Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1859 1860. 8 Sami. 32 Haft. 6 42 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. mindre 14 § Riksdagsordningen först förändras; och då jag ej tror det vara skäl att ställa antagandet af förordningen om kommunal-styrelse i stad beroende af en önskad grundlägs-förändring, hvarigenom hela frågan, till stor skada för stadskommunerna, kunde blifva för en längre tid undanskjuten, får jag vördsammast föreslå, att Rikets Ständer, i stället för de utaf Utskottet föreslagna ;3 och 4 §§ i förordningen om kommunal-styrelse i stad, ville antaga dessa §§ på sätt Kommitterade dem föreslagit; dock att 3 §, i likhet med hvad Utskottet föreslagit uti 4 § i Förslaget till förordning om kommunal-styrelse på landet, måtte erhålla den af Utskottets andra afdelning föreslagna lydelse, eller § 3. Medlem af en stadskommun är en hvar som i staden innehar burskap eller inom staden eller dess område eger hus, tomt eller jord, eller der idkar handel, fabriksrörelse, handtverk eller annan till allmän bevillning taxerad näring, eller eljest der hor, eller till följd af gällande förordningar sitt laga bo och hemvist hafva bör. § 1; Uti de kommunala rättigheter och deraf härflytande förpligtelser, som burskapsegande medlemmar af en stadskommun särskildt tillkomma, gör denna Förordning icke någon ändring.” Häri instämde Herr Komminister Malmborg, Af Herrar Lamberg, Grenander, Sundvallson, Wedin och Ellberg. Prosten Modigh begärde få antecknadt, att han icke deltagit i ärendets behandling. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 18G0. Allm. Hcsv och Ukon.-Uskollels Helan',unde A’.-o 102. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om nedsättning af tnedicinallaxan samt om afskaffande af apol/ieks-privilegicrna.
Fordom ansåg man det ligga i sakens natur, att ökade göromål fordrade ökad arbetskraft, och denna ganska riktiga grundsats har äfven hvad beträffar Kongl. KammarRät - 188 Den 21 Oktober f. m, tens ledamotspersonal, blifvit iakttagen, enär denna personal, i an* seende till fattigvårds-ärendernas öfverflyttning till Kongl. KammarK:n, vunnit en ledamots tillökning'; men i sammanhang med denna tillökning innefattar den Kongl. Proposm ett alldeles motsatt förslag, i afs:de på Kongl. KammarEms Kansli, eller förminskning af tjenstemännens antal derstädes, ehuru det ligger temmeligen klart i sakens natur, att den ökade ledamotspersonalen måste åstadkomma en ökad arbetsprodukt, hvilken i samma mån ökar expeditionsarbetet inom Kansliet. Och fastän det är allmänt kändt, att de till Kongl. KammarRms OfverRev.Depart. ingående räkenskaper beständigt ökas både till antal och omfång, såsom en gifven följd af de vid hvarje Riksdag allt mer och mer ökade anslag till publika föremål, hvilket naturligtvis i samma mån ökar granskningsarbetet inora Eevisionskontm, samt oaktadt den af K. M. åt Landskontm förunnade befrielse från granskningsskyldigheteu af upbördsförvaltningarnes specialräkningar inom landsbokslutet författas gjort till ett oundvikligt behof inom RevisionsDepart:tet, att vida upmärksammare och fullständigare granska landsboksräkenskapen mer än tillförene; så har likväl indragning blifvit föreslagen af 3 Revisorer, hvarigenom det allt mer och mer ökade revisionsarbetet måste för den återstående revisionspersonalen blifva i ännu högre grad betungade; och om nu erfarenheten ådagalagt, att revisionen, oaktadt nu varande arbetspersonal, icke alltid skett med den noggrannhet som vederbort, hvad har man väl då att i detta hänseende vänta för framtiden? Hvem som kommer att vinna på indragningen, lemnar jag derhän. Staten blir det åtminstone icke.
Den 29 April. 415 N:o 2145 A, Hr af Nordin, Gustaf, med 76 röster. N:o 2195, Hr Edelstam, Fabian, med 78 röster. Suple anter: N:o 139, Gr. Wirsén, Axel Emil, med 74 röster. N:o 331, Frih. Adlercreutz, Carl Gustaf, med 74 röster; efter anställd lottning till bestämmande af den ordning, uti hvilken supleanterne skulle inträda. Cplästes ett af Gr, Hamilton, Malcolm, inlemnadt så lydande memorial: Med anledn. af bortresa från Riksdagen, vågar jeg vördsamt anhålla att, med bibehållande, af min riksdagsmannarätt, blifva befriad från förtroendet att vara Elektor. Efter härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall, blefvo Hrr Bänkmän af Hr Gr. o. Landtm, anmodade att utse en Elektor efter Gr. Hamilton. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från TJtslcn inkomne Utlåt:n och Betanien, nemi. från StatsllIshollel: N:o 60. i ani. af väckt motion ang:de afskrifning utaf arrendeskillnads-ersättning, ådömd landtbrukaren C. Th. Skårman, i egenskap af arrendator utaf indragna profossboställe! Bryntesgården Lindärfva; N:o 61, i ani. af K. M:s Nåd.
Det finnes således ett annat tillfälle för Ridderskapet och Adeln, att formligen öfver frågan besluta. Det nu förevarande Memorialet är blott ett Utlåtande, i anledning af Friherre Wrangels Motion 5 men den egentliga frågan förekommer i sammanhang med inatruction för RiddarhusDirectionen , och den af Friherre Anckarsvärd, i afseende på 51 §., väckta fråga, i sammanhang med Riddarhusordningen. Herr von HartmansdorffJag underställer Ridderskapets och Adelns eget bepröfvande t om det kan vara syftesenligt, att, sedan tiden så länge varit upptagen med disscussion öfver detta ämne, ånyo uppskjuta dess afgörande. Mig synes det vara långt bättre, att genast företaga den hufvudsakliga pröfningen deraf, emedan en bestämd ledning derigenom vinnes för Redactiooen af Riddarhusordningens 51 Om vi ytterligare uppskjuta saken, förnyas väl samma disscussion , hvarmedelst tiden förspilles. Jag förmodar utomdess , att ämoet nu blifvit så betraktadt från alia sidor, att Ridderskapet och Adeln genast kan företaga afgörandet.
Borgen för böter, kostnad och skada, angående skyldighet för utgifvare af dagblad eller periodiska skrifter att ställa sådan: se Tryckfrihets-Förordningen, l:sta §:n 4:de momentet. Borgenärers rätt och företräde för hvarannan till gäldenärs egendom, angående ändring i vissa delar af 17:de kapitlet Handels-Balken och andra författningar rörande —: B. VII. 350; — B — 46 VIII. 8, 143, A. 150, 159, 160, 163; U. X. 286, 293; XI. 30. A. 30. 33, E. 317. Borgholms Kungsladugård på Oland, angående Carl Henrik Hultenberg» underdåniga ansökning om eftergift al 1857 och 1858 årens återstående arrende för —: III. 630, 1C 640; B VII. 142, 219, A. 220, E. 354. Borgmästare, angående förslag till den ändring i 31:sta §:n liege rings-Formen, att äfven andra af städernas innevånare, än Bor gerskapet, tnå ega att deltaga i val till —; se Regerings-Forrnens 31:sta §. Borås, angående beviljande af ett lån till jernvägs anläggande mellan nämnde stad och vestra stambanan; motion af Grefve Erik Sparre: «e Motioner. —, Ulricehamn och 7 härader af Elfsborgs Boställe åt Häradshöfdingen i Helsinglands Norra Domsaga, angående inköpande af: B. X. 248, 282, A. 282.
Det måste antagas, att synnerligast på Landet , allmogen och dess barn åro egenteligen de, sorn komma under tilltal inför KyrkoRåd, och att desse mindre hyfsade, uti Naturens okonstl&de enfald lefvande medborgare icke hafva sinnet och tankan öppne för fataillers beräknande och bevarande. Då nu Förordningen bjuder, att den som |t KyrkoRåds beslut ej nöjes, skall innan nästa dag efter dess afkunnande tillåndagår, sitt missnöje hos Ordföranden anmäla , följer, att, om KyrkoRåd upptagit, pröfvat och afgjort ett mål, som icke egenteligen ingått uti kyrkodisciplinen, eller inom Religionens eller sedlighetens områden, om KyrkoRådet fällt sitt godtyckliga beslut så, att en yngling, hvars första felsteg ofta år öfverilningcns, stämplas med vanäran af ett stockstraf, eller om KyrkoRådet på ett eller annat sått annars trådt in Uti den egenteliga Domare-magten, men föremålet för dess beslut, af okunnighet underlåtit formaliteten, att innan nästa dag tillåndagått 596 Dea 5 Murtu, gifva sitt missnöje tillkänna; så skall detta beslut, så lagstridigt det ån må vara, ovågerligen anses laga kraftvunnit, och verkställigheten deraf ovilkorligen följa, synnerligast som Pastors requisition derom hos Kronobetjeningen ej får vågras. Denna korrta tid för missnöjes anmälande synes ej eller öfverensstämma med hvad i allmänhet år stadgadt för Besvärs anförande i brottmål, hvartill förbrytelser emot Religion och sedlighet måste räknas; ty brottslingen, missnöjd med underrättens utslag, behöfver ej anmäla dess missnöje för att hafva sin appellations-rått öppen. Det år endast uti såkal lade preliminaire frågor, sora viss tid för missnöjets tillkännagifvande år föreskrifven, och denna föreskrift härleder sig derifrån, att man funnit sig föranlåten att förekomma Advocaturens försök att obehörigen uppehållaslutliga pröfningen af en sak. Villkoret af anmälan om detta missnöje om Kyrkoråds definitiva beslut, år således onödigt, och alla onödiga band på medborgare eller inskränkningar af deras med^ födda rättigheter, äro obehöriga.
Vid flere föreg:de tillfällen, dä vigliga frågor hafva varit ä bane, har den tanka blifvit uttryckt, att del tillhörde II. o. Ad. att fatta sitt beslut, utan afseende pä hvad de öfriga Stånden i samma ämne beslut it. Denna fråga har förevarit inom representationen vid åtskilliga föreg-.de riksdagar, och man finner af riksdagshandlingarne, att 15. St. dä hafva tillstyrkt de tysta förmånsrälternes borttagande. Vid 1823, 1830 och 1834 årens riksdagar har denna fråga blifvit väckt genom skrifvelse»- från K. Äl., innehållande förslag till de tysta förmänsrältcrnes borttagande. Det tyckes således som frågan förtjenade alt på det noggrannaste behandlas. En värd talare har här anfört åtskilliga anmä-rkntr emot LagUlsk:s förslag samt slutat Deli 5 Februari e. m. 109 nied att tillstyrka afslag derå. Han har sagt, att det tillhör Stalén alt taga den omyndiges rätt i försvar och skydd. Häruti ligger visserligen en obestridlig sanning; men Slaten bör äfven tillse, att den omvårdnad, som lemnäs den omyndige, icke är af beskaffenhet att medföra alltför stora olägenheter för samhällets öfrige medlemmar, och att det skydd, sorn Staten åsyftar alt bereda honom, icke snarare blifver honom till skada, än lill gagn. Jag vågar närmare utreda hvad jag härmed velat säga. Jag uppgå!' först, att flere medborgare kunna hafva ganska stora olägenheter af de tysta förmånsrätterne; och då meningarne härom icke äro delade, torde några ytterligare bevis om riktigheten af detta påstående icke behöfva anföras. Vidare sade jag, det de tysta förmånsrätterna kunde lända den omyndige till skada i st. f. lill gagn, och detta tror jag tillräckligt ådagalägges af följande exempel.
Rikets Ständer hafva till pröfning förehaft detta ärende samt dervid tagit kännedom af arméens fullmägtiges i ämnet aflåtna underdåniga skrifvelse jemte dithörande beräkningar, hvilka handlingar ådagalägga sannolikheten deraf, att arméns pensions-kassa inom en icke aflägsen tidpunkt kommer i behof af serskildt understöd, så vida densamma skall kunna, i öfverensstämmelse med nu gällande grunder, utan anlitande af sin kapital-behållning, verkställa den, kassan åliggande, pensionering; och då, i betraktande af ofvanuppgifna ansenliga bidrag af arméens befäls lönebelopp, hvilka bidrag för närvarande utgöras dels till pensions-kassan, dels till arméens ackords-amorteringsfond och dels till statsverket, fråga svårligen under nuvarande förhållanden iärer kunna uppstå om kassans understödjande genom förhöjning i delegarnes afgifter, hafva Rikets Ständer, i enlighet med E. K. M:s nådiga framställning, bifallit att, till beredande af utväg för arméens pensionskassa att fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällande stat, ett belopp af högst tjugutvå tusen (22,000) riksdaler årligen må, intilldess den vid nästa riksdag skeende statsreglering vidtager, i mån af behof, användas till betäckande af den brist, som under tiden möjligen kan uppkomma derigenom att kassans årliga inkomster icke blifva tillräckliga till utgifternes bestridande. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Augusti 1848. 318 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-ris l5j otk 158. Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln den 19 Juli 1848. Preste-ståndet den 3t Borgare-ståndet den 1 Aug— Bonde-ståndet den o Rikets Ständers underdåniga skrifvelsej om låneunderstöd af allmänna medel till reparation af Domkyrkan i Linköping. ■ (Stats-utsk. Uti., N:ris 198, 221 och 258 samt Först. Stats-utsk.
Och så nu efteråt alla dessa vackra och tacksamma ord, som flyger öfver världen! Ja, det säger jag, ska ' jag slå mig på att hylla någon, så ska ' det efter detta bli pressen, ty det lönar sig. Men nu på en tid kommer jag nog inte att hylla någon annan än min soffa. Doktorn sä ger a t t. Men hvad betyder ett par svullna ben och fötter, när de svullnat i världspressens tjänst! P. S. Mycket viktigt!! Det är inte Gunnar Wennerberg, som målat Hortensiaflickan, utan hans son! Jag skäms rysligt öfver misstaget, men det är 1897 så med stora mäns söner: man kommer så sällan i håg att de finns. Men håller den här unga herrn hvad han lofvar, så kommer han nog snart att slå sin store fader ur brädet — åtminstone inom flickfacket. Det tror jag säkert! * " Qr skuggornas värld ". £ Frenologen. n vacker vårmorgon i början af 1850- talet befann jag mig å Mosebacke terrass för att njuta af utsikten öfver hufvudstaden, där det bullrande lifvet ännu icke kommit sig i full gång. Djupt under mig utbredde sig det härliga panoramat af staden mellan broarna med Norrmalm längst i fonden. Vid skeppsbrokajen lågo sida vid sida i tre linier bakom hvarandra segelfartyg och ångare. Från många af de förra skimrade i morgonsolen åtskilliga hvita segel och från de flesta af de senares skorstenar uppstego tunna rökpelare. På strömmen, så långt ögat kunde se åt saltsjösidan, rörde sig utoch ingående fartyg. Till vänster hade jag Mälaren med ett vimmel af skutor för segel och ånga. På Munkbron ökades oupphörligt skaran af köpare och säljare. Slottet framstod för mig i den klara morgonluften om möjligt mera imponerande än vanligt. De många kyrktornens spiror glimmade i solskenet. På Skeppsbron myllrade af åkande och gående. Sådan var den tafla, hvilken jag hänryckt stod och betraktade, lutad mot ett skrank. Vid det jag vände mig om, hade jag strax bakom mig en äldre herre och i dennes sällskap ett fruntimmer, honom vida underlägset i ålder. Dessa tycktes liksom jag njuta af morgonens uppfriskande luft och det hänförande sceneriet.
Den framställde, ehuru icke till ansvars påföljd anmälts åtgärden, att StatsSecreterare och JustitiseCanzler i senare åren varit merendels blott tillförordnade, kan likaledes icke efter 107, utan blott efter 106 §, behandlas. Åtgärden, rörande Giftermåls-dhpencer, som Utskottet anmärkt, synes strida emot Lag, men derföre icke egenteligen emot Rikets nytta, och hörer således icke heller till Riksens Ständers pröfning. Disposition »f mötes-passevolance-medlen till främmande ändamål är rakt stridande emot RegeringsFornen , men kan möjligen vara påkallad af nyttan, och kan derföre ej beifras efter 107, utanefter 106 det vill såga underställas RiksRått. Sådant är ock förhållandet med det utfärdade nya Reglementet för Brandförsäkringsverket, hvilket tillhörer enskilte perscaner. RegeringsFormen förbjuder en sådan åtgärd. Att i commandovåg föredraga en uniforms-förändring, är äfven stridande emot Grundlagarne , och utomdess emot KrigsArtiklarne , och hörer derföre ej till Ständernes, utan till RiksRåttens afdömande. I alla dessa fall har ConstilutionsUtskottet användt 107 (jj. i stället för den 106, framställt till Ständernes afgörande, hvad som bordt och behöft Lagligen undersökas af en RiksRått, och derigenom förvandlat rätts-frågor till opinionsfrågor. I ännu flere fall har samma Utskott underlåtit att till någon slags pröfning hänskjuta de af StatsUtskottet och af enskilta Riksdagsmän till detsamma ingifna anmärkningar. Men det år icke Riksens Ständers rätt, att förändra Den 10 Julii f. m. 377 hål’, hvad ConstitutionsUtskottet oriktigt framställt, eller tillägga hvad det uraktlåtit, att framställa.
Förordningen den 22 September 1848, från den 13 Oktober till den 1 Mars vara inskränkt till kl. 7 e. m. Såsom skäl härför har motionären anfört, att någon våda för denna förändring nu mera icke förefunnes då spirituosa vid auktioner ej få försäljas, samt denna anledning till oordningars framkallande, sedan mörker inbrutit, således vore undanröjd. Det vore allmänt kändt, att allmogen, mån om sin arbetstid, icke infinner sig vid en auktion förr än på eftermiddagen; och tiden för auktionen, när densamma skall aflysas kl. 7 på aftonen, vore alltså knappare, än att äfven en mindre auktion derunder kunde hinna afslutas. Mången gång återstode endast få utrop, när auktionen måste afbrytas för att följande dagen afslutas, hvadan blott ett färre antal spekulanter tillstädeskommo. Häraf vållades förlust för säljaren, dels genom de ökade kostnader auktionens utdragande till 2:ne dagar medförde, dels ock genom det lägre pris, hvartill mången gång å andra auktionsdagen försåld egendom måste afyttras. Vid öfvervägande häraf har Utskottet inhemtat, att motioner af liknande syfte förekommit vid flere riksdagar, samt att Utskottet vid sednaste riksmöte tillstyrkt bifall till en motiou af samma innehål! som den, hvilken nu utgör föremål för Utskottets pröfning. I öfverensstämmelse med hvad Utskottet då anförde, finner Utskottet äfven nu, det dessa upprepade framställningar, rörande utsträckningen af den för auktioners hållande å landel bestämda tid, vittna, det allmogen anser en sådan utsträckning vara för sig af synnerlig vigt. Det egentliga skälet för den inskränkning i auktioustiden, som under den mörka årstiden ännu är gällande, eller svårigheten att bibehålla ordning bland auktionsmenigheten, sedan mörker inbrutit, förmenar Utskottet nu mera hufvudsakligen vara undanröjdt genom Allmänna Besvärsoch Ekonomi■ Utsksttets Betänkande JYi 37. 7 förbudet mot bränvinsförsäljning å auktioner.
Om en eller flere af förenämnde till uppförande å Exspectance Stat föreslagne per. söner, genom befordran till ledige tjenster i pub. like verken, hvartill ifrågavarande Ämbetsoch Tjenstemän framför andre med lika förtjenst och skicklighet torde böra till besparing för Staten ihågkomrnas, skulle komma i' åtnjutande af en ökad större eller mindre löneinkomst, så böra deras efter förr beskrifne grunder innehafvande Exspectance-löner i förhållande derefter minskas eller helt och hållet indragas, 7 M om. För de Ämbetsoch Tjenstemän af Kongl. Directionen, sorn enligt Riksens Höglofl. Ständers Boslut blifva hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälde till ansvar för åtskillige af dem vidtagne åtgärder, kommer Exspectance-lönernes fortsatte tihgodonjutande att bero på den begärde undersökningens slutliga afgörande. Genom förestående generella Betänkande anse Utskotten sig i ett helt hafva besvarat alla de under pågående Riksdag rörande Allmänna Magazins-Inrättningen ingifne Memorialer och Anföranden, med undantag af sådane, »om i anseem sa8 Stats-Utskottets Betänkandet». de till ämnets beskaffenhet fordrat Stats-Utskottets särskildte yttranden, och torde det alltså tillåtas Utskotten, till undvikande af en tilläfventyrs bade onödig och tröttande vidlyftighet, att endast summariskt redovisa för innehållet af de ifrån ftikets HögloQ. Ständer, i afseende på Allmänna Magazins-Inrättningen, tid efter annan, emottagne Semisser. Dessa kunna hufvudsakligen indelas uti arne allmänna Classer, nemi. 1:0 Memorialer och Anföranden, om Allmänna M a ga z in s-Inrä t tn inge n s upplösning med eller utan någre rnodificat i o ner', dels skriftligen ibgifne och dels mnndtligen andragne hos Hö glo fl. Ridderskapet och Adeln: af Herr Gripensvärd, FrAd. — Herr Rothlieb, Axel — Herr Hallenborg, Carl Johan — Grefve Hård, Carl Gustaf — Grefve von Schaverin, Fr.
Förordningars, Kungörelsers m. m. uppläsande från —: B. VI. 186, 212, A. 212. Prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, angående: B. I. 53, A. 53. Prest, i anledning af väckta motioner om förändring i föreskrifterna angående skyldighet för prest att pröfva vilkoren för lysning och vigsel: B. II. 6, 47, 117, A. 117. Prestoch Pasloral-examen, i anledning af väckta motioner om afskaffande af dessa examina inför Consistorierna, m. m.: B. VI. 393, 445, A. 445; U. VII. 164, 170, A. 170. Prest-betyg, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till försvårande af deras förfalskning: B. II. 411, 450, A. 450. Prest-bildning, i anledning af väckt molion om åtgärder för vinnande af en bättre sådan och åstadkommande af medel dertill: B. II. 521; III. 47, A. 47. Prest-embetet, i anledning af väckt motion om rättighet för prestvigd person att annan till nämnde embete inviga: B. V. 610; VI. 4. A. 4. Preslerskapet, i anledning af väckt motion om ändring i sättet för dess aflöning: B. II. 484; III. 46, A. 46. —, angående användande af till Stats-Verket indragen behagligtids-förlänings-spanmål till löneförbättring åt det ordinarie —; motion af Herr Per Jacob von Ehrenheim: se Motioner. —, i anledning af väckt motion derom, att, vid blifvande reglering af dess löneinkomster, tionde icke måtte beräknas af tullmjölqvarnar, åtminstone ej i de förra Danska provinserna Skåne. Halland, Blekinge och Bohus Län: B. lil. 271, 429, 443, A. 444.
Genom förbiseende blef i Utskottets förnyade framställning till Rikets Ständer, uppgjord i öfverensstämmelse med de från Stånden erhåline återremisser, procent-nedsättningen icke tillämpad på aila de ställen rom vcderhordt, såsom exempel' hvarå kunna anföras denna 33:dje paragraf samt paragrafen 7. På grund af hvad jag ofvan anfört mäste jäg således för min del påyrka, att det så kallade bevillnings-afdraget åtminstone må nedsättas från 5 till 2 4/2 procent. En annan fråga kan vara huruvida denna, för vårt land alldeles egendomliga, den ene medborgaren öfverlåtna rättighet att beskatta den andre, alls hör längre bibehållas. Jag kallar bevillnings-afdraget en den ene medborgaren af lagen öfversten rätt att beskatta den andre, ty vid närmare eftertanke finner man snart, att. enligt de grunder, hvarefter vår allmänna bevillning utgöres, det så kallade bevillniugs-afdråget i de flesta fall icke kan komma staten lill godo, äfven om hvarje enskild medborgare uppgaf sig till bevillning så samvetsgrann!, sorn förordningen Bil. till. Bev.-Utsk. Bet. Bevillnings-procenten är nemligen för kapitalisten densamma, ehvad han utlånar sitt kapital till fastighets-egaren eller rörelse-idkaren, men den af dessa håda samhällsklasser till staten utgående bevillning beräknas efter en olika procent; af den lörsta med en för tusende och af den andra med 2 1/2 procent af inkomsten. För ett kapital af t. ex. 1,000 R:dr, som utlånas till en lastighels-egare, och hvarmed jag antager denne förökar värdet af sin fastighet, erlägger han i ökad bevillning till staten endast, en Kalr, under det han med 3 Kalr beskattar kapitalisten, om räntan är beräknad efter 6 för hundra. Utlånas kapitalet till en tjensteman och således användes tili ren konsumtion erlägges derföre till staten ingen bevillning alls. Bevillnings-förordningen af år 1025 gjorde derföre äfven skillnad i bevillnings-afdrag, allt efter som det lånta kapitalet instacks i en fastighet eller i en rörelse.