Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
^Dct sjöng om steg, bevingade, vid början af ett vandringslopp, " Om muntra små i regnets skur, som se mot molnen solljust opp. 3 sorglöst lätta barnafjät, 3 rena spår i vägens dam, jtlvad ro att lemna tankars tyngd och följa edra stigar fram! Amalia Fahlstedt. Några allvarsord för dagen. Den helga sömnen, den oskyldiga, Som löser upp bekymrens hårda knutar, Hvar lcfnadsdags välkomna död, det bad, Som friskar upp en kropp, af mödan krossad, Den balsam, som åt själens sår ger lisa, Naturens egen ro, Och bästa rätten uppå lifvets bord. » Maobeth. |J) ox et amor vinumque nihil moderabile suadent. (Natt o c h kärlek o c h vin, till intet sansadt de råda.) Dessa ord, som jag en gång såg citerade och med tillhjälp af min franska lyckades öfversätta, hafva i dessa dagar åter kommit mig före. Själf moder, vänder jag mig till andra mödrar. Hafven I en natt farit hem från en bal eller en supé — redan det, med förlof till sägandes, ett nattsol — så hafven i säkert mött raglande unge m ä n? Hvarifrån? H varthän? » H a n är stjärnkikare, » upplyste städerskan. Modetidning Styfdottern. Skisseradt genmäle till uppsatsen » Styfmödrar » i Idun n:r 35. len första frun var en liten, finspenslig varelse, stilla och inåtvänd. Hennes man, grosshandlare Lage, hade, när de gifte sig, inga lysande affärer och Anna icke heller några stora fordringar vare sig på präktig våning eller många tjänare. De började därför i all enkelhet med tre rum och kök, möblerade efter sparsamhetens hänsyn, men en sparsamhet, som dock ej uteslöt den goda smaken, ty en liten fe rörde vid de anspråkslösa sakerna med sitt trollspö, och allt i det lilla hemmet syntes sedan så prydligt och vackert.
Prut. 1859 4 1860. 4 Sami. 2 Afd. 15 Baft. 2 Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 31, olägenheter, de der, enligt motionärens förmenande, vore magtiga att åstadkomma icke allenast mången skiftesdelegares ekonomiska undergång, utan jemväl framtida lidande för blifvande innehafvare af deri nya skifteslotten, har motionären föreslagit: »l:o) att minst hälften af de med laga skiften å Gottland förenade skiftesoch andra kostnader må af statsmedel bestridas mot återbetainingsskyldighet på sätt och vilkor, som för lån till aftappning af till odling tjenlig vattendränkt mark i allmänhet förut bestämts, samt att erforderligt anslag för sådant ändamål måtte af Rikets Ständer beviljas och anvisas; och 2:o) att Rikets Ständer måtte besluta en underdånig framställning hos Kongl. Majit om tillägg a) uti ofvanberörde nådiga Kungörelse den 15 Juli 1859: att nemligen skiftesman skulle vara förbunden att, för bestämmande, huruvida och till hvad belopp bidrag af statsmedel må skiftesdelegare tillkomma, i sammanhang med laga skiftet uppgöra beräkning och liqvidation i penningevärde, upptagande å ena sidan dels de omedelbart i förening med skiftet stående och dels de i öfrigt derifrån för delegarne härflvtande kostnader, innan de nya egolotterna kunna blifva bebyggda och komma i fullt ändamålsenligt bruk, och å den andra de fördelar, hvilka under den tid statsbidraget för kostnadernas bestridande får utan ränta och återbetainingsskyldighet innehafvas, må genom den nya skiftesläggningen anses delegarne tillskyndas uti sparad stängseloch arbetskostnad. b) antingen specielt i sistberörda nådiga Kungörelse eller generelt i Stadgan om skiftesverket den 4
Se vidare den till Jul utkomna boken RcJom~irägfu, (Looströms förlag, pris 3 kr.) hvilken, med inledande uppsaiser af Fru H. Winge och Prof. C. Wallis rörande drtigtreformens estetiska och hygieniska fördelar, meddelar demljerade iipligifter cfter engelskt iuönster SfYeii om underklädernas omgestaltning enligt helsoliirans fordringar. - Praktisk valgörenhet. borde ej saknas i någon familj. Den, som eger en dylik. vet afven huru mycken tillfredsställelse den bereder ej blott andra, utan äfven e n sjelf. Dct fins val knappt ett hem, der ej Stminstone någon gång en särskild anledning till glädjc erbjudes. Vid ett sådant der siirskildt gladjande tillfälle fattas man ovil 53 korligt af begäret att afven göra andra lyckliga. Mendessa andra iiro ofta ej till hands: och dervid låter man dct bero! 1511 sparbössa dereiiiot kunde jenit stå till hands, och en sådan vore ju Iiitt att anskaffa, eller huru! Gossen eller flickin har med heder genonigått sin examen nog ofrar val gcrna d u a s viilbergade far nägra kronor! En faniiljeniedlem har leninat sjukbiidden, en riklig skörd sparliar inhöstats, en vansklig a f a r blifvit lyckligt afslutad bössan star redo! EII son, en dotter, har för första gången uppburit en väl förvarfvad lön, sjelfva maninia har kanske genom någon .listig&gt; inbesparing fatt öfver på, hushållspengarne. Det behöfver ju cj alltid vara kronor - örcn g5 ocks5 an. Med tiden blir bössan allt tyngre och tyngre, till slut kan ilen ej Iiingrc berga sig för gladje, den miste gifva ifrån sig i t deni, i Iivilkas hem hunger och köld ofta vaktat härden, men der gliidjcn varit nödbjuden gast. Om d e t nu verkligen skulle finnas nigon familj, der d e .glada tillfallenas alldeles saknas, tillråda vi dem, det oaktadt, hvem vet.
Man bör dock väl hoppas, att det förbättrade hushållningssältet å Kronans behållne parker skall efter hand, i förening med tilltagande efterfrågan och dyrhet på skogseffekler, lästa enskilde skogsegares, älven bland allmogen, uppmärksamhet på fördelen och nödvändigheten af en omsorgsfulla re hushållning med skogen och sättet att den införa. — Sedan Eders Kongl. Majit genom Nådigt Bref af den 23 Februari 1842 täckts särskildt anbefalla Dess Befallningshafvande, att sjelf eller genom Hushållnings-Sällskapet söka befrämja en bättre hushållning med enskildes skogar, hafva väl åtskilliga förberedande åtgärder med afseende härpå blifvit vidtagne; men dessa tillhöra en senare lid, än denna underdåniga berättelse omfattar, och redogörelsen för deras utveckling och verkan måste således uppskjutas till nästafgifvande femårsberättelse. Alt under de förhållanden, som här ofvan blifvit anmärkta, skogarne älven under nu ifrågavarande qvinqvennium varit i aftagande, kan nästan ej 17 cj bel\iflas, enär detta factum dessutom synes anlvdt af andra omständigheter. I allmänhet äro de likväl ännu fullt lillräcklige för Länets behof och kunna från några orter fortfarande lemna tillgång på skogseffekter lill betydligt afsalu, så framt ett bättre skogshushållningssält skulle vinna inträde och af enskilde skogsegare med förtroende omfattas, hvilket dock ej torde kunna ske hvarken lätt eller snart i ett Län, der skogarne hufvudsakligen tillhöra allmogen. Ett nyttigt skogsbesparingsämne, nemligen bränntorf, är att tillgå på många trakter inom Länet; men hittills begagnas detta endast lill någon liten del på Södra Dahlsland samt något mera i vissa härader af Westergöthland, hvilka orter, såsom delvis utgörande slättland, redan antingen lida skogsbrisl eller måste afhemta deras behof af ved och virke från aflägsna ställen.
Då det i åberopade underdåniga skrifvelse sålunda uttalade medgifvande för enskilde att deltaga i vissa stam-bandelars bekostande, enligt motionärens yttrade åsigt, innefattade en billig och såsom ledande till minskning i Statens anläggnings-kostnader nyttig afvikelse från den antagna allmänna regeln, att stambanorna böra af Staten samt på dess bekostnad anläggas; och då en dylik af Rikets Ständer afsedd och beslutad fördelning mellan Staten och enskilde af kostnaderna för nämnde banor, ej mindre vid sjelfva anläggningen och utförandet än äfven vid den framtida vården, uppsigten och underhållet, skulle minska Svenska Stats-verkets skuldsättning och utgifter för ifrågavarande vidtomfattande företag, har motionären, för att gifva en praktisk sanning, betydelse och användbarhet åt detta medgifvande, förnyat den i slutet af hans reservation emot nuvarande Stats-Utskottets Utlåtande N:o 62 gjorda framställning, angående beredandet af tillfällen för enskilda personer att, derest Bih. lill R. St. Prat. 1856 & '1857. 4 Sami. 1 Afd. % Band. il Haft. 2 Stals-Utskoltels Utlåtande N:o 98. vissa stam-bandelar af dem ansågos vara af öfvervägande nytta, få lill utförandet deraf på egen bekostnad bidraga. Härigenom skulle, efter motionärens förmenande, komma att visa sig, huruvida de särskilda orterne vore villige att genom eget deltagande samt med enskilda uppoffringar, i förhoppning om framtida vinst, åstadkomma jernbaneanläggningar, om hvilkas utförande stridiga åsigter förefunnes; och skulle sålunda Regeringen och Ständerne kunna erhålla den säkraste upplysning, hvarest det vore mest lämpligt alt anlägga de stambanor, dertill bibanorne sedermera kunde komma att an sluta sig. Såsom ett försök i sagde hänseende, hvilket förmodligen icke skulle dröja att visa sin verkan vid de stambane-anläggningar, som af Rikets nu församlade Ständer beslutas, ansåge motionären enskilda personer och bolag böra erbjudas att inom bestämd tid hos Kongl. Majit anmäla sig och pä fastställda vilkor erhålla oktroj för vissa bandelars utförande, helst emot låneunderstöd af de för anläggandet af dylika banor under innevarande Riksdag anvisade medel.
Regeringsformen borde behandlas, samt på sådan grund och enär Rikets Ständers beslut, rörande omförmälda preskriptionstid tillkommit i annan ordning, än samma §. föreskref, icke kunde samma beslut i nåder bifalla. Af denna anledning hafva jemväl Rikets nu församlade Ständer tagit i öfvervägande det föreslagna vilkoret för framtida afskrifning af ifrågavarande obligationer och depositions-skulder, hvilka utgöras af: l:o. Till inne hajvarén utfärdade obligationer med 5 procents ränta: Till fiir fal loKapital. ll åge u beriiknadt ISanko. interesse. Till ersättning för Svenska medborgares fordringar hos Franska regeringen utfärdade 5 procents obligationer. Förslag till und. Deposilionsskuld, balanserad till ojÖrändradt belopp sedan år 1834. Afl. Kassören Tavelins utelöpande assignationer B d:o d:o d:o attester. B d:o Wassermans d:o assignationer B d:o d:o d:o attester B d:o Ströms d:o assignationer B d:o Lönbergs d:o d:o B d:o Lindqvisters d:o d:o B d:o Hellströms d:o d:o B d:o d:o d:o attester . B d:o Rydbergs d:o d:o . B d:o d:o d:o assignationer B d:o Zengerleins d:o attester . Observations-konto . Fabrikören Apiarii fordran Kongl. Bergs-kollegii dito . Börsoch Brobyggnads-direktionens dito Brandvaktskasse-administrationens dito . Diskontverkets, å räkningen N:o 1, dito . Allmänna Enkeoch Pupillkassans dito Kongl. Förvaltningens af Sjöärendena dito Borgmästarens Gothers dito Assessoren Halldins dito Kongl. Krigs-akademiens dito Militie-boställskassans dito Öfverste-löjtnant Reuterskölds dito Herr Tersmedens dito Kongl. St. Tillsammans Banko 10 Sami. 1 Afd. Skrifvelse, N:o 210.
A. 3o2. LXIII. E. 255. — i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, angående Utskottets Betänkande N:o 189 och Utlåtande N:o i54, om indragning af Lagmansoch KämnersRätter samt serskilda Domstolar, m. m. LXII. B. 21g. A. 3o2. — i anledning af gjord hemställan, om anmodan till Lagutskottet att till RiksStån - 313 den inberätta, huru den, i Utskottets Betänkanden N:o 58 och io3 upptagna fråga, om ändring i 18 och 19 §§ af InteckningsLagen blifvit afgjord, m. m. LXII. B. 324. LXV. Å. 57. LagUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af remiss å Statsutskottets Utlåtande öfver Herr Hjertås motion om stadgande, att frågor om återbetalningsoch ersättningsskyldighet emellan Kongl. Maj:t och Kronan, å ena, samt enskilde personer, å andra sidan, ej få liänskjutas till Gode Mäns afgörande, utan ovillkorligen böra vid Laga Domstol upptagas och afdömas. LXVI. A. 169. LagUtskottets Ledamöter. Se Lista. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i LandshöfdingeResidenceStäderne, att utfärda Pass för desse Städers Borgare. XVI. B. 106. A. 364. XXVI. U. 407. XXVII. —• i anledning af väckt fråga om bestämmande af vissa skyldigheter för dem, som företaga odlingar af mossar eller andre sidlände trakter. XVI. B. 106. XVII.
Han tvingar sig in på den första borggården, sedan på den andra och kommer slutligen in i det inre af fästningen, uppfordrar i fosterlandets namn guvernören och garnisonen att öfverlemna Bastiljen, stiger med guvenören upp på fästningsmuren, hvarifrån guvernören med oro måste se huru gatorna äro mörka af folk och huru under det ursinniga dånet af stormklockan och trummornas generalmarsch förstaden Saint-Antoines arbetarskaror strömma dit under den sedan så ryktbare bryggaren Santerres ledning. Thuriot går åter ut från Bastiljen, lemnande efter sig i guvernörens och invalidernas sinnen obeslutsamhetens förlamande gift. Utanför fästningen » sväller allt vildare menniskofloden; det väldiga sorlet blir allt högljuddare, öfvergår till förbannelser, här och der kanske till enstaka gevärsskott, — hvilka dock icke på nio fots tjocka murar kunna ha någon verkan ». Den yttre vindbryggan har fälts ned för Thuriot, en skara medborgare tränger deröfver; de jagas derifrån med en gevärssalva, som dödar några. Nu är massan derutanför lössläpt. » Denna salva har tändt detta alltför lättantändliga kaos och förvandlar det till ett rytande eldkaos ». Bastiljens belägring begynner. Beväpnade med sablar, värjor, yxor, störta tusentals män rasande mot Bastiljen. Kvinnor och barn sluta sig till strömmen af soldater, arbetare, brandsoldater, officerare, abbéer till och med, som drefvos af en gemensam känsla. » Framåt då alle fransmän, som ha hjerta i bröstet! Ryten, I frihetens söner, med alla edra strupar, både af brosk och metall, ansträngen till det yttersta både er själs och kropps krafter, ty nu är stunden kommen! » Tvänne f. d. soldater, Louis Toumay och Aubin Bon-nemére lyckades, djerft blottställande sig, med sina kraftiga släggor krossa kedjorna till den första vindbryggan, som störtar ned med ett förfärligt dån. Men den andra vindbryggan återstår att betvinga. » De åtta bistra tornen medsin invalideld, sina stenhögar och kanongap resa sig ännu oskadda.
— Indika lyckats till boställen erhålla hemman, som varit af ålder enstaka eller som för mångå år sedan undergått enskifte eller laga skifte, utan för dem, sorn anvisats boställen i oskiftade byar, hvilka sistnämnde tjenstemän redan fördenskull blifvit sämre lottade än de förre, att deras boställsjord vore fördelad i en mängd tegar med högre brukningskostnader men mindre afkastning, emedan jorden icke kunnat pa bästa sätt häfda»; samt att dylike tjenstemän derföre borde, för att blifva lika lönte med sina lyckligare lottade tjenstekamrater, af Staten snarare understödjas än betungas med ut - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 36. 3 gifter, af hvilka boställshafvaren hade litet eller intet gagn, såvida han snart efter skiftets fastställande måste afträda bostället till följd af befordran eller afgång från tjensten. 1 sammanhang härmed hade Öfverdirektören, för att ådagalägga den obillighet, hvarmed boställshafvare hittills behandlats, anfört: att, då Statens välförstådda intresse påkallade, att laga skiften verkställdes samt Staten dertill jemväl uppmuntrade genom det vitsord att erhålla sådant skifte, som äfven den minste jordegare i by, allenast han är besuten, erhållit, och genom understöd af allmänna medel till sådana skifteslag, inom hvilka utflyttningar egde rum, Staten i konseqvens härmed äfven borde uppmuntra boställshafvare att söka laga skifte, men att, långt ifrån att detta skett, tvärtom föreskrifter blifvit utfärdade, i följd af hvilka boställshafvares skifteskostnader blefve drygare, om han uppträdde såsom sökande, än om skiftet söktes af en annan delegare i skifteslaget; att dessa föreskrifter funnos i 19 §. 3 mom. af landtmäteri-taxan den 12
Justerades 9 prot-utdrag för d. 28 dennes, samt pleni-prot, för d. 2 G sisth Aug. Uplåstes ett af Gr. Hamilton, Jakob Essen, inlemnadt så lydande memorial: Det förtroende, som Höglofl. It. o. Ad. hedrat mig med, att vara Ordfins i RiddarhusDirektionen Suppleant, får jag, i anseende till trägna embetsgöromål, härmed afsäga mig. Med tillkännagifvande att fullra. för adliga ätten N:o 325, Appelbom, Hr v. Franken, Georg Wolffgang, som varit ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. och i RiddarhusUtsk., i anseende lill sin hufvudmans död, inlemnat sin riksdagsmanna-pollett, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att utse en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. och en ledamot i RiddarhusUtsk. efter Hr v. Francken. Företogs till afgörande LagUtsk:s d. 7 och 10 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 46, i anledn. ej mindre af K. M:s Nåd. Propos. aug:de utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilda dermed sammanhängande inom RiksSl:n väckta motioner. Hr Gr. o Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge detta Betänk. böra punktvis föredragas och att dervid ingressen borde behandlas såsom en särskild punkt. Ropades Ja. Till följd häraf föredrogs nu ingressen till Utsk:s förslag till beslut, och yttrade sig härvid; 256 Den 31 Oktober f. m. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Vid den gemensamma sammankomsten tog jag mig friheten, att bland annat göra anmärkn. mot sjelfva sättet för denna lags tillkomst. Jag anser, såsom jag äfven då yttrade, det vara af den yttersta vigt för såväl Konungens Rådgifvare som R. St;r, att ställa sig Grundlagens föreskrifter till efterrättelse.
I anledning af väckta motioner inom Riks-Ståndcn, åsyftande ett närmare bestämmande af rättigheten till befordran inom Post-Verket, och af vissa föreskrifters iakttagande, då ledige tjenster vid samma Verk skola tillsättas, hafva Rikets Ständer väl funnit, å ena sidan, att någon våda för det allmänna eller skälig anledning till klagan öfver vederfaren orättvisa för Post-Verkets Extra Ordinarie Tjenstemän icke kan härledas derifrån, att sådana Statens tjenare, hvilkas verksamhetsförmåga väl icke upphört, men som, i anseende till sjuklighet eller andre dylika orsaker, icke längre kunna fortfara med de Militaire eller Civile tjenstebefaltningar de förut innehaft, varda, utan att förut hafva vid Post-Verket'tjenstgjort, till Postsysslor befordrade; men ock, å andra sidan, att inom Post-Verket, liksom andre Embets-Verk, en längre tids nöjaktig tjenstgöring är förtjent af uppmärksamhet och belöning; och hafva Rikets Ständer häraf hemtat anledning, att hos E. K. M. i underd. anhålla, att E. K, M., vid återbesättandet af ledige tjenster, inom och under Post-Verket, täcktes fästa Nådigt afseende å långvarig, nitisk och pålitlig tjenstgöring vid samma Yerk; äfvensom, och enär Rikets Ständer erfarit, att ledigheter af dylik* 1 -i8 Expeditions-Vtkottcls Förslag till und. Skrifvelse IV.-o g3. tjenster icke tillkännagifvas i Officiela Tidningarne, hvilket dock synes bora ske, i likhet med hvad vid de fleste öfrige Embets-Verk iakttages, Rikets Ständer få i underd. anmäla den önskan, att E. K. M. täcktes anbefalla Öfver-Post-Directeurs-Em betet, att låta sådana ledige tjenster inom eller under Post-Verket, som af E. K. M. tillsättas, i allmänna Tidningarne kungöras. Rikets Ständer framhärda &e. Slockholm den ii Augusti 1334- N:o g3.
Majtts Nädiga-Swar och framställning mätte till BeswärsochOcconomie-Utstottet blifwa pcmitteradt, dä Utstottet torde äkaggas att med förstag om sättet huru denna förswars skyldigheten bör lämpeligast reparteras styndsammeligcn inkomma. Herr Dsbm, kefir. I anledning af den lyckliga afsägelsen af Hans Excellence Herr Grefwe kuutk, behöf, iver jag ej uppläsa hwad jag i afseende uppä hans motion hade författat. Men dä en del deraf har sammanhang med förcwarande ärende, anhäller jag att fä det samma till Protokollet anföra för att sedan gemensamt med öfriga yttranden remitteras. Herr Dbsm uppläste derefter följande: Ett Rikes rätta förswar bör ingalunda blifwa particlt. Den rätta styrkan, som kan werka, dä behofwct är ytterst, bör wara samfällt, och enstilta pätag äro som detacherade anföll misiräkning och förlust. Likasom Bcwillningen är. allmän till Rikets understöd, sä bör förswaret wara samfällt till FiendenS motwärn. Wär förledna krigs-utrustning war ingalunda mot landets wilja ekler sakens natur, i anseende till uppsättning af wargering sch Landtwärn. Mas - Den 2 April. 27 wargering som är sednast grundad isrätt 1/41, war alldeles i esprit af wärk uräldriga sätt att recrutera; dä efter behof flere eller färre hemman hopsattcs om en Soldat, men de roteringsflyldige utgjorde ändock endast krigsmakten. LandtrvLrnet war efter nu warande fransta methoe den som uti allt bör efterföljas, dä w! känna att detta originerar sig ifrän dest store Regent. Som Jordägare och Medwerkare ivid bade Wargering och Landtwärnets uppsättande i Wästergöthlard kan jag sanfärdeligcn intyga, att detta i sin början aldrig uppwäckte hwarken misinöje eller mvtständ — förr än man fann dessa corpsernes otillbörliga återvändande — utan föda utan kläder utan skötsel eller wärd.
När Utsk. kunnat tillstyrka så betydliga anslag, dels såsom lån. dels utan återbetalningsskyldighet, som dem, hvilka Orebro stad erhållit, är det föga konseqvent, att afgifva ett sådant Utlät., som det förevar:de, enär frågan är af samma beskaffenhet, samt derjemte blifvit framställd af K. M., hvilken måste, säga hvad man vill, vara bäst i tillfälle att bedöma-, hvad som skäligen bör ett samhälle tilldelas, dels i form af anslag utan återbetalningsskyldighet, dels såsom lån. — Jönköpings stad är ett samhälle, hvilket så framskridit, att det eger grundadt anspråk att tillvinna sig upmärksamhet från det större samhällets sida. Den, som så försöker, som denna stad gjort, att på allt sätt hjelpa sig sjelf, bör också, enl. min tanka, af Staten upmunlras medelst bidrag, som äro lämpade efter förhållanderne. Man har sagt, alt endast Iö gårdar uti Jönköping afbrunnit och att således staden icke skulle vara i behof af någon större och fullständigare lomtreglering, men jag hemställer till den ledamot af R. 0. Ad., som ansett, att regleringen borde sträcka sig endast till de tomter, der ifrågavande gårdar varit belägne, huru staden då skulle komma att se ut. Jag kan icke föreställa mig, att denne talare ens haft någon verklig mening med sitt yttrande, ty skall någon reglering af denna stads tomter med någon fördel kunna upgöras, mäste man väl så förfara, att äfven de icke afbrända tomterna tagas i beräkning, på det1 att desamma, genom inköp af hus eller vid dessas nedrifning, eller i fall husen blifva afbrända, må kunna så förändras, att regleringen så småningom inom hela staden vinner sin fullbordan. Tillvägabringandet af dylika åtgärder erfordra betydliga kostnader, och det kan icke vara med rättvisa förenligt, att staden ensam skall vidkännas dessa kostnader, serdeles då det är för allmänt väl och allmänt gagn, som regleringen bör ske, utan tillhör det Staten att, å sin sida, äfven i detta afseende lemna bidrag. För min del tillstyrker jag således vördsamt återremiss af Betänk.