Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å. 236. — N:o 58g. angående verkställd omröstning, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, i fråga örn skyldighet för Bruksidkaren Gyzanders sterbhusdelägare att erlägga ränta å skuld till Statsverket, i följd af ingången uppbördsborgen. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotten, om behandling i ett sammanh ing af åtskilliga dit remitterade frågor. XII. B. 326. A. 48)- Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotlens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 1. angående sättet för utgörandet af städernas, utom Stockholm, inqvarterings-besvär, samt om en jemnare och rättvisare fördelning deraf. X. B. gi, 112. Å. 1 g5. XIII. Å. 56.. XVIII. U. 45, 5i. A. 1.4. XIX. E. i4g. — N:o 2. i anledning af ett till Rikets Ständers granskning öfverlemnadt förslag till ny inqvartei ingsordning för Stockholms stad. X. B. gi, 11 2. Å. 1 g7-XVIII. U. 45, 51. A. 114. XIX. E. 4g. — N:o 3. i anledning af väckta motioner, rörande den ersättning, inqvarteringsgifv&i e bör tillkomma för mat, solli lemnäs lågande trupper, tn. m. X. B. gi, 112. A, 202. XIII. 460. XVII. — N:o 5. i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga proposition, rörande allmänna stadganden och anslag till lolkundervisningens befrämjande, och dels åtskilliga inom RiksStånden i ämnet väckta motioner. Slatssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 6. i anledning af väckt motion om lärare-seminariers inrättande samt förändringar vid lärarebeställningars tillsättande, m. m. X. B. qi.
Hvad Kongl. Maj:t, i anledning af Biksens Ständers Skrifvelse den 16 Maji, om användandet af indragen behaglig tids förläning och ökade Kungsgårds Arrenden till Undervisningsverkens förmån och förbättrande, täckts i Nåder besluta, och hvilka anstalter i följd deraf blifvit vidtagne, inhemtas af Bilagan N:o 3. Äfvensom Kongl. Majus Nådiga Beslut och anbefallte åtgärder i afseende på 9:0. Biksens Ständers Skrifvelse den 14 Julii, om Vaccinationens befrämjande, samt 10:0. Biksens Ständers Skrifvelse den 30 Julii, om sammanskott och utvidgade Cur anstalter i Länen till Veneriska smittans botande» och tillökte medel dertill, intages af Bilagan N:o a. N:o I, Kyrkoväsendetf Presterskapets skyldigheter och rättigheter. Kongl. Maju har, till åminnelse af den ge* nom Doctor Martin Luther verkställde Beformation, i Nåder anbefallt en Tacksägelseoch Jubelfest, att högtidligen firas öfver hela Riket den 31 October detta år, på hvilken dag, år I5I7, Luther gjorde det första offentliga steget att angripa de inom Christna Kyrkan rådande villosatser, och återföra den Christna Läran till sin ursprungliga renhet. Till de Församlingars bruk, hvarest Gudstjenst hålles på Finska språket, har Kongl. Majit fogat anstalt om den nya Kyrkohandbokens öfversättand» och utgifvande ,på Finska Språket. 35° justities Ömbuäsm. Embeti Berättelser, larrit anbefalh, ali dess nyttjande skulle taga sin början ltstä Advents-Söndagen delta ar. För det i Hufvud.stadén inra tade Bibel» sällskap, liar Bougt.
Apelsinpudding: Mjölk, mjöl och smör få koka tillsammans, kallna och tillsättas med tre väl vispade ägg, socker och apelsinmarmelad, hvarefter alltsamman hälles i en form, beklädd med smördeg, och gräddas. Stufvadt oxkött med äpplen: Ofverblifvet kokt oxkött skares i tunna skifvor, det feta nedlägges på botten af kastrullen, det magra ofvanpå, kryddas med salt, nejlikor och stekes en stund i slutet kärl. Äpplen skalas, urtagas, skäras i tunna skifvor, som läggas ofvanpå köttet, och några skedar vatten tillsättas; kokas därefter utan att omröras. I stället för äpplen kunna äfven goda sviskon användas. Arma riddare: A g g, socker och mjöl vispas. Mandelbrödet skares i Truls Jins stod och gräfde omkring krusbärsbuskarne. » Ah, mor, låt mig ta ' ett spadetag, » bad Karna. » Ä r du tosig, t ö s? » Mor Truls Jins såg sig ängsligt omkring: » Tänk, om pastorn skulle komma. » » Ja, hvad bryr j a g mig om det? Jag gör hvad jag vill, » sade tösen. » Stora ord och fett fläsk fastna inte i halsen. G å du bara in med dig. » » Nej, gonn, gör jag ej, » skrattade hon och grep fast i spaden. I det ögonblicket kunde skälmen blänka fram i de gamla ögonen under kluten och mor Truls Jins ropa: » Karna! Passa dig! Länsmannens Katrina! » Flickan släppte spaden och stod rak som ett ljus med armarna nedåt sidan, men hennes mor förde handen öfver munnen och strök bort ett litet leende: » Tös, hvad du är dum! » Karna vände sig om; hon såg inte skymten af Katrina Topp, och hon visste inte, om hon skulle känna sig ond eller god på ' det gamla lif, ' som böjde sig öfver spaden, men hur som helst så hade hon blifvit påmind om, att hon var fröken Tydén, och det enda fröken Tydén hade att göra, det var att gå in och plocka upp de blåa pärlorna oeh sätta sig till att bottna katten.
Just den omständigheten, att förändring uti egendomarnas värden icke kunnat inträffa sedan förflutna taxer:s-året, verkar nemi. oftast, att någon ordentlig pröfning deraf icke äger rum, utan allt bibehå lies. vid det förra, med undantag endast i de fall, då under året inträffade försäljningar anses föranledt någon åtgärd, eller tillfälligtvis väckt fråga om någon särskild egendom påkallar pröfning. Ofta inträffar det derföre, att de egendomar, som de sednare åren gått i köp, äro taxerade efter dervid bestämda värden, då deremot sådana egendomar, som under längre tid icke ombytt ägare, ej på långt när äro uppskattade till verkliga värdet. Att sådant icke är rättvist eller instämmande med den jemnlikhet uti beskattningen, som hör äga rum, lärer icke kunna bestridas. Efter min öfver 3io Den j M*re e. m. tygelse skulle en vida jemnare och rättvisare uppskattning vara att förvänta, om egendomarnas värdering, å landet, endast verkställdes hvarje 5 år eller vid hvarje ordinarie period för ny bevillnts-förordnings vidtagande. Derjemte skulle denna förändring leda till mycken förenkling uti räkenskaperna och minskning i vederbörandes besvär; enär det undvekes alt, på sätt nu sker, årligen upprätta vidlyftiga taxer:s-längder öfver fast egendom, hvarförutan controllen å redovisningen i samma mån lättades. Jag hemställer derföre vördsamt, att lili nu uppförande bevillius-jÖrordning må varda stadgadt, att försl sammanträdande Taxer-.s-comiléer skola med noggrannhet uppskatta hvarje egendom till det värde densamma med säkerhet anses äga , hvilket värde sedermera uti 5 år kommer alt lif fa till grund för afgiflernas utgörande, utom i händelse någon egendoms värde genom olyckshändelser varder forri agadt, då, uppå ägarens skeende anhållan, nedsättning deruti må beviljas; börande, efter nämnde lids förlopp, ny uppskattning, enligt nyssbcrörde grunder, anställas till rättelse för påjoljande 5 år. Enligt nu gällande stadganden, skola debetsedlarne, utom i Stockholm, icke utfärdas förr än Pröfn:s-com i teerna fullbordat sina förrättningar.
Detlofsson hafva vidare eiidragit, att af fartyg, som besöka ifrågavarande landthamnar och der antingen ineller utlasta varor, väl ett betydlig afgift efter lästetalet erlägges, men att denna inkomst likväl icke får användas till hamn» bryggornas underhåll, utan af Wisby stads Gassa uppbäres och till stadens enskildta behof disponeras; hvaraf det mest besynnerliga förhållande Uppkommer, i det landtmannen icke blott får vidkännas kostnaden af byggnadsoch underhållsskyldigheten Mesv. och Ekon. Utsk. Betdnkanden. 403 för bryggorna, utan ock, då han någon gång begagnar dem, nödgas åtaga sig en utgift tili förmån för dem, som icke dela denna skyldighet; Och, som Conrad Larsson Och Erik Detlofsson ansett det vara uppenbart, att den, som drager fördelen af en säfe, äfven bör vidkännas kostnaden derför* och, med tillämpning häraf på Sjö- och Hamnbryggorna vid Gottlands Landthamnar, således trott Wisby stads handlande,somderfetädes äro antingen bosatte eller hafva dér handelsoch magazinsirarätthingar anlöggde, böra desamme bygga och underhålla, samt 1 alla fall hållit före, att rättvisan fordrade, det de inkomster, som för inoch utlastning inflyta, borde till Hamnbryggornas underhållande oförryckte få , begagnas 5 så har af dem blifvit föreslagen eh underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, syftande antingen att tillvägabringa en fullkomlig befrielse för Gottlands hemmansegare från det dem i förberörde afseende ålaggde onus* feller att åtminstone deruti förskaffa dem flen lindring, att kostnaden för underhållsskyldigheten blefve för dem beräknad endast till så stor del, som ej kunde fyllas genom afgifterne af fartyg, som besöka hamnarne. Hvad åter de så kallade Strandridareboställen beträffar; så, och enär Landttullen nu mera upphört och blifvit förvandlad tili en hemmanen åtföljande bevillning» 404 Beit), och Ekon. Utsh.
Ett krigsråd och Kamererare!) i pensionsoch förvaltningskontoret; att hvardera afdelningen erhåller sitt eget kansli och kammarkontor samt l:a. 2:a och 3:e afdelningarne derjemte, hvardera, ett militärkontor; att, såsom för armée-förvaltningen gemensamma, må bibehållas: ett advokat-fiskalskonlor: ett bokslutsoch kontroll-kontor, och ett kassa-kontor; att, då någon af cheferne för de tre förstnämnde afdelningarne, af sjukdom eller annat laga förfall hindras att sitt embete förrätta, militärledamoten å afdelningen må, tillsvidare, intaga afdelningschefens plats och embetsutöfning, med skyldighet alt sådant till chefen för landtförsvars-departementet genast anmäla; att. när krigsråd, af en eller annan anledning, hindras att sitt embete förrätta, vederbörande afdelningschef skall ega att uppdraga tjenslens bestridande åt den ordinarie tjensteman inom afdelningens kassa eller kontor, som hail finner dertill mest tjenlig; att, då pensioneringsoch löndlörvaltningsärenden af vederbörande kamererare föredragas, sådant bör ske i närvaro af det vid -4:de afdelningen anställde krigsrådet, dervid alla tre ega rösträtt; att, beträffande andra ärenden, som på aldelningarna förekomma, ledarnöterne, såväl militäre som civile, skola hvar sina mål bereda och inför afdelningschefen föredraga, samt äfven ega att med honom ingå i den öfverläggning som före algörandet kan erfordras, men chefen tillkomma att allena besluta; att inom artilleri-, fortifikationsoch intendents-afdelningarne, vederbörande civilledamot skall med yttranderätt bev sta öfverläggningarne i de förvaltningsärenden, som af militärledamot föredragas; att, då ärenden skola in pleno behandlas, armée-förvaltningen utgöres af: såsom beslutande ledamöter: de fyra afdelningscheferne eller deras suppleanter; såsom föredragande ledamöter:
Uti den till Utskottet af Bankens Fiscals-Embete afgifne Berättelse, angående liandlagde mål och ärenden, från den 3i Augusti 1843 lill och med den 3o Juni innevarande år, harbemälde Embete hemställt, dels att af de, enligt Banco-Utskottets beslut af den 7 Maji 1835 och den 3o April i84o, 14 Banco-Utskoltets Memorial, N.-o 24. såsom osäkre, inom linien förde 22 sti Odlingslån, följande måtte få afskrifvas, nemi iiien: O d) N:o 187 upptaget af nu mer aflidne Lieutenanten N. F. Westfeldt, med borgen af jemväl genom döden afgångne Öfversten, Friherre H. G. Fleetwood och Majoren, Friherre C. Fl. Posse å 2000 R:dr, deraf nuvarande capital-återstoden utgör 994 R:dr 14 sk. 7 rst; b) N:o 516: upptaget af numera aflidne Ryttmästaren sam. von Troil, med borgen af jemväl aflidne Öfversten oell Riddaren J. D. Silfverstolpe, samt ÖfversteLieutenanten och Riddaren C. G. af Sillen, å 1540 R:dr, hvaraf capital-återstoden uppgår till 764 R:dr 22 sk; c) N:ris 1022, upptaget af nu mera aflidne Commissarien J. Hornberg, med borgen af likaledes med döden afgångne Pehr Magnusson i Borgstena, Andruas Pehrson i Lindsås och Bryngel Ericsson i Lycke, å 684 R:dr; utgörande capital-återstoden derå 638 ll:dr 24 sk. 3 rst.; samt (t) N:o 656, upptaget af Sven Larsson i Gunnarstorp, med borgen af And.
Ut Supra. Ex Protocollo jlug. cort Hartmansdorff. S. D. -U oljande Eag-Ufskottets den 8 i denna månad upplästa och samma dag på bordet lagda Betänkanden blefvo vid förnyad föredragning af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallna, nemi.: 1:0 Af den 25 Maj, i anledning af vackt motion om rättelse i Expeditions-Taxan. 2:0 Af den 17 Maj, om skärpning i straffet för åverkare å annans hägnad. 3:0 Den 15 Jun!. *37 3:» Af den 26 Maj; i anledning af Riksöags-Fpllmägtige And. Andersson Åbergs och Moses Johanssons Memorial om utfärdande af en författning rörande lagfart, muutelxga stämningar samt vadepenningar. 4:0 Af d. 27 Maj,-rörande yrkande att frälse» rentor må såsom lös egendom anses. 5:0 Af den ta Maj angående förlängning af prajscriptionstiden för revision af Krigsrakenjkaper. Ut Supra. S. D. öredrogs å nyo och bifölls Vällofl. Borgare-Ståndets den 12 dennes på bordet lagda Protocolls - Utdrag, af den 3 nästföregående, om revisionen lif de Hospitalsoch Lazaretts-Räken. skaper, som äro ställde under Kongl. Seraphimer* (jillets Öfverstyrelse. Ut Supra. S. D. id förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottets den 6 dennes afgifna och den S på bordet lagda Memorial, om tillstånd att få antaga en än ytterligare ökad Betjening, blef detsamma af HöglofJ. Ridderska - Ex Protocollo Aug. von Hartmansdorff.
Skulle nu en annan person än någon af dem, som hafva sin bostad invid detta ställe, kunna tillegna sig krogrättigheter så blifver deraf tvifvelaktigt en följd, att den privilegierade krogen blefve obesökt och att en lönnkrog upstode på den af naturen anvisade platsen. Dessutom anser jag det vara af högsta vigt, att Landshöfd:n eger att tillse, det en ordentlig, pålillig och nykter person blifver den, som får krogrättigheten sig öfverlåten, så alt man kan vara förvissad derom, att ordning och skick uprätthålles på ett ställe, hvarest motsatsen så lätt kan inträffa. Denna visshet kan icke erhållas, om krogrättigheten tillfaller den mestbjudande. Det är visserligen sannt, att den 6:te §:n, bland annat, innehåller, att ingen annan, än en tjenlig person, må tilldelas krogrättighet, men den pröfning, som i detta fall skulla egä rum, blefve ganska svår, ty den ena kan bjuda ganska litet, då han vet, att han i alla fall genom sin bostads lyckliga läge kommer alt draga rörelsen till sig, under det att den andra, som törhända är tjenligare, men icke har en lika fördelaktig bostad, bjuder en ganska rundlig summa. Man har här beklagat sig öfver att krogarne skulle blifva allt för lågt beskattade, om auktionssystemet ej infördes och en annan talare har deremot befarat, att beskattningen i detta fall blefve allt för hög. För min del tror jag att denna fråga skall utan någon serdeles svårighet lösas, då vi komma till 16:de och 17:de §§:ne, hvari beskattningen afhandlas. Svårigheten undanrödjes ganska ledigt derigenom, att man sätter ett högt minimum på ifrågavar:de rättighets utöfvande. I nämnde §§:r har 88 Den 5 A ugu s t i e. m. Utsk. föreslagit, att kanneberäkningen ej skulle få understiga 600 kannor. Jag har visserligen hört, att åtskilliga anse detta vara för mycket, men man kan ju, i fall kanneberäkningen öfvergifves, såsom minimum utsätta 66 Hulr 32 sk., 100 eller 150 R:dr eller hvilken summa, man finnér lämpligast.
Altså har vi ju kommit öfverens i hufvudfrågan att det är bäst vi skiljas så snart som möjligt. SEGERSTEDT. (vill svara) GENERALEN. Ja, ja, – ni skulle ha så mycket att säga, naturligtvis! Så mycket att det blir ingenting, som kommer fram, – inte sant? Men ni ska spara mig det. Vänd er då hällre till min dotter, hon är ju en tacksam åhörarinna till hvad det faller er in att meddela henne. Och nu till slut: – anser ni det hederligt att en ung man af låg beräkning, på andras tillrådan söker tillista sig en ung flickas känslor? Vet ni hvad det kallades i min ungdom? Ett skurkstreck kallades det! SEGERSTEDT. (rusar utom sig fram mot generalen, som står alldeles oberörd. Elise försvinner ur dörren med näsduken för ögonen). Ni är inte tillräknelig, general Brinck. Ni är sjuk! GENERALEN. (som förr) Det kallades ett skurkstreck då, nu kallas det väl vid något mildare, liberalare namn såsom valpsjuka eller manlig hysteri! Försök inte motsäga mig, unge herre! Ni borde märka att jag inte hör på er i alla fall. Och nu när jag sagt er alt detta, inser ni väl att jag inte gärna trifs under samma tak med en person, som jag anser vara af så tvifvelaktig karaktär. Farväl därför! När jag kommer hem från jakten är jag säker på att ni lämnat detta mitt hus, för att söka er lycka annorstädes. Och tacka mig för att edra planer förblir en hemlighet mellan mig och er! Eljes kunde er karriär vara bruten för alltid. (går). SEGERSTEDT. (förtviflad) Bara ett ord, general Brinck! (man ser generalen gå lugnt ut genom salen. Segerstedt går rasande ett slag i rummet och kastar sig sedan i skrifstolen med händerna för ögonen. Om en stund smyger Elise tyst in. Hon har gråtit. Segerstedt märker ingenting innan hon är inpå honom, då han spritter upp). Fröken Elise? Nu ska ni strax bort, så att ingen ser oss tillsammans! (vill föra ut henne). ELISE. Ånej! Ingen kan hindra mig att stå vid er sida. Det är ju afskyvärdt altsammans!
Beträffande det föreslagna borttagandet af bevillningen efter 2:dra Artikeln, har samme motionär vidare anfört, alt följden af en sådan åtgärd skulle blifva den, att Städerne undsluppe all direkt beskattning till statsverket, med undantag af några obetydliga grundt autor på vissa städers donationsjord; men då dessa räntor med skäl vore att betrakta såsom myckel låga arrenden lör Statens egendom, så blefve städerna i sjelfva verket fullkomligt skattefria. En sådan skattefrihet kunde dock icke betraktas annorlunda än såsom en mot landsbygden begången stor orättvisa; och städerna egde nog af privilegier och immunileter, hvilka icke borde på landtallmogens bekostnad ökas. Sannt vore visserligen, att bevillningen icke borde bibehållas derföre att den i allmänhet blifvit en lagligen antagen mätare af vissa kommunala skyldigheter och rättigheter; ty då en beskattnings ändamål vore att fylla något visst allmänt behof, borde den ej, när behofvet icke längre funnes, fortfara endast derföre, att dess siffror råkat lagas lill hjelpreda vid utförandet af vissa medborgerliga funktioner. Man bade också derföre uti mångå städer, af missnöje med bevillningstaxeringarnes uppenbart felaktiga resultat, uppställt sjelfständiga grunder för uttaxering af kommunal-skalter, hvilkas belopp tillika blifvit mätare af vissa kommunala rättigheter, men i andra städer och i alla till sockenstämman hemfallna frågor fortfore bevillningen att utgöra den lagliga måttstocken. I’å landet vore också en del kommunala skyldigheter och rättigheter genom gällande författningar, såsom Sockenstämmooch Faltigvärds-förordningarne, fotade på bevillliingsgrund. Ehuru nämnde omständigheter icke utgjorde fullgiltig! skäl att för ett så sekundärt ändamål bibehålla bevillningsskalten, skulle likväl, vid det förhållande, att vigtiga medborgerliga rättigheter och skyldigheter vore derpå beroende, ett plötsligt undanryckande af denna grund, utan att någon annan sattes i stället, åstadkomma oreda och förvirring uti förhållanden, hvilka utgjorde högst vigliga beståndsdelar af den medborgerliga friheten.
Men när nu också fisken åts upp till middagen, hvarenda stjert." "Vi ge bara kall mat och filbunke." "Nog skulle jag veta ännu ett råd." "Och det vore?" "Om frun skulle låta mig ta några kycklingar." "Huru många?" "Endast tre. Då skulle vi nog få en god kvällsvard." Alma tyckte det var litet synd om dem, men hon måste ändå slutligen samtycka. Högeligen belåten slank Maja Lisa sin väg, och Alma fick åter en stunds ro. Hon lyfte Helmi ur vattnet, aftorkade henne sorgfälligt i lakanet och klädde på henne rena kläder. Flickan satt nu skinande och nöjd på modrens knä. En glänsande hvit spetsmössa omgaf de runda kinderna och ur ärmen stack en liten knubbig hand fram. Alma kysste de lena kinderna, och hakan, och halsen, och den lilla handen. "Mitt eget kära gull. Min sockerdocka. Mamma äter riktigt upp dig." Helmi skrattade och sade: "gää." Och för hvarje smekning, modren gaf henne, skrattade hon och sade "gää." "Gää, gää, gää!" härmade Alma. "Du lilla pladdrerska, kan du inte säga annat än "gää". Säg så här: mamma ... mam-ma. Nå, säg nu: mam-ma!" Helmi såg stint på modrens mun och i nästa ögonblick började hon redan försöka röra läpparna på samma sätt. "Mamm, mamm, mamm," ljöd det från dem. Alma fortfor att förestafva: "Mam-m-ma, mam-m-ma..." Och Helmi gjorde helt allvarsam med rynkad panna sina första läraktighetsprof: "Mamm, mamm, mamm..." Kraftiga steg hördes från det angränsande rummet. Alma vände sitt af glädje strålande ansigte ditåt. "John, John, kom och hör! Helmi kan redan säga mamma!" John lade sin arm kring Almas hals och böjde sig ned öfver dem. Men Helmi slutade med detsamma att pladdra, ty hennes blick hade hakat sig fast vid fadrens skägg, hvilket alltid väckte hennes stora intresse. "Helmi, mitt gull, säg "mamma", säg, så att pappa också får höra.
År 1837. 278,587 44,019 3o 47 9 1 274,039 42,714 8 10 3 3 Bankens Ränte-Utgifter - (Ränte-Utgifter lill Handelsoch Närings-Disconternes rö- relse inbegripas här icke, utan godtgöras af Ränteinkomsten å Bankens Upplånings-rörelse.) Bankens Förvaltnings-kostnader, onera, utskylder och välgörenhets-bidrag - 28,894 261,942 47 24 9 1 26,010 272,389 21 38 1 2 Ränte-Inkomst af nya Cassa-Creditiv - 60 18 8 Tillhopa Ränte-Utgifter, Förvaltnings-kostnader, tn. m. 290,837 23 10 298,400 11 3 Ränte-Behållning å förlagen till Banco-Disconten och Låne-Contoren för deras Lånerörelse mot säkerhet, dels af namn med omsättningsrätt (8,000,000 R:dr), dels af Puplika Papper (ordinarie fond 5oo,ooo R:dr samt förstärkning deraf 200,000 R:dr), jemte dessutom från Stockholms Sparbank tillgänglige medel för Allmänna Discont-rörelsen - (Nästföiflutna årets behållna Discontvinster till Banken ingångne under det löpande.) 324,871 29 8 345,435 7 2 Saldoj Öfverskott eller behållning af de Räntor, Lånrörelsen inbringat och som tillfallit CapitalRäkningen 529,121 35 * 9 543,252 1 I Ränte-Inkomst af Bankens egne till Handelsoch NäringsDisconternes disposition öfverlåtne medel — 10,443 16 — / Ränte-Inkomst å Riksgälds-Contorets Obligationer på återstoden af Rikets Skuld till Banken för 1808 års krig m. m. ____ 172,480 168,960 / Summa 819,959 I I 7 841,652 c 2 4 Summa 819,959 11 7 841,652 12 1 N: o 2. Capital-Räkningens Vinster och Tillväxter, jemnförde till derå inträffade Förluster och Nedsättningar, såsom grund för Capitalets tillväxt på det hela.
M. stadfästad, ej kunna på längre afstånd med någon fördel beaagnas i och för transport af landets hufvudprodukter, jern och trädvaror samt spannemål. Detta har redan blifvit ådagalagdt vid det i Alingsås hållna mötet, och kan hvar och en, som känner dessa förhållanden, lätt uträkna, att det är rent af omöjligt för jernbanorna att täfla med sjötransporten i och för ofvannämnda tyngre varor, heldst då de med nuvarande låga priser å dem ej kunna bära ens en obetydligt högre fraktkostnad, utan gifven förlust för producenten. — På kortare vägsträckor, intill 4 å 5 mil, täflar dessutom allmogen med dem om frakterna. Den är från gammalt van vid forning, i hvilken den söker kontant inkomst till liqvid af kronoutskylder m. m., och föredrager till och med att fora emot lägre forlön än hittills, heldre än att afstå från denna förtjenst. På längre vägsträckor är deremot jernvägsfrakten så hög, att den verkar som ett förbud. Om ej en högst betydlig nedsättning i jernvägstaxan kan medgifvas å dessa vårt lands egentliga exportartiklar, blir det således ej de, utan, jemte persontrafiken, blott de mera dyrbara köpmansvarorna, som komma att å våra jernvägar försändas, och dessa utgöra dock blott en obetydlig del af landets rörelse, jemnförda med ofvannämnda hufvudartiklar. Detta har så till vida äfven af Kongl, jernvägsstyrelsen blifvit medgifvit, att den ingått till K. M. med förslag till den ändring i jernvägstaxan, att de af ofvannämnde artiklar, som förut voro uppförde i den andra klassen, nu må blifva nedflyttade till den 3:dje klassen Lil t. B, så vida hel vagnslast på en gång lemnäs.