Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då eganderätt till jord å landet af händes, med förbehåll om undantag eller afkomst af fastigheten, skola de betingade förmonerne utförligen intagas i cle afhandlingar, sorn om öfverlåtelsen varda upprättade och för lagfart meddelas, vid äfventyr att samma förmoner eljest, sedan laga stånd å öfverlåtelsen kommit, icke hafva bättre rätt, än annat fordringsanspråk; de undantagseller fördel s-rättigheter likväl oförkränkte, hvilka hittills blifvit vid skedda öfverlåtelser i contracten derom skriftligen betingade, ehuru de ej kommit, att i öfverlåtelse-afhandlingen inflyta ; 2:0 I öfrigt skall, hvad Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800, rörande städsel och lego af jord pä landet, i 3, 4 och 8 Mom. föreskrifver, angående inteckning af arrende-afhandlingar, ingångne på viss Lag-Utskottets Bet. JV.O 11 Q. 21 viss tid, jemväl tillämpas, i afseende ej mindre ä lifstids städja, hvarom stadgandet i sista punkten af 16 Cap. 15 § Jorda-Balken, således upphör att vara gällande, än ock å all annan upplåtelse af nyttjanderätt till jord på landet eller afkomst deraf; dock att innehafvare af sådan redan skedd, men ej in tecknad, upplåtelse må, utan minskning af den rätt, han efter hittills gällande lag kan ega, åtnjuta tid att inteckning söka, till nästkommande års slut. Tvänne Ledamöters serskilda yttranden bifogas. Stockholm den 4 September 1834- Reservation af 1:0 Herr Friherre Stael von Holstein: ”Lagen är ofullkomlig och orättvis, då köpare af fastighet kan ådragas förlust och lidande derigenom alt förre egare lill fastigheten , rörande inskränkning i egandeeller nyttjande-rätten dertill eller viss årlig afkomst deraf, ingått sådane aftal, hvilkas tillvaro och beskaffenhet köparen före handelns afslutande hvarken haft sig bekant eller egt något i lag anvisadt sätt alt undfå underrättelse om. Detta kunde inträffa om Utskottets förslag i irsta punkten af ifrågavarande Betänkande antoges. Ett exempel torde bäst lemna upplysning härutinnan.
Svar på återremiss — G 2 2 — b. 21 Aug. b. 22 Aug. a. 21 Aug. a. 21 Aug. » se Motioner. » om skyldighet för dem al1 erlägga hö.re bevillning, se Bevillning, pag. 22. Privilegier, Apot heks-, om förändring deri — 8 — 108 — b. 18 Juni b. 12 Juni b. 18 Juni b. 18 Juni 94 » Köpings-, se Köpings-privi legiér. » och förmåner, slädernes-, om — 70 — p. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. Samling. ] ATdelning. eller I Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. PresleStåndet. Borgareståndet. BondeStåndet. N:o N:o | Sid. | N:o nedsättande af en Komitté till utredande deraf , — 8 — 59 b. 29 Mars b. 29 Mars a. 5 April a. 2 April Produktions-bevis vid aflastning fr.
Jag gjorde det derföre, att jag ansåg mig böra göra mina medRiksdagsmän uppmärksamme på totalbeloppet af ifrågavarande Stats-anslag, då Hufvudlitlarna endast utgjorde en ringa synlig del af hvad som blifvit äskadt. Jag fästade äfven uppmärksamheten derpå, att oberäknad t de löneförhöjningar Utskottet föreslagit, återstodo ännu enligt Styrelsens framlagda plan till lönereglering alla Hufvudtitlarne igenom 3oo,ooo R:dr, hvilka vid en påföljande Riksdag åter skulle komma under öfverläggning; och jag kunde under sådane förhållanden ej afhålla mig från det yttrande, att innan myntets värde vore bestämdt, tilltrodde jag mig icke att med godt samvete bevilja nå - Den 7 September f. m. i5i ordningen för föredragningen af Statsregleringen icke erfordras. På denna grund anhåller jag ännu en gång om proposition till bifall, och tror, att de skäl, som å motsatta sidan blifvit anförde, skola, om de rätt upplösas, befinnas utgå endast från fruktan för Riksdagens förlängande. Jag tillstår, att jag ej hyser denna farhåga, ty jag hoppas, att Utskottens Ordförande och Ledamöter skola så pådrifva tryckningen, att FinanceBetänkanderne kunna inkomma på samma tid, som de återstående Hufvudtitlarne, då icke på långt när en sådan tidsutdrägt kan komma i fråga, hvilken en värd Ledamot här föreställt sig. Men som jag icke bestämt kan utlåta mig härom, önskade jag att få höra någon af UtskottsLedamöterna, hvilka äro bättre i tillfälle att bedomina förhållandet. Skulle mitt förslag verkeligen medföra en tidsutdrägt af två månader, vill jag gerna sjelf derifrån afstå; men jag kan ej föreställa mig, att det verkar en skilnad ens af \l\ dagar. Grefve Posse:
Men det skulle lätt nog kunna hända, mine Hrr, att man står alldeles rådlös den stund, då man mest är i behof af rådet, om man så förfar ä R. St. sida, att det, sedan lagmansrälterue väl blifvit borttagne, möjligen kunde komma att i sisla hand bero på en votering i förstärkt StatsUtsk. vid en kommande riksdag, huruvida hofrälternes förstärkning skall äga rum eller icke. För min del anser jag R. St. icke höra tillvägagå på clt så, all jag så må säga, lättsinnigt sätt, och än mindre tror jag, ali en omtänksam Regering kan dertill lemna sitt bifall eller komma att godkänna förändringen, sä vida icke Ständerne dessförinnan hafva lemnat garantier emot de olägenheter, som skulle uppstå derigenom, att hofrälternes göromål ökades utöfver möjligheten att deni bestrida. Afven i detta afseende kan jag derföre icke inse hvad man skulle vinna, genom alt på förhand antaga det nu uppgjorda detaljförslaget, då man i alla fall kan vara förvissad, att hela reformen icke kommer alt gå i verkställighet förr, än efter nästa riksdag, eiler förr än Regeringen fått tillräckligt anslag för dess verkställande på ett ändamålsenligt sätt. Delta anslag skulle visserligen, på sätt Frih. Cederström, Jacob, yttrat, redan vid denna riksdag kunna beslutas, genom en återrcmiss af betänk, och sammanträde af LagUlsk. med StatsUtsk.; men, äfven under medgifvande af möjligheten och lämpligheten 548 Den 28 Ja n ua i i. af en sadan utväg, innan Ulsk:n fått från Regeringen emottaga några upplysningar till ledning för sitt omdöme, bör dock härvid erinras, alt delta blott utgör den ena sidan af saken, och att man således icke ens dermed kunde blifva fullkomligen hulpen, enär det alltid återstår den andra sidan, hvilket jag förut sökt framställa. Gr. Lagerbjelke har åberopat siffror, till stöd för den satsen, att lagmansrätterne icke skulle särdeles verka till hejdande af rättegångars fullföljd i hofrätterne, samt att förstnämnde rätters borttagande således icke skulle betydligen öka hofrätlernes arbete, emot hvad det hittills varit.
Det Höglofliga Lag-Utskottet hade fullkomligen rätt deruti, att detta ärende då ännu ej var tillräckligen förberedt för Ständernes afgörande handläggning. Det nya kyrkolagsförslaget, det ådagalade konsistoriernas anmärkningar, kunde icke antagas sådant det är. En säker gränsskilnad mellan kyrkolag och kyrkostadga eller det, som var till någon del af kyrklig, men ännu mycket mer af borgerlig eller ekonomisk natur, var ej funnen. Den nödiga sammanjemkningen af förslagets innehåll med dels den äldre kyrkolagen, dels sedan tillkomna stadganden, var ej skedd. Kyrkans målsmän voro väl hörde, men Högsta Domstolen hade ej öfver saken sig yt - Motioner t Preste-Ståndet 486S. Ja, man kan tillägga, att dess utlåtande har på de snart 20 år, som förflutit sedan det nya kyrkolagsförslaget öfverlemnades, ej ens blifvit af Regeringen infordradt. När skall dä detta någonsin ske, och lösningen af denna för kyrkan vigtiga fråga bringas till ett önskadt slut. Mycket i den gamla kyrkolagen, som ännu, när det nya lagförslaget afgafs, ansågs för godt och hållbart, har dock sedermera måst gifva vika för tidens hand. De sednare riksdagarnes historia hafva till fullo bekräftat Doktor Thomander.-spådom vid 1853 års riksmöte, att alitsedan de lithurgiska oroligheterna i de första Wasakonungarnes tid hade den Svenska kyrkan ej varit satt pä sådana prof, som nu skulle förestå. Ty hvad har ej på dessa tolf åren inträffat. Den Svenska statskyrkan har genom Kongl. Förordningarne af den 23 Oktober 1860 blifvit i väsendtliga delar en frikyrka. Af 1 Kap. i 1686 års kyrkolag, om den rena evangeliska läran, är nu knappt någon §, som ej genom sednare förförfattningar blifvit antingen upphäfd eller ändrad. Dessa förändringar må nu äfven hafva varit mer eller mindre af behofvet påkallade och nyttiga, så hafva de likväl i betydlig män upplöst och lossat enheten och sammanhanget af de äldre religionsoch kyrkolagarne.
V 34 V 34 V 34 PresteBorgareBonde Ståndet. Ståndet. V 34 b. | 34 b. ? 34 å. N;o 44 ' a. a. f 34 b34 a. a. ? 34 bV 34 a. a. | 34 A. Anmälan af Rikets Ständers Revisorer eif 1832- 75:0 om felande Verificationer för en rese-ersättning 76*0 om förvaltningen af Artillerie-hästarnes underhållande ,,»>>,»>>>>>>>>> 77:0 om Exercice-squadronenas dito dito , , , 73,‘o om redovisuings-sältct för Mötcs-Passevolance-Fondcrne samt gamla PassevolanceFondens netto-behållning af R;dr 2981622; 13 sk.> , , > , >»>»*>» >»»»»>>> Svar på återremiss 79*0 om förvaltningen af nya Passevolance-l‘on deus medel ,#>»>>*.»»»>>»»»»> Svar på återremiss ,♦>>»>»»>»> 80!0 om vissa skatter och onera, som drabbat nya Passevolance-Fonden ,,,>>>>>>> Svar på återremiss ,,»»>>>> 5 8IJO örn afförde förskott, som bort i Passevoltnce
I det fallet var dock besynnerligt att man började med den luckan, som gick till hennes egen kammare. Efter en kort öfverläggning beslöt hon att icke göra alarm, utan i största stillhet gå upp i husets lilla öfverbyggnad och derifrån se ned på gården. Tanke och beslut voro samtidiga. Nu stod hon i den lilla frontespisen vid ett fönster, som låg snedt öfver hennes eget; och då hon blickade ned, fick hon för sina ögon en syn, som förvandlade hennes blod i is. En man stod eller, rättare, stödde sig halfdignande mot luckan, och han fortsatte att klappa sakta, men jemt. Den af en underbar skräck, af hemlighetsfulla rysningar gripna qvinnan ville tala, ville röra sig, ville tänka, men blef ändå stående, tills det tycktes henne att den uttröttade mannens hufvud sjönk så djupt mot bröstet som om krafterna alldeles öfvergifvit honom. Då var det instinkten som hos henne födde ny styrka. Hon kom ned, hon visste ej huru ... hon uppskrufvade luckan, hon visste ej huru ... hon uppref fönsterhakarna, hon visste ej huru – och inne i hennes rum vid hennes hjerta, slående som den jagade fågelns, låg snart detsamma hufvudet som hon nyss sett digna. Från fyra ögon runno tillsammans fyra tysta floder ... och hon visste om alltsammans intet. Jorden låg öde, svart och dyster i natten utanföre, men vinden klagade ej mer genom Berffendalen: den hade gått till ro, lemnande de sista höstblommorna att äfven i frid få hvila ut vid en moderlig barm. Vid Grafverna. En liten familjtafla af ljusaste slag ligger framför oss, och det gör ingenting till dess skada att den är omgifven af det nakna, allvarsamma natursceneri, som utmärker Bohusläns storartade kust. Gökklockan hade nyligen tillkännagifvet 5-tiden på eftermiddagen. Brasan flammade icke högt i sky såsom i rikemans hus, der man icke behöfver tänka på veden, men det i kors lagda litet sura bränslet flammade stilla och mildt och belyste fullkomligt rummet ända till de gröna murgröns-jalusierna, som på ett passande sätt blifvit tuktade för att lemna höstsolen tillträde, när den kom på besök.
Blodet rusade till kojen, skulle prinsen hvarje dag hafva raphet hertigen af Östergötland, akademiens mitt ansikte; men i nästa ögonblick kände port öfver hans befinnande, åtgärder vidpræses, » tillade han, » kommer då att åhöra jag, att jag bleknade, noterna på svarta togos att för framtiden söka förebygga dylektionen, och jag hoppas mamsellerna göra taflan dansade för mina ögon och jag kände lika olyckshändelser, och visade h. k. h. sitt bästa, men framför allt icke skolka. » kallsvetten sippra. O, ve, huru skulle det gå en öm oro för gossen, ända tills han rapMin kamrat — ovanligt skicklig pianist, med hela lektionen! porterades frisk. Kanske märkte hertigen min oro, ty han men lika ovanligt klen harmonist — motOm han blef fullkomligt frisk? Ja, min tog denna i mitt tycke tillintetgörande ny-! vinkade uppmuntrande med handen och stumpa, det blef han, och han sitter nu här het med allra största lugn och fortsatte sade med klangfull stämma: » sitt ned och och förtäljer för dig sina enkla minnen från likgiltigt att än mera trassla in sig vid fortsätt! » de stolta dagar, då han seglade under h. lösningen af ett enkelt musikaliskt problem. Jag doppade pennan långsamt och börk. h. hertigens af Östergötland befäl. Men förklaringen till gåtan lät ej vänta jade skrifva, men aldrig hade en basklav Nog komma i dessa dagar många episopå sig, ty så snart vår lärare — professorn, blifvit mera lik ett bakvändt C och diskantder om ädelsinnade handlingar och ädla som han redan då gärna lät kalla sig — klaven mera lång och mager än den gången. tankar att berättas om den älskade fursten, trogen sin vana gick att ställa sig vid fönstHertigen tycktes alldeles vilja glömma men hvarför skulle ej den gamle matrosen ret och sakta trumma på detsamma, hvibort, att det var jag som var det stackars äfven få gifva uttryck åt sina minnen och skade hon: » Jag ämnar visst inte komma. »! lektionsoffret, ty han vände sig till hälften sin hängifvenhet.
Unden denna färd, som verkligen gick i hög sjö, blefvo många sjuka, både karlar och qvinnor, och spydde rätt hjertligt öfver bord samt på däck, och lågo bleka glömmande all etikett i egna och andras spyor. Spektaklet var löjligt, isynnerhet första stöten, då alla rullade omkull. Snart kommo vi in i Seinen: här gick lugnare sjö och alla repade mod och drucko ett glas sockervatten, för att skölja ner den bäska smaken och ställde sig i ordning att betrakta landet, som äfven nu längs floden bibehöll lynnet af Normandies strand emot hafvet, blott att det här var mera odladt och sandhöjdens sluttningar bevexta med buskar och småskog. Samma karakter behöllo stränderna ända fram till Rouen. De voro i allmänhet de vackraste jag sett och jag vet intet, som mer kunde fordras, om ej verkliga granitberg; ty sådana voro alldeles ej att finnas här. För öfrigt ansenliga höjder, som sänkte sig än brantare, än mera sluttande till de rikaste och mest odlade dälder, i hvilka ofta låg en by eller liten stad, här och der på höjderna ruiner efter gamla slott; floden var fullsatt med holmar, dels mindre, dels större, som åter af små kanaler voro afdelade i små holmar, alla med den yppigaste vegetation, som gick ända ner i vattnet. Det egna tyckte jag mig bemärka med stränderna att de turvis omvexlade i karakter, än var den ena hög och den andra deremot stående låg, än åter tvärtom. Också skall Seine-floden, såsom jag sedermera hörde af en vidtberest Fransos, vara den vackraste och i allmänhet denna trakt den skönaste i Frankrike. Men det var svårt att veta hvart man hellre skulle se, på den sköna naturen omkring oss, eller den sköna naturen om bord. Mina ögon hade genast i början fallit på ett sällskap fruntimmer, bland hvilka en var en verklig skönhet. De voro fyra, af hvilka hvar och en hade sitt barn och hela sällskapet blott en man, som såg ovanligt human ut. Jag kunde ej begripa att de skulle vara Fransyskor, ty dertill voro de mig ändå för fina och eteriska.
Den som får den och har något i 'na, den saknar aldrig sofvel i huset! Fem riksdaler får jag väl för henne? LÄNSMAN. Ny, ja? Men hvad är det, mot när hon är riktigt instekt och allt flottet sitter qvar i henne! (skratt.) FLERA RÖSTER. LÄNSMAN (komiskt förargad). Djäkeln Hä! 'on kostar bara två hå hen 'alf! HULTING. Fem riksdaler för stekpannan! Skynda er nu, ungkarlar! Ni kan behöfva någonting som fräser i huset, medan ni väntar på att bli gifta! Fem riksdaler ... (auktionen fortgår som förut, och man hör af och till ett och annat bud samt Hultings rop och folkets skratt, medan följande föregår på framscenen.) dan fadern är upptagen af auktionen). Hvad tänker Boman på, som ger håtta riksdaler för gamla kastrullskrället! BOMAN. Jag vill 'an hi 'uset, så hatt 'Anna känner higen sej, när 'on kummer. HANNA (passar på och kommer fram till Boman, me 89 HANNA (med en varm blick). Det hä' långt dit hän! BOMAN. HANNA. HANNA. BOMAN. Far vill hinte på vilkor! 'Ur ska' det gå te'? Ja, men gå ska' det! Då ska' jag fäll få'n te't jag! nu 'ar jag sålt båten, och pengarne 'ar jag 'är! (slår sig på bröstfickan.) Tretton'undra riksdaler! BOMAN. Jo, ÖSTERMAN (som fått se dem samtala, kommer ner). Hvad hä' det ni 'ar te' språkas hom så hifrigt? bara frägte 'Anna, hom 'on visste nå'n rejel karl som ville låna tretton'undra riksdaler mot säker hinteckning hå goda procenter. HANNA. BOMAN. Jag Jo det hä' så, hatt... ÖSTERMAN (förvånad). Tretton'undra? Hocken skulle låna hut dom? skulle fäll vara Janne Boman, det. 'Är ligger di, hå mina hä' di, hutom di par 'undra, som jag 'ar hinsatta förut.
Prins Carl spelade 1618 i en af Ben Jonsons masker. I Tyskland och Danmark infördes balletten ungefär vid samma tid som i Sverige. Man må ej tänka sig dessa balletter såsom motsvarande hvad man i våra dagar med detta namn förstår. De tillhöra en tid, då dansen ännu icke lösgjort sig från förbindelsen med taldramat, utan ännu för att blifva begriplig behöfde sång och recitation. Balletterna voro rimmade sångspel med dans och musik, merendels af allegoriskt innehåll. Hofsmickret var ballettens kärna, och skaldens uppgift var att gifva denna kärna ett glänsande skal. Der balletten icke består af en sammanhangslös och brokig rad af sånger, recitationer, chörer och dansar, utan gör anspråk på att hafva en bindande enhet, der utgöres denna enhet af en abstrakt tanka, åt hvilken gifves en vändning, smickrande för den, till hvars ära balletten uppföres. För att få denna tanka uttalad och från olika sidor framställd, låter förf. om hvarandra uppträda en mängd allegoriska, mytologiska eller gammalhistoriska figurer, stundom blandade med personer ur verkliga lifvet, hvilka sednare dock alltid äro en slags kollektivpersoner, representanter för ett visst stånd eller yrke, utan all individualitet. Dessa uppträda vanligen oberoende af hvarandra och afsjunga eller recitera några versar samt utföra den dertill hörande dans. Huruvida versarnas uppläsande eller afsjungande varit samtidigt med eller föregått dansen, kunna vi icke med bestämdhet afgöra411. Hvarje ballett slutar alltid med den s. k. ”stora Balletten,” deri en mängd personer uppträda och sjunga versar till festföremålets ära. Klädes någongång ballettens hufvudtanke i en handling, så är dock denna af temligen tarflig beskaffenhet. Någon i egentlig mening dramatisk handling må man icke vänta, lika litet som någon karaktersteckning. Det dramatiska spelar en så underordnad roll, att dialogen blott undantagsvis förekommer i balletten; endast i en af Stjernhjelms balletter finnes dialog. Om än enskilta poetiska drag stå att upptäcka, om än många ställen förråda qvickhet och finhet, så är dock det poetiska en bisak och det hela mera lagdt an på att förnöja öga och öra, än att verka på hjerta och fantasi.
Jag medgifver visserligen att, på sätt Friherrarne Cederström och Stael von Holstein nyss yttrat, det nya eller så kallade förmedlade hemmantalet bör tagas till grund vid Val till Riksdagsmän; men då jag noga har mig bekant, att åtskilliga utskylder af Hemman ännu efter gamla mantalet utgå, och vid Riksdagsmannaval tvister ofta deraf uppslå, om beräkning af Hemmantalet, Ridd. o. Ad. Prat. IV B, I Afd. 55, 56. 454 Den 14 Martti. hvilket serskilte Valförrättare kunna olika beräkna; anser jag en bestämd och tydlig Lag i detta fall desto hellre böra till vederbörandes efterrättelse stadgas, som med tillsats af ett enda ord i den nya Redactionen, all villrådighet samt misstydniug af tvistiga Parter och deras hjelpsamma Fullmägtige, derigenom utan möda förebygges. Herr Grefven och LandtMarskalken tilllännagaf, att, enligt erhållen underrättelse från BondeStåndet, ifrågavarande nya Redaction blifvit af nämnde Stånd afslagen. Herr Påhlman, Otto Fredric: Ehuru jag fullkomligt erkänner, såsom rigtigt, att man af agtning för sina MedStänder bör uti frågor, som närmare röra något af dem, foga sig efter deras beslut; så kan jag likväl icke anse denna grundsats böra vid detta tillfälle tillämpas. Den närvarande frågan är mera af en allmän än enskild natur, och angår egenteli♦ gen sådana Personer af BondeStåndet, hvilka besitta Säterieller FrälseHemman; och hvilka hittills väl fått den äran att betala till Riksdagsmän Resekostnad och underhåll, men kun na icke sjelfve väljas till Riksdagsmän. Orättvisan af detta förhållande synes mig vara så påtaglig, att jag icke kan annat än högeligen tillstyrka antagande af den nya Redactionen, hellst jag derigenom anser oss åtminstone hafva visat den önskan, att komma ett steg närmare till en rättvisare grund för RepresentationsRätten. Den 14 Martil. 435 Herr von Heyne, Georg:
Hr Landtm, yttrade, att derigenom vore godkändt Utsktus yttrande, det Pi. o. Ad:s samt BorgareStls beslut om en oinskränkt bränningstid förfallit; nu Aterstode alt bestämma den tid, som för brännvinsbränningens utöfning bor - Den i j Mars f. ra. 29 de i författningen bestämmas; PreslekSl. bade inbjudit R. o. Ad. till lidens bestämmande till 3 mannder, och under discussionen hade blifvit yttradt, ntt, då R. o. Ad:s förra beslut förfallit, R. o. Ad. nu borde fatta beslut i frågan samt bestämma liden Lill G månader, i öfverensstämmelse med livad BondeSt. beslutat. Frih. Cederström: Att det beror på R. o. Ad. att instämma i PresteSt.vs inbjudning att bestämma liden till 3 månader, derom kan intet tvifvel uppsta, men alt R. o. Ad., på grund af enskilde ledamöters inom Ståndet framställning, skulle kunna falla beslut lill upprifvande af sitt eget förut fattade beslut oell instämmande med BondeSt., hvarom hvarken BondeSt. eller Utsk:n gjort någon framställning, det bestrider jag, och anhåller om propos. till instämmande i PresteSl:s beslut, och då får man se, om R. o. Ad. bifaller eller afslår denna propos. Afslås den, så kommer Utskms förklaring att galla såsom ett riksdagsbeslut, hvilket måste gå i verkställighet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Den tydning af grundlagarnes stadgande i detta hänseende, sora Idr Frih. o. Landtm, gjort, och hvilken blifvit af R. o. Ad:s majoritet biträdd, måste, efter mitt förmenande, nu ålägga R. o. Ad. att qvarblifva vid hvad som förut varit stadgadt, så framt icke R. o. Ad:s beslut skall blifva alltför oformligt. Jag yrkar således, på grund deraf, att R. o. Ad, måtte förena sig med BondeSt. om antagande af 6 månaders bränningstid. Hr von Hohenhausen:
1,200 640 560 — » » » öfriga slag, neds. fr. 100 R;dr till 50 R:dr pr st. 2,500 1,250 1,250 — Vatten, mineral-, » » 15 öre till 10 öre pr kanna 5,662 3,775 1,887 Vekar, lamp-och ljus-, » » 70 » » 30 » ° <t(. Håll elser: Sid. 20, rad. 9 nedifrån står: »erlägges> läs: »erläggas» »31, »10 » » »införsel» » »införseltull» » 33, » 9 » » »fullständig» » »fullfärdig» STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. i Förslag lill Tull-taxa, att lända till efterrättelse från och med den Tarif för Mnjörsels-tullen. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt, R.dr öre. Absinlh; hänföres under likör. Accordton; hänföres till Slöjdvaror af sammansatta ämnen. Aether spiriluosus eller s. k. Hoffmans droppar; tullbehandlas efter hvad taxan stadgar för art. Bränvin och Sprit. Affall; se Spillning. Affall vid klädesberedning; se Stoft. Agat, oarbetad Fri. arbetad, oinfattad Fri infattad med guld eller silfver, väges med infattningen och förtullas såsom den; infattad med andra ämnen, tullbehandlas så- som Bijouterivaror. Aiguilleller; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Alabaster, oarbetad fri. arbetad, ej specificerad: hvit j \ skålp. — 60 andra slag \ skålp. — 30 lidi. till R. St. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre. Albumin eller Anilin; hänföres under kemiskt-tekniska preparater. Aloe; hänföres under Apotheksvaror. Alun, alla slag Fri. Ambra Fri. Angelika Fri. Arns 1 skålp.