Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I enlighet med hvad förestående Tabell visar, utgjorde MagasinsFondens tillgångar och fordringar, som utbalanceras i 1837 års Hufvudbok , ett sammanlagdt belopp af 445,189: 37. 2. För att närmare kunna inhämta beskaffenheten af desse tillgångar och fordringar har en utredning blifvit författad, deraf synts, att balancen bestod uti: l:o Contant behållning 25,062: 34.11. 2:o Fordran för utlemnad Spanmål till District-Magasiners bildande 59,092:35. 5. 3:o Värdet af förre Magasins-Styrelsens Meubler och Inventarier' 2,231:32.— beter och Inventarier Balance till påföljande äret: Transport 86,387: 6. 4. 4:o Värdet af öfverlåtne fastigheter till flere allmänna behof 54,699:43. 3. 5:o Magasins-Fondens fordran hos 1826 års Crediliv-fond, endast och allenast en ziileruppställning 67,142: 41. — 208,229’ 42. 7 6:o Egentlig balance, som utgjordes af sådane fordringar, hvilka a) under loppet af åren 1838 och 1839 dels blifvit betaldte, dels till afskrifning beviljade 55,574:30. 7. b) berodde på vederbörande anlhori teters tillgörande i hänseende till beloppens afskrifning 150,539: 35. 5. c) voro under indrifning hos Gälde närer, som till största delen sakna tillgång 30,845:24. 7. 236,959: 42.7.
Hus och Inventarier ega Herrar Fullmägtige alt vidtaga de åtgärd Stats-Utskottets Betänk anden. yo3 der, som Herrar Fullmägtige pröfva Läst och lämpligast vara, intill dess näst härefter kommande Rikets Ständer blifva i tillfälle att derom förordnande meddela. 6:0 Till utlåning på inhemska äfven så väl som utländske lill införsel och begagnande lofgifne tillverkningar, varor och rudimaterie!’, må under den nu för utlåningen faststälde tid, årligen få användas en Summa af högst 100,000 R:dr Banco. 7:0 Dessa.Lån, vid hvilkas beviljande likväl må tillses, att penningar till Lombard-Lånen alltid äro att tillgå, meddelas lika som sistnämnde Lån på 3 och 6 månader, dock ej på mindre Summa än xoo R:dr samt mot Sex procents ränta, pien endast en half procents provision öro Omsättningar af Lån upphöra och den förr brukliga Stämplingen anlages åter på det sätt, att panter, beländte på 3 månader, få stämplas på lika tid, och de som belänas på 6 månader, ej eller på längre tid än 3 månader. 9:0 Med innehållning af ränta och provision förhålles likasom förut vid omsättningar. L no4 Sta ts-U tskottets Betänkanden. 10:0 De nu föreslagne förändringar laga sin början med nästkommande år 1824. 11:0 Under den fortsatte
Sluteligen fulleracles Rikfens Ständers lkx, peclition VIN Bränwins-bränningen, om Uealilatious-Planen, och om Lanco-skulders li^uiclation man och man emellan. Högloflige Ridderskap^ och Adeln ätskilldes klockan z til Tolf. In käenr krotocolli 6. Lilvsrliolps, >z66 »» Lördage;^ den 14. Junii. Istenum klockan 9 förmiddagen. ans Lxeellencr Herr Grefwen och landtMarch. Ike». En sraga är för någon tid sedan wäckt af en af RidderchapetS och Adclns ledamöter, huruwida Aullmagkige i kancjuon och RiksgäldsOoniuiie, kunna, jamte fina Fulimagrigchap, sin Rlködagsmannarätk u lönna. Osmer denna fräga torde Högloft. Ridderchapek och Adelil nu behaga stackbo, ers§ Herr von Rosenstein, I^ils. Da denna fraga wäckreS, tog jag mig den friheten rilsiyrka Högloft. Ridderchapek och Roel, ak mwm sträcka ten lil sina egna ledamöter, för at icke synas ensamt befatta sig med hmad egemelige.1, rörde de öfriga Smnden. Bonde-Smndet har nu afgjork, ae desi Fullmägkige i Lrn^nrn och Riksgälds LolNocker icke kun, na waljas ril Riksdagsmän. H oad bestnt de »wänne andra Ständer, ock raga, fa är sörhallandet med Riddrrchap.c och Adelli olika. De öfriga SmndenS Ledamöter waljaS. H-varje Swensk Adelsman är född Rikdagsman, antingen fason, Huswndman för sia ärt, ester genom det förtroende han af en annan ätt kan erhålla; dek ankommer således pä Riddercha» xet och Adeln at afgöra, i hwad mon de wilsta in» chra,ika denna rättighet för wära Lmcooch Riksgälds - Fullmagriga.
Detla förhållande hade också haft den för denna ort olyckliga påföljd, att, då innehafvaren af extra provincialläkare-tjensten i Wernamo distrikt under förliden sommar erhöll transport till annan befattning, ingen sökande anmält sig till berörda tjenst, oaktadt densamma redan 2:ne gånger blifvit kungjord ledig; och, enligt motionärens tanke, funnes ingen utsigt dertill, alt någon kompetent sökande hädanefter anmäler sig till en provincialläkare-tjenst med blott 1,000 R:drs lön, så länge dylika befallningar med 1,500 Ibdrs lön flerestädes funnes att söka; hemställande på grund häraf motionären, alt Rikets Ständer hehagade bevilja en årlig lön af 1,500 R:dr för provincial-läkaren i Wernamo distrikt, i likhet med hvad de öfriga provincial-läkarne i Jönköpings län innehafva. c) af Riksdagsfullmägtigen B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län, som, under erinran om beskaffenheten af det i Sotenäs, Stångenäs, Sörbygdens, Qville och Tunge härader af nämnda län inrättade extra provincialläkare—distrikt och hurusom detsamma, innefattande flera i hafvet utskjutande uddar och öar, med en folkmängd af öfver 33,000 personer, utgjorde ett bland de svåraste och mest besvärliga distrikter i riket, fästat uppmärksamheten derpå, alt, om en ordinarie läkare i denna från städerna aflägsna ort för all framtid skulle kunna påräknas, det hlefve nödvändigt att tjernsten försåges med sådana löneförmåner, att dess innehafvare erhölle en lön, åtminstone jemngod med den provincial-läkaren i andra, vida fördelaktigare distrikter åtnjuter, helst ifrågavarande distrikt bestode af en till större delen obemedlad befolkning samt, uti det för extra provincial-läkaren i dessa härader gällande Kongl. Reglemente af den 25 Februari 1859, uttryckligen blifvit föreskrifvet, att denne läkare icke finge med sin befattning förena någon annan läkare-beställning, hvadan denne tjensteman alltid vore för sin bergning hänvisad till det tjensten åtföljande arfvodet, 1,000
Fru Abenius, den snålvargen, öfverträffade sig sjelf. Hon bjöd på syltad ingefära, tokayer, äkta tokayer efter hvad hon flerfaldiga gånger upprepade, och mandelberg. Man höll i ända till klockan två på eftermiddagen. Abraham Abenius gick nere i apoteket och var vid miserabelt humör, derför att han ej fick något matbud. Då en gammal gumma gång på gång begärde för tre skilling nerv-och hjertstyrkande droppar, slog han näfven i disken och skrek: — Hut, kärring, jag är inte döf. Hvar dag vid elfvatiden kunde man vara säker om att möta någon af » b armh ertigh etsmy rom a », hvartill öfverupp-syningsman Melin, stadens qvickhufvud, döpt dem.Stacken de drogo till växte så småningom. Broderier, mellanverk, öfverkast, påsar till orent linne, lampbrickor o. s. v. tornades upp hos fru Strömmer. Och så skänkte den stora allmänheten, rörd af fru Strömmers vädjande till dess barmhertighet, en hel del saker. Handlande Pettersson gaf ett stycke förlegad sits, handlande Lans ett dussin osäljbara parfymer, spanske konsuln en stor oljetafla o. s. v. Inez arbetade på en divanmatta, hvars mönster hon sjelf ritat, något som hon också geraa påpekade. Ett par näpna amoriner, ridande på hvar sin praktfulla fjäril, bombarderade hvarandra med rosor, purpurfärgade, ljusröda, mossgula, alabasterhvita. Den dagen barmhertighetsinyroma voro hos konsulinnan Gejer, kom värdinnans bror, stadsarkitekten, in och konverserade med damerna. — Jag har hört så mycket talas om er divanmatta, sade han till Inez, hvilken höll på att bottna. Kan man få se den? — Gerna. Hon vecklade ut arbetet. Arkitekten tog upp pince-nezen och klämde den fast på sin trubbiga näsa. — Förtjusande! utbrast han. — Tycker ni, sade Inez och smålog. — Ni har artistiska anlag, sade arkitekten utan att vända blicken från mattan. — Det påstod också professor Ahlander, hvilken umgicks hemma.
Detta är en sak, som de fyra ofvannämnde unga konstnärerna hade iakttagit, och deras utställda arbeten tillhörde i regeln hvar och ens senaste produktion. Det ligger i sakens natur, att då en medlem af ett kungahus befattar sig med konstnärlig produktion, allmänheten med särskildt intresse skall följa hans eller hennes försök på " detta område; men det ligger ingalunda i sakens natur att, såsom ofta nog är fallet, samma allmänhet skall behöfva rycka på axlarne åt denna produktion och taga för afgjordt, att dess förtjänster äro mera kungliga än konstnärliga. Visserligen är det nära till hands, att en furstlig målare ofta endast blir en mer eller mindre skicklig dilettant; men att så icke alltid är fallet, därpå lemnar just denna utställning tillfredsställande bevis. Prins Eugens taflor: figurer och landskap i olja och pastell, ådagalägga en omisskänneligt konstnärlig begåfning. Särskildt hans landskap Yisa&gt; att han äger en öppen blick för det pittoreska — denna afundsvärda gåfva, som så mången konstnär med namn aldrig fått; att han besitter en god naturiakttagelse och ett fint färgsinne. Ett par af hans små oljeskizzer, som äro verkligt stämningsfulla, och en större duk (porträttlandskap) tyda på, att han f. n. framför allt lyckas i återgifvandet af det stora landskapet med vidsträckta lointainer och trots de små måtten kan gifva illusion af vidd och afstånd. Oskar Björck, af hvilken som bekant Nationalmuseum redan förvarar två flgurtaflor, uppträdde här uteslutande som porträttmålare. Jämför man, hur han lyckats i de båda arterna af sin konst, måste man ovillkorligen gifva företrädet åt den mera fria genren. Hans porträtt äro ännu något hårda, och ehuru han i flere af dem på ett verkligt ypperligt sätt gifvit uttryck åt förebildens personlighet, lyckas han dock ej alltid då det gäller anletets rent arkitektoniska likhet. Ett drag som visar att vi ha en genremålare framför oss är, att han gärna sätter in sina porträtt i en genreartad situation och omgifning — något som ju också i hög grad bidrager att gifva en sann och verklig bild af personen i fråga. Ett framstående konstverk af denna art är porträttet af konst/ TVÅ KONSTUTSTÄLLNINGAR, 55
Hur det var, kände de försumliga bland flickorna en viss ängslan och samvetsqval vid tanken på, att numera endast ett år återstod af deras glada skoltid. Under de förflutna åren hade de varit oftare lata, än flitiga, oftare håglösa, än intresserade, oftare oordentliga och likgiltiga för sitt arbete, än verkligt samvetsgranna. Och när skolan var slut, gingo de ut med det sorgliga medvetandet att icke ärligt ha försökt sitt bästa. Derför pluggades det med förfärlig ifver den sista tiden, och lärarne hade icke tillfälle till en enda anmärkning. Lillis franska verber trillade som ärter ur hennes mun; Agnes årtal, som kostat henne ett grått hårstrå, efter hvad hon sjelf sade, fastnade på hvar sin spik i hennes hufvud, och Berthas examensskjorta erhöll ordentliga knapphål och icke alltför mycket hopsnörpade linningar. Kort sagdt, allt var en enda täflan i alla möjliga dygder, och Bella tog Hannas tillbakadragenhet, som en yttring af den allmänna förtviflade fliten. Hanna var glad öfver att få vara i fred för alla frågor och längtade blott efter den dag, då hon skulle få resa hem. Hvad skola ni taga er för i sommar, flickor? frågade Bertha, då de en morgon stodo ute på gatan väntande att dörrarne till skolan skulle öppnas. Jag kommer att vara i Hangö med mamma, sade Jenny Stenman. Doktorn säger, att jag har bleksot. Det är då ej att undra öfver, då du snör dig så oförnuftigt, sade Bella med en ogillande blick på Jennys smala, inklämda midja. Förlåt, jag snör mig visst icke hårdt, utbrast Jenny hetsigt, jag kan få hela handen in mellan snörlifvet och kroppen. Det skulle du få, om du också droge till dig, så du vore smal som en alnsticka. Kroppen är ju elastisk, vet jag! Och Bertha spände med välbehag ut sina kraftiga lungor och gjorde några gymnastiska svängningar med sina runda, starka armar. Tacka vet jag, att kunna sprätta med hvar fena utan att vara inklämd i dessa välsignade burar! Hvart reser du, Bella? Vi skola vara på vårt kära Fågelvik, svarade Bella. Jag skall arbeta i hushållet och hjelpa mamma med trädgården.
Ropades ja. Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera om R. o. Ad. behagade bifalla den uti förevande punkt föreslagna votens-propos. N:o 16, men härvid ropades starka nej, blandade med ja; i an led n. hvaraf Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. ogillade samme votens-propos. samt då svaren härvid utföllo med starka ja, jemte åtskilliga nej, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. Hr Stuart begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande votens-propos. Den som bifaller den uti StalsUtsk:s mern. N:o 319, i fråga om 28 punkten af samma Utsk:s utlåt. N:o 242 föreslagna votenspropos. N:o 16 voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, varder förenämnde votens-propos. af R. o. Ad, ogillad. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: •fa — 14. Nej — 41. 29:de punkten. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att pä grund af den utredning StatsUtsk. gifvit åt denna punkt, R. o. Ad. torde finna att den deri förekommande fråga jemte den derom föreslagna votens-propos. N:o 45G Den 25 September. 17 hade förfallit, till följd af R. o. Adis i afseende på 28 punkten fattade beslut. Ropades ja. 30:de punkten. Lades till handlingarne, 31:sta punkten. Hr von Hartmansdorff: Hvad som menas med dessa orden : ”alla arrenden af Statens egendomar som äro till särskildte ändamål anvisade etc.” är icke af Utsk. närmare uppgifvet. Skulle deruti innefattas sådane egendomar, som äro upplåtna till hvarjehanda ändamål och der egendomens begagnande mäste hafva ingått i syftemålet med upplåtelsen, emedan arrendet eljest icke uppfyller sin bestämmelse, så vore detta högst skadligt. Sådane upplåtelser hafva verkligen ägt rum. Så har t. ex.
Den förra är serdeles kort, i förhållande till höjd och bredd, och tornets framsida, som utan hvarje öfvergång tvärt afskär kyrkans skepp, ger åt dess yttre något oproportioneradt, likasom bredden åt det inre. Eljest måste medges, att den är den mest helgjutna af de nya kyrkorna härstädes; men också den ger intrycket af ett blott försök att härma en storhet, till hvars upphinnande krafter felat. Men allt detta kan kanske vara likamycket utan vigt för dem, hvilka sett München, som för dem, hvilka ej besökt detsamma. Må det dock qvarstå såsom ett omotiveradt tadel mot allt det omotiverade beröm, man slösat på byggnadsföretagen derstädes. Om det yttre icke serdeles slår an, så står deremot det inre i dessa byggnader genom rikedom och smak öfver allt, hvad en man i förf:s skor sett, och man har svårt att föreställa sig någon mera skön och glänsande inredning, än den i Glyptotekets och Pinakotekets loger och salar, i det nya residenset och Allhelgonakyrkan. Äfven Ludvigskyrkan och den östra flygeln af slottet, hvilka nu som bäst inredas, lofva att värdigt stå vid sidan af de förra. Öfverallt finnes en förvånande rikedom på guld, marmor, stukkatur, basreliefer, enkaustiska och freskomålningar. Allt är så väl och smakfullt ordnadt, att det ingenstädes förefaller öfverlastadt, icke ens i hofkapellet, der likväl ögat icke mötes af annat än guld och freskobilder. Enkaustiska måleriet är en åter ny, gammal konst, som finnes använd i residenset och i Pinakotekets loger. I Aukyrkan ses Ainmillers berömda glasmålningar, en annan dylik nyuppväckt konst. Så har den nya tiden från forntiden tillegnat sig redan försvunna uppfinningar och glömda färdigheter. De förnämsta fresker finnas, i Ludvigskyrkan och Glyptoteket af Cornelius, i residenset af Schnorr, Zimmerman och Petter Hess, samt i hofkapellet af Heinrich Hess, som uteslutande håller sig till det heliga måleriet och nu som bäst arbetar i Basilikan.
Utdr. d18 Dec. \93\, 53 Koppar rå1 Fölbud emot utförsel af rå koppar och emot införsel af spelKortspel Vkort och krut utsattes, äfvensom för krut-utförsel endast efter Krut.. J serskildt tillstånd. Tullbesläm. enl. Bet. N:o 29 gillades. Kreatur, Nötkreatur, större eller mindre. Tullen bestämdes, enligt Utlåtandet N:o 45; i öfrigt gillades Betänkandet N;o 29 för Litt» K; Litt. L. Lackerade arbeten af träd} Mörbjödos till införsel, andra slag J Ljus: Talg-; Likörer. Denna rubrik antogs, enligt Utlåtandet N:o 45. Tullhestämmelserna för dessa och öfriga varu-artiklar under Litt. L gillades, enligt Betänkandet N:o 29; Litt. Af: Malm, rå och osmält, Jern samt alla andra slag, ej nämnda, forbjödos till utförsel; Messing, arbetad: Lahn oägta, andra metallarbeten, med eller ulan förgyllning, försilfring eller plaitering. Tullbestämmelserna för dessa och öfriga varuartiklar under Litt. M. gillades, enligt Ullålandet N:o 20/ Litt. N och O: Betänkandet N.'o 2.9 bifölls; Litt. P. Plommon, Cathrinoch Sviskon samt Pommeranserr Utlåtandet N:o 45 gillades. Poreelaine: Betänkandet N:o 29 gillades^ med tillägg enligt Utlåtandet N:o 45> och med förbud emot införsel af måladt eller tryckt Poreelaine; i öfrigt gillades Betänkandet N:o 29; Litt. Q. och R. Betänkandet Nm 29 gillades, med tillägg, vid rubriken ren tungor, af ordenr och renkött; 1 belädes med införsel-tull. 54 Fröt. TQtdr. d. 18 Dec, i83,f. Litt, S:
( De många byarne, hvilka uppfyllt Östgötha-slätten, förminskas till antalet årligen genom fortgående laga skiften. Under de sex år, hvilka denna underdåniga berättelse, enligt Nådigste befallning, bör omfatta, har skiftesverket fortgått sålunda att: År. Antal laga skiften som Vid förmedladt hemmantal. 48 98 160 178 4,807 11 4 1846 36 66a 109 81 4,704 39 1847 32 821 139 133 3,239 1 3 Summa 296 38111 898 914 32,982 31 9 Vid dessa utflyttningar bemödar sig hvar och en att bygga den nya bostaden så rymlig och vacker, som han har råd till; ägorna skola ock genom nya hägnader skiljas från grannarnas, så att hvar och en får sköta sin jord efter som han bäst finner 3 för godt, utan intrång eller hinder af andras olika sätt att behandla sin. Härigenom medtagas de egentliga skogarna uti slättbyggdens grannskap betydligt, och 'de aflägsnare tillgripas småningom mera och mera; men sjelfva slätten förändrar sig jemväl, blir år från år, genom de vid utflyttade bostäderna skeende trädplanteringar, mindre kal; och man bör kunna förvänta sig att den uti en framtid lår ett mycket behagligare utseende för sommaren och för höstetiden ett mindre ödsligt. lillväxten af backstugor fortgår jemväl såsom en nödvändig följd af folkmängdens ökande. Deras antal, som år 1842 var omkring 3,650, uppgår nu till nå^ot mera än 8,000, förutom torp samt undantag eller afsöndringar från hemman. Vid missväxtår utgör denna obesutna befolkning en betydlig olägenhet; men olägenheten ersättes under de vanliga åren derigenom att jordägarnc hafva god tillgång på arbetsfolk till de odlingar och företag, hvilka årligen utföras till egendomarnas förbättring, väg-omläggningar, byggnader, m. m. §• 2. Invånare, Folkmängdens ökning har under åren 1842—1847 fortfarit, ehuru ej uti helt och hållet enahanda förhållande som de föregående.
Det är ju midt i höbergningstiden och det färska höet är ännu ej inkördt. Men nog äro vi bra sjåpiga, om vi ej våga bryta oss in som andra hederliga tjufvar och tigga oss en bit golf att ligga på. Nu går jag och dunkar på farstudörren. Vänta, Bertha, Verna tog henne i armen, deruppe är ju ett loft, till hvilket dörren står på glänt. Der sofva bestämt gårdens pigor Ja, du har rätt, ära vare din upptäcktsförmåga, Verna Sommarsol. Jag klifver genast dit upp och rekognoscerar. Sakta bara, och ställ inte till något spektakel, varnade flickorna. Var bara lung-qvist! hviskade Bertha och var i ett nu uppför stegen till loftet. Det spännande i situationen kom de öfriga att glömma sin trötthet för en stund och de afvaktade med otålighet utgången af Berthas höganloftsfärd. Ganska riktigt, vi äro på rätt spår hördes Berthas röst uppe på loftet. Jag hör några ljufliga nästoner härinifrån ts! en två tre fyra, i fyra olika tonarter. Tänk, om det vore drängarne! hviskade Alma nedifrån med skrämd röst. Schsch! Skulle jag inte kunna skilja mellan manliga och qvinliga näsljud? Vänta, nu skall jag väcka de sköna på ett högst delikat sätt Inga dumheter nu, Bertha, varnade Alma, mins, att vår nattro står på spel. Men Bertha var nu på sitt galnaste humör och inga varningar hjelpte. Hon lade munnen tätt intill dörrspringan och begynte gnola helt sakta: „dåne liksom åskan, systrar, högt vår fosterländska sång!“ Derefter lyssnade hon med spända öron. Intet resultat! rapporterade hon. Skynda dig att väcka dem, jag förgås af trötthet! gnälde Alma der nedifrån. Tyst! det lät, som om en af pigorna snappat efter en fluga nu suckade en af dem Nej, det är bäst att taga en mindre högstämd visa. Och till de nedanståendes förskräckelse drog hon till med: „Raatikkoon, raatikkoon Vanhat piiat pannaat Söta Bertha, tyst, du ställer ju till skandal, bådo röster nedifrån. Aha, det tog skruf, blef svaret.
Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Mara 1866, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, angående en redaktionsförändring i 60:de §:n Regeringsformen. Bland bevillningar till fyllande af hvad Staten kan utöfver de ordinarie inkomsterna erfordra nämnas i 60:de §:n Regeringsformen Accismedlen, Chartce-Sigillatceafgi/ten och Husbehof'sbränneri-medlen, af hvilka accismedlen blifvit vid sistlidna riksdag, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit i dess då afgifna nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof föreslagit, af Rikets Ständer, enligt hvad i deras underdåniga skrifvelse den 23 November 1863 omförmäles, uteslutna från beräkningen af Statsverkets inkomster, sedan saluaccis-afgiften af städerna upphört att utgå, samt chartse-sigillatae-afgiften från och med 1859—1860 årens riksdag upptagits bland Statsverkets bevillnings-inkomster under benämning af Stämpelpappersafeiften, äfvensom Husbehofsbränneri-medlen från och med 1844—1845 årens riks ö * dag under benämning af Bränvinsbrännings-afgift. Vid sådant förhållande, och då Konstitutions-Utskottet ansett i grundlagen icke böra omförmälas statsinkomster, som ej mera finnas till eller fått förändrade benämningar, Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 11. 9 ningar, har Utskottet funnit en redaktionsförändring i berörda hänseende erforderlig, och får alltså vördsamt föreslå följande förändrade lydelse af Regeringsformen. § 60. (Nuvarande lydelse, sådan den före(Den föreslagna lydelsen.) kommer i de af Kongl. Maj:t i samman hang med den nya Riksdags-ordningen föreslagna och numera af Rikets Ständer samfäldt antagna ändringar i Regeringsformen.)
Om han i besittning af en ny rikedom skall återfalla i sitt förra lefnadssätt, det är något, som angår ingendera af oss begge. Det är nog för mig, att Hermione blir hans maka ... det är mitt mål ... och för dig bör det vara nog, att han till sista obolen betalar dig sin skuld. Det är du sjelf, som skall sätta honom i stånd dertill. Lemna honom blott i ro, och han skall om ett halft år härefter för andra gången vara trolofvad med den rike Krysanteus’ dotter, om ett år härefter vara hennes make och arfving till hela hans förmögenhet. Baruk hade med uppmärksamhet lyssnat till Petros’ föreställningar. Ehuru den gamle mäklaren alltsedan gårdagens uppträde mellan honom och Karmides samt upptäckten af dennes förhållande till Rakel, kände för honom ett häftigt uppspiradt hat, så att han var färdig lyckönska sig till Karmides’ oförmåga att betala, emedan detta beredde honom tillfälle utkräfva hämd; så erfor han likväl en böjelse att se saken ur en annan synpunkt. Han hade att välja: å ena sidan förlora en betydlig summa penningar på en nu slösaktig son af de föraktlige Gojim, att bära harmen af en misslyckad affär; å den andra att återfå hela det utlånade kapitalet tillika med de fastställda räntorna – trettio till fyratiofem för hundra! Det låg för honom en stor retelse uti att genom klokhet, förutseende och tålamod återställa en såsom ohjelpligt förlorad ansedd affär och förvandla den väntade svåra förlusten till en lysande vinst, och detta så mycket mer, som det alltid hade varit hans stolthet att förelysa de yngre köpmännen bland sina landsmän med exemplen på en omtanka, ett förutseende och en förmåga att begagna omständigheterna, som hitintills alltid gjort lyckan till hans följeslagarinna. Hans yngre yrkesbröder menade redan, att han skulle förlora på Karmides; han skulle nu sannolikt kunna visa dem, att han hade sett längre än de – att han äfven i afseende på Karmides vetat hvad han gjorde, när de trodde honom handla som aldra blindast och oförsigtigast. Men Baruk hade ett annat, för ögonblicket ännu vältaligare skäl att gifva sitt bifall till Petros’ begäran.