Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 3a sk. till a5 R:dr lämpligen bör jemka? till ao R:dr per ao band, äfvensom Utskottet hemställer att i taxan näst under rubriken livi It fönsterglas må till allmän efterrättelse intagas den för bandberäkningen derå i handeln samt vid förlullningen allmänt gällande tariflj af följande lydelse: Beräkningen af ISanel ä kvitt fönsterglas verkställes efter föl• Jantle Tariff: Additionsmått. (Rutans höijd och bredd sammanräknade. IO I I I 2 13 • 4 15 16 *7 18 •9 20 21 22 24 28 32 36 4o 5o 60 gen Optiska glas, dervid Utskottet, på sätt ofvan ågon ändring i gällande taxas bestämmelser, och hvilka af Ridderskapet oell Adeln samt Presteoch Bonde-Stånden blifvit bibehållne, så enär bland de der förekommande slag af monterade sådane glas, nemligen ”glasögon och lorgnetter” samt ”andia slag,” af hvilka den förra rubriken är åsatt 25, men den sednare endast 5 procents införselstull af värdet, kikare och så kallade Binocles icke finnas serskildt uppräknade, hvaraf följt, att de kunnat hänföras till ”glasögon och lorgnetter”, utan fått mot den för ”andra slag” bestämda lägre tull införas, men nämnde slags liih. till R. St. Prot. 1845. 5 Sami., 1 Af cl, 12 Haft. 2 Bevillnings-Utskottéts Uilåtäiidej N'.0[ 26. glas, såsom med glasögon och lorgnetter närmast jemförlige, lämpligen synas höra draga den för desse stadgade högre införselsafgift, hemställer Utskottet, att vid berörde rinder optiska, monterade glas förekommande rubrik ”glasögon och lorgnetter,” må tilläggas ”kikare och binocles.” Hudar och Skinn.
Ijenslemännens göromål belydligt ökals och behofvet af ytterligare biträde för samlingarnes ordnande och vård gjort sig gällande; och dä det är af slör vigi, alt Bibliothekerne, såsom för bildningens spridande nvtliga och verksamma medel, så ordnas, all de blifva lätt begagneliga, hvilket mäste inträffa i samma mån, som de äro väl ordnade, hafva Rikets Ständer, inseende angelägenheten och viglen utaf ökad t tjenstebiträde vid Kongl. Bibliot heke I, funnit ytterligare en Amanuens med aflöning å Bibliothekels slal böra uppföras, äfvensom Rikets Ständer ansell af behofvet påkalladl, alt eli särskildt anslag beviljas alt användas lill uppmuntran åt skicklige män, hvilka vilja egna sig åt Bibliothekels tjenst. Hvad Beloppen angår, hafva Rikets Ständer Irnit dessa lämpligen kunna bestämmas lill 1,500 R:dr för den nya Amanuensen och lill 1 000 R:dr för extra biträde, hvilka belopp alltså för de uppgifna ändamålen blifvit å Kongl. Bibliothekels slal uppförde. Beträffande den för Bibliothekels nuvarande personal föreslagna aflöning, har annan erinran dervid ej förekommit, än ali Rikets Ständer ansell: «) alt beloppet för Kongl. Bibliothekarie:!, hvilket nu ulgör 2,823 R:dr, men blifvit af E. K. M:t föreslaget alt höjas lill 5,000 R:dr, skäligen kan bestämmas något lägre eller till 4,500 R:dr; 6) att, beträffande Vice-Bibliolheknrien, hvilken för närvarande åtnjuter en lön af 1,800 R:dr, den föreslagna nva aflöningen af 3,500 R:dr äfven lämpligen kan nedsättas lill 3,000 RYdr; c) alt de å staten uppförde förste och andre Amanuenser, hvilkas löner, enligt E. K.
Kallegrundet, har blifvit af Ridderskapet och Adeln återremitterad, men af öfriga tre Stånden gillad. Då Utskottets yttranden öfver nämnde lista och 3:dje punkter således blifvit genom tre Stånds sammanstämmande beslut gillade, erfordras, i anledning af återremissen å dessa punkter, ej annat utlåtande än anmälan att dessa frågor sålunda äro af Rikets Ständer afgjorde. Beträffande deremot 2:dra punkten, såsom af två Stånd återremitterad, efter hvad diskussions-protokollen föranleda i syftning att det af motionärerne föreslagna anslag måtte af Utskottet förordas, finner Utskottet den omständighet att två Riks-Stånd godkänt Utskottets yttrande rörande denna punkt, icke för Utskottet utgöra hinder att i förnyad pröfning af denna statsregleringsfråga ingå. 4 Sammansatta Statssamt Allm. Desv.- oell Ékon.-VlskUs Utlåtande N:o 17. Inom de begge Stånd, sorn till Utskottet återremitterat denna punkt, hafva gagnet och behöfliglieten af ett. fyrfartyg vid Sydostbrotten blifvit varmt vitsordade, hvarjemte erinrats att genom ett sådant fyrfartygs utläggande, jemväl ersattes bristen af eli fyr å klippan Bonden. Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anslag till en fyranläggning vid Sandhammaren är oek nu mera af Rikets Ständer pröfvad och bifallen, hvadan de betänkligheter, som, hemtade från berörde fråga^ förut lago i vägen för tillstyrkande af anslag till ett fyrfartyg vid Sydostbrotten nu mera förfallit.
De ater, som berömmeligen fortfarit, att uppoffra sin tid ät Fäderneslandets tjenst, mäste, i händelse af dödsfall eller afsked innan deras, utbekomne accord blifwit genom Expcttancc-Lönens besparing Statswerket godtgjvrt, återbära hwad i ersättningen kan drista, och salunda mer eller mindre förlora i det accord. hwartill de, efter Reglementet, för sina förut pa Stat innehafda kjenster äro berättigade. De Officerare ändteligen, som blifwit placerade pa sadane Regementer, at hwilka icke någon accordsrätt är förunn d, befinna sig i en ännu mera ofördelaktig ställning. Just derigenom, att te qwarblifwit i tjenst, mäste de se sig förlustige sine wid f. dFinsta Armeen erlagde Accords-Summor, emedan Statswerket ej äger, att, utan med förenämnde wilkor af intekning i ett framdeles tillfallande accord, Den i2 Majk. 24, accord, eller i annan händelse än wid afskedstagande och dödsfall, sadane accordssummor ersätta. Kongl. Maj:t öfwerlemnar detta amne till Riksens Ständers Stats-Utskotts öfwerläggning, med den öfwertygelse, att deruti widtages ett beslut cm jemnar dessa olika stadganden kill förmon för Pusoner af lika anspråk och hwilkas beställningar ofta utgöra deras enda egendom, ett besiut, som bettger den i tjenst fortfarande Officeraren af den bep öfwade Finsta Armeen all anledning att stattå sin lott sämre än den afstedStagandes, och uti hw lkct Nationen hos sina Ombud igenkänner den rättn isa, som i alla delar utför hwad densamma tillför ne erkänt sig wara skyldig dessa Fäderneslandets ståndaktige Förswarare." Da nu Mats-Utstottet aligger att dess utlåtande i detta ämne afgifwa, anser Stats-Utskottet äg böra till upplysning anföra hwad Författningare om accorderne i Armeen stadga.
Res ervation er: 1 fråga om Usta punkten: af Riksdagsfullmägtigen Anders Jonsson från Wermlands län. I fråga om 2:dra punkten: af Grefve Sparre, E.; af Herr von Ehrenheim, P.: ”Ehuru jag delar Utskottets åsigt., att nu gällande bestämmelser om deltagande i kyrkobyggnad äro obilliga och olämpliga, har jag likväl icke kunnat instämma i det förslag till ändring deruti, som Utskottet framställt. Utskottet har utgått från den åsigt att fyrktalssättningen borde blifva grund för deltagande i kyrkobyggnad, men tillämpat denna grund på det sätt, att, med bibehållande af skilnaden mellan deltagande i byggnadsvirke, körslor och annan kostnad och uti dagsverken, förstnämnda skyldighet inskränkts till det på fastighetsbevillning grundade fyrktal och den sednare deremot utsträckts till hela fyrktalet. Det synes mig likväl högst olämpligt att vid en förändring bibehålla skilnaden mellan dagsverken och annan kostnad — en skilnad, som, uppkommen på en tid då sådana dagsverken utgjordes in natura, numera, dä arbetet vid kyrkobyggnad ofelbart till största delen icke kan af församlingsboerne sjelfve utföras, endast försvårar beräkningen af den enes eller andres deltagande. Icke eller kan jag finna att man genom nämnda fördelning träffat det rätta förhållandet mellan fastighetsegares och andra församlingsboers deltagande uti ifrågavarande börda. Jag vill dervid särskildt erinra att fabriker taxeras till fastighetsbevillning efter värdet af dess åbyggnader, men att bevillning för sjelfva rörelsen, hvars omfattning naturligtvis bestämmer fabrikens betydenhet, är att hänföra till bevillning af arbete, och att dessa inrättningar således, efter Utskottets förslag, visst icke skulle komma att träffas i förhållande till den vinst, som de lemna, och det värde de för sine egare hafva.
Det har ock warit motbjudande at anföra nägra betänkligheter mot en Proposition som warit framställd af en Konung, som jämte den mäst Den 18 I"!rk. wäst undcrsätliga wördnad äger min warm aste tilgifwenhet, och hwilket ärende förut blifwit granstad! och tilstprkt af Stats-Rädets och Hemliga Mstottets Herrar Ledamöter, för hwilka alla jag hpfer den största högaktning; men efter allt hwad af Hemliga Ministeriella ärender Riksens Högloft. Ständer nu meddelas kunnat, och i detta grannlaga ämne af Ridderstapets och Adelns Herrar Ledamöter ä ömse sivor anförde blifwit, kan jag icke annat finna, än at wid Rikets nu warande ställning walet af Tronföljare , ehuru försedd med de mast fullkomliga egenskaper, blifwer för Samhället högst äfwentyrlig. Til följe af de redan hörda bifalls utrop a motsattsen, synes en votering til intet tjena; jag förestår derföre til undwikande af ett sä onödigt företag, at bwar och en, som anser ett upstof af Thronföljare-walet, ti! ett lyckligare förhällande emot andra Stater, wara försigtigast, reserwerar för en framtid sig icke kafwa bidragit til Pluralitetcns beslut, och hwilket kunde ste antingen i dagens Protocoll, eller ä en serskild strift. Ingen feghet har mera i dag, än någonsin kunnat tysta min röst, och den, som äger hjertat pä rätta stället, rädes icke at teckna sitt namn, och at offentligen gifwa sin Patriotiska öfwertpgelse tilkänna. Den högsta Guden dervaro och uppehälle til högsta alder wär älskade och Nädige Lands-Fader. Har - Den 18 Julik. Härtil hördes gansta mänga yttra sitt bifall. Friherre ^.ciel8värä, blric Loran.
Jag har härvid uteslutit ordet brännvin, enär försäljningfderaf redan i 45 § blifvit förbjuden, och hela ändamålet med detta mom. är uttryckt, nemi. att andra spirituosa lika litet som brännvin få i minut utdelas; men apothekare Uro härvid undantagna, till hvilkas yrke det hörer att försälja dylika droguer. Man kan i allt fall hindra missbruket af brännvins försäljande utan några tillsatser på apotheket), enär derpå kan tillämpas 45 §. Hr af Ekenstam, Isr.: Gr. Horn har rätt deri, att den nu ifrågavar. §:n är osammanhängande, hvilket alltid blir händelsen, då man sammanför olika saker. Jag instämmer således med den siste talaren i anhållan, att från r mom. måtte uteslutas all bestämmelse ang:de apothekare, helst förhållandet ej kan blifva värre, än att de, om någon särskild straffbestämmelse för dem ej stadgas, komma under 45 §:n. Men onl således ordén: eller på apothek här uteslutas, kan jag ej instämma med den talare, som velat borttaga orden: med eller utan droguer eller andra tillsatser; ty det är för ändamålet med hela detta mom. just af hufvudsaklig vigt, att dessa ord qvarstå. Jag tillstyrker således, att mom, i öfrigt bibehålles öförändradt, blott med tillägg i slutet, som Hr af Billbergh föreslagit. Gr, Björnstjerna, Magn.: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga; men då Gr. v. Platen fästat upp - Den sg Januari f. ra. aig märksamlieten på nödvändigheten att skärpa författningarna om brännvinsförsäljning, har jag ansett mig böra bestyrka hans anförande med ett exempel från England. Der var tillförne förbjudet att på samma ställe sälja och förtära såväl brännvin som andra spirituosa och t. o. m. porter, emedan man ansåg, att det skulle förleda folket till mera supande; men detta förändrades 182g, och sedan dess har fylleriet tilltagit i en förvånande grad.
Priset å smör har varierat omkring 9 och 10 R:dr lispundet samt å ost och missmör ungefär hälften. 16 Jemtlands län. Landtbruksskola. Arbetare vid jordbruket. Dagsverkspriser. Först under sista året af perioden lyckades det att tillvägabringa landstingsbeslut om inrättande för länet af en landtbruksskola. För detta vigtiga ändamål åtogo sig länets jordbrukare (hemmansägare, boställsoch kronoheinmans-innehafvare samt arrendatorer), att under 10 års tid utgöra ett årligt bidrag af omkring 8 R:dr Runt per mantal, hvilket beslut sedermera, för att ytterligare påskynda skolans inrättande och något förmildra den tunga afgiften, förändrades till upptagande af ett amorteringslån, stort 50,000 R:dr, hvarå ränta och 40:årig amortering utgår af all jordegendom, enligt dess skattetal. Särdeles lämplig lokal för skolan bereddes genom inköp af 3:ne vid hvarandra belägna hemman, och med uppförande af erforderliga åbyggnader — de gamla voro för ändamålet oanvändbara — har nu så fortgått, att skolan innevarande års höst kan öppnas. Stora förhoppningar fästas vid denna läroanstalts blifvande verksamhet, och det kan icke betviflas, att Jemtlands intelligenta folk skall skyndsamt tillgodogöra sig rika frukter af skolans undervisning och föresyn, om, såsom jag hoppas, afsigten att af landtbruksskolan tillika göra en mönstergård någorlunda lyckas. Såsom bevis på stigande värma för de ämnen Hushållnings-sällskapets verksamhet omfattar, torde kunna anföras, att detta Sällskap nu (1862) räknar nära 600 betalande ledamöter, till största delen bland länets allmoge. En brist, som i hög grad återhåller lifligare utveckling af Jemtlands rika naturförmåner, är den af tillräcklig arbetskraft. Jag har redan i det föregående antydt denna brist och den enda utvägen att få den afhjelpt, en starkai-e inflyttning från folkrikare orter. Genom spridande af kunskap om Jemtland och folkets goda bergningsvilkor skall en utvandring i stort åt detta håll möjligen framkallas; men samtidigt dermed måste också utvägarne för förvärfvande af jord vidgas.
Dertill kommer också, att de, i fall de sofvit med klä- derna på, vid uppvaknandet äro olustiga och dåsiga samt hafva benägenhet att frysa. helsade med fröjd förslaget att promenera till grottorna för att der hålla kafferep, medan bränningarne dånade nedanför. Snart var det lilla sällskapet färdigt till aftåg och började stiga uppför bergets sluttning i den allra bästa stämning. Men knapt bredde bokarnes breda kronor sina spelande skuggor öfver skogsstigarne, förrän Klara, i stället för att skämta och jollra med den » humoristiske hafsmannen », skyndade att med feberaktig ifver taga plats vid den unge verl ds mannens sida, och det, hon hade att säga honom, lät dem båda rent förgäta sina tre kamrater. Halverson nyktrade till vid ett hugg af svartsjukan. » Fördömda hexa, som inte en gång skonar en ärlig kullabofiskare! » mumlade han i sitt bruna, krusiga skägg. Helena började ana, att hon och mannen blott tagits med » för skam skull », och att hela färden varit planlagd, för att Klara skulle få vara ostörd tillsammans med deras hyresgäst. der dessa fritimmar styrde om, hvad som ej kunde undangöras förut af tjenarinnorna — vore detta ej en billig gärd åt dem, som alltid få de hårdare sysslorna på sin del och den minsta friheten? Förhållandet mellan tjenare och herrskap är i allmänhet allt annat än godt, och det tillkommer den mest upplyste att derför råda bot. A f tjenarne kan man icke vänta något initiativ häruti. » Jag tror vi helt regalt vända om med vår kaffeplunta, » föreslog Helena och tvärstannade. » Och låta henne förstå, att vi äro några regala flundror, som trodde, att hon höll oss för menniskor och likar! Nej, flat är jag, det medgifves, men ett sådant flundrehufvud är j a g ändå inte. » För första gången kände fiskaren något af detta djupa klasshat, som blott behöfver en flägt af öfverklassens tanklösa ringaktning för att blossa upp. (Forts.) och hälles i små portioner deröfver. Vill man hafva färgen mörkare, tillsättes 5 gram vesuvin på samma sätt.
Det allt mer ökade anspråket p i byråii hade dock icke varit möjligt att siisom önskligt tillgodose, om icke b y r h haft förmånen att erhålla ganska mycken hjelp af styrelsens och förvaltningsutskottets medlemmar samt clessutorn lyckats förvärfva tillfilligt biträde af för förbundet intresserade personer. Ordinarie arbetstiden på bvrån har varit från Id. 11 f. in. till 4 e m., ined undantag för sommarmånaderna, di % byrån endast hållits öppen 11-3. Under tiden för stadsfullinaktigvalen hölls byrån öppen för meddelande af upplysningar från kl. 11 f. in. till 8 e. m. Byråns u p ~ g i f t har liksom förut omfattat flere olika rigtningar, af hvilka de hufvudsakligaste varit: Meclclelande af ~-.Kcl och upplysningar * på olika områden, ' bland livilka särslzildt böra frainhållas: Rdcl i elconomis / ca, hygieniska och j u r iclis k a angelägedteter-. För att kunna fylla de kraf, som i detta afseende stallas på byrån, har denna fortfarande sig tillfijrsäkradt biträde af framstående yrkesman på dessa områden. Upplysningar * ungdende skolor *, liirokurser * och cw6etsonzr-&amp;clen. Mecldclanclen ined förbund och inrättningar af art, jemförlig med Fredrika-Bremer-Förbundets, såviil inom Sverige som i andra kinder. Plat.sans / cc@zing, till förman för saval arbetssökande som arbetsgifvare. Under~slödjancle af rörelsen för kvinnans deltagande i komnii~nala viirf, siirskildt vid. val af stadsfullrnaktige samt vid k~~rkostiimn-ior. R a d för inköp af ungdomslitterat~~r. Ezpeclition af styrelsens beslut och af förbundsmeddelanden, af förbundstidskriften Dagny samt i viss mån för hemstudierna, sjukkassan och stipendiefonderna. Kassar-orvelsen., i afseende på livilken hänvisas till kassaförvaltarens redogörelse.
Beträffande dernäst de uti ofvan nämnde Lagar och Författningar omnämnde Eder, hafva väl en del af dem blifvit u*i Memorialet uppräknade, med tillägg att de fordra sträng granskning, så i afseende på deras innehåll, som sättet för deras afläggande; hvarjemte särskildt blifvit anmärkt, den förmente olämpligheten af Edsförplig. telserne, att icke uppenbara de rådslag Rätten inom lyckta dörrar håller, och att icke begå olagligheter vid Prestval j men då, denna framställning icke innefattar bestämdt förslag till förändring af ett eller flere uppgifne Lagrum, utan synes åsyfta, att LagUtskottet skulle på egen hand företaga granskningen af en hel väsentlig del af Lagstiftningen, för att deruti föreslå ändring och tillägg; hvilket icke med Stadgandet i 33 §. Riksdagsordningen öfverensstämmer, har Utskottet ansett motionen i denna del, såsom endast innefattande anmärkning om en förment brist i Lagstiftningen, men ej förslag till afhjelpande deraf, icke kunna till vidare profning upptagas, I afseende nu på förslaget, att VittnesEden ej borde mer än en, högst arne gångor, hvarje Rättegångsdag få vid HäradsRåtten förestafva», och att alla de, som på en och samma dag skulle aflägga Vittnesmål, borde vid det ena eller andra af dessa tillfällen gå densamma, Anner Utskottet, att utom det svårighet skulle uppstå, att då 78 Lagutskottets Betånkandenl tiden fot* en sådan allman Edgång inträffade få alla vittnen på en gång samlade, genom ett sådant sått för Edens afläggande, det stora ändamålet, sorn år den högtidliga Edens inflytande på vittnets berättelse, skulle alldeles förfelas, då vittnet, i stället, att på sätt nu sker, afgifva sin berättelse, med tanken ännu uppfylld af de förbindelser
Memorial, angående sammanbindning sbanans ledning öfver den med RiJcsgälds-kontorets hus förenade tomt. (B. A.) Sedan arbetena för saramanbindningsbanans genom Stockholm framdragning öfver Riddarholmen under någon tid fortgått på de tomter, som tillhört f. d. Hebbeska och Geyerska husen, har Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader, genom skrifvelse af den 14 nästlidne Maj, för Fullmägtige i Riksgälds-kontoret tillkännagifva, att, enligt Kongl. Majrts angående nämnda banas rigtning fattade beslut, kommer densamma att, på sätt en vid Styrelsens skrifvelse fogad plankarta visade, framgå öfver den till Riksgäldskontoret hörande, mellan Kontorets hus och Riddarholmskanalen belägna tomt; Och har Styrelsen, som för jernvägsarbetenas påbörjande å nämnda tomt funnit sig behöfva redan nu komma i besittning af platsen, uti samma skrifvelse anhållit, att den sten, som finnes såväl i den nedra muren invid Riddarholmskanalen som i muren utanför planteringen, hvilka begge murar måste borttagas för banans framdragande och dermed sammanhängande arbetens verkställande, måtte få användas till uppförande af reveteringsmurar på ömse sidor om banan, äfvensom att den på dessa murar befintliga stängsel af jern likaledes måtte till banans afstängning få begagnas; hvarjemte Styrelsen äfven begärt, att, för den händelse någon del af omförmälda sten och jernstängsel skulle efter jernvägsarbetets fullbordande återstå oanvändt, Styrelsen måtte få till Fullmägtige inkomma med framställning rörande denna återstods disponerande.
OfmanberörDe faDganDe gäller ocf för alla £aj?or, btuilFa njuta mer än $etn för l>unDraDe af Deraö utlånte mcDel, få att enahanDa afDrag å räntan, i anfeenDe till Dem, ofelbart fall ega rum; Docf unDantagaö härifrån ©pär* banfer, äfmenfom ©ifconterne och §attig><£a§or. §. 35. Q3eroilining utgöreö miDare af alla 2lctie425olag, ^rioat^Sanfer, Sljjocia* tioner, ©ocieteter, <3Berf, ^)ppotl)efö* odj anDra allmänna inrättningar meD §em procent af utDelningen. 46 Sif infatte capital i Srollfjätte gamla ©lujranerfebpggnaD, för foroilfa Solf procent af ^ongl. 3Jfaj:t od) bronan årligen betala*, en fjerDeDel af famina ränta. Sif 3erm£ontorct, Ste SufenDe SciföDaler. ©folanDe ali få Dan £3eroiUning påföra* odj uppbära* i Den ort, Der af faftaingen ocl) minjfen utDela*, famt Derefter i manlig orDning reDomifa*; men bwaD beträffar ©torholm, infatte» Denna
Att föreställa sig denna sak, såsom ett odetermineradt problem af många upplösningar, anser jag icke rätt. Uppgifvandet af ett bestämdt och välbeiäknadt mål, och. lika bestämda väl beräknade operationer till vinnande deraf, är hvad både Konung och Ständer kunna af närvarande Banko-Utskott förvänta sig. Detta mål måste infalla inom tidepunkten af Stats Skuldens betalande. Rubbningen i Bankorörelsen uppkom genom försträckningar tili Staten. När Staten återbetalat sin skuld, kan Nationen vänta att se den jämna gången åter hafva inträdt, så mycket mera, som efter denna tidpunkt ögonblicket är för alltid försvunnet, och medlen betagne till dess återställande. Till ett skyndesammare vinnande af ofvannämnde ändamål, 'kan jag ej annat än föreeua mig uti en värd Ledamots serskilta mening, att Räntan på hädanefter utgifvande FastighetsBihang till Rils-St' Prot. Sami• N:r 35, 36. *60 Statsoch Banko-Utskottens Betänkandeni. Lånen i Silfver betalas, samt att ett inländskt Ivan i Silfver af omkring 3 Millioner matte upptagas. Båda dessa arrangementer äro så tillräckligen af den värda Ledamoten utvecklade, att jag blott får tillägga min öfvertygelse, att, om i synnerhet det senare förslaget kunnat blifva bifallit och verkstäldt, skulle realisation långt förr utan rubbning kunnat för sig gå. A nnu mera menligt för Penninge-väsendet måste man anse uppskjutandet af Sedelmyntets fixering, då man eftersinnar att det är omöjligt, i följd af nu uppläste Fi nance-plan, att »ågonsin egentligt Silfvevmynt kan i Landet blifva gångbart. Nationen betraktar det ej mera såsom mynt, utan som en vahra. Följden deraf är, att allt det Silfvermynt, som verkligen finnes i Landet, eller genom en möjlig öfversigt i handel skulle kunna hit införas, genast uppsmältes och försvinner ur rörelsen