Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man något närmare analyserar gången af Hr Gr:ns raisonnement, så tinner man, att han icke kommit till någon annan slutsats, än den, »att emedan det en gång är så eller så, måste det äfven dervid förblifva,» och detta lätta sätt att komma ifrån saken återfinnes äfven i yttrande, att »sedernas helgd kan aldrig nog omsorgsfullt af lagstiftaren hägnas, och att den minsta remna å denna hägnad vidgar sig snart till ett rymligt inträde för lättsinnet eller sedeslösheten», ty här har Hr Gr:n alldeles underlåtit att söka bevisa på hvad säll medgifvandet af arfsrätt åt oäkta barn skall komma att inkräkta på sedernas helgd och befordra lättsinnet och sedeslösheten. Ett svagt försök till en sådan bevisning förekommer dock i slutet af ett efterföljande stycke, hvarest yttras: »Jag befarar att den af mig såsom möjlig förutsedda omstämning i opinionen, som kunde blifva en följd deraf, att konkubinatet ansåges såsom af lagen tolereradt, kunde minska den känsla af ansvarighet, som ännu hos mannen förefinnes; och att han på ett för hans egenkärlek mindre sårande, men för samhället mindre välgörande sätt sökte afbörda sig sin skuld.» Hvad den sista meningen häruti angår, så är den redan besvarad genom hvad jag nyss haft äran yttra derom, att motionen icke alser det förhållande, att fadern är i tillfälle eller villig att erkänna det oäkta barnet, utan de fall, då ingen annan beskyddare till barnet finnes än dess moder, och i sådana behjertansvärda fall anser jag lagen höra mellankomma och söka lindra barnens värnlöshet genom att gifva dem lagligt anspråk på deras mödrars qvarlåtenskap. Gr. Sparre utbrister: »Jag hehjertar mer än någon de olyckliga frukterna af menskliga lättsinnet och passionerna».
Sa.rertngSntän för Sterfbotm ffota luara 3ttta af Sftbberffap od) Stbet, 3ttta af ^refte-Stånbet od) Sjttgufpra af 33orgarc Ser ffota böra tift ©ro^anbetSs, Ser titt ilUimttbanbelSs, ftora tilt g-abrifSs ocb Sftta tift £anbttucrf§s(Slafjcrnc, fatnt Sio StånbSperfoncr etter (rmöct§ & 89. l:o % ©ötbeborg od) för fia (vtafiens Staber utgöres Sa.rertngiMSointnttté af fyura pcrfoucr btanb 9ltbbcrffap od) Stbet, fypra af sf3rcftc 2:o 3 atibra o rf) trebjc CSfafjcnS ©taber [fatt Starerutg0s(Sommttté Bofia af Stre Seba möter af 0itbberffap ocf) 5tbet/ Stre af $Prcfte Söorgare af be fcrfftfba tuout ©täbernc luaranbc (Stafner; men t ttpfala ocf) &unb, ber Sfcabcmter äro, af Sttuå Scbamöter fcfanb fKtbberffap ocf) Sfbcf, Sttuå af $]3reftcs©tånbct, Sttuå af §fcabemi 3:o 3 alfa öfriga ©taber ffatf antafet af SSarertngoiitåu luara Sttuå af tKibbcrffap ocf) yfbet, Ströa af sförefte 4:o g fyaf)fuit orf) ©ala fiola S£a,rerutg§inäititeu utgöra lifa antal, font för aitbra ocf) trebjc GfajjcttS ©taber ftabgabt är, fytuattutb !©orgare Sc
Stockholm den 31 Maj 1860. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 8 Juni 1860, kl. 2 c. ra. Utlåtande, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt Icancder, äfvensom sjösänkningar och andra vattenajtappningsföretag, m. fl. dylika föremål. (R. Å.) Jemlikt hvad Stats-Utskottet i sitt angående regleringen af utgifterna under riks-statens sjette Hufvudtitel afgifna utlåtande Nio 93 tillkännagivit, går Utskottet nu att meddela yttrande öfver de af Kongl. Maj:t äfvensom i väckte motioner inom riks-stånden under innevarande riksmöte gjorde framställningar om medels beviljande för ofvannämnde, till Civil-departementets handläggning hörande föremål; dervid Utskottet ansett sig böra följa och bibehålla enahanda ordning, sorn under näst föregående riksdag vid då förekommande likartade frågors behandling iakttagits. A) Angående väg-anläggningar och väg-förbättringar. Till fond för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, har Kongl. Majit, i den nådiga Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit, att en summa af 100,000 R:dr R:mt årligen, eller för de tre åren 1861—1863 tillsammans 300,000 R:dr, måtte af Rikets nu församlade Ständer anvisas. Utom denna Kongl. Maj:ts nådiga framställning, rörande väg-anläggningar och väg-förbättringar inom landet i allmänhet, har, med afseende å den synnerligen stora vigten och angelägenheten för rikets nordliga provinser att erhålla underlättade och förbättrade kommunikationer, och då det af Kongl. Majit äskade Bih. till B. St.
Sedan en till ordföranden i Rödöns och Näskotts socknars skolstyrelse af folkskoleläraren M. Öberg ingifven ansökan, deri han anhöll att hädanefter utfå sin lön, enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga stadga föreskrifver, i stället för den till honom anslagna contanta lönen 166 r.d. 32 sk. banco, äfvensom ersättning för den minskning i lön han under sin förra tjenstetid enligt sitt förmenande gått i minskning af, tillika med det protocoll, som hölls vid Rödö och Näskotts gemensamma folkskolestyrelses sammanträde förnämligast i och för denna saks ompröfning, innan den underställdes Rödö och Näskotts församlingars afgörande, blifvit uppläsen, så förklarade Rödöns socknemän att de ville, såvida Näskotts socknemän derom förenade sig med dem, för att undslippa process och klagomål å folkskoleläraren M. Öbergs sida, det han, ehuru han en gång sökt sin tjenst på den anslagna contanta lönen 166 r.d. 32 sk. banco dock skulle hädanefter med detta tjensteårs början, nemligen från den 1:sta nästledne julii, och allt framgent erhålla sin skollärarelön enligt hvad Kongl. Maj:ts nådiga stadga föreskrifver, nemligen: Sexton tunnor spannemål, hvaraf åtta tunnor erläggas in natura, hälften i råg och hälften i korn, såsom de växa på hemmanen inom församlingarna, och de öfriga åtta tunnorna betalas med penningar efter hvad Kongl. Maj:ts [lucka] Denna contanta lön eger skolledningen att af skolcasse föreståndaren uppbära i början af november månad, hvarje år, då deremot spannemålen in natura skall levereras till honom innan påföljande februari månads slut. 136 Såsom nödigt bränsle, enligt hvad Kongl.
Sysslan är dessutom en förtroende Host, och kan ester Kongl. Majus behag flyttas fran en lam och oduglig Person, til en werksam och stickelig, som för ett sä angeläget Werk wäl behöfwes. Den andra styrelse-gren ar helt och hässil osconomist. Dess befattning bestär Uti mevlens upr bärande, emottagande och anwändande, ar förordna om Löners Utbetalande, Fyrnings-ämnens anskaffande, Bäkars och öfrige Sjömärkens nybyggnad och underhall, Lors-Hemmans och Boställens anskaffande, wärdande och cli^osuion m. m. Denne del tilhör Förwaltningen af Sjö-slrendcrne, äger et nära sammanhang med wärdén och under» hället af Rikets Sjö.förswar, och passar bättre för 96a Den 2z Mars. et större och mera sammansatt Werk, som har 6is> portion och redowisningen för wida större 8ummor af publicus medel stg updragen, och en dertil för» ordnad Betjening pä sin Stat. At med np kostnad inrätta en särskild OirEion för denna del af Lvts-Werks-Styrelsen, wore i mitt tycke at föröka Werkers utgifter utan werkelig förman, det wore at onödigtwis förstöra det samband, som af alder warit, och synes böra wara emellan alla delar som höra til Sjö-wäsendet. Om någon farhäga möjligtwis skulle kunna upstä derom, at de för Lots» Inrättningen inflytande medel någon gäng wid trängande behof ffulle anwändas til andra andamäl, sä ser jag icke, hwarföre desse medels förwaltning, sä wal som andra Rikets intraäer, icke ffulle kunna ställas under den strängaste Revision, äfwen om sä behagas, under tilsyn af Riksens Ständers Revisorer, som ffulle tilse, at ingen afwikelse fär ffe ckfrän den föreffrifne ordningen.
Ehrenborgh, som synes så fullständigt hafva visat olämpligheten af Hr Cederscbjölds tillägg, att jag blott behöfver hänvisa dertill för att ådagalägga förslagets overkstäilbarhet. Derjemte återstår att fråga, huru ofta RiksSt:n skulle kunna påkalla en Statsrådsledamots inställelse, och till hvilkendera lian skulle gå, om flera påkallade honom samtidigt? Om någon Statsrådsledamot vore särdeles omtyckt af RiksSt:n, skulle han tilläfventyrs städse påkallas, lians embete derigenom vanskötas och sådant slutligen föranleda en begäran om hans entledigande. Jag anhåller således, att Hr Cederscbjölds förslag må lemnäs utan afseende. Hr Cederschjöld: Jag vill ej ingå i besvarande af den siste värde talarens spetsfundigheter, då fråga nu endast är om formen; men jag vill blott förklara, att jag ej tror, det man behöfver befara, att RiksStjn alltför ofta skulle begagna sig af den ifrågavar. rättigheten, åtminstone sedan de hunnit tillfredsställa sin första nyfikenhet. Den ij Octobcrf. m. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att då åtskilliga ledamöter uti sina yttranden åter börjat ingå uti hufvudsaken, ansåg H. Ex. sig böra erinra, att R. o. Ad. beslutat, det discussionen, rör:de densamma, vore fulländad, hvarföre endast förmfrågan nu kunde komma under öfverläggning. För att ej störa någons yttrande-rätt hade H. Ex. ej velat afbryta de talare, sorn yttrat sig, men ansåg sig nu skyldig förklara, att, enligt del begrepp om saken, H. Ex. fattat, vore det af Hr Cederschjöld föreslagna tillägg i strid med det af II. o. Ad. nyss fattade beslut, då R. o. Ad. förklaiat Hr v. Hartmansdorffs anmärkning såsom Ståndets gemensamma tanka, i följd hvaraf H. Ex. ansåg, att propus, å nämnde tillägg ej kunde göras. Hr Cederschjöld:
Med förundran hörde jag i början af min Riksdagsmanna-bana dessa stränga fordringar och förfaranden emot lösdrifvare, och på samma gång denna stora klagan öfver Brist på arbetare. Jag sökte länge förgäfves för mig utreda denna motsatts. Jag liar trott mig finna, att orsaken dertill är en illa förstådd försigtighet i fråga om inflyttningar i socknarne, samt fattigvårdens mindre ändamålsenliga skick. Uti ett land, der klimatet vållar, att jordbruket vid vissa tider af året fordrar stark ansträngning och skyndsamt arbete, men deremot på långa tider fordrar ringa eller intet, kunna jordbrukarne icke med fördel begagna många lagstadda tjenstehjon. Men det oaktadt hindras, dels genom författningar, dels genom okunnighet, afund och, om jag så får säga, fattigrädsla, arbetare och näringsidkare att bosätta sig på landet. Denna hushållning är så mycket mera felaktig, som sedan potatesodlingen infördes, behofvet af arbetande händer blifvit ökadt. Det bör afhjelpas; och det kan det, om man genom ändamålsenliga författningar och in - 254 Den i3 Mars e. m. rättningar* bereder ett bättre tillstånd åt på landet bosatt arbetsfolk, såsom genom näringsfrihet och Sparbankar, samt sålunda unnar dem annat öde än deras nuvarande, alt utan behållningar arbeta, så länge de äro arbetsföre, och sedan inflytta på fattigstugan, Jag tvekar att lemna allt slags folk en fullkomlig frihet att stryka ikring, blott för det de erlagt mantalspenningarne, och ej något brott bevisligen blifvit af dem begånget, Det ligger inom en god Styrelses verkningskrets, att befordra verksamheten hos de ringare klasserne, utan att befalla dem, och att hindra deras overksamhet, utan att behandla dem, som slafvar, Enhvar bör visserligen obehindradt få flytta sin vistelseort, då han dermed ingen annans rätt förnärmar} men någon ordning måste i detta afseende, såsom Friherre Cederström yttrat, finnas, utan att göra 16 §, Regeringsformen så kraftlös, att en lösdrifvare skulle, när han kommit från det ena stället till det andra, kunna säga: hit är jag kommen, och bär blifver jag.
R:dr 32 sk. vite åligger Domaren, eller den som i och för Tjenste-befattningen skrifter'.och handlingar emottager, att tillse, det de ingifna Handlingarne äro rigtigt charterade; dock bör han , derest någon Handling skulle finnas fpr ringa charterad, och det. ej genast i dens närvaro, som Handlingen inlemnar, anmärkes, densainma sjelf med erforderlig charta forse; ägandes deremot att för kostnaden och besväret dervid, beräkna sig 2 sk. för hvarje sådan charta, som jemte lösen tecknas å Handlingen. Ofvannämnde vite af 6 R-dr 32 sk. ägé ork rum för den Embetseller 'Tjensteman) hvilken antingen ocharterad utlemnar en Handling, som charteras bör, eller den med för ringa Charta förser: och ersätte han dessutom be loppet af den felande Chartan. Geometriska Chartor så väl som Pergaments® Bref må förses med Charta Sigi 1 lata på det sätt, att den samma sjelfva Handlingen påklistras s hvarvid åtmlndstone så mycket af papperet jemte stämpeln bör fasthäftas , att derå kan tecknas till lavad Doc.urnent Chartan hörer. Utlemnar Landtmätare eller annan vederbörande dylika Handlingar, utan att sålunda vara charterade, ersätte den felande chartans vär* de och plikte G K:dr 32 sk. Enskilt person sorn underlåter att med stampladt Papper till sitt rätta belopp förse de Handj. rt Bandit. Den 5 Juli. lingar, som i denna Författning nämnde ära, plikte 3 R:dr 16 sk. och betale chartans värde. Underlåter Presterskapet att, vid Lysningssedlars utgifvande, iakttaga hvad i denna Författning thy ålagdt blifvit, bote 6 R:dr 32 sk., och vare Kronan ansvarigt för värdet af det stämplade Papper, som genom en sådan underlåtenhet icke blifvit användt.
Med anledning af Rikets Ständers vid serskildte Riksmöten hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställningar om en förändrad hushållning med de under allmän vård varande Kronans skogar och Allmänningar i Riket, åsyftande hufvudsakligen, att skogarne, nied undantag af dem, som för Kronans behof borde bibehållas, skulle under skatlemannarätt till enskilde upplåtas, hade Kongl. Maj:t, uti Nådigt Bref af den 16 Mars 1824, allmängjordt genom Kammar-Collegii Circulaire den 14 April 1824, förordnat, bland annat, att, hvad anginge Kronoparkerne och de Krono-allmänningar, hvartill Kronans dispositionsrätt funnes vara enahanda som till Kronoparkerne, så skulle de af dessa skogar eller de delar deraf, som för Flottornes och andre Kronans behof befunnes nödiga, under Kronans disposition bibehållas; och borde, vid deras undantagande, afseende hufvudsakligen fästas å deras beskaffenhet och vidd, äfvensom å belägenheten, till vinnande af säker bevakning och lätt transport derifrån; — att enskild muhlbetesoch skogslätt, som efter stadgade föreskrifter skulle ersättas, behörigen afvittrades, så att i vederlag derför en viss andel af skogen, helst i yttre kanterne, afsattes, derdel utan olägenhet eller skada förden anstalt, som med skogen komme att vidtagas, kunde verkställas; — att de af nämnde parker och allmänningar, som för Kronans behof icke komme att undantagas, borde genom delning eller försäljning bringas under enskild eganderätt, så vida icke, i följd af serskilde locala förhållanden, en sådan anstalt med någon dylik park eller allmänning möjligen skulle tillskynda de hemman, som lill bete och skogsfång derå kunde ega laglig rätt, något verkligt, för hemmanens bestånd kännbart, lidande; — samt att de af enskilde hemmansegare begagnade muhlbetesoch skogsrättigheter å den mark , som bibehölles lör Kronans räkning, skulle försvinna, derest de icke antingen grundade sig på conlracter, eller bestämdt och klart blifvit beräknade vid hemmanens skattläggningar, eller ock hemmanen, såsom understöd, genom serskilde Kongl.
Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. motsvarande i förslaget den 58, hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka den nya redaktion i 17 §. att, vid stämpling af sådan redskap, justeraren skall med stämplar utmärka ej allenast initialbokstäfverne af sitt namn, årtalet då uppmätningen skett oell redskapens pannerymd, utan äfven ordningsnummern för äret å den redskap, som stämplingen undergår. Uti 20 §. 1 mom. stadgas, att innehafvare af bränvinsbränningsredskap skall vara från allt ansvar i afseende å dess beskaffenhet fri, derest redskapen finnes i oförändrad enlighet med justerarens betyg och, i sådant skick, icke öfverstiger den pannerymd, till hvars begagnande innehafvaren är berättigad och sig vederbörligen anmält, men att, i händelse redskapen genom oriktigt betyg af justeraren blifvit hänförd till lägre klass, än hvartill densamma rätteligen hörer, redskapens innehafvare må, vid derom yppad fråga, för det löpande året påföras den högre afgift, som för redskapens högre klass i tariffen finnes bestämd. Enligt detta stadgande skulle alltså för innehafvare af bränvinsbränningsredskap befrielse från ansvar i afseende å dess beskaffenhet icke kunna anses ega rum, derest redskapen genom felaktig mätning af justeraren blifvit upptagen till mindre pannerymd, än hvartill den verkligen uppgår, äfven om den rymd, hvartill redskapen sålunda är upptagen, icke öfverstiger den, till begagnande hvaraf innehafvaren är berättigad och sig anmält. Visserligen skulle af uttrycket ”i oförändrad enlighet” möjligen kunna hemtas anledning till en motsatt tolkning; men den skulle åter icke stå väl tillsammans med §:ns 2 moment, hvilket, när kannerymden i bränvinsbränningsredskap befinnes större än den uppgifvits, endast i det fall befriar redskapen från beslag, att öfverskottet ej öfverstiger en femtondedel af den rymd, hvartill pannan är anmäld och stämplad, och att tillika ett sådant förhållande med skäl kan anses hafva tillkommit genom pannans nyttjande eller eldens verkan.
Det är egentligen i anleda, af Hr von Hartmansdorffs yttrande, som jag begär ordet, för all i kort - 2J0 Den 22 Maj f. ra. het upplysa den värda ledamoten, som var frånvarande, då di se tiss i o nen börjades, att Frih. Cederström ingenting annat sjelf yttrat, un alt lian såsom ingress förklarat, att vissa handlingar borde komma till R. o. Ad.s kännedom, hvarefter han uppläste åtskilliga prot.utdr. ifrån StatsUtsk. och Coust.Utskottet. Sedan lian slutat denna uppbyggliga uppläsning, så förklarade han, det han önskade att man måtte infordra Hera prot. ifrån dessa Ulsk., för att sedan kunna göra en formlig attack emot de begge Utsktns ledamöter. Så står saken nu, och då hemställer jag till Ur von Hartmansdorff, 0111 detta är en fråga, som kan bordläggas. Om jag, efter den discussion, som här föregått, och de hårda ord, som jag ansett mig föranlåten att nyttja emot Frih. Cederström, deraf skulle draga den slutsatsen, alt jag ville honom illa, så skulle jag förena mig örn en sådan bordläggning och vid nästa föredragning af detta ämne göra en dylik framställning lill Frih. Cederström; men som jag icke vill honom illa, utan verkligen bättre än han sjelf förstår, så önskar jag att detta hans anförande måtte ur prot. utgå, hvilket jag äfven gör för protocollisternes skull, emedan detta är ett ärende, som publicisterne skyndsamt skulle önska alt få reda på, i anledn. hvaraf discussionen derom, ifall den qvarstode, måste hastigt uppsättas. Gr. Mörner, Carl Göran: Utan att inlåta mig^i något yttrande 0111 den framställning, som Frih. Cederström gjort, eller lämpligheten deraf, är det endast i fråga 0111 grundlagsenligheten af bordläggningen, sorn jag anhåller alt få säga några ord.
Det namn, de norska fångstmännen gifvit dessa öar, är härledt af den mängd föremål från sydligare haf, som Golfströmmen för med sig dit upp, såsom fiskflöten från Norges kuster, å hvilka egarnes bomärken ofta igenkännas af fångstmännen, bönor af Entada Gigalobium från Vestindien, pimpsten från Island, spillror af skeppsvrak o.s.v. Den 3 aug. passerade Mack Novaja Semljas nordligaste udde. Härifrån seglade han in i Kara-hafvet, der is i början mötte. Längre fram försvann dock isen fullständigt, och Mack uppnådde den 12 sept. 75° 25′ n. br. och 82° 30′ ostl. längd fr. Greenw. (enl. Petermann; 81° 11′ längd enl. Tromsö Stiftstidende). Återvägen togs genom Jugor Schar, som passerades den 26 sept.186 Samma år försökte E. Johannesen länge förgäfves att komma in i Kara-hafvet genom de sydliga sunden, seglade sedan norr ut längs vestkusten af Novaja Semlja och lemnade Kap Nassau först den 15 oktober. Från samma år meddelar Petermann äfven ganska märkliga journaler af de norska fångstkaptenerna S. Tobiesen, H. Ch. Johannesen, J. N. Isaksen, Sören Johannesen, Dörma, Simonsen och E. Carlsen, men då ingen af dessa djerfva sjömän detta år i norr eller öster framträngde bortom de ställen, hvilka deras föregångare uppnått, får jag i afseende å deras färder hänvisa till Mittheilungen för 1872 (s. 386–391 och 395) äfvensom till de kartor, som äro intagna i samma band af denna tidskrift (tafl. 19 och 20- och som grunda sig på professor H. Mohns i Kristiania bearbetning af hans landsmäns iakttagelser. I afseende å kapten E. Carlsens resa må dock nämnas, att under denna en upptäckt gjordes, hvilken blifvit betecknad såsom fyndet af ett arktiskt Pompeji, märkvärdigt väl skyddadt mot åverkan af tidens tand, dock icke af lava och vulkanisk aska, utan af is och snö.
Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäkt-igste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts J. A. AUSELIUS. S. P. KJELLERSTEDT. J. Å. LEMCHEN. A. GRANFELDT. C. FREIDENFELT. E. G. SNELLMAN. A. EKERMANN. IS. LOTHIGIUS. FR. HEDENSTIERNA. W. FR. PALMGRÉN. A. v. FEILITZEN. CARL S. QVECKFELDT. H. G. v. GEGERFELT. A. D. ANDERSSON. CARL EKMAN. C. A. F. LEJMAN. underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter: SV. AUG. DARIN. L. VON SYDOV. J. VULT von STEIJERN. C. A. LINDQVIST. F. W. BJÖRKMAN. CLAES WESTRING. BIRGER HESSLE. CARL BACKMAN. Jönköping den 9 December 1SG4. Gustaf Sivaland&>\ — 349 — Kongl Hofrättens öfver Skåne ock Blekinge underdåniga utlåtande, angående de af Rikets Ständers Revisorer framställda anmärkningar vid denna Hofrätts för år 1862 afgifna expensmedelsräkning. Stormäktigste, A llernådigst e Konung!
) » Min mening är icke att skrifta Akademien för hvad den varit. Det är onödigt att afhugga näsan på den, på hvilken en annan redan afhuggit hufvudet. Men jag vill begagna mig af tillfallet, att i korthet omför * mäla hvad Akademien nu är. Den är en förgyllningsan-stalt för klådiga skriffingrar, ett sånginstitut för galande ungtuppar, ett accouchementshus, der lättfardiga kamenor afbörda sig sina oäkta foster. Till enfaldigare menniskors underrättelse far jag den äran omtala, att den som tadlar en korporation, tadlar den lom sådan, men icke dess ledamöter personligen. Dessa kunna vara ganska aktningsvärda, såsom händelsen är med Sv. Akademiens ledamöter, utan att sjelfva korporationen kan göra anspråk på aktning. Om Sv. Akademien gäller fullkomligt det Schillerska epigrammet: » Jeder, sieht man ihn einzeln, ist leidlich klug und verständig Sind sie in corpore, gleich wird cuch ein Dummkopf daraus. » Vi talade nyss om ett skaldestycke, som erfcållit Sv. Akademiens stora pris. För motsatsens skull vilja vi anföra följande lilla stycke, hvilket står att läsa i » Kardborrar af 1848 års gröda. Plockade af Alsingen » * (Lund 1848), och som ej uppmärksammats af Sv. Akademien. Om mång hundrade år. Då det skymmer, gamla mormor Sätter sig vid brasan ned Och kring henne barnaskaran, Ättlingar i andra led. * fAlsingen » är enligt Linnströms för tillförlitlighet kända boklexikon ■ en signatur som begagnades af d. v. docenten vid Lunds universitet Gustaf Ljunggren.Gummans kelgris sakta hviskar: » Ack, om mormor vore. snäll, Kunde mormor något roligt Prata om för oss i qväll! Någonting från gamla tidei, Ifrån mormors farfars tid Mormors snälla gossar skola Sitta tysta här bredvid. » » Ack Mormor! » så ropa nu barnena små, » Ack! berätta hur allting var då! » » Då hvart land », så talar gumman, » Styrdes af en hög person,