Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida åhörare få vara tillstädes, är icke heller sagdt. Frågan, om det bör vara nog, att 2:ne Stånd äska dylik sammankomst, torde jemväl böra tagas i närmare öfvervägande. Rlifver förhållandet allt framgent sådant, som det hittills, tyvärr, ofta varit, att 2:ne Stånd äro i vigtigare frågor af annan tanke än de 2:ne öfriga, så skulle, om representationens halfva del föresatt sig att plåga den andra med öfverläggningar, som den sednare icke ville åhöra, så skulle han likväl nödgas dertill, eller, om 2:ne Stånd uteblefve, tiden förspillas, ty det är icke sagdt, att man är skyldig sammankomsterna öfvervara. I 78:de §:n är äfventyr stadgadt för dem, som vid sådana sammanträden öfverfalla hvarandra med hugg och slag. Det ser följaktligen ut som skulle Utsk. icke vänta sig mycken enighet vid dessa sammankomster. Månne det under sådana omständigheter är skäl alt föranleda öfverläggningar, der man befaras öfvergå till våldsamheter? Då något samfäldt beslut icke skall vid dassa sammanträden fattas, så kunde det jemväl hända, att 2:ne eller ett Stånds ledamöter iakttoge tystnad, väl vetande, att när de kommit på sina serskildta rum, kunde de fatta hvilket beslut de behagade. Således förlorades tid och Riksdagskostnaden ökades, utan alt något gagn vunnits. Jag har ingenting deremot, att sammankomster hållas med ledamöter af andra Ständ, utan söker tvertom esomoftast tillfälle att enskildt med dem öfverlägga, för att inhemta och aftala hvad i vigtigare ärenden bör åtgöras, men jag anser sådant böra, hädanefter såsom hittills, vara en enskild och frivillig åtgärd, ulan att något stadgande derom i grundlagen intages.
Vår konduktör, en afskedad rysk korporal, som ständigt var berusad, insomnade å poststationen och vi i vår restauration fingo vänta på diligensen ganska länge. Slutligen kom konduktören och då erkebiskopen förehåller honom det onödiga dröjsmålet, skyller den bedröflige mannen på de polska bönderna som icke "ville fram med hästar." Den vrede som utbredde sig öfver erkebiskopens drag är omöjlig att skildra. Han svor kötteder af argaste slag och utöste skymford af sådan beskaffenhet att jag innerligt gladde mig deråt att de unga damerna icke förstodo ryska. Vreden gällde naturligtvis polackarne. "De fördömda polska slafvarne", röt prelaten sedan han trädt ut på gatan, "må de samt och synnerligen förderfvas, det ormynglet. Och snart skola de det väl också, det hoppas jag till Gud!" Det var ord af en så högtuppsatt kyrkans man! Ur den talrika folkhopen som samlats omkring vagnen kastades mörka blickar på ryssen. "Polskije sabaki! polska hundar"! utbrast med skrikande röst biskopen, "hvad söken i här?" Jag trodde ett ögonblick att en storm skulle bryta lös men skyggt vek folket undan och började skingra sig småningom. Konduktören hade gått tillbaka till posthuset. Han återkom nu med en bok, ett slags dageller anteckningsbok, i handen, och vändande sig ödmjukt till den ännu rasande prelaten bad han denne förmå alla sex resandena att under en anmärkning i boken teckna sina underskrifter. Anmärkningen skulle innehålla att de polska bönderna visat sig tredska. Presten gick jublande in på detta nedriga förslag och bad herr Minin nedskrifva anmärkningen. Pligtskyldigast gjorde denne sig redo härtill, då jag, som imellertid vidtalat de två damerna, förklarade att hvarken de eller jag skulle befatta oss med denna sak. Prelaten såg ut som om han haft lust att befalla oss att göra honom till viljes. Jag lade dock lugnt min hand på hans axel och bad honom skynda sig att taga reda på sin dotter, som under tiden gått in på en restauration.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet i öfvervägande tagit, dervid, beträffande första frågan, Utskottet får vördsamt erinra, att Judarne redan, enligt det utfärdade Reglementet, jemte friheten att inrätta fabriker, hafva öppna salubodar, saint för_egne och sine trosförvandters behof idka visse näringar, äfven ega att lära handtverk och arbeta för daglön hos Christen mästare, hvaremot deni är förbjudet att inrätta egne verkstäder, eller sjelfve söka och vinna mästarebref; och alldenstund, för den föreslagne rättigheten att vinna burskap, möta de hufvudsakliga hinder, att Judarne, i anseende till deras trosbekännelse, icke kunna aflägga den föreskrifna Borgare-eden, och att, om burskap dem beviljades, dermed äfven skulle åtfölja rättighet att välja och blifva valde till Riksdagsmän, jemte åtskilliga andra borgerliga förmoner, hvilka dock, enligt gällande Grundlagar och Författningar, endast tillkomma dem, sorn bekänna sig till den Christna läran; fördenskull, och ehuru Utskottet, lika med Motionairen, inser nyttan deraf att, genom tillök ta friheter, ingifva har bosatta Judar nit för Rikets väl och bästa; finnér dock Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon utvidgning af de rättigheter, sorn Judarne, i berörde afseende, redan åtnjuta. Då deremot .hvarje utväg, att, genom undervisnings erhållande i vetenskapliga ämnen, vinna en högre bildning, så mycket heldre bör stå medlemmar af Judiska Nationen öppen, som sådant otvifvelaktig! skulle i betydlig mon medverka att införlifva dem med deras nya Fädernesland och bibringa dem interesse för dess sannskyldiga bästa, har Utskottet ansett sig ega fullt skäl tillstyrka den underdåniga anhål - Allm. Besv. och Oecoiu Ut sk. Betänkande Jf.'o J2.
– Man kan anskaffa det som tarfvas ... i nödfall med klingan. Grothusen satte sina pepparbruna näsborrar i vädret och trummade på den galonerade paradhatten samt vände sig lågmäldt till Müllern. – I allra värsta fall skaffar man sig det behöfliga mot vierzig procent. – De ädla pasjorna se så glädtiga ut. Hvarom samtala de? – frågade Num Eddaula den närmaste lakejen, men denne blef helt brydd och svarade medlande och på måfå: – De tala om ett af de vackraste ställena i evangelierna. Därvid råkade han på det hala golfvet att stöta till skärmen. När konungen då fick syn på den ärevördige åldringen, vinkade han honom närmare och befallde Grothusen att vara dolmetscher. Konungen sade: – Säkert är du en vis man. Skulle du också ha mod att stå där kulorna pipa? Num Eddaula sänkte turbanen och strök eftersinnande det hvita skägget, som räckte ända till midjan. – Jag hör till sanningssägarnas brödraskap och får icke tillräkna mig några dygder, men svara mig du, som är en hjälte! Om dina första lärare sagt dig: Döda icke, döda icke ens på en glödhög det styggaste och grymmaste bland djur ... Om de höga pasjorna omkring dig och alla människor hvar morgon sade dig: Döda icke, ty det är synd. Blif hemma i ditt rike och vakta skördarna, fast du därmed ingen berömmelse vinner ... Skulle du ha mod därtill. Har du i olyckan mod att ödmjuka dig och erkänna dig besegrad och förlåta dina fiender och bödlar? Konungen rynkade pannan. – Bör inte en god soldat hellre visa sig ståndaktig? – Du som hatar lögnen och aldrig ville att andra skulle ljuga dig fullkomligare än du var! Hög är din panna och ädel, stora äro dina ögon, men du har ett ondt veck om din sammanbitna mun. Man tror att den ler, men den ler icke. Det är något helt annat som de läpparna förmäla. De fresta Gud. De säga att din vilja är hans. Du samlade ditt folk och det blef slaget. När Gud har slagit ett folk, vältrar han ett tungt klippstycke öfver griften och påbjuder stillhet.
Slatsrådsledamot eller Konungens rådgifvare i commandomål att de öfriga dem i grundlagen uttryckligen föreskrifna, men i denna ansvarighetslag icke särskildt uppräknade, pligter och föreskrifter iakttaga och fullgöra, ankomme det på R. St. att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 §:n Reg.Ftn dem berättigar, med iakttagande af de villkor samma § i dess sednare morn. stadgar.” Det är visserligen Hr von Hartmansdorff bekant, att förra riksdagars Const.Utsk. just på grund af denna § hafva ansett sig berättigade att öfverlemna till R. St. speciella frågor 0111 förhandlingar inom Statsrådet, hvilka skulle behandlas efter 107 §:o, och att de utgjort föremål för R. St:s öfver-läggningar, ehuru afslag derå följt. Äfven vid denna riksdag hafva inom Const.Utsk. många påståenden i denna del blifvit gjorda. Jag erkänner och jag har en gång förut i min reservation vid betänk, om Statsrådets ansvarighet yttrat min ifrån Utsk:s pluralitet skiljaktiga lanke, nemi. att denna § i ansvarighetslagen föranledde dertill, att vid sådana tillfällen Riksrätten ägde domina Statsrådets ledamöter att vara underkastade R. St:s anmälan efter 107 §:n. Const.Utsk. får nemi. ej ställa Statsrådets ledamöter till ansvar enligt ansvarighetslagen, utan endast efter Reg.Ftu. Jag anser denna tolkning vara den enda möjliga, men högst orimlig i afseende på sitt resultat. Derigenom skulle anmärkntr enl. 107 §:n kunna väckas vid slutet af en riksdag, eller till och med när det redan vore för sent att äga rätt väcka dem, emedan R. St. voro åtskiljda. Derigenom skulle dessutom den högsta juridiska auctoritet i landet hafva att yttra sig öfver den fråga, som sedermera skulle underkastas opinionens dom. Just detta behandlingssätt är till den grad orimligt, att jag för min del måst tillstyrka en lagföraudring, för att undvika ett sådant förfarande.
R:dr öre. ofärgadt .. 1 skålp. 12 färgadt, alla slag . 1 skålp. — 20 Anm. I händelse hos vederbörande Tulltjensteman villrådighet uppstår, huruvida icke en under benämning af dubbleradt bomullsgarn angifven vara rätteligen bör till bomullstråd hänföras, åligger godsegaren, såsom vilkor för tillgodonjutande af de för dubbleradt bomullsgarn stadgade lägre tullumgälder, med sakkunnige personers, efter besigtning å godset, afgifna betyg styrka, att varan utgör garn af sistnämnda beskaffenhet. Kameloch Ull-, alla slag: ofärgadt .. 1 skålp. 15 färgadt ... 1 skålp. 20 Linne: ofärgadt och oblekt 1 skålp. 25 färgadt eller blekt . 1 skålp. — 40 Segeloch Bind \ skålp. 10 Anm. För garn, dubbleradt af till färg och råämne olika garnsorter, hvilka hvar för sig draga olika tull, beräknas införselstullen, utan hänsigt till den större eller mindre andel, hvarmed den ena eller andra gnrnsorten deri ingår, efter den högre afgifts-bestämmelsen. Gevär: Dubbelbössor .. 1 stycke 4 Enkla bössor .. 1 stycke % — Pistoler ... 1 par — Delar af Gevär förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå *Gips Frit Gipsarbelen, ej specificerade 1 skålp. — [25 * Gipssten Fri, Garfskidor; se Dividvi. Gaude; hänföres till Färger, ej specificerade. Gelatine; se Lim. Gelé; liäuföres till Confiturer. Genever; hänföres till Bränvin. Gentianarot; hänföres under Apotheksvaror. Gjutstenar; se Sten. 14 Förslag till Tull-taxa. L Qvantitet för Införsels-tull. Tullberäkningen. Riksmynt.
Majit underdånig framställning måtte göras derom, att, med upphäfvande af 13 § l mom. i Landtmäteriinstruktionen den 6 Augusti 1864, häremot svarande 22 § i Landtmäteri-instruktionen den 4 Maj 1827 måtte blifva åter gällande i fråga om E. K. Majits Befallningshafvandes tillsyn huru till Landtmäteristaten hörande tjenstemän fullgöra sina skyldigheter. Skilnaden mellan de i omförmälda författningar uti ifrågavarande hänseende meddelade stadganden består deruti, att då E. K. Majits Befallningshafvande, enligt den äldre Landtmäteri-instruktionen, egde rätt att vid vite förelägga landtmätare att med nödig skyndsamhet fullborda landtmäteriförrättningar af hvad slag sorn helst, denna rättighet genom Landtmäteri-instruktionen den 6 Augusti 1864 blifvit inskränkt till endast sådana förrättningar, som icke angå laga skifte. 1 fråga om fortsättning och afslutande Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd. Skrifvelse, M lil. 23 af sistnämnda slags förrättningar gäller numera endast föreskriften i 3 Kap. 15 § Skiftes-stadgan, att landtmätare, som utan skäl uppskjuter börjad förrättning, skall derför »ansvara som för tjenstefel särskildt stadgadt är, samt ersätta den kostnad och skada, delegare derigenom tillskyndas». Skiftesdelegare, som anser att laga skifte af landtmätare onödigt uppehälles, har sålunda icke annan utväg, än att i domstolsväg söka rättelse, hvars vinnande kan af landtmätaren, genom tvistens uttänjande, i åratal fördröjas.
Förändring af 2 Mom. rörande de måls afdömande, som från Krigs-Domstolarne dragas under Konungens pröfning. 28 §. Om Konungens rätt att bortgifva Embeten åt Utländske Män, samt om åldrens bestämmande för dem, som träda i Embete. Om Upsala Stifts röst vid Ärke-Biskops val. Bonde-Ståndets anmärkning om BiskopsEmbetets indragning. 30 §. Angående tillägg af: Jus prcesentandi. 35 §. Angående tillägg af: Agenter för Handeln. 37 §. Om inrättningen af Adelskapet. 49 §. Om Riksens Ständers sammankommande hvart Femte år. 52 §. Om tillsättandet af Bonde-Ståndets Secreterare. 53 §. Om Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens befattningar. 56 §. Det vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde förslag till förändring genom tillägg af: Ståndet prof var så väl dessa som öfriga anmärkningar då skola de. 61 §. Om beräkningen af tiden för Bevillningens utgörande. 69 §. Om det förökade Stats-Utskottets röstningssätt. 70 §. Om Bevillnings-Utskottets arbets ordning. 71 §. Om förändring af medlet att undvika Paria vota. 74 §. Om tillägg af orden: äfvensom all slags förplägning. 77 §. Om intagande i denna § af: Recognitions-Skogar. 80 §. Om uteslutande af slutmeningen deraf. 81 §. Om bestämmande af Fem års tid för afgörande af alla Grundlagsfrågor. 87 §. Förslag till förändring i sättet att stifta Civil, Criminal och Kyrko-Lag. 96 §. Om afskaffande af Justitim-Ombudsinans-Embetet. 460 Riksdagen 1812. 97 §. Om röstningssättet vid JustitiarOmbudsmannens val. 102 §. Om Riks-Rättens Organisation. 103 §.
N:o 10, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut, ang:de grunderne och vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. H. B. o. Ad. åtskildes kl. £ till 11 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 14 Juli 1848. Plenum kl. ^ till 6 e. m. Justerades 7 prot.utdr. för gårdagens plenum. Upplästes ett af Hr Mörner, Hampus, inlemnadt så lydande mern.: Af tjensteåligganden nödsakad att afresa ifrån hufvudstaden, får jag härmedelst afsäga mig förtroendena att vara ledamot af Ridd.Utsk., samt under permitterad ledamots frånvaro äfven i StatsUtsk.j anhållande likväl att vid min riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade härtill sitt samtycke, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att sammanträda för att utse en ledamot af Ridd.Utsk., äfvensom en ledamot af StatsUtsk. under den lid, för hvilken Hr Mörner varit i sistnämnde Utsk. invald. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från StatsUtsk. inkomne mern. och utlåtm: 74 Den 14 Juli. N:o 239, med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, rör:de åtskilliga till regleringen af åttonde och nionde hufvudtitlarne hörande frågor; Nio 240, i anledn. af erhållna återremisser å betänk. N:o 196, ang:de sättet, ordningen och vilkoren för utbetalningen af anslagsoch lönebidrag till befrämjande af allmänna arbeten; och N:o 241, i anledn. af erhållne återremisser å betänk. Nio 192, ang:de aflöningen för R. St:s nuvar. just.ombudsman och hans vikarie. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då ifrågavar. betänk.
Så länge också Nyqvarns hamn utgjorde en slutpunkt för sjöfarten åt detta håll, kunde ingenting vara naturligare och rigtigare än det. Tacksamt erkännande Rikets Ständers beviljade låneanslag, öfverenstämde denna underhållsskyldighet såväl med det allmännas som särskildt med stadens fördelar. Något annorlunda har emellertid förhållandet blifvit, sedan Rikets Ständer vid sednaste riksdag beviljade anslag till den s. k. Kinda kanal eller öppnandet af en vattenled emellan sjöarne Stora och 390 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. Lilla Rengen, Jernlunden och Åsunden å ena sidan och — via Linköping — Roxen å den andra. Såsom en naturlig slutföljd häraf har nemligen den nödvändighet och det behof inställt sig att anlägga en ny hamn invid sjelfva staden, för att sålunda, genom ett bättre ordnadt förhållande, tillförskynda både staden och sjötrafiken de möjligaste största fördelar. Staden har också redan beslutat anläggandet af en ny hamn alldeles invid staden, hvarå arbetet jemväl redan är börjadt och icke så litet framskridet. Hamnen blifver rymlig och stor, mer än tillräcklig för den påräknade trafiken, samt hamnplatsen — torget, — redan inköpt — i proportion derefter. Men när det nu så är, faller det sig tydligt, att den gamla hamnen vid Nyqvarn blifver helt och hållet obehöflig — ja öfverflödig. Ett icke så litet billighetsskäl synes derföre tala för befrielse å stadens sida, ifrån att fortfarande nödgas underhålla denna hamn, en hamn, som, till följd af tillkomna omständigheter, icke mera är af behofvet påkallad. Det är nemligen att märka, att Nyqvarns hamn ligger i samma kanalled, som den nu under byggnad varande, men, efter hvad som redan är anmärkt, '/8:dels mil längre bort. Klart är föröfrigt, att stadens innevånare äro allt för måna om sina egna intressen, att de, såvida det icke just öfverensstämde med dem, skulle hafva beslutat sig till så stora uppoffringar, som den nya hamnanläggningen påkallar.
Majit i nåder äskat ett särskildt anBih. till B. St. Skrifvelse N:o 132. slag af 300,000 R:dr, att under åren 1861 och 1862 utgå, med hälften hvartdera året, hvilken summa, enligt hvad ofvannämnde Juslitiie-Deparlements-protokoll upplyser, utgår tillsammans med de vid sednaste riksdag för detta ändamål anvisade 450,000 Ridr en tillökning af 50,000 R:dr utöfver det belopp 700,000 R:dr, som Fåugvårds-Styrelsen år 1856, enligt approximativa beräkningar, uppgifvit för ändamålet erfordras, och vore tillökningen föranledd så väl af stegrade pris som deraf, att dels cellernas antal i Hernösands och Östersunds fängelser, blifvit ökadt, utöfver hvad beräknadt varit, och dels att en summa af 11,000 Ridr ansetts böra upptagas till resekostnader och aflöning för tjenstemännen i Styrelsens byggnadskontor. Då fullbordandet af ännu återstående länsfängelse-byggnader enligt cellsystemet är ett bland de mest angelägna och allmännyttiga företag, som icke tåla uppskof, hafva Rikets Ständer beviljat det äskade anslaget 300,000 R:dr, att utgå på sätt E K. Majit i nåder föreslagit.
Jag vill ingalunda bestrida den ifrågaslällda återremissen, emedan jag anser det höra till öfverensstämmelsen i Ståndets beslut, att enahanda åtgärd vidtages med detta som med det näst föreg:de betänk. ' Återremissen linner jag desto mindre menlig för den mening jag tror vara den rätta, som jag förmodar, att svagheten af mina motståndares skäl bäst skola genom återremissen komma att för Utslcs ledamöter uppenbaras. Men det är för riktigheten af sakens formella behandling, som jag bestridt återförvisningen. När den nu likväl skall ske, vill jag yttra mig öfver en anmärkning, rör:de det ämne, som på f. m. afhandlades, men hvilken jag då, erne - Den 26 Mars e. m. 4S3 dan tiden var så långt framskriden, ej ville lill besvarande upplaga, nemi. att, enligt en ledamots yttrande, det skulle vara en orimlighet, eller, som jag tror orden föllo sig, en absurditet alt medgifva det omröstning i förstärkt Ulsk. kunde äga rum om vissa delar af ett betänk., hvarom man stannat i olika beslut, men deremot förneka sådan omröstning när 2 Stånd stannat emot 2 i fråga om hela förslagets tillvaro eller icke. Såsom svar härpå vill jag endast hänvisa Ståndet till nästa mål på föredragningslistan. Deri hafva alla fyra Stånden varit ense, att förändring rör:de förmynderskap skulle äga rum, men om sältet har man varit af olika meningar; derföre måste mellan dem röstas i förstärkt LagUtsk. Ilade åter i hufvudfrågan huruvida förändring skulle äga rum eller icke, 2 Stånd stannat emot 2, så hade frågan förfallit. Deraf torde mina motståndare kunna, såsom jag hoppas, finna skillnaden emellan hufvudsak och bifrägor. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. beslöt R. o. Ad. att vidblifva sitt i anledn. af mern. N:o 24 fattade beslut och för öfrigt återremittera Utsk:s utlät. Ånyo föredrogs Lag.Utsk:s d. 10 och 17 dennes på bordet lagda mern.
Af ett mindre antal än Zyxa tjenande (Lwinfolk 66 Riksdaler 32 Skillingar samt Twänne Drängar a 96 Riksdaler Banco hwardera r kost och Lön, anser Utstottet Institutet icke kunna betienas, i synnerhet som de Blinda och Swagstnta Barnen fordra en trägnare skötsel och wärd. Det uppgifna behofwet af Ljus och Lampolja, Talg, samt 40 famnar kved synes afwen, ester Ulstottets ranka, ätgä om äret. De öfrig» trenne Articlarno af Förslaget nemligen: för ArtisterS, Zandtwerkares och Slöjde-Idkares un-erwiSningar ät Barnen, dä tzwart och ett Barn stulle lara en handastöjd, goo Riksdaler: för Böcker, Skrifmaterialier, Inventioner, Machiner. Den 4 November. 6Z ner, Instrumenter samt underhäll af Inventarier, jämte andra oförsedda nödige utgifter Zoc> Riksdaler. samt fluteligen för hyran 400 Riksdaler, hav Utstottet äfwen gillande granstat. Utftottet ffulle likwal önsta, att Artikeln Zyran framdeles mätte uteslutas, emot det att, inrättningen finge ett eget hus, såsom wida lampeligare till alla anläggningars bestånd, och för att undwika alla de oredor, förstöringar och kostnader, fom flyttningar medföra. Iltstottet anser det blifwa lämpeligt, att af de antagna Eleverna alltid en bör tagas frän hwarje
Hr von Rosen, Georg Ludvig, efter N:o 2082 A. Hr Mannerskantz, Carl Axel; Riddar husUtskottet: N:o 263. Frih. Marcks von Wurtenberg, fullm. Hr von Wahrendorff, Henrik Gustaf, efter N:o a 11. Frih. Cederström, Thure Fredr. Theodor. Till pröfning företogs Bevilln.Utskts den i5 och 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 48, i anledn. deraf att Utskts mein. N:o4t om sammanjetnkning af RiksStms olika beslut, ang:de tulIbevilIningen, blifvit i vissa delar ogilladt eller återreinitteradt. R. o. Ad. fann detta mål böra punktvis föredragas. 3 och 6 punkterna af de speciella anmärkningarna. Utskts utlåt, godkändes. Anmälandena angtde genom antagna inbjudningar förfallna v oter :s-propos:r och om verkställd votering öfver åtskilliga voter:s-propos:r. Ansågos icke erfordra någon åtgärd och lades lill handlingarna. Utsk;s yttranden och förslag från och med sid. 3, angtde votering om utförselstullen, till och med sid. 38, angtde 18 §tn i underrättelserna. Utsk:s utlåttn äfvensom de föreslagna voter;s-propos:na blefvo, uppå särskildt framställda proposir, af R. o. Ad. godkända. Utskts yttrande i fråga om 24§tn af underrättelserna. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Det Högh Ståndet bar icke fattat något beslut i den punkt, som nu blifvit föredragen. Vårt beslut är visserligen likgiltigt för utgången, emedan de tre öfriga Stånden godkänt Utskts förslag i Ntö 23; men då något beslut skall af R. o. Ad. fattas, vare sig till afslag eller godkännande, så inser jag >9° Den 19 Maj f. m. icke något skäl, hvarför R. o.
Byggnaden, utförd, under denne utmärkte byggmästares öfveruppsigt, i götisk stil, hade i arkitektoniskt hänseende erhållit den fulländning, att densamma kunde anses ega få motstycken inom vårt land, och de kostnader, som derpå nedlagts, borde följaktligen anses ej mindre för församlingarne, än äfven för det allmänna väl använda. Men dessa kostnader hade ock varit ganska betydliga, samt uppgingo, enligt bokslut den 30 April sistlidet år, till en summa af 288,016 B:dr R:mt. Till bestridande af anläggningskostnaden hade församlingarne haft alt disponera dels kassabehållningar vid byggnadens företagande till belopp af 17,821 Rulr 32 sk. 10 rst., dels ock utaf Rikets Ständer vid 1844 års riksdag beviljadt låneunderstöd af 37,500 R:dr, men för öfrigt dels kontant tillskjutit 110,278 Ridr 5 rst., dels utgjort dagsverken och körslor vid byggnaden till uppskattadt värde af 53,210 R:dr, hvadan församlingarnes närvarande skuld lör kyrkobyggnaden utgjorde 69,206 R:dr 14 sk. 9 rst., allt riksgälds, utom hvad som återstode att gälda för oundvikliga kostnader för uppförande af vintergrafvar, materialbod m m., med tillägg hvaraf församlingarnes skuld för kyrkobyggnaden kunde antagas uppgå till minst 75.000 R:dr R:mt, oberäknadt skulden för det redan erhållna statslånet; och då, enligt hvad ofvan vore omförmäldt, församlingarne genom kontanta tillskott och natura prestationer under byggnadsåren för kyrkobyggnaden hittills utgifvit icke mindre än 163,488