Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
15 mom. stadgar, att alla sådane mål, vid ansvar för domare och embetsmän, med största skyndsamhet böra afgöras: alt sådan anmälan icke skulle kunna stå R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. 111 tillsammans med efterlefnaden af föreskriften i 8 momentet af nyssåberopade 5 §., att då åtalad skrift vore med qvarstad belagd, domstolen, hos hvilken åtalet var anlrängigt, borde inom åtta dagar, efter det målet blifvit dit llän vist, pröfva om qvarstaden skall äga bestånd, hvilken pröfning ej lämpligen borde företagas innan domstolen erhållit del af Kongl. Maj:ts Nådiga yttrande, huruvida åtalet borde fortsättas eller nedläggas, hvarom, efter det beslutet om hemställan fattades, svar inom en tidrymd af 8 dagar knappast i luifvudstaden och dess omgifning, men omöjligen i lands orlerne kunde komma domstolen tillhanda. Vid öfvervägande af de sålunda yttrade stridiga meningarne ledes uppmärksamheten först till JustitieOmbudsmannens yrkande, att den ifrågasatte anmälan vore för den tilltalade en vigtig rättegångsförmån, den han, enligt 5 §. 6 mom. Tryckfrihetsförordningen borde tillgodonjuta, enär i samma moment icke uttryckligen vore annorlunda stadgadt; men sorn ifrågavarande anmälningsåtgärd, fastän hörande till rättegången i vissa mål, dock icke kan hänföras under benämning af rättegångsförmån för den tilltalade, helst det ej i något fall, der sådan anmälan bör äga rum, beror af den tilltalade, att afstå ifrån eller hindra dess iakttagande, hvilket dock utgör en af de väsendtliga egenskaperna hos rätlegångsförmåner i egentlig mening; utom hvilken egenskap förmånen någon gång kunde förändras till besvärlig olägenhet; finna Högste Domstolens fleste Ledamöter stadgandet i 5 §. 6 mom. Tryckfrihetsförordningen, som Justitieombudsmannen åberopat till stöd för sitt påslående, icke kunna å förevarande fråga hafva inflytande.
Börande Utskottet jemväl fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att enär den af Rikets Ständer numera till visst belopp bestämde ersättning för under lönerne beräknad spanmål, enligt Utskottets ännu icke definitivt afgjorde förslag, uti Utlåtandet N:o 4^8, är å staterne upptagen, i stället att dylik ersättning, då den hittills, i den mon Riks-markegången öfverstigit 6 R:dr, utgått, blifvit godtgjord af öfverskotten å Statsverkets inkomster, derigenom uppkommit en tillökning uti det på stat uppförde utgiftsbelopp af tillsammans 94,908 R:dr 21 sk., som i sjelfva verket icke utgör någon ökad utgift, enär devid högrespanmålspris uppkommande öfverskott ä inkomsterne numera, utan berörde afkortning, komma Riksgäids-Contoiret tillgodo och öka dess tillgångar; och skulle således statsbrisLsumman, örn dessa medel icke varit deruti intagne, utgjort 1,197,903 R:dr få sk. 5 r., eller 52,713 R:dr få sk. 5 r. mera än vid förra Riksdagen. Stats-Utslcotlcts Memorial, JS:o 463. 3 Härvid får Utskottet tillika anmäla, att, ehuru Utskottet förut uti Utlåtandena, angående reglering af Riks-statens pide och torde Hufvud titlar, beräknat att, i händelse Rikets Ständer skulle bifalla Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens derom afgifna nedan omförmälde Utlåtanden, borde å vederbörliga Hufvud-titlar upptagas följande årliga anslag, nemligen: enligt N:ris 5 och 128, lill Lärare-Seminarier 6,5oo: , Stipendier för E lever derstädes . 9,000: — —i5 5oo* „ Nrris 9 och 85, till Skeppsbyggeri-Institut: för Lärares aflöning 3,333: 16.— „ Elever 3,333: 16.- 6 666; 3a> _ , N:ris 10 och 86, till Navigations-skolor först föreslag ne 9,200
Om inskränk riel och dess anskaffande hufvudsakligen medelst beställningar från enskilda verkn'nnJ.nles städer, tror Komitén någon inskränkning kunna tillvägabringas i den vid flottans personal och stationer anställda civilpersonal, särdeles om, hvilket Komitén anser vara af syn~ {0fjovUning°snerlig vigt, det nu stadgade redovisningssättet och räkenskapsföringen kunde i sättet. betydlig mån förenklas, så att kontrollerne blefve lättare verkställbara, utan att derföre blifva mindre säkra eller tillförlitliga; anseende sig Komitén, i betraktande af förhållandet vid åtskilliga större enskilda industriela inrättningar, der en noggrann redovisning för använda materialier måste vara lika angelägen, ega giltiga skäl att antaga möjligheten af en dylik förenkling. Uppgörandet af ett utförligt förslag i nämnda hänseende skulle likväl hafva alltför mycket fördröjt afgifvandet af Komiténs utlåtande rörande de uttryckligen angifna föremålen för dess öfverläggningar, och Komitén har således funnit sig nu endast böra underdånigst hemställa, att förslag till förändradt redovisningssätt för flottan, hvartill ytterligare anledning förefinnes i den framställning om ett sådant, som egt rum af Rikets Ständers Revisorer och i hufvudsaken blifvit af Förvaltningen af Sjöärendena tillstyrkt, måtte utarbetas samt bestyret härmed i Nåder uppdragas hufvudsakligen åt personer, hvilka, jemte det de vore fullt fristående från den förvaltningsgren, hvars omordnande de hade att föreslå, tillika egde vana vid och insigt i kontrollernes och räkenskapernas ordnande vid inrättningar för verkställande af större arbetsföretag af någorlunda likartad beskaffenhet med dem vid flottan. Härvid har Komitén ej förbisett, att en följd af den ifrågasatta förändringen torde blifva dels en omarbetning af nu gällande Reglemente för Styrelsen och Ekonomien vid flottans stationer, och dels en tillökning i den för flot tans civilpersonal stadgade arbetstid, men anser intetdera böra utgöra hinder mot en så beskaffad förändrings bringande till verkställighet.
På den Proposi tion, som blifvit gjord , har ett bestämdt och starkt Nej hörts ; och jag tror mig hafva märkt, att Ståndet önskar, det Hans Ex ellence, Herr Grefven aoch LandtMarskalken ville utse Ståndets Deputerade. Någon tid upptogs då icke till val, och jag ber, att Hans Excellence täcktes i denna delen gå Ståndets önskan till mötes. Ridd. o. dd. Prat, VI. Hans Excellence, Herr Grefven och handt! 'Marskalken yttrade, att då det fordrades en särdeles grannlagenhet, för att af ett så talrikt Stånd, sora Ridderskapet och Adeln, utvälja endast trenne Personer, vore Hans Excellence föranlåten att å nyo undanbedja sig detta förtroende, samt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln täcktes tillåta, det Herrar Electorer måtte få bemälte Deputerade utse, Bifölls. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Hog3 loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 3i Maji iSttf* S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-' Utskottets så väl den 27 sistlidne Februarii afgifne Betänkande, angående väckt fråga om skärpande af det nu för tjufnader stadgade straff mm-, som ock den 25 sistledne April meddelte, samt den 16 dennes på bordet lagde Ut3 låtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln vid Utskottets förra Betänkande gjorde anmärkningar, blefvo berörde tvänne Utlå-i tanden till alla delar af Ridderskapet och A; deln afslagne. Ut 6upra. S. D. Då nu ånyo föredrogs LagUlskot - Den 21 Maji.
StatsU/sk olle/s Memorial, N:o 357. 13 äfvensom det. kontanta anslaget till Post-verket samt anslaget till Tull verket. att af postoch tull-medlen direkte utgå; anslagen under 8:de Hufvud titeln: till löne-tillökning för 13 Konsistorie-notarier, högst 2,340 R:dr; y> Biskopens på Gottland lön; 3* Pastor i Fahlun, anslag af 1 5 skeppund koppar; v Pastor i Forsmark, anslag af 2:ne skeppund hammarskatts-jern; » Lappmarks ecklesiastik-verk (reservationsoch förslags-anslag); m farsoters och smittosamma sjukdomars botande; a Akademien för de fria konsterna, (anslag af 2,000 R:dr Ilambrr banko å 128 sk.); ■ 33 fattigvården i allmänhet; 33 skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus; anslagen under Q:de Hufvudtiteln: < till Wadstena krigsmanshus-kassa, ersättning för hemmans-räntor och krono-tionde; 3) invalidhus-fonden, ersättning för hemmans-räntor och arrenden; det å allmänna indragnings-staten upptagna belopp, hvarunder ingå reserrations-anslagen för blesserade öfveroch under-officerare samt emeriti-löner vid elementar-läroverken. Vid den under innevarande riksdag verkställda stats-reglering, hvilken, från och med instundande år 1855, kommer att tillämpas, hafva endast här nedan uppgifna förändringar blifvit vidtagna i afseende på de anslag, hvarom nu är fråga:
Arbetarebarn, men välfödda morska ungar, som satte munnen i trut, sköto fram pannan och sågo ut som om hela Paris en gång skulle bli deras; starka ungar, som nog en gång kunna slåss på barrikader om det gäller. Så stannade processionen framför den stora helgonbilden, som fick ljusen. Och så gick jag. Paris d. 5 Juni 1888. — Omkring midsommar återvänder jag till mitt ensamma arbete i Hörby, för en kort tid. Jag blir der väl inte längre än till den 1:ste Oktober. — När den varma tiden är förbi, återvänder jag troligtvis hit. Det stora, fria lifvet här är min verld. Om jag skall läkas, så blir det här. De sista dagarne ha varit härliga. Konstnärslif, sommarsol. Paris d. 11 Juni 1888. — Jag har sådan lust att alltid göra dagboksanteckningar att ge dig i brefs ställe, men så fick jag en af mina dumma idéer, att jag skulle låta bli det der, så nu har jag ingenting, fast jag varit ute och gapat på en hel del. Jag har skrifvit: – makulatur. Skall skrifva ännu mycket mer. Vill visa att jag försöker. För mig är det hvarken det bästa eller sämsta att resa hem. Öfverallt är det samma tomhet. Jag kunde gerna stanna här, jag håller af detta stora, vackra Paris; men lust att lefva har jag inte känt ett ögonblick, eller rättare: jag har känt lust men inte tro på att kunna det. Min arbetsförmåga är knäckt. Det ligger en tyngd öfver hvad jag skrifver. Det är som om bödelns hand legat på min skuldra. Jag skrifver och skrifver för att få högen full och förrådshuset tomt, men det faller inte in en strimma sol eller glädje öfver hvad jag skrifver. Jag är så lugn och så fullkomligt i jemnvigt, så utan all nervositet. Jag längtar inte härifrån, inte »hem». Jag blir nog resande från ett ställe till ett annat, ty jag glömmer, hvar jag fins, så fort jag skrifver, och hvilket hotellbord som helst är mig lika bra. I Hörby kan jag inte lefva för beständigt och vill inte ligga begrafven der, men skrifva der några dagar eller ett par veckor det kan jag nog ibland.
Utan tvifvel ar detta ämne skakande, och trots de romantiska sammanträffanden hvarpii det ar bygdt, verkar det på det hela taget ej konstrueradt. Den förfärliga egoism, som blir följden af de sinliga njutningarnas tillfredsstallande 6 tozct prix framträder ingalunda för skarp; Robert Hvitfeldt ä r en nj utningsteoriernas apostel; njutning ar för honom mål, allt annat medel. Logiken ar rigtig: den som har njutningen till sitt högsta lifsmål, maste så smiiningom bli en inkarnation af fullkomlig egoism. Men hjälten i nMiend af B r e n har ett fel: han lefvev icke, hans karakter verkar konstruerad. En d s k v ä d egoist, och en stidan måste Huitfeldt vara, annars hade han ej vunnit Elisabeths hjerta, visar dock icke sin egoism s$ ohöljdt .som H. gör det. J a g tror icke att han, sh vida han är nykter, håller sadana naiva tal som H., om det " til forfierdelse svimlende i at forestille sig et menneske der dör af snlt, " medan han själf " hiever sit glas falerner i vejretn, etc. Icke heller tror jag att han yttrar något sådant som: " an du begribe, jeg kan det ikke, hvordan Miss Nightingale af egen fri vilje kunde tage ned til Skutarin? Tvärtom, förestiillningen om Miss Nightingales uppoffrande manniskokiirlek lockar,en person sådan som H. till ett slags cutsvafning af känslosvall, tvingar tarar i hans ögon; och ar han rigtigt i stämning, så skrifver han t. o. m. en dikt öfver henne. Men gäller det a t t offra, äfven det minsta, för den sak åt hvilken Miss Nightingale egnat sitt lif, då sticker Mefisto fram sin hästfot, då blottar sig egoisten ohöljdt och cyniskt. Ty ingen diktare, hur nedsjunken han an må vara i själfviskhetens dy, saknar förmåga att kanna och lida - i fantasien. Det är just denna förmåga - förmågan att emottaga och omsatta stämningar - som alstrar konstverk.
Skrifvelser böra utgöras af den till ResidenceHus för Landshöfdingen derstädes inköpte StadsEgendom, samt desse Utskylder Staden af RiksgäldsContoirets Medel godtgöras, voterar Ja. 36 Stats-Utskottets Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej; kommer StatsUtslottet att vid StatsRegleringen tillhandahålla Staden Nyköping de afgifter af Landshöfdinge-Residence-Huset derstädes, hvilka, enligt K. M:ts Högstberörde Nåd. Förordnanden, Staden med rätta tillkomma. Vid VoteringsSedlarnes öppnande befunnos härvid 95 Ja och :>4 Nej/ och då således Ja vunnit, är Staden Nyköping, på grund af K. Skrifvelser till Konungens Befrhde af den 26 Maji 1818 och den 12 September 1822, berättigad att, ifrån år i8i5 till år 1824, af Kronan uppbära de StadsUtskylder, som , i enlighet med Högstberörde Nådiga Skrifvelser, böra utgöras af den till ResidenceHus för Landshöfdingen derstädes inköpte StadsEgendom samt att desse Utskylder Staden af RiksgäldsContoirets medel godtgöras. Tredje Voteringen.- Den som bifaller, att, i enlighet med hvad StatsUtskottet tillstyrkt, ett FörslagsAnslag till godtgörande af den utgift, som RiksMarkegångens möjeliga uppstigande öfver 6 R:dr Banco per Tunna kan förorsaka för den del af Spannemålen under lönerne, hvartill saknas tillgång, må på Stat uppföras och beräknas till 4°>68t R:dr 41 sk. 5 r. i penningar, voterar Ja. Den det ej vill, Voterar Nej.
Hon sökte att rycka loss en våt handduk, som låg fastfrusen på bortersta hörnet af spiselhällen. » Det sitter hårdt åt det här. Jag tänkte hjälpa dig att få handduken torr framför elden. » » Tack, tag den här också! » » Nu ha vi femhundra kringlor, men det blir nog morgon innan vi få skorporna torkade. » » Hu då, ' Thomenatten ' ', när alla spöken äro ute. Jag vet ej huru jag skall våga gå ner till er i natt med kaffe. Ni kunde ha börjat tidigare på dagen, så hade ni fått tidigare slut. » » Åh, var så god! Både Magnhild och jag voro uppe klockan tre; då låg du, som en annan softuta, jag tror inte att du var uppe förrän fyra. » Ingeborg började skratta. » Det finns många som anse att det är otta äfven vid den tiden. » Thora var redan i väg till bagarstugan. Hon flög öfver gården, dels för kölden och så var det redan sent, nära midnatt. Ingeborg hade talat om Thomenatten; kyrkogården låg j u alldeles bredvid, med vintergrafven öppen. » Bevare mig, jag tror du tar dörren med dig, så ramlar du, » sade Magnhild högljudt. Hon var mer än glad att icke längre behöfva stå ensam därnere i stugan, " där spiselelden kastade så fantastiska skuggor öfver de släthuggna timmerväggarna, mellan hvilkas fogningar frosten glittrade, och öfver den frosttäckta rutan, att hon känt sig riktigt kuslig till mods. Dala-Anna kom nu äfven in ifrån ladugården, där hon gick och vaktade på en ko; hon » kärade » ut ur ugnen kol och eldbränder, hvilka lågo på tegelhällen nedanför, hettade och brände, kastade en näfve salt in öfver ugnshällen för att jämna ut värmen, stängde till ugnsluckan och satte sig sedan på hällen af den öppna spisen hopkrupen med händerna under det grofva, mjöliga ylleförklädet och ryggen i farlig närhet till glöden efter den nyss nerbrunna långvedsbrasan.
Med knapp nöd undgick hon att af dem bli ihjälslagen, och måste vända om hem, dit hon återkom än mera uppretad och skrämd, än förut. Sigrid, som icke väntat sig något tillfredsställande resultat af fru Mettas färd, hade under modrens frånvaro ej haft styrka att i stillhet bära på sin sorg, och fru Metta fick nu, genom det lugn, hon sökte att intala sin dotter, sjelf erfara en känsla af förtröstan, och började småningom fatta hopp. Sigrid åter, förlorade allt mer sina förhoppningar, ehuru hon bjöd till att lugna sin mor, genom det hon visade sig sjelf lugn. Om dagarna syntes hon sig temmeligen lik, som förr, endast blekare och ännu stillare och tystare; men om nätterna, då hon ej behöfde kufva sig för att icke oroa sin mor, då grep henne oron så mycket djupare. Hon hade sett hertigens blick, hon hade hört hans röst, då han talat om hennes far, och hon kunde icke hysa något hopp. Lade hon sig ned för att hvila, så tyckte hon sig se sin fars blodiga hufvud bredvid sig på dynan. Slöt hon sina ögon till sömn, så förföljdes hon af drömmar, så blodiga och förfärliga, att hon vaknade af fasa och bjöd till att icke slumra mera. Få dagar efter olycksbudets ankomst, infann sig lilla mor Annika på Wiken. Fru Metta lät hemta henne in till sig och sade: ”Nå, mor Annika, huru har ni hittat hit? Väl hade jag kunnat behöfva er ibland, till hjelp för korna; det har nu dock allt gått för sig. Men kan J nu ge mig tröst, kan J förutsäga mig huru det skall gå med herr Erik, skall det kunna bli fara för hans lif?” ”Jaså, stora frun har sorg och bekymmer, så väl som lilla mor Annika. Hi, hi, hi, jo, jo. Annikamor har varit långa vägar. Jo, jo, der det börjar lukta blod, hämdeblod för hennes hjertas barn, dit vandrar Annika, för att njuta af den söta doften. Roligt att se hur den förbannelsen, mor Annika läste öfver det blod som Flemingen gjöt, hur den svällde, hur den jäste, hur den drar blod ur alla dem, som komma slägten nära.
235 hafva här nedan intagna allmänna vilkor och föreskrifter i afseende på sådana statsbidrags erhållande och åtnjutande, blifvit af Rikets Ständer fastställda; hvilka föreskrifter, så vidt icke härifrån skiljaktiga bestämmelser eller stadganden äro för de beviljade anslagsoch låne-summorna serskildt meddelade, således böra vid förekommande frågor om utbetalning af dessa anslag och lån iakttagas samt lända till efterrättelse: l:o För hvarje företag måste plan till arbetets utförande jemte beräkning öfver dermed förenade kostnader vara uppgjord och hafva vunnit Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse. 2:o Då arbels-förelaget afser väg-förbätlring, väg-anläggning eller vatten-aflappning, bör vederbörande menighet hafva afgifvit villande om företagets lämplighet och nytta. 3:o Alla med understöd af allmänna medel anlagda eller förbättrade vägar samt byggda broar böra af den menighet, det bolag eller den serskilda korporation, som åtnjutit det för företaget beviljade understödet, vederbörligen för allmänna trafiken underhållas intilldess den framlida underhålls-skyldigheten kan varda i behörig ordning andra vederbörande ålagd och mellan dem fördelad. 4:o Derest hamnoch kanaleller andra likartade afgifter, efter arbets-företagets fullbordande, skola komma att utaf de trafikerande upptagas, bör taxa härå vara fastställd, så lindrig, sorn skäligen låter sig göra. Sålunda fastställda afgifter få icke förhöjas, med mindre Kongl. Majit på grund af serskildt förekommande omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, utan böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af redogörelse, som hvart 5:to år till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande bör ingifvas, befinnes, att behållna inkomsten öfversliger en viss, af Kongl. Majit fastställd procent utaf de till företaget lemnade enskilda bidrag; och skall dessutom en viss, af Kongl. Majit likaledes bestämd andel utaf de afgifter, som uppbäras, lill reparations-fond afsättas. 5:o
Hr von Koch: Jag anhåller om votering. Uppsattes och justerades följande voter:s-propos.: »Den som yrkar, att Hr Gr. o. Landtm, skall framställa propos. på remiss till hehörigt Utsk. af Hr von Köchs motion om eftergift i vissa fall af den i 16:de §:n Bevilln.-stadgan fastställda bevillning af utländske handlande och handelsexpeditör, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, varder en sådan propos:s framställande icke af R. o. Ad. påyrkadt.» Den 27 Oktober. 155 Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 6. Nej — 19. Härefter hemställde Hr Gr. o. Landtm., att Hr von Köchs ifrågav:de motion skulle läggas till handlingarne. Ropades ja. Föredrogs och bifölls Riddarh.-Utsk:ts den 24 dennes bordlagde Utlåt. N:o 11, i ani. af väckt fråga om utlåning till Lektor W. Tham af handlingar ur Riddarh.-arkivet. Föredrogs ett från Vällofl. Borgare-St. ankommet prot:sutdrag N:o 467, innehållande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-St:s beslut rörande §§:ne 33 och 79 i Särskilda Utsk:ts förslag till ny sjölag. Frih. Leijonhufvud, Carl: Den § i Särskilda Utsk:ts Betänk. N:o 2 med förslag till ny sjölag, som Borgare-St:s nu föredragna inbjudning afser, har af de 3 öfriga Riks-Stånden blifvit oförändrad antagen, och vid sådant förhållande anser jag den gjorda inbjudningen icke böra föranleda annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. lades den forev:de inbjudningen till handlingarne. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Mem:r:
Desse förgångsman äro vid arbeten af dylik beskaffenhet detsamma som rättaren vid ett landtbruk. Utan att ega sådana kommer man icke ur fläcken, och jag tror att hvar och en, som med eftertanka betraktar ifrågavar. ämne, skall finna att det är en stor lucka i vår militärorganisation att vi icke ega en sådan trupp. Här har äfven blifvit yttradt, alt antalet af den föreslagna truppen är så ringa, att man kan taga för afgjordt, att detta endast blefve en början och att sedermera åter nya anslag i samma väg skola komma i fråga. Jag får dervid anmärka att det antal, som blifvit begärdt, är den minsta möjliga styrka, som erfordras för en broslagning. När man således har detta antal, så är man kommen på den punkt, att man kan verkställa ett dylikt arbete. Jag förnyar min anhållan om återremiss på betänk. Hr Lefrén: Jag skulle icke för tredje gången begärt ordet, om icke en värd ledamot, en veteran, höljd af ära på bataljfälten, här upträdt emot anslagets beviljande. Hans yttrande kommer att tillintetgöra många andra krigares, när fråga blir att verka för eller emot voteringarne i StatsUtsk. Jag beklagar innerligen denna 6 H. 3 34 Den 23 April f. ro. händelse och anser deraf var en nästan gifven följd, att det är denna lagerhöljda man Svenska arméen har att tacka för att den icke erhåller en trupp, hvarigenom sådana män, som min värde motståndare, i kommande krig beredas tillfälle att komma fram till fienden i stället alt nödgas overksamma stanna bakom floderna. Man säger att denna trupp icke kan bibehållas i fredstid. Jag anser som gifvet, alf Iugeniör-befälet får mycken svårighet att hindra detta, i hvarjehanda slöjder inöfvade, folk ifrån att lemna tjenslen då deras kapitulalionslid är förbi; men då lärer man icke behöfva frukta att de skola skjuta eller hänga sig för att slippa denna tjenstgöring. De blifva sökta i hela landet såsom skicklige förgångsman och det lärer tyvärr icke bli fråga om att vi få behålla dem alltför länge.
Uti en till Riddarh.Direktm inlemnad skrift, som härhos bifogas, har Majoren och Ridd. af K. S. O. Carl Otto Munck erbjudit sig, att till Direktm, för att af densamma efter godtfinnande till Riddahusets bästa förvaltas, öfverlemna en summa af 8,000 R:dr b:ko, emot Direktms förbindelse, att till honom, så länge han lefver, årligen å detta kapital utbetala G proc:s ränta, beräknat från den dag kapitalet blefve aflemnadt, och hvaraf hälften eller 240 R:dr h:ko d. 1 April och återstoden d. 1 Oktoberborde erläggas, samt att, i händelse han aflider inom 10 år, räknade från d. 17 sisth Nov. och öfverlefves af sin yngre broder Bror Reinhold, till den sistnämnde årligen, så länge han lefver, utbetalas en lifränta af 200 R:dr b:ko; men ifall deremot Majoren Munck aflider under loppet af de 10 derpå följande åren och hans ofvannämnde broder dä ännu lefver, denne ärligen erhåller 150 R:dr samma mynt. Genom antagande af detta erbjudande skulle visserligen, så länge Majoren Munck lefver, cn årlig förlust för Riddarhuset upkomma, enär, vid utlåning emot 6 procrs ränta, bevillningsafdrag bör beräknas samt vid utlåning emot inteckning i fast egendom, högst 5 proc:s ränta är att påräkna, och dessutom tillfälle att göra medlen räntebärande understundom kan komma att saknas; men med full säkerhet synes dock kunna antagas att denna förlust ej kan komma att medtaga hela det ifrågav:de kapitalet, och då Majoren Munck och hans förenämnde broder äro födde, den förre d. 1 Augusti 4802 och den sednare d. 26 Dec. 1803 förekommer sannolikt, att större delen af kapitalet blefve en vinst för Riddarhuset; hvadan ock då Riddarhus-kassan, som under längre tid varit i ständig lill vext, är i tillfälle att utan att 96