Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Han småskrattade och såg på Marianne. – »Men när man så träffar på en som man kan hålla riktigt af, så skall man slå till, och inte ha några griller om flirtation och allt det du talar om. För gör man det inte då, så är det som när man kommit öfver knuten på ett rep, sen halar det åstad så rasande lätt, att man inte kan hålla reda på hur långt man dalar ned. Och sen är det heller inte sagdt att det kommer någon sådan der knut mer, som man kan hålla fast vid.» »Än sen?» »Jo, sen man utminuterat sig i tusen små bitar, så kan man aldrig bli hel mer, och sen kan man inte hålla riktigt af någon, om man aldrig så gerna, ville, utan man vill bara ha nytt och nytt. Och för hvar gång man får någonting nytt, blir det mera likt det man hade förut, och till slut är det gammalt alltihop. Och man bryr sig inte om att ha det, om de så kastade det efter en. Och så är man ensam, och så har allt det der liksom slitit upp en, och man bara drifver hit och dit som en styreslös skuta. – Ja, inte vet jag, hur det är med den flygande Holländaren, men jag tycker han måtte vara någonting i den vägen. Akta dig bara, du!» Börje skrattade helt skälmaktigt, och äfven den andre kom till att le, när han såg in i de ljusa, gladlynta ögonen, som syntes så nöjda med hela verlden. »Ja – fru Olsson – sådana äro vi: disputera dag ut och dag in, men bara bli dess bättre vänner för det. – Men inbilla dig bara inte att du öfverbevisat mig!» Det var nu tid att gå upp till qvällsmaten. Så fort Marianne uppnått hufvudbyggnaden, skyndade hon in till sig för att utbyta den förhatliga klädningen mot sin hvardagsdrägt. Hon kände att hon genom sitt felgrepp låtit sig sjunka så djupt i Påls ögon, att det behöfdes långa ansträngningar för att taga upp det igen, och så svår var den stöt hennes sjelftillit tagit, att hon nästan inbillade sig kunna se huru hon började bli gammal. Men det gjorde det samma, han skulle i alla fall få betrakta henne med andra ögon än som en förolyckad kokett. Det lofvade hon sig.
Ifrån denna besynnerp H. 18 v} 4 Oen i3 Jfulii e. m. liga början har Utskottet kommit till det resultat, att det är JustitieOmbudsmannens pligt, att gifva Ständerne tillkänna hvad afseende Kongl. Maj:t fästat vid sistlidne Riksdags skrifvelse. Detta visste äfven jag; men då det var en möjlighet, att denna Ständernes Embetsmanspiigt, kunde i något enda fall försummas, så kunde jag såsom enskild Motionair ej i bättre bänder lemna saken, än till StatsUtskottet, sorn är väktare och vårdare öfver allmänna medeb Nu har StatsUtskottet tippställt den satts, att för det Lag-och EkonomiUiskotten vid förra Riksdagen afgåfvo förslag i ämnet, kunde StatsUtskottet vid denna Riksdag ej befatta sig med saken. Men jag får påminna, att det då varit Utskottets pligt, att inom i4 dagar efter Motionens remitterande återsända densamma med detta tillkännagifvande, hvarvid jag ej haft någonting att säga; men nu deremot är förhållandet besynnerligt. Jag underställer, hvilka följder deraf skulle uppkomma, om den enskildta Representanten alltid skulle vara skyldig, innan han väckte en fråga, att först efterse, i hvad Utskott denna fråga förut varit behandlad. Då saken angår allmänna medel, kan jag ej finna annat, än att frågan tillhör StatsUtskottet. Slutligen bör jag fästa uppmärksamheten på vigten af hvad jag föreslagit. Utkottefc har väl sagt, att ingen förändring borde ega rum; jag tror Den i3 Julii e. m. det dock vara Representantens största pligt att tillse, det Communerne sjelfve få förvalta och granska sine medel och slippa att betala anmärkningsprocent till KammarRätten. Mig synes det icke vara hvarken oformligt eller obilligt, att förnya den vid. sista Riksdag till Kongl. Maj:t ingifne skrifvelse i detta ämne, och jag tror, att Utskottets pluralitet, med all visad benägenhet att så fort som möjligt affärda Motionären* hade kunnat tillstyrka den af mig väckte Motion.
Mildt lutande sig mot den förr försmådda, kastade engeln Amina en stråle af försonande ljus öfver henne, och mannen, seende för första gången sin hustru i hennes sanna inres dager, log vänligt och kärleksfullt mot henne igen. Då såg Amina, huru doftande blommor omslöto de båda makarnes hjertan, och tusende små brustna band återknötos. Och Amina log i glädje, ty hon var en engel; men hon vaknade i detsamma, och en tår rullade långsamt ur ögat. Missionären. "Moder, sörj dock icke, fast jag måste lemna dig. Då min broder gick bort för att vid Kaukasiens gräns förvärfva ett rikare bröd, än det fosterlandet bjöd honom, då lofvade jag i min själ att bli din ålders stöd och en för mitt fädernesland nyttig, om än ringa, man. Jag egnade mig åt Herrans tjenst, jag invigdes till Hans heliga embete; men ack jag finner, att min predikan är fåfäng; jag kan intet uträtta. Jag känner, att jag måste bättre tjena den Herre, åt hvilken jag helgat mitt lif. Finland har ännu aldrig lemnat sin skärf åt det stora missionsverket, och dock hafva äfven vi der en skuld att betala. Jag vill bli den förste från Finland utgående missionär. Tvenne års beredelse vid ett af de tyska missionsverken, och jag är färdig att gå ut bland hedningarna. Jag har länge burit denna tanke inom mig. Jag har genomtänkt allt och går nu med öfvertygelse att jag gör rätt, att söka utföra mitt beslut". "Henrik, min Henrik, hvilka fantasier! Lemna dessa villor! är det vårt lilla land, som kan uppoffra sina söner till ett sådant verk? Vårt fattiga land behöfver alla sina barn. Bry dig icke om, hvad dig ej rör!" "Rör mig icke min herres tjenst? Ginge jag ut att söka guld eller min egen fromma, då borde du tillropa mig: gå icke! Men, moder, jag vill gå för att med mitt lif besegla den lära jag förkunnar.
å :: ,■•: j£& I®. .. vi/ /•.; i '**< •. -• - f :* •’ ■- • ■- ^ v - . i* i i-,«i ' ‘V■ . U»VJV-i Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N:o 1. 1 \:0 1. Ank. (ill Exp.-Utsk. den 31 Jan. 1863, kl. 3 e. Memorial. Till biträde vid behandlingen af de till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning hörande ärenden har Utskottet antagit en särskild Sekreterare; med anmälan hvarom Utskottet får hos Rikets -Höglofliga Ständer anhålla, att nämnde Sekreterare, som den 27 i denna månad inträdde i tjenstgöring, måtte, från och med samma dag samt så länge hans biträde erfordras, få uppbära arfvode till det belopp, som framdeles kommer att bestämmas, och under tiden till dess sådant skett, ett förskott till lika belopp med hvad för Sekreteraren hos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit bestämdt, eller 175 R:dr R:mt för månad beräknadt. Stockholm den 29 Januari 1863. På Höglofliga Kidd. och Adelns På Högvördiga Preste-Ståndets Ledamöters vägnar: Ledamöters vägnar : C. M. Björnstjerna. J. A. Millén. På Vällofliga Borgare-Ståndets På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar: Ledamöters vägnar: C. E. Ljungberg. J. Andersson. floo .'i|>n'föl -jjolu jo .*;;iy t»! .1; >ol) Ai'vid Ulrich. iv>h »fii.- \l 'imr/fl y.Qk v Ajan ! no/iiv fwUitnioH. owiiil
Af alla dessa skäl kan ingen lifligare, ingen varmare, ingen uprigtigare än jag önska, att vi må kunna förena oss om något förslag till förändring af vårt nuvar:de representationssätt såsom sjelfva utgångspunkten för åstadkommande af en förbättring i det hela. Jag vill icke förneka Coust.Utsk. förtjensten att hafva öppet erkänt behofvet af en sådan förändring, men jag kan icke godkänna Utsk:s åsigt, att till så stor del bibehålla de nuvande for - 170 l)en 27 Maj f. m. merna. Jag tror att Utsk. bort gå längre, men framför allt icke antaga denna grund för ett nytt förslag, hvilket det onekligen är. De af Utsk. föreslagna hufvudsakliga förändringarne bestå dels i förslaget att R. o. Ad. skulle representeras genom val, utan att likväl Utsk. angifvit sättet, hvarpå valen skola tillgå, och dels i några nu orepresenterade medborgares inrymmande eller inympande på Stånden. Jag befarar Mine Hrr, att detta förslag, ehuru välment det än kan vara, icke tillfredsställer nationens billiga fordringar och icke kunna vi vänta det, då vi veta, att icke något annat konstitutionel! samhälle har en så beskaffad representation som här är i fråga, och då våra närmaste grannriken Dannemark och Norrige hafva antagit den samfällda valprincipen. Inom dessa riken är valrätten långt mera utsträckt, än jag önskar eller vill förorda att den må blifva inom vårt land. Då Konungen uti sitt till R. St. vid förra riksdagen framlagda förslag underkänt Ståndsprincipen, anser jag det hvarken rätt eller ens möjligt all bibehålla denna princip, och jag är innerligen öfvertygad, att den af K. M. antagna grund för Dess nämnde förslag var den enda rätta, och på hvilken Utsk. således bort hafva byggt sitt förslag. Utsk:s ifrågavande betänk, är åtföljdt af en reservation utaf Hr Brink, hvilken reservation blifvit stödd på den af K. M. antagna grund ehuru med vissa förändringar, dem jag anser ändamålsenliga och utgöra en förmedling af det streck, som i det K. förslaget var updraget emellan dem-hjögre och lägre förmögenheten.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yltrade Hr Gr. o. Landtm, att, i afseende på den förevar. l:sla punkten af StatsUtsk:s utlåt. N:o 172 blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s hemställan, dels af Hr von Hartmansdorff bifall till samma hemställan med den förändring, att årtalet 1849 utbyttes emot 1850 och i st. f. sista perioden infördes ”K. M. täcktes i nåder låta med faktoriet vidtaga sådana åtgärder, som må anses tjenliga för uppnående af det med inrättningen åsyftade ändamål”; dels ock af Frih. Raab bifall till Utsk:s hemställan utan annan förändring än att i st. f. 1849 infördes 1850, samt slutligen af 2:ne ledamöter afslag å Utsk:s hemställan; hvarjemte Hr Landtm., som ansåg propos. å bifall böra först framställas, hemställde om R. o. Ad. bifölle Utsk:s hemställan i förevar, punkt. Härvid ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, hemställde vidare, om R. o. Ad. bifölle Utsk:s ifrågavar. hemställan med den af Hr von Hartmansdorff föreslagna förändring. Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarjemte Rr Ribbing, anmälde sig och yttrade: Jag ber om ursäkt att jag icke observerade om den l:sta propos:n innefattade att årtalet 1849 skulle förändras till 1850.
I Riksgälds-Contoiret, dels mot 5 och dels mot 6 procent förräntada rnedel 129,850 Contanta tillgångar — —■ 58,407 6. loi och Fordringar hos Finska Strömrensningssamt Helsingborgs Hamnbyggnads - Directioner • 28,690 tillsammans 817,007:, 6; io: 49* Underdåniga Skrifvelser'. Och emedan denna behållning egenteligen är att anse såsom ett öfverskott å den i Stat påräknade Inkomst af Nummer-Lotteriet, men med de vid 1810 års Stats-reglering faststälde grunder icke öfverensstämmer, att någre fonder samlas af Stats-Verkets medel, hafva Riksens Ständer alltså beslutit, att förrberörde summa, i likhet med öfverskotten å andra Stats-Intrader, skall till Riksgälds-Contoiret öfverlemnas; hvaremot Riksens Ständer åt Fullmägtige derstädes uppdragit, att, uppå skeende behörig reqvisition,' hålla Nummer-Loiteri-Inrättningen tillhanda allt hvad, till förefallande utgifters bestridande, erfordras, i den oförmodade händelse, att LotteriSpelet ett eller annat år skulle med förlust utfalla. Hos EK. M. få Riksens Ständer, jemte anmälan af detta beslut, i underdånighet anhålla, att Directionen öfver Nummer-Lotteri-Inrättningen mätte i Nåder anbefallas, att Lotteri-Fondens ifrågavarande behållning, i vederbörlig ordning, aflemna; och Riksens Ständer framhärda etc - Underdånige, Skrifv el ser. 493 N:o 186. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Äd. d. 1 x Sept. 1823. Rresie-Ståndet d. 12 Borgare-Ståndet d. 13 — —• Bonde-Ståndet d. 13 sRiksens Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Remiss uppå. Chefens för 5:dje Cavallen-Erig aden underd.
Prest-Standet och Hederwärda Bonde-Ståndet blifwit gjorda wid Lag, Utssottets Betänkande, angående inskränkning af BördsRätten, yltrade Herr Borgmästaren Kjellander: Sedan twenne Stand redan bifallit Utskottets Betänkande i fragan om inskränkning as Bords-Natten lärer aterförwisningen fran de andre Nespeclive Standen icke medföra annan pligt för Utskottet, än att närmare utweckla de skäl, som samma Betänkande innefattar. Dä Den 9 Julii. 1452 Da efter min oförgripeliga kanka, förändring i ett fal! af den, rörande Börd hittills gällande Lag och Författningar, nödwändigt förutsätter en omar, betning af de flere Lagens ruin, stin härmed hafwa oskiljaktigt sammanhang, och hwilket ater icke kan werkställas utan öfwcrsigt af ämnet i hela dess widd, hwartill Utskottet i grund af Hederwärda BondeStändets remiss hwarken warit skyldigt eller berätrigadt; Alitsa finner jag af desse skäl, hwilka, sä widt jag haft tillfälle inhämta wid öfwerläagningarne i ämnet laar grund för Utskottets Betänkande, fast än genom ofullkomlighet i Expeditionen de samma kommit atc urefiutas, mig icke äga anledning, att nu tillstyrka förändring i LagcnS Stadganden vin Börd, utan öfwerlemnar förewarande frager till Lag-Committecn, att, i sammanhang med öswersigten af öfrige Lagens rum, i hela dest widd deröfwer sig utlaka. Herr Doctor Hedren, med förklarande af bifall till Herr Borgmästaren Kjell an ders yt, trande, uppläste ett sa lydande anförande: Sedan twenne af de Högloft.
Man kan sålunda säga, att lifvet pulserar i hvarje trakt af vårt land, men äfven i hvarje literärt och vetenskapligt lärofack. Men då Italien ej såsom andra land eger en brännpunkt, som uppsamlar alla strålarne af det nationela lifvet, falla alla dessa sträfvanden här mindre i ögonen. Rom är Italiens politiska hufvudstad, men ej dess intellek-tuela; det är sålunda ej af samma betydelse för Italiens andliga lif som Paris för Frankrikes, London för Englands och i viss mån Berlin för Tysklands. Men vi böra ej beklaga oss alltför mycket; detta sakernas tillstånd skall, så länge det räcker, hindra Italiens intellektuela krafter att sammansluta sig liksom till en hjord, och ett undgående af denna fara tyckes mig vara en ej ringa förmån. Ett blad ur den nyare italienska skönliteraturen. Originaluppsats for Dagens Krönika af Alfredo Mazza. (Öfvers. från förf: s italienska handskrift af H. Sandström. Då utgifvaren af Dagens Krönika en afton under förliden sommar steg in i en kupé på nattåget från Hamburg till Köln, fästes genast hans uppmärksamhet vid en resande med sydländskt och ovanligt lifligt utseende, hvilken till en början talade italienska, men begagnade äfven andra europeiska tungomål och snart presenterade sig såsom juris dr. Alfredo Mazza från Rom, sekreterare i italienska ministeriet för allmänna arbeten. Vi uppgjorde ressällskap på Rhen ned till Mainz och derifrån på tåget till * Heidelberg o. s.v. Han lät mig veta, under samtalets lopp, att han i romerska tidskrifter skrifvit artiklar i belletristiska ämnen, särskildt i Rivista Europea, der han behandlat Victor Hugos ” LePape ”; ätvenvarhan medarbetare i en i Rom utgifven engelsk revy med titeln Miner va. Jag i min ordning omtalade då min lilla publikation ” Dagens Krönika ”, framhållande att det lyckats mig vinna flera utländska författare att lemna mig originalbidrag och att jag sålunda egde utsigt att kunna upprätthålla ett slags intemationelt literärt och politiskt organ. Då han nu skildrade för mig några af Italiens nyare skönliterära skriftställare, bad jag honom att i Dagens Krönika karakterisera en af de märkligaste, skalden Cardueci.
Denna kommendering utgjorde således ett undantag och kan ingalunda hänföras till dem, hvilka afses i Eders Kongl. Majits bref af den 29 September 1841, emedan den innefattade hvarken undersöknings verkställande eller inspekt.ions-förrattning, för hvilka Disiriktelieferne, enligt samina nådiga bref, ej få uppbära högre ersättning, än efter resereglemente!. Det vill äfven synas som denna sednare föreskrift endast kan afse undersökningar och förrättningar inom distriktet, i följd hvaraf det ej kan strida emot samma föreskrift, att den ojemförligt högre lefnadskostnaden i Stockholm togs i beräkning vid ett undantagsfall för de Distrikt-chefer, hvilka voro stationerade utom hufvudstadens distrikt. Sådant var också motivet till den ifrågavarande hemställan och hade ensamt deruti bordt åberopas, helst tillökningen i dagtraktamentet endast tillkom de fyra Distrikt-chefer, som ej höra till det. distrikt, inom hvilket Stockholm är beläget. Åberopandet af Eders Kongl. Majits nådiga bref den 29 September 1841 härledde sig allenast från den analogi i beloppet af förhöjningen och i beviljandet deraf, som hemtas af det nådiga brefvet, da derigenom tillätes, ntt 2 Rdr hiko i dagtraktamente ma af Chefen för Eders Kongl. Majits Civil-departement beviljas lönlöse Officerare af Regementsofficers rang (hvilken Distrikt-chefer innehafva), dä de i Styrelsens för allmänna vägoch vatten-byggnader ärenden äro sysselsatte. Det erkännes emellertid, att åberopandet var ganska oegentligt, da hemställan ej upptog en närmare utredning i hvad man det nådiga brefvet kunde tillämpas och deremot uteslöt det ovedersägligen ensamt fullt giltiga motivet, att Distrikt-eheferne endast åtnjuta 500 lldr biko i ärligt arfvode och således måste bereda sig utkomst med privata förrättningar, hvilka, genom en kommendering till hufvudstaden, der lefnadskostnaden dessutom är högre, mer eller mindre måste aihrytas.
Artflleri-slalieiis räkningar, sorn i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade för båda åren utan anmärkning, utvisa: »eliet. är 1816. är 1847. Balans från föregående året: Uppbörd: Statsanslag för Artilleri-staben 2,800: 2,800: — anskaffning af läroböcker m. m. för Artilleriregementernas Information sverk samt anläggande af ett lithografiskt tryckeri för Artilleriet ' 300: .300: Credit. Utgifter: — Balans till påföljande året: Vid dessa redogörelser hafva Revisorerne icke funnit något vara att erinra. Bion^l. liri^KYcteRKkapK-akadenileii. Räkenskaperna äro uti Kongl. Kammar-rätten granskade för båda åren 1846 och 1847 utan anmärkning och utvisa: — 91 — isebel. O ar 1846. O ar 1847. Balans från föregående uret: Uppbörd: Kongl. Stats-kontoret anordnat 600: 600: Förvaltningen af Sjöärenderna dito . Utgifter: — Balans till påföljande året: Revisorerne hafva härvid icke funnit något vara att erinra. Invalidhus-fonden liar, till följd af Ilikets Ständers vid 1812 års Riksdag fattade beslut, tillkommit genom indragning af f. d. Adelsläne-regementets indelningar, och redovisas i sin helhet uti Rikshufvudböckerna. Dess inkomster och utgifter hafva under revisionsåren förhållit sig sålunda: »eliet. år 1846. år 1847. Uppbörd: Balans från föregående äret: Extraordinarie afkortning : e«i Utgifter : ligt Statsverkets riik ensi vision och remisslage enligt Invalid-inrättningens räkenskaper . Balans till påföljande året: Kontant behållning Fordran för af Statsverket öfvertag! Utlånta medel . Med dessa medel bestridas jemväl kostnaderna för Invalid-inrättningen ä Ulriksdal. Räkenskaperna för denna Inrättning äro uti Kongl. Kammar-rätten granskade för båda åren 1846 och 1847 med anmärkningar. Åf dem inhemtas:
Det säges, att aptiten vid denna måltid varit en sådan, som man endast erfar efter en forcerad ridt i novemberkyla och sträng blåst, med en ung drottning och ett förlofvadt par i spetsen för kavalkaden. Efter måltiden lät drottningen inkalla sergeant Niemand och Hagar Ring. Sergeanten öfverraskades af frågan: Ditt namn? Urban Niemand, sergeant ... Ja, jag vet. Jag vet också din ålder och din födelseort. Men hvarifrån fick du namnet Urban? Det är icke brukligt hos oss. De sade, att det var efter påfven. De? Hvilka de? Nunnorna, som döpte om mig i Ingolstadt. Hvad? Är du omdöpt till katolik? De sade så. Jag vet ingenting. Kristina brusade upp. Du eländige affälling! Vara sexton år, ha fått en kristelig uppfostran, tjena med utmärkelse i min tappra här och låta omdöpa sig till katolik! Vet du då inte, att den, som sviker sin tro, han sviker sitt samvete, sin ära, sitt fädernesland och är icke värdig att tros af en hederlig man! Min Gud, vara lutheran och bli katolik! Det är ju att gå från dagsljus till blinda natten. Huru kom du till en så ömkansvärd villfarelse? Jag var sårad och sjuk. Jag lät dem göra med mig, som de ville. Hans uppfostran bland herr Åke Totts ryttare var allt annat än kristelig, vågade Hagar tillägga. Nå fortfor Kristina lugnare har du inte känt någon längtan att återvända till den sanna evangeliska läran? Vet du inte, att vi strida för vår lutherska tro mot påfven och djäfvulen? Blygs du inte att öfvergifva den tro, för hvilken salig konungen gick att i marken dö? Jag skall gärna vara lutheran, om ers majestät befaller. Befaller? Kan man befalla tron? Jag kan befalla dig att gå i döden som ärlig knekt, men jag kan inte befalla dig att tro en prick i katekesen, om inte Gud och din själs frälsning befalla dig det ... Han anser mig för en påfve, den där!
P. 76. — 0111 följande Betänkanden: från StatsIJtskottet angående inköp af CantzliRådet Schcerbings afhandling 0111 det rälta skogsliushålluingssältet; 2 A angående användande 346 af Kronans TiondeKoppar och Jern för Flottornes behof; från BancoUtskottet: i) angående förändring i betalningsgrunderne för det Bancolån, sora till iståndsättande af Uddevalla Stads afbrända publika byggnader blifvit vid 1812 års Riksdag beviljad t; 2) angående förlängning i tiden för återlösen af i Banken pantsatt silfver; från Lagutskottet om förändrad t sätt för Författningars uppläsande i Kyrkorne; från Allmänna Besvärsoch OeconomieUaskottet: 1} om deltagande i SoldatRotering efter Hemmans uppskattningsvärde; 2) i anledning af väckt motion att endast torkad säd måtte till Kronans Magaziner lefvereras; 3) om en jemnnare fördelning Hemmanen emellan vid utgörandet af den så kallade Capellans-skäppan. P. 76. — om StatsUtskottets Betänkanden: 1) om inköp af Kronans andel i södra stäket; 2) angående några vid förslaget om inkomsternes beräkning förekomne frågor. P. 78. — om LagUtskottets Betänkanden: 1) angående närmare bestäm mande i hvad fall ProvincialMedici-besigtningar äro nödvändige, vid uppkommande tvifvelsmål huruvida död person vådligen omkommit eller icke; 2) angående ändring i 17 Gap. 2 §. Rätteg.Balken och 2 §. i Kgl. Förordn. d. 28 Junii 1798; 3) angående förrymd makas rättighet alt ingå nytt gifte; 4) angående bestämmande af en viss grund för fastighetsvärde vid Boupp - 347 teckningar, hvarefter en åttondels fattigprocenten må beräknas. P. 78. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets memorial, angående tillämpning af föreskrifterne i Kongl. Förordningen af den 3o December 1819, i-fråga om vacance-afgift för släpkläder. P. 79.
Uti denna tidning som redigeras i Paris i erkändt Ryskt intresse, yttrades nemi. vid ett tillfälle helt nyligen, i en angifven korrespondens-artikel från Stockholm: »Man känner vissa planer, hvilka man med förkärlek omfattar i Slockholm och som äro anakronismer de der aldrig kunna verkliggöras, men hvilka ändock kunna åstadkomma allvarsamma tilldragelser och för längre tid uppehålla den fredliga utveckling, hvaraf Ryssland är i behof.» Dessa ut - 238 D o ii 6 Februari. tryck synas alludera på skandinavismen och de förvecklingar som deraf möjligen kunna upstå. Jag vill således icke på något sätt sticka under stol med hvad som kan antagas gifva anledn. till någon slags rubbning i framtiden, men jag tror å andra sidan att om en eller annan finnes inom Sveriges landamäre!) så hyperskandinavisk i sin ifver att upnå det alltid önskvärda målet af de 3 nordiska rikenas förening eller sammansmältning, att han anser Sverige utan betänkande böra för den Sleswigska frågans skull betrakta Danmarks sak alldeles såsom vore det vår egen, så lär den stora majoriteten af Svenska folket nog nyktert sinnad, nog litet exalterad för att icke obetingadt vilja kasta sig in i de vådor och de oberäkneliga och för lång framtid obotliga upoffringar, som skulle innefattas deruti att taga något hotande eller utmanande initiativ härifrån i dessa frågor, hvilka ej lära kunna afgöras utan samverkan af alla stormakterna, och då sannolikt ej behöfva föranleda ett krig. Undantager man nu detta (jag bänskjuter till de i politiken mera invigde om några andra skäl finnas, men något bör man väl då framdraga), så kan jag för min del icke uptäcka något skäl som motväger de sannolikheter, hvilka jag påpekat, eller att vi nu med lugn kunna vänta till en annan Riksdag med utgörandet af ifrågav:de befästnings-anslag.