Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jernverk lydand® Recognitions - Skog i Örebro och Vermelands Län, åt Verkets Interressenter emot en sammanräknad köpeskilling af 1074 R:dr 41 sk, f> r:st. B.co. Af de utaf Kongl. Kammar - och BergsCollegierne sålunda meddeldte Hand ingar har StatsUtskottet inhämtat, att å en del Recogniiions-Skogar hafva ansökningar om Skatteköp inom föreskrifven tid till Kongl. Kammar-Collegitim inkommit , å några efter den i författningarne bestämda tid, samt å en stor del eller de fleste alldeles icke någon sådan anmälan, blifvit gjoid. Då häraf sig visar att hvad genom Kongl. Förordningen den 4 Februarii 1811 blifvit stadgadt angående Recognitions-Skogarnes afmätande och undersökning m. m. i afseende på deras upplåtande och användande såsom Riksens Ständer vid 180g och 1810 årens Riksdag förordnade, ännu icke, i anseende till dervid förekomne liirftler och svårigheter, hunnit lomma till någon allmännare verkställighet, har Stats - Utskottet, som ansett Bruksägarnes xätt icke kunna ifragastäIlas att så snart de åtgärder blifva vidtagne som böra föregå skattejösningen af de dem til delande Recognitionstikogar, sig deraf i föreskrifven ordning begagna, på Sätt högstberörde Nådiga Författning bestämmer, skolat tillstyrka Riksens Höglofl. Stan. der, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det måtte de hinder som mött verkstäl - Ståts-Utskottets Betänk anden. ligheten häraf genom Kongl Maj:ts Nådiga omsoig varda undanröjde samt verksamme anstalter vidtagas till befordrande af ändamålet, så att den för Staten afsedda forman vid ifrågavarande disposition af Recognitions - Skog true måtte vinnas; Hvarförutan och sorn hätvid jemväl synes nödigt, att utom de uti 1811 års Kongl.
Af dessa skäl hafva äfven, sedan frågor Bevillnings-Utskattets BeiSnkcinden. 4.23 blifvit yppade, angående, ej mindre ett så be. skaffadt stadgande, hvarigenom Kongl. Maj:t sattes i tillfälle, att utan afvaktan af Riksens Hoslöf!. Ständers vid en inträffande Riksdag afgifvande yttrande , under mellantiden vidtaga de af omständigheterne och Rikets sannskyldige Stats, interesse påfordrade förändringar i deri då gällande Stora Sjö Tulls-Taxan, än ock Randt-TuIlarnes upphäfvande, Riksens Höglofl. Ständer i förstnärnde hänseende, genom underdåniga skrifvelser af den 14 och 30 Martii 1810, hvarom äfven Riksdags Beslutets 27 §. innehåller, dels uppgifvit till hvilket belopp och under hvad vill. kor Sjö Tullen, å inkommande och utgående varor, kunde af Kongl. Majit i Nåder förhöjas eller nedsättas, dels ock stadgat sin öfvertygelse, rörande Randt Tull,irnes upphörande, med underdånigt afseende på de frågor, hvarpå Kongl. Majit i Nådigt svar af den 7 Martii vändt Rik. sens Ständers uppmärksamhet, under nådigt för. klarande tillika, att emedan Randt Tulls afgif. terne, enligt 60 §. Regerings Formen, räknades till den Bevillning Riksens Ständer egde, att allena bestämma, och det således nfdem berodde, att bibehålla eller afskaffa dessa afgifter, i hvil ket sednare fall, äfven anstalterna till deras uppbörd såsom sådane , borde försvinna, ansåge Kongl, Majit det tillkomma Riksens Ständer, att i detta Revilinings mål fatta ett afgörande Beslut.
Sedan Lena natten mellan den 27 och 28 augusti skilts från Vega, ångade hon mot land och kom redan samma dag till Lena-deltats nordostligaste udde, belägen vid 73° 47′ n. br.214 Det var här, som lotsens sjömärke skulle vara uppfördt, men någon lots fans ej, och ingen flaggstång syntes. För att få rätt på detta inseglingsmärke for Johannesen 40 kilometer längs stranden vester ut, men då han äfven i denna riktning sökte det förgäfves, vände han åter till det förstnämnda stället och landsteg der. På stranden stod en mycket gammal koja, som redan blifvit alldeles jordfyld; förmodligen härrörde den från någon bland de expeditioner, som besökt trakten i början af detta århundrade. Vilda renar sågos i mängd. Då enligt det anförda kontraktet sjömärket skulle synas från Kap Olonek, ångade Johannesen ännu en gång mot vester, följande landet så nära som möjligt. Men då farvattnet här blef allt mer och mer grundt, utan att man fick sigte på något torn, måste Johannesen finna sig i att sjelf leta sin väg genom deltalandet, och han beslöt att för detta ändamål uppsöka ostligaste mynningsarmen, hvilken på kartorna är utritad ganska bred och äfven tyckes hafva blifvit begagnad af »den stora nordiska expeditionens» fartyg.215 Ångaren Lena. Hans Christian Johannesen, Befälhavare på Lena. Fyratio kilometer öster om Lena-deltats nordspets träffade Johannesen tre sandbankar, hvilka han kringseglade. Sedan han kommit förbi dessa, blef farvattnet djupare, så att han kunde gå fram på ett afstånd af 5 kilometer från land. Den 1 sept. kastade Johannesen ankar i en bugt på fastlandet i granskapet af det Bychowska inloppet, och härifrån fortsatte han den 3 sept. kl. 2 t. 30 m. f. m. vidare uppför floden. Men redan kl. 10 f. m. råkade Lena på grund. Vattnet var i fallande och började åter att stiga först en timme efter midnatt. Man kom derför först följande dag kl. 8 f. m. loss, och det med stor möda. Seglingen genom deltalandet försvårades derigenom, att de kartor, som uppgjorts för 140 år sedan, nu äro alldeles obrukbara.
Epligt till sammansatta Utskotten ankomna protokolls-utdrag för den 22 och 26 nästlidne April har Utskottens ofvanberörde betänkande med dervid fogade serskilta förslag till förordning, angående dels tillverkning och omdistillering af bränvin, dels ock försäljning och transport af bränvin, blifvit från 5:ne riksstånd, nemligen Itidderskapet och Adeln samt Presteoch Bondestånden i dess helhet, äfvensom från Borgare-ståndet i vissa delar deraf, fiterremitteradt, hufvudsakligen på grund af följande dervid gjorda anmärkningar nemligen: l:o 1 afseende å grunderna och vilkor en för rättigheten att tillverka och omdistillera bränvin samt förslaget till förordning angåendetillverkning och omdistil lering af bränvin: llos Itidderskapet och Adeln: Af herr Grefve Hamilton II. L. II.:' Att, dä Kongl, förordningen af den 13 Juni 1845, angående vilkoren för tillverkning af bränvin, är till sina verkningar känd och man följaktligen vore i stånd att afhjelpa dess hufvudsakligaste brister, utan att behöfva frukta att, genom införandet af något nytt, åstadkomma ett tillstånd, sämre än det närvarande, hufvudgrunderna i nämnde förordning oförändrade borde bibehållas och att i deras tillämpning endast föreslås de förändringar, hvilkas behöflighet vore af erfarenheten bekräftad, hvarigenom äfven de fördelar vunnos, att ingen enskild rubbades i sin hushållning och att inga onödiga kostnader förorsakades bränvinsbrännare genom ådagaläggande att i ett eller annat afseende förändra befintlig redskap. Af herr Hammarhjelm Carl Gustaf: Att då Januari och Februari månader hafva korta dagar och stark köld, en af dessa månader borde indragas och i stället Maj månad, då största bristen på höfoder inträffade, blifva för bränvinsbränningens utöfvande tillåten; att skatten för Usta klassens bränvinspannor, isynnerhet den af 14 och 16 kannors rymd, må oförändrad bibehållas; Bih. till ii. st.
jag skulle mycket gärna vilja stå till er tjänst, men min tid är för närvarande så strängt upptagen, att jag ej anser mig kunna börja med er behandling genast. Skulle ni ej därför vilja vända er till doktor A. ; han är en mycket skicklig och samvetsgrann lä- kare, hvarför jag kan rekommendera honom på dst varmaste ' etc. Nå, tror du inte, Erik, att fru A. mycket rikligt går till doktor Å. låter sig behandlas af honom och — troligen blir minst lika belåten med denne, eftersom han antagligen gör sitt allra bästa, dels af intresse för kallet och dels af tacksamhet för rekommendationen. Ja, ser du, » här slutade lilla fru B o y sitt långa tal, helt andfådd och varm, » det var det här jag tänkte ut, och säg mig nu, o m du inte tror, att jag har rätt i hvad jag sagt. » Hon grep energiskt om hans båda händer och såg djupt in i hans ögon, hvilka nu glänste fuktiga emot henne. Han böjde sig ner och tryckte en kyss på hennes panna. » Jo, Annie, visst har du rätt, och det har nog också någon gång föresväfvat mig, som vore en jämnare fördelning mer fördelaktig lika väl för läkaren som för patienten. Men det tycks ofta som skulle patienterna ej trifvas riktigt hos en läkare, såvida de ej få sitta och vänta i timtal i ett öfverfylldt rum — då först tyckas de fatta en verklig tilltro till hans skicklighet. Och hvad beträffar läkarne, så känner du nog det gamla ordspråket: ' mycket vill ha mer ', och jag vet, att äfven strängt anlitade, berömda doktorer ibland känna oro, då de tycka sig märka en minskning af antalet besökande. Därför är det nog ej heller så lätt att själfmant afsäga sig kunder till en annans förmån. Nej, vet du, hvad förståndsmänniskorna skulle kalla sådana där funderingar? De skulle kalla dem utopier, käraste, A. Blombcifj foto. A. Blomberg foto. ALLM. BARNHUSET: I SKOLAN. därför att de ej lämpa sig för verkligheten — höra blott hemma i fantasiens förlofvade land.
Iiär ofvan tili sitt ilufvu^sakIiAa inneiräii intagna un6er°-' kläning skrifveiss i ämnet varrier Ilärilos till Ilikets 8tänliers 8t3ts-I7tsIt0tt i Wäller ölveriemnaä; oell KonAi. l^lapt forkiifver kikets 8täncier8 8tatsUtskott mecl sli i^onAi, Wäc! oell önnest stäciss väl^eväAen Datum ut supra. /o/ran a/ WÄ/NF a/ ^?otl>oo//Äkö/vs/''^^»lMvs-^e/rtie/r,' ^ä//ee r-r/o^^Aanr^ Wär varancle:' II.' D. Hörr lustitiss Ztats-lVIinistern ^o^eö/ac//^^ Ltats^kääen, Herr Drilrerre Da»e^ö/e/^ a/ Z^rnAck/'^ //r/-6 ^. - Orefve /i/o>»s^ oelr Friirei re »^ae7 2-0» //o/§tln>n 8e<lan, i enIlKlret me6 Xonzl. Klapts KääiAL 8krikvel86 till kikets 8tänc!ör8 8kgt8-I7tskott om anvisande af erforclerli^E niebel för aflöning intill »asta HksäaA ät en tillokacl embetsoell tjenstonianna-pei sonal uti 8tats-6ontoiret, lilifvit i eonoept uppsatt, sä uppläste nm t. 5. Departements^Llielen, 8tats-llääet a/^ clenns skrifvelse tilI justering.
Skydds, afgiften och utsätta den ansedda behäll. na inkomsten för deras enskillta Egendomar, Werk och Inrättningar. Fördem af Husfolk och Tjenstehjon, för hwilka flere grader i Ta. nffen N:v 2. ära utsatte, säsom Informatorer, Handelsbokhällare, med flere, fökefläs deremot alltid afgifterne. 6w I anseende till Bränwinsbrännings. afgiften har Berednings-Comiteen ingen wi. dare befattning, än att för Utjordar, hwars Ägare åstunda bränna, föreflä Hemmantal, i jem - Den r i October. 6r jemförelse med jord af lika godhet, som är i Hemmantal uppförd, hwilket anteknas i gite Columnen. 7:0 Afgiften för Hustru och hemmawaran. de Varn, beräknas och utföres alltid af Taxe. rings-Comiteerne esker Mannens och Fadrens bade Skydds, och Inkomst.afgift, sä ofta den senare öfwerstiger den förra. Har den Skattffylldige pä en gäng afgift bade för Embete och Tjenst samt för bchällen Inkomst af enskild egendom, beräknas Hustruns och Barnens afgift jemwal ester sammaoräknade finnman af den Skattskulld.qes Bcwillmng för Tjenst och behällen Inkomst af enskild 'egendom. Det skulle synas, som Bewillningen för Hustru och Barn alltid owillkorligen barde utföras endast i Columnen för Skydds-afgift, men om denne Bewillning, dä den beräknäs efter Mannens eller Fadrens Maximi, afgift, infördes i nämde Coluinn, skulle derigenom förloras en af de upplysningar, som genom inrättningen af Taxerings» Längderna äsyftas, neml. den, att fä upplyst, huru mycket Bewillningen för hela Riket hade utgjort, om dea endast efter Skydds afgift ut, gätt, hwilket genom General-Sammandraget af Taxerings Längderne kommer att utwisas.
Det synes tillhöra vår tids organisations anda, att hufvudsakligast åse personliga fördelar, särdeles för det högre Befälet. Sådan synes grunden varit för Arméens så kallade nya organisation, men vi finna äfven huru dessa förhål - 96 Din 7 Julii f. in-. landen sträcka sig till Flottorne, då vi uti femte punkten af Utskottets Betänkande finas, hurusom det blifvit begärt, att det Herr Amiralen Coijet tillagde arfvode under den tid Herr General Amiralen Friherre von Stedingk uppbär Chefslönen vid Arméens Flotta skulle på Stat blifva uppförda Det är ganska mycketji sin ordning, att Herr Amiral Coijet förses med nödige inkomster för den tjenst han bestrider} men då det för Arméen är stadgadt, att Generalspersoner sorn icke Förrätta sine tjenster, till de Tjenstförrättande afstå en vis9 del af lönen finnér jag i högsta måtto besynnerligt, att icke förhållandet äfven är sådant här, och lärer det icke kunna hänföras till den stränga noggranhet, som i anseende till allmänna medels förvaltning uti Constitutionela Stater bör äga rum, att Herr Friherre von Stedingk tillgodonjuter hela Chefslönen u« tsn att derföre göra tjenst, och kanske dessutom flere löner, under det att Amiral Coijet för hela Chefskapets bestyrande blott njuter ett obetydligt arfvode, som dock ökar Sratsanslaget endast derföre att man ansedt GeneralAmiraln Friherre von Stedingk derigenom böra gynnas. Uti Sjunde punkten tillstyrkes äfven de af Kongl. Maj:t under den 26 Junii 1820 i Nåder beviljade 32 R:dr till expencer för AmiralitetsConsistorium i Carlskrona. Jag skulle för min del tro, att alla dyli-' ® ka * / Dm 7 Julii f. rn. 97 ka af Styrelsen beviljade nya utgifter icke af Riksens Ständer borde godkännas ; följden skulle nödvändigt blifva mindre bekymmerslöshet vid beviljandet af nya fordringar.
Enligt Herr Archiatornoch Commcndcuren vc>n 8cnnlLsnllsi'm8 upgist, has» wa wid past 150 ston ärligen för kringliggande landtbons räkning wid Strömsholm blifwit betäckta: 06) om man derefter endast skulle räkna 102 föl, sä will det säga'-mycket för en landsort, hwilken eljest icke producerar hästar, men ärligen behöfwer ett »visit antal för att remontera en Cavallerie-troupve och betjena ett »vidsträckt bergsbruk. Om den förändring små» ningom göres med Strömsholms Stuteri inrättning, att densamma som förut warit förnämligast kill pryduction af sädana hästar, hwilka för luxen mäste un« derhällas, hädanefter fores med ctk större antal mindre hingstar af Utwald race, sä skall den omförmälde förmän för orten ofelbart blifwa betydligare. Genom en sädan anstalt är att förmoda, det tvid nu upstegrade hästpris flere landtbrukare skulle förse sig med goda Fölston, och med en, genom ett dagligen till» wäxande landtbruk, ökad scdertillgäng, sluteligen as egen omtanka och uran någon upofsring af Slaten bringa Örtens hästafvel till hwad den kunde och borr de bliswa. 4:0 Att da det är en allmänt ärkänd sanning att racernes förbättrande af alla slags kreatur bör wara bland landtbrukcrs wigtigastc föremal, och att nästan intet landi Europa nu kan nämnas, hwarcst icke stora upoffcingar, antingen as Staten eller enskilda i sädan afsigt blifwit gjorda, wore det i min tanka (för att nyttja 'kj^erbfalms egna ord) rysligt och en ren vandalisms i occonomien att wilja förstöra en Stumie-inrättning sorn »ned afla fina fcl, warit af Den 29 December. 1659 in obestridlig nytta för dct Alllmänna och kan under cn förbättrad styrelse hädanefter bliswa dck ännu mera, utan nägons lidande eller försäng.
Skillnaden utgör alltså endast 3,711 man, ehuru en hel beväringsklass blifvit tillagd den i förslaget förordade organisationen. Frågan blir då, hvilkendera organisationen i sig innebär större kraft till försvar, den gamla med en stam af 34,301 inan, hvaraf 32,381 stridande, i förening med 104,250 man beväring, hvilken sednare exercerat endast ett år, eller den föreslagna, med en stam af 17,162 man, hvaraf 14,951 stridande och en beväring af 125,100 man, som undergått tvenne års vapenöfningar. Att beväringsmanskapet i det nya förslaget, både genom sin numerära öfverlägsenhet och sin fullkomligare öfning, har ett stort företräde framför det gamla systemets beväring, kan ej nekas; men, då man tager i betraktande, att den stridande delen af nuvarande stam är mer än dubbelt så talrik som den i förslaget upptagna, och att den derjemte består af i allmänhet utvaldt manskap, en följd deraf, att, vid tillsättandet af ledigheter inom indeldta arméen, val kart göras emellan de många, som dertill anmäla sig, torde man ega grundad anledning att betvifla, det den nya organisationen på det hela eger större försvarsförmåga än den nuvarande. I förslaget upptages derjemte, såsom sjelfva slutstenen i försvarssystemet, landtstormen, hvars första uppbåd beräknas till 250.200, och det andra til! 208.500 man. Skulle svenska nationen vilja ingå på en, ända till 50:de ålders året utsträckt, värnpligt, så kunde denna ifrån Preussen upptagna idé med lika förmån inympas på det gamla systemet. Men rnedgifvas måste, alt fördelen äfven här lutar åt förslaget, i anseende till den Stånga öfning, dess Jandtstorm undergått. Meningen med en landtstorm är dock nästan aldrig, att den skall ensam möta fienden i öppen slagtning.
Då Utskottet ej kan undgå att erkänna giltigheten af de skäl, som sålunda blifvit emot den ifrågasatta anordningen anförda af den myndighet, hvilken eger mesta sakkännedom i ämnet, anser Utskottet sig desto mindre kunna understödja motionärens framställning, som det af honom åberopade förhållande med arbetet å norra stambanan synes vara en enkel följd af tillämpningen utaf Rikets Ständers vid sistlidna riksdag uttalade önskan beträffande arbetsplanen för stambanornas fullbordan, att nemligen södra stambanan måtte så fort som möjligt öppnas för trafiken, och det af motionären åsyftade ändamål icke lärer kunna vinnas, med mindre nödiga medel till bestridande af kostnaderna för de utomordentliga åtgärder, Jernvägsstyrelsen antydt, anskaffades; det motionären likväl ej ens ifrågasatt; hemställande alltså Utskottet vördsamligen, att Herr Sundvallsons omförmälda motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 27 hlovember 1865. 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 5. ffl:o 6. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Nov. 1865, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning aj väckt motion angående nedsättning i losen för uträkning af augmentsränta och om behörighet att verkställa sådan uträkning.
N:o 27. undersökning och pröfning angående besutenhet föregått, antingen hos Härads-rätt eller af Konungens Befallningshafvande, innan lagfart beviljats, eller åho å ulklufven del blifvit för särskild rök antecknad. Vidare innefatta läns-kommittéernas yttranden upplysning, bland annat derom, att jord-afsöndringar för alltid eller på viss tid under de sednare 20 åren egt rum i större mån, än tillförene uti Stockholms, Orebro, Skaraborgs, Calmar, Hallands, Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Westerbottens och Jemtlands län, samt särdeles efter 102 7 uti Stockholms, Hallands, Malmöhus, Blekinge och Westerbottens län äfvensom på Öland. Afsöndringar af lägenheter för alltid, under eganderätt, hade skett inom Orebro, Wermlands, Östergöthlands, Skaraborgs, Kronobergs, Malmöhus, Christianstads, Blekinge, Wester-Norrlands och Jemtlands län. I afseende på de afsöndrade lägenheternas rymd, jemte öfriga vilkor för afsöndrings laglighet, voro förlättningarnes föreskrifter iakttagne inom Östergöthlands och Hallands län samt på Öland; men inom andra län hade dessa föreskrifter blifvit helt och hållet förbisedda; och gjorde de flesta kommittéerna hemställan om förändrade föreskrifter i flera delar af 2 kap. i 182 7 års förordning, äfvensom att nödiga kontroller å elterlefnaden deraf måtte stadgas. Förpantningar af jord voro vanliga i de flesta af rikets län, men hade icke under de sednare tjugu åren egt rum i större mån, än förut i flera än 8 län, samt provinserna Helsingland och Herjeådalen. I 4 län ansågs detta sätt att upplåta jord för gagneligt, men förmenades deremot vara bestämdt skadligt i 8 län; och hvad mindre torp och backstugor anginge, hade de under de sednare åren betydligen tilltagit i alla rikets län, hvilken tillökning visat sig skadlig, i det fattighjonens antal i bredd med dessa mindre lägenheter, hvarmed högst ett mindre potatis-land åtföljde, år från år ökat sig, under det sedligheten i samma mån aftagit.
Fäste man sig blott vid den bleka hyn och de något insjunkna kinderna med deras hektiska rodnad, då tyckte man sig se resignationen personifierad; men fick man så höra denna skenbart så flegmatiska varelse tala med en af energi och lifslust vibrerande stämma och se de klara, stålgrå ögonen blixtra, då märkte man genast, att det icke var blott ett sjukligt, ömtåligt barn man hade framför sig, utan fastmera en mognad, kanske i förtid mognad kvinna med brinnande åtrå att lefva och verka. Hon var, som sagdt, nitton år, när jag lärde känna henne däruppe i den evigt ungdomliga staden vid Fyris. Det var en hel vinter hon den gången tillbragte där, och vi träffade under den tiden ofta tillsamman. Man kände sig också ovilkorligt dragen till denna fina, späda varelse, som på djupet af sitt väsen gömde så mycket af dådlust och viljekraft. Hon var så olik alla andra unga flickor vid hennes ålder; för hvarje dag intresserade man sig allt mera för denna egendomliga, ädla karaktär, hvars lösen var icke att njuta, utan att lefva och att lefva icke för sig, utan för andra. Men för hvarje dag blefvo också de röda rosorna på hennes kinder allt bjärtare och de vackra, djupa ögonen allt mera glänsande klara. T y TJpsala är, särskildt vintertiden, minst af allt någon Riviera. Det blef ändtligen vår äfven efter den vintern. Och om det också på visst sätt alltid är vårstämning däruppe vid Fyris, så blir det dock vid den verkliga vårens annalkande lifligare än eljes. Och när så plötsligt promenaderna fyllas af hvitmössor och sprittande vårsånger tona, då ryckes äfven det dystraste sinne med. Och nu skulle studentkåren hålla vårfest. Den ena festklädda skaran efter den andra strömmade in genom Botariska trädgårdens portar och spred sig i dess skuggiga alléer och på dess slingrande sandgångar. Jag hade den lyckan att den aftonen vara hennes kavaljer. Hon var vid ovanligt lifligt humör; hon talade med en öppenhet och oförbehållsamhet som aldrig förr, och hennes stämma vittnade om energi och en lifslust så stor, att man nästan glömde blekheten i hyn och den flammande rodnaden på kinderna.
I afseende åter på de beslut, som uti sak blifvit af Utskottet fattade; så och jemte det jag förenar mig uti den af Herr Prytz afgifna reservation, i fråga om bevillningen för caractairs-fullmagter och för beslagare-andelar utaf utländskt förbrutet dömdt gods, som olofiigen införts till Riket, linner jag mig äfven föranlåten reservera mig emot det i l;sla momentet af 46 §, angående skattskyldigs mantalsskrifningsort, utaf Utskottet gjorda tillägg, 1,sd vida icke laga hinder af stadgandet i Kongl. Kungörelsen den 5 Decem - 4<> Bevillnings-Utskottets Betänkande, N-o ii. ber ij88 skulle möta’', enär genom detta tillägg vederbörande manlalsskrifniugslörrättare fått sig tillagd en pröfningsrätt, som endast Konungens Befallningshafvande tillkommer, och en instance för dylika frågors behandling sålunda blifvit bildad, hvilken, hittills okänd, är af natur att sakna all slags behörighet,” Uti denna reservation instämde Herr Conlracts-Proslen Nibelius, i syftningen af 2:dra och 3:dje punkterna, samt Herr Gillberg, i fiågaom27 och 50 §§. Herr Prytz, Lars Adolf: "Emot följande, i de föreslagna allmänna grunderne för Bevillningens utgörande, fattade beslut reserverar jag mig : l:o Att arbetsfolk, så väl i städerne, som på landet samt vid Brak, Bergverk och alla öfriga Inrättningar fortfarande åläggas bevillning (se 15, 27 och 29 §§). Om än den råa arbetskraften må anses vara ett capital, så är likväl delta capital af den art, att det föga lemnar någon behållning utöfver de dagliga och nödvändigaste lefnadsbehofvens tillfredsställande, och borde således icke påläggas någon beskattning, helst de verklige och räntegifvande capitalen endast indireele och högst osäkert med en sådan kunna påhittas.