Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att Utskotten icke insett tättvisan uti ett sådant förhållande, utan tvärtom sökt försvara det, lärer väl förefalla något hvar besynnerligt, hälst skälen för delta försvar stå i uppenbar motsägelse med rätta meningen af 1803 års Författning, hvars ordalydelse svårligen lärer kunna föranleda till annan slutföljd än den, att vederbörande tjenstemän blifvit af Lagstiftaren förordnsde, icke till Räntegifvarens biträde, såsom Utskotten förment, utan till råntetagarnes ombud, på det att derigenom måtte undvikas just den olikhet i uppsägningsterminer, som Utskotten föreslagit Och jag skulle i sanning vara mycket villrådig vid bedömmandet af orsaken till detta Utskottens förfarande, om jag för öfrigt uti deras senare utlåtande kusde förmärka minsta spår dertill, att de rätt läst och rätt förstått den författning, hvari ändring af dem blifvit tillstyrkt j men då man i stället erfar, det Utskotten fästat så liten uppmärksamhet på innehållet af den utaf mig åberopade 2:dra §., att de till och med kunnat uppgifva, det ingen tid är bestämd, hvarinom uppsägelsen ho3 Kronofogde eller RegemsmsSkritvare bör ske, fastän sådant finnes uttryckeligen stadgadt genom orden: ”inom dea föreskrifne tiden” hvilka ostridigt måste hafva afseende på Thomedag, som näst förut omnämnes; och då man vidare finner huru Utskotten , i anledning af mitt yrkande att få bestämdt inom hvad tid vederbörande Tjensteman ålåge att om den hos honom skedde uppsägelsen underrätta tiondetagsre3j hvarom Förordningen nu ingenting Mata Den 25" September f. m. innehåller, förklarat denna omständighet redan vara uti förra Betänkandet tydeligen upptagen, enär der blifvit hemstälidt, att all uppsägning skall ske löre Thorne dag, hvilket förklarande icke otydligt ådagalägger det
Få de många ställen, der, enl. den method, som man i jordbruket följt, de fria och sjelfständiga arbetarné blifvit borttagne och i stället stat-torpare införde, der skulle det naturligtvis alltid för en jordbrukare, som har en stor mängd sådana stat-torpare, vara menligt, att han sjelf roed detta statfolk skulle utgöra en rote, hvarigenom, såsom jag nämnt, följden af hans oriktiga förfarande omedelbart skulle drabba honom sjelf. Det är sålunda klart, att alltid någon skall finnas, som motsätter sig införandet af en sådan indelning, och om blott en enda motsätter sig densamma, så kan den icke komma till stånd. Inom Ulsk:n fanns fördenskull blott en mening om fördelarne af rote-fördelningen, och vill raan i allmänhet gynna den, tror jag att en förändring i nu gällande stadgande, ang:de det enhälliga bifallet, bör vidtagas. Della om sjelfva saken. I fråga åter om Frih. Afströmers reservation, skulle jag för min del icke motsätta mig densamma, så framt det 'stadgande, som lian föreslagit, kunde anses behöfligt. Men, så vidt jag förstår, erfordras det alldeles icke. Irsta mom. af 2:dra §:n skulle enl. Ulslcus förslag innehålla: ”Opstår fråga att i afseende på fattigvården fördela samhället i kretsar eller rotar, med åliggande för en hvar af dessa, att dithörande fallighjon försörja, vare sådant ock tillåtet.” Nu är det naturligt, att ett i sådant afseende fattadl beslut, lika som alla andra, kan, på grund af anförda besvär, af Landshöfd.- Emhetet ändras. Derom behöfver man således icke gifva vidare föreskrift; men skulle den behöfvas, så finnes den redan i 2:dra mom:tet, som talar om falligvårds-samhällets ordnande och att beslut derom skall i vissa fall tili K. M:s Beflnde öfverleronas. Har ett sådant öfverlemnande icke skett, så förfaller frågan. Således linnes i detta mom. ett alldeles tillräckligt antydande derom att ett sådant beslut kan dragas under Landshöfd -Embetets pröfning.
Den här, sedan Inställelse-tiden till ända gatt,1 stadgade Lyftningsrätt utan borgen, anse Riksens Ständer icke erfordra begifvande af samtlige Borgenärerne, utan lämpligen kunna bero på Beslut vid laglig sammankomst; Och Riksens Ständer föreslå följaktligen, att ordet samtlige, som förekommer mot §:ns slut, må borttagas och sista meningen blifva : Ställen dock Borgen för det de lyfta, der e} Borgenärerne lyftning utan Borgen medgifvtf. 518 Underdåniga Skrifvelser. 25- §■ Alt, såsom denne §. stadgar, Arfvode för Gode Män icke skulle bestämmas förr än efter Anslagstidens slut, finna Riksens Ständer icke bil. ligt. Gode Männens förvaltningsomsorger äro icke mindre men oftast mera vigtige än Syssloman, nens; och, om ej serdeles hinder möta för fullgörandet af de åligganden , hvilka föreskrifvas Gode Män i 3 Då 1798 års Stadga icke förutsatt några sammankomster under Anslagstiden, och då Borgenärer, hvilka icke af Gäldenären blifvit uppgifne , således icke förr än vid Inställelse-dagen ansetts i tillfälle att yttra sig, har på sådan grund ej heller något förordnande rörande Arfvodes-Qfverenskommelser för Gode Män i nämnde Stadga influtit; Men denne grund är nu förfallen då i Dag-Förslaget tillåtas sammankomster under Anslagstiden efter föregången Kungörelse i Allmänna Tidningarne. Enär således något hinder ej är med mindre Arfvode för Gode Mä n kan vid dylike sammankomster bestämmas, Vöre antagandet af motsatsen eller belöningens beroende af Borgenärernes godtfinnande vid Förrättningens slut nästan detsamma, som att i hvarje Konkurs uppställa emellan Borgenärerne och Gode Männen en Rättegång, i hvars förutsigt lage ingen serdeles anledning till uppmuntran för Gode Män att iakttaga den högsta möjliga verksamhet för Boets bästa.
Äfwensä kunde 12,000,002 Riksd. i Riksgälds, Sedlar roalilsrss med den xrojeAsraäs Förmögenhets» Bewillning i Silfwer pä et a 2 ar och ^:dels lichatr, om man wore förwisiad om, at denna BewillningsSumma, som skulle utgöra 4^- Million i silfwer, först wore ar lilga, och om den än funnes, at Allmänheten, äkmindstone Swenska Allmogen, ftm älskar sit lilla Silfwerförrad, som de dels ärft, dels igenom flit och möda hunnit sig förmärfwa, skulle det astemna, da de kunna enligt prnjetkrr fä erlägga denna extra Bewillning i Spanmal; afwensom de som hafwa tilgäng pä expnrrsbla waror häldre betalte dermed, än med Silfwer, hwarpä ds förlorade arbetslön; genom besia waror och elkeäer, som Lsnaurn i stället för werkckigt silfwer til ksslilsricin upbar, kunde således ingen k-slltalion göras, ty den lilla Wäpelrilgang, som genom de exporrLbla warornas försäljning undstcks, och hwarföre man kunde införskrifva silfwer, wore alldeles otilräckelig; utan största delen af besia 44 Million inflöto i Spannmål, som genom den arliga keist derpå i wart kära Fädernesland finnes, mäste ater genast försäljas mot det annu gäng» bara Mynt, nämligen RikSgälds-Sedlar» Den belägenhet Langusn härigenom tvid början af Riksgälds-Sedlarnas reslilsranäs kom uti, at ej aga någon werkelig Silfver-l^onä, blefwe högst wadeltq,och kunde da sätta desi mgifna 8.mcm-Sedlar i misi-Lre. äir, och om härkil komme en äekavor-chls conjuntiur med under - 8-l,ncs i Handeln, skulle alla, som ägde tilgäng pa Riksg.
Då jag icke med säkerhet vet, huruvida It. o. Ad. redan beslutat, att öfverläggningen i ämnet skall anses slutad, vill jag icke bestrida dess fortsättande; men den kan icke fortsättas annorlunda, än att Hr Dalman begagnar sin yttranderätt, då han blir uppropad, och jag förmodar således, att öfverläggningen snart kan blifva slutad, om Hr Dalman behagar gifva sina anmärkn:r tillkänna. Hr Dalman: Förrän jag får höra uppläsas de förslag, som vid 3:dje punkten redan blifvit gjorda, kan jag ej framställa mina anmarkn:r deremot, hvilka bero af hvad redan blifvit yrkadt. Äro sådana anmärkn:r gjorda, som instämma med min åsigt, så behöfves ingen anmärkn. af mig; men i motsatt fall hoppas jag att efter deras uppläsande få begagna min yttranderätt. Hr von Hartmansdorff: En gåug har B. o. Ad. kommit öfverens om att företaga betänk, punktvis, och så har äfven skett med i:sta punkten. Nu, då vi äro vid andra punkten, skulle jag således tro, att till ordningen höler att afgöra, huruvida denna punkt skall blifva hvilande eller återremitteras med anmärkntr. Jag anhåller således, att vi måtte erhålla propos., huruvida Ståndet vill godkänna Gr. Posses eller Hr Stuarts och min anmärkn. Sedan det blifvit afgjordt, komma vi till 3:dje punkten. Gr. Posse: Jag kan ickepterhålla den anmärkn., att det Sr mindre angenämt, att den, som ämnar deltaga i discussionen, ej är närvar, från dess början; ty nu inträffar, att Den a2 December f. m. 443 Hr Dalman, sedan öfverläggningen fortfarit flera timmar, icke känner de förslag, som här kommit i fräga, fastän de alla blifvit upplästa. Det af Hr v. Hartmansdorff omnämnda beslut, att betänk, punktvis skulle till afgörande företagas, kunde ingalunda afse, att en discussion punktvis skulle ånyo börja, utan meningen var blott, att proposlna skulle framställas punktvis.
I» villlet äildainäl lrorde a 8tat uppföra8 ett 8a»llma»lrälina<lt lielopp af 5,200 1l:dr; oell Km-itällde Köredraganden i underdäliigliet, :»tt Kongl. Naj:t, under afllidan af llilleö, 8täcle»8 de8lut i Kreilämilda tiäga, vil - Ned llän8igt till en fiamdele8 möjligen inträlfande förändring nied åtgärderna till und8ättning i mi88växtär, Irvillla åtgärder i öfrigt nu iells egde något egentligt 8ammanllang med förvaltningen af Kronan8 8panmäl8-räntor, tiodde Köredraganden för 8in del allöningen för d'jen8temäililen vid det pro>i8ionelt med 8tat-Kontoret förenade 5Iaga8in8- Kontoret Kira än vidare af ^dlmänna Indrggning8-8taten utgå, KKt ofvannämnda åtgärder nu vore, i följd af ofta intiälläds mKväxter, för en längre tid oalÄutade. Körediagandeil allöningen för den i 8tat8-Koiitoret an8tällda Kedamot för 51a»a.8»»»8-:»»v'i»>leila jemväl liöra ä Vll»l>äiina Indrggning8- stateil <^var8ta; men, i 1)6 trall tande af llilliglieten deraf, att nämnde Kedamot, livai'8 Klättning, 8»»80m pä en gäng omfattande
Allmän klagan höres om medborgares förlägenhet och behof af hjelp, denne sednare påyrkas under yttrad fruktan att förlägenheten eljest kan öfvergå till nöd Jag tillstår mig dela dessa farhågor, m*'n hoppas att hjelp kan finnas, icke genom våldsamma förändringar af adre och nyare författningar, de må angå financer, jordbruk, bergsbruk, handel eller näringar; men genom omtänksam eller varsam utgailring af dem, som förfela eller motarbeta sitt ändamål samt införande af sådana, som öfverensstämma med tidens fordringar och sakernas skick. Jag anser ej möjligt att penningelörfägenheten på en gång kan afhjelpas, m^r. jag hoppas att Riksens Ständer skola utfinna och stadga medel, som säkert, fastän må hända långsamt leda till målet och då vågar jag tro, att ett bland de kraftigaste deribland är, att lossa de bojor, hvari Svenska näringsfl ten ännu tvingas Mine Herrar! om olika åsigter kunna bland oss väcka olika öfvertygelse, så öfveiensstäroma vi dock alla uti det stora ändamålet att söka bidraga till fosterlandets välgång. Denna visshet och min rena afsigt gifva trög hopp om tillgift för de ofullkomligheter och misstag mitt yttrande kan innehålla; jag Den 15 Fcbruarii, 391 begär ej bättre än rättelse och upplysning af den mer kunnige och erfarne. Då näringsfrihet omtalas, bör det som jag tror, ske m<-d afseende på hela landet, ej blott på vissa delar deraf; hufvudstaden må vara af hvad vigt sorn helst, får dess enskilta fördel och beskaffenhet ej lägga hinder i vägen mot författningar, nyttiga för och påfordrade af antingen bela det öfriga, elier största delen af det öfriga landet, sä mycket mindre, som vid tillfälle af behof undantag kan ske för den d<“l af samhället, hvars locala om* ständigheter sådant fordrar. Till denna anmärkning föranledas jag af de, från dylika omstän: digheter hemtade skäl, Herr Hammarsköld anfördt till försvar för Skråordningar.
Majit funne något afseende icke kunna å samma ansökning fastas; 8 Banko-Utikotteti Memorial, N:o 11. hvarigenom alltså vidare rätt till betalning af Hederstedt eller hans konkursmassa gått för Diskontverket förlorad; och dels, vidkommande Reinecke, att han, innan länet till lagsökning utremitterades, gjort konkurs, hvaruti Diskontverket såsom utdelning bekommit 218 R:dr 42 sk. banko, samt att Reinecke, vid hos honom sedermera anställda särskilda utmätningsförsök, befunnits fortfarande sakna all tillgång till skuldens gäldande. Då, enligt hvad sålunda är vordet upplyst, anledning icke förefinnes att på annat sätt erhålla någon godtgörelse för ofvanberörda osäkra fordran, tillstyrker Utskottet, att, såvida Handlanden M. E. Bahr sednast den 1 Juli innevarande år till Lånekontoret i Wisby inbetalar en summa af 500 R:dr banko, ifrågavarande låns återstående kapitalbelopp jemte öfverräntan må få afskrifvas. Stockholm den 24 Januari 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Jan. 1854, kl. 12 m. Memorial, i anledning af f. d. Notarien B. J. Bergers ansökning om understöd och pensions tillökning. Hos Utskottet har f. d. Notarien i Rikets Ständers Bank B. J. Berger, uti en till Banko-Fullmägtige ingifven skrift, anhållit, att han, som den 17 December 1835, utan föregången ansökning samt före uppnådda lefnadsoch tjenste-år, förflyttats på Bankens pensions-stat, med åtnjutande under sin öfriga lifstid af lönen, 600 R:dr banko, såsom pension, mätte, i anseende till sin nödställda belägenhet, tilldelas något understöd från Banken, samt, likasom nu mera på Pensions-stat förflyttade Kamererare!! A. W. Wäsström, hugnas med Banko-Utskottets Memorial, N:o 11. 20 procent förhöjning af innehafvande pension, hvilken således skulle komma att utgöra 720
Ser man vidare på inhemska näringarnes behof, så är det uppenbart, att garfverierna i första hand tryckas af den höga tullen å råvaran; och att den mängd näringar, hvilka till förbrukning bearbeta lädret samt de ännu flera, hvilka i lädret hafva ett vigtigt ämne till machinerier m. nr., alia lida af den höga beskattningen. Det är ock märkligt, att nästau alla andra Europeiska länder, äfven der prohibitiva grundsatser i tull-lagstiftningen eljest hyllas och jordbruksintresset är långt mäktigare än här, hafva fritagit oberedda hudar från all tull. Ehuru en sådan lagstiftning äfven här vore nyttig och önsklig, har jag nu stannat vid det anspråkslösa yrkandet af de 110 Bevillnings-Vlskoltels Belänkande, Jls 5. tullsa (ser Kongl. Maj:ts förslag vid sista riksdagen upptog: för torra hudar 1 sk. 8 rst. och för andra slag 10 rst. skålpundet. Den under hufvudrubriken jern förekommande artikeln manufaktursmide, ej specificeradt, har, lika med bleckslagare-arbeten, i tillämpningen ådagalagt följderna af öfverdrifna tullsatser; och ehuru Utskottet erkänt bebofvet af rättelse deri, innefattar förslaget likväl icke på långt när hvad derutinnan bör åtgöras. Lika med Kongl. Majlis och Bevillnings-utskottets förslag vid sistlidne riksdag, anser jag tullen å manufaktursmide böra bestämmas å del opolerade till 12 sk. och å det polerade till 18 sk. skålpundet. Lin. För segelduks-fabrikationen är nu genom undantagslag medgifven en betydlig nedsättning i den å råvaran lin stadgade, 25 procent af värdet öfverstigande, införseltullen.
Grefwe Oronskeär, Nils, upläste ett Ditt tamcn sä lydande: , Högwälborne H rr Grefwe och Landt-Marstalk, Högloft» Istdderstap och Adel! Stats UlstottckS niisulla grundeliga och med sä mycken tydlighet asgisna nlSätlMde om Kungsaardarne i Riket gillar jag för mig den ringa del till alla delar utom uti cn omständighet mi (wilken Stats^Utstottet af Kongl. Kammar-Collegjo förmodeligen ej bliswit omsiändeligeu uplyst neuil. Höijentorps Kungsgård blcf wid 1727 ars Riksdag till följe af cn i den samma innestäende vant stilling, och för Riket bewista trogna tjenster, till peipeiuelt arrende under statte-rätt efter ContrackekS Uttryck utläten ät Direeleur ^blrtrömsr. — Seder, mera är 1765 underkastad samma beslut som Riksens Ständer dä widtsgs om alla andra Kungsgärdar, men da Riksens Ständer wid 1769 ars', Riksdag, som orden loda: funno Deras räctwlsa och styl» digher för dea art efter lag och billighet jäm 'a sä. art R: cnLns bästa med enstildes wälgättA och säkerhet lunde förenas insane de en hwar af Kungsgarda.nes innehafware uti sin förra rätt, samt läro tillfråga och funno ibland de med perpetuella arrenden berättigade nägra, hwilka emot 100 ärs fort, farande arrende lid medelst begiswande, som afstodo ifrån sine perpetuelle arrenden, och i följe deraf faststälde, att wid de hörde personers begiswande ester förbehåll skulle förblifwa. — Om Höjen» torp sörordnadeS med följande ord: Akt angelägen' Deri 2Z December. iZ8r heten fsrdrade arc ert med högsta Magten ingängit conrracrz borde äga ryggeligt betzä-id, och arrende rättigheten förblef perpetuel.
En lika ihärdighet att önska har ifrån Riksens Ständers sida erfordrats för att utaf Styrelsen omsider efter 181S tillvägabringa den Comitté, som aiit ifrån 1809 varit begärd till undersökning, om genom en förbättrad arbetsniethod och föräodrad organisation af Styrelseverken, indragning af ofvcrllödige Embeten skulle kunna äga rum Såsom ännu ett bevis huru Comittéer lemnats utan eftersigt forde det tillåtas mig, att påminna oin Comittéen för utredandet af Svenske mäns fordringar i anledning af uppbringningar, hvilka Staten 181 s lofvade att godtgöra, men hvilken utredning oaktadt Riksens Ständers flerfaldige påminnelser icke kunnat tillvggabiingas så, att den vid nu innevarande Riksdag ännu blifvit för Riksens Ständer framlagdDen ädle Grefven har haft den godheten medgifva, att Jurylnrättningar och Municipal-lnstitutianer hafva deras värde, och att de i vissa fall kunna användas* Den ädla 28 Ben 5 Haji e. in. Grefven tillägger, att de stå i otvifvelaktig^ sammanhang och beroende af en ny Lagstiftning; jag har alltid varit af samma tanka, hvadan jag också funnit anmärkningsvärd!, att dessa hufvudfrågor icke blifvit prelimjnairt afgjorde såsom hufvudgrundei: så väl för den nya Lagstiftningen, sora för den Civila Styrelsens organisation. Huru nödvändig en sådan arbefsmethod hade varit torde lättast inses deraf, att otti till exempel vid den nya Lagens fullborda^, allmänna tänkesättet skulle fordra Svenske Nämndens återställande ifrån sitt närvarande skick, till hvad den ursprungligen varit eller till en Jury, med deraf följande moralisk bevisningsgrund, i stället för den nu vedertagne arithmetisks, så förfaller derigenom troligen en stor del af LagComittéens Förslag^ så väl i afseende på Rättegången i brottmål, som i tvistemål, äfvensom hela planen för Pomstolsinrättningen, hvarpå i sådan händelse ett flerardigt arbete ej utan Staten betydliga kostnad blifvit fruktlöst användt.
Således har jag gjort temmeligen tydligt, hvad jag önskat, och för öfrigt har LagUtsk. sig öppet att ställa frågan i det skick, som 48 Den 3 Juni e. ra. Utsk, kan finna lämpligt och öfverensstämmande med R. St:s åsigter, så att i detta fallet tror jag mig hafva uppfyllt hvad den siste talaren önskat. Hr Cederschjöld: Jag hal' ansett mig, i anledn. af Frih. Cederström* råd till Hr Von Qvanten alt gifva ett bestämdt förslag till bestraffningen, vid detta tillfälle ej böra underlåta alt till en hvar af R. o. Ad:s ledamöter, som fram - dt-les kunde vilja blifva motionär i lagfrågor, gifva det råd att alldeles icke föreslå några straffbestämmelser. Delta mitt råd grundar jag på den erfarenhet, jag inom LagUlsk. vunnit, att om TJtsk. ej funnit ett föreslaget straff lämpligt, har Utsk. icke alltid tilltrott sig äga rättighet att föreslå något annat. Detta har varit stridande emot min princip, och jag hal' verkligen varit förundrad öfver, att en sådan åsigt kunnat göra sig gällande inom elt Utsk.; men derföre har jag stadgat mitt beslut att, derest jag framdeles skulle blifva motionär uti någon lagfråga, icke föreslå något speeielt stadgande, utan till Utsk. öfverlemna, alt, ifall det gillar sjelfva syftet, afgifva förslag till det lagstadgande, som, enligt Utsk:s Öfvertygelse är närmast öfverensstämmande med det rätta. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz:
Jag är af Herr Hallencreutz förekommen i den Motion, han nu väckt och som jag eljest skulle ansett såsom min pligt att göra, då jag under flere år i Kongl. Majrts och Rikets tjenst vistats i ett land, der Gustaf Adolph för den ädlaste sak offrat det högsta menniskan äger att gifva. Med innerlig tillfredsställelse har jag under denna tid funnit, icke endast med hvilken vördnad hans namn i folkets minne förvaras, utan äfven huru från hans tid tillbaka traditionen vid Svenska namnet fästat begreppet af sansad, alfvarlig och varm känsla för samvetets, hjer - Don 28 November e. na. hjertats och samhälls-förhållandernes fordringar. Jag anhåller att få tillägga några ord om den så kallade Schwedenstein. Upprest af folket på det ställe, der traditionen säger, att den store Konungen uppgifvit andan, ligger den nu på Preussisk grund. Det är en enkel, vanlig gråsten, som varit orngifven af planterade träd. Dessa kullhöggos till större delen af Fransoserne under sista kriget, och stenen kullkastades. En numera i Tyskland vistande Svensk, GeneralLöjtnanten von Hellvig, har sedermera åter låtit uppsätta stenen, och plantera nya träd, sorn dock, af hrist på hägn och vård, ej haft trefnad. Då troligen den T6y November i8Ö2 före nästa Riksmöte inträffar, skulle jag anse lämpligt om närvarande Ständer beslöto att fira den andra sekularfästen af denna dag, genom uppresandet af •en enkel minnesvård (af Svensk granit eller Porfyr) på det ställe, der/en stor Svea Konung fallit för den religiösa och borgerliga Friheten. Kostnaden behöfde ej blifva stol’. Den kunde lämpas efter den för Minnesvården på Qvidinge-hed åt Kronprinsen Cari August, som ej lärer kostat öfver i5,ooo R:dr. Derjemte borde omkring Minnesvården ett stycke jord inköpas, som kunde öfverlemnas åt en Svensk Invalid, mot skyldighet att vårda Minnesvården. Att Preussiska Regeringen härföre ej skulle lägga några svårigheter i vägen, derom är jag med visshet öfveidygad. 1 H. " 4* Den 28 November e. m.
Bedömer man saken i egenskap af Militaire, så är del obestridligt, att, såsom Friherre Björnstjerna anmärkt, Sverige, sedan det fått en conscription, är i större behof af hästar, än af Soldater. Men det är äfven lika obestridligt, att i fall man betraktar saken såsom rättsfråga, och återgår till 1810, rnan måste finna det icke vara rigtigt, att nu återkalla det löfte, roen då gaf BondeStåndet, i afseende på dess deltagande i Conscriptionen. Det är bättre, 138 Den f October J, ni. att hafva en conscripiion med Extra Rotering, Sn ati hafva Extra Roteringshästar utan conscripiion. Skrifvelsen angående Varieringen lyder sä här; ”Såsom det första medel till Rikets ökade försvar, ”bör all nu inom dess gränsor varande jord , af "hvad namn och beskaffenhet den vara må, de ”Boställen endast undantagna, som af i tjenst va”rande militaira personer innehafvas, så snart Ri”ket med krig hotas eller oroas, genast uppsätta ”och ined beklädning förse det emot samma jord ”svarande Försvar smanskap, hvilket Kongl. Majit ”äger att på en gång med ordinarie Arméen lå« .”ta uppbåda och utcommendera. Jag hemställer nu till hvar oc-h en, om det Sr möjeligt att med ord tydligare uttrycka beslutet, att extra Roteringen skulle med Manskap utgöras. Då ämnet första gången förevar, rrv ed ga f jag, liksom jag nu medger, att det i milifairiskt afseende kan vara bättre, att extra Roteringen utgjordes, i hästar, och jag yttrade då, att, i händelse BondeStlndet antone OeconomieUtskotten* Betänkande, sådant det då var, detta kunde blifva en anledning för Ridderskapet och Adeln, att betrakta frågan utur annan synpunkt, än den juridiska. Men så länge det löfte , hvarunder Conscriptionen är medgifven, icke blifvit återtaget, tillstyrker jag för min del bifall till OeconomieUtskotlets betänkande, sådant dst nu är.