Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
lag har vid genomläsningen af prot:ne för förra Riksdagen funnit att denna fråga äfven då förevar, och att försöket att få räntan frigjord äfven då strandade mot opinionen, nemi. den opinion som då fanns. När jag nu i dag hört tvenne talare här gifva oss en Statistisk ekonomisk föreläsning, kan jag icke annat än glädja mig öfver den ståndpunkt, hvartill detta stånd har höjt sig sedan den tiden då jag deltog i öfverläggningarne om sådana ämnen. Redan i Aug. 1844 då jag hade ordet instämde jag i principen om räntans frihet. Det skall således blifva fåfängt mine Hrr 1 att vilja kasta mig tillhaka bland de s. k. obscurantisterna, då jag åberopar, att jag så länge varit öfvertygad om principrigtighelen deraf. Men mine Hrr! det är icke nog att man söker förvärfva sig statsekonomisk kunskap, man måste också bär ådagalägga alt man har, hvad jag skulle vilja kalla statsmanna-upfaltning af lidsomståndigheter och dertill fordras att man icke så tillämpar rigtiga statsekonomiska satser att man derigenom möjligen störtar en del af den lefvande generationen i förlägenhet om icke i olycka. Det förhåller sig med denna statsekonomiska sats, på samma sätt som med många andra, ali nyttan af dess införande i lagstiftningen beror på en väl vald tidpunkt för dess införande. Här har blifvit af en talare yttradt att man icke borde lagstifta i en sådan fråga som denna utan att hafva opionen i landet för sig; men jag frågar den ädle Gr:n, som framställt detta, och som redan under föregående Riksdagar haft tillfälle att vara verksam, hvarföre man icke då och äfven nu gjort allt hvad man kunnat för att uplysa opinionen. Jag skulle kunna fråga, hvarföre man icke sökte genomdrifva den fria räntan vid förra Riksdsgen då penningetillgångarna voro i allo tillräckliga om ej öfverflödiga och ställningen blomstrande, då tillgången på län var så stor, att ingen tvekade att kunna förskaffa sig nytt lån om han blefve upsagd af 206 Oen 4 Februari f. m. sina fordringsegare. Hvarföre gjorde man del icke då?
S. D. Till Siats-Utskottet remitterades Rikets Ständers Revisorers Berättelse, angående den innevarande år förrättade granskning af de under Kongl. Maj:ls och Rikets Kommers-kollegium ställda fonder och medel. Frän Hederv. Bonde-Stdndet. S. D. Föredrogos följande Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, nemligen: l:o angående Statens jernvägs-byggnader; och 2:o om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägs-byggnader, jemte andra dermed sammanhang egande ämnen; dervid Ståndet remitterade ifråga - 80 Prof.-Utdrag den 26 November 1859. varande båda Propositioner till Stats-Utskottet. med förklarande derjemte, att Ståndet anser de punkter af sislberörda nådiga Proposition, som angå Rikets Ständers Bank, böra af Banko-Utskottet behandlas. De vid remissen algifna yttranden skulle jemväl till Stats-Utskottet åtfölja. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till BevillningsUtskottet Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ändringar i gällande Förordning om vilkoren för bränvins tillverkning, äfvensom i sammanhang dermed Anders August Anderssons från Östergötlands och Josef Smedbergs från Elfsborgs län i detta ämne väckta motioner jemte åtskilliga, i anledning af denna nådiga Proposition algifna, yttranden.
Våra Fabrikers fall skulle medföra en dy - lik verkan på en otalig mängd andra industrigrenar, hvilka väl ej vanligen benämnas säsorn Manufacturer, men som likväl alla äro consumenter af landtmanaetis produeter, Följden der - Den 28 Junii j. m. af för Landtbruksnäringen synes äfven gifven, utan att behöfva framställas i ytterligare sammanhang med den allmänna förbistring, som med säkerhet kan förutses , om de nu af Bevillningsutskottet föreslagne åtgärder vidtagas. Man ifrar emot de höga inhemska Fabrikspriserne, och sådant i många afseenden med skäl; men correctivet deremot ligger uti den allmänt önskade Näringsfriheten; och denna skulle bli en skugga utan kropp ett ord utan mening, i samma stund en absolut Handelsfrihet blef besluten. Huru införlifva någon del af Ståndspersoners uppväxande afkomma uti en näringsklass som utrotade sig sjelf? Hvad skulle blifva af den Handtverkspersonal, som för Fabriksväsendet redanär bildad? Tillkommen utan näringsfrihet består den till större delen af personer , hvilka till kropp och själ fastvuxit vid ensidiga handteringar och idéer, hvarvid de af vanan så ovilkorligen fasthålla®, att de omöjligen till något annat duga. Endast vane att arbeta i rum , bestående dessutom till stor del al ålderstegne , af Krymplingar och Barn, gifves för dem, under andre näringsförhållanden, ej-annat alternativ än öfvergång till en total sysslolöshet, med andra ord, till tiggeri och brott. Sedan vi således genom Handelsfriheten lemnat utlänningen ett medel att sätta oss i ett fullkomligt beroende och att upplösa sjelfva märgen i vår Statskropp, tarfligheten och den enskildta idogheten, så skola äfven vi öfversvämmas af desse Den 28 Junii f. m. 279 Lazaroni; äfven Sverige få en Pöbel, hittills endast till namnet Känd af. Svenska Folket.
Utdrag af hos Komitén förda protokoll, innefattande några dess ledamöters i vissa delar yttrade särskilda meningar, bifogas i underdånighet, och Komitén framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter B. VON PLATEN. P. E. Ahlgren. C. B. Lilliehöök. C. A. Sundin. R. von Feilitzen. A. Ljungstedt. J. G. Schwan. P. Murén. A. W. Björck. Stockholm den 23 Maj 1862. P. O. Bäckström. 51 Reservationer. Utdrag af Sjöförsvars-Komiténs Protokoll den 7 Mars 1862. § \. I anledning af väckt fråga, huruvida Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena borde i sitt nuvarande skick såsom flottans ekonomiska Öfverstyrelse bibehållas, upplästes de delar af Komiténs för uppgörande af förslag till förändrad organisation af förvaltningsverken den 26 Maj 1859 afgifna underdåniga betänkande, som rörde bemälda Embetsverk, jemte detsammas i underdånigt utlåtande den 3 näst derpå följda Oktober vid detta förslag gjorda anmärkningar; Och stannade Sjöförsvars-Komiténs pluralitet i det beslut, att i Komiténs blifvande betänkande underdånig framställning skulle göras derom, att Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena eller det Embetsverk, som i dess ställe kunde varda inrättadt, måtte för framtiden endast få sig anvisade de åligganden, som i Herr Krigsrådet Forsbergs vid ofvannämnda betänkande fogade reservation äro omförmälda, samt erhålla en derefter lämpad organisation, emot hvilket beslut reservationer nu anmäldes: 1:o Af Herr Kommendör-Kapitenen m. m. C. B.
Den z Julik. 9Z7 Wärel-Banqnen är inrättad till ett säkert förwaringsställe, för alla Publique medel, och för Enffildte personers penningar, enligt derom utfärdade förordnanden, cch meddeldt tillåtelse, under owrlkorlig rättighet, att frilla beloppet deraf förr eller senare, genom urfärdande Jnwisningar oinskränkt^ disponera: bwarwid Private Jnwisningars innehall, i början blef instränkt till minst Femtio Daler Kopparmynt; derefter war förhöjd till Fem Riksdaler, och numericke får utgöra mindre än Tio Riksdaler. Deste Ästignationers utgifning pa ägande behållning i W-ixel-Banquen, kan icke förbjudas; icke eller någon preskription för deras inlösen sa länge behållning a Räkningen excisterar, äga rum. Deras gångbarhet i allmänna rörelsen beror pa hwars och ens wälbehag, att dem för god betalning antaga, eller icke erkänna: och pa sadan grund blir deras werkan pa allmänna penningerörelsen icke enahanda , med Bancosedlarnes, för hwilka gangbarheten är vwilkorligen stadgad. Öfwer Herr L, I. Dalmans framställning, vm rätlwisan och sättet, att till Banco-sedlarne, såsom det enda nu sanctioneradc Representativa myntet, i jemförelse emot dest Hufwud-mvnt lämpa, hwad uti 1792 ars Författning, för sme serffildte stag da till gångbarhet aukhoriserade Sedlar, finnas stadgadt, sidan uppgiald dem emellan war bade känd och erkänd; tillhörer ej Banco-Utskottet, att sig utlåta: någon ester rättwisa och billighet afpassad måttstock för allmänna och enffildta peningeliqwider, som dermed wore förenlig, kan BancoUtikottet för dest del ej inse. Uti der föregående, tror Banco
Bet. 63 samt, i afseende på den af Utskotten föreslagna underdåniga skrifvelsen, anföra, att någon anledning dertill hvarken lärer kunna hemtas af den olika utgång, som ansökningarne om skatteköp å tvänne halfva Mantal Lyngåkra hos Kongl. Majit erhållit, eller af den åberopade 77 §. Regerings-Formen, ty, då hvarje Domstol och Embetsmyndighet skall döma och besluta efter de handlingar och upplysningar, som af Parterne företes eller af vederbörande dertill pligtiga Autoriteter afgifvas, måste ock deraf inträffa, att, om, i ena fallet, Parterne eller Autoriteterne undanhålla handlingar eller ej meddela upplysningar, som, i ett annat fall, åter företes, besluten äfven blifva olika och stridiga, samt, hvar för sig, grundade på de skäl, som för frågans pröfning varit tillgängliga, äfvensom den nämnde §!n i Regerings Formen endast innefattar Förbud mot afhändande från Kronan af Dess Fastigheter, och stadgande om Rikets Ständers rätt att om grunderna för dessa fastigheters förvaltning föreskrifva, samt således ej är till närvarande förhållande lämplig.
Handeis-Balken, enligt hvilken den, som säljer, pantsätter eller bortgifver, ulan egarens lof, det han lånt häfver, skall bota halfva värdet och betala fullt åter; då straffbestämmelsens skärpande i ettdera af dessa lagrum, hvilka ej afse sådana brott, som, enligt nu gällande lag, äro såsom bedrägeri betraktade, utan innefatta påföljd för missbrukadt förtroende, ej vore lämpligt, utan att en dylik skärpning kunde ega rum jemväl i alla de eifliga; och då detta sednare nu ej kan ske, äfven om skäl dertill förefuunes, då motion derom ej bl i f vi t gjord, får Utskottet vördsamligen tillstyrka, alt Gustaf Petterssons omförmälda motion icke mätte till någon serskild åtgärd föranleda. Stockholm den 28 Februari 1845. Lag-Utskottets MemorialN:o 85. n N:o 85. Ank. till Exp.-Utsk. den 28 Febr., kl. 6 e. m. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 63j Öfver vackt motion om tillämpning af 15 Kap. 5 §. ArfdaBalken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 30 Maj 1835, äfven på det fall, att inländsk arfvinge begifvit sig bort, utan att lyfta det arf, som veterligen honom tillfallit, och ej sedermera återkommer. Yällofl. Borgare-Ståndet liar, på grund af gjorda anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitterat Utskottets berörde Betänkande, hvilket deremot blifvit af öfrige Riks-Stånden bifallet, nemligen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 30, af Högv. Preste-Ståndet den 25 och åt Hederv. Bonde-Ståndet den 28 sistlidne Januari; och som tre Stånds mening i frågor af dylik beskaffenhet, enligt 87 §.
Skrifvelse, No i6. afdrag för utgifter oell onera, en behållen inkomst af 390 R:dr 47 sk., samt att Hvetlanda Thomasoch Kulla-gårdarne, skattlagda till 17 R:dr 22 sk. 6 rst. oell egande 28 tunnland 23,4 kappland åker, 44 tunnland 23 kappland äng och 369 tunnland 15 kappland hagmark, med åbyggnad, värderad till 1,024 R:dr 32 sk., gåfve, efter enahanda afdrag för onera och öfriga utgifter, en behållning af 418 R:dr 22 sk. 8 rst.; hvarförutan rörande detta ärende för öfrigt förekomme, dels alt Hvetlanda för det närvarande vore utarrenderadt till midfaslan 1871, under förbehåll likväl att arrendet, efter laga uppsägning, upphörde, i fall det ifrågaställda bytet medgåfves, dels ock att egaren af det hemman, som gemensamt med Repperda bildade en rote, bestridt roleringsskyldigbetens öfverflyltande från Repperda till Hvetlanda eller annat i sådant hänseende föreslaget hemman; så har, efter det E. K.
Att åter förpligta landtmätaren att till delegarne utlemna concept-chartan skulle, enligt Utskottens förmenande, icke vara förenligt hvarken med delegarnes eller med landtmätarens rätt och säkerhet, enär chartan genom en mindre noggrann vård och medfart lätt kunde blifva opålitlig och obrukbar, om ej helt och hållet förstörd; och hemställa Utskotten således, att Nils Nilssons ifrågavarande förslag måtte lemnas utan af* seende. 18 Cap. 9 Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ut skottens BetänkandeN.o 14. 18 Ca p. Kalf d Pe\te£ Jonsson fr^n Skaraborgs län: att, då det vore en känd sak, det Haradsliofdingarne i allmänhet funnos så upptagne af andra embetsgöromål att skiftes-ärendena, hvilka enligt förevarande S äro dem an iTiit t3 frg° f t,iUbIaka’ S3mt Hof-R^erne, tillmehnför jo”dbruket, icke sällan forordnade der anställde unga extraordinarie tjensteman som i jordbruket voro alldeles okunnige och oerfarne, att egodelni„“en i ordinarie domhafvande^ ställe handlägga, men det vore af stor ”vigt att dessa ärenden till gagn och nytta för jordbruket väl handlades ifråeava rande § måtte erhålla följande förändrade lydelse: ’ ltråSava* Första Domstol i skiftes-mål å landet är Egodelnines rftn Tm n t förande i Rätten-väljer hvarje härad genom socken Jmbui inför ZrZ lJT,n °ttpä dennes kallehen mi länd,braket och Skiftes, verket sktckhg och kunnig person. Vilja flera härader förena sd om ts ssras ä -“»•"-Ä Emot detta förslag hafva Ola Jeppsson från Blekinge
Delta Betänkande, — deri Utskottet, 1:0 afstyrkt bifall till Herr Åkermans motion om reorganisation af Rikets Ständers Bank och 2:0 hemställt, att bemälda Bank, som fortfarande skall hafva till åliggande att upprätthålla myntvärdet i landet, må öfverlåta den del af sitt kapitalöfverskott, som öfverstiger Tio millioner Riksdaler, till bildande af en grundfond för bankinrättning, under benämning »Sveriges Bank», hvilken har att bedrifva bankrörelse i enlighet med de stadgar, som Kongl. Maj:t och Rikets Ständer för denna bankinrättning fastställa, — är, enligt protokollsutdrag af den 18 och 22 näsllidne April, i dess helhet, ålerremitleradt af Ridderskapet och Adeln; men som de andra Riks-Stånden, med godkännande af 1:sta punkten, afslagit öfriga delar af Utskottets Betänkande, och, i frågor af förevarande beskaffenhet, tre Riks-Stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut; kan Ridderskapet och Adelns återremiss icke föranleda någon åtgärd; hvilket Utskottet skolat för Rikets Ständer vördsamt tillkännagifva. Stockholm den 15 Juni 18(>3. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 Juni 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, i /råga om ett af förre Bruksegaren H. Dillner gjordt aclcordsanbud. Hos Ulskottet har förre Bruksegaren H.
1)1 en egenskapen af' bolagsman förutsätter ovilkorligen tott och andel i bolaget; och ehuru lotten åtföljer den person, hvilken såsom egare bör ansvara för dess förbindelser på samma gäng han åtnjuter dess frukter, följer dock deraf för ingen del, att personen åtföljer lotten, så länge denna, eller med andra ord bolaget, existerar. Tvertom: under det lotterna med sina activa och passiva förblifva desamma, kunna de personer, som ega dem, ombytas och förändras, och kapital-placeringar sålunda ega den friare rörlighet, som öfverensstäminer med affärslifvets och företagsamhetens behof. Härom stadgar vår lag, att der bolagsman vill annan i sitt ställe sätta och sjelf träda af, han dertill har lof, om de andra samtycka. I fråga särskildt om bank-bolag är detsamma stadgadt i Kongl. Förordningen den 9 Januari 1846; men hvarken här eller annorstädes finnes tillagdt, att en afgången bolagsman likväl äfven derefter skall solidariskt med de öfriga ansvara för bolagets förbindelser från hans tid ; ett tillägg, som, derest meningen varit sådan, utan allt. tvifvel skulle uttryckligen blifvit infördt, på det att ingen måtte varda förledd till den stora dårskapen att afgå, förlustig all andel i vinsten, men åtföljd af hela risken. Den på ett bolag hvilande solidariska ansvarigheten kan således, såvida icke i särskilda fall annan specifik öfverenskommelse om ansvarighetens bestånd äfven för de afgångne är träffad, ej annat än afse bolaget, sådant det är i det ögonblick, denna ansvarighet tages i anspråk, men icke sådant det under olika tidskiften af sin tillvaro varit af olika lottegare sammansatt. De som då af bolaget äro medlemmar, de må deruti hafva inträdt förr eller sednare, äro alltså solidariskt ansvarige för alla dess förbindelser till tredje man, och de som derförinnan afgått äro från all ansvarighet frie. Utskottets pluralitet har visserligen häremot anmärkt, att den, som under loppet af ett bolags verksamhet deruti inträder, icke skulle blifva solidariskt anBih. lill R.
Mörner föreslagit, nemi. att K, M. till StatsUtsk. öfverlemnat en förteckning på ifrågavar. fisken; att StatsUtsk. intagit denna förteckning i betänk, och Ständerna sålunda öfver dessa fisken fattat sitt beslut. Men 1111 ber jag att få fästa upmärksamheten derpå, att K. M:s framställning rörer frågan i sin allmänhet; alt K. M. har äskat Ständernas bifall dertill, att sådana smärre fisken, hvilka efter flere föreg:de auktioner icke kunnat bort-auktioneras, sedan behörig utredning och pröfning försiggått, skulle ur jordeböckerna få afföras. Det synes mig som skulle, då den K. Skrifvelsen är föranledd af Ständernas vid 1841 års riksdag derom gjorda anhållan, det utvisa ett serdeles misstroende mot styrelsen, om man icke skulle i dess händer vilja öfverlemna rättigheten att, sedan dessa obetydliga fisken blifvit utbjudna, men icke kunnat bort-auktioneras och sedan derefter ytterligare en sådan pröfning försiggått, som K. M. föreslagit, låta afföra deni ur jordeböckerna. Om vid hvarje riksdag ny framställning i denna fråga skulle till R. St. göras, alltid åtföljd af specifik tabell öfver de till afföring ur jordeböckerna föreslagna fisken, så hemställer jag huru det skulle vara möjligt för R. St. att på grund af en sådan tabell afgöra om det ena fisket förtjenar att blifva uteslutet ur jordeböckerna och det andra bör deruti behållas. I dylika fall måste den ena statsmakten kunna förtro sig till den andra. För min del ser jag ingen våda af bifall lill detta betänk., och anhåller derföre vördsamt att R. o. Ad. måtte bifalla detsamma. Hr Printzensköld, Carl: Jag kan icke undgå att förena mig i de af Gr. Mörner yttrade åsigter. Jag har vid föreg:de tillfällen, på detta rum, uttalat och sökt försvara den grundsatsen, att innan Staten afhändes någon dess tillhörighet eller någon åtgärd i sådan syftning vidtages, frågan derom bör vara fullständigt utredd, och denna utredning lill Ständernas pröfning aflemnad. Så är icke här förhållandet.
M. gerna ser gamla välförtjenta prestmän hugnade med hopp om en mera ledig och bekymmersfri ålderdom»; dels: »att afsigten med den högre lärdomens företrädesrätt vore tvennehanda: att leda det tjenstgörande presterskapet till det fortsatta bemödande i studier, utom hvilket utmärkt lärdom aldrig vinnes, och utan hvilket, oaktadt en i yngre åren lagd god grund, man går tillbaka, i stället för att framskrida, samt att med Preste St. vid yppade ledigheter förena sådana män, hvilka, ehuru icke öfvade i presterliga förättningar, genom en vidsträckt lärdom, en förvärfvad menniskokännedom, genom det behof Theologien eger af andra vetenskaper, kunna göra Ståndet och församlingen heder och nytta.» Åtskilligt af hvad här ofvan anförts kan vara 246 l>en 19 November e. m. godt, och så länge åtskilliga andra stadganden uti KyrkoLagen och uti flera K. Bref, vitsordande omsorg om församlingarnes bästa och nit för bibehållande af gudsfruktan och kunskaper hos lärarne, dels qvarstodo, dels efterlefdes, bar denna klassifikation möjligen mindre menliga frukter. Några af dessa stadganden vill jag anföra. Så bjuder KyrkoLagen uti dess 19 kap. 8 g, att vid tillsättande af prester »församlingarnes gagn och goda förnämligast och för all ting sökes oell anses»; sålunda läser man uti 7:de mom. af K. Kungörrn 1780 att »det skall åligga Konsistorierna först och främst, att hafva afseende uppå de sökandes gudsfruktan samt ett dygdigt och stadigt upförande, hvarförutan andra goda egenskaper föga iiro att anse»; äfven finner man, för förslags upgörande till regala pastorat, uti Presterskapets Privilegier af 1723 följande, som visar det afseende, man fästade vid församlingarnes bästa och förtroende : »När något sådant gäll blifver ledigt, skola Biskoparne och Konsistorierna afsända, att sig der höra låta, några skickliga och välförtjenla prestman, hvilka för deras embetsgåfvor, lefverne och välförhållande kunna vara befordring värdiga.
Ludv., anmält sig vara hindrad att emottaga det honom lemnade förtroende att vara ledamot i Oecon.Utsk.; hvarföre H. Ex. anmodade Hrr Electorer att äfven efter honom förrätta nytt val. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, i enlighet med hvad förut blifvit tillkännagifva, anslag väl vöre gjordt till plenum i eftermiddag; men då, sedan åtskilliga mål blifvit ånyo begärda på bordet, II. Ex. ej hade några ärender att för R. o. Ad. på eftermiddagen föredraga, hemställde H. Ex., att anslaget linge borttagas Samt denna dags eftermiddagsplenum inställas. Bifölls. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 2 é. m. in fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. 344 Den 3o Juni f. in. Månclaigen den 3o Juni 1834« Plenum kl. 9 f. m. Justerades r t prol.utdr. för den 20 dennes. Justerades pleniprotln för d. 12 samt för d. 17 f. och e. m. i denna månad. Upplästes till justering Exped.Utsk:s förslag N:o 53 till R. St:s und. skrifvelse till K. M. i fråga om Förste Lifmedicus af Pontins bibehållande vid ett pensionsänslag. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Uti det nu upplästa förslag till underd. skrifvelse saknar jag åtskilliga af de skäl, hvilka finnas upptagna uti det StatsUtsk:s utlåt., hvarpå skrifvelsen sig grundar. Jag kail icke nu erinra mig dessa så, att jag här i ögonblicket kan uppgifva dem; men jag anhåller, att förslaget må blifva till Exped.Utsk. återremifteradt, på det detsamma må erhålla en redaction, sorn fullständigare upptager de af StatsUtsk. anförda motiver. Exped.Utskis förslag N:ö 53 återremitterades. Vidare upplästes till justering samt godkändes nedannämnde från Éxped.Utsk. inkomna förslag till R.
Föredrogos ånyo och i ett sammanhang ej mindre Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 110, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 41, angående föreslagne vilkor och iagttagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om embetsmäns rang, och upphörande af fullmagters meddelande å titlar utan motsvarande tjenstebefattning, än nyssbesagde Betänkande N:o 41; hvarvid Ståndet stannade i följande beslut: Irsta punkten. Om vilkor för befordran till högre civila embeten, såsom civila StatsUddsPresidentsoch Landshöfdinge-platser. Hvarjemte föredrogs Vällotlige Borgare-Ståndets i ämnet fattade beslöt, genom Protocolls-utdrag af den 14 i innevarande meddeladt, med inbjudning till Med-Slånden att deri deltaga, ”att Rikets Ständer ingå med en underdånig anhållan till Kongl. Maj:t, det, vid besättande af högre civila embeten, Kongl. Maj:t läcktes fästa serdeles afseende på skicklighet, ådagalagd genom Aeademiska kunskapsprof och under föregången tjenstgöring i samma embets - 8o8 Prol Utdr. d. 11 Nov lS4°- hana, derest icke synnerliga förekommande skäl föranleda till undanlag från dessa befordrings-grunder”. Med underkännande af Utskottets afstyrkande afall åtgärd i derna punkt, instämde Prestc-Slåndet i Borgare-Ståndets här ofvan anförda beslut. 2:dra punkten. yIngående förslaget, att vid befordringar i allmänhet må göras afseende å längre tids tjenstgöring inom Verket, der befordran sökes. I sammanhang härmed, forekom äfven Heder”. Bond e-Slåudels inbjudning alt biträda dess den 4 dennes fattade och genom Protocolls-utdrag meddelade beslut, ”alt Rikets Ständer må förnya deras vid sisth Riksdag till Kongl. Maj:t framställda underdåniga begäran, det måtte vid återbesättandet af lediga tjenster inom Postoch Tullverken, Kongl.