Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det ena skälet är, »att förslaget icke innefattar eller torde kunna uppdraga någon lämplig gräns emellan större fartyg, som egentligen afses, och t. ex. små roddbåtar, som ingalunda påkalla någon undantagslag.» Detta skäl har jag funnit af allt för underordnad beskaffenhet för att böra utgöra hinder för genomförandet af en reform, hvaraf, enligt min åsigt, stora och vigliga intressen kunna vara beroende. För bedömmandet af det ringa antalet och den ringa vigten af de tvistemål, som kunna uppstå med hänseende till sådana farkoster, som af Högsta Domstolen här afsetts, må endast erinras, hurusom dessa tvister icke kunna angå hvarken fartygs befälhafvare eller besättning eller fraktgods eller bodmerilån eller andra sådana ämnen, som allmännast utgöra föremål för tvister i sjörättssaker. Det andra af Högsta Domstolen emot förslaget anförda skäl, är att »efter nu gällande lag, sjörättsmål kunna vid såväl häradsrätt som rådstufvurätt förekomma». Bestämmandet här - 376 Den 17 September e. m. om grundar sig på åberopade stadgande i lista kap. skeppmålabalken. att »om några sjbrättsmål skulle å landet uppkomma, dessa då finge gå till Häradsrätt, som vant är.» Tager man nu i betraktande fdrhållanderne vid den tidpunkt då detta stadgande meddelades, så befinnes, at!, enligt den då gällande så kallande ordinantien tor köphandeln af den 12 Oktober 1617, icke tillåtet var att segla och handla på andra hamnar, än dem som lydde under stadsrätt, i följd hvaraf handeln och sjöfarten, på sätt intill sednare tider i allmänhet fortfarit, utgjorde uteslutande stadsrnannanäringar. Något annat undantag från della allmänna stadgande var icke heller medgifvet, än den H. o. Ad., jemlikt dess privilegier af s. å., i öfverensstämmelse med hvad i nu gällande adeliga privilegier är lörunnadt, tillerkända rättighet alt sina egendoms-produkter sjelfva utföra. Under sådana förhållanden kunde knappast något sjörältsmål å landet uppkomma och blifva föremål för behandling vid häradsrätt. Att denna omständighet älven föresväfva! lagstiltaren, synes häst deraf, att denne uti stadfästelse!!
Grefve Rosen, M.j Herr Rothlieb, A. F.s Herr af Dahlström , Friherre Cederström, Herr Lefrén, Friherre Åkerhjelm , G. F. och Herr Rosenbladj B., och innehålla hufvudsakligen: att billigt icke vore , det den högsta militairegraden skulle vara i saknad af en förmon, som den civila Embetsoch Tjenstemanna-personalen utan undantag åtnjuter; Stals-Utsloltets Utlåtande N:o 222. 7 att det af Utskottet nyttjade skäl för afstyrkandet, ”att hittills icke något af de medgifne pensionsrummen blifvit begagnadt”, förfölle, då man erinrar sig, att desse pensionsrum blifvit uttryckligt bestämde för innehafvarne af de g Generalslöner i penningar, som vid sista -Riksdag anslogos, och att, dä dessutom vid samma tillfälle stadgades, att det contanta Generals-anslaget 36,000 Rrdr skulle användas till Indelta Armeens lönereglering i det hela, intilldess Ofverste-Iönerne, som af Generalitetet innehafvas, genom afgång blefve för lönregleringen disponibla, hvarken de nyligen utnämnde GeneralBefälhafvarne kunnat förses med contanta löner, eller, oaktadt arne med indelte löner försedde Generals-personer, med åsidosättande af enskild fördel, anmält sig att ingå på Indragnings-Stat, någon af de omnämnde arne pensionerne kunnat till dem disponeras; att i3 Generaler ännu finnas med indelte löner, och att, innan dessa löner, genom innehafvarnes afgång, ingå till lönregleringsfonden , det öfrige Generals-Befälet icke kommer i åtnjutande af full löningsstat, på sätt Kongl. Majit och Rikets Ständer afsett.
Vid förnyad föredragning af Constitutions Utskottets 2ine serskilta Memorial med föreslående af ett tillägg i 57 §:n Riksdags-Ordningen samt med ett förestaget tillägg i 107 §:n Regerings-Formen , blefvo berörde Förslag godkände till den åtgärd vid nästa Riksdag, som Regerings-Formens <;6:te §. föreskrifver. S. D. Upplästes Stats - Utskottets Memorial,' angående Regerings"- Rådet von Schewens arfvingars fordran , och som deraf inhemtades att i denna fråga Tvenne Stånd stadnat emot två , fann Prest - Ståndet för godt att öfverlemna frågan till Förstärkta Stats-Utskotts afgörande på sätt Regerings-Formens 6g. §. föreskrifver. Fran Fulloft. Borgare-Ståndet. S. D. Återremitterades följande Betänkandem Prof.' Uidr. cl. 7 April 1818.' 264 Stats-Utskottets N:o 12g, — angående Strömsholms Stuteri-Ini rättning. Logsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens N:o 59, angående v.ickt fråga rörande rättig . heten för Allmogen i Blekinge och Skåne att emellan hamnar derstädes få Sjöledes obehindradt föra deras Produkter. S. D. Föredrogos och biföllos följande Betankanden , nemligen från: Stals Utskottet: N:o 123, — angående flyinge och Dahlby Stuteri-Inrättningars Stat. N:o 124 - angående upphörandet af de till nämnde Kungsgårdar utgjorde Dagsverksskyldigheter. N:r 125 , — angående projekterad AflöningsStat för Ulriksdahls Kongl, lustslott; N:o 126, — om förändring och lindring i Salt-] petergärdens utgörande.
Dessutom får jag förklara, att då jag föreslog Canalen , var det ej endast för dess nytta sedan den blef färdig, utan i den öfvertygelse, att det bästa medel att sprida Penningar i rörelsen till lifvande af Näringar, är allmänna företag. Enligt samma öfvertygelse, äro i detta hänseende stora arbeten vida förmonli gare än alla Lånebiträden, Magazins-lnrätt ningar och flere andra föremål för allmänna Anslag. Om vi utgå från denna grundsatts, skola biträdena, lemnade till Canalen , ej finnas vara öfverdrifna, då Pengar gifna för ett allmänt Arbete, långt ifrån att, som man kallar 6 36 Den 30 April, det, der nedgräfva, från den arbetande Classen, nästan utan undantag gå rakt till Pioductioneu af lifvets första nödvändighets-varor, sorn är Basen för all välmåga. Just häraf har jag hämtadt ytterligare öfvertygelse om nyttan. Oro Canalens nytta i Militairiskt hänseende hafva så många kunnige män yttrat sig, att den är väl utan fråga. För min del skulle jag med mycket lugn emotse hvad inkräcktning sorn helisf, om med Götha Canalen utförd, Sveriges Conscription tillbörligen inrättad, Sveriges Stående Armée lämpad elter dess ändamål, finner på de ufvista ställen tillräckliga förråder för att sätta Nationen i Vapen. Jag bär med förundran på detta rum bordt, att min satts, om Rikets försvars grundande på Medelpuncfen, ar ny och okänd, dä likväl den sattsen, sä för anfall sorn försvar, långt för detta varit yrkad af kände Utländske Författare, hvaraf vi hafva till och med öfversättningar. Jag tillstår mig haft detta till hufvudafsigt, och gerna underkastar jag mina idéer i denna väg, hvilken kunnig' Militairs omdöme sora hellst; mert man bör se sjelfva stället och ej innom fyra väggar fälla omdöme om Positioner, En annan värd Talare har sagt, att man bjudit till försvara Oss förr och kan göra det nu äfven med de försvars-medel man har. —>
Sem det tillika icke lärer bestridas att ju utlånings-förrättningar kunna rätt väl gå för sig äfven utan presterligt biträde; så hade jag för min del trott att, om äfven en vanlig diskont i mindre format befunnes för Gottland oumbärlig, det kunnat göra tillfyllest att åt bankofullmäktige uppdraga att utse en direktion, bestående af ett banko-ombud såsom ordförande och föredragande, efter vanligheten förordnad tills vidare, samt tvenne andra ledamöter, en i staden och en på landet boende, valde hvardera blott för ett är. Af hr Bogeman, C. A.: “Jag har med min röst icke bidragit till Utskottets beslut att föreslå Rikets Ständer att på ön Gottland inrätta något Lånc-kontor, på grunder, enahanda med dem, som för kontoren i Götheborg och Malmö gälla, utan jag reserverar mig deremot, och instämmer uti hvad hr doktor Thomander, rörande denna punkt, i sak, yttrat, äfvensom, för öfrigt, jag ock hänför mig till hr Åkermans i denna fråga afgifna serskilda mening.* Vid denna punkt äro reservationer dessutom anmälda af hr Mannerskantz, C. A., hr doktor Björkman, samt hr Falhem, E. E. Vid 39:de punkten: Af hr L. Bergman, som ansett det vara destomindre lämpligt att föreslå nedsättning i fonden för publika pappers belåning, som Utskottet nu tillstyrkt belåningsrätt för obligationer, hvilka förut en sådan icke innehaft. Vid 44:de punkten: Af hr friherre Stjernstedt, J. T.: “Såsom en verkställbar och enkel öfvergång från en sämre till en bättre lånerörelse, tillstyrker jag, att någon del af fonden för utlåning på namn och reverser öfverflyttas till fonden för Kassa-kreditiv. Det skäl, Utskottet anfört emot en sådan öfverflyttning, synes mig icke nöjaktigt.8 Häruti hafva instämt: Hrr Berg von Linde, J. A., Åkerman, F., K. A. Almgren, L. Bergman och E. E. Falhem.
Detta gick nu för långt, så att mr Wilkinson stod i begrepp att i hetsigt blod kasta sig öfver dem båda, just som de i lagom tid gjorde sig osynliga. Den uppretade engelsmannen begärde en förklaring angående ” de stupida varelserna ” af den bugande värden, hvilken med en förtrolig blinkning upplyste: ” Tidningsreporter, monseigneur? ” ” Hvad behagas? ” ” En sådan der, som spårar upp notiser, ers excellens förstår. ” ” Ä är jag nå ’ n notis jag? J jag bara frågar, om herrn kan se någonting hos mig som är likt en notis? ” Med ett undfallande och ursäktande leende hostade värden bakom handen, innan han yttrade sig: ” Ers excellens vet nog, att ers excellens, om ers excellens — ” ” H — håll inne med det der ordet! ” och mr Wilkinson lyfte varnande sin hand. Värden hoppade förskräckt upp ur sin ödmjuka ställning, men kunde dock ej underlåta att gifva sig in på det förbjudna fältet, då han öppnade dörren till mr Wilkinsons våning, hvarvid han framkom med ett: ” s ’ il vus plät, ers excellens ” och ögonblickligen skyndade undan mr Wilkinsons vrede. — Denne satte sig stilla ned i enstol och funderade, tills det lefvande ögat och stenögat båda stirrade lika fånigt och intetsägande ut i rymden. Just i samnla ställning satt han i en timme väl, kanske längre, utan att en klar tanke slog rot i hans hjerna. Slutligen steg han upp och gick fram till fönstret. Der, midt öfver gatan stod en tyst folkhop, och alla hade ögonen fasthakade vid den fönsterpost, bakom hvilken mr Wilkinson tagit plats. Denne drog sig genast förläget tillbaka och gjorde ett slag i rummet. Så tog han förstulet en ny titt och fann, att ännu ett dussin ögon fastnat vid samma fönsterpost. Då blef han orolig och gick ned för att se hvad som stod på, om taket brann möjligen — eller hvad det nu kunde vara.
För min del skulle jag önska, att R. o. Ad. ville bifalla Utskts förslag i denna del. Hr von Hartmansdorff, A u g. : Jag afstod för en stund sedan från ordet, derföre att Husets medlemmar syntes mig vara så ense om ogillande af detta förslag, alt vidare ordande derom icke behöfdes. Men i anledn. af den siste talarens motsatta yttrande, anhåller jag att få säga några ord. Om det nu gällande stadgandet i 5o §:u Reg.Ftn skulle betyda, att sjelfva riksdagsortens bestämmande skulle bero, icke på Konungen allena efter Statsrådets och vederbör. fullmäktiges hörande, utan på Konungen och dejsa fullmäktige gemensamt; så finner jag redan deruti en motsägelse mot den allmänna grundsatsen i våra lagar, att det är Konungen som allena beslutar. Jag skulle således endast derföre anse delta stadgande oriktigt. Ännu värre vore det, om sjelfva frågan huruvida riksdagen skulle i hufvudstaden förblifva eller icke, berodde på desse fullmäktiges pluralitet, hvilket dock synes så mycket bestämdare vara meningen, som ordalagen i Utskts förslag äro följande: "Riksdagarne skola hållas i Rikets hufvudstad, utom i de fall då så väl Konungen som R. Stts fullmäktige uti Banken och R.iksg.cont. finna det för fiendens framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder omöjligt eller för R. Stts frihet och säkerhet vådligt." Fullmäktige, hvilka i alla andra hänseenden äro Konungens undersåtare , blefve således i delta fall uppsatte, icke blott till hans rådgifvare, ulan äfven till hans sannskyldige medregenter. Den a December e. m. 3; Elium smickrande sådant kan vara för dem, sorn derigenom Liefve medregenter, så får jag dock förklara, alt jag, för min del, hvarken ville mottaga ett dylikt förtroende, om det skulle tillfalla mig, eller medgifva mina herrar medbroder rättighet att tillgodonjuta det, af följande skäl, utom dem som redan äro anförda. Om t. ex. fullmäktige i Banken vore af samma mening sorn Konungen, men fullmäktige i Riksg.cont. af en annan: hvilkendera skulle då råda?
Regeringen utöfvar der ett mer än i månget annat land, stort, mer eller mindre direkt inflytande pä alla, inom de förenade Brittiska rikena befintliga, religionssamfund. Huru hafva ej Katholikerne måst der inskränka och efter Engelska förhållanden, Engelska lagar, inrätta sina kloster och mycket annat? Huru hafva icke Judar, Qväkare, Methodister och andra Dissenters varit och äro underkastade, i viss mån, Regeringens godtycke? De hafva frihet — ja en ganska stor och i många riktningar ganska välgörande. Men denna frihet är, jag uprepar det, icke ovilkorlig, icke oinskränkt. Om nu' hvarken uti Frankrike, Nord-Amerikas Förenade Stater, Schweiz eller England, en oinskränkt religionsfrihet finnes eller i sjelfva verket någonsin funnits; så finnes den lika litet i något annat, vare sig Protestantiskt eller icke Protestantiskt land. Belgien, Nederländerna, Danmark, Norrige och flera riken, som i sednare tid ändrat sina författningar i liberal anda, hafva alla iakttagit vissa förbehåll och inskränkningar vid religionsfrihetens beviljande. Ben 19 B e c e in b e r. 325 Hvad åter Turkiet angår, så förmodar jag, att det af misstag blifvit nämndl. Ty af ganska-trovärdig man är mig sagdt, att väl, för ej längesedan, frihet blifvit lemnad Grekiska och Armeniska Kristna, som vistas eller äro bosatte inom Osmanniska väldet, att öfvergå till Protestantisk religionsbekännelse, utan att derigenom förlora det skydd, hvartill de enl. fördrag och medgifvanden kunna vara berättigade; men att, derest en Muhamedan, en Islams bekännare, antager kristendomen, så straffas han till lifvet. Det är visserligen icke en sådan religionsfrihet, som Frih. Crentz med motionen åsyftar. Motionärens 2:dra sats uttrycker han dels sålunda: ”Då man ”skådar in i Sveriges grundlag och linner att 16 § Reg.F:n, up”rättad af 1809 års Ständer, anbefaller det vidsträcktaste skydd ”mot allt samvetstvång; så frågas med rätta, livar gränsen är ”för godtycket”, dels ock med följande ord:
Hälsovården bestrides af 2:ne Provincial-Läkare, hvaraf en är stationerad i Kungsbacka och en i Halmstad, samt 2:ne Lazarettsoch 2:ne Slads-Läkare, hvilka sistnämnde äfven biträda med läkarevård på Landet. År i835 har ett Lazarett och Curhus med 25 sängar blifvit för norra Halland inrättadt i Warberg, hvartill Eders Kongl. Maj:t på min underdåniga hemställan upplåtit Artilleri-Casernen på Warbergs f. d. fästning. En särskild Direclion har af Eders Kongl. Maj:t blifvit förordnad och trädde nämnde år i verksamhet till verklig båtnad för norra delen af Länet, som förut måst transportera sina sjuke 12 a i5 mil lill Halmstad. Södra Hallands Lazarett i Halmstad har härigenom blifvit förminskadt till 16 sängar. Vaccinatörer och examinerade Barnmorskor finnas i alla Städer och de flesta Landtförsamlingar. Djurläkare har ej kunnat anskaffas, enär anslaget till dess aflönande är högst otillräckligt och Församlingarnes hörde ombud vägrat erlägga 8 sk. banko på hvarje mantal, som erfordras till aflöning för 2:ne Djurläkare. Fattigvården så val i Sladerne som på Landet är felaktig och uppfyller på intet sätt ändamålet. Antalet af tiggare har under missväxtåren så tilltagit, att Communerne ej magta försörja sina egne än mindre de från andra orter kringvandrande tiggare, sjömän och gesäller, hvaraf Länet 2 IO mer än andra Provinser besväras. Önskeligt vore alt någon allmän åtgärd vidtoges till hämmande af det öfverhandtagande tiggeriet. Gästgifverierne äro 27 lill antalet, och är nu mera all hållskjuts afskaffad. T vänne Sparbankar hafva blifvit inrättade, nami. i Halmstads och Warbergs städer. Den förstnämnde beslöts den 28 Januarii i835 och öppnades samma år d. 4 Julii, sedan genom sammanskotter en Grundfond af nära 3ooo R:dr B:co var samlad. Denna Sparbank har haft utmärkt framgång och tillvunnit sig allmänt förtroende.
Jag tillägger, ehuru icke hörande till ämnet, att hvarje fixation af myntets värde borde åtföljas af räntans hastiga fällning, måhända genom ett under andra förhållanden onaturligt lagbud, emedan många industri-anläggningar skola kullstörta, innan räntan söker upp sin rätta ståndpunkt. Sedan jag sålunda förklarat mig i strid med cn af dagens starkaste opinioner och sökt att frigöra mig från bandet af fordna lagar i ett fall, då Representationen äger ostridig rätt att undersöka och föreslå de nya stadganden eller de ändringar deri, som närvarande förhållanden eller en förnyad pröfning påkallat, går jag att äfven bekänna min tro i hufvudfrågan. Jag delar deras åsigt, som inse nödvändigheten af ett mynt, såsom enda skyddet för äganderätten, emedan ingen verklig handel, ingen verklig industri kan utvecklas, då vinsten af hvarje klok handtering sköflas genom coursens kastningar och penningeägaren måste söka sin regress i höga räntor. Härom äro tankarna ej mycket delade; men fråga är om säkerhet för vexlingens bestånd kan vinnas, då Sverige icke äger något ordnadt Bank-system. Jag döljer ej, att jag hört personer, som önska silfvervexling på nu bestämda grunder, emedan de anse detta såsom enda medlet att störta StatsBanken och komma till mera rationella former, och jag erkänner, att det var en tid, då äfven jag förvillades af en dylik tanka; men min känsla har lugnat sig, och jag anser det vara helig pligt hos folk-representanten att betrygga vexlingens bestånd och bereda öfvergången till nya former, utan risk al någon våldsam brytning. För mig är silfret uti Bankens hvalf ej mera heligt än hvarje annan vara; men Banken äger äfven den function, att med ett capital af icke mindre än omkring i8,5oo,ooo R:dr B:co vara våra näringars förläggare; den äger äfven stora fordringar af Staten, och en stark aftagning af silfver måste tvinga den att draga in sin rörelse och införa ett stryp-system , som skulle störta mången uti fattigdom, då ingen motvigt ännu hunnit bildas genom enskilda föreningar. Man invänder, att denna Bankens lånerörelse skall bestridas af ett annat Verk med lånta capitaler.
SJåbiga öngait att ©tatSrocglc; ringen må mib nu föregåenbe Stifsbag funna uppgöras utan tillöfning i begattningen, bet kongl. 93?aj:t täcftcS i SJåber förorbna, att enbaft följanbc tillöfta årliga utgifter nu gude, imber förutfättanbc att bet reban af öfmergotten på infomgditlartte utgåenbe färgtlbta angag för krigS;£ol(egii ©cpartetucntcr af 70,000 9i:br forfaranbe pnge utgå, fatnt att bet cjtrasor; *9 — binaric behof af 139,000 9t:br för en gång, forn, enligt ofmanberörbe åberopabe görgag, för krigS.-dollegii utrebningSmfbelning för inneroaranbe år erforbrabeS, blefroe färgilbt betäcft, till uppföranbe på ©tat unbcr trebje od) gjcrbe j?ufroub;tit(arne upptagas, nemligen: 2l trebje J?ufn>ub;titeln: l:o gör krtgS;£ollegii och beg 'PregbentS agöning 4,697: 3. 2. cd) 467| tunnor fpattntål unbcr lönerna. 2:o ingenieur; och topogragga Gforpfcrne 1,697: emot mingning af 80 tunnor fpanmål unbcr lönerna. 6. efter bcräfning af ofman upptagne mingning å fpanmålen in natura meb 473| tunnor, famt tillöfning af 188 tunnor fpanmål unbcr lönerna.
Majit godkänt särskilda hos Ofver-intendents-embetet uppgjorda normalritningar samt förordnat, att de samma skola tryckas å sten och sedermera, jemte beskrifningar, genom vederbörande hållas Skolstyrelserna kostnadsfritt tillhanda. — 40 — 197:o af den 28 Februari 1863, angående utarbetande af förslag till förbättradt ordnande af Velerinärväsendet i Riket. (46.) Sedan Kongl. Maj:t den 13 November 1863, förordnat Komiterade med uppdrag aty utarbeta förslag i det ämne, som i Rikets Ständers skrifvelse åsyftats, hafva Komiterade den 6 Juni innevarande år inkommit med sådant förslag, hvaröfver utlåtande i nåder infordrats från Sundhets-kollegium. Detta utlåtande är ännu ej inkommet. 198:o af den 28 Februari 1863, angående utarbetande af förslag till lag emot obehörig efterbildning af konstalster. (45.) Den 3 Mars 1863 öfverlemnad till Kongl. Justitie-departementet. l99:o af den 14 Mars 1863, angående försäljning till enskild person af en Komministersbostället Hof Dalbogård i Kronobergs län tillhörig del i den s. k. Spetsamossen. (48.) Den 20 Mars 1863, har Rikets Ständers i ärendet fattade beslut blifvit Kammar-kollegium för vederbörandes förständigande och beslutets verkställande meddeladt. 200:o af den 14 Mars 1863, angående utbyte af Komministersbostället Svensbohl i Rudskoga socken emot Sergeantbostället Höjdebråten i Nysunds socken. (49.) Kongl. Maj:t har den 20 Mars 1863, om detta Rikets Ständers beslut meddelat Krigsoch Kammar-kollegierna kännedom för vederbörandes förständigande och beslutets verkställande. 201 af den 14 Mars 1863, angående förklaring af Kongl. Serafimer-ordens-gillets Cirkulär-bref den 2 Mars 1804 och Kongl. Cirkuläret den 23 December 1852 i fråga om ersättning för å Lazarett vårdade fattiga sjuke från annat distrikt. (60.)
Under det att tulltaxan hos R. o. Ad. discuterades, synes mig att, i fråga om broderade arbeten, det blifvit lill fullo ådagalagdt, att, på sätt Frih. Tersmeden upplyst, vigtbeslämmelse icke är tjenlig, och jag tillstyrker derföre äfven vidblifvande af R. o. Ad:s beslut. Hr Rosenblad: Jag anhåller att vördsamt få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det icke är någon konst att kunna skaffa sig en factura, som alldeles icke öfverensstämmer med verkliga förhållandet. Detta är orsaken, hvarföre man i de flesta länder, der man har fullkomnat sina tullförfattrtingar, såsom t. ex. i Tyska förbundets Stater, har funnit olämpligt att antaga tullvärdet till måttstock. Hr von Hartmansdorff har nu anfört exempel på att coeffurer kunna hafva ett värde af 166 r:dr 32 sk. per ft, men det skulle likväl möjligen kunna hända att, om de införlullades i någon liten stapelstad, så kunde de införtullas efter 33 r:dr 16 sk:s värde. För min del yrkar jag vidblifvaude af det förslag, som Utsk. framställt. Då nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade vidblifva sitt förut ang:de coeffurer fattade beslut, samt godkänna 27 voter.propos:n, blef denna propos. besvarad med starka ja blandade med nej, hvarefter H. Ex. förklarade, all ja härvid varit öfvervägande. 2S:de punkten, ang:de förtullningen af ”Conserver, hermetiskt slutna.” Hr von Hartmansdorff: Jag tillstyrker för min del vördsamt, alt R. o. Ad. måtte antaga Utskis inbjudning alt i della fall instämma med Presteoch BondeStm, hvarigenom voteringen komme att förfalla.