Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande ega att uti Magisträterne föra ordet och hafva att pröfva alla åtgärder och beslut i Policemål, som af Magistraterne i Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes frånvaro och af Police-kammare i Städerne, utom Stockholm, vidtagas, hvaraf följer, att Kongl. Maj:ls Befallningshafvande om stadganden af ifrågavarande beskaffenhet alltid erhålla kännedom och äro i tillfälle alt deruti meddela nödig rättelse; dels ock Kongl. Maj:t, i anledning af .Rikets Ständers vid förra Riksdagen, gjorda underdåniga hemställan genom Circulaire dea 16 September i83o, förordnat, alt alla ifrån Öfver-Ståthållaren och Kongl. Majus Befallningshafvande utgående påbud och kungörelser, med undantag af sådane, som angå auctioner och efterlysning af förrymde arrestanter, med mera dylikt, skola, inomen månad efter utfärdandet, insändas till J ustitiaeCancelleren och Justitias-Ombudsmannen, på hvilka det ankommer att utverka ändring eller upphäfvanden af samma förordnanden, i händelse de skulle anse dem olämplige, eller finna Öfver-Ståthållaren och Kongl. MajUs Befallningshafvande hafva gränsen af deras Embetsmagt öfverträdt; Och då slutligen behofvet af nu gällande Police-förfaltningars öfverseende sä mycket mindre blifvit af Motionairen utredt och styrkt, som de förhållanden han, måhända icke utan grundad anledning, öfverklagat, synas icke hafva sin grund i författningarnes innehåll, utan härleda sig ifrån missbruk vid deras liandhafvande af de lägre Police-tjenstemännen, hvilka missbruk åter, i annan väg, än nu skett, böra till rättelse anmälas; så anse Utskotten, att motionen icke bör till någon åtgärd föranleda. Hvilket dock vördsamt underställes Rikets Höglofl. Ständers egen upplysta pröfning. Stockholm den 11 April 1834- Å Lag-Utskottets vägnar: På Höglofl.
Från Göteborg flyttades verksamheten till Uddeholm, där major Svedelius öfvertagit disponentskapet och där hans maka under en mera än tolfårig vistelse fick godt tillfälle att som outtröttlig och förekommande värdinna i ett hus, där främlingar från skilda håll så inom som utom landet ofta samlades, förvärfva den vana och erfarenhet, som sedermera såväl kommo henne till pass, då mannen år 1893 förflyttades till landshöfdingestolen i Örebro, i hvars åldriga » fyrkant » med sina minnen från Engelbrekts och Vasarnes dagar hon nu så väl förstår att sprida hemtrefnådens solljus inom de gamla, till utseende dystra murarna. V. Ö. Hanna Sparre född von Baumgarten. I det väna Östersund innehas landshöfdingestolen sedan blott ett par år tillbaka af ett nytt höfdingepar, men den korta tid landshöfdingen frih. Sparre och hans friherrinna tillbragt i dessa nordliga bygder har varit mer än tillräcklig att vid dem binda alla jämtars hjärtan. Friherrinnan Johanna (Hanna) Julia Sofia Sparre föddes i Wexiö den 27 nov. Hennes föräldrar voro öfverstelöjtnanten P. B. von Baumgarten och hans maka, född Aschan. Den 15 oktober 1861 ingick hon äktenskap med friherre Knut Ulfson Sparre och sedan början af 1896 utöfvar hon värdinneskapet i Östersundsresidenset. » Med en ädel karaktär förenar friherrinnan Sparre ett flärdlöst och vänfast väsen och är ett mönster som maka och moder. Hon har under den korta tid, hon vistats här, redan gjort sig afhållen och förvärfvat många vänner » — så lyder det i all sin enkelt knappa form dock så vältaliga utlåtande, vi inhämtat från hennes residensstad. Af friherrinnan Sparres tre barn är sonen löjtnant vid k. flottan och lärare vid Sjö- IDUN 1897 krigsskolan samt den äldre af döttrarna gift med notarien i järnvägsstyrelsen H. Rydin. diga, kunna påräkna ett välkommet bidrag till flyttningskostnaderna.
Jaha, herr Hamster jag ville bara nämna om, att jag alltid tar betalt på förhand för sådant der, att det ej blir några efterräkningar. Likaså fordrar jag, att allt blir godtgjordt, om något skadas af sakerna, jaha; ett måste jag ännu säga: att jag intet tål det något pack löper i vårt hus vi hålla god ordning och snygghet i vår gård, vi jaha. Sedan jag lofvat herr Surstedt allt hvad han önskat, lemnade han mig åt mig sjelf. Herr Surstedt ville agera far för och öfver alla sina herrar; d.v.s. han tog sig en viss magt och myndighet öfver dem; naturligtvis emot deras egen vilja. Alltid spelade han en rôle af öfverlägsenhet emot dem, och derföre ville sällan någon dröja hos honom längre än en termin. Fru Surstedt gick, hela veckan om, sotig och snusig, med utslaget hår, i köket och kritade på väggar och fensterkarmar vissa krummelurer och streck, af hvilka de förre skulle betyda hvem som ätit, och de sednare huru mycket han ätit. Uti det allraheligaste satt ekonomie-mästar Surstedt sjelf och införde i sin så kallade hufvudbok en öfversättning af fruns hieroglyfer i köket. Han var så öfvertygad om sin hustrus samvetsgranhet, att han skulle kunnat sätta sin själs salighet i pant, att hon kritat riktigt. Vidare hade herrskapet Surstedt en dotter, kallad mamsell Lina. I hushållet fick hon aldrig deltaga; men i stället erhöll hon en såkallad bildad uppfostran, och, såsom prof på sin handfärdighet, sydde hon hvarje jul en pirat åt mamma, med ett hundkräk inom en blomsterkrans, samt åt pappa en tobakspung med ymnighetshorn och hans namn. Hon spelade äfven gitarr och sjöng. För öfrigt var lilla Lina en vacker flicka och förtjust i en lång hygglig karelare som nyttjade pigues, hällor, gula handskar och käpp. Ofta hände, medan han satt och spisade, att man hörde mamsell Lina gnola: "Det är den största sorg, som jorden månde bära, att" etc. etc. Ändtligen slutade saken så, att karelaren, (eller rättare förtjusningen) reser bort; ty han blir lagsökt af pappa sedan krediten tagit slut. Mamsell
Revisorerne hafva vidare,' af anförde skäl och för att undvika förluster af statens medel genom poströfverier, tillstyrkt, att Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att de genom Kongl, förordningen den 9 September 1857 meddelade föreskrifter, angående vederbörande embetsroyndigheters skyldighet att, vid penningeförsändningar, begagna anvisningar af Rikets Ständers Bank och dess Lånekontor, måtte erhålla sådan utsträckning, att det må vara allmänna verk och inrättningar samt myndigheter, hvilka äga fribrefsrätt, tillåtet att, der sådant utan särskild kostnad eller olägenhet kan ske, vid penningeförsändningar begagna s. k. postremissvexlar, utgifne af enskilda banker eller filial-banker samt ställde att vid uppvisandet å den ort, dit vexeln skall afgå, betalas till den person eller den myndighet, til! hvilken 1 vexeln är af-edd att öfversändas, dock under vilkor, att i fråga om penningeförsändningar emellan sådana orter, som afses uti ofvanberörda Kongl, förordning, Rikets Ständers Banks och dess Låne-koutors anvisningar böra begagnas. Fråga om postremissvexlars begagnande vid leverering af statsmedel väcktes jemväl af Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer, dock utan nu skedda inskränkning till endast sådana vexlar, som af enskilda banker eller filial-banker utställas; och uti det underdåniga utlåtande, sorn af Stats-kontoret den 10 Januari innevarande år deröfver afgafs, faun sig Stats-kontoret, af anförda orsaker, förhindradt att Revisorernes — 287 — berörde förslag understödja. Men äfven uti den mera begränsade form, förslaget nu erhållit, torde detsamma icke kunna antagas, och Stats-kontoret skall i korthet framställa sina betänkligheter i detta afseende. Först må dock, i anledning af det med ifrågavarande förslag angifna syftemål, att de i orterna befintliga behållningar af statsmedel skulle genom postremissvexlars användande hastigare tillföras Kongl.
Är Adelsman i nå-, got annat RiksStånd röstägande Ledamot , eller Taleman, eller år han LandtMarskalk, då må han för den Riksdagen, hvarken sjelf eller genom Fullmägtig, sin Riksdagsmannarätt på Riddarhuset utöfva. (% §.) §• 9- Är hufvudman utSvarar mot i rikes rest, antingen i KoUtskottets förra förslag, nungens ärender eller ändrad, och 12 §. af med vederbörligt till1818 års Riddarhus stånd för enskiidta ans Ordning. 248 Ven Ig Siel etti c gelågenheter, vare hans rätt bibehållen, att Fullen agt utgifva. Adelsman sora med Konungens tillstånd i främmande Herrskaps tjenst år, åge, så vida han för sin person de ottie sista åren före Riksdagen hår i, Riket skattskrifves varit, rättighet, att såte på Riddarhuset intaga. Förekommer der någon sak till öfverläggning och beslut, sorn det herrskap angar, i hvars tjenst han år, bör han ej öfvervara beslutets fattande, hvarken in Pleno, Utskott eller Nämnd. Adelsman, som med Konungens särskilta nådiga tillstånd sig emot främmande Öfverhet nied tro och huldhets Ed förpligta! och e~ gendom eller embete under de 5:ne sista åren före Riksdagen inom Riket innehaft, må med lika vilkor 2 Morn, i denna § föreskrifvcrs såte å Riddarhuset intaga.
Visserligen finnas de, som anse de med decimalsystemet förenade olägenheterna för ett oundvikligt ondl; men de fleste skola med mig instämma deruti, att dessa olägenheter kunna undvikas. Såsom prakticerande bergsman äger jag erfarenhet om förhållandet, och ingen kan väl tro, att jag står här och talar mot min öfvertygelse. Frih. Wrede, Fabian Jac.: Efter afhörandet af Hr Lefrens sakrika anförande, hade jag trott det vara öfverflödigt att yttra mig i frågan. I sjelfva hufvudsaken skall jag derföre icke anföra något, emedan jag icke finner mig hafva något att tillägga till hvad den värde talaren framställt. Jag har begärt ordet, endast för att lill besvarande upptaga några anmärkn:r, som jag icke kunnat stillatigande förbigå. Hr Hjerta har i denna sals framkommit med en argumentation, som mången gång tillförene blifvit använd, som alltid blifvit vederlagd, men som erfarenheten visar äga behof af ytterligare vederläggning. Talaren har nemi. åberopat Frankrikes exempel. För min del får jag förklara, att jag är fiende till argumentation genom exempel; ty om exemplet skall bevisa något, måste man vara öfvertygad om 33j D e ii 27 Maj e. m. att exemplet fullkomligen passar för det förhållande, som med exemplet skall illustreras. Jag jäfvar således ej den uppgiften, att svårigheter mött för decimal-syslemets införande i Frankrike. Jag har sjelf varit i Frankrike och erfarit, alt de gamla benämningarna för mått, mål och vigt länge bibehöllos efter decimal-syslemels införande; men jag är långt ifrån a't tillskrifva deeimal-systeinet orsaken dertill. Hr Hjerta har sjelf uti den historik, han i öfversättning uppläst, framställt det hufvudsakiigaste ang:de decimalsystemets antagande i Frankrike. Förhållandet var nemi., att man ville på en gång införa en ny enhet och delningen deraf uti decimaler, dervid man utgick från en enhet, sorn icke på något vis var commensurabel med den samla enheten. Längdmätes-enheten, som infördes, kan icke med jemna siffror uttryckas i gamla enheten.
N:o 14, i anledning af väckta frågor om anvisande af Statsanslag för åtskilliga af kyrkokassorna i Skåne och Halland hitintills bestridda utgifter; BankoUtskits Utlåtanden N:o 3, i fråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekontoret i Götheborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balanserade öfverräntor å dylika lån; N:o 4, i fråga om afskrifning af 5 särskilda från Lånekontoret i Malmö utgifna diskontlån; och N:o 5, öfver Verkmästaren vid Tumba bruk, F. Bladins ansökan om ersättning för en resa i ändamål att inhemta upplysningar om pappers-fabrikationens framsteg i främmande länder; samt Ekon.Utsk:ts Mern. N:o 2, i anledning af väckt motion om rättighet för de olika Hypotheks-föreningarne att utgifva depositions-bevis; och Betänk. N:o 5, i ani. af föreslagna bestämmelser till minskande af transportsökandet bland presterskapet. FMredrogs och lades till handlingarne från MedStm ankomna Prot.Utdrag, nemi.: från Presteoch BondeStm för tiden från och med den 10 Nov. t. o. m. den 14 dennes; samt från BorgareSt:t för tiden från och med den 19 Nov. t. o. m. den 17 dennes. 1) o n 21 December. 413 Frih. Raab, Adam Christian: I anledning deraf, att några ledamöter begärt på bordet denna, från BorgareSt:t oss nyss kommunicerade motion, har jag begärt ordet. Yi veta alla, att frågans innehåll är af den beskaffenheten,att den måste så fort sora möjligt af Utsk:t behandlas, för att den skall komma att medföra åsyftadt inflytande. Af detta skäl och som den beramade kongressen snart skall taga sin början, så får jag till Hr Gr. o. Landtm, hemställa, om ej det skulle vara lämpligt, att, för frågans skyndsamma behandling, sammankalla R. o. Ad:s ledamöter i pleno antingen i morgon eller aldra sist i öfvermorgon. I ani. häraf yttrade H. Exc.
Hvarje dag har sin tunga och hvarje generation har sitt alt tänka på. Om man resonnerar på det sältet, att man har rättighet att, för beredande af en supponerad välgerning, pålägga efterkommande en börda, samt alt, såsom Utsk. yttrat, den kommande generationen icke kan blifva missnöjd, om den derigenom får ökade skatter, så tior jag, all man med mera skäl kan säga, att våra efterkommande skola hålla oss räkning och välsigna oss, om vi icke hafva lågt stora böTdor på dem. lag tror, alt en efterkommande generation befinner sig i samma förhållande, som de efterkommande i en familj, hvilka mest välsigna sina förfäder, om de lemna dem egendomar, som icke äro för myckel skuldbelastade, och i öfrigt låta dem sjelfve få besörja sina egna angelägenheter utan band af alltför många förut gjorda dispositioner. Frih. Cederström: Då redan flera talare dels begärt, dels medgifvil återremiss å ifrågavarule morn., bör jag icke hafva för afsigt all yrka bifall, men jag önskar inlägga en bestämd gensägelse emot de åsigter, som af den siste talaren, Hr Hjerta, blifvit uttalade, på det att Utsk., då ärendet återkommer lill Utsk., matte förnimma, att sådana åsigter icke blifvit inom R. o. Ad. lemnade utan gensvar. Den värde talaren utgår från den grundåsigt, som skulle R. St. böra fatta beslut endast i afseende på sädane förelag, som kunna verkställas under den korta tiden, sora förflyter mellan Riksdagarne, och icke sträcka sin blick, sin omtanke eller sin verksamhet längre in uti framtiden än för 2 å 3 år. Under sådane förhållanden skulle det icke vara värdt att bygga en kanal af något större längd eller något fästningsverk af större omfång, man finge inskränka sina tillgöranden inom en, efter min tanke, alltför trång begränsning. Om Hr Hjerta smickrar sig med den föreställningen, att hans åsigter i Den 20 September e. m. 11S detta hänseende vunnit gehör inom R. o.
Siats-Utskottets Utlåtande N:o 52, angående anvisande af medel för fortsatta arbeten å Statens vestra stamjernbana emellan Stockholm och Cathrineholm, blef, vid nu förnyad föredragning al Ståndet bifallet. Vid nu förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottels Betänkande N:o 15, i anledning af väckta motioner, angående dels den s. k, Tolagens utgående på sätt före senaste riksdag varit stadgadt, och dels upphörande af vågoch stämpel-penningars erläggande, blef, på grand af framställda anmärkningar, Betänkandets första punkt återremitterad; hvaremot andra och tredje punkterna i berörde Betänkande, äfvensom samma Utskotts Belänkanden: N:o 14, i anledning af väckta motioner, angående upphörande al nederlagsrätt för bränvin och sprit, m. m.; N:o 15, angående den så kallade kurhus-afgiften; och N:o 16, i anledning af väckt förslag om förändring i Kongl. Kungörelsen den 15 December 1854, angående kortstämplingcns verkställande, af Ståndet biföllos. S. D. Föredrogs och remitterades till Expeditions-Utskotlet Kongl. Maj:ts nådiga Svar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagne Grundlagsförändringar. Den 11 Februari. Frän Högloft. Bidderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskotlets den 4 och 8 dennes bordlagda Utlåtande N:o 47, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Första Hufvud—titel, stadnade Ridderskapet och Adeln uti följande beslut: Utskottets tillstyrkanden uti Usta punkten, 2:dra punktens begge momenter, Prat.-Utdrag den 11 Februari 1860. :te punkten biföllos. Med afslag å Utskottets framställning i 5:dje punkten, mom. b, beslöt Ridderskapet och Adeln, att från och med början af det år, hvarunder H. K. II.
Bohm. 8 — 58 — Kongl. Konvoj-Kommissariatets Hildert}. Utlåtande, i anledning a f 1843 ars Revisorers anmärkningar vid Kommissariatets räkenskaper. Storma lt tigste Aller nå di g-ste Konung! Genom nådig Remiss af den t6 sistlidne månad, har Eders Kong}. Maj:t till Konvoj-Kommissarialet öfverlemna!: Rikets Ständers sednast församlade Revisorers Berättelse, i hvad den rörer verkställd granskning af Konvoj-Kommissariatets räkenskaper för åren t84o och i84i» med nådig befallning alt deröfver med förklaring till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma så tidigt, alt densamma, efter föregången underdånig anmälan inför Eders Kongl. Maj:t, måtte kunna inom medlet af nästa månad till Fullmäktige i Rikets Ständers RiksgäldsKontor öfverlemnas. I anledning häraf får Konvoj-Kommissariatet underdånigst anföra: Sedan Rikets Ständers Revisorer anmält, det Kommissariatets räkenskaper, så väl för de utgifter och kostnader, som äro gemensamma för Sverige och Norrige, sorn för alla öfriga å Handelsoch Sjöfartsfonden särskilt anvisade utgifter, blifvit i Eders Kongl. Maj:is och Rikets Kammar-Rätt för båda revisions-åren 1840 och 184 *» utan anmärkningar granskade, och i medföljande Tabell summariskt uppsatt resultaterna af Kommissariatets räkenskaper för dessa år; hafva de i §§. i, 2, 3, 5, 6, 7 och g framställt åtskilliga, ur Kommissariatets handlingar hemtade förhållanden och underrättelser, vid hvilka Konvoj-Kommissariatet, för sin del, ej har något att rätta eller erinra; och då dessa af Revisorerne sålunda berättelsevis anförda förhållanden för öfrigt icke innebära någon anmärkning emot Konvoj-Kommissariatet, torde vidare upprepande eller förklaring deraf ej erfordras.
Hennes afgjorda böjelse till studier och theologiska, ja metaphysiska tankeämnen, hennes lefvande inbillningskraft och redan vid sjunde året framlysande fallenhet för skaldekonsten, hennes förnämsta nöje, att på sina lofstunder roa lekkamraterna med sagor, dem hon emellanåt uttänkt och i minnet sammanväft, – allt detta, visande sig vid sidan af en lika afgjord ohåg och tröghet för vanliga fruntimmers-arbeten, var i föräldrarnes ögon betänkliga förebud till en framtid, som genom sådan rigtning skulle endast bli olycklig. Sjelf säger hon derom i den egenhändiga lefvernesbeskrifning, som hon i sitt tjugusjunde år uppsatte på Cancelli-Rådet v. Stjernmans begäran 111: ”De visste nogsamt, att ingen grufva någonsin uppfunnits på Parnassen, och att ett lärdt fruntimmer, med ingen annan brudskatt än sin lärdom, kunde dömmas till KlosterOrden; och som den icke är i anseende i Sverige, tyckte de mera om, att uppföda sin dotter till en skicklig Hustru, än bland Vishets-gudinnorna”. Men om sålunda både fader och moder, i sin välmening, ville hindra flickan att bli ett ”lärdt fruntimmer”: så var likväl blott modren deri conseqvent och sträng; då fadern åter, gång efter gång, bevektes till undantag, otillräckliga för en ordentlig undervisning, men tillräckliga att gjuta olja i den eld man ville släcka. Så t. ex. medgafs henne till och med Latin, men endast vecktals, eller när broderns informator, en ung Tideman, var ledig från sina Upsalaterminer; hvad hon då hann inhämta, fick hon aldrig emellanåt underhålla eller fortsätta. Slutligen samsades man dock derom, att hon, utom ”de vanliga qvinnoslöjderna, såsom söm, ritande, spånad och dylikt mer”, skulle få rigtigt lära sig Tyska. Om Fransyska ville man ej höra talas; men deremot fann man för godt, att bibringa henne Musik; ”till hvilken jag”, säger hon, ”hade stor lust, så att jag vid åtta års ålder spelte på Clav-Cymbal efter noter”.
Provins-räkeuskaps-kontoret icke derunder medhinner mera arbete, än som svarar emot 104 \ månader, och tjenstemännen inom de andra Kontoren, hvilka ännu icke fått något biträde ifrån Provins-räkenskapskontoret, icke kunna ryckas ifrån sina göromål för att handlägga sådana, som höra till nyssnämnda Kontor, så måste under första året återstoden af det arbete, hvartill granskningen af landsboks-räkeuskaperna blifvit uppskattad, eller för 27 | jemväl uppdragas åt extra biträden; och då slutligen svårligen undvikas kan, att vid en sådan förflyttning af tjenstemän från ett Kontor till ett annat, som blifvit ifrågasatt, någon arbetstid åtminstone i början går förlorad, och det ej heller synes obilligt, att dervid något rådrum beviljas de förflyttade tjenstemännen att göra sig närmare bekanta med de nya, sannolikt till en del för dem främmande göromålen, men tillika angeläget är, att icke tili följd häraf revisionsarbetet på det hela må komma att fortskrida långsammare, än förut, så kari detta ej på annat sätt afhjelpas, än genom användande af extra biträden, hvarföre dock ej längre tid torde behöfva anslås, än 34^ Hvadan det revisionsarbete, som genom extra biträden skulle ombesörjas, komme att omfatta en revisionstid af tillsammans 84 månader, och godtgörelsen till dessa biträden, beräknad efter full aflöning för tjenstemän i lägsta lönegraden, skulle sammanlagdt belöpa sig till en summa af 7,0(10 Riksdaler 86 öre. Genom det nu anförda har Kammar-rätten sökt visa såväl under hvilka förhållanden, sorn på hvad sätt det syftemål kan vinnas, hvarom Rikets Ständers Revisoser gjort framställning, äfvensom den kostnad, hvilken skulle derigenom förorsakas statsverket.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. lät R.' o. Ad. bero vid den ifrågav:de voter.-proposm. Fortsattes behandlingen af Allm. Besy.- o. Ekon.Utskds Utlåt. N:o 161, dervid förekom: Förslaget till Förordning om Kommunalstyrelse på landet. ggme 28 och 31 enl. Utsk:ts förslag. Tillkännagåfvos vara godkända af MedStm samt biföllos, ggme 29, 30 och 32. Tillkännagåfvos vara antagna af MedStm och biföllos. § 33 enl. Utskits förslag. Tillkännagafs vara bifallen af MedStm. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: För min del har jag ingenting mot redaktionen af ifrågav:de g, om de i 2:dra mom:t förekom mande orden »till underhåll för vissa, dess gemensamma nytta afseende ändamål blifvit anslagen» utgå, hvarföre jag, med borttagande af dessa ord, får anhålla om bifall till g:n i öfrigt. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: I den af Gr. La gerbjelke gjorda anmärkningen anhåller jag att få förena mig. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. bifölls gm enligt Utsk:ts förslag med uteslutande från mom. Den 5 Oktober f. m. 75 a) af följande ord: »och till underhåll för vissa, dess gemensamma nytta afseende ändamål blifvit anslagen». §34. Tillkännagafs vara bifallen af MedStrn. Gr. Lagerbjelke: Upställningen al denna g vore ganska riktig, om man på ett föregående ställe bibehållit komiterades förslag ang:de omröstningssättet i kommunalstämman; men då detta blifvit ändradt, får jag anhålla om en redaktionsförändring af §:n, hvarigenom densamma komme att lyda sålunda: »Vid omröstning ege hvarje kommunalfullmäktig en röst. I öfrigt gälle kommunalfullmäktige till efterrättelse, hvad för kommunalstämman stadgadt är». Innehållet blir fullkomligt detsamma, som i det ursprungliga förslaget, men redaktionen blir riktigare och en pleonasm undvikes. Gr. Sparre: