Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
DE FÖRRE, utom B. LÖFVENSTRÅLE och HÖPPENER. A. LÖFVENSTRÅLE vandrar fram och tillbaka i fonden. HAGELSKÖLD kastar sig i soffan. De öfriga samla sig kring spelborden. Om man ville skrifva en visa för gemene man om den här tilldragelsen, skulle titeln ungefärligen blifva på följande sätt: en lång och utförlig, mycket ömklig och sorglig historia om hurusom och på hvad sätt de yngre barnen lemna fädernehemmet, beröfvade af lag och författning all arfsrätt. För sex styfver banko, per exemplar, skulle en odrägligt stor upplaga kunna säljas. När mina herrar kussiners högstsalige herr far öfvertog all denna herrlighet, gick också min far i strumpsockorna härifrån. Men, vänta bara, jag skall återtaga hela tutten ... åt mina barn, i fall jag får några. Men det är detsamma det. LILJEBORG (slår C. Löfvenstråle på axeln). A. LÖFVENSTRÅLE (för sig sjelf). Hvad står du och funderar på? På en historia, kära du. Vill du höra den, den är förbaskadt rolig. Jag kan skratta bara jag tänker på den. (Man hör dansmusik utifrån.) Låtom oss störta oss i det brusande, hör! det stormande, hvirflande dansmusikens haf, och sväfva fram med tritoner och najader, sjelfve såsom vingade, luftiga vindar. (De hasta ut.) Tionde Scenen. Mina syskon aflägsna sig, det upprör mig; men jag var skyldig att upprätthålla min ställning. De vilja ej böja sig för min vilja, de måste vika. A. LÖFVENSTRÅLE. HAGELSKÖLD. LÖFVENSTRÅLE. 20 Elfte Scenen. A. LÖFVENSTRÅLE. EN BETJENT. Ett bref. BETJENTEN. A. LÖFVENSTRÅLE (bryter brefvet och genomögnar det hastigt. Betjenten stannar vid dörren. Från Excellensen, Riksrådet Grefve Scheffer. Ah, en revolution har verkligen omstörtat våra förhållanden.
Om jag kunde föreställa mig, att hvad nu blifvit i denna sak taladt kunde förekomma dylika discussioner i framtiden, så skulle jag ej vara emot borttagandet ur propositionen af de ord Grefve af "Wetterstedt önskar få uteslutne. Men nu kan jag det ej, helst der - i56 Den ro Februarii f. m. igenom skulle försvinna sjelfva grunden för mitt förslag, som på detta sätt Lief lemHadt så naket, att dertill kunde construeras hvilka motiver, som helst. Jag vill ej tro, att man å motsidan anser mitt omdöme öfver Utskottets memorial så anstötligt, att man vill tvinga till votering, om det bör qvarstå eller ej. Man skulle då förmodeligen endast vilja visa sin öfverlägsenhet i allt, äfven deri, att icke ens medgifva oss rättighet att motivera våra förslag, Men det måtte väl en gång lyckas oss att åtminstone få anföra motiverne, hvarföre vi anse oss hafva rätt. Herr von Vegesach: Då jag förut instämt i begäran af den proposition Herr von Troil föreslagit, men nu hört Grefve Frölichs förslag till proposition uppläsas, får jag förklara, att jag destohellreantager detta senare, som det hufvudsakligen är öfverensstämmande med Herr von Troils project. Hans Excellence Herr Grefve af J-Vet» terstedt: Då Grefve Frölich sjelf förklarat;, alt ej något för de andre Stånden stötande bör i propositionen inflyta, hemställer jag till Grefven, om icke den af mig anmärkte meningen i Grefvens förslag, derest den står qvar, är anstötlig för MedStånden, enär de ansett ExpedilioasUtskottcts Memorial vara i Grundlagsenlig form tillkommet. Den 10 Febr ivari i f. ro. Grefve Frölich: Jag mäste besvara den siste Talarens framställning. För min tiel kan jag ej finna, att (ie andre Stånden kunna finna sig förolämpade deraf, att Ridderskapet och Adelil förklarar ExpeditionsUtskoltets förfarande ej vara grundJagsenligt.
Hr Cederschiöld har visser - ligen nu uprepat livad han anfört emot Hr Gyllenskjölds förslag, men Ståndet fästade då icke något afseende derå, jag förmodar, att den värde talarens sednare yttrande kommer alt röna samma öde. Beträffande Gr. Lagerbjelkes anförande, får jag erinra, alt sådana frågor finnas, hvilka ehuru icke af politisk natur dock äro så ingripande alt jag tror, det R. o. Ad. i och för öfverläggningarne derom mangrannt nog skall infinna sig. Jag behöfver endast nämna arfsfrågan. Hr Printzensköld, Carl: De skål, som här blifvit anförda till ådagaläggande deraf, att R. o. Ad:ns bibehållande såsom sjelfskrifvet Stånd inom representationen, icke kunde stå tillsammans med Riksnämndens inrättande, hvarom Const.Ulsbs förslag närmare förmäler, äro af beskaffenhet, alt jag icke kan begripa desamma. Man säger, att R. o. Ad:s delegerade inom Riksnämnden skulle, derigenom att Ståndet är talrikare vid sina öfverläggningar om de ärenden, hvilka förut varit föremål för behandling inom Riksnämnden, blifva till sitt anseende nedsatte, ja lill och med ett åtlöje inom de öfriga Stånden, emedan det stora antalet ledamöter inom Ståndet möjligen skulle omintetgöra, hvad de delegerade inom Riksnämnden yttrat och heslutat. Jag kan icke inse, att dessa delegerades anseende skall i ringaste måtto förnärmas. Jag önskar icke tro, det Const.Utsk. velat inrätta ett enkammarcsystem, hvilket man likväl har all anledn. alt förmoda, enär samma ledamöter, hvilka fungera i Riksnämnden, jemväl skola fungera i RiksStånden. Detta förhållande liknar ett spegelfäkteri och gränsar nära nog till det löjliga. Pröfningen utaf hvarje förhållande, vare sig i rättegångseller riksdagsangelägenheter, förutsätter såsom eli oeftergiflig! vilkor, att den sker af olika personer på olika rum. Nu vill man likväl, att samma personal, hvilken deltager i Riksnämndens förhandlingar, skall inom RiksSt:n öfverlägga och besluta öfver hvad, som i Riksnämnden förevarit.
Stamsoldatens vana och goda föredöme kan gifva ledning och stöd för de oöfvade, kan undervisa dem med ord och handling och sålunda hjelpa dem att öfvervinna sina brister; men äro dessa brister alltför stora, kunna stamsoldaterne icke trycka duglighetens stämpel på det hela. Månge kunna öfverskyla bristerna hos få, man få icke bristerna hos flere. Den förträffligaste kärntrupp kan icke emottaga massor af oöfvade. Beväringens bildning får derföre icke vara så bristfällig, att arméen till sin duglighet lider och blir underlägsen andra europeiska krigshärar. För att icke tala orri de stora staterna, der beväringstjensten, i följd af bristen å en längre tid tjenande stam, är flerårig, må erinras derom, att i de mindre tyska staterna denna tjenst minst är sex månader, och att den nybildade fransyska reserven, bestående af den del af årsklasserna, som icke ingår i stående hären och som på sitt sätt kan förliknas med vår beväring, enär den först vid krig kommer till arméen, vapenöfvas under tre år, första året tre månader, andra året två, tredje året en månad. Vårt folk har visserligen utmärkta egenskaper för krigareyrket och det är derföre man med skäl antagit att det kan krigsdanas på kortare tid än många andra, och att den utländska, hardt drabbande beväringstungan hos oss kan lindras; men det vore ett uppenbart öfverskattande af denna sanning och ett vådligt sjelfbedrägeri, om man antoge, att soldatbildningen hos oss skulle fordra blott en ringa del af den tid, som befunnits nödvändig hos ett af Europas, till följd af nationallynne, stridbaraste och i våra dagar stridsvanaste folk. Hvad som måste fattas de unge beväringsinännen är den vana i tjensteåligganden och deras tillämpning, den säkerhet och det lugn, den tillit till befäl, det samband med kamrater, hvilket allt endast en längre tjenstetid kan gifva, och som just äro de egenskaper, hvilka en stam skall meddela.
Af Vällofliga Borgare-Ståndet: Lagmannen och Borgmästaren samt Riddaren af Kongl. Wasa-Orden J. Pet. Sandberg. Grosshandlaren Jan Lamberg. Radmannen Bager. Assessorn och Riddaren af Kongl. Wasa-Orden J. G. De Maré. Borgmästaren C. G. Nolleroth. Borgmästaren J. H. Ekstrand. Af Hedervärda Bonde-Ståndet: Per Jonsson från Kronobergs Län. Bengt Svensson från Östergöthland. Jonas 35<> Den 8 Marf. Jonas Nilsson frän Södermanland. Jon JonsSon från Blekinge Län. Anders Nilsson Från Vermland. Sven Pålsson från Christianstads Län. Sedan Hérrar Revisbrbr låtit underrätta Kongl, Allmätinä Magazihs-Directionen; att Herrar Revisorer nti vöro samlade, inträdde tvänne af Kongl. Diröctionehs Ledamöter, Herr Stats-Comtnissarieri och Riddaren af Kungli Nordstjerneorden Widegren och Herr Rrotocoils-Secreterareti Agrell, söm af Kongl. Directionen blifvit anmodade att å Kongl. Di rectionens väghar, såsom dess Deputerade, Herrar Revisorer emottaga. Eflér gjord helsning öfch lyckönskan till Herrar Revisorers a>. kotrist och nu öppnade sammanträden, öfvefletntiäde Herr Stats-Commissarieh Widegren Kongl. Directionens härvid in original! fastade Berättelse om foihållandet tped Magazins-Inrättnitigéns Räkenskaper, förenad med önskan, au Herrar Revisorer måtte finna allt hvad sofiä angar Kongl. Allmänna Magazins-Directionens administration i behörigt skick och god ordning, samt att Kongl. Directionen skall på första underrättelse, det Herrar Revisorer i ett eller annat afseende kunna anse någon speciel upplysning eller förklaring nödig, densamma genast meddela. Herr Stats-Commissarien underrättade derjemte Herrar Revisorer, att Kongl.
Dr 3/5, eller Kronans andel af tionden, hade deremot redan den ad Junii iCpp blifvit, elier föiegången undersökning, tili Kronan indragen, men, uppå Presterskapets anhållan och för Pastoratens ringhets skuld, den st» Julii af gunst och nåd återgilven; dock med 'förbehåll, att om allmogen framdeles idelie oförmögen att loise kyrhornc nied vinoch" byggningssäd, så boule Presterne af kvrko-lionden sådant uppfylla. I kraft af denna förläning och senare stadfästelse!), den sista af den 11 januari! t Boo, bade Goilhindska Pieslerskapet alltsedan varit i besittning af Kronans tionde-andel, utan att ilen blifvit föivandlad till någon stäu* dig rättighet; men så länge orsaken lili förläningen, Pastoratens ringhet, flori före, boule den ej kunna indragas. IV agon förändring i den stad fästade Conveiitions-Sladgan ansåg Collegium endast genom frivilliga öfverenskommelse!' kunna göras; antalet af Kyrkor och Pastorat på Gottland jemförelsevis lill andra landskap, borde till sammanslagningar föranleda. Mot föreningen af S eufumia och. Vall förekomme intet hinder; utan anmärktes blott, att Landshöfdingen ej gjort skillnad mellan Kronans tionde och Presterskapets tertial. Om denna förening af Kongl. Majrt bifölles, ansuge Collegium anstånd med tionde-regleringen böra hafvas, intilldess ordentliga tionde-sättningar, hvilka afven för hela ön föreslogos, egt. rum, och tillförlitliga uppgifter om Presterskapets ordinarie inkomster vunnits, hvarefter bestämmas kunde, orri Kronans andel i tionden borde anslås till Kyrkoherden, eiler till vinoch byggnings-säd, eller til! undervisningen, Kongl. Majus Nådiga Skrifve!*: N:o $$> 7 eller ock indragas, sedan skälet till förläningen, Pastoratens ringhet, harle, genom deras sammanslagning, förfallit.
Jag vill icke vidare yttra mig angide olämpligheten af denna motion, utan får blott reservera mig mot densamma på redan anförda grunder, under hemställan till R. o. Ad., såväl om ett beslut någonsin kan anses beståndande, när man, flera plena efter det då beslutet fattades, framkommer med motion till Ståndet att frångå ett sådant, taget inom såväl detta söm de öfriga Stånden, hvarigenom det ar ett R. Stia beslut, soia om ett sådant handlingssätt han vara 35a De n aS Augusti. enligt med grundlagens föreskrift. Hvad för öfrigt angår de mot mig ocb den af mig uti ett föregående plenum afgifna reservation, såväl i skrift som tryck, framställda anmärkningar, ämnar jag icke upptåg^ dem till vederläggning. Jag tror mig hafva handlat i full öfverensstämmelse med min pligt, är öfvertygad om sanningen af hvad jag anfört, och med denna öfvertygelse skulle jag handla orätt, om jag frånginge ett enda ord af hvad jag här yttrat. Jag blifver således vid dem alla, och vill blott i förbigående antyda, huru man i allmänhet bedömer förhållandena och huru sakerna behandlas. Om någon af dem, som tänka lika med mig, framställer en åsigt eller yttrar en mening, som icke öfverensstämma med motståndarnes, framställes han såsom den der ville nedsätta Representationen och förbise Nationens fördelar samt undergräfva dess välstånd; men om någon af motsidan deremot med de skarpaste och orättvisaste beskyllningar anfaller icke allenast Styrelsen, utan äfven enskilda embetsman, och det ej allenast uti hvad som rörer deras embetsåligganden, utan ock personlighet neli enskilda förhållanden, utropas det såsom bevis på kärlek, till fäderneslandet och mod att öppet uttala sina åsigter. Jag hemställer till hvarje opartisk, huru rättvist detta handlingssätt är. Man liar äfven sagt, att Nationens uppmärksamhet icke kunnat undgå att väckas af den reservation, jag gjort; och man har velat visa den ovilja, densamma af nationen skall erfara.
Det ligger i öppen dag, den möjliga, ehuru icke förmodade händelse, att om den allfordrande tredje titeln framstäldte större behof, än tillgångarne medgåfvo, kunde ju utgifter på andra titlar inskränkas, blott till sådane, som icke medgifva uppskof, då alla årliga besparingarne utgingo och öfverfördes till tredje Hufvudtiteln, men om så skedde, blef följden likväl den, att vid en Riksdag skulle de öfrige titlar nes ökade behof, och för desamme fördröjde utgifter, för deras uppfyllande, fordra större anslag, i samma ändamål, eller ock öfverskotten å Statsverkets inkomster, emellan Riksda BU. till Ridd, a, dd. Pr, IJI Baad, 9 Den i April e, m, garne blifva anlitade. Af nu anförde skäl tillstyrker jag vördsamligen att vid Statsötskottets Betänkande äfven i denna del må få bero; anhållande jag att detta anförande må få åtfölja Friherre Wirséns anmärkningar till StatSr Utskottet, till dess närmare granskning. Grefve De la dordie, Jacob: I följe af Herr af Ubrs yttrande den 12 sistledne Frbniarii eftermiddagen samt Ridderskapets och Adelns derom tagne beslut får jag härmedelst öfverlemna de begärte upplysningar rörande Höganäs Stenkolsverk, med anhållan, att ds till Statsoch OeconomieUtskotteti måtte remitteras såsom Bilagor till mittunder den 10 sisiledne Februarii förmiddagen ingifna memorial h samma ämne. Herr Montgomerie , Gujlaf : Nästan oväntadt är det för mig att Utskottet fästadt så ringa vigt på denna min motion att det icke ansett nödigt att ens söka skaffi sig om ämnet en närmare kännedom. Likväl tror jag att ämnet fordrat denna af Uiskottet åsidosatta serskildta uppmärksamhet. Då det gäller att befordra, att åstadkomma, en l Den f April e, m. för ett samhälle nyttig inrättning, som härtill ändamål medborgares, och i synnerhet nästan alltid i afseende på Statsbidrag vanlottade medborgares bästa, tror jag att ämnet är af den vigt, att det förtjenar Riksens Höglofl.
Enligt hvad Prosten Kullman uti en hos Presto-Ståndet väckt motion anfört, hade Öfverste-löjtnanten i Flottans mekaniska korps m. m. Johan Petter Fåström vid sin år 1848 timade död i qvarlåtenskap åt sin enka efterlemnat endast 2,250 R:dr R:mt. Med räntan häraf samt med tillhjelp af en pension af 225 R:dr R:mt, som Hjelmare kanalbolag beviljat henne, hade hon likväl hittills kunnat någorlunda draga sig fram; men tilltagande ålder samt ökade lefnadskostnader förmörkade med hvarje dag alltmer utsigterna för hennes framtida bergning och gjorde det för henne till en nödvändighet att vädja till Rikets Ständers ädelmod. Och då mannens i lifstiden åt det allmänna gjorda tjenster härvid hufvudsakligen måste tagas i betraktande samt af hans motionen bifogade tjensteförteckning inhemtades, att Öfverste-löjtnanten Edström offrat nära 40 år af sin lefnad i Statens tjenst och derunder gjort sig känd såsom en af vårt lands driftigaste, erfarnaste och dugligaste kanalbyggare, har motionären hemställt, att en årlig pension af 300 R:dr R:mt måtte hans efterlemnade enka beviljas. Ehuru en längre tid redan förflutit sedan Öfverste-löjtnanten Edströms bortgång, och Utskottet för sin del anser, att frågor om pensioner åt aflidne tjenstemäns efterlemnade enkor eller barn böra utan alltför lång tidsutdrägt hos Rikets Ständer anmälas, har Utskottet likväl, då Edströms förtjenster uti den verksamhet, hvaråt han egnat sig, voro för sin tid synnerligen framstående och vunnit Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 152. 37 allmänt erkännande samt hans efterlemnade enka, numera vid hög ålder, befinner sig i behöfvande omständigheter, ansett sig böra i så måtto fästa afseende på Prosten Kullmans motion, att Utskottet tillstyrker att en årlig pension af 200 R:dr måtte beviljas aflidne Öfverste-löjtnanten m. m. J. P.
Det är bekant att Canalbyggnaden blifvit verkställd dels af Actieägares tillskotter och Banquens Byggnads-biträde, dels af Discont-vinsten, samt dels af öfverskottsmedel eller behållning i Disconten Dm 17 Martiiy e. m. 165 Ofta hafva de emot tre Procent insatta Summor , som ej filijo nekas att emottagas, och aldrig blifvit stikta, varit så stora,och betydliga , att man icke kunnat eller bordt genast utlåna demi hvadan ofta Räntor fruktlöst måst betalas derföre till Enskilta ; då på andra tider, när krig och hvarjehanda omständigheter hindrat Arbetets jemna gång , äfvensom inbetalningar å Actierne, Arbetet derefter måst 6å mycket mer fortskyndas, uppkommo af dessa för hållander första anledningarne , hvarföre Discontens Fonder begagnades , och på detta sätt tillkom det af Disconten, Canal Verket lern-; nade biträde af circa 800,000 R:dr, hvilket redan vid 18 *5 års Riksdag upptagits i allaCalculer, samt efter den nogaste granskning uti vederbörande Utskott, enligt RiksdagsHandlinlingarne för år 1815, lemnades af Ständerne utan all anmärkning. Hvem skulle icke hafva trott, att en Styrelse, som i ordentliga Böcker redovisat förhållandet; ett förhållande, som dessutom med föreskrifna Revisioner, hvaruti B>nquen deltagit, årligen genom trycket gjorts bekant, så väl för Bolaget, som för Allmänheten, och vid Lagstiftningens sammanträden blifvit behörigen granskadt, borde uti sådana åtgärder äga en säker borgen för ett rättvist berömmande att hafva handlat rätt? Detta är åtminstone min öfvertygelse, och om jag deruti misstagit mig, skall jag likväl, under medvetande af Directionens goda och upprigtiga viija, vara lugn. Men med de tillgångar för Canal Arbetets utförande, som år 1815 beräknades , skall man likväl, om man vill gifva 166
Med ogillande af Expeditions-Utskottets åtgärd, öfverlemnade Borgare-Ståndet frågan till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten, hvilka densamma förut handlagt, för att, i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut, vidtaga den behandling, sorn med Grundlagen öfverensstäm-i iner; i följd af hvilket beslut utlåtande öf-_ 28 Prot.-TJtdrag den i Februarii i8jo ver Högvördige Preste-Ståndets ofvanomförinälde inbjudning, förfaller. S. D Vid förnyad föredragning af Barr. co-Utskottets Memorial, N:o 104 , med tillstyrkan, att en Medaille må, genom Banco Styrelsens försorg, präglas och utdelas, till minne af Hennes Majtt Drottningens högtidliga Kröningsfest, blef samma Memorial bifallet. S. D. Föredrogs å nyo Hedervärda Bonde. Ståndets Protocolls-Utdrag, af den 29 sisth Januarii, med inbjudning till Med-Stånden, att instämma uti de af Bonde-Ståndet beslutade förändringar vid Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 155, öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nio 95; men BorgareStåndet fann ej skäl att denna inbjudning antaga. S. D. Vid förnyad föredragning äf Högvördige Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag af den 25 sistl. Januarii, enligt hvilket Preste^ Ståndet, i anledning af Stats-Utskotiets Utlåtande, Nio 365, inbjudit Med-Stånden att förena sig uti Ståndets beslut, att hos Kongl, Majit, genom en underdånig skrifvelse, anhålla om en sådan Nådig Förklaring öfver Kongl. Kungörelsen af den 4 Februarii 1811, som, i det den undanrödjer all osäkerhet Pr6t,-Utdrag den i Februarii 1830.
Det lunde ju hända, att en dylik Sedel blefve lig. gande bland andre penningar, och sådant blefve afglömdt tills Fatalie-tiden vore förbi, hvilket för Innehafvaren skulle medföra besvär och olägenhet. Jag för min del vågar ödmjukast hem - 4i6 Banlo-Utskottets Setiinkanden stalla, att ingen Prsescriptions-tid må föreskrifvas, utan med Assigneririgen få förfaras efter nu gällande författningar. Herr Biskopen Doctor Ahnqvist ville äfven för sin del hafva yrkadt ett orubbadt bibehållande af de, angående Assignering på Banken, utfärdade Författningar. De flere skal sorn emot ilen förut tillstyrkte Ad viseringen, blifvit så väl inom Högloft, Utskottet som uti RiksStånden förebragte, syntes Herr Biskopen lika gällande i afseende på alla sådane band och hinder, hvilka, utan att pä något satt oka Allmänhetens säkerhet, endast skulle försvåra Penninge-rörelsen och den enskilda crediten, och derigenom försätta flere, serdeles de aftägsnare J.andsorier, uti yttersta förlägenhet. Herr Hof-Rätls-Rådet Heijkenschiihl kunde så mycket mindre finna anledning, att nu lägga nya och ovanliga svårigheter för begagnandet af den urgamla rättigheten att assignera på i Ranken insatte Penningar, som Herr Hof Rätts Rådet tvärtom just nu, sedan Penninge-insättning i Discoriterne upphört, trodde tiden vara inne, då berörde Assignerings rättighet åter kunde vidtaga, och till allmän lättnad och förmån på förr vanligt sätt begagnas. Den foreslagne förändringen, medelst viss prasscriptions-tid för Assignat tioners inlösen, kunde, efter Herr Hof.Mätts-Rådets (anka, aldrig blifva nyttig, och vöre desto, mera öfverflödig, sorn de i Författningarne stadgade controller hittills alltid funnits tillräcklige att trygga så väl det Allmänna sorn hvarje enskild mot befarade missbruk.
TJiÅrag Jen 19 Maji 1829. om Bergs-Tings-Rälternes bibehållande 1 det skick, hvari de nu befinnas, m. rn., lät Ståndet dervid bero. S. D. Ståndet, som den 21 sistlidne Jä^ nuarii bifallit Allmänna Besvärs, och Oeconomie-Uiskottets Betänkande, N:o 12, i fråga om hemmansdelars af olika nummer sammanslående under en Hök, bi Foll , vid nu å. nyo skedd föredragning af Utskottets Utlåtande, N.o 98, i samma ämne , det uti slutet af det senare Utlåtandet gjorda tillägg vid det första Betänkandet. S. D. Föredrogs å nyo och afslogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande, N:o 97, rörande klagan deröfver, att Idf-Grenadier-Regementernas Musik - Corpser blifvit förlagde i Linköpings Stad, och skola betunga dess Fattigvårds-anstalter. S. D. Vid å nyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande , N:o 91, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 34, rörande Motioner, dels att den ännu beridna delen af Smålands Hussar-Reeemente måtte få afsitta , dels att General-Mönstring gar måtte hållas endast hvart tredje år, utan några andra mönstringar deremellan , och dels, att både Ryttare och Soldater måtte få 178 Prot.
Ständer funnit vid 1812 och I8I5 årens Riksdagar billigt, att, till ersättning och belöning för förökade besvär och utgifter i och för skattskrifningen, debiteringen samt upbörden och redovisningen af Bevillningsmedlen, anslå en viss procent, kunde densamma nu förhöjas, för att vinna utvägar till lättnad i kostnaderne vid Kronouppbörden så i Götheborg som öfrige Städerne ; Men då BevillningsUtskottet hvarken kan , genom en ökad Uppbördsprocent, föranleda till minskning i den påräknade Bevillningssumman, eller tillstyrk^ serskildte afgifter till dessa utgifters bestridande, så anser det sig ej heller kunna bereda annan utväg till en dylik upmuntran för Städernes Uppbördsman, än genom det förslag, att , i händelse Rikets Höglofl. Ständer skulle vid framdeles granskning af Bevillnings-Förordningen finna anledning bibehålla denna uppbördsprocent, på sätt 1815 års Bevillningsstadga innehåller i IV Art. 5 § I £ Mom., nu ifrågavarande uppbördsmän må införas bland de personer, 50m deraf böra komma i åtnjutande i hvilket likväl, jemte bifogande af Herr Leffler$ BevillningsUtsk, Betänkanden. 27 serskildta mening, vördsamt underställes Riket» Höglofl. Ständers upplysta bepröfvande. Stockholm den ti Mars 18 < 8* Utdrag af 1'rotocollet hållit uti Riksens Höglofl, Ständers Bevillnings Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den IX Martil 1818* S, D. öredrogs den sedan gårdagen på bordet hvilande fråga angående Krono*Uppbörds-Be« tjeningens aflönande i Götheborg samt Rikets öfriga Städer utom Stockholm. Herr Lefler yttrade; Det torde mig tillåtas upplysa orsaken hvarföre Städernas Uppbördsman icke lika med dem på Dandet lönas af Slaten. Före den tid, nu gällande Uppbörds och Be villjiings-författningar existerade , var beskattnings* sättet inom