Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Före - Den 12 April. 113 Föredrogos men bordlädes ånyo, pä begäran af mänga ledamöter, StatsUlsk:s nedannämnde d. 8 dennes pä bordet lagde Utlät:n: J o JVS 73, ang:de regleringen af ntgifterne under RiksStalens Åttonde Ilufvudtitel; och JVs 74, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Nionde Ilufvudtitel. Föredrogs Allm. Resv. o. Ekon.Ulskrs d. 8 dennes pä bordet lagda Utlät. Jtä 74, i ani. af återremiss utaf Reiänk. JV? 22, i fräga om förtydligande af 5 § i K. M:s Nåd. Förordn. om sockenstämmor i Riket d. 29 Aug. 1843. Gr.’Lagerbjelke, Gust.: Dä denna fräga första gängen hos R. o. Ad. förevar, afslog det Höglofl. Ständet Ekon.Utsk:s förslag. Utsk. har, utan alt, så vidt jag förstår, i nu föredragne Betänk, anföra några andra eller bättre skäl än förra gången, likväl återkommit med samma förslag i alldeles oförändradt skick. Vid sådant förhållande torde det icke en gång böra ifrågasättas, att R. o. Ad. skulle frångå sitt förra efter moget bepröfvande i ämnet fattade beslut ; och anhåller jag derföre, att Hr Gr. o. Landtm, behagade framställa propos. derå, alt R. o. Ad , med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, afslår ifrågavande Betänk. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Afven jag anser, att R. o. Ad., sedan Ståndet en gång afslagit Ekon.Ulsk:s förslag i förevar:dé ämne, icke kan fatta annat beslut, än det Gr. Lagerbjelke yrkat; men jag anhåller att, sådant oaktadt, fä till prot. anmäla, att jag för min del tror, alt det varit skäl att bifalla Utsk:s förslag.
Rådgifvare hafva vidare afslyrkt bifall till Riksens Ständers vid förra Riksdagen fattade beslut, rörande bestämningen af tiden för Riksdagsmannavalen, ehuru detta beslut var föreskrifve! af behofvet för de valde alt kunna bättre bereda sig till sitt ansvariga värf: ett behof, större i den raan Sverige saknar en klass, som, uteslutande egnar sig åt representant-kallet. 3) Konungens Rådgifvare hafva, i frågan om Mosaiska trosbekänna^ res sättande i jemlikhet med andra Svenska medborgare, inom mindretid, än tre månader, efter det vigliga beslut, som de tillstyrkt, rädt Konungen ali deruti göra väsendtliga ändringar; och Föredraganden har, i denna lag infört obestämda sladganden, hvilka i lagskipningen kunna, föranleda oreda, som med måttlig omtanka kunnat undvikas. 40 En Föredragande har tillstyrkt, att frågan om en af Riksens Stän der begärd lagförklaring, skulle för det närvarande förfalla, emedan de derföre nödiga ansedda upplysningar icke inkommit, förr, än efter Riksdagens slut.. 50 Ora Utskottet vid sistnämnda två fall saknar bestämdhet i begrepp, så har det deremot träffat en sådan, större än det anser lämplig, i den föreskrift, som en Stals-Secrelerare tillstyrkt Kongl. Maj:t att gifva ett Collegium, rörande det. sätt, hvarpå dess Advocat-Fiscal borde ställa och utföra, Kronans talan emot en enskild part.. 60 Konungens Rådgifvare hafva tillstyrkt, att till Riksens nu samlade Ständer utan någon Kongl. Proposition, men med en Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, öfverlemna ett Gomilé-betänkande; en oformlighet, till hvilken, ingen anledning vigtiga frågans behandling, hos Riksens Ständer, kunnat föranleda nya oformligheter. 70 Såsom ett förbiseende af det förhållande, som af ålder egt rum mellan Svenska folket och dess Konung, har Utskottet anmärkt, att Föredraganden och en bland Stats-Rådets Ledamöter, då det mest beskattade Riks-Ståndet, i: en fråga, som närmast rörde dess söner, med förtroendeaf sin Konung begärle upplysningar, hafva, jerale det de, lika ined Konungens fleste Rådgifvare, funnit Ståndets skrifvelse icke förtjena afseende, tillstyrkt, att densamma, såsom till ingen åtgärd föranledande, skulle läggastill handlinga i ne..
Det samband, som allt sedan deras barnaOch dock — huru många barn finnas år förenar våra själar, kan icke upphöra förr ej, hvilka hvarken hafva far eller mor, och än med döden. » Den yngste sonen hade just fått en präktig som skulle ömkligt omkomma, om ej den offentliga välgörenheten förbarmade sig öfver dem! anställning vid statens jernvägstrafik, hvarför jag Barnhusen och uppfostringsanstalterna äro vanaf upprigtigaste hjerta deltog i moderns glädje ligtvis öfverfylda. Betänken blott en gång, öfver att äfven denne nu var en rangerad karl. Under det vi sålunda gingo språkande, huru mycken plats är öfrig i era hjertan och i era hem för att kunna upptaga ett sådant litet mötte oss den, om hvilken vi talade. Det barn. Våren blott öfvertygade om, att I snart var en frisk och väl växt ung man med ett skolen glömma, att det upptagna barnet ej är behagligt, manligt ansigte och iklädd uniformsaf edert kött och blod, och att I skolen hafva mössa, hvilken klädde honom ovanligt väl. Artig som vanligt bjuder han modern armen, den innerligaste glädje af det samma. Då skolen I veta, för hvad I hafven att lefva och och sedan jag efter en stunds ytterligare samarbeta. Och tagen I de nya pligterna allvartal tagit afsked, såg jag dem båda under gladt ligt, så skolen I snart komma till insigt om, samspråk vandra Drottninggatan framåt. att det ej är barnets hörd, utan dess uppfost» Der ser man, att sann lycka verkligen finran, som danar dess karaktär. nes på jorden, ehuru icke alla förstå att taga Tron ej, att en sådan varelse skall älska vara på henne, » mumlade jag ofrivilligt, då eder mindre, då han en gång i framtiden får jag såg sista skymten af dem försvinna nedåt veta, att han ej är ert eget barn. Tvärt om! gatan. Galär. Han skall visa sig dubbelt tacksamt. Er ålderdom skall då ej blifva enslig; ett kärleksfullt barn skall vårda er och bemöda sig om att vedergälla eder allt, hvad I hafven gjort för det samma.
Maj:ts ofvannämnda nådiga Proposition med det tillägg, i fråga om Prebende pastorats skiljande från Biskopslön, att, derest utredas skulle, alt ett Pastorat, innan det lilef anslaget till Prebende, varit i afseende på ordningen för Pastors tillsättande af Konsistoriel egenskap, borde Pastoratet samma egenskap återfå. 1 fråga om Utskottets hemslällanden uti femte, sjette, sjunde och åttonde punkterna, hvilka afslogos, antogs hvad Kongl. Maj:t i den nådiga Propositionen föreslagit. Hvad Utskottet slutligen i sista momentet å pag. 10 af Betänkandet hemställt, ansågs, på grund af Ståndets här nu omförmälda beslut, icke erfordra annan åtgärd än att läggas lill handlingarne. S. D. Föredrogos Stats-UIskottets: Utlåtande N:o 202, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse angående ifrågasatt upphörande af de så kallade Frisocknarnes Ijenslbarheter till Hylla svafvelbruk och socknarnes rotering; bifölls i båda momenten. Memorial N:o 204, i anledning af verkställd omröstning i åtskilliga tiil Åttonde och Nionde Hufvud-tillarne hörande anslags-frågor; lades lill handlingarne; samt Utlåtande N:o 205, i anledning af Biks-Slåndens beslut rörande de i Statsutskottets Utåtande N:o 100 behandlade frågor, angående jernvägs-anläggningar. Ståndet biföll 2:dra punkten i Utlåtandet N:o 1G0, på det sålt och med de förändringar i lånevilkoren, scm Utskottet på sidan 5 i Utlåtandet N:o 205 framställt.
Hwad graf-öhl beträffar, så intygades, at de afgiordes på söndags afton då liken begrofwos, undantagande, at några långvägade af närmsta släckten kunde ligga öfwer til måndagen. 5. Barns-öhl brukas icke af allmogen här i sochnen. Observe: At år 1766 d. 21 septembris, sedan, af offret, som af Rödöns pastorat insamlades till Undersåkers pastorat för medicamenters inköpande för de siuka, 18 d:r k.m:t, til Undersåker woro afskickade, insattes residuum 69 d:r kopp.m:t uti Rödöns kyrkokista, såsom en fond til 37 medicamenters upköpande, der Gud skulle straffa Rödöns pastorat med någon gångbar och smittosam siukdom, den doch Gud nådeligen afwände. Näskott 31 maj 1767 Källa: Kontraktsprostens i Jämtlands norra kontrakt arkiv, vol. A I:2, s. 116–117, ÖLA. 1767 d. 31 maii el:r 6:te söndagen efter Påsk höls sochnestämma uti Näskott, tå Kyrkooch fattig-räkenskaperne blefwo upläste och godkiände. Påmintes, at för kyrkokistan bör sättas 3 lås. Frågades? Om kortspehl och lekstugor brukades, hwartil swarades, Nej. Om sexmännen hade något at påminna? Nej. Hwaröfwer nöije betygades med önskan, at alla framgjent lefde efter Guds och öfwerhetens lag.[?] 5. Frågades om ungdomen pläga söndags aftnarna löpa i gårdarna. Swartes: at wäl en dehl kunde hafwa hog derföre, men låta afhålla sig derifrån, genom alfwarsam upsigt, hwartil föräldrar och husbönder troligen upmuntrades. 6. Sexmännerne Hindric Ersson i Tullus, Nils Nilsson Hellström i Faxelfwen och Pär Larsson i Nordanelfwen begiärde befrias från sexmanssysslan, hwilket dem bewiljades.
Andersson i lifstiden uti banken upptaget lån; N:o 12, i anledning af väckt motion örn skyldighet för bankens tjenstemän att afsäga sig tjenslebefattningar i andra verk; N:o 13, i anledning af väckt motion om ersättning af banken för tren ne falska banko-sedlar; N:o 15, med hemställan om förhöjning i de åt kommissarien vid pantlåne-expeditionen anslagne missräkningspenningar; N:o 16, i anledning af kamereraren A. W. Wäsströms ansökning att komma i åtnjutande af kamererare-lön efter nya aflönings-staten, samt alt derå undfå fullmakt; N:o 17, i anledning af väckt motion om ökade löne-förmåner för bankens tjenstemän inom tredje tjenstegraden; och N:o 18, i anledning af kammar-drängarnes i banken ansökningar om löne-förhöjning. S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets memorial N:o 14, med berättelse, angående verkställd undersökning om styrelsen och förvaltningen af Rikets Ständers bank under tiden från nästförflutna riksdag; 66 Prot.-utdrag den '16 Februari 18-18. Härvid fattades följande beslut: Godkändes. Slutligen blef den af Utskottet tillstyrkta decharge bifallen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-utskottets betänkande N.'o 17, i anledning af väckta motioner, angående rättighet för qvinna alt vid viss ålder blifva myndig. S. D. Till Bevillnings-utskottet remitterades ett af herr Tingvall inlernnadt anförande, i fråga om tull å socker. Från Heder v. Bonde-standet. S. D. Ett af Kråk Maits Mattsson från Stora Kopparbergs län ingifvet anförande, i fråga om anslag till allmänna arbeten af statsmedel under 6:te hufvudtiteln, föredrogs och remitterades till Stats-utskottet, jemte muntliga anföranden i samma ämne af Anders Eriksson och Erik Andersson från samma län. S. D.
'— Den af Rikets Ständers Revisorer år 1813 afgifne be, lättelse, utvisar en betydlig behållning till förlags bestridande, men likväl vore ytterligare understöd vid gistförflutne Riksdagen af nö« HeviftningS'Utsköttei« ÉetänÅahJeni 10J den ; och hvem vet hur det kan gå vid den» na och påföljande Kiksdagar ? — Att Svenska Fabrikerna äro otillräckliga, synes i min tanka bevisas deraf, dels att de ej begagnat sig af rättigheten att aflåta det Kläde sorn Arméen behöft, utan att Krigs-Collegium måst af» sluta Contracter den 21 Junii 18I8 och den 16 April 1819 med Herrar Mazér & Gomp om 25000 Yarde Engelskt Kläde hvardera gången, hvilket således är infört ; och dels att OfFicers^Corpsen vid Lifgardet till Häst, efter hvad jag låtit mig berätta, fått införskrifva Kläde för sitt behof, förmodligen af orsak att det Svenska ej var tillräckligen fint och godt. Man omtalar Fabrikernas skydd; men innan Fabrikerna påkalla det, är det af nöden, att de skydda sig sjelfve genom goda varor och billiga pris. Jag har nyligen läst att de ligga i sin linda ; men om så är, lärer lindebarnet vara nära ett hundrade år gammalt. — Het torde vara tid att lossa banden; det är sannolikt, att det då lärer sig att gå.
Detta allt meD ^S3åra namné un* DerjfrifwatiDe od) <2öåra Snfegelö unDertrpckanDe flaDfäfta od) bekräfta, forn ffeDDe i 0tocfl)olm S'5 JKibberftapctS pd) Slbftné tJJveite @tånbct$ tJJå 35orgare <3tånbet3 tpå 23onbe ©tånbcW raagnav, roagnar, roägnav, magnat, C, 0. PALMSTJERNA. C. F. af WINGÅRD. G. HOLM. ANDERS ERICSSON. f). t. JanbtmavHatf. Salman. n. ro. Sötman. it. ro. SaL-man, (L. S.) (L. S.) (L. S.) (L. s.) 3 n !t c i) «11* S3a.ii. sm. I. fJJerfoitltg ©fp&bömfgift 2. SCtt. II. SCfgift af »ön, ©genbom orö SRötclfe m. m. §. 2. Sif CembetS od) Xjrnlieman famt Betjente, m. fl 2. §. 8. BeipiUniitg af ©täberne .. §. 19. BeroiUtting af iorbbrnfet §. 24. Beroillning af Bergroerfen, fS ocf af färftilbe fötanufacturicr, gabrifer, SBerf od) inrättningar på Panhet . $. 30. Bennlluing af Cttparnar od) flere inrättningar .. §. 32. Bennlluing af giflerier .. §. 33. Bennlluing af Sapitaler, §lctie-'Belag, Slfociationer, ©ocieteter, Safor, Sföerf, potl)efP SCfgtft för ©araeter^gntfmngter ... 47.
N:o 17; 5:o att den anmärkta utlåningen ur Handelsoch Sjöfarts-fonden icke skäligen låter hänföra sig till ole egentliga regerings-bestyren, utan fastmer tillhörer en underordnad Auctoritet, Convoy-Commissariatet, att afgöjBill, till R. St, Prot, 1840, 3 Sami, 12 Haft. 1 z Constititdons-Utskottets Memorial, N-.o 13. ra; samt att anmärkning dervid, i fall skäl förefinnas, ligger inom StatsUtskottets gebit. Bil. N:o 18; 6:0 att då i den med Ryssland senast afslutade Handels-Tractat icke, såsom der vederbordt, blifvit uppgjord en noga reglering af ömsesidigt medgifna rättigheten, att från Finland införa ett visst quantum spanmål, emot nedsatt tull, det icke må vara något serdeles att erinra dervid, att sedermera, när fråga härom uppstod, Konungens Rådgifvare tillstyrkt, att berörde rättighet må jemnt fördelas emellan de begge Respective Coutrahenterne, och sålunda medgifvas Finnarne till hälften. Bil. N:o 25; 7:o att jag icke af af Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af dea 19 Februarii 1835, angående utlåning ur Armeens Tross-Passevolance-Cassa, kunnat hemta tillräckliga skäl att biträda en strängare anmärkning, enär samma skrifvelse befinues affattad i nog obestämda ordalag, samt frågan derjemte i hufvudsaklig måtto hemfaller under Revisorers och SLatsUtskolts granskning.
Den invändningen att härigenom skulle den vetenskapliga forskningens frihet kunna lida intrång, kan så mycket mindre finnas befogad, som åtskilnaden mellan vetenskaplig forskning och sekteriskt proselytmakeri är mycket stor och klart i ögonen fallande. Det sammanhang, hvari uttrycket: »offentligen förkunna» här förekommer, utvisar tydligt, att om vetenskaplig forskning och framställande af dennas resullater icke här är fråga. Den fria forskningen har ock h Itills i vårt Iand icke blifvit undertryckt och ännu mindre lärer vara tänkbart att hädanefter inskränkning i denna frihet kan mera komma i fråga för det mundtliga föredraget, än för framställning i tryck, hvarom de i Tryckfrihets-förordningen gifna stadganden, såsom Utskottet rätteligen anmärker, fortfarande blifva gällande. Men då den fria forskningen kan, såsom det heter i Utskottets betänkande, missbruka sin yttrande rätt och öfvergå till proselytmakeri, så bör ett missbrux, hvarigenom den för biafsigter uppoffrar sin egentliga karakter, icke ohämmadt tillåtas. Den ofvannämnda invändningen kan derföre under förebärande af ett ingalunda behölligt skydd för vetenskapsforskningens frihet, endast leda till strafflöshet för proselytmakeriet, genom nedbrytande af de visst icke betydliga skrankor, som till ordningens och sedlighetens skydd kunna deremot uppställas. I 7 § af ofvannämnda af Kongl. Majit framlagda lagförslag förekommer: »För villfarande lärosatsers utspridande, efter ty i 1 § sägs, må cj åtal ega rum med mindre Domkapitlet, efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang, förklarat skäl till ålals anställande vara för handen.» Utskottet har ansett ordet Domkapitlet böra utbytas mot Konungens Justitie-Kansler. Denna föiändring synes af följande skäl be tänklig. Utskottet har, enligt hvad det yttrar, gjort denna förändring i likhet med hvad förut för ett visst fall varit stadgadt. Men att bedöma trosfrågor och öfvervaka den Evangeliska lärans renhet, ligger helt och hållet utom Justitie-Kanslerens embetssfer, likasom ock den befattning honom, till följd af Kongl.
Hwad äter beträffar den anmärkte iwärig. heten as Bränwins Bewillningens uträknande för mindre Hemmansdelar; sä, enär z. H. af Kongl. Maj:ts Nädiga kungörelse den ,z näst. ledne Junil innehäller: att af hwarje helt Hem» man betalaS Twä R.dr samt för större eller mindre Hemmansdelar i proportion derefter, likwäl att ingen Hemmansdel, sä liten den helst mä wara, päföres mindre än 8 fl., anser Ut, stöttet berörde anmärkning förfalla. Dock warder detta allt till Riksens Högloft. StänderS egit bepröfwande wördsamligen öfwerlemnadt. Äfwensom härhos bifogas, nägre Le. damäters serstildta tanka i ämnet. Orebro d. z September 1810. vs UAglotl. kiääertlcspet ock ks UAgvörälzs kretre-8r8a^äelas I-eäsmZler» v-ignsr äers vertsmorerr )»cob Oronkeär. ^ob. ^ijscmsrl Lzxptan. p-i U^Aiätsäe 8orAsrs-8r!n(tels Nedera rräs konäs-8r!a I. säLmArsr; vägnar (tets Neäcmärers vK-nsr ä- bolmer. kvlsgn. WexlinA. l.. ?. k^sllsnb-rz. Bihang. Ut. 194 Den 89 Allg. Utdrag af Protokollet hällit utt Rikets Höglofl. Ständcrö BewilluingS^Ut. flott wid Urtima Riksdagen t ^)re. bro den 29 Arrgusti i8lo.
Kom, Satanas, kom och rädda din stackars dotter, som är så olycklig här! falla under korstecken framstupa, döljande ansiktet.) (Ett rop af förfäran går genom hela koret, nunnorna FLERA NUNNOR (med ett skri). Hon åkallar Satanas! 23 FÖRSTA AKTEN BIKTFADERN (till abbedissan). vi skola väl med Guds hjälp finna ett medel för att fördrifva honom. Lös hennes bojor. af två andra och lösgör Vera.) Den onde anden anfäktar henne svårliga. Men (Abbedissan med tecken till stor rädsla, närmar sig, hjälpt Lägg henne nu framstupa på golfvet vid predik stolens fot, sedan skola ni alla i procession och under bön gå öfver henne, hvar och en med ena foten vidrörande hennes nacke. VERA (med skräck). biktfadern och fattar i hans klädningsfåll.) Haf förbarmande med mig! Hvad ondt har jag då gjort att ni vill misshandla mig så? BIKTFADERN. Jag hade då rätt, att det var en högmodets ande. olyckliga, du vet icke ditt eget bästa. Gören som jag sagt. Se, se, för detta fruktar sig den orena anden. Nej, nej, jag ber, skona mig! (Faller på knä för Se hur han vrider sig för förödmjukelsen. Stig upp. (Till nunnorna.) motstånd till predikstolens fot och lägga henne där utsträckt och en på benen för att hindra henne att resa sig. De andra komma i lngsam procession; mumlande böner och korsande sig närma de sig för att passera öfver henne. Då den första hinner fram. faller ridån. Efter ridåns fall hör man ett mångstämmigt skrik: Hon hafver ännu djäfvulen.) Slut på första akten. (Abbedissan och ett par nunnor släpa Vera under dennas framstupa, två nunnor sätta foten på henne, en på hufvudet 24 SANNINGENS VÄGAR Andra akten. med säten för kejsaren och kejsarinnan samt på sidorna med stjärnor. Första scenen. VERA med TÄRNOR. Sedan SALVATOR. krona på hufvudet, klädning af guld och silfverskir.
Domstolen, sorn dömer i målet, torde också bäst vara i tillfälle att bestämma strafförvandlingen: och då man sett att domrarne sj elfve ofta varit tvehogsne om huru förvandlingen bör ske, så måste det vara ursäktligt, om Iv. M:ts Befh:de deri misstaga sig, så mycket mera som Landssekreteraren oftast är helt och hållet främmande för sjelfva målet. Jag förenar mig således i Hr Treffenbergs yrkan om återremiss. Hr Treffenberg: Jag har endast begärt ordet för att bemöta ett yttrande af Gr. Sparre. Han sade att man icke så snart bör göra ändring i en lag. Jag är tacksam för detta hans yttrande och instämmer deri, men ber få fästa uppmärksamheten på att här icke är fråga om att göra någon ändring, som står i sammanhang med hela lagen, utan endast om en detaljbestämmelse. Jag anhåller fortfarande om återremiss. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts fö rev: de Betänk, och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Betänkt, hvarvid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. Hr Boij, Adolf Fredrik: Det Betänk., som nu står först på föredragningslistan, är K. M:ts Propos. ang:de förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilda af Kronans mark i Norrlands och Stora Kopparbergs län. Denna Propos. har blifvit behandlad i sammans. Statsoch Ekon.-Utsk:t, samt återfinnes i dess Betänk. N:o 7. Men de motioner, som af mig och andra Den Maj. 51 i ämnet blifvit afgifna, hafva behandlats af sammans. Lagooh Ekon.-Utsk:t. Sorn ämnet skulle vinna på att dessa frågor behandlades i eft sammanhang, får jag anhålla om propos. på detta mitt förslag, och som ytterligare skäl för denna min anhållan får jag anföra såväl att sådant förut varit praxis, som ock att min motion står i direkt sammanhang med den af mig nyss nämnda K. Proposm. Gr. Sparre:
del af salongen. Detta är skadligt för skådespelet och borde förebyggas genom att hunden bäres ut förr än nu sker, liksom det är skadligt i allmänhet att göra iscensättningen verklighetstrogen i det mindre väsentliga, att detta inkräktar på det hufvudsakliga. Detta är en fråga som väl behöfverdryftas, och jag tager mig friheten att i ett annat häfte därtill återkomma. Dramatiska teatern har ända till slutet af mars, då » Severo Torelli » skulle öka spelårets få nya stycken, icke haft mycket nytt att bjuda på, men så har det varit åt minstone en nyhet af så stor betydelse som » Vildänden ». Detta stycke har uppförts älven i mars några gånger. För öfrigt har teatern tagit å nyo upp gamla, men gärna sedda stycken, såsom det redan nämda, » Danicheffarne », samt » Gringoire » och » Den gifte mannen i staden och på landet », två mycket olika dramatiska alster. Dessa två ha gifvits på samma afton, hvilket icke kunnat ske utan olägenhet. » Den gifte mannen i staden och på landet » är en gammal komedi, snarare fars, af Bayard och de Wailly, som spelades här redan för fyratio år sedan, men sedan åter upptagits några gånger och alltid skaffat åskådarne en glad afton. Att å nyo draga fram stycket var således ganska riktigt, men det är, oaktadt det har blott tre akter, icke så kort och fordrar därför till föreller efterspel ett annat stycke som ej tager mer än på sin höjd en half timme. Hvarför teatern gifvit Bayards komedi till kamrat ett stycke som » Gringoire », hvilket upptager goda fem qvarts tid, är svårt att förstå, hälst som teatern nödgats låta flere skådespelare spela både i det ena och det andra. Då därtill kommer, att » Gringoire », som gifvits före Bayards komedi, är kostymstycke, har det fordrat lång tid för de för bägge styckena gemensamma skådespelarne att kläda om sig, och mellanakten har därför utdragits i en mycket tålamodspröfvande längd samt hela föreställningen, ehuru bestående af endast fyra akter, icke kunnat sluta före kl. 11.
Denna fordrar, att låta tvänne personer njuta sina anspråk till godo på förtjensten att hafva upptäckt det Braheska högförräderiet 1756, hvilkas värf vi här låtit utföras af Morianen och bondeståndets talman, emedan de begge andre äro främmande för dessa tidsbilder i öfrigt, och deras enskilta öden ej vidare sammanlänkas med hufvudpersonernas i dessa utkast. Den ene och förnämste var korporalen vid lifgardet Schedwin (son af prosten och kyrkoherden i Orsa församling af Dalarna), hvilken af ständerna belöntes med löjtnantsgrad i arméen, 100,000 daler kopparmynt i penningar och adelig sköld, med valspråk: »ob cives servatos«; den andre löjnanten grefve Creutz, som af ständerna anmältes, att genast bli öfverste i arméen. Sannolikt var det denna förtjenst om det allmänna af denne Creutz, som föranledde Riksens Ständer vid 56 års riksdag, att anställa en annan af samma namn i egenskap af kavaljer hos den sexårige hertig Fredrik Adolf af Östergöthland: en befattning, hvilken i framtiden gjorde denne grefve Gustaf Philip Creutz’s lycka, äfvensom han gjort sitt fädernesland heder, både såsom statsman och skald. Det är om honom, nemligen, Franzén sjungit: ”Förr’n dig vinkat ärans lager Var du skald, och visste ej deraf;” samt vidare: ”Alla prydnader och konster sprida Öfver Sveriges bygd sin glans: Gustaf på dess thron, Creutz vid hans sida Sjelfve fläta vitterhetens krans.” SJETTE KAPITLET. Bondeståndets talman var ej den ende, som lemnat slottsfesten innan dess slut. Brahe och Hård hade tidigt förfogat sig hem till den sednares boning, för att öfverlägga om sammansvärjningens plan och frukter.