Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller att få skriftligen inlemna min motion om BondeSt:s inbjudande att instämma i beslutet, att vårt representationssätt må intagas i grundlagen; ty skall förändring ske, måste den ske i sin helhet och icke partielt, och jag kan icke ett ögonblick tänka mig, att det enda, sorn återstår af R. o. Ad:s privilegier, att den dyrbara representationsrättigheten skulle mindre varmt omfattas af R. o. Ad., än af de öfriga Stånden, och att R. o. Ad. som utgör Videl af Representationen efter ståndsindelningen och hvars till representation berättigade medlemmar äro lika många, som de öfriga Ståndens tillsammantagna, ej skulle äga rätt 5 II. M \ IJO Den i5 Apri 1 f. m. att få sitt representationssätt infördt i grundlagen, utan endast i en ståndsordning, hvilken man ser ledamöter från den ena riksdagen till den andra vilja kullkasta, i det de söka borttaga denna allmänna representationsrätt. Jag anser oss, så länge vi hafva den, böra förvara den såsom det dyrbaraste arf, sorn ännu återstår af våra förfaders mandom och förtjenst. Jag gillar ej denna rätt till sjelfskrifven representation, då den numera icke ar grundad på förmögenhet; men så länge vi hafva den qvar, är det vår pligt att bevara detta dyrbara fädernearf. Jag yrkar afslag å Hr Bråkenhjelms motion. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh.: Den siste talaren har vidt och bredt utlåtit sig öfver min motion, utan att jag varit i stånd att deribland uppfatta ett enda giltigt skäl emot densamma. Hans anförande består af en mängd grannlåter om våra förfäders fortjenster och dyrbarheten af det representationsarf, de efterlemnat. Jag vill endast upptaga ett eiler annat af de lösligen framställda, förmenta skälen. Det var hufvudsakligen på tvenne grunder, som Gr. Cronhjelm stödde sitt afstyrkande. Den ena var, att Ståndet taliikt rch endast talrikt skulle äga den sjelfständighet, det sorn Stånd borde äga. Till stöd derför hafva riksdagarna under Gustaf lilis tid blifvit åberopade.
Eld kom i skogen rätt bakom oss ... där bakom hafrelandet! I och hi, pikar framför, kulor bakom. Lessle red in med senten till hjälp. Puh, ja, nu fingo vi andas jämt så länge en häst dricker ur brunnen. Sjette gången hugg in! Ja, general. Sjunde gången ... tuhat tulimmaista; hästarna löddrade hvita skummet! Åttonde gången ... ryttarne kipade luft som smedens blåsbälg. Alla blödde, jag blödde, pik genom axeln, hästarna blödde ... Brita, där föll han, Heikki, pojken din, raska gossen, bra karl, ärlig dragon, föll som en brudgum i dansen för bruden ... Hör hit, sa' Panéren: hvem vill dö med mig för drottning Kristina och gamla Sveriget? Ja, general, eläköön Sveriget och gamla Finland! Nionde gången ... hästarna snafvade öfver döda och döda och döda ... ryttarne segnade ned ur sadeln ... Tionde gången ... icke voro vi hundra af tusen kvar ... Slut med Taavi, svart för ögonen, föll som järpen från granens topp. Antero, har du legat under en död häst? De redo öfver oss, där vi lågo fallna i blod. De ropade: toria! toria!20 Och det började skymma på kvällen, blodet rann, regnet föll, natten kom: toria! toria Men på Kräkken blef anskri. Ha ni sett vargarna rusa in i en fårskock på trädesåkern? Sveden kommen! Sveden kommen! Sveden kommen!21 Tålhansen var där med Kingen ... allt öfverända, allt fötter, fötter, fötter, slut med torian! Serven kom ... så vi upp i sadeln igen, söndertrampade, ledbrutna, blodiga ... Ja, gossar, vi voro ännu några, som kunde lyfta ett ben i stigbygeln! Så ut i mörkret efter Hatzen och fårskocken ... Gud med oss! Sveden kommen! Piken i ryggen ... där en, där två, där fyra ... När det var så mörkt, att vi höggo i träden, vände vi om.
IQ Den af Constitutions Utskottet föreslagne Stats-Råds-beredning ansågs icke böra i Regerings-formen upptagas; Och skulle således denna §. erhålla följande förändrade lydelse : Innan Ärenderne hos Konungen uti Stats Rådet 4a8 Den 8 December f. m. föredragas skola de , genom nödige upplysningars inhämtande från vederbörande EmbetsVerkj af den Föredragande beredas. §. »6. skulle erhålla följande lydelse: Dä Justi tiesÄrenden inför Konungen i Stats-Rådet föredragas j skola, jemte Justities-Stats-Ministern och minst två icke Föredragande Stats• Råd etc. S. 27- skulle förändras sålunda; Justities - Cancel. leren , hvartill Konungen må nämna en Lagfaren och i Domcire-värf nyttjad man, ähgge, utom hans befattning i Stats-Rådet att, såsom Konungens Högste Ombudsman etc. §• 28. borde sålunda förändras; Till Civile Embetsmän inom Riket , Föredragande i Commundo-mul och Domare etc. §• 35- Ordet: Statsförvaltnings -Departementen borde utbytas mot ordet\ Stats-Expeditionerne; samt ordet: Under - Ståthållaren ur §. utgå, hvarjemte Chefen för Tullverket borde förses med Kongl. Maj:ts Nådiga Fullmakt, samt upp - Den 8 December f. m. 4«9 tagas bland dem, som innehafva förtroendeembete. §• i02. Uttrycket: Högste Befälliafvaren för Escadron af Jrméens Flotta borde förändras till : Högste Befälhafvaren för den i Stockholm förlagde Escadre af Kongl. Maj:ts Flotta. Riksdags-Ordningen : §• 4i Ordet: Stats-Räd borde utbytas mot: Stats Rådets öfrige Ledamöter. Och beslöt Ridderskapet och Adeln anmoda Constitutions-Utskottet , att med Utlåtande öfver ofvannämnde Anmärkningar inom Åtta dagar härefter till Ridderskapet och Adeln inkomma Uti hvilken sistnämnde omständighet de öfiige Riks-Stånden skulle inbjudas , att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut Supra.
Halloch Manufactur-Rätten har anfört: alt den utan tvekan vitsordade, att välmågan och belåtenheten med den ekonomiska ställningen i allmänhet declinerat under berörde quinquennium inom Hufvudstadens Fabriksoch Manufactur-Classer: grundande Halloch Manufactur-Rätten i detta hänseende sin öfvertygelse på erfarenhet, vunnen genom beröring med Fabriksoch Manufactur-Idkarne; och om välmåga och belåtenhet finge anses såsom gradmätare för näringslifvels tillväxt eller förfall, ville det synas, som Fabriksoch Manufactur-rörelsen i Hufvudstaden, nämnde lid, varit i aftagande. Vid granskning af de summariska uppgifterne, i hvad de anginge Väfverierne, hvilka Halloch Manufactur-Rätten ansåg utgöra hvad ursprungligen menats med Fabriker, funne man genast, att desse näringsgrenar bestämdt declinerat under berörde tid, både till Idkarnes och Arbetarnes antal som tillverknings-beloppen. Såsom ett bevis på delta förhållande linge Rätten framlägga resultatet af den under Juli månad i838 till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium afgifne Fabriks-Berättelse för år 1837, jemförd med den för år i836, och hvilket resultat hufvudsakligen vore: att minskning år 1S3y egt rum vid Bomullsoch LinneFabrikerne af 23 Yäfstolar, 76 Arbetare, Sy,r 12 alnars tillverkning och 28,989 R:drs tillverkningsvärde; vid Band-Fabrikerne af 45 Yäfstolar, 62 Arbetare, 5,346 stycken och 1,717 alnars tillverkning samt Ii,2i3 R:drs tillverkningsvärde; vid Klädes-Fabrikerne af 28 Yäfstolar, 122 Arbetare, 54 865 stycken filtar och dukar] samt tr,gg\ alnar kläd estil
Friherre vvreste tistadc muntsligen, akk hwad eppcckancc lönenie becräfftte, ckuni stan funné tciu gansta okilräckeligt anslag,:e, ön7^ h„n dack, att, sedan summan wore fixerad, det öfwerjämaades rist Konas. Maj l ali jämka fördelning. De wörö i nti»»aiihek gansta laugt tillragne i tynnerhet :or Re,st»nents-Officerare. Deremot om tet lämnadesKonal. M.-j.r öppet, arc jämka och stylta dem den möhr, personer aä undan eiler kunde bli frua placerade, Frod de Friherre 'W reste, alt ändamälct med säkrare rättwrsa kocde kunna winnås. Herr ^stirrcreutr, Lark josian. Ehuru Herr Generalen F»herre VV rests j der närmaste före. kvm - 1242 Den 20 December. koninstt mig, onhallcr j-g likwäl an sä »plöja hwad jag i afse c uv c pä sörctvgrande anine författat. Herr Astfersrsun upkästs derefter följandet Min narwaraudc tjenstefesatlnjng som Konungens tjenstgörande General Adjmai-.t för Armeen, öfwer» som öswertygelftn., att de allmänna och Rikswar» dande ärender 40m pä det a ställe grandas och afgs» ras, blifwa pä ett lika uplnst sou» sakkunnigt satt be» handlade, har gjort att jag sällan halt den aran deltaga i Högloft. Ridderskap-» och Adelns -smerläggningar, »ren. dä, i anledning af Högloft. Skate »ftjkottttS Betans kande nn sräga »ttstac, huru den reducerade Fins?a, Armscn
Den förre yttrade i förevar:de fråga: ”Stadgandet i 8 § om skyldighet för föräldrar och barn, alt ömsesidigt bidraga lill hvarandras försörjning må visserligen i och för sig, såsom rättsenligt godkännas, men synes dock vara af den beskaffenhet, att det tillhör allmän civil lag och alltså bör be handlas i den ordning 87 § Reg.Fm föreskrifver. De anspråk, hvilka i nämnde afseende väckas, vare sig antingen af de behöfvande sjelf, eller af det fattigvårds-samhälle, till hvilket den hörer, lära i allmänhet, helst när den, som skulle lemna understödet, tillhörer annat fattigvårds-samhälle, icke eller lämpligen kunna upptagas och handläggas på lika sätt som blifvit föreslaget för 8 II. 14 210 Den 12 Augusti f. m. öfriga fattigvårds-ärenden, utan böra af domstolen pröfvas och afgöras. En anvisning i afseende å den ifrågavar:de förbindelsen må emellertid icke saknas i stadgan ang:de fattigvården, och 8 §:n, förflyttad näst efter den 10, kunde således erhålla följande lydelse: ”Ang:de skyldighet för föräldrar och barn, att ömsesidigt bidraga till hvarandras försörjning, galle hvad särskildt stadgadt är.” De af Högsta domstolens ledamöter, som yttrade sig i ämnet, yttrade sig äfven afstyrkande, så tillvida att de ansågo denna skyldighet endast böra åläggas föräldrar och barn; och det var dels med anledn. af de gjorda anmärkmne af ledamöterne af en sådan auktoritet, och dels med anledn. af andra skäl, som denna § ej blef i stadgan införd. Bland dessa andra skäl var synnerligen svårighet att kunna bestämma när föräldrar och barn äro i tillfälle all understödja hvarandra. Det uppslår många gånger tillfällen dä föräldrarnes eller barnens omständigheter äro sådane, att, om de skola understödja barnen (eller föräldrarne), de sjelfve komma i behof af fattigunderstöd. En annan orsak har varit den erfarenhet man vunnit med afseende å de redan förut omnämnda undantagen. Man har nemi. icke sällan sett den lunga, som barnen tyckt de undantag innebära som de skola lemna föräldrarne, föranledt dem lill mord och andra grofva brott.
Orsaken härtill ligger i den inskränkning af testarnentsrätten, sorn I10S oss äger rum ; och om här, såsom i andra länder, en oinskränkt testamentsrätt åter infördes, är jag öfvertygad, att detta förhållande skulle rectifieras, men icke genom bibehållande af half lott för qvinnan. Beviset ligger i den 1111 var. exceptionslagen för Våren ds härad, der hemmansklyfningén t. o. 111, är mindre, än inom andra skogsbvggder i samma län. Vill man återgå till principen att sammanföra och sammanhålla störa jordmassor i en hand, må man återgå till majoraterna och den oinskränkta testamentsrätten, nemi. den, sorn upphafdes genom 1810 års förordning; och dessutom finnes afven ett annat sätt för jordegendomens bibehållande i samma händer, nemi. att underlätta lösningsrätten. Men allt detta har intet sammanhang med frågan örn arfsrätten, utan det tillhör den ceconomiska lagstiftningen att bestämma, om ock på hvad sätt den större jordägaren får utlösa den mindre, Jag har blott yttrat mig häröfver för att visa deras misstag, som anse hemmansklyfningén bero af arfslagarna, och för att ådagalägga, huru falsk den satsen är, att frågan om jördens klyfning inverkar på principen om qvinnans arfslott. För min del har jag gillat Utsk:s åsigt redan från längre tid tillbaka, och ännu mer sedan mitt embete ålade mig att ytter - i6 Den i O c t o b e r f. tn. ligare öfverväga ämnet vid granskningen af nya lagförslaget. Jag gillade då principen af den lika arfsrätten, och jag kan ej nu vara mig olik; då jag icke kunnat öfvertyga» af flera högt upplysta män, som i detta ämne yttrat en motsatt tanka, kan jag än mindre öfvertygas af hvad de tvenne vårda ledamöterna här anfört, så vidt saken betraktas från rättsgrund. Är åter frågan att betrakta ämnet från andra eiler politiska synpunkter, så är det en helt annan sak, och då reducerar sig frågan derhän, om det är nyttigt att sammanföra stora egendomsmassor i en hand.
Af denna erhålla vi lefvande ingen bättre bild än genom den samtida skönlitteraturen, eftersom den historiska skildringen af samtiden aldrig kan bli fullt uppriktig eller oväldig. ”Romanen för dagen” bör således icke bli förbigången, ej häller broschyren för dagen i den fråga, om hvilken man vill bilda sig en mening. Men man skall blott icke tro att man behöfver bilda sig en mening om allt! Tvärtom måste man vänja sig att erkänna hvad man icke haft tid eller lust att läsa eller taga kännedom om och icke, som nu, tro alt man visar sin bildning genom att hafva en liten aning om allt möjligt. Det är genom äflan att följa med allting, som man icke hinner att i ro och med allvar läsa det väsentliga. Och det väsentliga är allt nytt eller gammalt, genom hvilket våra kunskaper ökas, vår känsla förädlas, vårt skönhetssinne förfinas, vår inbillning erhåller en rik värld att röra sig i, vår tanke en mångfald af synpunkter och idéförbindelser och vår förståelse af lifvet mer storhet och mer djup. Det är ett ypperligt sätt att tvinga sig själf att läsa väl om man, efter slutad läsning af en bok: antecknar sin väsentliga behållning af densamma. En sådan anteckningsbok öfver vår läsning blir också som en slags dagbok af vår egen utveckling, i synnerhet i fall vi till notiserna om bokens titel, dess författare och bokens grundtankar foga några egna omdömen om det lästa. Däremot borde man hälst undvika att läsa kritiker öfver böcker, innan man läst boken själf. Ty detta förvillarofta vårt eget omdöme om boken. Öfver hufvud läses nu för mycket böcker om böcker, i stället för att man borde läsa böckerna själfva i främsta rummet, sedan kritiska och biografiska arbeten öfver författarna. Den som t. ex. vill lära känna Shakespeare bör först läsa hans egna dramer och sedan t. ex. Henrik Schücks och Georg Brandes arbeten om Shakespeare. Äfven bör den, som i Stockholm har tillfälle därtill, förbinda sin läsning af Sverges historia med besök i historiska museum och lifrustkammaren. Läser man ett arbete af t. ex. Piehl om Egypten bör man förena detta med besök i den egyptiska afdelningen i museum. Läser man konsthistoria bör man göra flitiga besök i gipsafgjutningarna i Nationalmuseums trappuppgång, i skulpturafdelningen och i de olika målarskolorna.
Likaså skall efter första föredragningen af Utskotts betänkande, detsamma hvila på bordet till nästa sammanträde, då det bör till afgörande företagas, derest icke uppskof dermed till ett påföljande sammanträde af flere ledamöter begäres. §. 25. När ärende till afgörande förekommer, bör Ordföranden, sedan, på framställning af honom, öfverläggningen förklarats slutad, till Ståndet göra proposition, så affattad, att den kan med ja eller nej besvaras. Ordföranden tillkännagifver, huru efter hans uppfattning svaret utfallit; och skall dervid bero, derest icke omröstning begäres, hvilken då, efter förut uppgjord och justerad proposition samt contra-proposition, straxt derefter skall verkställas, med tryckta och omärkta, enkla, slutna och hoprullade sedlar; Och må proposition ej göras, om det voteras skall ej eller votering derom tillåtas. Före öppnandet af sedlarne skall uti frågor, som genom enkel röstöfvervigt afgöras, en sedel förseglad afläggas för att, derest rösterna utfalla lika, bestämma beslutet. Likaledes skola alla val verkställas med enkla och slutna sedlar, fria från all tvetydighet i anseende till personernas namn äfvensom från oriktighet i anseende till deras antal. Der två eller flera erhållit lika många röster, skiljes dem emellan genom lottning. §. 26. I frågor, som angå Ridderskapet och Adelns privilegier och andra förmåner eller förslag till ändring i denna Riddarhus-Ordning, eller ock afse afhändande eller användande af Ridderskapet och Adelns gemensamma fasta egendom, erfordras för bifall till hvad i afseende derå är föreslaget två tredjedelar af de afgifna rösterna. §• 27. Under hvarje Adelsmöte skall ett fullständigt diarium öfver alla vid detsamma förekommande ärenden föras och i Riddarhuskansliet vara att tillgå. För hvarje sammanträde uppgöres en föredragningslista, hvaraf en afskrift bör vara i Riddarhus-salen uppsatt, derå alla förändringar i föredragnings-ordningen, hvarom Ståndet må öfverenskomma, genast skola anmärkas. §. 28.
Hvad åter anginge sednare alternativet, innefattande anhållan, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer framställa förslag om beviljande, för denna jernvägs fulländande, af 75,000 Riksdalers statsbidrag, att för ändamålet disponeras af ett bolag, som förbunde sig att utföra arbetet i öfverensstämmelse med det af Löjtnanten Adelsköld sednast uppgjorda kostnadsförslag, mötte härvid visserligen den omständighet, att det nuvarande bolagets direktion, förmedelst kontrakt, tillförbundit sig att, utan annat stats-understöd, än det af Handelsoch Sjöfarts-fonden beviljade lånet, fullborda anläggningen; men då, med hänsigt till ifrågavande jernvägs nytta för ortens transport-rörelse och möjligheten att derigenom, till allmänt gagn, åt flera orter i landet sprida Norbergs rika malmtillgångar, det kunde synas icke obilligt, att jernvägsföretaget blefve annorledes än medelst lån af allmänna medel understödt, hemställde Stats-Rådet i underdånighet, huruvida icke ansökningen i denna del måtte varda Rikets Ständer genom Nådig Skrifvelse meddelad, på det att, i händelse Statens tillgångar funnes för närvarande medgifva en så beskaffad ytterligare utgift för kommunikationernas förbättrande, Rikets Ständer måtte komma i tillfälle att taga under pröfning frågan om det sökta stats-understödets beviljande, hvarvid, i sådant fall, jemte de för dylika understöd i allmänhet stadgade vilkor, torde böra föreskrifvas, att ett nytt bolag skall inom detta års utgång hafva bildat sig, som inlöser den färdiga delen af jernvägen och ställer antaglig säkerhet för väg-anläggningens fullbordande inom nästa års utgång, i öfverensstämmelse med Löjtnanten Adelskölds omförmälda förslag, sådant det, efter slutlig kontroll-granskning, kan varda af Kongl. Maj:t i nåder faslställdt; — blifvande, i alla händelser, det nuvarande bolaget förpligtadt att, enligt sitt åtagande, för hvilket säkerhet blifvit ställd, ansvara för återbetalningen till Handelsoch Sjöfarts-fonden af det derifrån utanordnade lånet.
Divisioner erfordrade , skulle förses med Ordinarie Löner, såsom ock, att dessa Löner, så •väl som de förut på IIof-Rätt ens Stat uppförde', komme att till lika belopp med Lötterne för vederlikar i Svea IIof-Rätt utgå; på grund hvaraf samma dels nja dels förhöjda Löner, under åren i8i3, 18r4 °ch 1815, blefvo utbetaldte? hvarefter Kongl. Majit, angående tillökning i Götha Hof-Rätts Tjern» sleittäns och Betjeuiilgs antal lill formerande af en 4;de Division, efter det Riksens Ständer vid 18i 5 års Riksdag sig der öfver ytrat, uti nådigt Bref den xi October samma år förordnat, att aflöning fordell då föreslagne ökade personalen, till enahanda belopp sorn ordinarie vederlikar åtnjöto, skulle bestås och af Andra Hufvud-Titulns Besparingar utgå, emedan Riksens Ständer, i anseende till den ifrågastälkle allmänna re - Sluts*- Utskottets Betänkanden. t3äi glcring af Ämbets-verken, ansågo denna tillökning böra i sammanhang dermed förekomma lill upptagande ä Stak För den vid i8i5, års Riksdag beviljade Lön-förbättring åt Ämbetsoch Tjenstemannå-Staterna i allmänhet från 1816 års början, skulle åter , med inberäknandö af den vid 1812 års för vissa Verk anslagne tillökning, 1811 års Stat tagas till grund; af hvilken orsak Lönerne för Kongl. Götha Idof-Rätts Cancellioch Vakt-Betjelling lör år 1816 och sedermera icke blifvit upptagne och utbelaldte till hägre belopp, än i förhållande till hvad de på Staten år 1811 utgjorde, hvarigenom uppkommit den anmälda difFeraiicen i Lönerne för Vctuarien, Cancellisterne och Vakt-Betjeningen.
Denna åtgärd fordrar ingen ny uppoffring å det ali.mannas sida ; den medför lättnad i de tjenstemäns arbete, hvilka det nu åligger att för hvarje ankommande fartyg utgifva föringens belopp; den bidrager i någon mån till räkenskapernas förenkling, och sjömannen skulle derigenom, mot en ringa, för ögonblicket nästan omärklig uppoffring, vinna en bättre utsigt för sin framtid, mera mod under arbete och faror, samt en välkommen hjelp, då ålderdomen eller en inträffad olyckshändelse satt honom ur stånd att sjelf förtjena sitt uppehälle. Enl. comiterades tanka skulle hoppet om ett sådant understöd jemväl blifva ett verksamt medel att förekomma Svenska sjömäns rymning på utländsk ort, och beviljandet deraf utgöra en passande belöning för sådana sjöfarande, som icke låtit förleda sig af en större vinst för ögonblicket att öfvergifva sin antagna tjenst och sitt fädernesland. Om detta underd. förslag skulle vinna nåd. bifall, så torde föringens belopp tills vidare böra i banken insättas för den blifvande pensionsfondens räkning, och en särskild comité af sakkunnige och för sjöfolkets bästa nitälskande personer, äfvensom af sjöcapitainer och sjömän, erhålla nåd. uppdrag alt utarbeta förslag till reglemente för användandet och förvaltningen af den summa, hvilken såsom ersättning för föringen framgent komme att af tullmedlen utgå. Lades på bordet. Hr Flosen blad, Bernhard: I sjelfva urkunden af bankens stiftelse 1668, förbehöllo R. St. sig att kunna använda den deraf fallande vinst ad publicos usus, d. v. s. till allmänna behof. Den tiden fanns dock icke någon grundfond eller orubblig capitalbehållning utöfver alla skulder , utan den enda säkerhet bankens fordringsägare ägde , för fall af förlust på bancorörelsen, var R. St:s s. k. garanti. Först genom bancolagen af i83o stadgades för banken en orubblig grundfond af 4 400!000 r:dr b:co. Men utöfver denna har banken, genom öfverskotten af dess vinst, sedan aila utgifter eller förluster blifvit betäckta, samlat ett betydande öfverskott.
Hvad Wisby stads folkrikhet beträffar, har den visserligen öfver 4,000 innevånare, men hvad dess rikedom deremot angår, så är beklagligtvis förhållandet det, att det största antalet af dess folkmängd består af fattige. Att handeln på sednare tider nedgått och att i följd deraf de fattiges antal betydligen ökats i förhållande till dem som hafva någon enskild förmögenhet är allmänt bekant. Således långt ifrån alt vara i välstånd, är staden snarare att anse som fattig. Det oaktadt har denna stad med de största ansträngningar gjort stora omkostnader till för det mesta productiva ändamål, såsom bland annat till förbättrande af dess hamn, hvartill staden sammanskjutit 40,000 r:dr. Den erhöll väl äfven dertill statsanslag, men nyssnämnde summa torde dock befinnas vara rätt betydlig för denna stads samhälle. Då man sålunda ser de bemödanden denna stad gjort för nyttiga företag, tror jag det vara mycket skäl, att R. St. nu visa sin välvilja emot densamma. Hr Rosenblad: I anledn. af hvad Frih. Raab här yttrat, anhåller jag att få fästa hans uppmärksamhet derpå, att alla domkyrkor i Riket, med undantag af Wisby, hafva anslag af kronotionden till sitt underhåll. Det särskilda förhållandet, att Gottland, då reformationen inträffade, icke utgjorde ett särskildt stift, jemte andra omständigheter utgöra orsaken dertill, att denna kyrka icke har något anslag; då deremot en annan domkyrka, hvilken finnes i en stad, som ligger midt emot, den nemi. i Calmar (och Den 7 December e. m. 217 (och hvilken kan sättas i jemförelse med Wisby domkyrka till storleken, och som visserligen icke är sämre i afseende på förmögenheten) har ett icke obetydligt anslag sig förbehållet, nemi. visst af hvarje kyrka i stiftet, och dessutom ett särskildt bidrag af R. St. Hr Bildt, Knut: Som jag är innevånare i staden Wisby, anhåller jag alt, i anledn. af hvad Frih. Raab yttrat, få säga några ord. Han sade, att Wisby skulle vara en förmögen ort och en så folkrik stad, alt den sjelf kunde bekosta sin kyrkas reparerande och underhållande.