Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och att i hvarje hushåll samvetsgranna öfverslag måste göras för året, för månaden, för veckan, det är nödvändigt, ty eljes — ja, » blodigeln har två döttrar, som heta: gif hit, gif hit! » står det skrifvet bland Salomos ordspråk. Ph. Brunner. i r-v I LJ i i kl LJ IN användas och marginal lemnas. Namn och adress torde alltid nog. anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknaa Låt icke gräset växa på vänskapens väg! Madame Geoffrin. De flesta minnen äro som vattenväxter, hvilka lefva allenast af tårar. Jean Paul. Fly umgänget med tvänne slags menniskor: dioa fienders vänner och dina vänners fiender. Qvinnan förborgar sin kärlek i fyrtio år, men sitt hat o c h sin motvilja döljer hon icke en dag. Arabiskt ordspråk. Biodling Iduns sjette pristäfling. s å s o m en inkomstkälla för fruntimmer. I våra dagar, då man öfverallt söker nya verksamhetsfält och nya vägar till utkomst för qvinnan, borde man ock fästa uppmärksamheten på biodlingen och rekommendera den samma som en lönande inkomstkälla. Den förtjenar det nämligen i synnerlig grad, som erfarenheten sedan länge bevisat och dagh e m m e t; de öfriga 28 tåfla om det p o e t i s k a ligen bevisar. I Tyskland syssla ej få fruntimmer priset. framgångsrikt med biskötsel. Som vi för dagen ej hunnit fullständigt Visserligen möter man tidt och ofta den anmärkgenomgå och bedöma prosauppsatserna, måste ningen, att biodling egnar sig bäst som manligt arbete, oi uppskjuta delgijbandet af resultatet i denna att den är för besvärlig för qvinnor och dessa känsligare för bistygn än män. Allt detta eger dock nupunkt till nästa veckas nummer, men vilja mera ingen giltighet, sedan man gjort så stora framredan nu meddela, utgången af den poetiska steg på biskötselns område. Hvarför skulle arbetet vid symaskinen, vid kernan eller tvättbunken, i köket, tåflingen. i trädgården och på faltet vara lättare än att för-.
Ständer vid denne Riksdag, angående de för Allmänna Magazins - Inrättningens behof vid Urtima Riksdagen år 3815 beviljade Två Millioner R:dr, sorn, under vanlig Discont-rättighet, skulle af Banken be.j rörde Inrättning tillhandahållas, förklarat samma anslag fortfarande böra äga rum till Kongl. Maj;ts Nådiga disposition, likväl med dqrvidi Stats-Utskottets Betänk anden. 2°77 stadgadt vilkor, att, om Rikets Ständers till granskning af StatsRåneooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper och förvaltning fö ordnade Revisorer skulle finna de af Rikets Stander vid denne Riksdag fastställde grunder för 'förvaltningen af Magasins - Inrättningens från Banken erhållne Creditiv vara uppenbarligen öfvérträdde, ReVisorerne i sådant oförmodadt fall skulle äga, att hns Råneo - Fullmäktige inställa utbetalningen eller i vanlig väg påbjuda intlrifriing äf Creditivet till det belopp att blott halfpårterten deraf återstode, likväl salunda, att beslutet derom borde våra genom omröstning bifallit af * 'delar bland Revisoreine, att alldxig n.er än hälften af Creditivet finge vid sådant tillfälle inställas eller indragas, och att tiden för, denna indragning skulle af Revigorerne bestämmas, på sätt de funno nödigt och lämpligt 5 äfvensom Riksens Ständer* beträffande det till Manufactur-Discont-Fondens förstärkning vid denne Riksdag å Bankan ställde Creditiv för 508,713 R dr 36 sk. 7 r:st., hvarigenom, med det förut anslägne belopp, Bankens hela bidrag till Manufacturernes och Fabrikernes understöd lomme att utgöra jemt En Million R:dr, likaledes förordnat, att, i händelse Revisörerné, vid granskning af Manufactur-Discont-Fondens förvaltning, skulle finna större eller mindre del a£ Fondens hela belopp vara disponerad och förvaltad i annan väg eller efter andre grunder, än Rikets Ständer såsom vilkor för ytterligare bidrags meddelande nu bestämt och Reglementet för Manufactur - Disconten af den 12 Februari!
I denna § har Utsk:t vidtagit en förändring, som jag anser vara en försämring, Utsk:t har nemi. borttagit några ord ur stadgandet, och derigenom gjort Dsn 6 Maj f. m. 83 det nästan omöjligt att bedöma, hvad som skall med en egendom förstås. Om t. ex. en person har en egendom fördelad i 3 gårdar, så har han enligt nu gällande lag rättighet att anlägga bränneri på dem alla tre^ såvida han på dem alla har ladugårdar; enligt den föreslagna lydelsen af denna § är deremot mycken otydlighet härutinnan. Jag anhåller således att § 5 i nuvarande lorfattn. måtte antagas i stället för Utsk:ts förslag. Frih. Happe: Man gjorde denna förändring just för att befordra handteringens bedrifvande i fabriker och för att frigöra den från jorden. Om liera gårdar äro under ett bruk, så är det naturligtvis en egendom, och det behöfver väl icke särskildt utsättas i författmn. Nu kringgår man densamma på så sätt, att man lägger en ladugård på en liten jordrymd, och derigenom får rättighet att der anlägga bränneri. Jan anhåller om bifall till Utsk:ts förslag, Hr Reutersvärd: Hå jag icke är benägen att göra mindre nödiga förändringar i författmn, yrkade jag inom Utsk:t bibehållande af §:n i dess förra skick, och får derföre, ehuru jag ej reserverat mig, anhålla om afslag å Utsk:ts förslag. Frih. Alströmer: Jag kan för min del icke finna någon, vinst vid att bibehålla de omtvistade orden. Man kan ju anmäla sig till bränvinsbränning för hvarje särskild hemmansdel, och för öfrigt kan man ju äfven anmäla sig såsom drifvare af fabriksnäring. Hr De Maré: Lika med Frih. af Ugglas, finner jag den gamla redaktionen hafva företräde. Genom den är nemi. någorlunda bestämdt hvad man menar med egendom på landet, och jag anhåller derföre om afslag. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Ehuru jag för min del anser de bestämmelser, som innefattas i denna §, alldeles onödiga och otjenliga, instämmer jag dock med Frih. af Ugglas deruti, att Utsk:t ingalunda förbättrat dem.
Det borde lemnäs åt K, M:ts skön att bestämma i detta afseende. Men pä det att K. M:t icke af några småskäl, utan giltig anledning, skulle låta riksdagen fortfara öfver den föreslagna tiden, ville jag föreslå tilläggandet af några garantier för representationen uti ifrågavarande hänseende. För öfrigt förefinnes icke inom något af de länder, hvars konstitutionella former jag känner, ett stadgande om riksdagens afslutande inom bestämd tid, och det vore mycket illa om här, i följd af ett sådant stadgande, genast efter den lagtima riksdagen en urtima måste sammankallas. Vidare tror jag att detta förslag innebär en icke obetydlig inskränkning i det Kongl, prserogativet, derigenom att representanterna väljas för tre år, och att således en urtima riksdag skulle bestå af samma ledamöter som den lagtima. Om, hvilket icke är omöjligt, en fraktion inom riksdagen uppstode, som dikterade besluten emot folkets önskan och intresse, skulle .Regeringen icke kunna upplösa riksdagen och vädja till folket medelst nya val; och på samma sätt skulle valmännen i trenne år vara bundne vid sina representanter, om dessa äfven efter lörsta riksdagen icke motsvarade deras förtroende. Jag vill visserligen medge, att jag icke tror, att under nuvarande förhållanden och med den sammansättningen, som vår representation för närvarande eger, det vore så farligt, eller att man riskerade så mycket, som i flere andra länder, derest valen skedde för tre år. Men sådana val exi stera i högst få länder, och f. n. erinrar jag mig blott Norige, der samma ledamöter, valde för 3 år, äfven utgöra medlemmar af urtima Storthing. I andra länder med konstitutionelt samhällsskick, såsom t. ex. i England, kan Regeringen, ifall opposition mot densamma inträffar, och då den tilltror sig genom appel till folket kunna vinna något, genast upplösa kammaren. Med den saken, att
Under det militäre och civile embetsmåns represcntations-rålt förlorat sig i bördens, har Preste-Ståndet, hvilket ståndaktigt från sig afvisa. t börds-anspråken, bevarat den äfven ursprungligen enklare earacteren af sin representation. I följd af U t s kol tets förslag, skulle PresteStåndets valrätt nu förlora siri afsöndrade oaraoter och blifva en del af den embetsoch tjenstemän i allmänhet tillerkända. Kyrkan skulle således komma att sakna en egen representation i Riks-församlingen. Utskottet har redan i det föregående härom yttrat sig. Utskottet, sorn visserligen icke kunnat förbise olikheten emellan olika embetsmåns ställning och deras derpå beroende oafhängighet och kännedom af Statens behof, har i följd deraf tagit i öfvervägande lämpligheten af en dylik ciassification för den embctsinån tillagda valrätt, som Utskottet för den på egendom och yrke grundade föreslagit. Utskottet har dock emot hvarje grund, på hvilken en sådan ciassification skulle kunna uppföras, iunnit. så många betänkligheter, att Utskottet alldeles måst uppgifva försöket. Då, i följd häraf, ingenting annat återstod, ån att tillägga alla embetsoch tjenstemän lika valrätt, har Utskottet stannat i den åsigt, Bill, till R, St, Prot, 1840, 3 Sami. 21 Haft, 6 42 Constitutions-Ulskotlets Memorial, N\o 38, alt hvarje embetsman bör få ert röst. Utskottet foreser visserligen det inkast, att denna rätt är vida mindre, än för Stalén, i betraktande af deu bildning, af hvilken embetsmanna-classen ostridigt är i besittning, är önskligt. Utskottet har emedlertid trott sig böra inskränka sig till hvad det föreslagit, och har gjort det af två skäl.
Sju eller åtta unga, kraftiga israeliter följde dem för att stanna i huset, medan stormen rasade genom staden. De skulle vara husets besättning. Baruk, som handlade med vapen, var rustad med en hel arsenal. I det stängda, bommade huset ville de med svärd i hand avvakta händelsernas gång. TOLFTE KAPITLET. Början till ett sorgespel. - Från det ena nöjet till det andra! Prisad vare Olympen, som ännu strör rosor över jorden! Så tänkte Karmides, då han vandrade ned för den del av Skambonide, som sluttade åt Kerameikos. Han vidgick tacksamt, att den stund han tillbragt hos Rakel varit en stund av njutning, det vill säga en skugga av lycka visserligen blott en skugga, men han nöjde sig härmed, ty han hade längesedan givit verkligheten förlorad. Han sökte nu en annan förströelse. Från Kerameikos skallade vilda rop, förnummos tusentals larmande röster. Det var förmodligen inledningskoren till en storartad tragedi. Karmides älskade tragedier och skyndade att förvissa sig om rum bland åskådarne. Som vi veta, var skymningen inne och stjärnorna började tända sig på himmelen. En sådan halvdager är gynnsam för sådana skådespel, liksom en mulen himmel ökar intrycket av ett götiskt tempel. Han döljer sådana små enskildheter som de små människorna, och låter de stora massorna, som äro de på denna bana uppträdande skådespelarne, försmälta till sublima individer. Karmides stannade ett ögonblick, innan han hunnit den punkt, där de trånga gränder vidtogo, som på denna sida klättrade upp emot kullen. Utsikten härifrån behärskade vissa, av tak och murar avbrutna delar av gatan Kerameikos ända hän emot Areopagens kulle. Alla dessa delar höljdes av en böljande massa, som tycktes vara ett enda jättedjur, sakta, mödosamt och krampartat slingrande fram likt en sårad orm. Två bloss, som lyste i spetsen, voro vidundrets ögon. Men liksom ryktet enligt skaldernas skildring, så var denna jättekropp i hela sin längd betäckt med en man av tungor, icke talande, icke viskande, utan rytande av raseri. Karmides skyndade vidare. Han kom in i en trång gränd, som mynnade ut till huvudgatan.
Någon undersökning angående hypothekskassans förändrade organisation i sammanhang med hypotheksföreningarne anse Komiterade desto mindre nu böra ifrågakomma, som hypothekskassan, inrättad efter helt andra grunder, i afseende både å låntagarnes ansvarighet och å egendomens uppskattning, dessutom på de sista tjuguett åren icke upptagit något nyLt lån, utan synes vara ställd på utredning, hvad dess hittills gjorda upplåningar angår, samt, i fråga om framtida låneoperationer de allmänna grunder, som uti förevarande förslag äro bestämda, jemväl böra på bruksegendomar tillämpas. Med förbigående af hypothekskassan få Komiterade närmare framställa sina åsigter om de brister, som vidlåda den nuvarande organisationen af hypotheks-föreningarne och medlen att afhjelpa dem. Det kan svårligen förnekas, att hypotheks-föreningarne mer än en gång skuldsatt landet hos utländningen utöfver det för handen varande behofvet, och vida mer, än som skulle inträffat, derest de varit organiserade efter en 34 sammanhängande plan. Det har icke kunnat undvikas, alt en förening indragit Utländskt lån, under det att en annan ännu icke kunnat på föreskrifvet sätt använda ett redan indraget. Om från början enhet i afseende på upplåning egt rum och de för samtliga föreningarne erforderliga kapital kunnat i mån af behof tillhandahållas, så skulle de kapital, som för föreningarnes räkning måst tagas från utlandet, icke vid något tillfälle behöft särdeles öfverstiga det verkliga behofvet. Föreningarne skulle ock derigenom haft den fördel, att de upplånta summorna erhållits för billigare ränta och på i öfrigt förmånligare vilkor, än nu varit fallet, enär en för alla föreningarnes räkning uppträdande anstalt ©tvifvelaktigt skulle haft större kredit, än de särskilda föreningarne hvar för sig egt, samt all skadlig täflan mellan dessa sednare, för alt åtkomma erforderliga kapital, kunnat undvikas. Att en sådan täflan emellan de särskilda hypotheks-föreningarne icke varit utan dt ganska märkligt inflytande på lånevilkoren är lätt alt ådagalägga.
Uti det upplästa Betänkandet föreslår Högloflige Lagutskottet, att mål rörande dryckenskap samt oloflig bränvins-minutering, äfven må vid tillfälle af inträffande urtima Ting åtalas och afdömas. Då Utskottet förut ansett, att allmänna säkerheten icke torde äfventyra genom ett några månader fördröjdt åtal af dylika förbrytelser, finnes icke heller någon anledning hvarföre de framför andra brottmål, som med böter bestraffas, skulle vid urtima Ting handläggas. Man skulle med samma skäl tillåta alla måls upptagande vid inträffande urtima Ting, D<W 2 t Julli e, m, *? och således göra TingsRätterne de' facto per manente. Frågan härom synes mig lämpeli gen kunna anstå tills LagComitéens förslag til! Rättegångsordning kommer under granskning. Utskottet har, efter min tanka, gått för långt, då det ansett dryckenskap icke vid något tillfälle böra från ansvar undantagas. Ofverlastande är icke något brott, endast öfverträdelse af ett godtyckligt förbud; ty med lika skäl kunde en viss matordning föreskrifvas, och en öfverträdelse deraf kallas brott. Att tillfredsställa naturliga begär, då det icke sker på bekostnad af någons rätt, bör icke kunna någon betagas, först då, när det enskilta lifvets handlingar medföra inflytande på det allmänna eller innefatta störande af allas anspråk på ordning och säkerhet, blifva de föremål för Lagstiftningen. I följd häraf borde Öfverlastande inom enskildt hus icke bestraffas, utan endast der offentligheten medför allmän förargelse eller brott under fylleri utöfva*. Minsta straffet borde drabba den, som på vägar, gator eller vid allmänna sammankomster är öfverlastad; ett högre den, som i ett nesligt tillstånd åstadkommer förargelse under Gudstjenst och det högsta den som i ett sådant tillstånd begår brott. Straffets skärpande för förnyadt fylleri, är utan ändamål.
Jag räknar icke eller PreslSt. lill embelsmanuaclassen. Man har vidare klandrat Utsk:s förslag, derföre alt det icke gör de båda kamrarne nog ka8 H. " ~ 35 274 Den 13 Mars f. m. raktersskilda. Della ord kan faltas på mångahanda säll; hvarföre då icke uttrycka hvad man dermed menar? på hvad sätt man skulle vilja hafva dem sammansatta? Hr Lagerhjelm har sjelf uppgjort ett förslag, som han uti sin reservation framlagt för Ständerne, och som han förmodligen anser uppfylla dessa bestämmelser. Om R. o. Ad. äfven anser alt så är, hvarföre dä icke uttrycka det i form af en gemensam tanka? Hvad för öfrigt de båda kamrarne beträffar, sä har den värde talare, som först yttrade sig i denna fråga, nemi. Hr Silfverstolpe, sagt, att ”troligen skola samhällets både progressiva och conservaliva elementer finna sig lika litet tillfredsställde af ett förslag, hvarigenom ett för stort utrymme kunde anses lemnadt åt de sednare i den ena kammaren, under det att desse åter förmenade de förra hafva meia än tillbörlig andel i den andra.” Således skulle den progressiva ytterligheten å ena sidan säga: de conservativa hafva för mycket alt säga i den öfre kammaren, och vi progressiva hafva deremot för litet att säga i den nedre; äfvensom å andra sidan, den conservativa ytterligheten skulle säga: de progressiva hafva för mycket att säga i den nedre kammaren, och vi conservativa deremot för litet i den öfre. Hvar och en skulle således säga, att han fått för liten andel i hvardera kammaren. Jag skulle derföre tro, att i detta fall står Ulsk:s förslag midt emellan dessa ytterligheter. Hr Silfverstolpe har derjemte klandrat Ståndens lika fördelning i hvardera kammaren och sagt, alt den svårligen lärer tillfredsställa de särskilda intressenas anspråk på en rättvist beräknad andel deri. ”Om”, tillägger Hr Silfverstolpe, ”det ock funnits en tid, dä de nuvarande RiksSt:n verkligen representerade alla samhällets vigligaste beståndsdelar, så har likväl delta förhållande numera upphört, och man kati med skäl påstå, att äfven om ett femte
Serskilda biträden: Waktbetjent g: 6 vaktmästare: lön å 300 r:dr 1,800: arfvode ä 20 r':dr 120: 1,920: kommande sistberörde arfvode alt åtfölja utöfvandet af sjelfva tjeustebefattningen, så att den, som tjeustgör för innebafvaren, eger att, i rnon af vikariatets längd, njuta del i arfvodet. På grund af Rikets Ständers bifall till Utskottets i memorialerne N:ris 40 och 76 gjorde framställningar oin löneförhöjning åt ombudsmannen vid lånekontoret i Götheborg samt vaktmästaren vid lånekontoret i Malmö, lärer 97 § 1 mom. få på följande sätt förändras: 10:o Aflöningsstaten för lånekontoren är fastställd, på sätt som föijer, nemligen: A. För lånekontoret i Götheborg: De af Rikets Ständer förordnade direktörer, hvardera arfvode å 500 r:dr 2,000: banko-ombudet, arfvode 1,600: kamereraren, lön 800: ombudsmannen, lön 800: Banko-Utskottets Memorial, N.-o $4- 5 Registratorn: Jon 666: 32. — arfvode, såsom ersättning för den tredubbla registreringen . • • 600: 1,266: 32, B.
Den är det allmännas och den Stats-Utskottets Utlåtande, IS’:9 124. 19 den utgör det allmännas både heder och gagn. Ett anslag af 266 r:dr 32 sk. till denna inrättnings framtida vård är väl ett högst måttligt offer till bibehållande af en så nyttig forntidens inrättning. Denna summa, femoch sexdubblad, har blilvit beviljad till slöjd-skolor, trädgårdsföreningar m. fl., och detta med allt skäl. Men en skola för gamla tiders minnen, en lustgård af litteraturens vackraste och dyrbaraste frukter borde väl ock anses förtjent af det ringa understöd, som begäres. Jag hemställer vördsammast, att Riksens Ständer måtte bevilja det af Kongl. Maj:t begärda anslaget af 266 r:dr 32 sk.” Sill. till It. St. SS Iläft. I t I 8T0CKH0LM, TRYCKT HOS MARCUS <k COMP, 1848. Hör till Stats-Vtsk. Het. 18/j8, V:<> rz/f. Åttonde Muff udlHclii. Riks-staten för 1845 och följande åren upptager: Stats-utskottet föreslår: Förhöjning. Minskning. Ecklesiastik-Departementet. Biblioteket Klereci-Staten Dito: Reservations-anslag Emeriti-löner . Carolinska Mediko-kirurgiska Institutet Akademien för de fria Konsterna (deraf 2,000 R:dr 16 — 16 16 — 16 Musikaliska Akademien 1,300 Kongl. Museum Penningar lndelda räntor, enl. beräkningen i 1845 års Riksstat Tionde spanmål dito dito dito Öfvergångs-slat för de under Elemenlar-Läroverkens anslag å Riksstaten upptagne Undervisnings-anstalter, vid hvilka Löneförhöjning af Statsutskottet blifvit föreslagen. Hitintills utgående Jon. Löntillökningar. Summa. 11: dr sk. r. R:dr sk. r. U:dr sk. r. Stockholms Gymnasium. Clara högre Lärdomsskola. Maria högre Lärdomsskola. 1 Lärare 900 — —• Transport lith. till R. St.
UtlåtanDe, t anle&ning eif måeft motion om fritt ©pelfdtt ä Nummerlotteriet, if)dnDclfc beit» na 3nr4ttning fomine att btbe^allaé. (3. a.) (benoni protocott&Utbrag ben 11 :te ftfil. 9}?aj bär äöällofl. 23orgare*©tånbet titt UtfFotfet remitterat ett af Jjr Ekerman cifgifroct SJZemorial, broaruti, bå ©tånbeté pluralitet befltttat, att 9?ummcr ©t:r måtte l;oé 2Dlaj:t i unbcrb. frambära beit önffan, att, yå bet bentia be ©yelanbeö njutning må icfe attenafi blifva ftörre utan äftven tvinfigiftoanbe, ©yelfattet bäbanefter ej må mara mtbcrfaftabt någon infTränfning, fantt något gobtycfligt förbub af tvifla uuutror ei mera äga rum, berigenotn enbafi SnrättningenS, men ej be ©yelanbeé tvinft more beräfnab. Utffottet, font fran Jp. S3onbe*©tånbet emottagit en motion af 9tiföbag5 LV ber för @tatö*2Berfet intin nälla Sliföbag yåräfnab, famt motionärerne ej nyygifmit något fatt att förunga Staten ont benna futimta, i hänbelfe t?otteri*rörelfén, genom ett föränbrabt friare Sy cl fatt, jlttlle ntfatta nteb förfall, fan Utffottet, bå bärtin ytterligare femmer, att Sotteri Jötoilfet Utffottet ffotaf till fmar mörbfamligert anbraga. ©en 17 Scyt. 1839. SXeferöationec. Sif Jpr Ekerman, font åheroyat froab fånö cd) 5)liFS Spr GommcrccsSlåbct
Besv.-och Ekon.-Vlsk. Betänk., JV.o SO. tränges, mindre skola några hjelpprester tillåtas församlingarne till besvär, eftersom de i socknar, som Capelaner af fordna tider hafva varit och allmogen af ålder sig påtagit dem att löna, antingen de äro cn eller flera, af allmogen härefter intet mera skall gifvas till dem än till det högsta en halfspann säd af hvar hel eller halfgård, men af en fjerdedels eller mindre torpare gifves allenast en åttondedels tunna om året.’’ Med vidare erkännandet deraf, att en Prest icke kan sköta flere församlingars pastoralvård; att prestgäll bestående af flere församlingar böra der så ske kan delas (och härför uppstå icke många olägenheter när Prosten erhåller, på sätt jag här visar, sin lön); så får jag härmedelst föreslå, med stöd af åberopade Kongl. Bref, jemte fria husrum, vedbrand och trädgård: för första klassens Pastorer kontant lön 2,666: 32. för andra d:o d:o „ „ 2,000: — för tredje d:o d:o , „ 1,333: 16. för Komministrar af första klassen ., 1,000: - för d:o andra d:o „ 666: 32. Jemte flere komministraturers förändring till pastors-indelningar som nedannämde förslag utvisar, kunna, med antagandet af någorlunda likhet härutinnan öfverallt i landet, dessa alla löner bestridas af de till Ecklesiastik-staten anslagne tillgångar, som nedanstående förslag, uppgjordt för Tjusts härad af Linköpings stift, utvisar. Jag har ingen anledning förmoda att några större olikheter för detta förslags framgång pä andra orter skulle inträffa. Der finnas följande Socknar och anslagna löneinkomster, nemligen: Hjorteds Socken l:sta klassens Pastorat, med en folkmängd af 2,568 men niskor. Komministers-löner. Pastors-löner. Banko. Banko. Pastor:
Visserligen känner jag, att då begrafningshjelpen påbjöds, afsågs dermed, i stället för pensionsinrättningar, som då saknades, att bereda ett medel till understöd åt atlidnes enkor och barn; men sedan dess har arméens enkeoch pupillkassa blifvit inrättad, och R. St. hafva dessutom särskildt anvisat medel till fattiga militär-enkor och barn, hvarföre nämnde skäl äfven försvunnit. Afven saknar jag ej kännedom om att Slaten, i st. f. att som sig borde direkt pensionera Den 17 April. 493 sina tjenare, då de af ålder och orfeeslöshet äro oförmögne au längre förrätta sin tjenst, indirekt anser sig bidraga härtill medelst öfverlåtandet på Arméens pensionskassa af entreprenadvinslen på armé-befälets begrafning, men detta rätt visar dock icke begrafningshjelpsafdraget, ty alla, som afgå ur tjensten utan pension, tillgodonjuta intet slags fördel af Statens förenämnde frikostighet. På förenämnde af mig anförda skäl, anhåller jag vördsamt att R. o. Ad. med bifall till Hr Fåhraei reservation måtte återremittera StalsUtsk:s nu föredragna betänk. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Min mening är ingalunda att motsätta mig beslutet om återremiss, utan blott att, såsom ledamot af StatsUtsk., meddela några uplysningar. Det förslag, som innefattas i Hr Fåhrtei reservation och äfven i Hr Stiernsvärds motion, har varit föremål för StalsUtsk:s öfverläggning, äfvensom det förslag, som innefattas i Gr. Mörners reservation, hvilken åtföljer Utsk:s utlåt. Hvad det första angår, så ansågo Utsk:s ledamöter, ali Statsverket skulle derpå förlora så betydligt, att de på sådan grund, icke ville dertill gifva sitt bifall.