret, på sätt i Nåder föreslagit blifvit, inflyta. Stockholm den 20 April 1857. liih. till nilis. St. Ank. lill Exp.-lllsk. d. 21 April 1857, kl. 2 e. m. ' Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående afskrifning utaf ar r ende skillnads - ersättning, ådömtl Landtbrukaren C. Th. Skårman, i egenskap af arrendator utaf indragna profoss-bostället Bryntesgården Lindärfva. (I. A.)
Skulle R. o. Ad. nu kunna eller vilja afgöra PresteStts inbjudn., så skulle jag icke lägga hinder i vägen för afgörandet af Hr v. Troils motion; men det synes mig vara en uppenbar motsägelse att besluta, det Pre$teSt;s inbjudn, skall hvila på hordet, och, 55o Den 26 Mars. medan det hvilar, skicka PresteSt. en inbjudn., sorn är rakt stridande emot det med PresteSt:s inbjuda, åsyftade beslutet. Jag tror således, att vi först måste afgöra PresteStts inbjuda., innan vi besluta en annan inbjudn. i samma ämne. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag kan icke fatta annat, än att PresteSt:s inbjudn. rörer den frågan, huruvida man skall lill K. M. öfverlåta att efter godtfinnande afgöra lagen för privatbanker, nolabene sedan denna lag en gång af R. St. blifvit beslutad. Nu är det för att komma till ett sådant beslut örn lagens innehåll, som Hr v. Troil föreslagit ifrågavar. inbjudn., och jag tror, att densamma skulle fortskynda uppnåendet af den punkt, hvartill vi skola komma, innan vi kunna besluta öfver PresteSt:s inbjudn. Jag kan således ej se annat, än att den inbjudn., Hr v. Troil föreslagit, vore ett sätt att komma till det mål, Frih. Boye äfven tyckes önska. Hr von Troil, Emil: Jag hörde nyss Frih. Boye yttra, att den inbjudn., jag föreslagit, står i rak strid med den, som inkommit från PresteSt., och då Hr Frih. har denna åsigt, kan jag också fatta, hvarföre han vill bestrida den motion, jag framställt; men det är just denna grund för hans yrkande, som är eu irring, ty PresteStts inbjudn. angar endast redaction af missivet vid lagens öfverlemnande till K. M., nemi. att B.. St. skulle hos K. M. anhålla, att, derest lagen ej kan hinna erhålla K. M:s sanction, medan Ständerna äro tillsammans, K.
Slutligen och då Revisorerne, hvad angar öfriga i förslagshufvudboken iakttagna förändringar, anse desamma vara ändamålsenliga och böra gillas, hemställa Revisorerne, att ifrågavarande formulär till ny rikshufvudbok, med de ändringar och tillägg, som här ofvan blifvit föreslagna, måtte såsom ledande till en fullständig samt lättfattlig och klar öfversigt af Svenska drätselverket, varda till efterrättelse antaget. Revisorerne gå nu att redogöra för granskningen af förslaget till en hufvudbok för Kongl. Statskontorets enskilda rörelse. Vid upprättandet af detta förslag, har dess ämne eller innehåll blifvit sålunda fattadt, att deruti intagits redogörelsen för Räntekammaren äfvensom för de stats - anslag och fonder, som hittills i Statskontorets memorialböcker förekommit, jemte de fordringar och skulder, som af denna rörelse sig härleda, hvartill ytterligare kommit de tillgångar, som för Statskontoret uppstå genom rättigheten att anordna på Landtränteriernas behållningar. Vidare och, da Rikets Ständer i ofvanberörde underdåniga skrifvelse antydt, att med ifrågavarande hufvudboks inrättande också borde, såsom ändamål sökas afskaffandet af sä väl redogörelsen för statsverkets spanmål, sorn karta-sigillata-hufvudboken, har i förslagshufvudboken ingått hvad af dessa redogörelsers innehåll utaf Statskontoret omedelbart förvaltas, eller Skeppsholms kronomagasin och karta-sigillata-rörelsen i Stockholm, äfvensom, under förutsättning, att, i öfverensstämmelse härmed, jemväl de hufvudböcker, sorn upprättas öfver så väl den s. k. kreditivfonden . som allmänna magasinsfonden, för framtiden skulle komma att upphöra, de delar af nämnde hufvudböckers innehåll, hvilka ansetts tillhöra Statskontorets omedelbara förvaltning, blifvit i förslaget intagna. Slutligen hafva uti den föreslagna hufvudboken, såsom ämnen, ingått redogörelserna för dels Stockholms jernoelx metallvåg — för så vidt der befinnas Kronans effekter, — dels Avesta Kronoinspektion, hvars hufvudbok äfven ansetts kunna upphöra, — begge lydande omedelbarligen under oftanämnde embetsverk.
I öfrigt, och dä Msökningsfrägor, som hos Konungens Befallningshafivande äro, wid in» träffande Concours. anhängige, böra förwisas till Concours. Domstolen; synes det ock wara hHxmed gnalogt, att äfwen oafflutade Jntek. nmgsfräqor, hwilka närma sta till den Posie» sioriffa-Rättegängen, blefwo till sistnämnda Domstol, wid lika händelser, förwiste. Pä besia grunder, och dä, enligt förrut. warande speciella staoganden, Concours. Döma» ren äger ogilla en J^ekning, som ffett, sedan Gäldenären död, eller hans fattigdom allmänt känd warit, äfwensom den, hwilken blifwit meddelad ä egendom, Gäldenären ej ägde, dä intekningen ffedde; bwilket allt förrutfätter eiK Concours, Domaren uppdragen pröfning af In» tekningens heständ; anser Lag.hltffottet, i enlig, het med hwad Kongl. Majst, i nästförestäende punct, f Räder sörestagit, Censorns, Domaren ockfä, i den händelse uu i fräga äp, kunna in« tekningens beständ, i sammanhang med Con cours.
Denna Disconträtts nödvändighet antyder genast att växel-Banken icke kan lemnäs handlöst uti enskild hand, utan står i ett visst förhållande till det allmänna. Belåning på fastighet är stridande emot hvarje Bankinrättning; tillhör enskild omsorg. Om obligationernefå nogcredit att till följe af deras räntegiivande egenskap utgöra liggande delen af rörelse-ca pita let (i cassa till speculationer, till egendomshandel m. m.) och det vahruförrådet som deraf representeras och emot dess utgifvande blifvit pantsatte, lyftas emot Bankosedlar sorn derigenom försvinna ur rörelsen utan att densamma känner sig deraf skadad; så verkar ränte-myntet ett närmande af Bancosedel-beloppet till silfverfonden j och båda dessa myntsorter dela, sig emellan, de Den 2S Februarii. »49 functioner som rörelsen fordrar af rikets mynt. En ökad varu-production kan då erhålla tillra c keligt rörelscmedel, under det att Banco-: sedelstocken ej allenast icke ökas, utan deremot minskas och härmed anser jag den motsägelse upplöst och förklarad, som jag redan vid dess törsta angifvande kallade skenbar. Detta räntemynts belopps rörlighet efter varumängden bidrager äfven att vid varubrist (t. ex. missväxt) bibehålla stadga i varuvärdet; ty den tnmskade varu-productionen påkallar förrådernes användning; panteme kunna ej lyftas utan insättning af lånebeloppet och penningestocken minskas af sjelfva varubristen, hvilken under nu varande penning»ställning verkar motsattsen, nemligen penningens fall, det vill säga varornas dyrhet. Då sedermera en ökad production inträder med ökade varuförråd i spåren, utgår nytt räntemynt, sedelstocken ökas Och varuöfverflödet kan icke höja penningevärdet, det vill säga sänka priserna, emedan sedelstockens okände motverkar sådant.
Banco, det intygas och qvitteras. Steninge den 8 Junii 1806. A. Wallmark. Enligt med Originalet bestyrker M. Rodhe j N. Christenson Pastor. Schöl I.arare i Harplinge. Bengt Christensson i Yxhult. Att förestående Afskrift är lika lydande med vidimerade Afskriften, intygar Ex oflicio Pehr Ipson Ström. 70 Den 10 September f. m. Bil. Litt. D. Protocoll, hållit vid ArrendeAuctionen å Kyrkohemmanet N:o i Stråvalla, Anders Svens gård, ^mantal, belägit i Strå valla Socken, Wiske Härad,HallandsLän, den 18 Mars 1828. Sedan Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse till Dess Befallningshafvande uti Hallands Län af den 26 Augusti 1826, samt Konungens Höga Befallningshafvandes derpå grundade Kungörelse af den 18 sisth Februarii blifvit uppläste, tillkännagaf undertecknad innan sjelfva auctionen börjades, för de närvarande följande: 1:0 Att det arrende, som förut blifvit erlagdt för en till Hemmanet hörande Quarnström, kommer nu, äfvensom Landtgillet eller Smörräntan, att inbegripas under spannemåls-arrendet. 2:0 Att, då hela Hemmanet ^ mantal hittills varit brukadt af Tvenne åboer, som hvardera både uti Inoch Utägor varit lika lottade så till storlek som godhet; så kommer hvardera delen, nemligen i mantal att nu bortarrenderas särskildt, men årliga arrendet bör dock blifva lika. 3:o Att, då detta Hemman, vid sista år 1825 af Herr Ingenieur J. A.
Vid tillämpningen af denna sednare skulle, enligt min åsigt, åtskilliga af de föreslagna ändringarne i kommunallagarne verka nyttigt; och om, genom företagen pröfning af motionerna, denna min mening tilläfventyrs kom att befinnas rigtig, så må väl en hvar, som icke är fanatiskt förblindad, med skäl be - 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande Jfs 80. Sdaga flen ringa uppmärksamhet, som i sak åt frågorna blifvit egnad. — Med &vad rätt Utskottet kan, vare sig af en eller annan anledning, underlåta att pröfva till detsammas utredning hänskjutna ärenden, är ock en fråga, som torde vara värd att begrunda. Nog synes ett sådant förfaringssätt vara stridande både mot tydliga innehållet i 28 § af Riksdags-ordningen och andan af våra grundlagar för öfrigt; ty genom det besynnerliga sätt, på hvilket Utskottet tillåtit sig behandla ej mindre min motion, än ock Herr Sundvallsons, Sven Hanssons och Anders Pehrssons lika knapphändigt afrättade motioner, har all diskussion deröfver i sak inom Riks-Stånden gjox-ts nära nog omöjlig. Då nu emellertid Utskottet behagat fördela de af motionärerne gjorda framställningar i tvänne kategorier, nemligen dels i sådana, som Utskottet icke velat till pröfning upptaga derföre, att de beröras af den nya Riksdags-ordningen, och dels i sådana, som innehålla ämnen, hvilka ansetts icke hafva något sammanhang med nämnda Riksdagsordning, och fördenskull af Utskottet blifvit hufvudsakligen pröfvade, så vill jag tillse och visa, huru pass konseqvent Utskottet härutinnan förfarit. Jag håller mig dervid till min egen motion. Denna innefattar, såsom en hvar finner och som Utskottet sjelf ganska rigtigt refererat, sex olika hufvudpunkter. Af dessa medgifver jag, att den första, om röstgrunden å allmän rådstuga, äfvensom den tredje, om sättet för val af landstingsman, i viss mån beröras af den nya Riksdags-ordningen, och fördenskull skulle vara hemfallna bland de frågor, som Utskottet velat expediera utan någon pröfning.
Men då Papperspengar, både till sin natur och sitt upphof, ej äro annat än antingen Depositions-bevis, eller ock Bankers Skuldsedlar, så kunna de ju ej heller i någon mån förhålla sig olika med andra Betyg och Förbindelser, ensamt beroende i värde och bestämda till värde af verkligheten eller mer och mindre aflägsna sannolikheten af det åtecknade löftets hållande och oberoende af deras belopp, och det så länge som detta ej öfverskrider 472 Den i G Maj. vederhäftigheten och dermed, om det skall gå reelt till, möjligheten af de tings anskaffande, hvarå förbindelsen lyder. Ty så snart en Riksbank eller en Enskildt råkar pa obestånd Och upphör med ordentlig betalning (Cessions-inlaga är dertill ej nödvändig), så finner man visserligen, att deras utelöpande Sedlar förlora i credit och ratas allt mera vid hvarje tidning eller rykte om nå. gon ny skuldsättning, eller andra, vare sig verkligt eller inbilladt menliga händelser och operationer, likväl utan att de derföre stiga i lika förhållande, när det spörjes att en och annan skuldsedel blifvit inlöst, men det ändå med Affärema i det hela är lika när. Deremot en reel och tillika honore, rande Bank, eller en reel Affars-karl (tili honorering står den under träng), sorn först är vederhäftig, Och städse bibehåller sig sådan, för det andra alltid t råttan tid gör rigtig anstalt om att på dagen vara försedd med penningar eller utfästad Metall, och för det tredje (emedan det ännu icke är nog med det förra, fast det skulle så tyckas) äfven alltid gladt och förekommande inläser sin sedel, så att fordringsägaren sär med undfängen betalning derifrån; — i Sedlar, om det är Enskildt, i Silfver, om det är Bank — månne en sådan mans eller en lika förfarande Banks Sedlar förlora det mindsta i credit genom deras Myckenhet och Belopp? — Tvärtom stiger Bankens och Mannens credit, ehuru sjelfva Sedlarne naturligtvis icke utöfver sin Siffra och dess lydelse i Me - Den lG Mej. tall, vidare än hvad till deras större lätthet att föra och sända dem, framför metallmyntet, kan föranleda, med några få procent.