Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han nickade åt den punkt, der Krysanteus’ dotter, mer död än lefvande, låg nedsjunken bakom det skyddande altaret. De begge män, som hviskande fört detta samtal, medan de följde de öfrige bort emot opisthodomen, buro under sina kappor gardescenturionernas lysande vapendrägt. Man stod framför det ena sanktuariet. Med tillhjelp af sitt korta romerska svärd lyckades Osius bända upp den murkna dörren, innan den gulbleke hunnit mer än en gång stampa i golfvet af otålighet. – Närmare med facklan! ljöd den befallande rösten inifrån sanktuariet. – Skatter finnas här inga. Eusebius och Apodemius, jag säger er ännu en gång, J ha’n plundrat skamlöst ... – Herre, här är fyndet! – Ha, låt se! Idel lösa blad! Och hvilken massa sedan! Apollon har hunnit att hopa flera lögner än jag trodde på sitt samvete. Tag handen full, Eusebius. Det är nog för det skämt, vi vilja anställa. Männerna utträdde åter ur sanktuariet. En af dem bar i handen en mängd af blad, på hvilka forntida orakelspråk, gifna af den Delfiska Apollon, blifvit upptecknade. De hade blifvit förvarade med samma omsorg som de sibyllinska utsagorna. Men lika som för dessa och för heliga böcker i allmänhet, föredrog man framför rulleeller kodexformen att samla dem i ett skick, som skulle påminna om deras tillkomst och oberoende af hvarandra, kanske äfven om de mythiska sibyllornas sed att skrifva sina spådomar på löf, dem de enligt skaldernas beskrifning kastade i floden eller spridde för vinden. När gruppen åter stod under lampan, hvars sken var stadigare än det flämtande blossets, aftogo på befallning tvenne af männerna de hjelmar, de buru under kapuschongen och framräckte dem att fyllas med de ur sanktuariet röfvade papperen. – Begripen J mig nu? sade den gulbleke med ett ihåligt skratt. – Vi skola fuska i kläromantien.
Till dagliga tjenstgöringen bär »vid Stockholm kunde de af RostagS Båtsmans Compag» nie, som nu göra tjenst i Carlscrona tillfläs till tjenstgöringen pä Holmen, och om flera behöfdes, ert of Södermanlands Compagnie, som ligger nära härom» kring Stockholm, och kostar wida »undre uti transport, än Norrlands Batsman, hwilka hil hsfma en wäg af 72 a 80 mil. Destmom dä en stende hastigt gör infall pä kusten, bliswa Wester Norrlands Båtsmän couperade, och onyttiga, men som Jägare kunna ds gagna till Rikets sörstv.>r. Slockholm dcn l6 De» »rmber 1829. Lisö; VVnolumeiLrsr. Remitterades kill StatS-Utffouck. Herr G re swen och La ndl-Marffalken tillkännagaf art nu till öfwerläggning stille uptagaS den i gär pä bordet lagda frägan, om tide» hrvarifrä» den nya Bewistniiigen borde beräknas. I anledning häraf npläsie Friherre 8tsLl von klolsrsin, clk sä lydande: Wördsaml Memorial! Dä ett olyckligt krig, nödgar Riksens Ständer kewj!<a en större summa tili fyllande af RikctS behr?, än män troligen bör förmoda wid ett konrmanbe Riks» Möte kan behöswas, häller jag söre, att den summa - Dni 22 December. ma Siänderne ivid denna Riksdag, framdeles, til! det« ra ändamål kan bestämma, mätke pä sadant wis sörce« las, arr Adelar deraf anses som dvwillning, mea Adelar ater, som krigsgärd, hwilka senare Adelar aldeles oafhäiigige ifrån den öfriga bewillmnacn, endast söc NU warande tillfälle, kill betalning as Rikets f^ul-er, i och för kriget kommer «m ulga intill »östa Riksdag.
Derest Borgare-ståndet icke vill frånträda sina härutinnan från öfriga Ståndens skiljaktiga beslut, torde följande omröstning böra anställas: 197:o. Den, som anser, alt, såsom 3 Stånd beslutat, gällande bestämmelser för rubriken knifvar böra bibehållas, nemligen för: ”rakknifvar” 16 sk. och ”pennknifvar" 8 sk. införselstull per stycke samt för ”knifvar, andra slag, samt gafflar, ej specificerade” 1 r:dr införselsafgift skålpundet, röstar Ja, den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes införselstullen å rakoch pennknifvar, under en rubrik, till 1 r:dr 12 sk. och å knifvar, andra slag, samt gafflar, ej specificerade, Lill 24 sk., allt per skålpund. Borgareoch Bonde-stunden hafva bifallit, men Ridderskapet och Adelli samt Preste-ståndet under bibehållande af gällande taxa ogillat Utskottets förslag, alt under hufvudrubriken koppar införa tråd, och indela densamma i oförsilfrad med 8 sk. och försiifrud med 36 sk. införselstull per skålpund. Hevillnings-Utskottets Memorial; A'.-o 23. 23 På samma grund Ulskoltet här förut, i fråga oin bomullsoell jerntråd, anfört, lärer frågan oin koppartråds förflyttning från hufvudrubriken tråd lili koppar böra förfalla.
Till stöd för motionen, har blifvit åberopadl, att Lunds Stift vore alltför stort för att en Biskop skulle kunna medhinna att vederbörligen fullgöra alla de honom åliggande göromål; samt att den af motionären åsyftade fördelningen af Stiftet skulle bidraga till folkundervisningens befrämjande, synnerligast om ett Gymnasium i Sölvitsborg komme att inrättas; förmenande motionären dessutom, att verkställandet af förslaget skulle gynnsamt inverka på nämnde orters civilisation och välstånd. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet sammanträdt med Stats-Ulskottet för frågans behandling, hafva Utskotten gemensamt tagit denSsamma i öfvervägande. fJt - Staissami Allm, Besv.- och Ekon.-Ut skott ens Utlåtande} B7', o 40. 33 Utskotten få nu först fästa Rikets Ständers uppmärksamhet dervid, alt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, med anledning af derom räckt motion, uti afgifvet Betänkande, tillstyrkt Rikets Ständer att till Kongl. Majit frambära underdånig hemställan, att, sedan Stifts-slyrelsen i Lund fått tillfälle alt i ämnet afgifva underdånig förklaring, Kongl. Majit täcktes i Nåder pröfva och afgöra, om icke Calmar Stift måtte, genom förening med Blekinge Län, blifva utvidgadt; men att detta Betänkande blifvit af Irenne Riks-Stånd afslaget; och att Utskotten gemensamt med anledning af, bland andra, äfven ett af' motionären väckt förslag, tillstyrkt att Biskops-Embelena måtte indragas.
Den nton Det beförigen ffyrfeS, att infomfen Deraf antingen är anfagen till lön för mcDerböranbe ©mbets» ocf §jenfemän, od) fålebeS, enligt 2 §. af Denna ©tabga, reDan bejfattaD, eller, till betäcfanDe af anDra genom 2lcabemienS ©tat ocf meberböranDeS förorDnanDen faffällDa behof, bltfmit beräfnaD ocf anmänD. §• i«. 5De af allmogen, font ega eiler brttfa femman, fmilfaS roärDe icfe öfmer» figer <£tt $ufenDe 3f:Dr SBanco, torpare, gerningsmän, tnfpfeSfjon, brufS» ocf fabrifs»arbetare å (anDet, arbetsfarlar, få å lanDet font i fäbernc, ftjface på lanDet, fyfare od) fåDatte torftige perfoner i fäDerne, font ej äro borgare, få mäl font förenämnDe perfonerS enfor, fann gemenjfapenS fufrur od) enfor fola, enär De fafma fyra barn ocf Derutöfver, af ett eller flere giften, imber femton år, i Den ålagbe £3emiUningen njuta ett afDrag af §pra jfilltngar £3:co för fmarje barn, fmarjemte förälbrarne för mantalspenningar äro frifallaDe, likmätigt ^ongl. §örorDningen Den 8 SBiarS 1770. åfäraDSjfrifmaren upptage fåbane minDeråriga barn i mantalSlängD till namn, föDelfeår ocf äfmen föDclfe» Dag för Det älDfta af De minDeråriga, farnt utföre i De tmänne tillöfta collini» ner främft Deras antal, forn få eftergift på nämnbe grunD för mantalSpennin» gar, ocf Dernäft
Af sådane skäl och då mätningar vid Stäket för det åsyftade ändamålets vinnande redan blifvit verkställde, bar motionären föreslagit: att medel till undersökning af kostnaderna för uppmuddringen vid Södra Stäket måtte anslås, och att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att åt en kunnig och erfaren person uppdroges att verkställa en noggrann undersökning i förenämnde hänseende, och derefter till Kongl. Maj:t ingifva ett detaljeradt förslag öfver kostnaden för uppmuddring af förenämnde Södra Stäket, hvilket förslag borde vid nästpåföljande Riksdag för Rikets Ständer framläggas. För den händelse, att detta förslag ej vunne bifall, bar motionären framställt ett annat, eller att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra framställning om vigten af att för enskild person eller Bolag bereda möjligheten att företaga uppmuddringen af Stäket, och att åt den eller dem, som ett sådant företag sig åtoge, dels lån af staten på billiga vilkor lemnades, dels rättighet beviljades att framdeles uppbära en viss afgift af de fartyg, som genom farleden passerade. Förslag i berörde syftning väcktes jemväl vid sista riksdag, och StatsUtskottet, som då behandlade frågan, afstyrkte förslagets bifallande, på grund deraf, att det icke blifvit i ringaste måtto utredt, hvarken huru stor kostnad för arbetets utförande skulle komma att erfordras, och att detsamma vore med fördel verkställbar t, eller att något bolag vore villigt att verkställigheten sig åtaga; och att utom det outredda skick, hvaruti frågan sålunda befunnit sig, det syntes möta svårighet att, sedan ett af de förut varande större inloppen lill Stockholm nyss der förut blifvit med stor kostnad igenfyldt, tillvägabringa öppnandet af en annan ny farled. Af enahanda skäl, och då motionären icke framställt frågan i ett så utredt skick, att Utskotten kunnat deraf hemta ledning för uppskattande af det Statssamt Allm. Besv.- och Ekon-Utsk.
Har R. o. Ad. för hvarje sådant beslut behöft ett urskuldande af innehåll, att väl har Ståndet dristat sig att vid delta tillfälle ogilla det förslag, som är framlagdt, men derföre vill icke R. o. Ad. binda sig att ogilla alla andra förslager, som kunna framläggas? Något sådant urskuldande behöfves ju icke. När något förslag framkommer, som är antagligt, så gillas det, men så länge man icke linner ett antagligt förslag, så måste man låta frågan hvila, och behöfver icke göra sig till med alt visa sin beredvillighet'för ett annat tillfälle, ty det är onödigt. Man har äfvenledes sagt, att R. o. Ad. vore en representant af Svenska nationen, och borde vara känslig för dess bästa. Jag är öfvertygad om, att denna påminnelse icke behöfves för R. o. Ad.; men jag tror derjemte, att Ståndet bör tillse, att man icke förspiller sitt bästa genom åtgärder, som kunna misslyckas. Vi hafva sett, huru det gått med vår arfsrätt, till följd af en comite's behandling. Samma lagstiftarevilja, som har legat till grund för LagUtsk:s behandling i detta fall, och sora äfvenledes har yttrat sig för några år sedan i fråga om representationen, torde nog Ufven i denna fråga göra sig gällande, och vi frän samma ödets man förlora både det ena och det andra. Äfven i detta fall kan denne man sättas in uti en comité och bestämma dess beslut. Man torde svara, att antingen en sådan comité uppstår eller icke, så kan samma olycka hända oss i alla fall. Det är sant; men om vi icke hafva begärt comitéen, så hafva vi åtminstone icke sjelfve begärt vårt förderf, och det är på det att icke detta måtte ske, som jag önskar, att vi icke måtte begära någon comité. Frih. Raab, Adam Christian: Frågan är här i första rummet, huruvida någon skrifvelse skall afgå till K. M., rör:de det ämne, som betänk, innehåller, eller icke.
Rudenschölds folkundervisningsplan, hvarigenom skolan blefve återflyttad närmare hemmen, och fart gåfves åt hemläsningen, hvars samverkan med skolan, och återverkan på föräldarne, man rätteligen fruktat skulle störas, om ej förstöras, af den skolmethod som folkskolestadgan föreskrifver. Folkskoleväsendet skulle då grundas på småskolor, fasta eller ambulatoriska, allt efter råd och lägenhet, med ur församlingens sköte tagen lärarepersonal, vare sig af män eller qvinnor, med blott afseende fästadt på kristeligt sinne och deraf härflytande barnakärlek, och öfrige för kallet erforderlige egenskaper. Härigenom vunnes äfven en möjlighet alt den myckenhet Den 3 December e. m - 121 barn, som under nuv:de förhållanden, till följd af för vårt land egna lokala hinder, ej få del af skolundervisningen, kunde komma i åtnjutande af skolans välsignelse, den vi få hoppas ej skall uteblifva, der skolan varder rätt ordnad. I sammanhang härmed är föreslaget inrättandet af högre folkskolor, förslagsvis kallade dislriklskolor, der de barn, som under läsning i småskolorne, visat sig vara danade till emottagande af högre kunskapsmått, hade tillfälle att sådant inhemta; dessa skolor skulle handhafvas till en början af dem bland våra nuv:de examinerade folkskolelärare, som så utmärkt sig framför de andre, att de till sådan vidsträcktare verksamhet kunna anses skicklige. Inskränkning af nuvrde examinerade skollärares antal blefve en nödvändig följd häraf, hvarjemte de som bibehållas borde förses med sådane vilkor, att de helt och hållet kunde egna sig åt folkundervisningen. De skulle allt efter afgång ersättas, antingen från de få men fullständiga seminarier, som man föreslagit, eller ock direkte från universiteterne, såsom ofvan antydt är. I detta af andra motionärer, synnerligast af Hr Biskop Björck inom PresteSt., vidare utvecklade förslag till omorganiserande af folkskolan, anhåller jag alltså äfvenledes få instämma. Vidare har man velat vidtaga åtgärder, för att sätta Hr Gr. Th.
Jag tror nemi., att efter det långvariga iakttagandet af detta olycksaliga förbuds-systeme, som till en så hög grad demoraliserat våra kustboer, hafva vi att förvänta, att tullförsnillning skall komma att fortfara äfven efter det lurendrejeriet upphört i följd af andia lagar. Jag anser således, för alt på en gång bryta det onda och införa en sannare moral i delta fall, nödvändigt, att Staten mellnnkommer, såsom Gr. Löwenhjelm föreslagit, och får således med honom yrka, att Regeringen måtte erhålla rara nog en obegränsad rättighet att använda tullmedlen tili den behöriga bevakningen, öfvertygad som jag är, alt genom de ökade tulliutraderna denna bevakning skall rikligen betala sig sjelf. Gr. Frölich: Med kännedom deraf alt det är ett förslags-anslag, sotn blifvit beviljadt i och för tullbevakningeu, har jag naturligtvis icke kunnat hafva för afsigt med mitt förra yttrande att lägga några hinder derför att Konungen vidtager den anordning i afseende på tullbevakning, som lian finner tjenligast, och om, på sätt Gr. Löwenhjelm yttrat, det kan lämpligen ske genom ångfartyg, hvilket jag anser troligt, så har jag icke deremot sökt väcka något motstånd; men jag tror del ingalunda vara behöfligt, att R. o. Ad. genom någon opinionsyttring om ytterligare anslag af medel nu går Regeringen tillhanda. Då det af Hr Prytz tydligen blifvit lagdt till grund för hans motion, att Sländerne vid denna riksdag antagit falska grundsatser vid tulllagstiftningen, så tror jag mig hafva varit befogad att yrka, del icke en sådan basis må läggas lill grund för en större och fortfarande statsutgift, nemi. lill en obehörigt stor tullbevakning på grund af oriktiga tull-lagar, hvilken bevakning skulle komma alt qvarstå eller öfverllyltas på pensionsstat, då de oriktiga grunderna borttogos. Hr Lefre'n, Joh. Pehr: Jag instämmer i allo med de åsigter Gr. Löwenhjelm yttrat. Hvilket slags tullbevakning man än må vidtaga, så måste den alltid fordra embetsman till densammas utförande.
Fullkomligt instämmande med Utsk:t deri, att dessa bidrag icke böra utgå annat än såsom understöd till sådana skolor, hvilka antingen genom enskild välgörenhet eller genom kommunernas försorg upprättats, tror jag det dock vara mindre rätt att stadga, att dessa bidrag skola ovilkorligen så fördelas, att icke mera än 100 rdr beräknas för hvarje barn. Man måste nemligen bemärka, att kostnaderna å olika ställen kunna vara olika, samt att vid en anstalt, der elevernas antal är mindre, en del gemensamma utgifter komma att drabba hvarje elev högre än der deras antal är större. På grund häraf vågar jag hemställa, att R. o. Ad:n måtte ställa ifrågavarande anslag till Kongl. Maj:ts nådiga förfogande, utan att dervid fästa något vilkor. Den 28 April e. m. fi41 villkor, eller med andra ord bifalla Utskds hemställan, med uteslutande af det tilliägg, som börjas meri orden »med vilkor» etc. etc.» Hr Huss: Jag är förekommen af den siste värde talaren. Het vilkor, Utsk:t tillagt lör ifrågavarande medels användande, är mindre lämpligt, hufvudsakligen derföre att Kongl. Maj:t derigenom skulle förhindras alt använda medlen, der de bäst behöfvas. Underhållskostnaden kan vara mycket olika på olika ställen och derföre bör understödet af allmänna medel lämpas efter de olika förhållandena på olika orter; så t. ex. bör det naturligtvis icke vara lika stort å Hven, eller vid Hjorthed, der underhållskostnaden tor är endast utgör omkring 150 rör, som i Stockholm, hvarest den bestiger sig till 400 rar. Jag kunde icke heller inom Utsk:t dela majoritetens åsigt om lämpligheten af berörda vilkor, utan ansåg, att det borde utgå, hvilket jag äfven nu får påyrka. Hr Olivecrona: Såsom det synes af R. Stms skrifvelse den 11 April 1863 egnade R. Sl:r vid sista riksdagen en ganska lofvärd uppmärksamhet åt vården af döfstumma och blinda samt omsorg om deras undervisning. R.
Jag hemställer således till den värde ledamoten, som begärt reservationen på bordet, huruvida han icke derifrån vill afstå, då han i allt fall af densamma kan få del uti Ridd.cancelliet och när som helst dervid kan göra de anmärkningar, hvartill han anser reservationen föranleda. Gr. Posse, Arvid: Äfven jag tror det icke vara grundiagsenligt, att en reservation hvilar på bordet, emedan blott sådana ärender, som fordra handläggning, kunna bordläggas. Jag förenar mig således med Hr Dalman i hemställan till den ledamoten, som begärt Frih. Kantzous reservation på bordet, att derifrån afstå, enär han alltid vid protcsjusteringen har öppet att anföra, hvad han i anledning af reservationen önskar få anfördt. Frih. Boye: Jag tror, att en reservation, såsom innefattande blott ett enskildt omdöme, icke kan behandlas i likhet med en motion, och att det således strider mot formen att begära en reservation på bordet. Jag hänskjuter likväl denna fråga till Hr Gr. o. Landtm:s afgörande. Hr af Ekenstam: Också jag finner, att bordläggning af en reservation icke är fullkomligen formenligt. Jag grundade emedlertid min begäran på 'hvad som vid åtskilliga föregående tillfällen varit vanligt, men kan gerna derifrån afstå och vill nu blott förklara, att orsaken till min begäran varit den, att jag i Frih. Kantzous yttrande, såsom jag uppfattade det, tyckte mig höra en klagan öfver ett uppgifvet bemödande af Regeringen att inflyta på jurymänsvalen i förekomna tryckfrihetsmål. Denna klagan föreföll mig vara af så betänklig art, att den ej bör lemnäs obesvarad; och då jag förmodar, att denna omständighet undfallit de föregående talarne, har jag velat bereda ett särskildt tillfälle för svar, utan att på detta sätt inkräkta på dagordningen. Emedlertid har jag ingenting emot, att härmed uppskjutes till proUsjusteringen. Gr. Cronhjelm: Jag är till en del förekommen af Gr. Posse, och för att visa oformligheten deraf, att begära enskilda anföranden på bordet eller göra dem till föremål för särskilda öfverläggningar, behöfver jag blott påminna om följderna af principens utsträckning.
Herr O. F. Påhlman ahser det väl vara tillräckligen upplyst och med verkeliga bevis ådagalagdt. att alla de klagomål , som med en viss öfverdrifven ifver blifvit framställde emot härvarande Judar, äro ogrundade; och att de lika litet kunna förebrås att hafva öfverträdt Sveriges Tagar och Författningar, samt det för dem särskildt utfärdade Beglementet, sorn det kan läggas dem till last, att, sedan de utgjort sina till Staten åliggande skyldigheter, de genom klok omtanka och sparsamhet beredt sig berg - 53» Den 5 Juli. bergning eller förmögenhet och att derföre, långt ifrån att utdrifva Judiska Nationen ifrån ett Land, der den på Konungs och Ständers försäkran om beskydd sig bosatt, under förlitande att den ära och ordhållighet, som från urminnes tider, utgjort grund dragen i Svenska National-caracteren, skulle blifva en tillräcklig borgen emot egennyitans eller fördommarnes blinda förföljelse-anda, man snarare bör genom klokt beräknade författningar söka uppmuntra och leda Judarnas omtanka och företag på sådana vägar, hvarigenom de kunna blifva mest gagnande för Staten , och anmärker afsådgn anledning: 1:0 Att de redan här bosatte Judar och deras barn icke skäligen kunna åläggas svårare vilkor, äii de som voro föreskrifna vid deras inflyttning, så vida sådana skyldigheter, som dem åläggas, icke äfven skola sträcka sig till andra, som öfva samma handtering, och för hvars utöfning afgiften föreskrifves, och det enda undantag dervid vöre lämpligt, att de i stället för uppvisande af en viss Summa till Burskaps vinnande, ägde att densamma deponera i något af Kikets Fenninge-Verk emot 5 procents renta. 2:0 Att med erkännande af nyttan deraf att Judar ingå i producerande handteringar, det ej vore förenligt, att dertill göraUtvägarna för dem svårare än för alla andra. 3:0 Att, ehvad afgift som må komma att åläggas
Prot. 1853 A 185i. 8 Sami. 24 Haft. 3 STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1854 Atlin. Betv.- och Ekon.-litik. Hclftnk., iV.-ö 106. I Ank. lill Exp.-Utak. den C Juli 1854, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt förslag om inrättande af en Svensk Lif-försäkrings-anstalt. Omförmälda förslag är afgifvet inom Högvördiga Preste-Ståndet af Herr Professoren Selander, hvilken anfört att, efter det Lif-försäkrings-anstalter för nära 150 år sedan först blifvit i England inrättade och derefter allt mer och mer utbredt sin verksamhet i Europa, så hade man omsider i Tyskland börjat linna det af dessa anstalter utöfvade förmynderskap vara alltför tryckande, hvilket i förening med önskan att inom landet behålla de stora penningesummor, hvilka för premier till de Engelska kompanierna utgingo, föranledt att, efter inisslyckadt försök att inrätta en Lif-försäkrings-anstalt i Hamburg, en dylik slutligen år 1829 kommit till stånd i Gotha; hvarefter nio andra sådana anstalter i Tyskland tillkommit, hvilka alla haft framgång.
Det går en jäsning genom tiden, liksom det giort vid slutet af flydda sekler, och säkert skall ur denna oro i vår tid äfven framgå något godt — i mycket behöfva vi en frigörelse! — • men helt säkert sker det icke genom att förkasta allt, som hittills varit oss dyrt och kärt, och sannerligen icke genom att hos de unga inprägla det egna jagYts vigt och betydenhet, eller med andra ord för dem predika egoismens evangelium. Deras sjelfkänsla dör icke af att lära lydnad; hvar tänkande far och mor vill helt säkert icke qväfva den, utan utveckla alla de goda anlag och böjelser, som finnas hos deras barn, på samma gång de vilja motarbeta och kufva de anlag, som kunna leda till deras skada och förderf. En god uppfostrans höga mål är ju att utveckla allt godt hos dessa barn, som en gång i sin ordning ' skola blifva ett slägtes uppfostrare; att ingifva dem sjelfkänsla, aktning för frihet oeh menskorätt ingår ju häruti, men väl må man akta sig att ingifva dem den tanken, att de äro föräldrarna skyldige hvarken tacksamhet eller lydnad — • de sorgliga följderna af en sådan uppfostran komma att hårdt drabba både uppfostrare och uppfostrade. L. V. Den nya pristäflingen å sid. 62 i dagens nummer torde observeras \, T v å pris om resp. tjugu (20) och tio (10) kronor! Och i den barm, som, fri frän hvarje tvång, sig vecklat ut, som Herren sjelf den danat, ett hjerta ryms i bostad icke trång, det hyser kärlek, hyser fröjd och sång, men äfven sorg så djup, som få ha anat. Ack, som hur det pressas samman för den nöd, menskor blott för menskors skidl få lida; för piskad slaf, för trälen utan bröd det väller fram en blodström varm och röd, hvari hvar droppe hörs af ängslan qvida! Men hur det också vidgar sig igen och fyller sig af lifvets friska flöden, då, ibland tusende af lumpne män blott fins en enda hugslor hjelte än, som för millioner vågar gå i döden!