Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län underd. protest, så syntes densamma mera härröra från missförstånd om afsigten med Rikets Ständers beslut, än grunda sig på verklig kännedom af ortens egen fördel, då kunnigt vore att, sedan Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit räntegifvare alt lösa deras Kronan behållna tiondeoch afradsspannmål efter årlig markegång, utan tillägg af forsellön, räntegifvare i Östergöthland, likasom annorstädes, mindre än förr begagnat sig af levereringsrätten in natura, samt äfven under förmonligare sädesår allmänt löst deras ränlespanmål med penningar, ett förhållande, som mer än annat ådagalade, det farhogan, att folket i allmänhet skall vara i verkligt behof af och på sådan grund anse med sin fördel öfverensstämmande att leverera räntorne in natura, vore inbillad Stais-U tskottcts Utlåtande N:0 273. oell härrörde från bristande kännedom af landets ställning och behof, hvarföre ock ofvanberörde reservation, i Collegii tanka, destomindre förtjente afseende, sona hvad forsellönen anginge, det icke kunde, emot Kongl. Brefvet den 3o Mars 183o, angående uppbörden af Kronans spanmålsintradér, ifrågaställa, att densamma borde af räntegifvare erläggas, om, efter indelningarnes indragning, Kongl. Majit och Kronan komme 1 disposition af ali nu indelt tiondeoch afrads-spanmål, liksom af den Kronan behållne. — Enär i öfrigt, vid granskning af Rikets Ständers förslag, ehvad det betraktades såsom ett provisionel ordnande intilldess ofvanornförmälde fråga örn hemmansräntornas indragning kunde blifva definitivt afgjord och i verket satt, eller i fall, emot förmodan, sådan indragning, oaktadt redan derom fattade beslut, icke skulle till verkställighet komma, såsom en till längre tid utsträckt och beståndande reglering af grunderne för hemmansräntornes utgörande, Collegium ansåge de af, Rikets Ständer till stöd för förslaget utvecklade skäl vara i hufvudsakligaste omständigheter redan af Collegium framställde i serskilde underd.
Dä de principer, hivarcfler ankwarighetö - Lagen för Fullmägtige uti Banquen är gillad, ägt en likställig tillämpning pä möjelige förseelser af Fullmägtige uti Nikogälds-Contoiret i och förs deras befattning, har Lag-Utstottct, med anledning af Riksens Ständers Egit beslut, projecterat för de sednare lika answarighet, som för felagtige Banco-Fullnrägtige, i hwarje serstildt fall as Riksens Ständer funnits lämpelig. Stockholm den 2 April ILiO. Pä Högloft. Pä Högwördige Preste-Ständets Ledamöters wägnar L. /r1mcjUl8t. Pä 244 Den 6 April. Pä Wallofl. Borgare-Ständets Ledamöters wägnar k. 14. 6 reve 8 m ii ii i. Pä Hcderwärda Bonde-Ständets Ledamöters wägnar biric O 1 o k s 8 o n. ^loimberAgon. Project till Answarighets-Lag för Riksens Högkofl, Ständers Fullmägtige i Riksgälds-Conroiret. 1 §. Underläta Fullmägtige i Riksgalds-Contoiret, att, wid det tillfälle, dä, enligt Regeringsformens 50 §. Konungen r samräd med dem och Fullmägtige i Bangnen annan Riksdags» Ort än Hufwudstaven utsätter, noga iakttaga och tillstyrka hwad de för bet Allmänna finna mäst lampeligt och nyttigt, stall det bero pä de sammankommande Riksens Ständer, att pröfwa, hus ruwida Fullmägtige, en eller flere, gjort sig oförtjenke af Riksens Ständers förtroende eller böra under ransakning till Laga answar ställas. 2 §. Ilska Mom.
ExpeditionsUtskottet liar icke gjort afseende på min anmärkning, och den till Kongl. Majit uppgifna summan är således olika med den som Fullmägtige i RiksgäldsContoret fått sig till efterrättelse uppgifven. Då olikhet således blifvit anmärkt, är det åtminstone icke StatsUtskottets Ledamöters fel om tvister uppstå, och man må då se sig om, huru saken skall hjelpas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla ExpedilionsUtskottels förevarande Memorial. Ropades Ja. Derefter upplästes till justering och godkändes ExpeditionsUtskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till 6G H. ao* T 3o8 Den 18 Mars f. m. Kongl. Maj:t, N:o 466 angående den Extra StatsRegleringen intill nästkommande Lagtima Riksmöte. Herr Estenberg, Pehr, liade inlemnat följande Memorial, som upplästes: Då 3 § 5 Momentet af Instructionen för RiddarhusDirectionen, förleden gårdags plenum, till pröfning förevar hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, yttrades af en värd talare, Herr von Hartmansdorff, att han då ej bestämt kunde uppgifva de af en Byggmästare för Riddarhusets behof uppgifne reparationskostnader, men ville minnas att de uppgått till 5ooo R:dr Banko endast för takets reparation. På det närmare upplysning må erhållas i detta afseende, får jag vördsamt meddela följande hufvudsummor, utdragne af de detaillerade kostnadsförslager och af den utförliga beskrifning öfver bristfälligheterna, som jag ansett nödvändige att iståndsätta, och hvilka förslager, med tillhörande beskrifning, till RiddarhusDirectionen af mig äro ingifne den 27 December 1827, utan att derom vara föranledd af annat, än nit för saken, såsom medlem af detta Stånd.
N:o 197, i anledning af väckt motion om förhöjd uppbördsborgen för kronofogdar. bifölls ; N:o 198, i anledning af väckt motion angående optionsrätt vid utarrrendering af militie-boställen, bifölls; N:o 199, i anledning af väckt motion, angående nedsättning i arrendet för indragna militie-bostället Kottorp i Jönåkers härad af Södermanlands län, bifölls: Nto 200. i anledning af Kongl. Majtts nådiga proposition angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter vice Länsmannen Petter Lök Rössler till förmån för hans arfvingar, bifölls: Nto 201, i anledning af väckt motion om tillåtelse för häradsboerne att få till skatte lösa häradsallmänningen Holaveden i Norra Vedbo härad af Jönköpings län, bifölls'. Nto 202, i anledning af väckt motion angående nedsättning uti de åtskilliga hemman på Wisingsö åliggande utskylder, bifölls: Nto 201. i anledning af Kongl. Majtts nådiga skrifvelse i fråga om frenne kronan tillhörige jordars upplåtande till utvidgning af kyrkogården i Kalmar, bifölls; Nto 205, i anledning af Kongl. Majtls nådiga skrifvelse angående väckt fråga om det i kronans förråd befintliga äldre, till krigsbruk oanvändbara kruts omarbetande till bergskrut, bifölls; Nto 208, i anledning af väckta motioner om donerande till Skellefteå stad af hemmanen Ntris 6 och 8 i Norrböle by samt af krono-allmänningen Kågenäset m. m. bifölls: Nto 207, t anledning af väckta frågor om förändrade beskattningsgrunder för mjöloch sågqvarnar, bifölls-:
a5i dan öfVergäng redan i en vias mån blifvit förberedd, icke allenast genom de jemnkningar hvarmedelst skattéjorden, åtminstone i afseende på egarnes fria disposition deraf, allt mer och mer blifvit förunnad lika friheter med frälsejorden, och den sistnämndes immuniteter deremot i visse fall från trädde, utan hufvudsakeligen genom de grunder för Allmän Bevillning.? utgörande, hvilka i sednare tider blifvit antagne och utvecklade, och hvarvid, ehvad Hemmannens värde, eller behållne afkastnlngen, deraf utgiort grunden för beräkningen, de priviligerade Hemmannens högre värde eller större behållning af inkomst ådragit deras egare en större Bevillning, än de oprioterades. Äfven vid detta Riksmöte äro, i förstnämnde afseende, åtskillige åtgärder beslutne, och under beredelse, lill undanrödjande dels af vissa ännu fortfarande tvångsband å Skattejorden i Allmänhet, dels af de servituder, som särskildt häftat vid Skattehemmannen å visse Orter; Och under det Lagstiftningen sålunda småningom närmar sig det mål, som det ligger i tidens lynne att befordra, understödjes fortgången häraf, äfven af den enskilda industrien. Så har genom Sjötransporter på Ångskepp och andre Fartyg och genom, entreprenader af Gästgifver i-skjut - a5a Stats-Utskottet* Betänkandep, sen, den vid jorden häftande skjutningstungan redan blifvit lättad, och genom fullföljd af dessa anstalter, i förening med forvagns-inrättningar, emotses denna tungas ännu betydligare lindring, om icke fullkojjiliga häfvande. I den män en tilltagande produetion och folkmängd okar föremålen och vidgar utrymmet för den-: na industrie, är det att hoppas att jordbrukaren skall kunna entledigas från sådane Onera, hvilka egenteligen härleda sig från motsatta förhållanden och från det behpf man deraf låta jordbruket understödja ej allenast Staten, utan ock andre näringar, för att af dem understödjas tillbaka.
Utöfvad af den enskilde kan ock legningsrätten vara oberoende af något visst antal. Den finnér sin naturliga begränsning i möjligheten att få folk, som låter lega sig. Öfvertagen af staten deremot måste legningen antingen göras beroende af denna möjlighet eller och medföra en nedsättning i beväringsstyrkan. Afgifterna för vapenöfningsfrihet åter böra i väsendtlig mon kunna bidraga till bevärings-inrättningens nytta. Då derjemte de nya föreskrifterna endast en kortare tid varit tillämpade, anse kommitterade sig icke böra föreslå någon förändring i nu gällande grunder för befrielse från beväringspligten. Då ingen kan legas, som icke sjelf fullgjort sin beväringspligt, ej heller den, som är öfver 34 år, såvida han icke i krigstjenst eller såsom beväringsskyldig bevistat två öfningsmöten, då han kan ända till 37 års ålder antagas, så skulle genom beväringspligtens utsträckning till 10 år, en betydlig inskränkning i legningsrätten uppkomma. Någon förändring i den för de legde bestämda ålder kan icke vara lämplig; deremot bör det kunna medgifvas beväringsskyldige, tillhörande de sex första beväringsklasserna, att under vissa villkor lega manskap af de 4 senare klasserna. På det att emellertid reserven härigenom icke må för mycket minskas, i händelse denna skulle till hela sin styrka behöfva uppkallas, bör den legande sjelf ingå i reservens sista klass. Af denna anledning föreslå kommitterade att, utan förändring i öfrigt af nu gällande grunder för legning, det må tillåtas beväringsskyldige af de sex första klasserna att lega äfven inom de klasser af reserven, som icke blifvit till krigstjenst uppbådade, men skall den legande då ingå i årets sista reservklass.
Personer anses lika med ett helt Heineman, och således betala åtta Skillingar hvar - Den 2 Maji, f m. 23 ”dera; kommandes denna Bevillning alt utgå, ”antingen Bränn vins-rättigheten begagnas eller ”ej; hvaremot serskild afgift, enligt fastställd ”Tariff, bör i mohn af Pannerymden utgöras ”af hvar och en, som efter vederbörlig anma* ”Ian och uppgift, till BrännvinsBränning berättigad , åstundar att densamma utöfva Uti ”alla öfriga dertill hörande delar, beträffande ”så väl sjelfva Brännings-rättigheten , sora Be”villningen lör densamma, jemte afgifterne för ”distillering och försäljning, ansvaret för öfver* ”trädelser, Uppbörden och Redogörelsen samt ”vissa undantag i Bevillningen, åberopa vi ”oss innehållet af vär under den 26. April ”till Kongl. Maj:t aflåtne underdåniga Skrifvelse Utaf detta stadgande synes klart och ostridigt, att Rikets Högloflige Ständer fastställt en dubbel BrännvinsBevillning, den ena, att, så väl för Hemman och dermed jemnförlig Jord, som för personer, ej mindre i Städerne, än på Landet, hvilka innehafva hvarken det ena eller andra, ovillkorligt utgå, ehvad Bränn* vinsBränningen begagnas eller icke; den an. dra, eller Pannerymds-afgiften, att deremot utgöras endast af deni, som i vederbörlig ordning sig till BrännvinsBränning anmäla och pröfvas dertill berättigade. Föreskriften uti RiksdagsBeslutet är således tydelig och klar. Den innehåller bestämdt och ovillkorligt, att Bränn vinsBe vi Ilningen för de personer, hvarom nu är fråga, skall utgå, antingen Biännvinsrättigheten utöfvas alla ej. Då, i stöd af 60. §.
Änkefru, (en grufligt svår för henne att vänja sig vid) och slutligen Hennes Nåd, hvad hon egentligen blott kallas af gäldenärer och gäldenärsämnen, samt af sin gamla Trotjenarinna Gertrud, som likväl bekänner, att hon, sedan Hennes Nåd, Gunås så visst blifvit Änka, bara af gammal vana säger Hennes Nåd, men gjorde så medan Sali Patron lefde, på det han, en sådan heders och ärans man han ock var, ändå aldrig skulle glömma, att han till hustru fått en Välborna Fröken, hvars Moder varit Högvälborna Friherrinnan . (Att när Patron friade, Fröken Hägerhjelm sjelf, oaktadt all Högoch Välborenhet, förestod hushållet i ett Presthus, har deremot gamla Gertrud alldeles glömt, fastän hon, på den tiden, för att ej skiljas vid sin älskade Fröken tagit städerske-tjenst på samma ställe der Fröken, efter sina Föräldrars – Gertruds första husbönders – död, nödgats blifva Hushålls-Fröken, såsom Gertrud till sakens förgyllande sade .) Men i ställe för att intrassla oss i Gertruds något långa och mycket tråkiga afhandlingar om Hägerhjelmska familjen, återgå vi hellre till dess sista ättelägg, som allt fortfar att sitta i den städade och vackra trädgården, med blicken riktad på utsigten framför henne, der sjö, ängar, skogstrakter och berg, hvar för sig och alla tillsammans, rätt bra spela sin Svenska role . Det börjar blifva sent, – och solen är mer än till hälften nedsjunken bakom träden, som derborta i vester befransa den täcka insjön. Fru Wahl måtte visst hafva länge sett på solnedgången, ty hennes ögon äro röda .
» Nu, du Emilie, har jag också en hylla. » » Åh, kära Bertha, den måste du visa mig. » » Hållen er stilla barn och ställ inte till nå- got spektakel med lampan. » De små bli ensamma en minut, Hanna har just skickats ut i några ärenden. Emilie finner hyllan förtjusande. » Berthas sal gör nu ett helt annat intryck, nu vet man först, hvad som fattats i den! » Då höres plötsligt ett klingande, ett genomträngande skrik; de båda fruarna störta genom korridoren, de se redan, hvad som är å färde; genom den öppna barnkammardörren komma barnen utrusande, bland dem en liten brinnande gestalt. Den bäfvande modern rycker henne till sig, omfamnar henne — lågorna kväfvas, i sina armar håller hon den sanslösa, lilla Hermi. Lyckligtvis träffar kusinen den närmaste läkaren hemma. Hermi har fått stora brännsår, och den stackars lilla flickan måste utstå svåra plågor. Och hon var ändå alldeles oskyldig till hela olyckan? Felet var de båda odygdiga pojkarnes, som tvistade, om hvilkens torn var det högsta. D å stötte Fritz omkull Ottos torn, så att de tunga byggnadsbitarne slogo omkull lampan, just som lilla Hermi sträckte sig öfver bordet för att taga en nål ur mammas sykorg. Den olyckligas tunna förkläde fattade genast eld, och olyckan hade händt. För den stackars modern äro hennes lilla flickas jämmer och gråt som en knif genom hennes inre. » Ack, hyllan, den olyckliga hyllan är skulden till alltsammans! » Hvarken mannen eller hustrun uthärda att se den längre, och den har för länge sedan försvunnit från salen. Men i barnkammaren hänger nu en stor vacker taklampa. A c k, om den blott för längesedan varit där! M o d e r och smak. Några iakttagelser af Helena Nyblom. (Slut från föreg. n:r.) ra Paris affektera många, — men i synnerhet ä herrar — att kläda sig efter engelska moder. Också äro de butiker, där det endast säljes engelska varor, bland de dyraste och mest eftersökta i Paris.
Hvad vår egen, offentligen uttalade trosbekännelse beträffar, så må det vara tillåtet åberopa en af mig vid förra Riksdagens början här anmäld och af trycket utgifven 200 Den 17 Februarii f. m. Skrift: Om llikets Mynt-, Bank-, Skuldoch Creditväsende, ej för det namn den bär, utan emedan den, författad på anmodan och under ledning af realisationens vördade veteran samt under granskning af flera dess upplystaste vänner både inom och utom RiksSt., måhända fullständigare än någon annan redogör för våra åsigler, med de nuancer, som äro oskiljaktiga från det individuella omdömet, och motiverar hvarje framställd åsigt eller gjordt förslag. Vi hafva deri uppställt ett system af lagstiftning, ämnadt att icke endast för denna gång sluta oredan i myntväsendet, utan att äfven undanrödja de orsaker, som alltid varit deras upphof, ställande de föreslagna åtgärderna under det största skydd, samhällsinrättningén förmår lemna, — lag a mes. Vi föreslogo:
Så vidt jag bar uppfattat Riksd.-Ordn:s och i allmänhet grundlagarnas föreskrifter återstå för R. o. Ad. icke andra alternativet', än att antingen antaga Utsk:s betänk., som är likstämmigt med R. o. Ad:s en gång fattade beslut, med det lilla förtydligande likväl som BorgareSt. beslutat, eller ock, att R. o. Ad. ville vidblifva sitt beslut, och i sådant fall hemställer jag lill de Hrr, hvilka icke gilla det af R. o. Ad. fattade beslut, huruvida de icke skulle vilja hafva den godheten, att icke lägga hinder i vägen, att fä detsamma godkändt. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: Hr Rosenblad har en så ljudande stämma att han öfverröstadt Ståndets öfriga ledamöter. Uppå härefter af H r Landtm, förnyad propos. biföll R. o. Ad. BankoUtsk:s utlåt. Föredrogs och bifölls BankoUtsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda mern. N:o 93, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 8:de artikeln af 1846 års Banko-reglemente. Föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda utlåt. N:o 108, i anledn. af väckt fråga om en extra krigshjelps erläggande af presterskapet. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 29 sisth Juli f. ra. på bordet lagda betänk. N:o 109, i anledn. af väckt motion om den till staden Sala donerade jords skiljande från tomterne, yttrade sig Gr. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anhåller endast att få instämma uti Frih. Cederströms, Cl. R., reservation. R. o. Ad. biföll förevande betänk. Vidare föredrogs och bifölls Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 29 sisth Juli f. m. på bordet lagda betänk.
Med djupaste vördnad, nit och trohet framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts Underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. A. HUTSCH. J. WALLIN. J. BJÖRKEGREN. N. SALANDER. FR. E. FAGERSTRÖM. Skara Domkapitel den 31 December 1861. Gabr. Söderlind. — 342 - Till M. V. Konsistorium i Skara. Till svar å det transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 14 Oktober 1861 afgifna berättelse, hvaruti mig blifvit delgifven samma Revisorers anmärkning mot de af mig för Lidköpings elementarläroverk afgifna räkenskaper, har jag ingen annan förklaring att lemna öfver min uraktlåtenhet att bifoga relation öfver de till läroverket donerade medel, än den jag förlidet år hade äran afgifva. Till fullgörande af hvad mig blifvit ålagdt, bifogar jag emellertid härmedelst en relation öfver nämnde donationsmedel. Lidköping den 22 December 1861. Wilh. Nilson, Rektor. Relation öfter Lidköpings elementarläroverks donationsmedel. Liedrothska donationen. Räntan derå utdelas årligen till Rektor och äldste kollega med 15 R:dr R:mt till hvardera. Fonden förvaltas af en genom Magistraten tillsatt person. Donationsbrefvet förklaras icke längre finnas till. Äldsta qvittenset å uppburen ränta är af år 1761. Tolliska donationen. Testatorn Carl Gustaf Toll har genom gåfvobref af den 7 December 1802 skänkt till läroverket 16 R:dr 32 sk. B:ko, hvaraf räntan skall användas till premier åt en eller flera förtjente lärjungar. Donationen står under Pastors, Borgmästares och Rektors tillsyn och vård. Apelqvist-Mellinska donationen ■ grundar sig på ett gåfvobref af den 13 December 1802 af dåvarande Rektor-skola} härstädes J. F. Mellin och Stads-komministern J. P.
Lugnt lade hon dubbelstudsaren till kinden fällde LAVERING FÖR IDUN AF^ROBERT HAGLUND. marken, Hon skarpskyttarne klättrat fällde m e d hvarje stud såren. tagen, hon Först stolt öfver ock befordrad lysande nings voro d. erhöll tillbringa detta Ujhazi var äfven sin a m a z o n. » men likväl skogen var hennes bragder vid Budas stormning stormningen det till ö f v e r j ä g a r e. berättigadt träden. » Hvilket rummet hvilken en beviljas e r », yttrade näst intill. med annan Det var sin u n g a dörr och Händelsevis inträdde fru allmän Görgey i detsamma från sitt vänligt löjtnant Ujemot de och hirschfängare. ställd hade inträdt. sidogevär genom samtalet. Karl. t o g i allas n ä r v a r o eget öfverjägarens neralen, tystnad gick dem handen, åhört från Görgey, k o m m i t in därvid h a z i m e d sin öfverjägare En en röst general hästen o c h till hvarefter den tredje rikiske och de två för d e n o m ä n s k l i g e generalen krigsdomstol, blef h o n d ö m d afhörde ansikte den, när min sin dom, utan förändrades. att den hjältemodiga henne uppläste Antingen det Haynaus till d ö d e n. var till följd af e g e n efter IDUN tanke het — 6 — 1899. eller att därpå, andra att ohjälpligt en befläcka Haynau lät h e n n e frågade: » Lofvar att fäste h a n s hädanefter hans kallar nog Maria af, en » men sina barn del i någon för om fäderneslandet till strid, tog skall m i n a r m åter af tjänst. » blef i stället Hon forne och begaf chef där En d ö m d till sig nu, Ljhazis familj, försvunno hennes dag i början af till med bereddes honvédinvalidhuset i som NILS henne HELMY RINDERS. nästan samtidigt — i maj hjälte sin o c h för » jägaren 1892 — ansåg man.
S. D. Till Banko-Utskottet remitterades, efter skedd föredragning, Johannes Anderssons från Skaraborgs län motion, om bankovinstens oafkortade öfverlemnande till Riksbanken. S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet nedanlöljande motioner af: I:o P. A. Nyström från Westerbottens län, om ändring i 11 Kap. 7 § Rättegångs-balken; 2:o Thorkel Nilsson frän Christianstads län, i fråga om arlskiftens inlemnande till förvar vid domstol; jemte vid remissen afgifna yttranden; 5:o C. J. Svensén från Calmar län, om upphörande af lösningsrätt till skattefrälsehemman, samt att frälseränta må af jordegaren efter uppsägning inlösas; 4:o Adolf Fredriksson från Upsala län, om införande af ett generelt bötesansvar i stället för s. k. vitesförbud; tillika med vid remissen afgifna anföranden; och 5:o Samme Ledamot, om ändring i 26 Kap. 2 § Byggninga-balken. S. D. Följande motioner biefvo, efter skedd föredragning, lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade, nemligen af: l:o Sven Bosenberg från Christianstads län, om utsträckt rösträtt vid prestsysslors tillsättande; jemte dervid afgifna yttranden; 2:o Johan Lönn från Jönköpings län, om ändring i Kongl. Förordningen den 31 Januari 1856, angående mått, mål och vigt; 5:o N. F. Andersson från Östergötlands län, om ändring i båtsmansroteringen; 4:o N. M. Pettersson från Calmar län, om väghållnings—skyldigheten och ändring i lagsladgandena derför, tillika med de vid remissen derom afgifna anföranden; 5:o Roberl Fredrik Gross från Calmar län, om gårdfarihandel afskaflånde; jemte hvad vid remissen derom förekommit; samt 6:o C. G. Cederskog från Östergötlands län, om skjutsoch traktamentsersättning åt Nämndemän vid syner och andra extra förrättningar.
Nämliga Jerusalem, Juda städer, hans Konungar och Förstar, att de skola öde och förstörde ligga, och skola vara till hån och bannor, såsom det nu i denna dag tillstår; Desslikes Pharao, Konungenom i Egypten, samt med hans tjenarom, hans Förstar och allt hans folk; All land vesterut; allom Konungom i Uz land, allom Konungom i de Palestiners land, samt med Askelon, Gasa, Ekron, och dem igenlefdom i Asdod; Dem af Edom, dem af Moab, Ammons barnom; Allom Konungom i Tyro; allom Konungom i Zidon; Konungomen i de öar på hinsidone hafvet; Dem af Dedan, dem af Thema, dem af Bus, och allom Förstom i de landsändar; Allom Konungom i Arabien, allom Konungom vesterut, de i öknene bo; Allom Konungom i Simri, allom Konungom i Elam, allom Konungom i Meden; Allom Konungom norrut, både när och fjerran, den ene med den andra; och allom Konungom på jordene, som på jordenes krets äro; och Konung Sesach skall dricka efter dessa. Och säg till dem: Detta säger Herren Zebaoth, Israels Gud: Dricker, att I druckne varden, spyn och fallen, och icke kunnen uppstå, för svärdet som jag ibland eder sända skall. Och om de icke vilja taga bägaren af dine hand och dricka, så säg till dem: Alltså säger Herren Zebaoth: I skolen dricka. Ty si, uti dem stadenom, som af mitt Namn nämnd är, begynner jag till att plåga; menen I, att I skolen ostraffade blifva? I skolen intet ostraffade blifva; ty jag kallar svärdet öfver alla de som bo på jordene, säger Herren Zebaoth.