Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa sednare måste, i likhet med hvad i öfrige delar af riket vid oroterad jords rotering eger rum, hafva varit förberedde på utgörandet af denna tunga i förhållanda lill de med den verkliga roteringen förenade kostnader, och dessutom har vid den så nyligen verkställda roteringen lägenheternas förmåga att hära den ålagda afgiften kunnat behörigen afses; hvadan ock, då medgifvande! af ifrågavarande nedsättning skulle, i stället för att åstadkomma jemnlikhet i beskattning, leda till motsatt resultat, genom att tillskynda den nyherustade jorden i Blekinge större förmåner, än som den öfriga nyroterade jorden i riket fått åtnjuta, Rikets Ständer funnit skäligt att, för sin del, besluta, det någon nedsättning eller restitution af den för den nyroterade jorden inom provinsen Blekinge utgångna båtsmansvakans-afgift icke må eg a rum, äfvensom att ifrågavarande vakans-afgifter, i den Expeditions-Utskotlets Förslug till undt. Skrifvelse, N:o 157. 347 man dc icke beliöfvas för ersättningar åt den gamla båtsmansindelningen, må upplagas bland statsverkets inkomster, på sätt med enahanda afgifter af den inroterade jorden i rikets öfriga län eger rum. Hvilket Rikets Ständer få, såsom svar i ämnet, bos E. K. Majit i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 13 Aug. 1851. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 12 Aug. 1851. Preste-Ständet den 12 Borgare-Ståndet den 13 Bonde-Ståndet den 13 Rikets Ständers underdåniga skrift'else, angående inqvarlerings-skyldighelen i Stockholm. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 275.) S. A. K. Efter det den vid föregående riksdagar förekomna fråga om inqvarteringsbesvärets i hufvudstaden ordnande enligt lämpliga grunder, genom E. K. Mits och rikets Krigs-kollegium och Stats-kontor, erhållit, jemlikt E. K.
Konungen att välja antingen departementschefer eller icke poitefeuille ägande Statsråd, och man hade trott, att, i fall hela StatsrådspersonaJen vore så lycklig att hvarför sig lika mycket äga Konungens förtroende, Konungen företrädesvis ville i hufvudstaden qvarlemna departementschefer, på det ingen rubbning skulle ske i departementerna , hvilka lika väl kunde skötas af departementscheferna, äfven såsom ledamöter i Regeringen. Dessa hafva varit Utskrs skäl att icke göra någon skillnad emellan föredragande och icke föredragande Stalsrådsledamöter. Gr. Horn: Jag hemställer, om icke all svårighet bäst skulle förekommas derigenom, alt man icke stadgade något visst antal Statsrådsledamöter, som skall utgöra Regeringen, utan blott sade: ”Går Konungen i fält, eller , före Statsrådets ledamöter Regeringen under den ordförande, hvartill Konungen förordnar antingen Thronföljuren eller någon ledamot af Statsrådet.” llr von Troil: Jag uppstiger egentligen för att fästa uppmärksamhetan derpå, att hvem helst Konungen skulle vafja till ordförande i Regeringen, lärer han i afseende på ansvaret inträda i kategori med Statsrådets öfriga ledamöter. Så vidt jag vet, hafva vi icke mer än en oantastlig person inom Statsrådet. För öfrigt lärer det icke komma i fråga, att till ordförande skulle väljas någon annan än en Prins eller en Statsrådets ledamot; ty det måste vara ett särskildt fall, om icke en person skulle finnas inom Statsrådet, för hvilken Konungen hade förtroende. Jag har ingenting emot Gr. Horns förändrade redactionsförslag; men jag hemställer blott, om det icke bör heta en Kongl. Prins i stället för Thronföl jaren, emedan förhållandet kunde vara sådant, att det icke vore den närmaste, utan en af de öfriga Prinsarna, som Konungen ville Jemna ett sådant uppdrag. Jag hemställer derföre, om icke redactionen kunde blifva denna: ”Går Konungen i fält, eller —, förordne han 3 af Statsrådets ledamöter att under ordförande af den K. Prins eller den Statsrådets ledamot, som Konungen dertill utnämner, föra — —, sorn 8 § stadgar.” i4 H. 99 |Den 9 October e. m.l Hr von Hartmansdorff:
Vara nog tydligen bestämdt» det ansvar sorn deruti för Presten ar stadgadt att mista sitt Embete om harl viger nämnde personer innan afvittringen är verkställd, kan anses nog strängt, har Herr Prosten Jacob Hagberg uti till Högvördige PreStStåndet inlemnadt Memorial, väckt fråga derom, att ett mera bestämdt stadgande mätte tnedde* las» hunt vidt skyldigheten för Prest skall sig sträcka för att, innan hail tillåter vigi sel af Enkling eller Enka, som träder i nytt gifte» vara förvissad att afvittringen för sig gatt, äfvensom att straffet för den Prest, som äådant underlåter, må i så måtto förändras» att han med sin egendom ansvarar för ersättningen af all den skada eller förlust derigenom kan för de arfvingar» sorn icke blifvit afvittrade, uppstå, samt han ej Förr, än då tillgång till sådan ersättning hos honom saknades» kunde till ansvar af Embetets förlust anses» Detta Memorial, hvilket till Lagutskottet blifvit remitteradt, har Utskottet alltså i öfvervägande tagit, och dervid väl å ena sidan funnit nödvändigheten af det i ali* LägUtsk. EetäiilianAen 15 ftiänna Lagen vidtagne stadgande, att Enkling eller Enka ej må tillåtas att träda i annat gifte förr än behörig utredning skett* hvad af den qvarlåtenskap, dessas aflidne makar efter sig lemnat, bor den dödes arfvingar tillkomma, samt att till förekommande af öfverträdelser häremot, vigsel ej må tillåtas innan verkställigheten af det således påbudna kan bevisas; men Utskottet har ock å den andra sidan antagit, att det af Lagstiftaren i ofvannämnde Kapitel och §. nytt;ade ordalag, att nyssbemälte afvittring skall vara lagligen skedd, så mycket mindre kan afse, att den Prest, som skall förrätta vigsel af Enkling eller Enka till iiytt giftermål, dessförinnan bör ingå uti pröfning, huruvida afvittringen på ett lagligt sätt är verkställd, som sådant både öfVerskrider hans Embetes befattning, och jemväl ofta blifver för honom omöjligt att utreda.
Det var då den vigtiga frågan skulle afgöras, ronde realisationen huruvida det i detta fall behöfves fyra Stånds beslut, hvilket yrkades af vissa personer, eller det ansågs att tre Stånd kunde afgöra den frågan. Då förklarades af majoriteten, på grund at Const.Utsk:s förklaringar vid 1818 och 1S23 årens riksdagar, att tillägget i 75 § att: ”jemte Konungens samtycke, tre Stånds mening, endast hade afseende derpå, alt Konungens samtycke icke erfordrades, rör:de banko-frågor, utan att tre Stånds mening var gällande”. Deremot reserverade sig Lagman Montan, jemte några andra ledamöter af BorgareSt., hvilka ansägo, alt fyra Riks-Stånds beslut vore behöfligt, för att utgöra R. St:s beslut i bankoärendena. När nu frågan kom till de 3:ne RiksSt:n, så hade det 4:de redan godkänt Utsk:s åsigt, men Exped.Utsk. uppsatte en skrifvelse till K. M., innefattande R. St:s beslut i detta fall och denna skrifvelse godkändes af alla fyra RiksSt:n och underskrefs af samteliga talemännen. När vid samma riksdag, sora detta ärende förevar, fråga förekom om olika beslut, rörde Bankens lånerörelse, i BancoLlsk. vid betänk. N:o 120, och Ulsk:s åsigt i delta fall uttrycktes bestämdt i betänk. N:o 120£ vid riksdagen 1830, der orden lyda sålunda: ”men emedan det sedermera blifvit upplyst, att förenämda uppgift om Högv. PresteSl:s antagande af Bon”deSt:s inbjudning icke är enlig med förhållandet —, hvaremot i ”verkligheten Högv.
Maj:ts nådiga bref af d. 5 Julii 1827 ålägger ÖfverDirecteuren vid Landtmäteriet i Riket, att efter tre å fyra års förlopp, inkomma med underdånigt förslag till de förändringar i nya Taxan, som af belrofvet kunna vara påkallade. Det synes således vara allt för tidigt, att ännu fälla ett säkert omdöme om den nya Taxans mer eller mindre lämplighet. Mig tillkommer för öfrigt hvarken heder eller klander för den nya Taxans upprättande, ty jag har icke utarbetat den; deremot var det första arbete, som mötte mig, sedan jag emottagit styrelsen af General-Land tmä teri-Gontoret, uppställningen af den nya Författningen om mått, mål och vigt. Jag är visst icke den Man, som misskänner eller söker motarbeta det allmänna sträfvandet framåt; men jag fann vid hand - j34 Dpn g April e. m. läggningen af detta grannlaga ämne, att oakr tadt de förträffliga grunder, som Kongl. VettenskapsAcgdemien lemnat och Rikets Ständer antagit, yoro de föreslagna förändringarne så stora och så ingripande i allmogens hvardagslif, att jag ansåg mig befogad anmäla hos Regeringen mina betänkligheter mot den nya Författningens om mått, mål och vigt utfärdande till efterlefnad. Kongl. M»j:t täcktes fästa nådigt afseende derå, och Rikets Ständer komma således i tillfälle att under innevarande Riksdag å nyo pröfva, om de vilja underkasta sig så stora förändringar i mått, mål och vigt, sorn de, hvilka blifvit föreslagna, utan alt detta uppskof förorsakat något menligt inflytande. Frih erre JVran^el:
Likväl skulle jag alltför mycket missbedömma skarpsinnigheten hos denne person, om han icke fann, att här är något annat i fråga, än hvad han omtalat, nemi. regeringssättet. Regeringssättet vill jag tro, att äfven han inom sig finner icke vara i fara; men det är regeringssystemet, sådant sorn han önskar och hyllar detsamma, som skulle kunna komma, jag vill icke säga i våda, ty någon våda för ettsysteme finnes icke, systemer äro absoluta i sig sjelfva, men fortfarandet af ett systeme, sådant som Frihrn hvllar, säger jag, skulle möjligen icke komma alt gå så lätt hädanefter sorn det hittills visat sig gå, och derföre skulle jag tro, att när sådana declamationer härnäst begagnas, så borde ilian tala rent språk; icke tala om regeringssättet, ulan snarare tala 0111 regeringssystemet. Hvad de reformer beträffar, sorn nu äro i fråga, så bekänner jag mig hafva föga hopp alt de på ett rationell sätt varda afgjorda. Jag har trott mig ifrån början se, att det är en vilja har, som styrer, fastän andra personer synas begagnas för att hjelpa till med argumenter, Den 28 October f. m. 335 oell mot önskningarna lärer dock denna immuabla vilja få sin fram fart inom della Stånd, så att det är föga valdt att deremot strida, ulan bäst att låta den gå fram, till dess att den reaction inträffar, sorn en för stor kraftansträngning alltid medförer. När den kommer att inträffa, och hurudan denna reaction kommer att blifva, det är en annan sak; nu inskränker sig frågan alt afgöra, om det kan vara förenligt med Ståndets fördel, såsom sådant, sedan man fattat beslut, att så väl R. o. Ad., som alla andra Stånd skola få välja sina riksdagsman, livar inom sitt Stånd, — om, säger jag, det kan vara med detta Stånds intresse såsom Stånd förenligt, att i sina val hålla sig inom dislrict.
Sedan frågan sålunda var afgjord, att egendomarne skulle försäljas, uppstod åter skiljaktiga meningar i fråga om sättet för disposition och köpeskillingen, antingen den skulle användas till förskoller i och för kriget, eller om den skulle ingå lill riksg:s-kont., och då dessa skiljaktiga beslut icke kunde sammanjemkas, anställdes derom votering enl. 69 § Reg.F. Uti then liden visste man, hvad man hade skrifvit och förbisåg icke, hvad grundlagarne bjuda. Nu hafva vi åter år 1848 samma historia före, enär genom försäljningen af alla kronohemman en ganska betydlig inkomst kan tillskyndas Statsverket, och hvilken inkomst med mycken fördel kunnat disponeras af R. St. Här är nemi. fråga om skatteköpeskillingarne, hvilka variera emellan 5 å 6,000 R:tlr årligen i inkomst, sådana de hitintills lill Statsverket ingått. Frän Utsk:s förra betänk, och 2 Stånds sammanstämmande beslut, har man nu kommit derhän, att man i strid med gällande författningar, skall fördela köpeskillingarna på tio års tid. Huru kan väl denna fördelning af köpeskillingen äga inverkan på riksg:s-kont:s ställning, antingen den ingår med årligen eller på engång? Skillnaden är blott att i förra fallet ett mindre och i det sednare ett större belopp penningar ingår lill riksg:s-kont. Jag kan således icke inse något skäl, hvarföre man skall votera derom, att förskaffa riksg.- kont. mindre inkomster. Det vore i sanning en besynnerlig ordning för riksdagsärendernes behandling, om man, när i en fråga 2 Ständ stannat emot 2, skulle kasta bort, hvad man har. Sådant har jag förr aldrig hört omtalas. Jag anhåller, att Utsk:s hvarje försök, att inleda en votering i förstärkt Utsk. måtte varda ogillad, och att punkten läggas till handlingarna. Hr Giinther: Herr Printzensköld har såsom det synes temligen omoliveradt ninn ganska strängt apostroferat mig för ett utl yck i mitt föregående yttrande, och han har derjemte begärt en närmare förklaring deraf.
Att, då grunden för denna sedel-emission likväl icke finge sökas, hvarken uti skyldigheten alt skaffa gäldskyldige tillfällen till omsättning, än mindre att medelst den jemförligtvis låga ränta, som Banken uppbar, åstadkomma ett bonum, eller förmän för de fastighetsägare, hvilka ulan äldre gravalioner derå nu skulle kunna anmäla sig till läns erhållande, äfvensom likaledes ändamålet för ingen del vore att föröka disconteringen på namnsäkerhet, R. St. ville med den nu bestämda fonden endast, och så directe sora möj - Den 23 December. 649 möjligt, bidraga till lättnad i en förlägenhet, hvilken kan anses störst och allmännast, nemi. deras som utbjuda sin spanmål lill priser, hvilka måste betraktas såsom till ytterlighet nedsjunkna, och som medföra, utom förluster för säljaren och jordbruket i allmänhet, ett misshushållande med denna nödvändighetsvara, hvilket misshushållande, antingen ytterligare missväxter inträffa eller ej, måste anses såsom en riksförlust. 3:o Att, då förebyggandet af riksförlust är ett vida riktigare och tjenligare motiv, än det, att komma de i förlägenhet varande spanmålsprodncenlerne till hjelp, så innebär förslaget ock, alt sättet för magasineringen, helt olika det hittills följda, således utan alt lägga hinder i vägen för den fria spanmälshandeln och export deraf i större scala, dä tillgång på varan så medgifver, och då Rikets egna behof först är fyldt, tvertom bör afse ändamålet att göra denna export permanent samt omfattande äfven den qvantitet, som man hoppas en minskad bränvinstillverkning skall lemna, i fall tillfälle till afsättning och speculation på spanmål yppas; hvarföre och då ingenting kan mera kraftigt lända till en permanent export af spanmål samt stadiga, ehuru icke derföre höga priser derå, än befintligheten af upplagda förråder å varan, icke allenast i exporthamnarne, utan å tjenliga orter inuti landet, R. St. hade det ädelmodet att anslå ett visst belopp på ofvannämnde fond till magasinsbyggnader efter det s. k.
Ständerne kunna med tillförsigt öfverlemna den saken åt Konungen och Consistorium Academicum, hvilket icke lärer underlåta att anmäla dem, som äro de nödvändigaste för ögonblicket. Jag ville således vördsamt tillstyrka, alt R. o. Ad. blott ville bevilja de ifrågavar. medlen för fyra professorer, utan att ingå i några omständigheter, hvilka måhända blefvo snarare skadliga än gagneliga för den sak, hvilken jag är öfvertygad att R. o. Ad. med sann nitälskan omfattar. Frih. von Kraemer: Med anledn. af den siste talarens yttrande får jag upplysa, att i Upsala icke finnes mera än två professorer i den juridiska faculteten, och alt det är af behofvet påkalladt, att en profession till i den faculteten inrättas. Jag medgifver för öfrigt hvad Hr von Hartmansdorff anfört, att i zoologien äfven behöfves en profession, som saknas vid universitetet; och tillstyrker jag bifall till Utsk:s utlåt, i denna del, emedan det tillstyrkt anslag för 2:ne professioner. Med Lund känner jag icke förhållandet. Frih. Sprengtporten: Det är med anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn., som jag anser mig böra nämna, att det icke är utan god auctoritet StatsUtsk. föreslagit, att åtminstone den ena af de i nya professioner Utsk. föreslagit, måtte anslås för den juridiska faculteten. Motionen var af Professor Geijer, och hans förslag var, att båda dessa professioner skulle för den juridiska faculteten anslås. Utsk., till en del på de grunder Hr von Hartmansdorff anfört, ansåg sig icke böra bestämdt binda båda lönerna vid juridiska faculteten, men tog för gifvet, att minst en erfordrades i den juridiska faculteten och öfverlemnade åt Konungen att förordna om den ena lönen. Då för detta förslag till en stor del ingått i motiverna det stora behofvet af en profession i den juridiska faculteten, skulle jag ej vilja tillstyrka R. o. Ad. att ändra detta förslag, utan hemställer jag, att R. o. Ad. måtte bifalla detsamma. Hr Bråkenhjelm:
Sannerliga säger jag eder: Drägeligare varder Sodome och Gomorre på domedag, än dem stadenom. Och de gingo ut, och predikade, att man skulle bättra sig; Och utdrefvo många djeflar, och smorde många kranka med oljo, och botade dem. Och fick Konung Herodes detta höra; ty hans namn var redo kunnigt; och sade: Den Johannes, som döpte, är uppstånden ifrå de döda; och derföre gör han sådana krafter. Somlige sade: Det är Elias; och somlige sade: Det är en Prophet, eller såsom en af Propheterna. Då Herodes sådant hörde, sade han: Denne är Johannes, som jag halshögg; han är uppstånden ifrå de döda. Ty Herodes hade sändt bort, och låtit gripa Johannes, och satt honom i fängelse, för Herodias, sins broders Philippi hustrus skull; ty han hade tagit henne till hustru; Men Johannes sade till Herodes: Dig är icke lofligit att hafva dins broders hustru. Men Herodias gick efter hans argesta, och hade gerna dräpit honom; och kunde dock icke komma dess vid; Ty Herodes fruktade Johannem, vetandes att han var en from och helig man; och aktade honom, och lydde honom i mång stycke, och hörde honom gerna. Då nu en belägen dag kom, att Herodes på sin födelsedag gaf de öfversta, och höfvitsmän, och de yppersta i Galileen, en aftonkost; Gick Herodias dotter in, och dansade, och det behagade Herodi, och dem der med honom såto vid bordet. Då sade Konungen till pigona: Bed utaf mig hvad du vill, jag vill gifva dig det; Och svor henne en ed; Hvad du bedjande varder af mig, vill jag gifva dig, allt intill hälften af mitt rike. Hon gick ut, och sade till sina moder: Hvad skall jag bedja? Hon sade: Johannis Döparens hufvud. Och hon gick straxt med hast in till Konungen, och bad, sägandes: Jag vill, att du gifver mig nu straxt, på ett fat, Johannis Döparens hufvud.
Sådant vore hvarken billigt eller rättsenlig!, och så länge vi icke hafva så beskaffade taxeringsman, alt man med säkerhet kan påräkna, alt de, utan afseende på person, skola beskalla en hvar, såsom han verkligen bör beskattas, sä fruktar jag, att det blir hopplöst, att genom bevillnms nedsättning framkalla några sådana sanningseuliga förhållanden, alt resultaten deraf blifva riktiga. Jag tror fördenskull, att det är bäst, att man later blifva vid hvad som är, och bibehåller nu gällande proc.-beräkning, på det man må vara säker, att, åtminstone i afseende å taxerings-upgifterna, förhållandet icke må blifva sämre än hvad det f. n. är. Visserligen kan denna del af de skattdragande medborgarne säga, att embetsmännen betala mindre, jemförelsevis med dem, och betydligt mindre än nu. Men om embetsmännen komma att betala 1 proc. af sina i verkligheten egande inkomster, så kan dock icke nekas, att öfriga taxerade personer i sjelfva verket ej eller betala mer än 1 proc., hvadan båda de skattdragande klasserna kunna åtminstone med få undantag i delta hänseende anses vara lika väl och lika illa lottade; och jag kau fördenskull för min del icke undgå att tillstyrka, det R. o. Ad. må vid sitt förut i denna fråga fattade beslut förblifva. Beträffande fastighetsegare skulle jag önska att kunna bevilja någon nedsättning för åtminstone sådane egare r stad. Hvad serskildt Stockholms stad vidkommer, så har taxerings-komitéen derstädes alltid utgått från den grundsatsen, att taxera fastigheter i staden, som blifvit föremål för försäljning, efter sisla köpeskillingen. Men det är allmänt kändt, att, med få undantag, alla fastigheter i Stockholm f. n. stå så högt i pris, att de understundom betalas efter ett värde, som, då försäljningen sker, öfversliger köpeskillingen; hvaremot erfarenheten visar, ali öfver hela Sverige alla landlegendomar äro till mer eller mindre belopp understigande deras verkliga värde, i somliga län med kanske äfven med £, och i andra med måhända änuu mera.
Ständers bepröfvande, samt att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålles om Nådig Befallning till Dess och Rikets Stats Contoir , att om utbetalningen besörja utaf de till Riksdagskostnadernas bestridande anslående medel. Stockholm d. 92 April 1815* På Höglofl'. Riddersk. och På Högvörd. PrestAdelns Ledamöters Ståndets Ledam. vägnar vägnar Carl de GierGustaf Murray. På 174 Dan ii Maj. På Vallon. BorgarePå Hederv. Bomle." Ståndets Ledarn. Stånders Ledam. vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. And. Sandsten, C. Tunelius. Utdrag af Protocollet, hållet i Hoglaft. Ridder skåpets och Adelns Plenum den ii Maj I8T5. S. B. M emitterades till Stats, samt Bevillnirigs-Utskotteri: Ett Dictarnen af Friherre Wrangel , Hett. »ing, angående ett bättre värderingssärt af landet och en deraf uppkommande Säkrare Bevillning?» fördelning. Ett Dicfamen af Friherre Cederström , Jacob , innehållande förslag rill ett förbättrade sätt till Bevillningens utgörande. BancoUtskottet: Ett Dictarnen af Friherre Cederström, Jacob, rörande en förhöjd Assignationsrätt å Banken för Götha Canal-Discont. Ett Dictarnen af Grefve Lilljencrantz, Jahan Wilhelm, angående understöd för Södertelge Canal Verk samt rättighet för Riks Disconten att å berörde Cana! Bolags Actier'aflernna Lån ; jernt© ett yttrande i samma ämne af Friherre Hjerta, Fredric. Allmänna Besvärsoch Öeéohömie. Utskottet • Ett Dictarnen af Herr Adlerbeth, Jacob, förande Grefve Schwerins den $ Maj till Utskottet - 7)en ii Maj. fet remitterade anmärkningar vid Herr Silverstolpes, Gustaf Abraham , Dictasven om Folk, skolor, i sammanhang med Fattigförsörjningen, tillika med svar af Grefve von Schwerin å Hr Adlerbeths Dictainen.
Med bördens häfdvunna rätt äro Officersplatserne vid berörde Regementen, med få undantag, besatte med män af de förnämsta familier i samhället. Dessa äro sjelfskrifne Representanter och fylla vanligen mångå rum på Sveriges Riddarhus. I egenskap ej mindre af krigare, företrädesvis ämnade till beklädande af de högsta platserne i Staten, än ock af medlemmar utaf Rikets forsla Stånd, böra de gifva ej blott de andra Riks-Stånden, utan bela Nationen föredömen af fullkomlig •egennytta och en aldrig svalnande fosterlandskärlek, eller med ett ord, en ständig föresyn af det handlingssätt, som patriotismen och ett strängt begrepp om heder, föreskrifva. Huru fordringarne i detta hänseende kunna förenas med de någon gång vid Riksdagar erforderlige omröstningar, ej blott i afseende på sjelfva Gardes-Regementena, utan äfven för andra institutioner, hvilka jemväl i sin mon bidraga till Statens financiella betryck, är en fråga, som vid undersökning om desse Regementens lämplighet borde besvaras, men som jag dock lerenar åt mera sakkunnige att afgöra. Om den i Stockholm nu befintlige värfvade styrkan till fot, skall tills vidare fortfara oförminskad, så synes dock densamma böra sammanslås till ett enda Regemente, hvarigenom kan besparas en Chefslön, två Majors - Stxts-TJtskottcts Uil. N:o 3,1. loner och flere mindre löner, såsom för Predikanter och Läkare samt en Auditeur; oberäjuiadl de besparingar, hvilka i andra hänseenden deraf kunde uppkomma. Hvarje dylik utväg till lindring i Statsutgifter bör med värma omfattas, ty derigenom beredes småningom tillgång för de angelägna Statsbehof, hvilka, i blist på medel, nu icke kunna fyllas och såmedelst vinner Regeringen alltid ett moraliskt stöd i folkets bifallande röst.” Härmed förenade sig Herr IVcorn J. och Riksdagsfullmägtigen Hans Jansson från Elfsborgs Län. Vid 6:te punkten_, rörande Herr PetreSj 7%._,motion om indragning af Wermlands Fältjägare-Regemente: Af Herr Petré Th.