Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
såvida den nye inmutaren dem behålla vill; och slutligen til. till Kongl. Majai Nåd. trop. 1854, iV:o 92. 1 Sami. 1 Åfd. 29 BäfU 3 18 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 92. 5:o att, då tvist uppstår om beloppet af den ersättning för grufvans tillhörigheter, som sålunda gifvas eller tagas skall, med bestämmandet deraf skall förfaras enligt 14 §. Vid 40 §. För att sätta sista momentet af denna § i öfverensstämmelse med hvad i det föregående blifvit föreslaget om sättet för alla ersättnings-frågors afgörande, hemställes att samma moment må erhålla sådan lydelse: ”Af den besparing, som genom stollen kan tillskyndas angränsande i gång varande grufvor, medelst vattens afförande samt malm-och gråbergsutfordring eller annat, tillfälle f den, som stoll-arbetet drifvit, derest icke annan öfverenskommelse kunnat träffas; och varde, i händelse af tvist om den vinst, som gruf-egaren genom stollen tillskyndas, värdet deraf, sedan Bergmästaren utlåtande deröfver afgifvit, bestämdt på sätt i 14 § sagdt är, dock att kostnaden härtill skall drabba parterne, efterthy som Domaren skäligt pröfvar.” Vid 41 §. Då första punkten i denna § endast innefattar ett öfverflödigt och i mindre bestämda ordalag uttryckt återupprepande af förut upptagne stadgande)), torde densamma böra helt och hållet utgå; och om, på sätt jag i 16 § föreslagit, den åsigten godkännes, att hvilostånd aldrig må meddelas för blotta försöks-arbeten på annans mark, utan att den, som har rätt till jordegare-andelen, sådant medgifvit, lärer i andra punkten böra utmärkas, att hvad här om hvilostånd säges, endast gäller med den inskränkning 16 § innehåller. Vid 42 §.
Verkets och allmänhetens nöjaktiga betjenande sådant kräfver; har uti nyssnämnde 5:e punkt likaledes hemställt om en förändring i morn. d och e af 41 § i Banco-Reglementet. Sedan, hos Utskottet Fullmägtige uti ingifvit memorial, uppå anförde välgrundade skäl, tillstyrkt, att hvad som gäller i fråga om tillsättning af Casseurs-befattningar samt Bokhållare-sysslan vid luckan i Deposltions-afdelningen, äfven måtte få tillämpas vid ledigheter till Kamererareoch Bokhållare-tjensterne i Cassa-afdelningen; får Utskottet, med biträdande af detta förslag framlägga den förändrade föreskrift i 43 §, som punkten 6:o upptager. Den ändring, som medelst punkten 7:o gifvits åt 44 §§ är en följd af det förslag, hvilket förekommer vid 4 och 5 punkteime. Från 45 § har Utskottet, på sätt af 8 punkten inhemtas, trott sig kunna utesluta, det der uti förekommande alternativ så lydande: ”sorn ofta blottställdt sig för lagsökningar”, emedan den på hvilken detta inträffar måste hafva gjort sig känd för oordentlighet i enskilda affairer. Tillägget till 47 §, upplaget i punkten 9:o, härleder sig från den förändring, som är vorden föreslagen i .3 mom. af 6:e punkten. Till 48 § har Utskottet, såsom, efter dess öfvertygelse, mera lämpligt, hänfört den del af 37 §, hvilken numera efter inträdda förändrade förhållanden, närmare utredde i Utskottets berättelse, under N:o 27, $ 4, fortfarande kommer att tjena lill efterrättelse, och hvilket allt af punkten 10 vidare inhemtas.
Man har •si tt capitainen begå fel i tjernsten och sett lieutenanten stiga fram för att förehålla Hr capitainen sitt förhållande och stundom straffa honom. Man har sett att capitaine!- erhållit en högte värdighet, sorn icke medfört ökadi befäl inom den corps de tillhörde, och då bataljonschefsbefallningen utöfvats af den äldsta capitainen, har han någougäng varit nödsakad att i stränga ordalag tilltala en person, som han mäste gifva en benämning, som borde ingifva den talande aktning och undergifvenhet. Detta är eli missförhållande, så stridande emot all ordning och aldramest emot den militära disciplinen, som hvar och en vet är nödvändig, alt man utan vidare bevisning torde inse, att saken är alldeles orimlig. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Det förevar, ämnet är så uttömdt, alt jag visserligen icke deruti kan framställa någon ny åsigt, nien jag har dock ansett mig böra offentligen tillkännagifva, alt jag bifaller förslaget. Jag vill påminna mig, alt vid sista riksdagen de 3 öfriga Stånden i önskningsväg beslöto en und. skrifvelse till K. M., derom, att Konungen mätte sparsamt utdela tiIlar. Vi veta, att de 3 Stånden äfven vid denna riksdag funnit saken af den vigt, att de bes! uti t en grundlagsförändring i della afseende. Jag hemställer till R. o. Ad., hvars pluralitet, åtminstone efter hvad allmänheten föreställer sig, tyckes hafva ett visst personligt intresse, ali Konungens räll att utdela titlar bibehålles, jag hemställer hvad intryck det skall göra pä opinionen, om Adeln nu ensam envisas att motsätta sig en på delta sätt tvenne gånger upprepad önskan af de 3 öfriga Stånden, hvilka, efter hvad vi veta, 1) e 11 5 S e |> 1 e ui b e r. i denna fråga icke utgöra mera än § af R. St., hvarföre saken utan biträde af R. o. Ad. helt och hållet förfaller.
Reservationer: af Herr Gråå; af Herr Björck; af Herr Hierta; af Herr Berger; af Herr Waern; af Herr Hammar; hvilka yrkade, att ifrågavarande ersättningsbelopp till Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän af Rikets Ständer måtte bestämmas att utgå med 750 R:dr R:mt i månaden; af Herr Cedergren, som tillstyrkte att samma ersättning måtte nedsättas till 600 R:dr R:mt, eller samma belopp som före nästlidne riksdag; af Riksdagsfullmägtigen ./. Andersson från Östergötlands län, som anförde: “Då jag lika litet kan gilla det resultat till hvilket Stats-Utskottet kommit vid bestämmandet af sitt förslag till arfvoden åt Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän vid innevarande riksdag, som do skäl på hvilka bestämmelsen härom sig grundar, och jag sålunda måste nedlägga min reservation emot beslutet i frågan, så vill jag härmed i korthet angifva mina motiver härför. Att Landtmarskalkens och Talmännens förhöjda arfvoden vid sistförflutne riksdag tillkom af samma skäl som Tjenstemännens då beviljade provisoriska lönetillökning, är lika otvifvelaktig! som att båda delarne härledde sig från orsaker och förhållanden, hvilka numera icke finnas till. De för ali näring och rörelse Stats-Utskottets Memorial N:o 3. tillfälligt lysande konjunkturer, hvarmed några år näst före sista riksdagen gynnades, och hvaraf förespeglades cn lika lysande framtid, togo dock slut innan samma riksdag hunnit upplösas, hvars 8tänder drogo vexel på den tillfälliga lyckan för en längre framtid. Den för hela den finansiela ställningen känhara kris, sorn framkallades af de öfverspända förhoppningarne, har, måhända, ännu icke hunnit sin kulminationspunkt, men är af den betänkliga beskaffenhet, att hvarje patriotiskt sinnad medborgare deraf kraftigt uppmanas att hvar i sin mån inskränka sjelfskapade behofver och öfverdrifna fordringar, för att den rubbade jemvigten sålunda må lyckligt kunna återställas; och torde det i sådant afseende vara tillräcklig anledning för nu församlade 'Rikets Ständer att, vid sina tillgöranden, härpå fästa tillbörlig uppmärksamhet.
Jag tror icke att en sådan minutiös bestämmelse i allmänhet tjenar till någonting och då jag anser det vara för industrien synnerligen vigtigt all slöjdidkare inom vårt land fä tillfälle ali se produkterna af andra länders slöjder, så tillstyrker jag bifall till betänk., sådant som det är. Starka rop på propos. hördes äter. Hr Printzensköld: Då Frih. Cederström ställde sitt sista yttrande till mig personligen, så är jag också skyldig honom svar derpå. Jag ber dä att för honom få förklara det jag icke i ringaste mån haft för afsigt att misstyda hans yttrande och ber att Frilen vill ursägta om jag misstagit mig i upfaltningen af detsamma; men det sätt, hvarpå Frilen först talade oni arbetareföreningar, örn bildningscirklar m. 11., som nu sågo med spänd upmärksamliet på utgången af denna fråga, och sedan förklarade att han icke var ibland dem, som söka någon popularitet, sä syntes mig dessa håda yttranden innefatta någon motsägelse, och det må ursägtas mig att jag så fattade saken. Frilen må vara öfvertygad att, om jag haft orätt, jag gerna erkänner det. Hvad sjelfva hnfvudsaken angår, så är derom så mycket taladt att jag icke angele densamma vill vidare uptaga R. o. Ad:s tid. Jag anser likväl Hr Rildt och Gr. Mörner hafva framställt sådana betänkligheter emot Sta(sUtsk:s förslag, att jag, för min del, med dem mig förenar. Då nu H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s förevar, utlät, ropades starka ja blandade med nej, hvarefter 11. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. Hr Ami n of f, Joh. Fredr.: Då nu i ordning lill föredragning följer, Revilln:sUtsk:s betänk.
I anseende härtill kan Utskottet ej ingå i undersökning af de allmänna, på Elementar-Lärovei kens reorganisation syftande, grunder, dem motionären anfört för en utvidgning af Frösö Skola; inen då uti Jemtland och Herjeådalen, oagtadt desse Provinsers betydliga folkmängd, icke finnes någon allmän läro-inrättning, der lärjungar inhemta de kunskaper, som för inträde till Universitetet erfordras, och det närmast belägna Hernösands Gymnasium är så aflägset, att kännbara svårigheter för begagnandet deraf måste ofta möta serdeles för de obemedlade, anser Utskottet det vara nödvändigt, för undervisningens befrämjande inom denna ort, att eli Läroverk bildas, som motsvarar det sålunda för handen varande behofvet, och en sådan anstalt kan, efter Utskottets tanka, ändamålsenligt, med minsta kostnad, åstadkommas genom reorganisation af Frösö Skola; dock som det icke kan fordras, att Utskottet skall ega den kännedom af local-förhållamFen, som är oumbärlig, för att kunna noggrannt bedöma, huru en sådan utvidgning må kunna lill vägabringas, ocb dessutom, enligt hvad Herr Biskopen Doctor Heurlin uti afgifvet yttrande inom Preste-Ståndet upplyst, fråga om Skolbyggnadernes vid Frösö reparation och Skolans derstädes förllyttning till Östersund, är anhängig hos Kongl. Maj:t, som infordrat vederbörandes förklaringar i ämnet; anser sig Utskottet icke böra ingå i närmare pröfning af de förslag, dem motionen i denna del innefattar, utan får endast tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, efter tagen kännedom om ämnet 12 Allm. liesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande} JY;o 6g. och vederbörandes hörande, täcktes lata upprätta och vid nästa Riksdag till Rikets Ständer öfverlemna det förslag i detta ämne, som Kongl. Majit kan i Nåder anse tjenligt. Stockholm den 2 Juli 1840.
I hvilketdera fallet som helst måste en jernväg, som närmar sig den norrländska trafiken och på kortaste afstånd sammanbinder hufvudorterna för densamma, vara att föredraga framför en i alla afseendeu aflägsnare.» »Tages åter hänsigt till Statens påräkneliga inkomst af stambanan, — ett föremål af visserligen icke ringa betydelse, — så torde knappast någon meningsfraktion, huru skiljaktiga åsigter för öfrigt förefinnas, kunna på fullt allvar betvifla, att en jernväg, som i rakaste linea förenar Stockholm med Uplands hufvudort och rikets första universitet, erbjuder ojemförligt större trafik af såväl passagerare som gods, än den jernväg, som endast på en omväg förenade dessa hufvudpunkter, ja, måhända till och med större trafik än någon annan jernvägslinea af lika längd i hela landet. Här är det icke blott nya fält, hvilka i följd af jernvägsanläggningen komne till odling och lifiigaste verksamhet; redan den rörelse, som finnes utbildad och som, uppenbarad både landoch sjövägen, icke kan förnekas eller till sin betydelse förringas, påkallar så oemotsägligt nutidens mägtigaste kommunikationsmedel, att, vid frågan om hvilken jernvägsrigtning som bör väljas, svaret, enligt min underdåniga tanke, icke kan blifva mer an ett.» »Det har visserligen blifvit förmenadt, att för kommunikationen mellan Stockholm och Uplands hufvudort en omväg öfver Örsundsbro vore af jemförelsevis ringa 56 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 47. betydenhet. Men denna omväg af omkring 2 V3 mil skulle dock med mer än en tredjedel förlänga jernvägskommunikationen och derigenom icke blott med mer än en tredjedel stegra transportkostnaden utöfver den sjöväga, ulan i väsendtlig mån förlora det företräde af tidsvinst, som kommer den direkta jernvägstrafiken öster om Sigtunafjärden till godo, — genom hvilket allt jernvägsförbindelsen vester om samma fjärd oundgängligen skulle gå miste om en ganska betydlig både godsoch person-trafik.
BondeStåndet blifvit antaget; och Utskottets fleste Ledamöter hafva, vid deli ytterligare öfverläggningen i detta ämne, trott sig desto häldre böra förblifva vid denna mening, som det med berörde stadgande afsedde ändamål, att förekomma flere vanartade personers sammansättning, icke skulle fullkomligen vinnas, om en straffad tjuf, så snart ett år förflutit från bestraffningen, utan tillförlitlig visshet om förbättrad vandel, obehindradt finge taga tjenst hos person som vore dömd och straffad för lika eller gröfre brott. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 — 53 — Fondens ränteskuld vid 1863 års början, R:dr 1,527: 75. ökades med de under samma år upplupna räntor till ett belopp af » 132,945. 75. R:dr 134,473: 50. men minskades genom derunder infriade räntekuponer 131,024: 25. så att denna skuld för obetalda förfallna räntor vid utgången af året utgjorde Rrdr 3,449: 25. Enligt hvad uti de två sednast afgifna revisionsberättelserna uppgifvits, hade det för 1858 års jern vägslån anvisade årliga rånteoch amortering sanslag konunit detta lans amortissementsfond till godo med tillsammans R-dr 7,000,000: — och enahanda anslag för 1860 års jernvägslån blifvit till detta låns liqvidationsoch amortissementsfond utbetaldt med » 4,748,150: 62. Enär sagde fonder fortfarande kommit i åtnjutande af de för innevarande år belöpande annuitetsanslag, utgörande: för 1858 års lån ■••• » 1,166,666: 6/. och för 1860 års lån _ » 1,466,000: — har till räntor och kapital-amorteringar ä dessa tvenne jernvägslån hittills från Riksgälds-kontoret utbetalts ett sammanräknadt belopp al R:dr 14,380,817; 29.
Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på bifall till densamma med ofvanomförmälda förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja, jemte några nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Gr. Mörner begärde votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den, som bifaller Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts i 4:de punkten af Betänk:t N:o 50 gjorda hemställan, med den af Hr von Koch deri föreslagna förändring, att slutet kommer att lyda sålunda: »huruvida öfverloppsmarkerna i sin helhet eller de oafvittrade skogarne till någon del må för kronoparker förklaras», röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. Utsk:ts ifrågavide hemställan.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 44. Nej — 6. Den vidare pröfningen af förevide Betänk, uppskjöts till e. m:s plenum. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Mern.
Bidderskapet och Adeln beslöt, att denna § skulle erhålla följande lydelse: ”Till Magistrat eller vederbörande Tjensteman i stad, samt till Kronofogde eller annan ledamot af årets bevillnings-beredning inom samma socken å landet bör, inom den 15 Mars hvarje år af bruksoch fabriks—idkare jemte andra jordbruket icke tillhörande verks och inrättningars egare samt handlande och handtvarkare med flere, som enligt denna Stadgas 2alra Artikel böra erlägga bevillning för inkomst af rörelse, näring eller yrke, uppgift aflemnas å den rörelse och näring han idkat samt den inkomst han deraf njuter; börande dessutom den handlande eller näringsidkare, hvars rörelse under nästföregående tiden drifvils inom annat bevillning*-taxeringsdistrikt, aflemna bestyrkt uppgift å den bevillning, som lör sislförflutna år varit honom derstädes påförd.” SS 28, 29, 30 och 31. Utskottets hemställanden och redaktions-förslag biföllos. Bih. lill R. St. Yttrandet i anledning af en utaf Ridderskapet och Adeln beslutad förändring i §:ns lydelse lades till handling arne; de öfriga hemslällandena biföllos och §:ns redaktion godkändes. § 34. Utskottets första yttrande lades till hand/in g arne; och biel' med bifall till Utskottets sednare hemställan, §:ns redaktion godkänd. §§ 35, 36 och 37. Utskottets hemslällanden och redaktions-förslag biföllos. § 38. Utskottets första hemställan bifölls och det sednare yttrandet lades till hand lingarne. Vid Utskottets första yttrande lät Ridderskapet och Adeln bero och lade den sednare, till Presteoch Bonde-Stånden aflålna, inbjudningen till handling arne. § di. Utskottets förslag till förändrad ordalydelse af denna § godkändes. Ridderskapet och Adeln lät vid Utskottets yttrande bero. §§ 44■ och 45. Utskottets hemställanden och redaktions-förslag biföllos. §§ 47 och 5 i.
Munthe varit skiljaktig och hufvudsakligen anfört, att, då, i öfverensstämmelse med hvad Kammar-kollegii Provinsoch Arkiv-contor yttrat, det måste anses ostridigt, att den först i en sednare lid vidtagna fårändring att, emot föreskriften i 1638 års cirkulär och 1644 års Kongl, resolution, uti de Småländska länen efter årlig markegång förvandla salpelerhjelpen, icke stödde sig på någon gällande författning och i behörig ordning tillkommen föreskrift, samt icke skäligt vore, att hemmanen i dessa, mera än de i andra län af riket, der denna ränta utgöres och i penningar efter kronovärdi allt hittills utgått och der den annars borde på enahanda skäl förvandlas, men hvilket icke lämpligen kunde ega rum, skulle vidkännas den betydliga förhöjningen derå genom förvandling efter årlig markegång, så kunde, på dessa och i öfrigt andraga a skäl, Presidenten ej annat än i underdånighet tillstyrka bifall å sökändernas anhållan i denna del, och att således måtte i nåder förklaras, att salpeterhjelpen i Jönköpings, Kronobergs och Calmar län borde för framtiden i penningar efter gamla kronovärdet utgöras. Vid detta ärendes föredragning den 30 November 1849 hade Kongl. Maj:t ansett nödigt, att, före målets hufvudsakliga afgörande, genom Stats-kontorets försorg borde upprättas utredning, utvisande den minskning, som, genom salpeterlijelpens utgörande efter krono-värdi, kunde uppkomma i beloppet ej mindre af de räntor, som äro kronan behållna, än af de till serskilda behof anvisade indclda anslag. Och hade Stats-kontoret, till underdånig åtlydning deraf den 30 sistlidne Augusti inkommit med en så beskaffad utredning, som nu jemväl i underdånighet anmäldes. Föredragande
Stockholms slott den 13 april 1808.GUSTAF ADOLPH Kungörelse angående tillstånd för vaktbetjäning, att vid 70 års ålder erhålla avsked med bibehållande av hela lönen. Stockholm den 14 april 1808. Förordningen från 24 september 1778 rörande tillstånd för ämbetsoch tjänstemän att vid 70 års ålder erhålla avsked med bibehållen lön, utsträcks även till vaktbetjäning. Stockholm den 14 april 1808. CARL ERIC LAGERHEIM. Kungörelse angående skyldighet för svenska sjöfarare, att på resor till utrikes orter vara försedda med prästbevis. Stockholm den 27 april 1808. Var och en som vill idka utrikes sjöfart, skall vid sjömanshuset när han hyrs uppvisa bevis över sin levnad och frejd från vederbörande prästerskap i den församling dit han hör. Beviset skall inte längre som hittills förvaras i sjömanshuset, utan efter påskrift återställas till den förhyrde, att vid behov på resan vara att tillgå. Det händer att sjöfarande återkommer till annan hamn än där de reste från och genast ger sig av på ny resa. Nya pass fordras endast för dem som över vintern uppehållit sig hemma. Upplysningar om sjöfolks giftermål utomlands skall antecknas. Stockholm den 27 april 1808. J LILJECRANTS Berättelse om finska armèns seger vid Rewolax i Österbotten. Kongl Maj: t erhöll i dag, den 7 maj, med kapten Ramsay, som såsom kurir avgått från finska armén, följande underdåniga rapport från en av rikets herrar, greve Klingspor, daterad högkvarteret Limmingo den 29 april. Sedan finska armén efter dess erhållna fördelar över fienden vid Sickajocki den 18 dennes, vilket jag rapporterade i min sista rapport och det inte längre var brist på födoämnen lät jag den 19: de första, andra och tredje brigaden ändra ställning i och omkring Lumijocki kyrkby. De kom nu närmare Sawolaxska trupperna och hade tillgång till Uleåborgs magasiner för att få förnödenheter.
Alla husbönder, så i städer och köpingar som på landet, skola, å den dag sorn till mantalsoch skattskrifningen utsattes, sjelfve eller genom ombud sig infinna och till skattskrifvaren aflemna de uppgifter, som i Konungens Bef;h:des derom utfärdande kungörelse föreskrifvas. Dessa uppgifter, som tväfaldt författas, skola noga upptaga alla de personer, som till hvars och ens hushåll höra, med utsättande af namn, ålder, mer eller mindre arbetsförmåga, bräcklighet o. s. v.; äfven skall bestämdt uttryckas personens embete, tjenst eller yrke, hans fastigheter, verk och inrättningar, samt ändtligen de hos hvar och en boende personer, hvilka dessutom, för sig och sitt folk, äro pligtige, att enahanda förtecknihgar och uppgifter aflemna. Samma skyldighet åligge ock förmyndare, i afseende på sina myndlingar och deras egendom, samt styresmän af bolag, verk och inrättningar, outredt sterbhus eller under concurs varande bo, för den egendom, en hvar af dem förvaltar och vårdar. Allmogen på landet må förenämnda uppgifter muntligen meddela. _ § 74- frSS 47? 49> Bev:s-f. Skattskrifvaren skall söka alla nödiga upplysningar om de personer, som af honom antecknas; i mantalslängderna intaga alla uppgifter, så skriftliga som muntliga; de skriftliga uummcreras, och nummern anmärkes i mantalslängden, hvilken de bifogas. § 75. fr. § 47? Bevts-förordn. Länsmän, fjerdingsman och sexmän, samt i stad, stadsliscal med erforderligt antal polisbetjening, skola vid mantalsskrifnings-förrättningen vara tillstädes, och med nödiga upplysningar tillhandagå. § 76. fr. § 47?
I sammanhang med pröfningen hos R. o. Ad. af Ridd.- Utsk:s memar., i anledn. af Ridd.directms riksd.berättelse, hafva förslag blifvit väckta: i:o af Frih. Cederström, Gustaf Carl, attén und. anhållan må af R. o. Ad. hos K. M. framställas om ett sådant tillägg tili K. circuläret den 4 Juli 1770, hvarigenom >48 De ii i5 Augusti e. m. Domcapillen i Riket, som förut äro ålagda atl lill Ridd.directtn årligen insända förteckningar öfver födda, vigda oell döda af adel inom de särskilda församlingarna, jemväl malte tillförbindas att meddela uppgifter å al la inom församlingarna boende och bosatta adliga personer; samt 2:0 af Frill. Bo ve, F redr., om anslående af elt visst arfvode åt den cancelliet, sorn liar befattning med upprättande af vissa anteckningar till cpmpleflerande af dg genenlogiska samlingarna, uti hvilket Hr Frih. Boyes förslag Hr von Hartmansdorff, Äng., instämt. Då H R. o. Ad. öfver dessa förslag behagat infot dra Ridd.Utskjs utlåt, har Utsk. vid öfvervägande 1:0 af EJr Frih. Cederströms framställning trott di-f lända till föga eller ingen upplysning vid complelternndet af Riddarhusets genealogiep att äga uppgift P'”1 den ofta föränderliga bostaden R. o. Adts ledamöter kunna äga, hvarföre och då presterskapets uppgifter angtde födda, vigda och döda vanligen äro och alltid böra vara så fujlständjga, sitt de jemväl upplaga namnet på föräldrarna till de födda barnen, pcb, derest någon minderårig person dör, äfven namnet å dess föraldrar, så vidt de lefva, befarar Utsk., alt några ytterligare uppgifter för ett tabellariskt ändamål icke skäligen kunna af presterskapet fordras, hvarföre Utsk. af-tyrker den derom väckta ofvanupptagna motionen. 2:0 Hvad dernäst beträffar det Hr Frill.