Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser någon skillnad lika litet böra göras i ena fallet som i det andra, helst en sådan skillnad skulle föranleda till den chican, sorn man måste undvika. D c n i!\ A p r i 1. Frih. Sprengtporten: Om Frih. Fr. Boye hade läst Hr v. Hohenhausens reservation, skulle han funnit, att förslag icke saknas för uppbörden af accisafgiften. Detta förslag är så fullständigt utveekladt, att jag, som väckt motionen, anser mig böra instämma uti hvad Hr v. Hohenhausen i detta afseende yttrat. Hr v. Troil har åberopat Preussen, hvarest man försöker borttaga tullarna, och han har ansett att det skulle strida emot den allmänna principen att införa accisen, som han ansett lika med tull. Jag tror, att accisen qvarstår i Preussen, äfvensom att den hörer till ett annat system, än tullen. Frih. Rantzou har sagt, att accisafgiften är förhatlig. Sådant ligger i hvars och ens begrepp derom. Jag anser den icke så, och det är måhända blott en enskild ledamots tanke. Hvad slutligen angår den befarade försnillningen vid brännvinets införsel , så är förhållandet enahanda vid alla indirecla beskattningar; men någon försnillning af denna vara är likväl mindre att befara, dels i anseende till dess temligen stora volum och dels emedan den föreslagna ringa afgiften af 2 sk. för k:n icke erbjuder anledning till något olagligt företag i detta fall. Hr von Troil: Den siste värde talaren har sagt, att jag förblandat landttullen med accis. Denna beskyllning får jag transportera från mig till Bevilln.Utsk. Med tull förstår jag den afgift, sorn erlägges för rättigheten att förflytta en vara från en ort till en annan; med accis åter den, som erlägges för rättigheten att tillverka eller försälja en vara. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om B., o. Ad. ansåg de vid Bevilln.Utsk:s betänk. N:o 4 gjorda anmärkningar hindra dess antagande och betänk, således böra återremitteras. Ropades starka ja, blandade med nej.
35 förslag lill förklaring öfver Kongl. Brefven den 17 Februarii 1742 och den 26 April 1776, rörande Bankens forum i Goncursmål. Ad. acta. 6fyO Rikets Ständers skrifvelse af den 1 Mars i83o, med förslag till ändring i Förordningen den n/j. Augusti 1813, emot fylleri och dryckenskap. Ad acta. 66 !0 Rikets Ständers skrifvelse af den 9 Mars i83o, angående utfärdande af en Författning om lagförande af Undantags-contracter, Ad acta. 67.O Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Mars r83o, angående indragning af Lagmansoch Kämners-Rätter. Ad acta. 68 :0 Rikets Ständers skrifvelse af den 11 Mars i83o, angående upphäfvande af vissa serskilda Domstolar eller Fora Privilegiata. r83i den 3 Junii i Stats-Rådet anmäld och nio serskilda remisser expedierade. — den n Julii inkom Commerce-Collegii utlåtande. — den 24 December Hof-Rättens öfver Skåne och Blekinge dit© 1832 den 6 Mars Svea Hof-Rätts utlåtande. — den 6 Mars Öfre Borg-Rättens utlåtande. — den 4 Maji Göta Hof-Rätts dito. 1833 den 6 Februarii Riks-Marskalkens dito. — den 11 April. Öfver-Post-Directeurens dito. den 9 September Cancellie-Rättens dito, 36 Bii. till R. Sr. Just. Ombuihm. Evib. Ber, å, 15 Jnv. 18 >4* Uppgift på de från Rikets Ständer, till Kammar-Expeditionen af Kongl. Majrts Cancellie, uuder sistförflutne Riksdag inkornne underdåniga skiifvelser jemte anteckning af den åtgärd, som vid dem blifvit lagd». 1.0 Angående tryckning af Landshöfdingarnes framdeles inkommande fe mål' sberättelser.
Att dertill använda soldater ur ledet skulle minska de stridandes antal och att låta trupperne åtföljas af ett stort antal befälsdrängar, som för tillfället antagne icke kunde undgå att till stor del utgöras af löst folk, kunde icke heller vara nyttigt. Långt bättre då att, såsom i andra arméer, dertill använda tross-soldater, särskildt derföre beräknade och icke ingående bland de stridandes antal. 1808 års fältaflöningsstat medgaf uttagandet af drängportioner i kontant eller i natura. Subalternofficerare vid artilleriet till fot och infanteriet fingo dock icke medföra drängar, men egde rättighet att betjena sig af en soldat vid kom paniet till uppassning, hvilken var befriad från all annan tjenstgöring än träffning och exercis. Att emellertid dessa uppassare, såvida befälet af dem skulle hafva nytta, icke alltid kunde deltaga i träffning och exercis, är uppenbart. Också har i alla senare förslag till fältförvaltningsreglementen, äfvensom i moblisseringsplanerna för arméen, särskilde befälsuppassare blifvit upptagne. Då denna fråga i allmänhet anses tillhöra fältförvaltningsreglementet, hafva kommitterade här endast förslagsvis beräknat 1 befälsuppassare för hvarje officer eller vederlike och 1 för underofficerarne vid hvarje kompani, i anseende till den tjenstgöring desse åligga och den ställning de intaga såsom officers-reserv. Dessutom har för beridne officerare med flere O Ö än två hästar en hästskötare för tvenne handhästar blifvit uppförd. Tvenne regementen kunna lämpligen sammanföras till en brigad, som får 4 eller 6 bataljoner, alltefter den större eller mindre fältfot, på hvilken regementena utrustas. Då emellan regementscheferne och arméens högste befälhafvare icke finnes annat befäl, än generalbefälhafvare och inspektörer, hvilkas ställning kallar dem till chefer för fördelningar och arméecorpser, blir den äldste regementschefen i hvarje brigad dess naturlige befälhafvare och får i den andra regementschefen ett biträde vid befälet öfver den träffen, han sjelf icke förer eller vid andra vigtigare befäl inom brigaden.
Lid derefter, och innan intekningen får bewiljas, ofelbart stall upp. wisas och inteknmgen derä strifwas, hwarefter, när med inteckning sti förfarit är, den äger kraft och förmonsrätt. Lm nu med det» ta allt menas, att icke mera än den först föreskrifne artus, eller ansökningen fordras, för att gifwa intekningen kraft eller att den owillkor. ligt förestrefne pästriften ä stuldsedekn stall ste wid ett tillfälle, dä den ej behöfwer uppwilaS, sä lärer ingen neka, att meningen är rakt siri. dande mot ordalydelsen. Detta torde wara tillräckeligt upplysa, buruwida den tolkning af Lagen som blifwit i underdänighet anförd mä instämma med detz mening. Det äterstär att undersöka om en Lag, sädan Riksens Ständer i underdänighet förestå, git, mä anses förenlig med naturlig billighet och hclgden af ägande rättens fordringar. Län eller försträckning innefattar ett bila. teralt Contract, uppgjordl pä wilkor, betingade af begge Contrahenterne. Den som utlänar penningar, betingar sig derwid stundom pant eller annan säkerhet, stundom ätnöjes han med Gäl. !42 Den 21 April. Gäldenärens förskrifning och namn allena, och denne hade tilläfwentyrs med andre willor ej emottagit penningarne. Dä desie äro gifne och ffuldsedcln emottagen, är Contractet fullbordadt. Om nu ena Contrabenten en lid derefter eller genast derpä will pä sin sida hafwa ännu ett willor, är det dä ej, enligt med Naturlig Lag, den andra Contrahentens rätt, att blifwa underrättad derom, att sättas i tillfälle att jaka eller neka dertill, eller ock att upphäfwa Contractet samt betala skulden innan den andre Contrahenten kan winna den sökte, förut ej betingade förmonen.
Hr Frih. o. Landtm, t il 1 k än na ga f, alt Direcl:n för allm. institutet för döfstumma och blinda underrättat Hr Landtm., att Söndagen den 6 dennes, kl. 12 på dagen, blifver offentlig examen hållen med institutets elever, och att det skulle för institutet vara angenämt om talmännen samt så många af Ståndens ledamöter, som utrymmet medgåfve, behagade öfvervara penna examen; hvarom Hr Landtm härmed finge underrätta R. o. Ad. 8 Den i December. Föredrogs ånyo Const.Utsk :s den 9.5 sistl. Nov. på bordet lagda mein N:o 67, i anledn. af de från samtliga RiksSt:n till Coust.Utsk. liéinvisade anmärkntr vid mera. N:o 38. rir Frill. o. Landtm, tillkähnägaf, att ifrån Const.- Ulsk. inkommit ett tillkännagivande, att det i ja-propos:n af den uti Utskts mern. föreslagna voterts-propos. förekommande ordet ”allmänna’' af misstag influtit och borde heta s a rn full d a. Uppå derefter framställd propos. blef den uti Const.- Utskts mein. N:o 67 föreslagna voterts-propos. godkänd med iakttagande af den anmälda rättelsen. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskis den 7 och 16 sist). Nov. på bordet lagda utlåt. Nto 356, i anledn. af väckt fråga om restitution till staden Hudiksvall af erlagd rotefri hets-a fgift. Ånyo föredrogs LagUtskts den 7 och 16 sistl. Nov. på bordet lagda utlåt. N:o öfver dels väckta frågor om antagande af förslagen till allmän civiloch criminal-lag eller vissa delar deraf, och dels andra dermed gemenskap ägande af K. M. till R. St. angtde nämnda förslag, d. 24 Mars 184°, aflåtna nåd. skrifvelse föranledda motioner. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Utskotten äro derföre fullkomligen öfvertygade, att de Halländske utsockne frälse-hemmanen icke äro skyldige att utgöra ordinarie rotering, till stöd för hvilket förhållande Utskotten anse sig hafva här ofvanföie framställt de mest ojäfaktige bevis; och ehuru Utskotten anse otvifvelagligt, att Kongl. Maj:t, på sätt Dess åberopade Nådiga Skrifvelse lill Rikets 12 Statssamt jllhn. liese.- och Ekon.-Utshottens Betänkande, lV'.o 84. Ständer af den 18 Januari 1834 innehåller, icke ulan Rikets Sländers medgifvande anbefaller utgörande af den ordinarie rotering, som blifvit de Halländske utsockne frälse-hemmanen påförd, äfven för de hemmans-egare, hvilka uraktlåtit att, i föreskrifven tid, anföra klagan öfver roterings-åtgärden; likväl och som de af Kongl. Majit utfärdade här ofvan omförmälde Författningar, nemligen Kongl.
Utskottet har vidare anmärkt emot StatsSecreteraren Arnell, att han, i frågan om dåvarande General-Majoren Friherre von Schulzenheims underdåniga anhållan alt varda frikänd från inbetalning till Statsverket af en accordsersättnings-skillnad, enligt Protocollets lydelse för den 3o Mars 1824, öfverlemnat, lika med StatsContoret, frågan till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och godtfinnande, såsom ägande gemenskap med de serskildta regleringar Kongl. Maj:t om de högre Befälsplatserne i Armeen, äfven med anslag af egne medel, i Nåder vidtagit, i anledning hvaraf Utskottet anmärkt tvetydigheten af denna i Utskottets tanka på en gång afoch tillstyrkande mening, och att det åtminstone härvid kunde mot StatsSecreteraren anmärkas försummelse att efterse och rälta Protocolls-redactionen, I anledning häraf torde mig tillåtas anföra, att Hans Maj:t Konungen hade, med de betydligaste uppoffringar af egne medel, formerat en fond till inlösande af MilitärBefälets accorder, för att såmedelst läka det olyckliga frätsår, hvaraf Armeen i snart ett århundrade lider; denna fond stod under dess höga Gifvares egen disposition, och StatsSecreteraren kunde således ej något derom föreslå, utan blott öfverlemna till Kongl. Maj:ts Nådiga ompröfning, då något, som ägde afseende på denna fonds Den iS J u I i i e. in. 347 ändamål, föreföll. Enär StatsContoret i sitt underdåniga Betänkande hade afslyrkt eftergift af StatsVerkets ratt till den ifrågavarande accordsersättningen, och StatsSecreteraren öfverlemnade frågan, lika med StatsContoret, till Kongl. Majrts
Jag tror att Skåne står i samma kategori som Danmark och att man der snart är kommen till den punkt, alt man icke vill hafva en stängsellag; men lika säkert som detta förhållande förr eller sednare inträffar i Skåne och andra slättlands-provinser, lika säkert är det, att det aldrig inträffar i Norrbotten eller i de mera skogbeväxta provinserna. Hafva vi icke redan en särskild skifteslag för Gottland, en för Dalarne och en för Norrland? Ådagalägger icke detta, att de lagar i afseende på skiftesverket, som passa för dessa provinser, icke passa för de andra. Hafva vi icke en särskild förordning, som bestämmer tiden för damluckas öppnande i Norrland? Kan det då vara mera olämpligt, i afseende på stängsel-författningen, att vi hafva en särskild för Skåne eller i allmänhet för slättbygden och en för skogsbygden. Jag vill i detta afseende berätta hvad som yttrades af en medlem af Norska Stortinget under mitt sista sammanträffande med några af dess ledamöter. »Vi äro», sade han, »i Norge i en svår ställning, ty, derigenom att vi måste för det närv:de stifta en lag för hela riket, kunna vi ej i allt tillfredsställa de olika landsorterna» — t. ex.», sade han, »i afseende på stängsellagen.» Jag har hört såsom ett skäl mot ifrågav:de förslags antagande anföras, att stängsellagen, i det skick vi nu hafva den, vore utgången från Kalmar läns hushållnings-sällskap, hvari Frih. Raab då var ordförande. Att denna lag, utgången från detta insigtsfulla hushållningssällskap, icke är lika förträfflig för Den 16 Mara. 171 alla provinser, yppas af de olika framställningar om modifikation deri, som till K. M. inkomma. 1860 ingick Skaraborgs läns hushållningssällskap till K. M. med anhållan, att stängselförordningen skulle modifieras i så måtto, att stängseln klefve tillräcklig endast för att utestänga småboskap. Detta fiirslag meddelades de andra länens hushållningssällskaper, från hvilka andra modifikationer framställdes; och K. M. kunde ej bifalla framställningen. Man har sagt att stängsellagen icke är af ekonomisk natur, utan en civil-lagstiftnings-fråga, emedan K.
BorgareStåndet dels bifallit Utsk-.ts tillstyrkan, att underd. anmälan borde ske derom, att R. St:r funnit det ifrågavrde förslaget icke böra vinna nådigt bifall, och dels ansett ett nytt förslag till föreskrift i handboken: »om enskild skrift enligt Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855» böra uprättas, men att någon underrättelse om Hederv. BondeScåndets beslut i frågan ännu icke ankommit. Hr von Koch: För min del ämnar jag icke motsätta mig Utsk:ts förslag, och, ehuru jag visserligen icke är kompetent att bedöma värdet af det tiva handboksförslaget, anser jag dock de mäns namn, sora utarbetat detsamma, och den gillande granskning, det vunnit inom PresteSt:t, vara en borgen för dess förtjenster. Jag skulle också icke haft någonting att deremot anmärka, så vida det blott gällde mig sjelf; trien jag tror att man icke bör vidtaga eu förändring, sådan sorn denna, utan den största varsamhet. Man har haft exempel uppå, huru schismer upstått vid den nu gällande handbokens antagande, och det är icke omöjligt att sådana äfven nu skulle komma att upstå, isynnerhet som icke ens inom det Stånd, som ©tvifvelaktigt bäst är i tillfälle att bedöma saken, full enighet egt rum om dess antagande. Jag tror äfven, att folket i allmänhet haft allt för litet tillfälle att lära känna förslaget, för att kunna derom stadga sitt omdöme. Afven under förutsättning att det vinner allmänhetens godkännande, anser jag dock att man bör afvakta någon tid, för att se om händelsen blir sådan, och ett upskof af en liiksdags-periods längd tror jag icke blir skadligt. När det en gång skall antagas, blir äfven den frågan ganska vigtig, huru det bör antagas och om man kan öfver hela landet införa en sådan förändring.
Der finnes för 100 personer två läkare och dessutom en prest. I Wadstena åter finnes blott en läkare för 250 patienter. I Siegburg i Rhenpreussen finnes för 200 patienter 3 läkare som icke få idka enskild praktik och dessutom 2:ne prester. Uti Sachsenberg i Mecklenburg äro likaledes 3 läkare beräknade för 200 patienter. Uti Illinau uti Baden, äro för något mera än 400 patienter 3 läkare anställda. Jag vill icke tala om Frankrike der vid en inrättning nära Paris betalas till och med 30,000 francs om året för en patient. Men huru skulle man kunna åstadkomma sådana inrättningar i vårt land, då dertill erfordras så stora kostnader? Jag tror att R. St. böra taga sig till vara att inleda Statsverket i så betydliga utgifter, som skulle kunna ifrågakomma, i fall man hänvisade till sådana mönster, som dem jag här omnämnt. Om R. St. aflåta en underd. skrifvelse, som slutas med de orden: ”att K. M. täcktes vidtaga de åtgärder, K. M., i anledn. deraf finnér lämpliga,” så befarar jag att följden kan blifva, att K. M. deraf anser sig authoriserad att rifva ned och bygga om och det till hvad omfång som hälst. Jag betviflar att detta kan vara R. St:s afsigt och får derföre till Ståndet vördsamt hemställa om det icke för den föreslagna underd. skrifvelsen skulle vilja antaga en ifrån Utsk:s tillstyrkande än mera afvikande redaktion än den Hr von Hohenhausen föreslagit. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, föreslår jag nemi. att skrifvelsen måtte erhålla följande lydelse: ”att R. St. måtte hos K. M. i underd. anhålla det K. M. täcktes låta genom sakkunnige män upprätta förslag till fullständigt ordnande af hospitalsväsendet i Sverige uti hela dess vidd, samt att K. M. derefter täcktes meddela R. St. hvad åtgärder K. M. i anledn. deraf kan anse böra vidtagas för denna vigtiga angelägenhets bringande uti ett mera förbättradt skick”.
Discontasiignationernes förbud s allmänna rörelsen, äfwensom flera privata, hwilka icke stälda til wist man, utan til fedelhafWgren och derigenom circulera säfom mynt, hwjlket alt genom lagarne är strängeligen förbudit; mag dan derom widare se nya Lagsamlingen Miflgyrnings-Balken 7 Cap, Jag har wäl intet dä fä orätt deruti, akt derest Riksens Ständer icke fästa sin upmärksamhet tvid hetta ämne och skaffa rättelse, skyll en oförutsägelig oreda häraf upstä; allmänt rop höras frän den penninge löntaqande Embelsmanna-corpsen, om un, bergäng, derest ej deras lidande behsertaSStats, behvfweu kunna icke fyllas, ty dä warupriset ej kair y,cr förflagswis bestämmas, när myntstockens storlek beror af enskilde personers behag, sä skall alkid brist och behof upstä, ja stelfwa Konungens inkomst skall bljsivq orillräckelig, jag har wäntat hmar dag fä höra någon proposition derom, »y om 27a,ooe» R:dr som bestämdeför Konungen är 18VY. ej spore dä öfwerflödige, sg mätte d, «t» wara aldeles vtilk - ös« Den 20 Juni;. ytillräckelige; tväl har Kpnungen en urwäg, a« af standsfaderljg ömhet för trogne, men med drygq skatter tungt belastade undersatarcs lindring, i wisig pelar inffränka sin hofhällning såsom fordom f, d° Konung gjorde, men derrq är i het helg pock otillräckligt, besparing af någre ljensiemäns löner, som dock ej kqn ffe förr än efter deras afgäng ester befordran gr ej bok för det onda. Jag wggar derföre förestå til!
Men vid tagen kännedom om hvad i afseende på nyssberörde ersättningsskyldighet förekommit, hafva Revisorerne funnit frågan härom vara af så tvistig beskaffenhet, att den hvarken borde eller kunde tillhöra Revisorernes afgörande; hvadan Revisorerne ansett samma fråga böra i laga domstols - — 45 — väg pröfvas och afgöras; hvilken åsigt Revisorerne, genom allåtet svar, gifvit Fullmäktige tillkänna. Enligt Fullmäktiges protokoll för den 6 sistlidne Mars, hafva Fullmäktige af Borgareoch Bonde-Stånden ansett det vara emot grundlagen stridande, att Herr Öfver Hof-Predikanten Doktor Heurlin vore Full mäktig i Riksgälds-Kontoret, hvarföre de reserverat sig emot alla sådana beslut, som kunde göras gällande på grund af så knapp pluralitet, att den tillkommit genom Herr Öfver-Hof-Predikantens votum; Och som, detta förhållande synes förtjena uppmärksamhet af Rikets Ständer, för undanrödjande af grundlagens olika tydning i detta hänseende, hafva Revisorerne trott sig böra ärendet vördsamt anmäla. Revisorerne hafva, med ledning af deröfver upprättade förteckningar, inventerat alla Riksgälds-Kontorets låneoch säkerhetsm. fl. vigtiga handlingar, hvilka förvaras dels under Fullmäktiges egen och dels under Kommissariatets vård; hvarvid samtliga dessa handlingar befunnits i god ordning samt behörigen vårdade, hvadan någon anledning till anmärkning i sådant hänseende icke förekommit. Revisorerne hafva dock fästat sin uppmärksamhet dervid, att den af Kongl. Kommerse-Kollegium till Riksgälds-Kontoret afgifna förbindelsen för de å krediti vet lill Ull-Diskontens förstärkning lyftade medel är mer än io år gammal.
Jag hade velat undvika att yttra mig i detta ämne, der så många män af yrket redan gjort det; men då en ledamot, hvilken börjat med alt beklaga sig öfver de insinuationer, som Frans motståndare gjort emot dem, Hvilkas mening lian tillhörde, likväl slutade med yttranden om personligt förtroende, personlig redogörelse m. m., så lära de svårligen kunna förklaras annorlunda, än såsom framkastade förebråelser, hvilka fordra svar. Jag viii icke nu, då tiden är så långt framskriden, och då Ståndet torde vara otåligt att få sluta denna öfverläggning, ingå i någon närmare utveckling af saken. Men då Grefven här upprepat en ofta hörd sats, att en Konungens rådgifvare, som ej får de anslag lian begär, borde afgå från sitt embete, så får jag fästa uppmärksamheten derpå, att åtminstone tvänne af Konungens rådgifvare under denna riksdag redan vidtagit den utvägen, utan att deras förvaltningsgrenar fått ett öre mera i anslag derföre att de afgålt. Hvartill gagnar då liela åtgärden ? Jag vill nu ej yttra mig vid22 H. l4 io6 D e 11 18 Mars. fyftigare härom, men jag förbehåller mig, attén annan gång få upptaga detta ämne till särskild utredning, för alt visa de för samhället vådliga följder, hvilka skulle uppkomma, om RiksSttn skulle hylla ett sådant handlingssätt. I saken instämmer jag med Frih. Cederströins förslag, att anslaget matie höjas till del belopp, som PresteSt. beviljat, och att det måtte gifvas för fem år. Jag förundrar mig öfver, att en ibland grundlagens väktare vid denna riksdag kan tillstyrka R. St. att ställa anslaget så, att riksdag skall framtvingas förr än grundlagen det medgifver och att således begagna de medel man äger lill att åstadkomma olagliga påföljder. Jag är öfvertygad om att R. o. Ad. ej biträder honom i dylika bemödanden. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Frih. Cederström har yttrat, att det förhållande representanten iakttager i denna fråga, skulle bevisa med huru stor värma han omfattade fäderneslandets väl. Mine herrar! Frih.
Dess verkstälde Utrikes Resa, såsom beredande begge de förenade Rikens gemensamma väl, har Utskottet å den andra, icke trott sig böra föreslå Riksens Ständer ett Beslut, som kunde anses lägga band på den beslutande rätt Norriges Stor-Thing i frågan om anslag för ifrågavarande ändamål säkert skall med lika tillfredsställelse, som Sveriges Rikes Ständer, på ett Nationen värdigt sätt utöfva; och när Utskottet föreslagit, att den för kostnadernes bestridande erforderlige Summa, må af Svenska Stats-Verket utgifvas, helst en del deraf redan är använd, och det öfriga snart skall användas, utan att, Stats-Utskottets Betänkanden. 879 den tid dertill kan afvagtas, då Norriges Representanter komma i tillfälle, att yttra sig om det bidrag dertill de vilja anslå, men deremot för ostridigt antagit, att detta bidrag bör komma Svenska Statsverket tillgodo, synes det Utskottet, som de med stridiga åsigter gjorde anmärkningarne i denna del utgöra bevis att uti förslaget ligger den rätta medelvägen, hvilken Utskottet icke, utan öfverskridande öfver gränsorne för dess befattning eller åsidosättandet af dess åliggande, kan frånträda. Då inom Högloft. Ridderskapet och Adeln är anmärkt, att de särskilde kostnads Summorne för den höga Förmälningen och verkstälde Utrikes Resan borde uppgifvas, samt jemväl af en Ledamot blifvit yrkadt, att den speciella Redovisningen måtte Riksens Ständer meddelas, får Stats-Utskottet nu tillkännagifva, att Utskottet väl ansett den upplysning dess Betänkande lemnar, att nemligen kostnaden för Resan utgjordt 345,2 65 R:dr 26 sk. 11 rst.