Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä irenne Riks-ständ redan enhälligt antagit Konungens Nädiga Proposition, dä en sä deciderad PluralitL bland Ridderffapet och Adeln tyckes äfwen bestämdt wara af samma tanka, kan desiutom resultatet af en ffeende Votering ej wara underkastadt nägot twifwel, derföre sin - ^5^ Dcn 18 finnér jag icke nägot ffäl til en Votering ilian ändamäl. De Herrar som yttrat sina betänkligheter ivid den grufwelrga brådska, hwarmed detta likasom flera andra wigtiga ämnen under pästäcnde Riksmöte afgöres, hafwa derigenom i wära Protocoller bewis til eftcrwerlden förwarade, at äfwcn nu ägde Nidderskapet och Adeln Ledamöter, som wid alla tilfällcn ifrade emot förhastade beslut. Man kan ju blifwa öfwerwunnen, utan at bli öfwerbcwist ? Det blir ju alldrig någon stam at duka under för mängden eller öfwerinagten, dä man förfäktat sin sak til det yttersta. Pä nu upgifne anledningar wägar jag ödmjukast underställa Högwälborne Herr Grefwe» och Landtinarstalkcn samt Högloft. RidLerffapet och Adeln , om icke wi, som äro emot at denna sak nu stall afgöras, kunna reservera wär protest til Protoeollet: Mpn at det oagtadt Kongl. Majus Nädiga Proposition fästom afgjord fär anses, utan at det strides til en Votering, som likwäl ej kan uppehälla dcn längre än nägra timmar til. Mänga instämde med Herr ?Lblman; men äfwen andra orediga rop hördes. Herr Grefwen och Landtmarstalken: Jag fär fräga de Herrar, som icke äro ense med Den 15 Julik - med Pluraliteten, om de ej skulle behaga afstä frän Votering, emot det wilker, at de i Protocollet fä antecknad sin reservation i enlighet med Friherre ^.llel8vH-ll5 tanka?
M EN ALLTSEDAN de fina kläderna kommit på, märktes en förändring hos Betty. Då han först kommit till Lilleskog, hade hon beskyddat Janne, berömt hans flit och arbete samt tagit honom i försvar, när andra gjort narr af hans klumpiga fasoner och kantiga sätt, men sedan han klädt upp sig som stadsherre, blef hon sig olik. I stället för att berömma och uppmuntra honom, fann hon fel i allt och snubbade upp honom för det minsta. Hon gjorde narr af hans fina kläder, långa armar och stora händer och pikade honom för hans brist på stolthet och företagsamhet. Den som kunde vara herre behöfde ej gå som dräng, tänkte hon bittert. Hade han verkligen råd att skaffa sig så fina kläder, borde han ej nöja sig med en tjänareplats i hennes mors lilla hem. Janne brukade parera dessa utfall med något godmodigt skämt, men ibland steg färgen upp i det breda ansiktet och det blixtrade till i de stålgrå ögonen, och så försvann han för dagen ut i skogen och Betty gick ångerköpt och gråtfärdig omkring i trädgården. » Du är då bra ovänlig emot honom, » sade modern, » här gör han sig ju ärligt förtjänt af det bröd han äter och — • — » » Det är ej nog för en sådan som Janne,&gt; utbröt Betty häftigt, » han är för god och han borde hålla sig för god att gå här som en dräng. » En dag kom ett tjockt bref från Amerika med många frimärken och sigill, och muntert hvisslande stoppade Janne det på sig. Moster såg betydelsefullt på Betty, men Betty hade ingenting sett. Lördagar och söndagar brukade ofta stadsbor besöka den vackra lilla villan i Lilleskog och bland andra en ung notarie Sandgren från Wenersborg. Han uppträdde alltid ytterst elegant i välsittande kläder, snobbiga halsdukar, röda handskar och blank cylinderhatt. Han uppvaktade Betty ifrigt och hon upptog hans flirt ganska nådigt. Han sjöng roliga bitar, hvilka han ackompagnerade på luta, och så berättade han roliga historier på bondmål och roade damerna med invecklade kortkonster.
Jag har för min del icke varit bland dem som ansett att man har råd att tillstyrka löner för tjenster, hvilka till sitt behof icke blifvit fullständigt utredda; men å andra sidan har jag ansett det ligga mycken vigt uppå, att tjenster, som f. n. finnas och hvilka äro af behofvet påkallade och gagnande, få en aflöning som står i förhållande icke blott till sig sjelfva, såsom vara tillräckliga till det allra nödvändigaste, utan äfven till öfriga tjenster. Nu är förhållandet att ifrågav;de lärare är fullkomligt jemförlig med professorer vid Carolinska Institutet både i alside på vetenskaplig bildning och undervisningsskyldighet, och hans lön är ändock icke föreslagen till högre belopp än 2,000 Rdr, då likväl StatsUtsk. hemställt, att lönerna för de öfriga Professorerna måtte Den 03 November f. m. 633 bestämmas till 4,000 Edr hvardera. Prosten Tegnér hade föreslagit, att den ifrågav:de lärarens lön skulle fastställas till enahanda belopp som K. M. äskat för Professorerna, eller 3,000 Edr Som nyss nämndes, har StatsUtsk. ökat de sednares löner till 4,000 lidr, och om den förres da bestämmes till 3,000 Edr, så kommer han visserligen icke i någon bättre ställning i förhållande till Professorerna, men han torde ändock blifva någorlunda ersatt för sin möda. Om jag derföre icke vill sträcka mitt anspråk så långt som Prosten Tegnér, eller att den ifrågav:de lönen skall blifva lika med Professorerues, tror jag dock att 3,000 Edr är det minsta som bör beviljas, isynnerhet då man besinnar att för Lektorer vid Elementar-läroverken. Protokollssekreterare och åtskilliga andra tjenstemän, af hvilka man icke kan fordra mer ansträngande göromål än af denne och icke så stor vetenskaplig bildning, blifvit föreslaget 3,500 Edr. Det synes derföre billigt, att man här icke gör ea krok på den räta skala som man redan updragit för alla Statens löntagare.
dels ock att i den nya tulltaxan en införseltull af endast 75 öre per kanna af 50 procent alkohol blifvit åsatt bränvin och sprit af vindrufvor, då varan är tillverkad i Frankrike och derifrån på fastager sjövägen direkte hit införes, hvaremot allt annat bränvin och all annan sprit, som hit importeras, förtullades med 1 R:dr 10 öre per kanna af samma alkoholhalt, hvarigenom, enligt Friherrens förmenande, Regeringen, i strid mot sista mom. i 60 § Regeringsformen, till vinning för de enskilda personer eller korporationer i Frankrike, som tillverka bränvin och sprit af vindrufvor, fastställt ett mono polium af denna varas införsel i Sverige. 4 Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 8. Vid pröfningen af dessa frågor har Konstitutions-Utskottet icke funnit anledning att i de anmärkta fallen tillämpa 106 § Regeringsformen. I afseende åter å bedömandet huruvida de anmärkta åtgärderna, i hvad de förmenats påkalla tillämpning af 107 § Regeringsformen, må kunna anses vittna om det förbiseende af rikets sannskyldiga nytta, eller den frånvaro af oväld, nit, skicklighet och drift hos föredraganden, att nämnda § borde finna tillämpning, så har hos Utskottet i betraktande kommit, att då Rikets Ständers begäran om tillsättande af en komité, för att utarbeta förslag till ny tulltaxa, varit ett önskningsmål, å hvilka Kongl.
Revisorerne få äfvön härjemte bilägga utdrag af räkenskaperne öfver såväl det Kongl. CommerceCollegium, genom Kongl. Brefvet af den 18 September 1829, anvisade årliga anslag af 2,000 R:dr lill bestridande af Svenska Statsverkets andel uti Svenske och Norrske Consulernes behörigen verificerade utgifter för postporto i embetsväg, som de 1,800 R:dr, hvilka bemälde Kongl. Collegium, jemlikt Kongl. Brefvet of den 18 Januari i83o, äger årligen uppbära till godtgörande af sådana förskott i och för nödställde Svenske sjömäns hemförskaffande, för hvilka Consulerne, enligt gällande författningar, äro till ersättning berättigade; och utvisa berörde räkenskaper en behållning, å förstnämnde anslag af 102 R:dr 24 sk. 11 r. samt å det sednare af 2,794 R*dr 37 sk. 8 r., hvaraf 2,328 R:dr 20 sk. 4 >'• B:co äro förskottsvis till Consuler utbetalda och komma att från vederbörande rederier indrifvas. Räkenskaperne öfver alla förenämnde fonder och medel finnas vara förda med utmärkt ordning och redighet, och deras granskning har, i anseende lill siffran, icke föranledt till någon anmärkning. De till fonderne hörande lånehandlingar äro säkert förvarade och, så vidt Revisorerne kunnat utröna, rigtiga befunna, äfvensom den till D ( 2(3 ) Revisorerne aflemnade förteckning öfver fondernas till år 1835 balancerade fordringar samt det af fondernas ombudsman förda lagsökningsdiarium visa, att dessa fordringar blifvit noggrannt bevakade och i möjligaste måtto indrifna, när betalning vid förfallotiderna uteblifvit. Slutligen få Revisorerne anmäla, att de, med anledning af sin instruction, till Kongl. Maj:t i underdånighet insändt ett exemplar af denna berättelse. Stockholm den 12 December i835. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns vägnar: G. A. Sparve. G. Djurklo. L.Ilcrm.
På dessa grunder vill Kongl. Majit, efter det Statsrådet och Högsta Domstolen hörda blifvit, härmedelst föreslå Rikets Ständer, att, med upphäfvande af hvad om förlagslån och förlagsfordringars intecknande och betalningsrätt nu är genom särskilda Författningar stadgadt, samt med ändring af Handelsbalkens 17 kap. 7 § sista punkten, dels så vidt förlagsfordran derigenom tillerkännes förmånsrätt utan inteckning, dels ock hvad angår den fråga, uti hvilket gods förmånsrätten skall gälla, förordnadt varder, som följer • Gifver någon förlag i penningar eller varor, att anlägga eller drif\a bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan inrättning till beredande eller förädling af råa ämnen; ege förlagsman låta förlaget intecknas, på landet hos Häradsrätt och i stad hos Rådstufvurätt, inom hvars domvärjo bruket, fabriken, Kongl. Maj:fs Nåd. Proposition, N:o 15. 25 ken, verkstaden eller inrättningen anlägges eller finnes; och njute sedan i den ordning, sista punkten af 7 § i 17 kap. handelsbaden bestämmer, förmånsrätt i det, sorn tillverkadt är, samt i de för tillverkningen nödiga råa ämnen, i fordringar hos arbetare eller andra, för sådana förskott i penningar eller varor, som till brukets, fabrikens, verkstadens eller inrättningens drift lemnade blifvit, så ock i all den lösegendom, vare sig redskap, dragare eller annat, som till bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen hörer, fiå i stad Rådstufvurätt icke finnes, vare Häradsrätt i orten behörig att inteckning meddela. § 2. Hvar, som lemnar hafseller saltsjöfiskare förlag till fiskets idkande, ege ock låta det intecknas vid Häradsrätten eller Rådstugurätten i orten, der fiskaren har sitt hemvist och njute sedan förmånsrätt i fiskarens fångst, fartyg och fiskredskap, under iakttagande af den ordning ibland borgenärer, som med det i § 1 åberopade lagrum instämmer. § 3- Är förtagsinteckning gifven för (leres fordringar och räcker ej godset till för alla, håfve den, .sorn äldre inteckning eger, företräde.
Ståndet afslog Utskottets förslag N:o 2 sid. 10, angående beviljande af 130,000 R:dr till anskaffande af tält för bevärings-manskapets vapen-öfningai, 59.de punkten af Utlåtandet N:o 71, samt i Utlåtandet Nio 72 frågan om beviljandet af 201,855 R:dr för påbörjandet af ett nytt för sjöförsvaret afsedt ångfartyg. Med vidblifvande af sina i ämnet förut fattade beslut, lade Ståndet öfriga delar af Utlåtandet till handlingarne. Den 26 September. Frän Högloft. Ridderskapet och. Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Slats-Ulskollels den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 123, i anledning af väckt motion om förhöjning i lösningspriset för inom riket tillverkad salpeter. S. D. Vid förnyad föredragning af Slats-Utskottels den 12 och 14 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 124, i anledning af erhållne återremisser å Belänkandcna Niis 42, 43, 71 och 72, angående reglering af utgifterna under Riks—statens Andra, Tredje, Fjerde och Femte Hufvud-titlar, stannade Ridderskapet och Adeln uti de beslut, som här nedan finnas antecknade vid följande delar af Betänkandet Nio 42 (Andra Ilufvud-tileln): 2:dra punkten, mom. b. Aflöningen för Registralorn inom Justitie—statsexpeditionen bestämdes till 5,000 Ridr Riksmynt; Samma punkt, mom. c. Utskottets härom afgifna yttrande lades till handlingarne. 4:de punkten, mom. a. Aflöningen för Sekreteraren inom Justitie-kan slers-expeditionen bestämdes till 4,500 Ridr Riksmynt; Samma punkt, mom. b. Aflöningen för Regislratorn i Juslitie-kanslersexpeditionen bestämdes till 5,000 Ridr Riksmynt; Samma punkt, mom. c. och 5:te punkten, momenten a, b och c.
Den uti skolreglementets 37:de ■§. omtalda hufvudboken, sorn uti alla de föregående arens räkenskaper för denna skola varit begagnad, kom derigenom att försvinna, och premiekassans medel hafva således för sistnämnde och följande ar blifvit redovisade endast inför Kongl. KoUegii Revisionskontor; hvilket förhållande icke lärer hafva varit af Rikets Ständers Herrar Revisorer kändt; 3:o att Kongl. Kollegium, uti skrifvelse af den 23 December 1850, anmodat Direktionen att meddela redogöraren decharge för är 1849, samt uti skrifvelse af den 24 Oktober 1851, att meddela honom decharge för år 1850; men att denna decharge alltid endast har afseende på redovisningen för premiekassans medel, synes vara tydligt af reglementets 37 §., sednare delen. Någon särskild decharge för redovisningen af löningsoch utgiftsstaten har aldrig varit gifven. Stockholm den 31 Januari 1852. P. G. HJELM. B. W. Bäckborg. Sam. Godenins. P M. Lovet). A. M. Brinck. Direktionens öfver Arméens pensionskassa underdåniga utlåtande, i anledning af 1851 års Revisorers berättelse om granskningen af nämnde kassas räkenskaper. Stormäktigste All ernådigste K onung! Till fullgörande af Eders Kongl. Majtts nådiga befallning, genom remiss af den 24 sistlidne Januari å härhos återgående transsumt af Rikets Ständers Revisorers berättelse om den sistlidet år förrättade statsrevision, får Direktionen öfver Arméens pensionskassa härmed afgifva underdånigt utlåtande öfver samma berättelse, i hvad densamma rörer nämnde kassa samt anslaget till pensionerande af militäre embetsoch tjenstemäns med vederlikars enkor och barn.
Till stöd för nämnde åsigt har motionären åberopat, att det »statsförmynderskap» öfver näringarne, hvilket i berörde hänseende utöfvades, skulle verka hämmande på industrien, emedan den enskilde näringsidkaren sålunda försattes ur nödvändigheten att använda all sin egen omtanka för att » följa med sitt yrkes utveckling och söka bereda sig lättare och ändamålsenligare utvägar att täfla med konkurrenter»; men, enär Kommers-kollegii åliggande i nämnde hänseende ingalunda afser att gå den enskilde industriidkarcns egen omtanka i förväg, utan att genom de medel, som Staten, men ej den enskilde, har till sitt förfogande, söka bereda näringarnes förkofran, samt det icke torde kunna bestridas, att ett sådant hägn för näringarne icke allenast är nyttigt utan äfven oumbärligt, får Utskottet, som, då liufvudskälet för motionärens framställning, sålunda, ej kan godkännas, anser sig kunna undgå att yttra sig i fråga om möjligheten eller lämpligheten af den föreslagna öfverftyttningen af Kommers-kollegii öfriga åligganden, vördsamligen hemställa, att motionen må lemnäs utan afseende. Stockholm den 7 Februari 1854. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 43. 7 N:o 43. Ank. till Exp. Utsk. d 8 Febr. 1854, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om indragning af K vigs-Akademien vid Carlberg. Uti en från Hedervärda Bonde-Ståndet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, har Riksdagsmannen Johan Johansson från Örebro län sökt ådagalägga, att Krigs-Akademien vid Carlberg skulle vara alldeles obehöflig och utan förlust kunna indragas; Och har motionären i sådan syftning anfört, att nämnde Akademi, med undantag af dess två öfversta klasser, endast vore en barnskola, der ynglingarne erhöllo en mera underhaltig bildning, än i de vanliga lärdomsskolorna.
I 2:a artikeln om arfsynden heter det: -att alla meuniskor atlas och födas med synd m. m. samt till slut å denna artikel: ”Här varda de Pelagianer och andra (såsom Katholiker m. fl.) fördömde, hvilka förneka arfsynden vara någon synd, och på thet de måga kunna förringa then ära, som Kristö, för hans förskyllan och välgerningar, tillhörer, gifva the klokliga före, alt menniskan kan för Gudi rättfärdig blifva, af sitt naturliga förstånd och egna krafter.” ■—- — Här varder ju ock Hr Just.-Ombudm:ns Katholska villomeningar, i Embets-berättelsen innehållne, tydeligen ådagalagda såsom stridande emot vår Kyrkas lära. Skulle man lika strängt nagelfara med Just.-Ombudsm:ns berättelse rör:de den religiösa frågan som LagUtsk. gjort i afseende på den borgerliga, så skulle det för en hvar blifva uppenbart att Hr Just.-Ombudsm:ns förfarande i denna del är förtjent af vida strängare anmärkmr. — För något mer än ett 10-tal af år sedan tog hufvudstadens press den kyrkliga frågan om liand och kämpade, som den föregaf, för den rena läran emot Methodismen, men under stridens lietta anföll Melhodismen i de punkter der den är .öfverensstämmande med Lutheranismen och lemnade den åter ovidrörd i sådana, der den är ifrån densamma afvikande. Striden slutade så att vedersakarnes kyrka stormades under pågående Gudstjenst och predikanten jagades ur landet. Hvem vet huru den strid, hvilken Hr JusU-Ombudsm:n genom 302 Den 4 Februari f. m. den af honom utkastade stridshandsken, upväckt skall sluta? — Hr Just.-Ombudsm:n vänder sina stridsvapen mot vår kyrkas egna medlemmar och emot den af honom besvurna läran. Han strider med lillfingret enrot Katholiker, men räcker i sjelfva verket åt dem hela handen, gör gemensam sak med dem i läran och uttalar sin förkastelsedom öfver vår kyrkas heliga lära.
Hos Eders Kongl. Majit har Direktionen öfver Arméens Pensionskassa i underdånighet anmält, hurusom det af Rikets Ständer vid de tvänne sistförflutne riksdaearne beviljade anslag eller kreditiv på Riksgätds-kontoret å 22,000 R:dr årligen, att i män af behof användas till betäckande af den brist, som möjligen kunde uppkomma derigenom, att Pensions-kassans årliga inkomster icke blefve tillräcklige till utgifternes bestridande, icke för åren 1849 och 1850 behöft anlitas, hvaremot lör 1851 utgifterna komme att öfverstiga inkomsterna med ett väl ännu ej tillförlitligen kändt, men dock, efter ungefärlig beräkning, till omkring 14,000 R:dr antaget belopp, äfvensom anledning vore för handen, att det beviljade kreditivet blefve för åren 1852 och 1853 otillräckligt för ändamålet eller fyllandet af den i tillgångarne för pensioneringen uppkommande brist, ehuru denna ej ens ungefärligen kunde förr än efter utgången af innevarande år till siffran uppgifvas; och lärer, vid detta förhållande, Eders Kongl. Majit i nåder finna lämpligast att, med underrättelse om hvad Direktionen sålunda i underdånighet anmält, nu endast tillkännagifva Rikets Ständer sin nådiga afsigt att, sedan Direktionen hunnit i underdånighet inkomma med närmare upplysningar om Pensions-kassans behof af understöd för de ifrågavarande åren, till Rikets Kongl. MajUs Nåd. Prop. om, Statsverket 1855. 49 Ständer, uti. särskild skrifvelse, aflåta den nådiga framställning, hvartill omständigheterna då må finnas föranleda. Slutligen anhåller jag i underdånighet, att alla här ofvan af mig åberopade utredningar och förslag, för så vidt de vinna Eders Kongl. Maj:ts nådiga gillande, må, till närmare upplysning om de begärda anslagen, varda till Rikets Ständers Stats-utskott öfverlemnade.
De största bland dessa fartyg blifva icke större, än att äfven de kunna röra sig och användas vid försvaret i all sådan skärgård, der den anfallande kan våga en landstigning. Kännedom af skärgården är derföre äfven nödvändig för befälet å de större fartygen, och bör af detsamma under blifvaude öfningsexpeditioner förvärfvas. Att hädanefter uppdraga en på sakförhållanden grundad gräns emellan hvad som skall räknas till det yttre och inre försvaret, torde vara nära ogörligt. Då den hemställan jag gjort endast afser, att Rikets Ständer icke, genom något deras beslut, skulle uttrycka sitt gillande af en sådan delning af sjövapnet och dess personal, som de förliden riksdag afslogo, torde bifall dertill kunna vara att hoppas, helst då förslaget, sådan det af mig framställts, hvarken lägger hinder i vägen för Kongl. Mnj:t att vidtaga de personal-organisationer, Högstdensamme må finna nyttiga, eller att använda exercisanslaget såsom Han finner lämpligt. Enligt min öfvertygelse, skulle en delning af Flottans officers-korps, inom densamma och nationen, återväcka dylika skiljaktiga åsigter och strider om sjövapnets beskaffenhet och nödvändighet för landet, som de, hvilka egt rum under de förflutna 20 till 30 åren, men hvilka stridiga åsigter, genom i sednare tider inträffade förändrade förhållanden, blifvit, åtminstone inom flottan, i det närmaste utplånade. Stockholm den 28 November 1862. C. B. Lilliehöök. Bih. till R. St. Prot. 1862 A 1863. 11 Sami. 1 Afd. 38 298 Motioner lion Riddershapet och Adeln 18H2 N:o 100. ]¥:© am Af Herr Eilllieliöök, #arB Hertil, angående anslag i och för Itiks musei Palceontologiska afdelning.
Men huru skall det väl gå med de mindre sockerbruken och de i sednare tider tillkomna, hvilka blifvit anlagda med fullt förtroende till beståndet af den senast utkomna tullförfattningen, enl. hvilken införsel af raffineradt socker väl är tillåten, men emot en billig s. k. skyddstull? Sådana bruk hafva tillkommit efter år 1848, och åtminstone ett är sedan anlagdt i den atdrastörsta skala, hvilka alla måste gå under, ty de kunna icke såsom de äldre bruken nedläggas, emedan deras egare icke äro i tillfälle att undvara inkomst af deras å bruken använda penningar. Det synes mig således nödvändigt, ja ganska nödvändigt, att någon åtgärd vidtages, men Utsk:s förslag kan jag likväl icke helt och hållet godkänna. Utsk. har nemi. i första delen af sitt tillstyrkande föreslagit, att å Sveriges sida skall egenmäktigt förklaras, ”att raffineradt socker och sirap, som sjöledes införes från det ena till det andra af de förenade rikena Sverige och Norrige, må från och med den 1 nästkommande Juli och tills vidare undantagas från den lindring till hälften af i allmänhet stadgad tull, K. Förordn. d. 24 Maj 1825 med deri sedermera beslutade förändringar och tillägg medgifva.” Emot antagandet af delta förslag finner jag stor betänklighet. Det är visserligen en sanning, att denna K. Förordn., bokstafligen tagen, icke är alt betrakta annorledes än såsom en vanlig ekonomisk förordning, den der kan ändras när som helst, men med denna förordn. är dock ett eget förhållande, ty i sjelfva verket innebär den en ömsesidigt förbindande traktat emellan de båda rikena, hvilken icke utan högst betydliga olägenheter kan egenmäktigt från ena eller andra sidan styckevis eller helt och hållet tillintetgöras. Den grundlädes genom förslag af en nedsatt komi - É 12 Den 13 Juni. itf, sammansatt af Norrska och Svenska män, hvilka till K.. M. afgåfvo ett förslag. Della pröfvades i Svenskt och Norskt Statsråd och antogs af K. M., hvarefter det i Sverige utkom 1824 såsom K.
Åtaga sig torparne godvilligt att förfärdiga och framskaffa de uti 7:de § af protocollet d. 13 dec. 1835 omnämnde vatten-rännor. In fidem N. Feltström År 1836 d.1 april är förestående protocoll uppläst och erkänt, intyga på församlingens vägnar: Erik Svensson i Nygård Nathanael Ersson Stafsgård. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 1 april 1836. § 1. Till ledamot i berednings-committéen med Liths tingslag, som sammanträder å Hölje Gästgifvaregård d. 16 i denna månad, valdes med enhällig röst, för denna socken, bonden Mathias Moberg i Österåsen. 64 § 2. Waldes bönderna Pål Andersson i Österåsen och Nils Svensson i Häggesta, att såsom Häggenås socknemäns ombud och fullmägtige, infinna sig vid den brandsyn, som den 14 dennes kommer att förrättas i comministerbostället härstädes å skedd brandskada d. 22 sistl. mars. § 3. Upplästes, erkändes och underskrefs mantalslängden för innevarande år, vilket ock skedde med distriktsoch sockne-magazins räkningarne. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll, hållet i Häggenås sockenstuga d. S.D. Som ännu icke var bestämt afgjort hvilken smed skulle antagas vid förestående kyrko byggnad, voro socknemännen nu kallade för att besluta och afgöra rörande denna angelägenhet. Och som socknemännen enhälligt röstade på gratialisten Hindr. Rahm i Österåsen, hvilken de ansågo dertill skicklig samt trodde honom äfven villig att åtaga sig denna befattning, men som Rahm nu inte var tillstädes, anmodades kyrkovärden Jöns Ersson att med första derom medtala Ram och med honom uppgöra contract, hvilket contract sedermera skulle underställas socknemännens pröfning. § 2.