Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdag för järnvägsanläggningar beviljade statsbidrag, löre upplåningens början, beloppet af det .första lån, som emot fonderade stats-obligationer skulle upptagas, bestämdt till 2,000,000 R:dr B:ko eller 5,000,000 R:dr R:mt; och fastställdes ränte-vilkorcn för samma lån tili dels 4 proc. utan kapital-rabatt, dels 5% proc. med sådan rabatt, hvarvid densamma utsattes till 12'/3 proc., så att, för erhållande af de med sistnämnde räntefot löpande obligationerna, skulle erläggas 87‘/2 proc. utaf det deruti för skrifna kapital; varande, i öfverensstämmelse med de af Kongl. Majit och Rikets Ständer härom fattade beslut och meddelade föreskrifter, alla vid denna upplåning utgifna obligationer ouppsägbara å innehafvarens sida; dock som ett årligt anslag, svarande mot 5 proc. å det belopp, hvilket skall upplånas, blifvit till ränteliqvider och kapitalets amortering anvisadt, så bör minst '/2 proc. å deu förskrifna lånesumman årligen kunna användas till lånets återbetalning. Utaf ofvannämnde upplåningssumma, hvars bestämmande grundade sig på de för Fullmäktige då kända förhållanden, har väl endast en mindre del emot nu uppgifna lånevilkor kunnat erhållas. Sådant oaktadt, har Riksgälds-kontoret likväl allt hittills varit i tillfälle att genast efter erhållna reqvisitioner och i öfverensstämmelse med härom meddelade föreskrifter fullgöra alla utbetalningar, som för jernvägsarbetens utfö rande under sistförflutna Riksdag beviljades och detta verk ålades samt derefter bordt verkställas. Således har Riksgälds-kontoret befunnit sig i den fördelaktiga ställning, att kontorets förmåga att utbetala de till utgående derifrån såsom anslag eller lån för omförmälda företag anvisade statsbidrag icke varit beroende af deu för dertill erforderliga medels erhållande medgifna och företagna upplånings större eiler mindre framgång. Enligt ordalydelsen af Kongl.
M. dels mätte täckas af de medel, som äro dertill afsedda, anvisa något understöd ät IIr Dillner för tryckningskostnadens bestridande, och dels genom Consistorierna anbefalla kyrkorna att skaffa sig delta nyttiga arbete när det utkommit. På denna grund kan jag ej instämma med dem som yrkat afslag, och derigenom velat afskära hela frågan, nian får för min del underställa R. o. Ad., om det icke vore lämpligast att återremittera detta betänk., för alt få det ändradt i enlighet med den framställning jag nu haft äran göra. Gr. Lagerbjelke: Det var i anledn. af Frih. Hamiltons anförande, som jag begärde ordet. Min mening har aldrig varit att kasta någon skugga på Hr Dillner. Jag hyser ingen misstanka, att han skulle på något sätt missbruka sin rätt att få sin bok köpt, utan jag har endast ansett det olämpligt och formvidrigt alt åt en enskild person öfverlemna en sådan rättighet. Frih. Hamilton: Jag är förekommen af Hr Rosenblad och får förena mig med honom i begäran om återremiss af detta betänk. med åläggande för Ekon.Utsk. att sammanträda med StatsUtsk. till öfverläggning i denna fråga. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Frih. Hamilton i förslaget alt betänk, må återremitteras, såvida derigenom kan vinnas, på sätt Frih. Hamilton synes åsyfta, ett sammanträde med StatsUtsk., hvaraf bidrag af statsmedel kan blifva en följd. Hr Lefre'n, Johan Pehr, förklarade, det han äfven instämde med Frih. Hamilton. Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 25 blef, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. återremitteradt, med förklarande, att detta mål borde jemväl af StatsUtsk. behandlas. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 2 dennes på bordet lagda betänk. N:o 26, i anledn. af väckt fråga om den K. Theaterns utarrendering till enskilde personer.
Sedan StatsUtskottet ifrån de för Svea, Götha och Wendes ArlilleriRegementen föreslagne Stater, tillsammans utgörande 327,937 R:dr 34 sk. 6 rst., afdragitde, genom deruti ingående silfver-beräkning, uppkomne Den si Maji f. m. 5? ojemna tillökningar emot Banco, liar Utskottet, efter uppgjorde Stater, tillstyrkt, att för dessa Regementer nu skulle å Stat upptagas 324,70-7: 34.6., hvaraf, sedan förra ArlilleriStaterne, 247,194: 3. 6, och för Konungens Eget Värfvade Regemente 49>53o: i4-> derifrån afgålt, återstoden skulle såsom tillökadt anslag uppföras med 27,983: 17. Detta tillökade anslag synes visserligen till siffran öfverstiga den af Kongl. Maj:t för Artilleriet äskade tillökning af 22,3i8: 17.; men då den genom Konungens Eget Yärfvade Regementes indragninguppkomne, och såsom tillgång till förminskning i Artilleriets anslag af Kgl. Maj:t upptagne, besparing af 1,979 t:r spanmål, i penningar utförde till 9,895 R:dr, icke, efter hvad StatsUlskotlet förmäler, såsom någon sådan tillgång blir att anses, enär samma spanmåls-besparing är för andra behof inom 3:dje IIufvudTiteln af Utskottet påräknad, så uppstår emellan det af Kongl. Maj:t i Dess Nådiga Proposition anmälde behof, och det anslag SlatsUtskottet tillstyrkt, en brist af 3,23o R:dr,i sorn jag hemställer att StatsUtskottet, genom anvisande tillgångar, måtte afhjelpa.
Ert sista bref till ”Tardif” har jag icke allenast emottagit utan äfven besvarat, men förmodligen har brefvet på ett eller annat sätt förkommit och jag tager mig derföre friheten att ånyo sända er min adress. Jag hoppas att Ni förvissat Er om mina uppgifters riktighet i allt som rör min person, undantagande mitt verkliga namn, hvilket jag då ansåg temligen ”hors de question”. Åtminstone har Ni redan haft tillfälle nog att genom Anna Nordqvist få reda på mig, och jag fruktar sannerligen icke för några efterforskningar. Hvad allt detta kunde komma saken vid har jag emellertid svårt att förstå, ty Herr Ernst Beckman har aldrig varit förhindrad att ordentligt utbetala mina honorar derför att jag kallade mig ”Tardif”. Ni anser mig förmodligen som en onyttig tjenare, hvilken Ni utan skada kan kasta bort, och det kan väl så vara, ty det jag skrifvit har varit skäligen ”grönt”, men mina brutna kroppskrafter gör att jag nu är hänvisad till själsarbete, och jag hoppas att min sträfvan icke alltid skall vara fåfäng. Genom Anna Nordqvist har jag hört så många berömmande ord om Er och det gör mig dubbelt ledsen att ödet skall hafva utsett just mig att vara Er misshaglig. Högaktningsfullt L.P. sade i går att rektorn sagt att så snart L.P. tagit sin kandidatexamen kunde han blifva anställd som extra lärare vid skolan här. Således är det meningen att han tager examen till jul och börjar tjenstgöringen med vårterminen 1884. Han tycker det kan vara bra att ha vana i att undervisa redan innan han går igenom profåret. Dessutom gifver förordnandet penningar och penningar äro det samma som en utländsk resa. Jag förmodar att ett år gifver honom 12 – à 1500 kr. D. 11 Juni. Vi sutto alla här inne i mitt arbetsrum i går och L.P. var i sitt allra miserablaste lynne ty han leds så förskräckligt efter sina älskade pojkar, och säger öppet att han finner allting tråkigt. Naturligtvis fann jag mig i min erbarmliga feghet förkrossad af hans nådes misshumeur och teg som muren.
Det synes otänkbart, att kunna genomdrifva beslutet om ett ytterligare kreditiv för samma ändamål, dä de öfriga Stånden med tillökningen af lilla kreditivet afsett behofvet af undsättningar. Jag (ror då att det icke vore klokt af R. o. Ad. att besluta tillökadt kreditiv på en betydlig summa hvartill, efter hvad vi alla nogsamt känna, tillgångarne icke äro lätt att uppsöka. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att först få fästa uppmärksamheten å påståendet att R. o. Ad. icke skulle bevilja något serskildt kreditiv, derföre alt man tror att de öfriga Stånden ej skola göra lika så. Jag har redan fästat mig dervid; men då koleran hotar, och intet dertill är anslaget så blir det de öfriga Ståndens sak, om de lemnade Konungen utan medel. Hvar och en följer i fäderneslandets angelägenheter, den mening han anser vara den rätta. Den 8 Juli. SG5 * För min del anser jag R. o. Ad. icke böra genom underlåtenhet att bevilja särskildt spanmålscreditiv, blottställa sig för förebråelsen att icke hafva förekommit de olyckor som genom försummelsen kunnat tillskyndas riket; öfverlemnande för öfrigt åt en livar att bevilja hvad han anser behöfligt samt att derför ansvara inför sitt eget samvete och andans omdöme. Hr von Troil har jemfört de nu til! undsättning tillgängliga medlens belopp med deni, som vid sista riksdagen anvisades. Henna jemförelse är icke lämplig, ty man bör icke jemföra med oriktiga förhållanden, utan med det verkliga behofvet. Hurudant har det visat sig sedan sista riksdagen? Utsk. säger sjelf, sid. 2 i betänk., att de allmänna undsättningsmedlen utgjorde ett sammanlagdt belopp af 1,557,386 r:dr 40 sk. och nu finnas enl. Utsk:s uppgift för berörde ändamål att tillgå 700.000 r:dr. Det är icke elis hälften så mycket som erfordrats sedan förra riksdagen oaktadt den betydliga spanniålsntförsel, hvarom Hr von Troil talat.
De fördelar som böra sökas, vid uppgörandet häraf, äro dels att, vid bokföring och i räkenskaper, delarne med minsta tidspillan kunna beräknas och med största lätthet revideras i anseende till räkenskapens rig. tighet: tvänne omständigheter, på hvilka vanligen mycket arbete användes och mycken tid går onödigt förlorad. Ingen slags delning uppfyller dessa fordringar på en gång i så hög grad» som decimalfördelningen, emedan deri alla bråk äro af ett slag och behöfva, utan ali förutgången reduction, endast adderas för att få antalet af de hela enheterna, hvarigenom, i detta slägs räkenskaper, aldrig något annat än addition förekommer. Sveriges inbyggare hafva hitintills företrädesvis delat efter |, f, T^, o. s. v. j men vid användandet af detta delningssätt uppkommer oftast en mängd af olika bråk» med särskildta nämnare, hvilkas reduction till en gemensam nämnare borttager en onödig lid vid beräkningen och hvilkas revidering är ett mödosamt arbete. Våra vanliga Mått och Vigter hafva dessutom en annan delning, pundets t. ex. i 20 marker, och markens i 32 lod; tunnans i 4 halfspann och halfspanns i 9 kappar, hvarigenom händer att summan af delarna t. ex. af lod, mäste undergå en särskildt beräkning innan antalet af hela enheter, marker, blifver gifven. Betänkande om Mätt, Mai och Vigt'. 3o1 Fördelarna af decimal-delningens införande i ett lands räkenskaper äio så stora, att mari aldrig kan nog tidigt söka göra nationen dermed bekant, eller nog snart sätta den i nödvän-, dighet att dervid vänja sig. Att nationen verkeligen , vid inhämtandet af detta delningssätts stora beqvämligheter, så Väl för minnesräkning sorn bokföring, skall lära sig det, finner mati Utan svårighet af den lätthet hvarmed den lemnade räkningen i daler, öre och pengar, för riksdaler-räkningeii. Deri i Sverige brukliga delningen efter |, £, J, f, o. s. v. framter dervid den stora lättnad, vid förvandling till decimalfördelning eller 100-delar, att | äro 75, |
Och det var härigenom, sorn den af Herrar Fullmägtige för en gång beviljade ersättning ~af r 33 R:dr 16 skill, mig tillädes. Genom Protocolls-Utdrag af den 3:dje April 1835 beviljade Herrar Banco-Fulimägtige en förhöjd ersättning för de 3:ne första dagarne — 6j — af en persons-vistande vid Bruket; men att, så snart det öfversteg dessa dygn, skulle betalningen utgå endast efter livad förut varit bestämdt, elier med en lägre ersättning; emedan den förböjda ansågs blifva för kostsam för Banken. Jag inser ingen möjlighet att sålunda blifva skadeslös; och vågar af alla dessa anledningar utbedja mig, alt få upphöra med kosthållningen för de till Bruket ankommande Personer, och att Herrar Banco-Fullmägtige täcktes vidtaga den ansta! It i sådant afseende, som må finnas lämpeligare.” .Något Värdshus för personer af bättre classen finnes, såsom nyss är nämndt, ej vid Tumba, och skulle icke eller utan betydliga uppoffringar från Brukets sida, kunna bära sig. Man har alltså nödgats, åt Brukets förra och nuvarande förvaltare uppdraga den för deras tjenståligganden onekligen alldeles främmande befattning, att gifva kost och äfven någon gång nattqvarter åt personer, som i och för Brukets ärenden der infinna sig; och man kan väl icke billigtvis begära, att Förvaltaren skall blifva derå lidande. Sannt är, att efter de sednast stadgade pris, en persons måltids-anrättning, serskildt för sig betraktad, torde kunna anses väl betald.
Och emedan Häradshöfdingar, som, vid sisth Riksdag, i anseende till deras löningssätt, icke upptogos bland de med indelde löner försedde Embetsoch Tjenstemän, hvilkas Pensioner, vid afskedstagandet då bestämdes till enahanda belopp med hvad deras penningelöntagande vederlikar i Pension erhål. la, numera uti det af särskilde Coinmitterade utarbetade Förslag till en allmän Pensions CassteInrättning för Civile-Staten, hvilket Förslag, med de ändringar, som deruti ansett* nödige, Riksens Ständer, under den a innevarande månad, till E, K. M:ts Nådiga bifall i underd. anmält, äro vordne uppförde, att, efter sin tjenstemanna-grad, blifva delegare uti nämnde Pensions-Cassa och erhålla enahanda Pension, som deras vederlikar i 3:dje Classen, der Pensionsbeloppet komme att utgöra 500 R:dr årligen, alltså och då denna rättighet, med de villkor och på det sätt, berörde Förslag innehåller, äfven kommer sådane löntagare tillgodo, som redan upphunnit en högre ålder, än den af 60 år, vid hvilken, enligt Förslaget, pension får till - Underdåniga Skrifvelserl 463 trädas i samt HäradshöFdinga1-, som, vid erhållet afsked före Pensions-Inrättningens början, finnas berättigade, att behålla Lönen, emedlertid ega , att en sådan förmån , i öfverensstämmelse med Författningarne , åtnjuta , artse Riksens Ständer någon annan eller särskild Pensions rättighet, utöfver jivad desse Tjenstemän hittills haft att på. räkna, icke kunna medgifva?» Riksens Ständer framhärda etc. N:o 175. Uppl, o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. g Sept. 1823» Preste-Ståndet d. g Borgare-Ståndet d» 11 —- Bonde-Ståndet d. 11 —•
DomareEmbetets utöfning, fälldes att böta 8 R:dr 16 sk., och att till Nils Clemedsson, för det honom obehörigen tillskyndade lidande, utgifva ersättning med skäligen bestämda Sexton R:dr 3a sk., allt Banco; Skolande derjemte från predikostolarne uti Fru Ahlstads och Swedala kyrkor kungöras, att den uppenbara kyrkoplickt, hvilken Nils Clemedsson, för inneliafvande af ofvannämnda stulna gods, undergått i Fru Ahlstads kyrka och hvarom kungörelse blifvit uppläst i Swedala kyrka, varit honom emot Lag ådömd, i stället för enskild skrift, sorn han bordt undergå. Emot KämnersRätten i Götheborg, sorn, genom Utslag den 13 Julii i835, dömt gossen Anders Petersson att, för andra resan stöld, böta det stulnas fyradubbla värde, med 4 Kdr 8 sk. och undergå uppenbar kyrkoplickt, eller, i brist af böter, straffas med sju pär spö, samt vidare den 3i i samma månad, då med företedt Läkarebetyg styrktes, att Petersson icke kunde uthärda spöstraff, sig yttrat, det lian, vid saknad tillgång till böternas gäldande, skulle, i stället för spöstraffet, undergå tolf dagars fän 6* - / ( 44 ) geise vid vatten och bröd, hvilken bestraffning jemväl kommit till verkställighet; hade jag, uti skrifvelse den 27 Februari i836, anmärkt, dels att, sedan, genom KämnersRättens Utslag den i3 Julii, omförmälda mål var i laga ordning pröfvadt och afgjordt, den derefter väckta frågan om förvandling af Anders Petersson ådömda spöstraffet, laglikmätigt icke tillhört KämnersRätten, utan berott af ÖfverDomarens pröfning, dels att, genom beslutet den 3i Julii, Anders Petersson, i stället för spöstraffet, blifvit ålaggd svårare bestraffning af fängelse vid valten och bröd, än för hans brott, enligt den i 5 Kap. 4 § StraffBalken stadgade förvandlingsgrund, bordt ådömas.
Utskottet remitteradt, dels ock dem j 1 g haft titan att inom Högloft. Utskottet anföra, såsom talande för räntans.bestämmande till 6 procent, hvataf 4 procent ränta och 2 procent capitalafbetalning efter vanlig Fastighets lane method. Det är visst en sanning, alt Staden vid 18 8 ars Riksdag, oaktadt alt dess då varande Fu Imägtige. sökte Länet mot "samma vilkor, sorn de nu varande; erhöll detsamma trot 5 pro cents ränta utan någon Cajäital-afbetalning, samt att det är närvarande Ständers rätt, att låta Banco*TJtskottets Betänkandtn. 241 iäet vid samma ränta förblifva, och derjemte infordra ända till 10 procent Capital-afbetalning om äret, räknadt från och med år 1824. Men som Bikets nu församlade Ständer insett behofvet och nödvändigheten deraf, att i möjligaste måtto afhjelpa den allmänna penningeförlägenhet, som från hela Biket, men synnerligen dess vestra och södra delar, med så mycket skäl öfverklagas, och hvilken förlägenhet redan åstadkommit mycken olycka; kari manscknu, med skäl och hopp om framgång, begära fördelar till lättnad ur nämnde betryck, de der afslogos vid 1818 års Biksdag. TilD ståndet uti staden Götheborg under de sist förflutne 5 åren är för väl kändt, för att nu af mig behöfva upprepas. Orsakerne till detta tillstånd äro äfven kände, och de fortfara ty värr ännu att visa sina följder. — Att Sraden således verkligen behöfver den hjelp, som sökes, lärer vara utom tvifvel. — Det är visserligen en stor fördel, som Staden söker uti de lindrigare ränte - vilkoren för Dånet, men den är dock icke större, än att flere andra städer, och mångfaldige enskilde, både i städer och på landet, erhållit Dån mot lika vilkor. Dandskrona stad innehafver på detta sätt ett Dan, stort 10,000 B:dr, Uddevalla 2:ne tillsammans å nära 4.0,000 B:dr, Skara och Calmar rättighet till sådane för tillsammans 40,000 B:dr Banco.
Ånyo föredrogos och biföllos StalsUtsk:s den 11 dennes på bordet lagda utlåtanden: N:o 46, • anledn. af väckt fråga om förändring lili några stadganden rör;de uppbördssättet inom Stockholms stad ; N:o 47» ' anledn. af sökt afskrifning utaf det Carl Johans församling i Götheborgs och Bohus län af choleracreditiv-medlen beviljade lån; N:o 48, i anledn. af väckt motion om införandet i Sverige af ett ordnadt stats-skuldsysteme; Den 25 April. 35g N:o 49> ang:de den vid sista riksdag föreskrifna upplåning till anskaffande af erforderliga medel för fyroch båkinrättningarnas upphjelpande; N:o 5o, ang:de väckt fråga om kronoparken Wahraskogens upplåtande till lastageplats. Vidare föredrogs SlatsUtsk:s den 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 5i, i anledn. af Hr N. W. Stråles förslag till bildande af en krigsfond, genom upplånade medels insättande i enskilda banker och hypotheks-inrättningar. Hr Stråle, Nils Wilh.: Då ingen annan synes vilja understödja mitt förslag, anser jag mig icke böra yrka på återremiss, utan anhåller endast att få anföra min reservation till protocollet. För min del tillstår jag, att jag ej kunnat finna de skäl tillfredsställande, som Utsk. framställt till stöd fördess yttrande. Utsk. säger, alt en ökad nalionalvälmåga utgör det förnämsta och förnämligaste capital, som för efterkommande skall bereda tillgång för bestridande af kommande krigsutgifter. Jag skulle likväl tro, att man icke behöfver göra särdeles lång uträkning för att finna, att en beskattning på en gång, som skulle lemna medel till utförande af ett krig, icke skulle kunna vidtagas, utan att blifva i högsta grad kännbar för landet. Att ej under fredens lugn tänka på möjligheten af ett krig, synes mig ej väl ordnadt; och jag har ej heller funnit, att Utsk. framställt något skäl, hvarigenom ej, i händelse af krig, det blir nödvändigt att upptaga lån.
Jag skulle således tro att då della var orsaken till del votum som jag nedlade, och då jag dessutom här får uttrycka min tanka vara den, att den största svårigheten just låg i valordnms upgörande för R. o. Ad., så skulle jag tro att det var en logiskt sammanbunden tanka alt R. o. Ad. nu skulle taga befattning med att upgöra en sådan valordn., på det att en grund måtte blifva lagd derför, så att, om ett kommande Const.Ulsk. skulle vilja föreslå en ombildning af representationen, Utsk. visste den grund på hvilken R. o. Ad. ville slå och kunde i grundlagen antaga densamma. Jag önskar nemi. icke att, om ett sådant förslag ånyo skulle inkomma, samma osäkerhet i afseende på dessa grundprinciper för R. o. Ad:s representation skulle finnas, som nu. Detta har varit ett ibland hufvudskälen för det förslag jag här framställt, hvilket innehåller de grunder, hvilka jag, ansett böra läggas till grund för R. Ars valordning, men visserligen har jag icke haft den egenkärleken alt anse dessa grunder vara de enda rätta. Emot dessa grunder hafva anmärknir blifvit gjorda, anmärkmr dem jag sjelf gillar. Det har blifvit anmärkt att capita ensamt efter mill förslag skulle ega att vara valbara. Jag har, då jag upgjorde detta förslag, tagit förhållandena sådane som de nu äro. Sjelfskrifvenhelsrälten eger i närvaride stund ingen annan än capita. Jag har derföre åt capita velat bibehålla, hvad de f. n. ega och ål hvarje annan Adelsman äfven velat bibehålla hvad de nu ega, d. v. s. rättigheten att genom en annans förtroende, komma att utöfva sitt Riksdagsmannakall. Jag medgifver likväl ali häruti ligger ett fel, synnerligast när man afser att R. o. Adis på detta förslag grundade reorganisation skulle blifva sådan, att den skulle ligga till grund för en kommande representationsförändring.
Uti hvilket beslut de öfrige Respektive Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln ftfcfena. S, D. Då au å nyo föredrogs Allmänna Be - 520 Fröt. Utdr. d. 30 Maji i8l8t svärs och Ekonomi-Utskottets den 15 dennes afj gifne samt den 29 i samma månad, förmiddagen på bordet lagrie Utlåtande, öfver de hos PresteStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottets den 3 sistlidne April meddeldte Betänkande, om vidtagande af nödige åtgärder til! förekommande af Värfvade Krigsmans permuterande och kringvandrande i Landet samt upphörande af HandtverksGesällers lika beskaffade vandring; fänri Ridderskåpet och Adeln, att enär Utskottets sistnämnde Betänkande redan blifvit till alla delar af Ridderskapet och Adela afslagit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarna. S, D. Föredrogos å nyo och gillades, föl hinde från nedannämnde Utskott in komne, samt den 29 dennc-s, förmiddagen , på bordet lagde Utlåtanden : Från Banco Uiskoitet; af den 22 dennes, 1. Rörande Lånbiträde af Banken till upp-1 byggande af Trivial-Skolehuset i Landskrona. 2. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 22 sistlidne April meddeldte Betänkande i frågan om inrättande af en ny fond * för Sillfiskare. 3. 1 anledning af väckt fråga om Lane-un-’ derstöd för Skepps-Varfs egare eller Skeppsbyg! gerier. 4. I fråga otn understöd af Banken till byggande af en Stenbro i Carlskrona. Från ./Jllmänna besvärsoch EkonomiUtskottet:
Förklaringen af denna omständighet kan endast finnas deri, alt den ökade produktionen af spanrnål till stor del blifvit använd såsom medel för en omättligt uppdrilven bränvins-bränning, under det alt alfallet, dranken, på det sätt den i allmänhet behandlas och användes, långt ifrån alt upphjelpa boskapsskötseln, varit och är ett hindér för .uppdragandet af sunda och kraftiga djur, ett förhållande. hvilket både vetenskap och prakti,k erfarenhet ådagalagt ej allenast beträffande fabriks-bränningen, utan ock, i; lika hög om ej i högre grad, med hänsigt till husbehofsbränningen, oaktadt man, hvad dien na sednare angår, sökt fiirsvara den med det påslåendet, att hvad som saknades i produktion af sprit, återfanns uti och kom till godo genom dranken, som förmenades vara bättlre viii denna tillverkning, just emedan man mindre lörstått att tillgodogöra alla de sprilbiUlande beståndsdelar, som säden eller potälerna innehålla. Under det boskapsskötseln sålunda af bränvins-bränningen blifvit hindrad i sin utveckling, har åkern blitvit utsugen genom frambringandet af de lör denna närings bedrifvande erforderliga råämnen, , medan odlingen af foderväxter blitvit tillbakasatt, och grödornas framgång gjorts mera /beroende af väderlekens omvexlingar, än som skulle varit händelsen, ifall jorden blifvit, uppbringad till den kraft och bördighet, hvari den i allmänhet endast kan försättas geno;*) en högt nppdrifven, på foderodling grundad boskapsskötsel. Af alla de skäl, med hvilka man försökt att försvara bränvins-bränningen, finnes således ej något, som uthfärdar profvet af en strängare granskning. Intet land med högt nppdrifven boskapsskötsel och lönande åkerbruk finnes, som för en sådan lycklig ställning har att tacka Inänvins-jbränningen, och tron på dennas nödvändighet för jordbruket saknar derföre allt stöd af tyen erfarenhet, som vunnits, såväl inom som utom fäderneslandet.