Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 RIKSKANSLÄRENS SISTA JORDAFÄRD. — 6 — IDUN 1899. 111 MIMI HYLIN &amp; C22 FABRIKSAKTIEBOLAG KONGL. HOFLEVERANTOR XTALDA DIKTER AF DANIEL FALLSTRÖM. På * det välkända Gernandtska förlaget i Stockholm ha Daniel Fallströms valda dikter begynt utgifvas i en gediget utstyrd häftesupplaga. Den populäre skaldens föregående diktsamlingar ha länge varit utgångna i bokhandeln; därtill kommer de senaste årens nya produktion, som till mognad och andlig spännvidd varit den icke minst intresseväckande. Det tillfälle, som därför nu beredes den svenska allmänheten, att med hemmets boksamling införlifva den samlade och sofrade frukten af ett diktarskap, som i sin innerlighet och klarhet äger ett så äkta svenskt kynne, kommer säkerligen att med begärlighet omfattas. Ty talrika äro de vänner Daniel Fallström förvärfvat sig inom alla klasser — fosterländsk och käck har hans dikt eldat männen, ljuf och öm sjungit sig in hos kvinnorna. Och synnerligen lyckligt tyckes oss Victor Andrén ha karaktäriserat hans sångmö å omslagsvignetten till den föreliggande samlingen: en kraftig svensk flicka i klassiskt linieren dräkt, lekande på lyrans strängar och lutad mot ett rosensmyckadt altare, det hela mot en bakgrund af speglande furomkransad fjärd, ett stycke af den stockholmska skärgårdsnatur, som skalden så ofta och så hängifvet besjungit. J. UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: TZUNGL. TEATERN. Första uppförandet af An " dréas Hallens nya opera Valdemarsskatten, som hade varit ämnadt att äga rum i dessa dagar, har måst framflyttas ännu en vecka. Orsaken därtill är att söka dels hos de många sjukdomsfallen inom teatern, hvarigenom andra operors upptagande å repertoaren nödvändiggjorts — operor, hvilka tarfvat ej obetydligt arbete i tekniskt och dekorativt hänseende — dels ock den omständigheten, att » Valdemarsskatten » i och för sig just i sistnämnda afseende tagit i anspråk en arbetstid af synnerligen stort omfång.
— Om förmedlade hemmans skyldigheter wid Kyrkor och .prestegärd«byggnader, S22. —. Lfwerlemnande till Allniänna Bcswärs. och Leconomiä-Utffotii tet, att sammanjemka JsUs Sländens ffjljpktiga werlin ar i fräggn om bränwinsbränningen, 22Z. Underrättelse kill det för Pastevolance frägor nedsatte Utstött, att Con^irutions-Utstotttt dit förwilatde fräs gor, som af Friherre LMi-I och Herr von llcbtt-M blifwik wäckte, och lrwaruti twä Ständ stadnat eniok twä, i afseende-W rcmisi, 22Z—Om beständct af arrendecontrarker, 27g,—-Om salvekertillwcrkningen i Riket, 27Z. —, OM iänebsträde till Uddcivalla Stad, 27Z—, Om tillökt försträckning af Bangueu till Manufactur Disconten, Z7z,__.Om Disconterye» ^273.-^- Om stars Vande af straffet khr flogsäwe kan, 273-^-Lm Ban, cow rkttS t-llständ och förwalkning, 274. — OM pectance löner och aecoros ersättningar för Befälet tvid wonrmerffe Regcmentcrne, 274. — Om bättre oontrpll ä mantalsstcifningen, 274,—Förbättring af fistfanqsten i Kattegatt, 274.—Om Casernbyggnaden i karlscrona, 274. — Om ntwidgande af Krigs-Aca, demim och tillökning ak desi stat, 274.
Revisorers Berättelser. 17 git sina utestående Län, har Banco Discont Verket, till utlåning, begagnat den Fond, som för sådant ändamål blifvit anslagen, och dermed i möjligaste måtto sökt afhjelpa Käringarnas behof och underlätta Allmänna Rörelsen; men i den mohn de öfrige DiscontVerken dels måst inskrän» ka och dels alldeles inställa sine Utlåningar, har tilloppet af Lånesökande i denna Discont så ökats, att Directiorten oftast funnit sig i nödvändighet att för bristande tillgångar afslå Lån, för hvilka säkerheten funnits oklanderlig och .Reglementets föreskrifter äfven i öfrigt varit iakttagne» Öfver vissa af Herrar BancoFullmägtige, i afseende på BancoDiscontVerkets Styrelse och förhållande till Banken , hos Öss gjorde framställningar, håfve Vi gifvit så väl Riksens Stänw ders BancoUtskott, som Herrar Fullmägtige vå* ra tankar tillkänna. Beträffande Götheborgs och Götha CanalBolags Discont Verk, så har vid de sedan sista Riks-’ möte öfver dessa Verk hällne Revisioner, enligt till Herrar BancoFullmägtige inkomne och oss meddeldte handlingar , någon anledning icke förekommit till så beskaffade erinringar vid för-,' Valtningert , att Bankens säkerhet för återbetal-' ningen af de till desse Verk i föreskrifven ordning lemnade Försträckningar kunnat anses vara Underkastad något tvifvelsmål; och hafva Styrel»,' seme af ifrågavarande Discontlnrättningar, Under ofVanberörde tid , i allmänhet ådagalagt en stadgad föresats , att noggrannt uppfylla de föreskrifter, sorn blifvit dem gifne, och att äf-; Ven Bihang till Riks-St. Prot. Revisorers Berättelser. ven i alif öfrigt iakttaga livad för uppraithallan*3 »let af samma Verks credit och fullgörandet af deras förbindelser mot Allmänheten erfordrats; hvadan den förlägenhet, hvaruti desse Verk nu råkat, synes endast böra t i II sk rif vas tillfällige, af förbemälte Styrelser hvarken vållade eller förutsed de händelser.
Men som, med detta ärs stut, den tiden till ända löper, hwarsöre de Rikets inbyggare, ssm hittills warit berättigade, med stadgads wilkor, husbehofsbränning idka, deras bränwinsskatt utgjort, samt följagteligen angelägit blifwa mäste, akt med möjeligaste skyndsamhet, bestämma huru samt med hwad rättigheter och skyldigheter, desie Rikets inbyggare, med nästa ärs början, mage fullfölja isrägawarande handtering; Altsa och dä för öfrigt hwarken Magazinsinrättningen, under sednare tider, hast gemenlkap eller befattning, med någon annan Bränwins bränning, än den, som blifwit idkad, wid de, för Stockholms och Götheborgs Städers behof, warande Kronobrännerier, eller näqoi, sräga nu blifwit wäckt, om flere, än nysiberörde Kronobränneriers drift för Kronans rakning, samt i förening med Spannemäls Magajins inrättningen; Ty sär till Hög, 2Z0 Den 4 Decembet. wälöorne Herr Grefwe, och Landt-Marskalkens, samt Högiofl. Rivderskapct och Adelns uplysta ompcöfwande, lag i ödmjukhet hemställa, om icke srägan om förhällandet, med bränwinobränniugen i Stockholm och Götheborg, bör blifwa hwilaude, till g mcnfam p! öfning och behandling, med sragan om Allmänna Magajinsinläkrningei!, samt akt föst.ideligen för det när1v-rande, öswerläggningen om hus rehosLbränningen och dewillu,ligen derföre, ina ko n ma akt sträcka sig, allenast till Rikets öfrige Släder, jäinre ä Landel »varande inbyggare; anseendes jag mig >ämwäi således, wid här nedanföre tillgörande påminnelser wid Högloft.
Flertalet äro af samtida Frankfurtermålare – Junker, Seekatz och andra, hos hvilka det konstälskande »rådet» gjorde frikostiga beställningar. Flere af artisterna voro aktade umgängesvänner i huset, och sålunda – liksom genom besök i deras atelier – lärde den unge Goethe tidigt vörda och förstå konsten, ehuru själfva konstverken icke ägde något högre värde. Från det gröna tafvelrummet kommer man in i det nyss nämnda gula rummet, som med sina enkla vackra möbler bildar en 1700-tals-interiör af det behagfulla slag, som Chodowiecki’s kopparstick från tidens borgarhem gjort oss förtrogna med. Här står den blekgröna knyppeldynan, där arbetsbordet; och ännu andra ting hvilka medverka till bilden af den tid, då dessa rum voro Goethes hela värld. Från det gula rummet träder man in i den lilla sängkammare, där man antar att Goethe föddes »den 28 augusti 1749 på slaget tolf förmiddagen» – således i årets och dagens fullhetsögonblick – och där hans födelseoch dopattest på väggen gifva det starka samtidighetsintrycket af den föräldraglädje med hvilken en förstfödd son alltid hälsas, under fullkomlig ovetenhet om hvad han en gång kan komma att bli för mänskligheten. Därinne greps jag af den ångest, som ingen själfironi kunnat utrota, den som uppstår hvar gång jag minnes att Goethe kom som död till världen, och att det först var efter stor oro hans unga mor fick höra glädjeropet: att hennes förstfödde lefde! Men bemödandet att väcka honom till lifvet kunde ju hafva misslyckats – och världen sålunda fått vara utan Goethe. Hvad i all världen skulle man då hafva tagit sig till? Det var i det gula rummet, Goethes mor helst vistades med sonen och dottern, hvilka i henne hade sin bästa lekkamrat. Hon ägde endast en pedagogisk regel: barn behöfva kärlek! Kringstrålad af hennes fantasirika solskensnatur växte den lille Wolfgang upp; hennes hänryckta förståelse af hans undantagsväsen värnade detta från att genom fadern förtryckas.
Hjelmstjerna och Luthman samt Capitainerne F. AVirgin och E. af Klercker beviljade understöd , , , Svar på återremiss ,,»>>>> j » 13:o om ett Ad vocat-Fiscalen i', staaff tillagdt arfvode 99999999 j 9999999999 , l4:o om undsättnings-atgardei 1 e efter le32 ars missvext i Vesteroch Norrbottens Län samt Jamtland , , , , , > , * , > > 9 » > 15:o om controllen ä charteriug af handlingar i lands-orterne ,,>,>>>>>>>>» Svar pä återremis» , , , , , , , > > 16:o om formen för Kongl.
Att indelningen i så kallade snöploglag och betalningen för plogningen \ännu i fem år/ bibehålles sådan den är bestämd vid sist hållne reglering, dock med den ändring att Huse och Grötoms byamän bestrida plogningen från Hårk-bron till Kyrkbybäcken, och Kougsta, Häggesta och Prestbordet deremot från sistnämnda ställe till Snyggtorpet. 2. Åtager sig bonden Påhl Olofsson i Ollsta att mot tjugu /20/ riksdaler banco årligen bestrida snöplogningen ifrån Ollsta till Hammerdalsgränsen. De fyra /4/ riksdaler banco, som i anseende till det nedsatta priset öfverblifva beslöt man att tillägga hela så kallade Utbygden till fördelning efter tunnlandstalet, såsom besvärad af flera gator på sina plogskiften. § 2. Till följe af respekt. landshöfdninge embetets kungörelse af den 6:te sistl. november, valdes nu sockenskrifvaren Nathanaël Ersson i Stafsgård att såsom fullmägtig el. deputerad infinner sig å lands contoret i Östersund kl 10 f.m. den 16:de uti innevarande månad, för att uppbära och qvittera den på Häggenås socken belöpande andel af det understöd Kongl. Maj:t i nåder anslagit till lindring i rustningsoch roterings bördan i Jemtland, samt att afgifva yttrande rörande Bräcke byamäns väckta ersättningsanspråk för de utöfver deras skattetal årligen, sedan 1829 erlagda 24 r.d:r 24 sk. b:co; förklarande församlingens rustningsoch roterings-skyldige hemmansegare sig nöjde med hvad fullmägtigen dervid gör och låter. § 3. Upplästes en af färgaren E. W. Sjöberg inlämnad skrift, deri han begärt att få skrifvas och njuta försvar i socknen, till hvilken ansökning och begäran enhälligt svarades ett bestämdt – Nej! § 4.
M:s förslag uti ifrågavarrde afseende af R. o. Ad. genast bifalles, hvarföre jag lika med Frih. Stjernstedt afstår från min begäran om återremiss. Hvad sjelfva saken beträffar, ber jag att få fästa upmärksamheten deruppå, att här icke är fråga om återinförande af de förhatliga mynttecknen. Här är blott fråga om att besluta, alt silfvermyntet af lägsta valören eller 10-Öres-stycket. skall utmyntas af 8- lödigt silfver, på det att det nya myntet måtte bibehållas vid samma storlek som det nuvar:de 4 sk. b:ko-stycket, hvilket befunnits vara för allmänheten särdeles begärligt. Det andra skälet för bestämmandet af myntets 8-lödighet ligger i utmyntningskostnaden. Hvarföre skall man utmynta dessa 10-0res-stycken, hvilka icke blifva annat än skiljemynt, med större kostnad, än behöfligt är? Det har blifvit upgifvet att denna större kostnad utgör omkring 1388 R:dr för utmyntning af 4 sk. B:ko-stycken till belopp af 100,000 R:dr. Detta är likväl öfver 1 proc., och hvarföre skall denna summa bortkastas? Flere ledamöter af R. o. Ad. yrkade nyss, då det var fråga om speciemyntets siifverhalt, att denna borde ökas och kopparhalten förminskas på det att en besparing genom den minskade utgiften för koppar måtte upstå. Detta yrkande vann ej Ståndets bifall, men de, som framställde detsamma, skulle, i min tanke, vara konseqventa om de äfven i förevärtde fall tänkte på att hushålla och undvika en öfverflödig kostnad. Om K. M:s förslag ahtages, kommer ifrågavar:de silfvermynts ringhaltighet ändock icke att motsvara den underhaltighet, som, enl. Utsk:s förslag, kopparmyntet skulle få. För att förekomma all jemförelse med mynttecknen, har K. M. föreslagit, alt ingen behöfde emottaga 10-Öres-stycken till högre be - Den 22 Februari e. m. 249 lopp än 1 R:dr Riksmynt.
Om ett Grundlagens stadgande genom ovarsamhet af Riksens Ständer blifvit åsidosatt, så kan det likväl icke gifva rätt till tolkningar, då de förändra Grundlagens föreskrift. Det är af sådan anledning, och med den visshet jag äger att Leda - Den ii Junii e. m. 259 möter finnas, hvilka väckt fråga uti ConstitutioosUtskottet om 37 §'.s förtydligande, som jag anser att RiddarhusCJtskottet icke hade bordt tillstyrka att deråt lemna någon tydning. Det blir tids nog att lämpa RiddarhusOrdningen efter Grundlagen i detta afseende när ConstitutionsUtskottets förslag inkommit och vid en blitvande Riksdag af Ständer och Konung blifvit godkändt. Likväl får jag ytterligare hemställa, om icke det lämpeligaste sättet att förändra §:n vore, att utesluta hela detaillen och man helt enkelt införde, att den sedan 1809 tillkomne Adel representerade i enlighet med 37 §■ RegeringsFormen. Om då innan en ny redaction blifver antagen, hvilken jag hoppas att Constitutionsötskottet föreslår, vid ett blifvande Riksmöte, §:n skulle fortfara att tillämpas på samma sätt sorn hittills, är det ej af någon betydenhet, ty det visar blott att man missförstått §:n 3 och då behöfves ingen konstig ändring. Herr Cederfchjöld: Jag anser blott min skyldighet vara att rätta ett missförstånd, som undfallit Friherre Boije. Han täcktes nemligen förena sig med mig derom att 37 §. var tydlig, och yttrade den tanka, att man i RiddarhusOrdningen misstagit sig om meningen deraf hvarföre denna borde rättas. Min mening var likväl tvärtom , att äfven den sednare är tydlig, nemligen i öfverensstämmelse med 37 §•, eller att ifrån Riddarhuset utesluta sönerna af de nyadiade personer , hvilka blifvit till högre värdighet upphöjde, intill dess efter Får joen II Juni-i e, m. drens död, sonen i den högre värdigheten inträder. Grefve De la Gardie:
Ar detta fullt riktigt, så måste man äfven medgifva, att den enskildes förlust alltid är en förlust för landet, och hvaraf den naturliga följden skulle blifva, att om en person företager sig något, hvarpå han ensam drager vinst, på tio andra personers bekostnad, som derpå förlora, så har landet vunnit Vio^el, men förlorat de öfriga 9/10delarne. Detta må nu gälla hvad det kan, men säkert är, att ingen af frasmakeriets upfinningar är så vådlig för eganderätten, som den, att obetingadt antaga, det landet alltid drager nytta af den enskildes vinst. Många röster skola höja sig, som förklara landets ställning icke vara så förtviflad, att den åtgärd jag föreslår är nödvändig. Rimligtvis kan man icke förneka, att på förtroendet till RiksBankens sedlar hvilar, icke allenast förtroendet till dem privatbankerne utgifvit, enär desse sednare skola med de förre inlösas, utan äfven förtroendet till den otaliga mängd skuldsedlar och andra kreditpapper, som öfversvämma landet, enär alltsammans ytterst grundar sig på RiksBankens förmåga att fullgöra sina förbindelser. Afven måste man medgifva, att om Bankens silfvervaluta uttömmes, sä faller allt förtroende och de derpå grundade industriföretag, oell detta så mycket grundligare, som inom Sverige krediten aldrig förr varit så invecklad och så anlitad som nu. Då följderna för landet af en sådan inträffande händelse, torde inses af en hvar, så återstår att tillse, om RiksBankens fasthet under nuvarande förhållanden är för framtiden bevarad. Reservationsvis får jag nämna, att de siffror, som förekomma, äro blott ett ungefär, enär någon bestämdhet icke kan vinnas. Inom de sistförflutna 30 åren har på låneväg, dels genom Staten, dels genom enskilda inkommit i landet omkring 30 millioner Specier. Att dessa 30 millioner åter utgått, synes deraf, att de ingenstädes stå till finnandes, hvarken hos enskilda eller i Bankens hvalf, och som landets skuld qvarstår oförminskad, och ingen 3#
Palmstjerna: I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt nyss yttrat om nödvändigheten att för framlida behof förvara de i RiksgäldsContoret qvarvarande sex exemplar af Biliaoget till RiksStåndens Protocoll vid 1823 års Riksdag, får jag äran erinra, att StatsUtskoltet icke eller föreslagit någon utdelning af desse sex exemplar. Betänkandet innehåller endast tillstyrkan, att 160 exemplar af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag samt 100 exemplar utaf bemälte RiksStånds Protocoll vid i823 års Riksdag måtte utlemnas, för att bland Ridderskapets och Adelns Med - 134 Den 3 Februarii e. m, lemmar utdelas, på sätt Ridderskapet och Adeln finner godt derom serskildt förordna, äfvensom att 25 exemplar af RiksStåndens Protocoll, så väl vid 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag, som vid 1823 års Lagtima Riksdag, af hvilka ett sådant antal af 25 exemplar är att tillgå, afsättas, samtett exemplar af hvardera slaget, efter reqvisitioner, hållas hvarje LandshöfdingeEmbete tillhanda. Således är af Bihanget till sednaste Riksdags Protocoll, hvaraf blott sex complette exemplar finnas qvar, icke någon utdelning föreslagen. Derjemte får jag upplysa, att ganska många exemplar af detta Bihang blifvit utlemnade till nuvarande UtskottsLedamöter, hvaraf åtminstone någon del förmodligen vid Riksdagens slut återlemnas, för att vara att tillgå vid framdeles inträffande behof, Herr Riben: Jag utbeder mig att få instämma med Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt i klagan öfver det slöseri, som ofta äger rum .med trjmkta handlingar. Jag har sjelf varit vittne till en sådan händelse under 1817 och 1818 årens Riksdag.
Sednare på qvällen hade mrs Johns den glädjen att se gamle Anders stiga in till henne, och länge sutto de gamla och talade om fordna gemensamt upplefda minnen. Ungefär vid samma tid satt lord Suffridge uti sitt kabinett, med dörren till sängkammaren öppen. Detta rum var upplyst af flere i kronan brinnande ljus, utom andra som öfverallt voro upptända så att icke en enda vrå var skum. På skrifbordet, framför hvilket lorden hade tagit plats, brann en sjuarmad kandelaber och vid hans fötter låg en stor Newfoundlands-hund, som med sina blickar uppmärksamt följde sin herres rörelser. Lorden satt och skref; pannan låg i djupa veck och hans mun var krampaktigt sluten. Emellanåt såg han upp från sitt arbete och kastade en misstrogen blick mot sängkammardörren, hvarvid äfven hunden oroligt blickade åt samma håll. Länge satt lorden så och skref, och allt starkare blef derunder det uttryck af bäfvan och tilltagande skygghet hvarmed han såg omkring sig. Men vi lemna honom vid hans arbete för att kasta en blick uti gröna kammaren, Lady Suffridges älsklingsrum, som nu upptogs af hennes föga älskvärde fästman. Hvarmed var väl han sysselsatt? Jo, han låg försänkt i en tung och djup sömn, hvarom de ljudliga och föga poetiska snarkningar, som regelbundet hördes bakom de tunga sidenförhängena kring hans säng, aflade ett ojäfaktigt vittnesbörd. Sjelfva rummet var möbleradt i gammaldags smak och väggarne beklädda med mörkgrönt damast, med förgyllda panelningar. Taket, liksom dörrarne pryddes af storartade målningar. I taket såg man Gud Fader sittande på en thron omgifven af englar, som flögo omkring, blåsande i basuner. På en af dörrarne syntes en mängd ansigten, hvilka voro liksom förklarade af det sken som utgick från höjden, och vid deras skuldror voro vingar fästade, större och mindre, allt efter den olika höjd de hade nått. På den motsatta dörren trängdes en massa förfärade anleten, hvilka med fasa sågo dit upp; och dessa varelser, hvilka voro utrustade med horn och långa klor, fasthöllo sig af alla krafter vid jorden.
Stats-inedel bör åligga vederbörande; hvarförutan Revisorerne, hafva af den betydliga bristen för de 2:ne år, hvilka Revisionen innefattar, funnit anledning till den hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om vidtagande af sådane föreskrifter, hvarigenom kunde förckommas, att anvisningar å anslaget äga rum sedan detsamma för året till hela beloppet utgått. 2ro I afseende å en genom båda åren balancerad, äfven af föregående Revisorer omförmäld, fordran hos Kongl. Spanska Regeringen af 9,909 Rrdr 26 sk. 10 r:st. för utredningspersedlar, som år 1814 lemnats ett i Götheborg varande Spanskt Detachement, har, sedan sista Revisionen, någon annan åtgärd ej förefallit, än att, uppå Kongl. KrigsCollcgii i ämnet till Herr Stats-Ministern för utrikes Ärenderna aflåtne skrifvelse den 9 September 1836, det svar under den 3 derpå följde October erhållits, att de politiska oroligheter, som skakat Spanien, troligen lagt hinder i vägen för denna liqvids uppgörande. 3:o Afdelningens från år 1833 balancerade fordringar: a) hos Colonial-Ärendernas Departement för till Garnisonen å S:t Barthelemy afsände diverse beklädnads-, remtygs m. fl. persedlar 1,666:46. 3. b) hos Ståthållare-Em betet vid. Drottningholms och Svartsjö Slott för åtskillige från utrednings-förråden erhållne persedlar 222:16. —, finnas äfven bland de vid 1835 års slut utgående balancer, utan att under åren 1834 och 1835 någon åtgärd till vinnande af slutliqvid synes vidtagen.
I afseende å begge innehåller den berättelse, som är bifogad de af Topografiska Korpsen uppgjorde kartor öfver länet, så fullständiga topografiska uppgifter, att icke särdeles mycket dervid vore att tillägga; och då, i afseende å den geologiska beskaffenheten, på ansökning och med bidrag af Länets Hushållnings-sällskap, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga befallning, undersökningar äro påbörjade efter den tiderymd denna berättelse omfattar, hvilka undersökningar ännu föga framskridit, anser Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, vid sådant förhållande, ej lämpligt att öfver länets allmänna beskaffenhet meddela den utförligare beskrifning, som eljest kunde vara ändamålsenlig. Beträffande den administrativa indelningen består Dalsland af fem härader, delade i två fögderier, af hvilka det norra, till arealen 21,919 qvadratmil, omfattande Wedbo och Tossbo härader, hvilka tillika bilda en domsaga med ett tingslag för hvarje härad, utgöres af tre länsmansdistrikter, två i det förra och ett i det senare häradet, samt sex pastorater, nemligen: Ed bestående af socknen af samma namn med annexsocknarne Töftedal, Nössemark och Håbol, Rölanda med Gesäter såsom annex, Steneby, hvartill hörer Billingsfors bruks Landsh. -Emb. uti Elfsborgs län und. ber. föi åren 1856—1860. 1 2 Elfsborgs län. Administrativ indelning och oregelbundenheter deruti. församling samt Ertmark, Ödsköld, Bäcke och Tisselskog, alla i Wedbo härad; samt i Tössbo, inom hvars o o område jemväl Åmåls stad är belägen: Amal, innefattande staden samt en landsförsamling af samma namn, o Tössö med Tydie och Animskog samt Edsleskog med Mo och Fröskog, hvarjemte till detta pastorat hörer Laxarby socken af Wedbo härad.
K, angående förhöjning i Spannmåls upphandlings prisen för Skaraborgs Lån år 1819- Lit. L, angående Spannmåls upphand - ling i de Orter, der klen skord inträffat. Lit. M, angående ett Herr Öfversten Conrad Åkerhjelm beviljadt Spannmåls Lån från Umeå Magazin. Lit. N, angående Forskotter, uppburne af Majoren Coyet, samt Hofmarskalken hofvensköld. Bilagan Lit. 0, angående upphandlad riad Råg vid Norrköpings KronoMagazin år 1818- ioi6 Stats-Utskottets Betänkanden. Lit.: P, angående verkställde Spannmåls transporter, landvågen från Wadstena till Örebro år 1818. Lit. Q, angående ett till Bohus-Låns Kongl. Regemente af Herr Landshöfdingen m. m. Grefve von Rosen utlemnadt Lån utaf Allmänna Magazins-Inråttningens medel. Lit. R, angående uppburne Förskottsmedel af Herr Landshöfdingen m. m. Arnell. Lit. S, angående verkställd brödförbakning vid Krono-Bageriet härstädes till understöd för Hufvudstadens nödlidande. Bilagan Lit. T, angående försummad indrifning af en fordran hos SkeppareÅldermannen J. P. Ståhl i Thorshälla. Lit. U, angående betalningssättet vid skeende försäljningar af effecter och persedlar för Allmänna Magazins-Inrättningens räkning. Lit. W, angående inköpet af Eldqvarnen i Stockholm. Lit. X, angående resultatet af den, till England år 1820 verkstålde Spannmåls utskeppning. Stats-Utskottets Betänkanden. 1017 Lit. T, angående Råntas erläggande å Forskotter. Lit. £, angående Undsåttnings-Spannmåls återlevererande till samma KronoMagazin, der den uttagits. Lit. Aa, angående en Extra-Ordinarie Afskrifning, som blifvit beviljad SlottsProviantmåstaren, Kongl. Råntmåstaren J. Ouchterlony. Bilagan Lit.