Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna propos. besvarades med ja, hvarefter den del af prosten Nibelii Utsk:s betänk, bifogade reservation, som angick blänsvinsförsäljningen, blef uppläst på begäran af Hr von Hartmansdorff, som sedermera yttrade: Jag anhåller för min del, att få instämma i prosten Nibelii reservation och att Utsk. mätte taga henne i öfvervägande. Häruti instämde Hr Ribbing, Arvid. Frih. Raab: Jag vill ej besvära R. o. Ad. med uppläsandet af min reservation i denna del, utan anhåller blott alt få göra några anmärkn:r. Jag kan ej fullt instämma i prosten Nibelii reservation, d. v. s. jag instämmer i 2:dra punkten, men ej i de 310 Ben V6 A piil e. m. 2 öfriga. Den 1 :sla punkten innehåller nemi. att det skulle vara hvarje landseller stadsförsamling rättighet lernnad att, om den besluter att all slags bränvinsförsäljning i minut skall upphöra, då få stadfästelse pä ett sådant beslut, d. v. s. alt det skulle bero på majoriteten i sockennämnden huruvida någon minntförsäljning skulle få finnas inom socknen eller ej. Jag har inom Utsk. beslridt en sådan lagbestämmelse, och jag (ror alt det verkligen vore ingenting vådligare än alt ät en sockennänmds majoritet öfverlåta alt bestämma öfver mängdens rätt. Jag känner bestämdt socknar, der del skulle blifva beroende af 2 ä 3 personers godtycke att borttaga ett förr inom socknen varande gäslgifveris försäljningsrätt, och samma personer skulle kunna besluta att ål sig anlägga krog pä annat ställe; detta sednare gifvet' författningen anledn. till, hvaremot jag m. 11. reserverat oss. Jag anser nemi. nödvändigt, i alla de §§, der en sådan rättighet förekommer (och det är flera sådana såsom t. ex. 3 §, 4 § 2 morn., 7 § m. 11.
Fabrikaterna tillverkas af finaste nysilfver och efter äkta silfverfason, med stark försilfring och förgyllning. AfnÖtta och skadade pjeser eraottagas till reparation, försilfring och förgyllning; gammalt silfver tages i utbyte mot högsta pris. Äfven mottagas reqvisitioner från landsort ^n, hvilka med skyadsamhet expedieras. sr 1 U33] oeh tillsändes l ^ T franko. H y N. Helsingborg P. J nu utkommen E * Wft i sept. N S E N Direkt från Hankow (China) importeradt, oförfalskadt T e af 1889 års skörd, i flere utsökta, aromatiska och prisbilliga qvalitéer. Försäljes packadt i bleckburkar, kartonger och silfverstanniol genom Specerihandlarne. En-gros-lager hos Otto Dahlström &amp; Komp. Modetidnings ersättning. Alla m o t fraktkostnaden. saker abonnenter skickas Dubbelt och för u p p d r a g m o t efterkraf porto torde och få gratis åt andra returneras medsändas. Hur vet » bekymrad 20-åring », att eder fästman är kall och likgiltig just för eder skull? Utforska om det är ett tungt lynne eller måhända lekamliga eller andliga bekymmer, som förorsaka misstämningen; bed till Gud, att han skänker eder tålamod och den " kärlek, som fördrager allt, att ni mätte kunna bära pröfningens dagar. Säg vid något passande tillfälle å ' t den ni älskar, att han öppnar sitt bjerta i fullt förtroende till eder. A c k! om våra män alltid gjorde det, så skulle många moln försvinna från deras panna för en smekning af kärleksfulla och deltagande händer. Låt mig få höra något ytterligare från eder. när tid och lust medgifva, beder vänligast Lisen. Filet-guipyre kan man få styft genom att, medan det ännu sitter qvar i bå- gen, på af vigsidan bestryka det med upplöst gelatine. Curri. — K ö p gummi-dragant i små bitar på apoteket, upplös det i varmt vatten, låt det stå i några timmar, tills det blir som tjock välling. — Stryk sedan med fingret detta på nlet-guipuren.
Vi efterskrivna Svea Rikes Ständer, Grevar, Friherrar, Biskopar, Ridderskap och Adel, Prästerskap, Borgerskap och Menige Allmoge, som nu, på egna och hemmavarande Medbröders vägnar, till Allmän Riksdag församlade är, gör veterligt: Att som Vi genom av Konung och Ständer under den 6 juni 1809 antagna och fastställda Regerings Form förbehållit Oss att, jämte övriga i dess § 85 nämnda Grundlagar, innan detta Riksmötes slut, en Riksdags Ordning upprätta och stadga. Alltså har Vi, i överensstämmelse med Regerings Formens föreskrifter och grunder, härmed velat till efterlevnad och iakttagande fastställa en sådan Riksdags ordning. § 1 Riksens Ständer är Svenska Folkets Representanter och kan inte bindas av andra föreskrifter än Rikets Grundlagar. § 2 Rikets Ständer skall i kraft av Rikets antagna Regerings Form, sammanträda vart femte år. Konungen kan dock kalla till urtima Riksdag § 3 Riksdagarna skall hållas i huvudstaden, om inte viktiga hinder, gör det omöjligt. § 4 Blir konungen borta ur landet mer än tolv månader, sammankallar Statsrådet Ständerna till Allmän Riksdag. Kallelsen tillkännages i huvudstadens kyrkor och så fort som möjligt i övriga delar av landet. § 5 Samma gäller om Konungen är sjuk mer än tolv månader och inte kan befatta sig med Regeringsärendena. § 6 Om Konungen dör och Tronföljaren är omyndig sammankallas Ständerna inom femton dagar efter Konungs död. § 7 Skulle den olyckliga händelsen inträffa, att Kungaätten med arvsrätt till Riket, utgår, sammankallas Ständerna till Riksdag. § 8 Händer vad som anges i §§ 4 och 5, avvisas alla främmande sändebud minst tio mil från orten, där riksdagen är belägen. De får inte återkomma eller något utländskt sändebud intagas i landet, förrän Rikets Ständer gjort sina val. § 9 Efter att Ständerna blivit kallade, börjar Riksdagen efter trettionde och inom femtionde dagen.
Betänkande öfver gjorde motioner angående Hemmansrän * r - tor-* . 3 ta ts-Uts kottets Betänk ali den. 5a$ tornes utgörande efter ert förenklad beräkning eller sammanslående af Jorde* bokS'persedlarne«.. Uti till Högloflige Riddetskapet och Adelfi afgifvet Memorial har Herr Grefve C. Fä Cronstedt, i anseende till olägenheterne vid hemmartsräntornes debitering och utgörande, då desafnmä nu bestå af en mängd titlar# så alt något! hemmansegare af Bonde-Ståndet svårligen kan uträkna be* loppet af persedlarnes värde efter hvarje års markegång oell hvaraf uppkomme ett misstroende som minskade den skattskyldiges beredvillighet att utgöra denne skatt, föreslagit, att desse persedlar, efter niarkegångspriserrte per medium af Tio år värderades och derefter finge utgöras i motsvarande Spannmål eller Jern, SonA i orten producerades, deii skattskyldig^ dock förbehållen lösningsrätten efter markegång, hvaremot all den Spannmål söm levererades in natura borde, vara torkad, och Räntegifvaren derföre fä fyra kappar# afdrag på Tunnan sig beräknad t; Och hal* 4:de Sami.
Denna propos. besvarades med Ja; hvarpå Hr Gr. o. Landtm., sedan i öfrigt ingen annan anmärkn. förekommit emot nu förevar:de punkt, hemstälde om 15. o. Ad. med det redan beslutade undantag i fråga om utmyntningen af silfvermyntet å 10 Öre, behagade bifalla Utsk:s hemställan, att den genom Mynt-Ordn:n af d. 9 Maj 1835 bestämda utmyntningsgrund må oförändrad bibehållas. Ropades Ja. 12:te punkten, innehållande tillstyrkande, alt R. St. matie hos K. M. i underd:het anhålla, alt utsidan af nämnde TioÖres-stycke forses med sådan prägel, hvarigenom detsamma med lätthet skiljes frän silfvermyntet af niels R:dr Specie, samt alt frånsidan må komma att uptagas uteslutande af valören. Frih. Palmstjerna: Ehuru hvad Utsk. yttrar i början af denna punkt förefaller till följd af R. o. Ad:s nyss fattade beslut, alt 10 Örestycket icke skall blifva mindre än det nuvar:de lägsta silfvermyntet, sä anser jag likväl det resultat, hvartill Utsk. kommit, vara ganska riktigt och finner intet binder att detsamma bifalla, hvarföre jag får anhålla om propos. derå. Utsk:s B e rx 22 Fe b r u ar i e. m. 257 Ulsk:s ifrågavar. tillstyrkande blef, uppå härefter framstäld propos., af R. o. Ad. bifallet. 13:de punkten, innehållande hemställan, all endast följande kopparmynt må ulpräglas, nemi.: elt om 5 Öre, eli om 2 Öre samt elt om t Öre Riksmynt. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin:
Deri tror jag det lagstridiga består, och det är dertill jag anhåller att Herr LandtMarskalken må neka sin proposition, äfvensom att de öfrige talarne, som redan anmält sig, täcktes uppskjuta att yttra sig, tills Herr Grefven och LandtMarskalken ju förr dess häldre behagade tillkännagifva sin tanka, huruvida proposition derå kan meddelas. Herr Thani_, Wolrath: Det lär förmodligen icke vara någon, som bestrider Friherre Anckarswärd, rättigheten att för dess enskildta räkning få sin motion till Utskottet remitterad såsom innefattande dess enskilta tanka; men jag måste i öfrigt förena mig med de Herrar, som anse lagstridigt, att Ridderskapet och Adeln skall som dess beslut eller önskan på förhand föreskrifva Utskottet, huru det skall tänka, eller med hurudana förslag det till Ståndet skall inkomma öfver de till Utskottet i ordentelig väg remitterade mål. Jag anhåller äfven få fästa uppmärksamheten derpå, huruvida det är passande och öfverensstämmande med Ridderskapets och Adelns värdighet, att framställa ett beslut eller en önskan till ett Utskott, som Utskottet icke är skyldigt efterlefva och således icke eller bry sigom, i fall det icke så för godt finner. 5a Den i5 JanuariI. Herr •von Hartmansdorff> August: Jag instämmer hufvudsakligen med den Talare som sist yttrade sig och äfven med. de föregående, som talat i samma mening. Men särskildt vill jag vid detta tillfälle fästa uppmärksamheten derpå, att om Ridderskapet och Adeln fattade ett beslut, det vare sig såsom ett rent föreläggande eller blott såsom en önskan, huru StatsUtskottet borde sig förhålla i afseende på sättet att behandla en fråga, så gjorde sig sjelfva Ståndet till en beredning i ämnet och ginge Utskottet i förväg. Detta vore att vända bakfram på den ordning, som, efter sakens natur och våra Grundlagar, bör iagttagas, att nämligen ärenderna först skola i Utskotten beredas och sedan i Stånden afgöras.
Föredrogos och remitterades till Lag-utskottet följande i Ståndet väckta motioner: Prot.-utdraq den 25 December 1857. 87 l:o af prosten Grönvall, om förändring af 7 § 8 kap. ärfda-balken, rörande arfs-rätt för oäkta barn; 2:o af prosten Traneus, om bestämmande af maximit-tid emellan lysning och vigsel; 3:o af prosten Melen, rörande ny författning om hvad med matlag bör förstås; 4:o af biskop Hedren, rörande trohets-edens återställande till dess ursprungliga skick: 5:o af prosten Arrhenius, om skyldighet för soldater att deltaga i kyrkobyggnad; 6:o af prosten Arrhenius, angående föreskrift om tings-predikans hållande på viss timma; 7:o af prosten Traneus, om ändring af vissa stadganden uti Kongl, brefvet den 17 Oktober 1778, angående oäkta barna-föderskors behandling; 8:o af prosten Traneus, angående omarbetning af Kongl, religionsplakatet af den 12 Januari 1726; och 9:o af doktor Norström, angående förklaring, huruvida Kongl, förordningen den 19 Maj 1845, med ändring af 10 kap. 2 § giftermålsbalken, rörande lika giftorätt, må anses ega retroaktiv verkan. S. D.
Till Lag-Utskottets behandling har Högvördige Preste-Ståndet remitterat en af Herr Contracts-Prosten J. J. Öhrnberg väckt motion, deri, efter gjord framställning, alt betänkligheter ofta uppstått, huruvida personer, hvilka, såsom minderårige, begått brott, men sedermera alltid fört en ärbar och oklandrad vandel, skola allt framgent, i fråga om deras frejd, uti preslbelygen, såsom vanfrejdade, utmärkas, motionären föreslagit: 1:0 att en person, hvilken såsom minderårig och under i5 år begått brott, sedermera, och så vida han städse förer en ärlig och oklandrad vandel, bör uti betygen såsom välfräjdad utmärkas, utan alt hans ungdomsförseelser få vidröras; samt 2:0 att det vore både christligt och billigt, om en yngling, mellan i5 och 18 år, hvars uppfostran varit försummad och vanvårdad, och hvilken, okunnig om sina piigler, begått brott, kunde få sin fordna brottslighet i frejdbetygen förbigången, så vida han under loppet af 5 år städse ådagalade eli anständigt och redligt uppförande, ulan att hans ungdomsförvillelser skulle uti betygen, såsom brännmärken, följa honom ända ned i grafven. Uti denna framställning hafva Herrar Biskopen Doctor Brulin, Prostarne Bergqvist, Hallbeck och Thudén samt Doctor Morén sig förenat, den sistnämnde med det tillägg, att hvad som för ungdomen blifvit föreslaget, måtte jemväl utsträckas till hvarje ålder, så vidt nemligen de derföre erforderliga vilkor blifvit fullgjorda.
Ätt den siste värde talaren deremot icke delar dem, får jag på det högsta beklaga. Hr von Knorring, Erik Oscar: Sorn Hr Wranget är frånvar. får jag, som har min plats nära honom och fullkomligt hörde ordalydelsen i nämnde anförande, äran uplysa, att Hr Wrangel yttrade: ”Söm en talare i föreg:de plenum sade att det var mindre grannlaga, att ingen af Konungens rådgifvare var närvar.” etc. men icke, såsom här nu blifvit sagdt r ”Sorn en jurist i föreg:dé plenum etc.” Hr Ribbing: Huruvida Ordf. i LagUtsk. gillade Hr Cederschiölds tanka att Konungens rådgifvare borde här upträda och svara på de anmärkmr, som emot dem gjordes, kan. jag icke påminna mig; men det rubbar emellertid icke den öfvertygelse jag fattat. Då Hr Cederschiöld så mycket ifrar, dels för Konungens rådgifvares skull isynnerhet och dels för rikets i allmänhet, alt sådana anmärkmr, som af Const.Utsk. göras vid genomläsning af Statsråds-prolma, och hvartill Const.Utsk:s ledamöter ensamme hafva tillfälle — då, säger jag, Hr Cederschiöld så mycket ifrar för alt de anmärkmr, sona 382 Den lö Maj f. m. deraf kunna föranledas, må framkomma lill Regeringen och icke gömmas i bakhåll, såsom han yttrade, för att framdeles fälla dem, så får jag fästa upmärksamheten på, att det icke är någonting som hindrar hvar och en af Const.Utsk:s ledamöter, såsom naturligtvis varande ledamot af RiksStm att derom väcka motion, som till Altm. Besv. o. Ekon.Utsk. remitteras. Jag vet icke hvad som hindrar att göra en motion ifråga om aktiebolags ingående o. s. v. Jag tror att med anledn. af 56 § Riksd.Ordn. sådant kan ske, då det i nämnde § medgifves på grund af under riksdagen inträffande händelser eller fattade beslut, om motionen deraf föranledes.
Jean håller handen för ena ögat. FRÖKEN. Får jag se hvad ni fått i ögat! JEAN. går straxt öfver. Åh det är ingenting bara ett smolk det FRÖKEN. sitt ner nu, så ska jag hjelpa er! tar honom i armen och sätter honom, fattar hans hufvud och lutar det bakåt; med snibben af näsduken söker hon få ut smolket. Sitt Det var min klädningsärm som skrubbade er; nu, alldeles Still! Slår honom öfver handen. Så! vill Känner på hans öfverarm. Med sådana armar! JEAN varnande. Still han lyda! Jag tror han darrar stora, starka karlen! Fröken Julie! FRÖKEN. Ja, monsieur Jean. Attention! Je ne suis qu' un homme! JEAN. FRÖKEN. Kyss min hand, och tacka mig! Vill han sitta stilla! Så der! Nu är det borta! gått och lagt sig! Vill ni höra på mig! FRÖKEN. Fröken Julie! hör på mig! Nu har Kristin JEAN stiger upp. Kyss min hand först! JEAN. Hör på mig! Kyss min hand först! Ja, men skyll er sjelf! FRÖKEN. FRÖKEN. JEAN. För hvad? För hvad? Är ni ett barn vid tjugofem år? JEAN. Vet ni inte att det är farligt leka med elden? FRÖKEN. Inte för mig; jag är assurerad! JEAN djerft. det eldfarlig inrättning i grannskapet! Nej, det är ni inte! Och om ni är det, så fins FRÖKEN. Det skulle vara ni? Ja! Inte derför att det är jag, utan derför att JEAN. jag är en ung man FRÖKEN. bilskhet! En Don Juan kanske! Eller en Josef! Jag tror, min själ, att han är en Josef! JEAN. Med fördelaktigt utseende hvilken otrolig in Tror ni? Jag fruktar nästan! FRÖKEN. JEAN djerft fram och vill ta henne om lifvet för att kyssa henne. FRÖKEN slår honom en örfil. Hut! JEAN. Är det allvar eller skämt? Allvar! FRÖKEN. JEAN. för allvarsamt och det är det farliga! Nu är jag trött
Stat icke skulle sättas på spel, samt att hvad för denna del af försvarsverket fanns åtgjord!, ej borde utdömas, utan tvärtom fullföljas och förbättras med ledning af vunnen erfarenhet och under tillbörligt afseende på landets egendomligheler, visade sig krafven på anslag för detta vigliga ändamåls vinnande, i följd af den förflutna lidens försummelser, blifva så betydliga, alt till deras tillfredsställande de tillgångar, som för sjöförsvaret kunde afses, nära uteslutande måste användas och således personalens länge närda förhoppningar på förbättrade lefnadsvilkor än vidare lemnäs åsido, särdeles som, i den mån materielen kom i brukbart stånd, det äfven började allmännare inses, alt för den personal, åt hvilken ledningen och skötseln deraf var anförtrodd, och borde beredas tillfälle till förvärfvande af de derför nödiga egenskaper samt att alltså för dess öfning större anslag borde beviljas. Den förkofran, flottan i löljd häraf under den sednaste tiden i materielt hänseende alltmer vunnit och hvarigenom den är på väg att åter intaga sitt tillbörliga rum bland Rikets försvarsmedel, har visserligen för personalen, mån som den är om sitt vapens anseende, inneburit icke ringa tröst under de försakelser, den med sina äfven förr i allmänhet otillräckliga löner nödgats vidkännas; men maleriela försakelser bekämpas icke i längden med moraliska skäl och förnuftsgrunder, minst sedan de blifvit outhärdliga. Med Flottans löntagare, synnerligast inom de lägre graderna, har det för öfrigt, genom den under sednare åren rådande och alltjemt fortfarande dyrheten å de flesta lifsförnödenheter, kommit derhän, alt den i stat bestådda aflöningen, oaktadt all möjlig inskränkning i lelnadskoslnaden, knappt för någon förslår till beredande af ens den larfligaste bergning och att de lägst lönade befinna sig i verklig Bil. No 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1f om Statsverket 1856. 3 nöd samt derföre sistlidne och innevarande år måst af Eders Kongl. Majit, så långt för handen varande besparings-tillgångar det medgifvit, med tillfälliga gratifikationer understödjas.
Se Qwarnar. Wallswerk andre an wid Kopparwerk 2l och - , - Viciriol-BrukSe Swaswelbruk. Windragare. Se Mätare. Wmffänkar. Se Handtwerkare. Wrakare af Lin, Hampa och Jern 10, 7 och , » as Bräder och Jern. Se Mätare. Wägkarlar. Se Mätare. Wärdshus-Jdkare. Se Spisqvarter WestgöthLkSe Skälwestgvthar. Akare l Stockholm och Götheborg 15, lo, 6 N.dr Z2 §. och , i öfrige Städerne 4, ? och Ättike,Fabriker 15, och Skyddsafgift. N. tzrr 24 l6 12 3 3 16 2 5 Den 5 Januarkk. Z2r Tillägg och Upplysningar: ;.o Den ivm wid annars Egendom och Landtbruk bland Gårdsfolket har ölwerinseendet eller huswuddefattnmgrn taxeras da Egendomen bestäk uf 4 mantal eller derunder såsom Rättare. Frän 4 till och med 9 mantal säsom Fogde. Och a Egendom as ännu större Hemmantal säsom Inspector. Llkwäk är man icke nödsakad att ssrifwa en Dräng för ett helt hemman eller derunder, säsom Rättare, sä wida icke hemmanet uppgär till desto betydligare warde. 2:0 Alla andra Personer, Werk och Inrättningar hwrlka här icke nämde arv, taxeras till enahanda afgift med andre förut upptagne Personer, Werk och Inrättningar med hwilka de näemast kunna jemsöras. g:o All den Afrad eller Tionde som till Kongl. Maj:! och Kronaa erlägges, ofdragrs fölft strän hwarje Tillwerknlngs belopp innon skyddsafgift beräknas lör Skep:d, Et-, Tunne - eller Stigtal och sä widare. 4:0
Det är såsom en slags ersättning för dessa uppoffringar, som jag hegart det ifrågavarande anslaget, icke för att komma stadens invånare till godo, ulan för att utvidga och göra mera ändamålsenlig den redan grundlagda Na vigations-skolan, hvars verkningar skola sprida sig hufvudsakligen till den kringliggande kuster.s fattigare innebyggare, samt hvars önskvärdhet ortens Representanter af Bonde-Ståndet vitsordat; och jag har icke öfvergifvit allt hopp, att Rikets Ständer skola behjerta denna, på ett så rings Stals-anslag beroende, angelägenhet”. Sih. tilt *■ St. Prat. 18å«- t Samt. 2 Jtfd. IS Käft, 4 STOCKHOLM, Kongl. Stafssamt Allm. Besv.- och Elon.-Utslcotter.s Betänkande, N:o 87. 1 N:o 87. Ant. till Exp.-Utsk. den 21 November, kl. 6 e. m.
I afseende på den fråga, som här blifvit framkastad, huruvida den ifrågavar. afgiften vore grundlagsenlig eller icke, får jag äran upplysa, att en dylik fråga icke nu kan utgöra föremål för R. o. Ad:s eller något annat Stånds öfverläggning. Vägen för sådane frågor är nemi. i grundlagen bestämd; jag vill således ej vidare deröfver yttra mig. Det är klart, att i Sverige har, i alla tider, utan afseende pä grundlagen och dess bestämmelser, afgifter blifvit allmänheten ålagde för broar, vägar och byggnader, hvilka af communen och icke af statsverket blifvit upprättade. Om nu man skulle komma derhän, att, såsom Frih. Hamilton yttrat, ett anslag behöfdes för Stockholms stad, till fullbordandet af dess quaier och broar eller andra byggnader, och man vidare derifrån skulle leda sig lill den slntföljden, att man vid behof af byggnader skulle kunna yrka på anslag af Staten, så skulle man lätteligen här i Sverige, såsom i andra länder, komma i erfarenhet af hvilka summor som åtgå till vägars och broars underhåll, och skulle dessa summor med flere millioner öfverstiga den bevillning, som Svenska folket sig åtagit till stalsbristssumm. ans fyllande. En särskild embelsmanna-personal skulle i följd häraf aflönas, en ny förvaltning i delta afseende införas i ett land, 40S Den 30 October f. m. hvars organisation i detta såsom i många andra afseenden har erfarenheten för sig att vara vida bättre än de der nyorganiserade inrättningarne, som kostsammare upprätta allt hvad vi håfve för bättre pris. Jag kan ej annat än anse, att så länge Stockholm befinner sig i den belägenheten, att icke fullt en åttondedel af de quaier äro fullbordade, som der måste byggas, så är icke tiden ännu inne att indraga eller förminska de medel, som dertill kunna behöfvas, hvarföre jag äfven icke finner lämpligt att bifalla Utsk:s betänk., utan tillstyrker afslag derå. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Staden Stockholm är, såsom bekant, en stad byggd ömsom på öar eller utskjutande uddar af fasta landet.
Hvad ska ' ni med det att göra? » Ebenezer log ett bredt, medlidsamt leende. » Göra geschäft med dem, lilla frun. Göra geschäft. Det finns kanske en och annan, som tycker mera om de där gamla pjäserna än om allt det granna, nymodiga krämet i bosättningsmagasinen. » Timmermanshustrun ryckte på axlarna och tänkte med välbehag på sitt halfva dussin koppar därhemma i skänken. Tänk, hvad de ändå voro mycket vackrare. Med riktiga guldkanter och kulörta blomkvistar. D e där öronlösa, bukiga tingesterna ville hon då visst inte hafva i stället, om hon också finge en hel krona i mellangift. Snart var den första nyfikenheten stillad, men likafullt hittade man vägen till » Elfenbensnäsan » med sina slitna skodon, ty man hade nu kommit underfund med, att han var billigare än någon annan lappskomakare i trakten — ja, han hade ibland vägrat att taga betaldt för sitt arbete, om han såg, att kunden hade svårt att komma ut med betalningen. Ett par gånger hade man till och med funnit väl inlindade silfvermynt inpetade längs fram i tån på någon usel gammal stöfvel eller känga, som gått igenom hans konstförfarna händer, och gjorde man försök med att återlämna den funna skatten, skakade han blott på hufvudet och sade: » Den katten, den katten! Han är dock ett förunderligt djur! » Ingen kan därför undra på, att katten uuder sådana omständigheter snart blef lika populär som hans herre, och det fanns mera äu en af grannarne, som var nog enfaldig att tro historien och skulle varit glad öfver att äga en sådan sparbössa. Också gjorde en ung, förhoppningsfull man i grannskapet ett dumdristigt försök att sätta sig i besittning af det märkvärdiga djuret, men måste snart släppa sitt byte och gick ifrån striden med många och föga ärofulla blessyrer. Så gick tiden framåt, och «Elfenbensaäsan » hade nu bott i gränden nära ett år samt under tiden blifvit allt mera afhållen af dem, som kommo i beröring med honom.