Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-utskottså enär desamma tillhöra en i samhällets grundorganisationer och i enskilda rättsförhållanden djupt ingripande, för Konung och Ständer gemensam, lagstiftningsåtgärd och för den skull icke annorlunda än i sina följder inverkar på det ”Statens regieran - Prot-utdrag den 26 September 4868 731 de” ifrån riksdag lill riksdag, hvaröfver Rikets Ständer ega att ensamt besluta, har Preste-ståndet icke funnit med sin uppfattning af grundlagens ordaförstånd förenligt att en sådan omröstning bifalla. När härtill kommer, att enligt Preste-ståndets egen erfarenhet, bekräftad af anföranden äfven inför Thronen, vid föregående riksdagar af en del bland Hederv. Bonde-ståndets egna ledamöter, meningarna hos de skattdragande sjelfve i särskilda orter af riket ännu äro delade om förmånerna af en så beskaffad skatteförvandling, som skulle, dem ohörda, upphäfva en med eganderätten nära förbunden rättighet till val mellan räntors och tiondes leverering in natura och deras ständiga lösen med penningar efter en viss markegång, så har Preste-ståndet deraf hemtat ytterligare stöd för sin tvekan att antaga berörde förslag, och hoppas af sina respective medstånds oväldiga pröfning och medborgerliga tänkesätt, att rättvisa göres åt Ståndet, på sådana grunder stödda, öfvertygelse. I denna öfvertygelse och af uppriktig nitälskan för den samhällsvigtiga frågans lösning på ett med allmän och enskild rätt öfverensstämmande sätt, har Preste-ståndet, som villigt erkänner sig sakna de fullständigare speciella insigter, som för bestämmande af alla detaljer i detta vidsträckta ämne erfodras, ansett sig böra i underdånig skrifvelse för Kongl. Maj:t framlägga sina åsigter af hufvudgrunderna för ett förslag,hvarigenom icke allenast en större enkelhet i debitering och räkenskap skulle beredas, utan ock hittills ofta öfverklagade missbruk af nuvarande uppbördssätt undanrödjas.
Stånd framträder med anföranden i allmänna ordalag uppfattade, till stöd för denna sin mening, så förmodar jag, att han icke heller lärer underlåta, att, till förmon både för Konung och land, gifva åt denna öfvertygelse all den påföljd, som Grundlagarne medgifva, att han derföre icke anser sin pligt såsom Representant endast inskränkt till klagomål utan verkan, men äfven dermed förenar den handling och de åtgärder, sorn honom i egenskap af Representant tillkomma Då det i intet Land och för .intet Folk kan vara nyttigt, att hafva osammanhängande och overksamme Styrelseorgarer, synes mig att den som äger denna öfvertygelse, icke bör tveka, att åtminstone begagna alla de medel sorn Lagarne gifva vid Den 5 Maji <*. handen, för att kalla Representationens mening till stöd för sin egen, och derigenom åtminstone söka bereda en förändring i Styrelsepersonalen, och att han derföre icke lärer underlåta att fästa ConstitutionsUtskottets allvarliga uppmärksamhet på det speciella i dess allmänna tilivitelsepunkter. De som med mig äro föremål för anmärkningarne, äro åtminstone berättigade att förvänta sig denna conseqvence emellan fortsatta anmärkningar och handling. Med högre pligter emot Fäderneslandet, som bleivo dera ålagde, då de emottogo deras ansvariga Embeten, förena de likväl samma rättigheter gom öfriga medborgare. De böra äga skydd af Lag och det allmänna omdömet intill dess de af Lag eller det allmänna omdömet äro dömde, och utan att äga något anspråk på ofelbarhet, erkännande deremot gerna, att brister finnas hos dem, likasom hos andra, och att äfven, med de bästa afsigter, felsteg kunna begås, tro ds likväl, att aktning och förtroende äro de första vilkor för hvarje Styrelse, den må heta StatsRåd eller Ministére, och att då dessa tänkesätt icke kunna hysas för den man anser för osammanhängande och overksam bör man göra allt för att försöka få en annan, i synnerhet då Grundlagen lemnar tillfälle dertill, och en sådan för hvilken man kan hysa aktning och förtroende. Må Avisskrifvaren, understödjande de meningar, som här blifvit yttrade, fritt i offenteliga
Reparationer i förstugorne 3,213: 90. D:o å Planfondtaflan 2,459: 99. R:o i Kanslioch Direktionsrum, RiddarhusSekreterarens våning, vindsrum m. m , 20,216: 22. Utvändige reparationer 15,538: 58. Summa Hulr Runt 189,268: 57. Af dessa kostnader hafva följande genom Statsmedel blifvit ersatts; Af Reparation och förändrad inredning af Riddarhussalen 17,194: 46. Riddarhusets utgifter R:dr Runt 147,587: 42. Stockholm den 4 October 1862. F. W. Leijonancker.» Till de i denna berättelse meddelade upplysningar får Direktionen endast tillägga, att för slutliga fullgörandet af Ridder - 3t skåpet och Adelns vid 1856—1858 årens Riksdag fattade beslut angående gaslysnings anbringande inom Riddarhuset, hvilket beslut, för så vidt detsamma afsåg den del af öfre våningen, som innehåller Direktionens sessionsrum samt Kanslioch Arkif-rummen, ansetts icke böra verkställas samtidigt med gasledningen i den öfriga delen af byggnaden, emedan omläggning af grundmurarne å nordöstra sidan då ännu pågick, Direktionen numera låtit anbringa gaslysning jemväl i förstberörde lokal, hvarförutan Direktionen firtmit skäligt tillåta gasledningens utsträckning till en del af Riddarhus Sekreterarens boställslägenhet; att räkning å kostnaden härför ännu icke blifvit aflemnad, men att den del deraf, som belöper sig å embetsrummen, blifvit inberäknad uti det af Fabrikören Bergström upprättade och under år 1858 till Direktionen ingifne kostnadsförslag öfver gasinledning inom Riddarhuset, slutande sig å en summa af 5,348 R:dr 32 sk. B:co, eller 8.023 R:dr Runt; alt, jemlikt Ståndets ofvanberörde beslut, ersättning från Statsverket för sistnämnde del al kostnaden kommer att af
Besv, och Oecon.-Utskottens Utlåtande N-o 36. 3 soldatrotar i eri framtid; att Kongl. Maj:t, lill verkställande af ifrågavarande provisionel rotejemkning, ansåg lämpligt förordna serskilde Commissioner, livilka skulle sammansättas lika med riem, son), jemlikt Kongl, Majtts Nådiga Instruction den 20 December 1825, förrättat 1826 års extra rotering; dock alt hälften af Ledamöterne borde utses bland ortens jordbrukare, äfvensom af Kongl. Majlis Befallningshafvande fö,rordnade Gode Män i Socknarne borde Cornmissiouei ne med nödige upplysningar tillhandagå; att med Rikets Ständers mening i afseende å del stamrolarne beviljade understöd ansågs af Kongl. Majit öfverensstämma, alt ej blott stannotarne, utan ock strö- eliev ulrotarne skola, i mon af behofvet, åtnjuta detta understöd, helst de deltaga i kneklehållet lika, utan annan skillnad, än att stamrotarlie merendels hafva soldat-torpen på sina egor; äfvensom Kongl. Majit fann fördelningen af understödet lämpligast kunna fullgöras af Commissionerne, som kommo att verkställa den anbefallda roleringsjemkningen, enär angeläget vore, att lika grunder iakttagas vid anslagets fördelning, som vid föreslåendet af rotarnes förstärkning; samt att Kongl Majit, i öfverensstämmelse med anförde hufvudgrunder, anbefallde Krigsoch Kammar-Collegierne att upprätta och lill Kongl.
Delning å stadens skogsmark har den 13:de Februari 1854 blifvit af Magistraten fastställd, hvarefter de lägenheter till odling, som derå finnas, sålunda kunna begagnas. Med stadens jordbruk fortfar i öfrigt samma förhållande, som efter förra berättelsen. Under ifrågavarande qvinqvennium har antalet af lärjungar vid stadens elementar-skola uppgått till omkring 40. Derförutan funnos i staden för år 1855 en fast och fyra flyttbara folkskolor, vid hvilka lärjungarnes antal var 257; hvarjemte sedan år 1854 i staden funnits en skola för fattiga flickor, hvilka der erhålla fri undervisning i christendom, handarbeten och väfning. I afseende på sjukvården har sedan sista berättelsen ingen förändring mträffat. Fattigförsörjningen handhafves på enahanda sätt, som de tvänne nästföregående berättelserna omförmäla. Följande tablå utvisar närmare förhållandet med fattigvården. år 1851 » 1852 » 1853 » 1854 » 1855 Matportioner till genomvandrande personer. Understöds-tagare. Omkostnader Summa Banko. Ständige. tillfällige fattige. |Summa Personer. Aldre Barn. Männer. Qvinnor. Männer. Qvinnor ... Gossar. Flickor. Stadens onera och andra allmänna besvär inhemtas af tabellen. Staden är befriad från båtsmanshåll och inqvartering, och trafiken derstädes icke betungad med salu-accis. För att sluta af det mindre antal brottmål, som de sednaste åren förevarit vid stadens domstol, synes folkets sedlighet under ifrågavarande period hafva förbättrats. 55 å:a. JHöiting, ncSi fJttpstad. Stadens hamn och lastageplats har under ifrågavarande qvinqvennium undergått en väsentlig förändring med anledning deraf, att Direktionen vid Kongl. Svenska Aktiebolaget för jernväg emellan Köping och Hult valt stadens gamla lastageplats till slutpunkt och bangård för jernvägen, hvilken plan blifvit af Eder Kongl. Majit fastställd.
BorgareStänclet. 8* D. Riksens Ständers Allmänna Besvärs* och OeconomiaeUtskotts den 7 uti denna Månad afgifna och den 15 på bordet lagda Utlåtande, i anledning af de inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, uti frågan om fortfarande eller inställande af den fria HusbehofsEränn vinsbränningen, blef, vid förnyad föredragning, nu afslaget; hvarjemte Borgare-; Ståndet för sin del hemställde, att Riksens Ständer måtte i underdånighet I105 Kongl. Maj:t an. hålla, att, med afseende å nu inträffade höga Span-, Prof. Utdrag d, 24 Jan. 181§* 53 Spannemåls-priser, Brännvinsbränningen rnå för någon tid inställas. Frän Högloft. Ridder skap et och Adeln'. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmän? na Besvärsoch OeconomiseUtskottets d. 7 dennes afgifne, samt d. 15 i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af åtski 11 ige hos Högloft. Rid. derskapet och Adeln samt Vällofl. JBorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Utskotrets d. 20 nasti. Dec. aflåtne Betänkande, i den från samtelige Riks-' Stånden till Utskottet remitterade fråga om fortfa? rande eller inställning af den fria Husbehofs?
Beträffande de missförhållanden, som anses förenade med tillämpningen af 1787 års Kongl. Bref, vid förvandling till fängelse vid vatten och bröd af lius-tjufnadsBöter, så är anmärkt, dels alt den, som för hus-tjufnad till ii Dalers värde skulle straffas med 8 par spö, skulle, genom sådan tillämpning, komma att afstraffas med 16 dagars vatten och bröd, dels att den, som för sådant brott till 42 Dalers värde skulle straffas med 28 par spö, skulle, genom en lika tillämpning, komma att afstraffas med 28 dagars vatten ocli bröd, eller högsta kroppsplikt, således i dessa fall i en högre proportion vid förvandling till valten och bröd, hvaraf velat slutas, att Lagstiftaren icke åsyftat användande af samma grund vid förvandling till vatten och bröd, som vid förvandling till spö eller ris är stadgad; men å andra sidan förekommer, att, med tillämpning af a6 'Bil. till K. M. Nådiga Propps. N:o 65. den förvandlings-method Kongl. Maj;t& Befallningshafvande i Nyköping föreslagit, lius-tjufnad till 12 Dalers värde icke skalle komma att med fängelse vid vatten och bröd straffas hårdare, än enkel stöld till lika belopp, nemligen med 8 dagars sådant fängelse för båda förbrytelserna, hvaraf med ännu mera säkerhet kan slutas, alt Lagstiftaren icke åsyftat eller godkänt denna förvandlings-grund, såsom stridande emot principen om svårare brotts svårare bestraffning.. Som olika meningar likväl uppstått om Lagens rätta förstånd i fråga om förvandling af hus-tjufnads böter till vatten och bröd, tillstyrker alltså jag, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder, genom utfärdande Författning, meddela den förklaring, att den i Kongl. Brefvet den 20 December 1707 stadgade förvändlingsgrund bör tilllämpas äfven vid förvandling till vatten och bröd af böter, sorn ådömas för något af de i berörde Kongl. Bref omförmälda brott, som är nied dubbelt bötes-ansvar belagdt. Högste
Nej, anses de håda anmärkliingspunkterne hifallna." 10, “Den, som gillar ConstitntLons-Utskot,- tets afstyrkande vid Ridderskapets och Adelns 5:le anmärkningspunkt, röste Ja,“ “Den det ej gör, röste Nej.“ »‘Vinner Nej, gillas anmärkningen." 11. “Den, som gillar Constitutions-Utskottels afstyrkande vid Ridderskapets och AUelns yrde anmärkningspunkt, röste Ja." “Den det ej gör, röste Nej.“ "YinnerNej, godkännes anmärkningen." Canstitul.-Utsh. Memorial, N;o 75. i3 13. “Den, som gillar Conslitulions-Utskottels afstyrkande vid Ridderskapels och Adelns p:de anmärkningspunkt, röste Ja.“ “Den det ej gör, röste Nej.“ “Vinner Nej, anses denna anmärkning ' gillad.** Dä i öfrigt en och annan §. blifvit föremål för flera och olika anmärkningar, hvilkas verkan åter beror af inbjudningseller voterings-resultaten, torde Constitulions-Utskottet tillåtas alt, derest sådant inom Riksdagens slut medhinnes, vördsamligen framlägga fullständig redaclion af de Grundlagsändringar i detta ämne, som nu äro eller varda, för vidare conslitutionel behandling, godkända. Stockholm den 10 Mars i83o. STOCKHOLM, nos Cari, Ab. Fibi, i83o. Conslitut.-Uts/i. Memorial, N:o 76. t, N:o 76. Ankom tili Exp. Utsk, d, 16 Mars 1830. Memorial, angående behandlingen af Riks-Ståndens skilj aktighéler om Vötérihgs-Propositionerna i 3:ne hufvudpunkter af förslaget till ändrad 1T/ •jckfrih ets-L ag.
15 ensamt må vara berättigade, att sådan uppsägning, om de finna för godt, verkställa, samt att dessa i intet fall må affordras högre lösen för räntepersedlar och tionde, än efter beräkning af årets markegång, med tillägg af den redan bestämda forsellönen för spanmålen; af riksdagsfullmäktigen Per Edén från Wester-Norrlands län, med hemställan, att, derest de vid denna riksdag väckte förslag om natura-praestationernas upphörande icke skulle bifallas, Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t anhålla om utfärdande af det stadgande, att vid den händelse, då missväxt å någon ort inträffar, så att räntegifvaren af årets skörd icke kan påräkna sådan spanmål, som kan antagas för levereringsgild, det må vara räntegifvare tillåtet, att med penningar godtgöra hvad honom åligger att leverera, efter det pris, som å sådane tider är i orten gångbart, och sådant oaktadt räntetagaren fordrat spanmålens levererande in natura; äfvensom att skyldigheten att forsla räntespanmålen i de norra länen icke mätte sträcka sig utöfver sex mil eller den väglängd, som för räntegifvare i rikets öfrige provinser finnes stadgad; samt att, derest räntetagaren är boende närmare räntegifvarens hemvist, än nu nämndt är, räntegifvaren icke må vara förbunden forsla spanmålen längre väg, än till räntetagarens hemvist, antingen denne är med boställe försedd eller icke; af riksdagsfullmäktigen Efraim Larsson från Elfsborgs län, som, bland annat, hemställt, att hvad i afseende å jordeboksräntans förenklande blifvit af sistförflutna riksdagens Stats-Utskott föreslaget, måtte bringas till verkställighet, så att förändringen kunde vidtaga med 18S2 års början; af riksdagsfullmäktigen Johannes Nilsson från Malmöhus län, som, till förekommande af de olägenheter, hvilka åtfölja uppbörden af den akademistaten i Lund anslagna kronotionde, hemställt, att, då tionde-löningstagarne icke finna sig belåtne att emottaga sådan säd, som tiondegifvarne kunna lemna till den vigt, som i Skåne anses vara vanlig, nemligen 14 lisp. för en tunna råg och II lisp. för en tunna korn, och hvilken vigt alltid borde vara i markegångstaxan bestämd, tiondegifvarne då må vara berättigade, att lösa densamma efter det löpande årets markegångspris med lörhöjning af 16 sk. bko tunnan; af riksdagsfullmäktigen Petter Gabrielsson från Kronobergs län, hvilken, för un* danrödjande af de prejerier, som vid uppbörden af den åt gymnasiioch skolstaten i Götheborg från 13 socknar i Sunnerbo härad af Kronobergs län anslagna kronotionde ega rum,
Då tjensteman vid någotdera Lånekontoret af sjukdom eller annat laga förfall hindras att tjensten bestrida, ege vederbörande Lånekontors-Styrelse att efter de grunder, som i detta afseende äro inom Banken gällande, bestämma arfvodesbeluppet för den, som varder till tjenstens bestridande förordnad. Jemf. § 95. Uti de för tjenstemännen och vaktbetjeningen vid Banko-diskont-verket och.Lånekontoren i §§ 91 och 92 upptagna lönebelopp, ega hvarken Fullmägtige eller vederbörande Direktioner att någon tillökning meddela. Skulle fråga derom uppslå, underställes densamma Rikets Ständers pröfning och afgörande; dock ega Fullmägtige att anvisa oundvikligen nödiga arfvoden för det ökade tjenstemanna-biträde, som genom jernlånerörelsens öfverflyttande till Banko-diskont-verket samt medels emottagande på uppoch afskrifningsräkning vid diskont-verken kunna erfordras. sålunda förändras: Jemf. § 96. Då tjensteman vid någotdera Diskontverket af sjukdom eller annat laga förfall hindras att tjensten besörja, ankomme det på vederbörande Diskont-direktion, att efter de grunder, som i detta afseende äro inom Banken gällande, bestämma arfvodesbeloppet för den, som varder till tjenstens bestridande förordnad. må erhålla denna Likaledes och på samma skäl, tillstyrker Utskottet att 97 uppställning: Banko-Utskottets Memorial JM 61. 27 22:o. Jemf. § 97.
Ja, all hans rättfärdighet, som han gjort hafver, skall intet ihågkommen varda; utan han skall dö uti sin öfverträdelse och syndom, som han gjort hafver. Och ändå sägen I: Herren handlar icke rätt. Derföre hörer nu, I af Israels hus: Hafver jag icke rätt, och I orätt? Ty när den rättfärdige vänder sig ifrå sine rättfärdighet, och gör det ondt är, så måste han dö; men han måste dö för sina ondskos skull, som han gjort hafver. Tvärtom, när den ogudaktige vänder sig ifrå sine orättfärdighet, som han gjort hafver, och gör nu rätt och väl, han varder behållandes sina själ lefvande. Ty efter han fruktar sig, och vänder åter af sine ondsko, så skall han lefva, och icke dö. Och ännu säga de af Israels hus: Herren handlar icke rätt. Skulle jag hafva orätt? I af Israels hus hafven orätt. Derföre vill jag döma eder, I af Israels hus, hvar och en efter hans väsende, säger Herren Herren. Derföre vänder eder om, och låter eder omvända, på det I icke skolen falla för missgerningenes skull. Kaster ifrån eder all edor öfverträdelse, der I med öfverträdt hafven, och görer eder ett nytt hjerta, och ny anda; ty hvi vill du så dö, du Israels hus? Ty jag hafver ingen lust till hans död, som dör, säger Herren Herren; derföre omvänder eder, så fån I lefva. Men gör en klagogråt öfver Israels Förstar; Och säg: Hvi ligger din moder lejinnan ibland lejinnorna, och uppföder sina ungar ibland de unga lejon? En af dem födde hon upp, och der vardt ett ungt lejon utaf, det vande sig till att rifva och uppäta menniskor. Då Hedningarna hörde sådant om det, grepo de det uti deras kulor, och förde det i kedjor in uti Egypti land. Då nu modren såg, sedan hon hade länge hoppats, att hennes hopp var borto, tog hon en annan af sina ungar, och gjorde der ett ungt lejon af. Då det vandrade ibland lejinnorna, vardt det ett ungt lejon, det också vandes till att rifva och uppäta menniskor.
Häraf drager jag åter den slutsats att Herr Ribbing skulle Önska det Länsmännen blcfye befordrade till Lands - 254 Den 17 December e. m. höfdingar och om man antager att desse sednares egentliga befattning består i väggrusningens bedömmande m. m. dylikt, så bar Herr Ribbing rätt; men jag, som, på grund af den erfarenhet jag i detta fall äger, föreställer mig att tillsynen öfver väggrusningen är i jemförelse till Landshöfdingens öfrige göromål af ringa betydenhet, och som derjemte tror, att denna tillsyn kan äga rum, utan att Landshöfdingen sjelf känner sättet hvarpå grusningen bäst verkställes, kan icke undgå att i delta fall bestrida Herr Ribbings åsigter. Till svar å min anmärkning mot de beskyllningar Herr Ribbing gjort Kronobetjeningen i allmänhet, har Herr Ribbing åberopat ordalydelsen i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, men det skydd som der bakom sökes är icke tillräckligt, tyder står väl att Kronobetjeningen stundom faller allmänheten till tunga, men Herr Ribbing har beskyllt denna tjenstemannaklass för att olofligen beskatta Folket och att taga mutor, och något hvar torde således finna den märkbara skillnaden emellan de uttryck, sorn igenfinnas i den Nådiga Propositionen, och dem som blifvit begagnade af Herr Ribbing. Hvad Herr Ribbing slutligen anfört till bestridande af mitt yttrande att om mycket göres för uppfostringen, så skall Den 17 December e. m. och derigenom de svårigheter undanrödjas, sorn Herr Ribbing framställt för den unge medborgaren, hvilken bana han än må beträda, ger mig anledning förmoda, att Herr Ribbing icke fattat hvad jag sagt, och mitt svar i denna del måste derföre inskränka sig till anhållan att Herr Ribbing mätte genomläsa mitt yttrande, hvarefter äfven han torde finna denna ordatvist öfverflödig. Herr Lagerhjelm. Den siste värde Talaren har velat finna en skilnad emellan det uttryck Herr Ribbing nyttjat om Länsmän och det som i Kongl. Maj:ts Proposition förekommer.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till förevarande Betänk, och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till detsamma, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 21 och 24 sisth Februari bordlagda Betänk. Nio 18, i anledn. af R. Stirs Just.-Ombudsmans motion i afseende på kärande parts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut. Gr. Sparre-, Som det nu föredragna Betänkit innehåller 4 särskilda §§, vågar jag hemställa, att, i öfverensstämmelse med hvad R. o. Ad. angående behandlingen af dylika lagförslag vid föregående tillfällen funnit för godt att besluta, Betänkit måtte punktvis föredragas samt att, enär hela förslaget beror på den 3 §, denna måtte föredragas först, och, sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut jemväl angående de återstående §§:na, ingressen till förslaget. Med förmälan, att Gr. Sparre hade föreslagit, att Utskits i detta Betänk, framställda författningsförslag skulle paragrafvis företagas till afgörande, med iakttagande deraf, att § 3 först förekom till pröfning samt att ingressens behandling uppskjöts till dess förslaget blifvit genomgånget, hemställde Hr Gr. o. 164 Den 7 Mars e. m. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade godkänna ett sådant föredragningssätt. Ropades ja. Tiil följd häraf föredrogs nu § 3. Hr Olivecrona, Knut: Då detta Betänk, föredrogs inom Lag-Utsk:t och der var föremål för behandling, kunde jag icke instämma med Utsk:ts majoritet i antagandet af nu lörelisgande förslag. Jag ansåg nemligen, alt det innefattade åtskilliga afvikelser från hvad K. Sl:rs Just -Ombudsman löreslagit, och att de nya bestämmelser, L'tsk:t för sin del ansett tjenliga, tvärtom skulle verka motsatsen af hvad dermed åsyltats.
Bonde-Ståndets beslut. A) Utskottens hemställan (pag. 3), att i händelse förslaget om Socknestämmor och Sockne-7iämnder ant ages, Sockn enämnderne alltid måga utgöra Fattigvårds-styrelserna. bifallen. afslagen, till följd af dess beslut, i anledning af Betänkandet N:o a g. bifallen. bifallen, sedan Ståndet förut gillat Utskottens förslag angående Sockne-nämnder. B) Förslaget till Stadga om fattigvården i Riket. §• i. skall lyda så: ”Hvarje socken å landet och hvarje stad ”skall lemna nödtorftig vård och försörjning ”åt sådane dess medlemmar, som sak”na förmåga att sjelfve sig dermed förse; ”dock måga flera socknar på landet, der ’’de så åsämjas, förena sig om gemensam ”fattigvård.” skall lyda så: ''Hvarje socken å landet och istad, hvarje ”församling skall lemna nödtorftig vård och ”försörjning åt sådane dess medlemmar, sorn "sakna förmåga och medel att sjelfve sig ”dermed förse; dock måga socknar af samma ”pastorat, der de så åsämjas, förena sigom ”gemensam fattigvård, hvilken alltid bör ”■vara för församlingar inom samma stad ”gemensam.” skall lyda så: ”Hvarje socken å landet och, i stad, ''hvarje församling skall lemna nödtorftig ”vård och försörjning åt sådane dess medlemmar, som sakna förmåga och medel "att sjelfve sig dermed förse; dock måga ''socknar af samma pastorat och församlingar af samma stad, äfvensom flere nä- rgränsande pastorat, förena sig om gemensam fattigvård.’’ bifallen. to * Ordet ”aldrig” i i:sta mom. utbytes emot icke. bifallen. bifallen. bifallen. §. 3. (NB. De af Adeln o. Preste-Ståndet beslutade redaclionsskall lyda så: