Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slaj:ts NordjkjerneOr* den, ^3ehr Niclas poignant, äfvcnfom till SujtitiaeOmbudSmannenS ©uppleant, #of*RättS*Rådet i Äongl. ©vea $of*Rätt och Ridda* ren af famma Orden, Carl Suddig Sandin; men fedan den förre kort derpå afiidit, häf»c SEBi; den 17 ©eptember 1834, uti 3ufti* ti£E*ömbudSmanS*Smbetet infatt «f)of*RättS*Rådet Sandin, och/ 90* I 10 norn anfälbt nptt val, i behörig o röning, FaHat £äraböhöfbingen i ©böra Möre domfaga od) SKiDDaren af ^ongi. Maj:tS MorDftjerne* Orbén, 3ohan 3acob 23ergftröm, att 3ufiti®*0mbubSmannen efter* ttäba, i fall f;an innan näfföljanbe ERiFSDag (Bulle mcD Döben afgå. £iFafå äro af Of, på grunb af 108 §. 9fegering&$otmen och 65 §. 9viFébagö*0rbningen, fejt för FunfFaper och färbom Fänbe män förorbnabe, att, jemte <3B5r 3ufitiae*OmbnDöman, om §rpcffrif>mn hafva vårb. §. 81. 2BaI af Juli; 3 öfverenSfämmelfe meb 66 och 67 §§.
F&amp; af samtidens kvinnor, om ens niigon, har i lika, hög grad, så mångsidigt och framgångsrikt, som fru Adlersparre ingripit i sitt lands kult~~rarbete, därvid framför allt med sitt eget köns högre intressen som mål. För en utförligt utarbetad teckning af ett så innehållsrikt lif är nat~wligen ännu ej rätta tiden kommen. Därtill fordras en längre tidrymd än den af några f&amp; veckor, och en lhngt rymligare plats än den vi ha till v-årt förfogande. Några minnesblad, hvarpå de, som i lifvet stodo den hädangångna nära, tecknat några drag nr hennes lif. och verksamhet, är det emellertid för oss en kar och dyrbar plikt att sända ut i världen, medan ännu hågkomsten af den adla gamlas rika personlighet och storartade lifsgarning lefver c friskt i allas sinnen. I den svenska kvinnans historia, iiar den en gång blir s h i h, skall Esseldes bild intaga en betydande plats. I afvaktan därpå må dessa blad Den kortfattade lefnadsteckninp, inledd med ofrrin~taeiide ord, soni hiir nedan meddelas, trycktes kort efter fru Adlersparres död och utdelades d % i en sjirskild skrift till den bortg3ngnns niirmnste ~Buner. Red. Barndomsoch ungdomsar. Midt i eii härlig, storartad natur i södra Tjust afKalmar län ligger herregodset Helgerum. Från några klara sj öar längre upp flyter en bred å dar förbi ned till hafvet. Ty hafvet g&amp;r med en l&amp;ngt inskj~~tande smal vik ända dit fram. Man » ser från lönnars och kastanjers löfverk gamla herresätet, forna slakters ~Rel ' ge rum », frAn två terasser höja lugnt sig mellan ' berg och fors och spegla sin altan och sina paviljonger djupt i viken. D Helgerum ggdes pet 1820-talet af öfverstelöj tnanten Erik Knutson Leijonhnfvud, och här föddes den 6 juli 1823 hans. andra barn, dottern Sopj~ie. Hennes barndom var rik på skönhetsintryck.
Jag förnyar min anhål - 508 Den 20 November f. m. lan, att lönen för de 8 äldste Adjunketrne måtte fastställas till 2,500 Rdr. Hr Montgommery, Rob. Nils Germ.: Vid jemförelse emellan lönerne för tjenstemännen vid Teknologiska Institutet och Professorer samt Adjunkter vid Universiteterne bör man väl taga i betraktande, att lefnadskostnaden i hufvudstaden är långt dyrare än i en landsortsstad. För öfrigt tror jag, att, då R. St:r med beredvillighet ingått på de dryga förhöjningarna i lönerne för alla Rikets tjenstemän, det icke är skäl att sträcka anspråk utöfver K. M:s förslag. Jag anhäller om bifall till denna punkt. H. Exc. Hr Gr. Sparre: Man har sagt, att lefnadskosfna den i hufvudstaden är större än i Upsala. Detta är ett misstag, ty de nuv:de kommunikationerne göra denna kostnad lika. Gr. Björnstjerna har missförstått mig, dd han trodde, att jag begärt återremiss å hela punkten. Afven detta är ett misstag, emedan den af mig yrkade återremissen afsåg endast summan af förslagsanslaget. Detta är så mycket tydligare, som, i händelse R. o. Ad:n bifaller mitt förslag till löner åt Akademiens Professorer och Adjunkter jemte Räntmästaren och Bibliothekarien, en betydlig tillökning i förslags anslaget måste äga rum. Emedlertid vill jag afstå från den af mig-yrkade återremissen och anhåller, att R. o. Ad:n ville bestämma förslags-anslaget till 30,000 Rdr. Frih. Leijonhufvud, Bror Abrah.: Fyrfaldiga gånger har man här åberopat jemförelsen emellan Adjunkter vid Akademierne och de vid Teknologiska Institutet, hvilken jemförelse legat till grund för Utsk:s förslag, hvaremot andra talare sökt visa olämpligheten af denna jemförelse.
Nio 77 aflåtne , samt den 27 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, innefattande förslag till ändring i 59 §. Riksdags-Ordningen; fann Ridderskape£ och Adeln för godt, att Constitutions-Utskottets berörde förslag, till den be. handling 56 §. Regerings-Formen föreskrifver, godkänna. Före-s Den 8 December e. m. 465 Företogs" till pröfning Stats-Utskottets den 3 sist!, Maji under N:o 141 afgifne, samt den 7 i berörde månad eftermiddagen på bordet lagde , Utlåtande, öfver säiskilte motioner om Löne-besparingarne å Embetsoch Tjenstemäns aflöning. Herr voji Hartmans dorffj Augnst: Statsutskottet har uti det upplästa Betänkandet, så vidt jag nu hört, och af dess föregående genomläsning kan erinra mig, endast åberopat det Betänkande Utskottet förut afgifvit rörande en Pensions-regler ing för Civilstaten. Härvid får jag erinra, att frågan om afdrag å Embetsmäns löner ingar uti det allmänna Betänkande, Särskildta Utssottet afgiivit, om Stats-förvaltningen. I afseende dera hafva Stånden stannat uti olika beslut, och Särskildta Utskortet har afgifvit ett förslag till jemkning. Ehuru jag ej linner detta steg rigtigt, anser jag mig dock böra lemna Ridderskapet och Adeln underrättelse derom , emedan det beslut , som möjligen fattas öfver förevarande Betänkande , kunde ligga till hinder för beslutet rörande Särskildta Utskottets. Jag anhåller således, att det förra ännu må tills vidare blifva hvilande. Herr Hjerta_, Gustaf : Utskottet afstyrker ali annan åtgärd än den , som redan är bifallen. På denna grund tror jag, att, om man antager Betänkandet, gör det ej något hinder, Det afstyrker all ändring i hvad förut är beslutadt. Ridd. o. Ad. Prot. XI. Baad. 30 466 Den 8 December e. m. Herr von Hohenhausen Michael:
Om det skedde genom henne själf strös från det, som hon just var upptagen af. eller genom någon annan, betydde för henne Hon gaf sig tvärtom helt åt hvarje fråga, intet. Att den så ofta kom att ske genom och icke ens den obetydligaste detalj var henne själf, det berodde endast på den för liten för hennes fulla, friska uppmärkmagnetiska dragning, genom hvilken den samhet. Hon brukade hela sin själskraft, ' svåra saken finner väg till den starka hanall sin klarsyn för att bringa den i bästa den. Hon gaf det fullaste erkännande åt ordning och ställa den på dess rätta plats. hvarje annan förmåga, det friaste rum åt Men var den väl afgjord, då lades den allhvarje annan mening. deles å sido, och med samma helhet vände Framför allt hade Ellen Anckarsvärd den hon sig åt nästa fråga, åt nästa uppgift. hos alla människor, men framför allt hos Jag har aldrig sett en kvinna så fullkomkvinnor, sällsporda föreningen af detaljsinne ligt ägna sig åt en fråga och dock så föga och öfverblick, förmågan att skilja hufvudensidigt uppslukas af den. Hon afvisade sak från bisak och att gifva hvardera, hvad allt, som ej kom i rätta ordningen, rätta den tillkom. stunden, men hon var strax färdig att uppHon ägde i högre grad än någon annan taga det afvisade, när rätta ögonblicket kom. människa jag känt den mest sällsynta af Ingen har väl mer ihärdigt fullföljt ett mål, alla egenskaper, den: att låta detta vara detta! med mer skicklighet valt medlen att nå det, Det var framför allt denna egenskap — eller bättre fördelat sin tid mellan sina hvilken isynnerhet inom kvinnovärlden är olika uppgifter. Alla de ämnen, med i den grad ovanlig, att den, i den höga hvilka hon sysslade, voro ordnade i fack potens som den fanns hos Ellen Anckarinom hennes ljusa, rymliga hufvud, och hon svärd, med allt skäl kan kallas underbar — var ständigt beredd till arbete, till plötslig hvilken gjorde att hon, ehuru hon med hela och intensiv koncentration på ett ämne. sin själ, hela sitt hjärta och alla sina krafMed denna snabbhet och koncentration ter var hängifven kvinnofrågan, aldrig var enades förutseende. Hon hade genomtänkt en kvinnosakskvinna.
Län der de uppbäras och deribland hufvudsakligen den, att i detta fall åt någon authoritet borde uppdragas, att en sådan fördelning ombesörja; och detta svårligen skulle kunna ske med ledning af så fullständig kännedom om Länens behof, sona dertill erfordras och denna utväg dessutom är stridande emot de vilkor, under hvilka 3 skil» lingafgiften blifvit beviljad; så anser jag mig ej Den 17 Februarii. 449 fej böra föreslå densamma; men finner mig sl inycket häldre vid hvad Herr Ehrenborg föreslagit om ett förändradt sätt af denna afgifts Utgående, sorn derigenom, enligt min tanka, äfven en Fullkomlig utväg beredes, att för hvarje år erhålla emöt behofvet svarande till. gångar för hvarje Län, och ätt Vinna ändaInålet, i och för hvilket 3 skilling» afgiften blifvit beviljad, och habs förslag dessutom är ixiindre afvikande ifrån de grunder Riksens Ständer för i skillihgsafgiftéh fastställt. Beträffande de fördelar, söm i öfrigt deri Ined 6kola kunna vinnas* om efter behofvet afpasääde tillgångar, lemnades åt Länens 16- calförvaltningar, till befrämjande af fierfaidiga nyttiga föremål, på sätt Herr Ehrenborg föreslagit, hat han enligt min tanka så grundeligen visat detn*, ätt jag äfven i detta afseende är fullkomligt af hans tanka Och får eiw däst tillägga att* enligt den uppmärksamhet Kongl Majit och Rikets Ständer fästat på ett för Riket äfveilludes gaisska vigtigt ämne,nemligen befrämjande af véterinäir-ansta Itérne i Riket, berftdahdet äf sådana i Provincerna och äntagandet af skickliga bjurläkäre Uti déLän, hvarest de antili saknas* äfVfeh torde böra tillhöra nämnde localförvaltnihgar att besörja^ £ händelse något öfverskott skulle blifva* sedaft hufvudändamålet vöre viinneL Bil. till Ridd. 0. Ad. Pr. I Band. 29 48® Den 17 Fobruarii.
Grundläggning Kallmur, 131 k:fmr å 50: — 5 trummor af 6 qv.-fots öppning: Grundläggning Kallmur, 26 k:fmr å 50: — 13 trummor af 4 qv.-fots öppning: Grundläggning Kallmur, 40 k:fmr å 50: — Väg-öfver gångar: 6 Landsvägs-öfvergångar å 450: — 40 mindre å 150: — Väg-omläggningar Stängsel, 13,442 sträckfamnar å 2: — Summa kostnad för arbeten, som bero af terrängen Öfverbyggnad för 4 mil 13,650 fot: Efter samma grunder, som för Christinehamn—Porla Exproprinlioner: För vågen från Askersund till Gatugårda: Inegor, 80 tunnland å 600: — Utegor, 81 » a 300: Flyttning och inköp af byggnader För vägen från Hallsberg till Örebro: Inegor, 120 tunnland å 800: — Utegor, 24 » Inköp och llyttning af byggnader Stationer: En station af l:sta klass vid Örebro . En » » 2:dra » » Askersund å 300: — Sex stationer af 4:de » Vakthus, å 12,000 R:dr pr mil Tjraiisport-materielj å 60,000 R:dr pr mil å 20,000: Telesrafer ro., m För Ingeniör-arfvodon m. m. Bih. lill RSt. Litt. X. Södra Stambanan. Finjasjön—Nässjö, 18 Mil. Terräng-Arbeten: Från Tormestorp till Skälhult, 6 mil. S u m m a Tilläggas 10 proc. af all jordgräfning, hvaraf tillägget för ballasten är beräknadt för stationerna Broar: Brobyggnad öfver Alma-ån. Ett spann af 30 fot. Landfästenas höjd öfver grunden 16 fot, bredd 31 fot, tjocklek 10 fot.
Anordnandet af en sådan centralskola borde, i Komiténs tanke, stödja sig på följande allmänna grunden l:o Skolan bör, för att uppfylla sitt ändamål, meddela nödig teoretisk och praktisk färdighet i ridkonst och instruktion åt alla vid kavalleriet, artilleriet och generalstaben ingående Officerare, samt genom längre och vidsträcktare kurser till stallmästare utbilda de elever, som visa sig dertill ega fallenhet, äfvensom, i den mån platser vid skolan finnas lediga, åt arméens öfriga Officerare lemna utväg till inhemtande af undervisning i ridkonsten. 2:o Hvarje kavallerioch artilleriofficer, som anmäles till inträde vid skolan, bör derförinnan hafva genomgått fullständig gradpasseringskurs och dervid blifvit approberad i enskild ridning. 3io Kavalleriofficer bör vid skolan genomgå två års kurs, hvaremot för artillerioch stabsofficerare endast enkel, ettårig, kurs torde erfordras. StallmästareBih, till R. SI. N:o 3 a. till Kongl. Maj-.ts Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1865. eleverna åter böra hafva genomgått en kurs af tre år vid ridskolan samt visat prof på skicklighet i ridning och hästdressyr, innan de få till stallmästare på rementena antagas. 4:o Med iakttagande häraf och under antagande att antalet af de vid kavalleriet årligen ingående Officerare kan hädanefter som hittills beräknas i medeltal till tolf, bör skolan, sedan den blifvit i fullt ordnadt skick försatt, kunna inrymma: för Kavalleriofficerare 24 platser, » Artillerioch Stabsofficerare 12 » » Stallmästareelever 4 » tillhopa 40 platser; börande, med beräkning af minst tre hästar dagligen till ridning för hvarje elev. ett antal af 120 hästar för undervisningen vara tillgängliga. 5:o. Sedan skolan blifvit så organiserad, att den kan lemna tillträde åt alla vid kavalleriet, artilleriet och generalstaben ingående officerare, må ingen föreslås till löjtnant vid kavalleriet eller artilleriet eller anmälas till inträde i generalstaben, förrän han genomgått föreskrifven kurs i ridskolan och dervid visat sig ega nöjaktig skicklighet. 6:o.
Obehagligt öfverraskad, steg jag in i det rum, hvartill den artige kammartjenaren uppslagit dörren, i det han knappt hörbart underrättade mig, att de tvenne rum jag här fann voro de, hvilka jag kunde få hyra, ifall jag ville ingå på de vilkor han ämnade förelägga mig å sin husbondes vägnar. – Ah ha, – tänkte jag – nu kommer det; hans husbonde, det lär väl inte vara någon annan än fan sjelf, efter huset är hans; det skall bli rätt kuriöst att höra hvad den der herrn kan fordra af mig, förmodligen en förbindelse att efter detta lifvet bli hans höghets ödmjuka tjenare, skrifven med tre bloddroppar ur mitt venstra lillfinger, eller någon annan lika rysvärd illmarighet, ty jag påminte mig att som barn af min amma hafva hört berättas flera gräsliga historier om hans sätt att snärja och bedåra oförsigtiga menniskobarn. Emellertid beslöt jag att i alla händelser bli hans hyresgäst, om icke för annat, åtminstone för att öfverlista den gamla inpiskade skälmen. Jag genomgick således helt hastigt de båda rummen, om hvilka jag dessutom, så skumt som der var, icke kunde få något särdeles klart begrepp, sade mig vara mycket nöjd med dem, och bad den siratlige tjenaren uppenbara mig de der vilkoren, som jag redan i min inbillning varierade på tusen sätt, det ena orimligare och vidunderligare än det andra. Men döm om min förvåning, att icke säga förargelse, då hyressumman väl var ganska hög, men vilkoren endast bestodo i att vara så tyst som möjligt, emedan hans husbonde var mycket sjuklig och afskydde allt buller, att aldrig under något vilkor föra hem med mig någon främmande och slutligen att icke komma någon qväll senare än kl. 11, ty porten öppnades aldrig efter denna tid. Jag förklarade mig nöjd med allt detta, sade mig redan denna qväll vilja flytta dit, och lofvade återkomma innan klockan 11. Jag återvände samma väg tillbaka, steg utför trappan, porten öppnades och jag stod åter på gatan.
Ä lernas älder, bör samma förhällande iakttagas mellan Riddarhus-Directeurcrne; men dä Ridderskap pct och Adcln fattade det beslut, att Ri-dörbuö-Dirsctis ve» - 940 Den 2Z April. nen skulle besia af 7 Ledamöter, bland hwilka ett börde wara honoraire, war meningen wisterligrn den, att dett honoraire Ledamoten skulle äga främsta rummet, säsom en följd Äf Ridder stapcts och Lldelns högre förtroende, vch den omständighet, att han icke komme att uppbara ttägot arfwodc. Begreppet vm hwad som stall utmärka en dylik honoraire Ledamot, mätte wara, att han stall innehafwa främsta, icke sista rummet.' I anseende härtill amer jag Nidderstopcts och Adelns beslut, som den wärda snmärkaren klandrat, böra förblifwa oförändrade. Hwad äter angär de tillägg uti ofwannämnde Znstruction, som Herr Friherre ldosenbsne önstat, i afseende pä Rewisorernes och Riddarhus-CancecllisterncS skyldigheter, finner jag för min del dem wara gransta grundade och antages lige, och igenkänner man äter wio detta tillfälle den starpsynta blick, hwarmed Herr Friherren uti saker as sädan wigt och beffaffenhet, som denna, altid uptäcker ds Minsta fel och brister. Friherre l^snnerbeim, Hers lugnet. Beklagade att han rörande detta ämne ej kunde wara af samma tanka, som den warda Ledamoten. Han trodde alt ivid detta tillfälle samma ordning hörds följas, som wid alla andra, der Ridderstapcts och Adelns representation komme i sräga, att nemligen deir alsta efter nummern borde wara ordförande. Herr Uotblieb. Trodde att sjclfwa uttrycket honoraire Ledamot, som i Riddarhus-Ordningen förekomme, betydde ert företräde, som ej-, kunde bestä i något aNnat,- än att denne Ledamot borde wara ordförande.
Brefwet den zo Now. Transport 1000 Presidenten, En af Rikets Herrar m. m. Herr Baron Armfelt, Lawaillers Lön i pension, enl. Kongl. Brefwet . d. 2 Junii - oi 250 samt prei-dents Lön pä Ldongl. Rrigs» Lollegii Stat i,66>6 General Lieucenanten Herr Grefwe Carl Mörner, såsom f. d vice Gouverneuv honom tillagd lifstids Pension enligt 802 « > Kongl. Brefwet d. 2 Masi i?c^ . —, EZ ätnsuter tillika Second Lhefs Lön rvid V e-» Lif Gardet till fot. ^ o" -r Landshöfdingen m. m.Hcrr BaronD 0 i'j c, A förra Cawaillcrs Lönen i lifstids Pension enl. Kongl. Brefwet d. 2 Now. ^ Or 1796 .. innehar tillika Landshöfdinge Lönen Lss uti Isnköpings Län ;oo. Capitain Lientenanten, Herr Grefwe Nils Gyldenstolpe, efter samma Kongl. Bref Dito tillika <öfrverste Indelning rvid Iemt2Z0 — E AZ lands Regemente. -bfwerste Kainmar-Junkares m. m. Herr Baron Bonde Dito efter samma b-s Kongl. Bref L;o >— ? 8 desiutom pä Indragnings.Stat under titul Livil Statens Extra Länings. Stat Zso. - samt cvfwerste Rammar-Iunkare Lön rvid Rongl. Zofrvet. Herr Cancclli-Rädet Elers, Pension enl. Kongl. Brefwet d. 14 Dec. 1802 för desi längliga och trogna tjenster samt knappa wilkor. pä älderdomen l66 Transport 2,966 ro6 Den 29 September, Transport Pä Jndragnings-Stat under titul, Kongl. Eanjzliet, Lön 4cq. tillökning ic>o. 500.
Båda delarna ställer jag till Ert förfogande, men med vilkor att ni ej har för stora fordringar och att jag får berätta på mitt eget hvardagliga sätt, så der helt förtroligt, kanske till och med en smula sjelfsvåldigt, just som det kommer för mig sjelf. Ni får således förlåta att det i mina bref hvarken kommer att heta ”vi” eller ”den som skrifver dessa rader,” utan helt enkelt ”jag”, hvilket ord då det kommer ur min mun är det anspråkslösaste man kan tänka sig. Det gör mig ett nöje om Ni läser, och dock skrifver jag icke för ert nöjes skull utan för mitt. Är jag oartig när jag tillägger att det till på köpet ej bekymrar mig stort hvad Ni tänker om mig – blott Ni läser. Det är om Skåne jag vill tala, skånska typer och smådrag jag önskar teckna – klumpiga figurer, ofta nog – enfald och en viss bondslughet om hvart annat men fins der väl någonting i lifvet som man ej till sist lär sig älska, om man blott lär känna det tillräckligt?171 Horatius säger i sin ”Skaldekonst”–: ”Gapa ej för vidt i början, ty hvar skall du sedan få ord stora nog att fylla gapet med.” ”Bättre en rök som slår upp i eld än en eld som slår ned i rök!” Inte för att jag har läst det, men L.P. sade det en gång och gubben Horatius har nog rätt. Nu är jag skånska ända ut i fingerspetsarne, men det fans en tid då jag ansåg detta rent af som en olycka och då jag gerna skulle velat gifva hälften af mitt lif för att vara född på något annat ställe af jordklotet och att kunna tala något annat än denna afskyvärda provincialism hvilken hänger vid värre än arfsynden och som man skäms lika mycket för att lägga bort som behålla. Den skånska landsbygden är icke heller den angenämaste (önskvärdaste) vistelseorten för en liflig ungdom som från spädaste barndomen brunnit af den hopplösaste kärlek till konst och literatur. Den ungdomliga ifvern känner de hämmande omgifningarne som tryckande bojor – och sådana älskar man icke.172 Tillåter Ni mig att säga ”au revoir?
Nu på boy-kläddan lur, nu på en enslig flöt98, Sig engång stämma om; och sina ljuda99 qvistar, Sin stränglek mana upp till gäll trompete-stöt, Om Gudars gästabud vid Carl den Tolftes gifte, Och om hans hjeltemod, och sälla vapna-skifte. Dylika stanzer, betraktade såsom de äldsta på vårt språk, utgöra en vacker lärospån; om man än får bortse från det osammanhängande bildspelet i den sista, der ”harpan” sjunger än ”på lur”, än ”på flöjt”, och lofvar att ”stöta i trumpet”. Oaktsamheter af detta slag förekomma hos Dahlstjerna öfverallt, och drifvas esomoftast vida längre. Det vore tvifvelsutan förmycket, att kalla honom Sveriges Marino, eller ens Sveriges Lohenstein: ty han är hvarken i snille, eller i snilleflärd, någondera jemnlik. Den svenska motsvarigheten till Lohenstein är han dock; och det ingalunda blott i bristerna. I en egenskap är han dem öfverlägsen: i det fosterländska allvaret och den lika djupa, som ärliga, smärtan vid en med rätta vördad Konungs bortgång. Vi kunna ej betvifla, att hans Drapa var – såsom den äldsta upplagans titel omförmäler – ”med tusend tropligtige hete tårar besprängd”, eller att ju toner, som dessa strophers, framsprungit ur ett oförställdt hjerta: Hjelp Gud! när jag beser ditt hela regemente, Kung Carl, du Karla-Kung! som utan like var, Så då, när Svenske män sin’ harnesk om sig spänte, Då så mång sven sitt lif allt till din tjenst frambar, Som se’n, då du oss gaf, hvarpå vi länge vänt’e, Den rolighet, som oss alltse’n omfamnat har: Så blir min svaga syn som snö i branta lider, Den vårdags-solen varm i strida bäckar sprider. Ty unn mig, Konung stor, du Sveriges dyre Hjelte, Få för din höga bår min harpa lägga ned! Du, som med manlig arm din fiend’ tappert fällte,
Den 14 Maj e. m. sådant, måste viii afdelnmes arbeten sedermera granskas i komitéens plenum, och således måste vid det tillfället en kontrollant i och för bevakandet af Kronans rätt vara fullkomligt tillräcklig, isynnerhet om hvarje afdclms skyldighet sättes i öfverensstämmelse med hvad som eger rum pä landet. Att en förändring är behöflig, medgifver jag visserligen, men jag tror äfven, att den kan åstadkommas med mindre kostnad och omgångar, än som blifva en följd af Ulskrs förslag, hvarföre jag anhåller om återremiss. Frih. Palmstjerna: 1 allmänhet, såsom jag upfattat Utsk:s förslag i denna §, är väl ändamålet dermed endast, att ställa förhållandet vid Taxerings-komitéerna inom släderne i likhet med det som eger rum vid sådana på landet. Vanligen är förhållandet olika i städerna och på landet. Inom Stockholms stad t. ex. är arbetet mera omfattande, och derföre sammanträder komiléen på afdelmr. I landsorternas städer åter, sker icke sä och der föras taxeringslistorna utaf en person, hvilken derjemte är protokollsförande men det erfordras dessutom ännu en annan person för att lemna uplysningar, hvilka för komitéerne äro nödige för bedömandet af deras rörelse, handel och förmögenhet, hvilka skola taxeras och hvarförutan en noggrann och jemlik taxering är omöjlig. Enligt denna § är det just en sådan person, K. Bef:h:de skola utse för att vara tillstädes vid Komitéens sammanträden, och hvilket förtroende han kan för flera år erhålla. Skulle denna person icke första året ega erforderlig kännedom om personers ställning i samhället för alt derigenom åstadkomma en hillig och rättvis taxering, kan han likväl småningom förskaffa sig den. Skulle komiléen möjligen anse de uplysningar denne person har att meddela vara icke tillfredsställande eller af beskaffenhet, att komiléen icke å dem finnér sig höra fästa något afseende, blir det denne persons skyldighet att bevaka Kronans rätt i Pröfnings-komitéen med anförande af skälen derför.