Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Norra America med beundransvärd ansträngning af det stolta England tillkämpat sig friheten, ägde det, om jig ej jpisstager mig, blott pappers-mynt, utan värde hos Utlänningen och med Assignat värde inom landet; jag kan ej'påminna mig. att detta fria folk använde hvarken lant Guld eller konstiga författningar, att förbättra det dåliga myntet , men oinskränkt näringsfrihet och fri handel med alla Nationer, grundläde deras välstånd och skaffade tillgångar på reelt; om de prohibitiva Författningar America sedan infört emot England, grundade uti represalier och kanhända afund emot denna deras enda farliga medtäflare, verkligen medfört den nytta de åsyftade betviflas af många, jag kan derom ej döma; Bevillnings-Utskottet har ej åberopat Americgs exempel och mitt ändamål med dess anförande nu, är endast att visa, det näringspch handelsfrihet i förening med åkerbrukets trefnad, är® de enda medel sorn med säkerhet kunna stadga och upprätthålla värdet på myntet i alla länder, hvarest papper dertill måste nyttjas, och sålunda måste föregå eller åtminstone medgifva* på samma gång som myntbestämning vill införaa, hvarförutan det sednare endast blir ett m>sslyckadt theoretiskt försök. Herr Baron Boije har bland sina anmärkningar yttrat, att Dannemark utan Fabriker Och ypperligt belägit för tranjitohandeln, icke tfen 98 Junii e. m. 1 afseende på handelsfrihet, bör som exempel för Sverige anföras; om det ÖstersjöCompagniet vunnit fullbordan, sein vid början af 1814 föreslogs att i Götheborg inrättas, men som anhängigheten till prohibitivsystemet ansåg med förskräckelse, hade Sverige nu kunnat vara i besittning af den transitohandel Dannemark äger. Att Dannemarka läge icke i alla afseenden kan på oss tillämpas, medgifver jag gerna, men om, som jag hoppas, Götha Canal vinner fullbordan, kan Götheborgs ypperliga läge ännu en gång förskaffa Sverige förmåner af en nyttig transitohandel, om ej författningar utestänga den för att gynna enskildt interesse på det allmännas bekostnad.
Dén 21 Oktober, f. in. 185 af begge tjensternas göromål på samma sätt som hittills, af en Aktuarie och Registrator med biträde af en Kanslist icke torde möta. Om det är ett misstag af mig, så önskar jag att blifva vederderlagd. Men intilldess så sker, kan jag icke frånträda den öfvertygelsen, att omregleringen af ett Embetsverk måste hafva till sitt förnämsta syfte, att så ordna göromålen och fördela dem tjenstemannapersonalen emellan, att en hvar må kunna oafbrutet röra sig inom den honom anvisade verkningskrets, utan att dervid stöta pä rent af fysiska hinder, hvilka det omöjligen står i hans makt att, äfven med bästa vilja, kunna undanrödja. Sker ej omregleringen så, utan låter man de mest uppenbara missförhållanden qvarstå blott derföre, att de för sig hafva några års häfd och under antagande att några betydliga svårigheter genom detta qvarstående ej skola upkomma, så vill det synas mig, som skulle derigenom omregleringens förnämsta ändamål vara lemnadt åsido, till föga båtnad såväl för verket sjelft, som för göromålens gång inom detsamma. Den, som haft tillfälle att på närmare håll betrakta beskaffenheten af Aktuarieoch Registratorstjensterne inom Kongl. KammarR:n, skall icke kunna jäfva riktigheten af mitt förut yttrade omdöme, det dessa tjenster omöjligen kunna förenas i en mans hand under förutsättning, att tjensternas innehafvare skall åtminstone något ögonblick kunna samtidigt sköta dem begge; och meningen måste väl, när man sammanslår 2:ne eller flera tjenster vara den, att dessa tjenster skola kunna samtidigt skötas af en och samma person, om också vid dem göromålen äro så många och trägna, att till dessas förrättande särskildt biträde erfordras. — Nu har, såsom i det föreg:de är nämndt, Registratorn sin plats uti Kongl. KammarR:ns sessionsrum, och skulle icke utan olägenhet för Kongl. Kammarll:ns Hrr ledamöter kunna hafva den annorstädes.
Vid inträffad ledighet af sådan tjenst, som bör återbesättas, skall, efter afdrag af hvad för tjenstens bestridande måst utbetalas, den lönebesparing, hvilken uppkommer intilldess, efter ansökningstidens förlopp, någon i nedan stadgad ordning blifvit förordnad att förrätta samma tjenst, tillfalla. Enlteoch Pupill-kassan vid Riksgäldskontoret. § 279. Då tjensteman eller vaktbetjent, för enskilda angelägenheters besörjande, erhållit tjenstledighet, bör han sjelf vidkännas kostnaden för tjenstens förrättande under den tid tjenstledigheten fortfar. § 280. Innan ledig tjenst af Fullmägtige återbesattes, skall sådant, jemte de med samma tjenst förenade löneförmåner, äfvensom tiden, inom hvilken sökande ega alt sig anmäla, tillkännagifvas medelst anslag på vanliga ställen inom Riksgälds-kontoret. Ansökningstiden bestämmes till minst fjorton dagar från anslagets utfärdande; dock beror af Fullmägtige att utsätta ny ansökningstid, derest, inom den först bestämda tiden, någon till ijenstens erhållande fullt skicklig och lämplig sökande sig icke anmält. % 281. Före återbesättandet af de tjensler och beställningar, hvilkas innehafvare lyda under Kommissariatet, böra af detsamma upprättas förslag, hvarpå en af de sö kande uppföres. Ofver dessa förslag kunna besvär hos Fullmägtige anföras inom Stats-Utskuttels Memorial M 224. 1!) åtta dagar efter det förslagen till Fullmägtiges expedition inkommit; i hvilket afseende underrättelse^ om dagen, då ett dylikt förslag ingått, bör genom ulfärdadt anslag meddelas, samt tjänstens tillsättande, i fall flere sökande sig anmält, uppskjutas intilldess denna besvärstid tilländagålt. § 282.
Bäddens ringhet märkte de icke. Det unga fruntimret lade sig ned i sin något medfarna balkostym. Nikifor satte sig på en pall tätt invid sängen. Ett ljuft leende upplyste Nadeschdas sköna, ungdomliga drag. Om hon drömde, så drömde hon visst om frihet och ljus. Nikifors hufvud hade, trots alla hans beslut att icke sofva, nedsjunkit emot bädden. Nu slog Nadeschda upp sina ögon, vakna, klara, oändligt smäktande, såsom de blott kunna finnas hos en Orientens dotter. De fästes med ett innerligt uttryck af oskuldsfull tillit på den sofvande unge mannen. Sakta, sakta som en daggtår smyger i en blommas kalk, sköt hon sin hvita hand under hans kind: "Hans hufvud skall hvila bättre så, än emot den hårda halmen", tänkte hon, slöt sina ögon åter och snart sofvo båda. Männen kommo in efter att ha fodrat hästarne. De samtalade högt. "Tyst", hviskade gumman, "låt de stackars menniskorna sofva. De äro så fina och vackra." Männen drogo sig tillbaka till andra ändan af rummet, nära spiseln. Gumman hemtade dem hvar sin kopp kaffe, som hon tillagat, och ställde en butelj rom på bordet. "Det kan duga i detta herrans väder, svåger", sade hon och räckte flaskan åt skjutsbonden. Männen läto icke bjuda sig tvenne gånger. "Hör på", sporde omsider värden sakta den andre, "har du intet nytt frän Petersburg att förtälja?" "Något har jag allt, och icke så litet ändå." "Låt höra. Nu berättade skjutskarlen vidlyftigt och med allehanda underliga kommentarier historien om den stora saltstölden i Novgorod af fyra millioner lispund frän kronans förråder och dertill en god del af de tusentals gissningar, som med anledning af stölden voro gängse bland pöbeln i Petersburg. Hans åhörare lyssnade uppmärksamt på berättelsen blott då och då irrade hans blick med ett underligt uttryck i rigtning mot bädden.
I afseende å manskapets gage har tillökning blifvit begärd, för Svea Artilleriet dito med 5,629: 43. — och vid Wendes med . 912: . Tillsammans Rrdr 6,541: 43. — hvarifrån dock afgår hvad vid Götha Artillerie, genom vidtagen reglering, kan besparas 353: 39. — då det här ofvanuppgifna behofvet af 6,188: — uppkommer. Och emedan det icke kan nekas, alt Artillerie-manskapets göromål i allmänhet äro både trägnare ech mödosam Transport 880: 320 Expeditions-Utskotlets Förslag till und. Skrijvelse
Man ansåg detsamma icke af folket så tillräckligt kändt, att en allmän mening om dess tjenlighet och företräde framför gällande lag kunnat bildas och stadga sig, hvilket vöre desto nödigare, som de olika omdömen öfver arbetets värde, hvilka kommit i omlopp, syntes hafva åstadkommit en fördom, den der ej kunde häfvas annorledes än genom en närmare kännedom om afbetets halt. Men, i enlighet med dessa åsigter, och under förhoppning, att hela lagverket kunde å riksdagen derefter af Konungen till Ständernas granskning öfverlemnas, anhöllo Ständerna i underdånighet, att Lag-kommittéen kunde få sig uppdraget att, sedan hela lagförslaget blifvit färdigt och kommit i det skick, i hvilket Kongl. Maj:t, efter Stats-rådets och Högsta Domstolens hörande, funne detsamma böra genom nådig proposition till Ständernas pröfning öfverlemnas, författa och i god tid före kommande riksdag från trycket utgifva en tydlig och lätt öfverskådlig framställning af arbetets plan samt allmänna grundsatser och motiver, tillika med uppgift och jemnförelse af de väsendtligaste skiljaktigheter emellan den gällande lagens stadganden och förslagets, jemte skälen för gjorda afvikelse!1; så att denna framställning kunde, under fortgången af Rikets Ständers granskningsarbete, tjena till lödning och rättelse. Detta blef resultatet af 1828 års Ständers öfverläggningar uti förevarande ämne. Men ett hinder för uppfyllandet af Ständernas underdåniga begäran låg deri, att, på sätt ofvan är nämndt, Högsta Domstolen först 1833 slutade granskningen af Civil-lags-förslaget; samt att det först föregående året fullbordade förslaget tdl Kriminal-lag ej var af Högsta Domstolen granskadt, innan 1834 års Ständer samlades. Till dessa Ständer öfverlenniade emedlertid Kongl. Majit nu förslaget till ny Civillag, jemte Högsta Domstolens yttrande deröfver, „i ändamål att förslaget matte, till större eller mindre del, i den mån tiden medgåfve, af Rikets Ständer granskas, samt för den ytterligare behandling å Rikets Ständers sida, den de sjelfva i hänseende till föremålets vigt kunde pröfva lämplig,.
Godkändes. § 6. Återremitterades. §§ 7 och 9, pröfvades i ett sammanhang och Återremitterades. § 8. Godkändes. § 10. Återremitterades. §§ 11—25. Utskottets förslag, sidorna 19 och 20, till ett öfnergående stadgande. Förslag till förordning angående de allmänna grunder, som vid Hypotheks-föreningars bildande och framtida verksamhet skola till efterrättelse gälla. „ §§ 1—23. Den å sidan 30 af Utskottet gjorda hemställan. Det å sidorna 33 och 34 förekommande förslag om öfver fy Ilning till allmänna Hypotheks-banken af den i Rikets Ständers Bank till utlåning mot pant af fast egendom anvisade fond 7,500,000 R:dr, jemte derför stadgade vilkor. Bifölls. 6:o. Yttrandet sidan 34, vid slutet af Utätandet. Lades till handlingarne. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskotlets Utlåtande, N:o 165, i anledning af de under nuvarande lliksdag framslälda förslag, angående inrikes skeende upplåning emot Svenska fonderade Stats-obligationer. trot.-Utdrag den 12 September 1860. 695 Härvid förekommo Utskottets förslag till bestämmelser och föreskrifter si dorna 14—17, nemligen: Första momentet. Antogs af denna lydelse. Genom upplåning för Statens räkning, enligt här nedan angifna vilkor och bestämmelser, anskaffas inom Riket medel, alt användas dels till bekostande al allmänna produktiva arbetslöretag, hvilkas utförande eller understödjande af Rikets Ständer beslutas, dels till inlösen af obligationer å utländskt mynt, utgifna för de åren 1858 och 1860 för Statens jernvägs-byggnader upp tagna lån, då Fullmäglige i Riksgälds-kontoret finna sådant lämpligt för upprätthållande af obligationernas värde. Andra momentet. Antogs, så lydande:
Förordning till Härads-Rätten inkallade och i ämnet hörde, hvarvid för ploglags - delägarne är öppet att ådagalägga och styrka, hvad kostnad och arbete under den förflutna tiden snöplogningen dem tillskyndat, och hvarigenom, i händelse förening uti frågan om betainings-beloppet icke star att emellan Sockne eller Häradsboerne samt ploglagsdelägarne vinnas, behörig och säker grund icke saknas, hvarken för Härads-Rätten att föreslå, eller för Konungens Befallningshafvande att jämka och stadfästa, huru mycket, under fcesagde blifvande tid, bör årligen af Sockne eller Häradsboerne till plog-lagen erläggas, samt om än, genom inträffade olika förhållanden, besväret vid plogningen kan ett eller annat år blifva större, under loppet af flere år sammantagne, ersättningen derföre dock erhålles de år, då berörde arbete blifver mindre; Ty och då i öfrigt det för Sockne eller Häradsboerne skulle blifva svårt, och i det närmaste omöjligt, att kunna äga eller förkaffa sig tillförlitlig controll, attalia de dagsverken, sorn ploglags - delägarne uppgifva sig hafva under en förfluten vinter till snöplogningen bekostat, verkeligen blifvit använde och varit behöflige, finna Utskotten sig icke äga skäl att föreslå bifall till en så beskaffad ändring uti hvad i förevarande ämne nu är stadgadt, som Riksdags-Fullmägtigen Selander och de af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter 4 som med honorrji instämt, velat åstadkomma. 142 Lagoch Besvärs-Utskottens Betänkandenl Dock öfverlämnäs detta vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständers oinpröfvande. Lag - samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottens Utlåtande, rörande väkt fråga i afseeende på Brandstods erläggande ef tet förmedladt eller oförmedladt Hemmantal.
Jag är, lika med de Ilrr, sorn yttrat sig, öfvertygad derom, att en prorogation; af riksdagen icke är i andan af grundlagen j roen jag. anser likväl, att det är af högsta våda att hindra Representationen från att framföra en allmän önskan lill Konungen. Då likväl Oecon.Utsk. skall höras öfver sådana allmänna önskningar, ligger i detta grundlagsstadganrie för mig en kfar anledning till den förmodan, att Oecon.Utsk. är det Utsk., som bör behandla frågan, och att, sedan den blifvit af detta Utsk. behandlad, vi böra taga det beslut, hvartill omständigheterna kunna föranleda. Hr Hjärne: Jag ka» icke instämma uti den siste talarens tanke, att detta mål skulle tillhöra Oecon.Utsk. Mina skäl äro dessa. Jag anser endast de mål kunna blifva föremål för Oecon.Utsk:s behandling, som på grundrafgrundlag kunna komma i fråga alt väckas inom Stånden. Nu är donna fråga icke omtalad i grundlagen. Jag tror derföre, att, om man vill gå tillväga med något sken af laglighet, detta inål, i fall det skall upptagas-, bör behandlas af ett särskildt tillsatt Utskott. Jag har blott velat yttra denna tanke i anledning af hvad Frih. Ehrenborgh sednast nämnt. Frih. Ehrenborgh: Det torde tillåtas mig, till ledning för det beslut R. o. Åd. går att fatta, få uppläsa 60$ Bea' 17 September. Riksd.On.ln., gen framföra någon deras allmänna önskan, i hvilket ämne som helst, förliålles dermed på det sätt, RegF:s 8g § utstakar; och gore derå Konungen, sedan Statsrådet blifvit hördt, det afseende , Ilan för Riket nyttigt finner.” Då för öfrigt uti § i Riksd.Ordn., ang:de Oecon.Utsk:s functioner, tydligen är upptaget, att detta Utskott skall behandla sådana frågor, hvilka icke egentligen tillhöra något annat Utsk., torde endast återstå att afgöra, huruvida den ifråga var. önskan är till den grad grundlagsvidrig, att den icke kan framföras.
Ständers uppmärksamhet derpå, att, om det måste anses såsom menligt, att tjenste-befattningör i allmänhet en längre lid förblifva obesatte eller förvaltas genom vicarier, så torde ett sådant förhållande i synnerhet verka ofördelaktigt, i afseende på ändamålet med folklärare-platserne inom Församlingarne. Det lärer icke kunna bestridas, alt, för en ändamålsenlig utöfning af delta Lärarekall, fordras ej allenast kunskaper, utan jemväl en, endast genom tiden och erfarenheten förvärfvad, närmare bekantskap med folkets lynne, sedvanor och bruk. Måhända är först på delta sätt, som det innerligare och förtroligare förhållande emellan Pastor och dess församling uppkommer, hvarigenom den förre kan utöfva ett kraftigare inflytande på den senares religieusa och sedliga bildning, och hvarigenom församlingen äfven å sin sida bl,ir satt i närmare tillfälle, att emottaga ledning och råd af Pastorns lära och efterdöme. Under de mellantider, som genom nådåren uppkomma, sker en rubbning i delta förhållande; och Utskotten skulle derföre icke draga i betänkande att tillstyrka ett fullkomligt upphäfvande af all nådårsberäkning, om Presterskapet, lika som de flesta andra Embelsstatér, egde pensions-anstalter lill förmon för efterlefvande enkor och barn, men då sådana anstalter ännu icke finnas, och någon utväg dertill för närvarande ej lärer kunna uppgifvas, vilja Utskotten åtminstone icke göra sig skyldige till den förebråelsen, att, genom tillstyrkande af en förlängd nådårslid, lägga ytterligare hinder i vägen för ernåendet af det vigtiga ändamål, som med förklara rekal let åsyftas. Man bör jemväl besinna, att, då Pastorerne i egentlig mening skola albela för samma mål, som genom ifrågavarande Skolor bör beredas, nemligen folkbildningens befordrande, så synes det icke 6 Statssamt Allm. Bcsv.- och Oecori.- Utsila Utlåtande N:o 49- vara väl betänkt, att vilja befrämja de senare genom en åtgärd, som skulle hindra eller åtminstone förlama verksamheten bos de förra.
Först och främst får jag säga Hr Printzensköld, alt jag såsom Fullm. gerna skall åtaga mig det ansvar, som möjligen kan drabba mig, i händelse jag bidrog lill eli mindre godt val, samt vidare, att jag elter bästa öfvertygelse skall utvälja den person, som jag anser kunna motsvara förtroendet. Lälom oss närmare se till huru det egentligen förhåller sig med ifrågavar:de sak. Ti or Hr Printzensköld att det är R. St. som utvälja sina deputerade vid låne-konloren? Om både den ordinarie ledamoten af R. o. Ad., samt dess Suppleant, hafva afgålt, kallas då R. o. Ad. tillsammans för att utse ledamoten? Nej, utan det tillgår på det säll, att Fullmrge i Banken och Riksg:s-Kont:t, samt Riddarh.-Direkta sammanträda för att utse ledamoten, och således icke R. St. Jag hemställer lill Hr Printzensköld, huruvida han sjelf, i händelse en dylik ledighet inträffade i Wisby, känner de personer, som der finnas, och hvilka kunna vara lämplige, samt huruvida han icke skulle blifva tvungen att af andra personer derom skaffa sig underrättelse. Jag kan ick,e inse att någon våda ligger uti det af Etsk. föreslagna sätt ali välja ledamöter. Dessutom veta vi huru det tillgår när valen förrättas uti Stånden, samt att det är mycket lättare alt intrigera ibland 50 och 60 personer än ibland 12. När R. St. icke hafva något ansvar för valen, är det naturligt, alt de icke komma alt förrättas så noggrann!, som om Fullm:ge skulle hafva bestyret sig ålagdt. Då, såsom Frih. Tersmeden omförmält, endast R. o. Ad:s ledamot är boende i Malmö, så skulle, om händelsevis bankoombudet genom sjukdom eller på något lagligt sätt blefve förhindrad att sin tjenst förrätta, det finnas ingen annan än R. o. Adis ledamot, som egde att tana vården om kassans angelägenheter och föra räkenskaperna. Hittills har man icke ansett riktigt att lemna sådant bestyr åt en enda person.
Dct torde pästäs at Allmogen wid Midsommarj» tibcn ej har tilgävg aflöna stt Tjenstefolk; lättaste swaret wore, at hwad bertil fordrat bör aftagas och för» waradä bästa tilgängcn^r; men om mänga sädaue hus» hällare ej fä supponerss, tror jag dock at i sednare tider lyckligen Swensta Skatt-allmogen hunnit dea förmögenhet at ben ej bör felat Oreöit at fä läna stt behof pä z ä 4 mänader eller längre, vm sä brhöfwcS; bä ben räntan säkerligen gör mindre förlust, än at för tidigs urtröska och brätt sälja säd för pcnningebehof; och om frälsebonde» nu i uplystare tider ej blifwit satt i en bäde för ägaren och Honom förmänligare belägenhet igenom häfwcriets utbyte til en riktig skatt; sä är det husbondens skyldighet ar emot säkerhet förskjuta honom sit behof i denna delen: dcflutom mä här lillätaS mig den anmärkning at wcrkcljgcn de fleste tjenande antingen uptaga det mästa af sitt lön Wäroch Sommartiden, för at handla med Wästgötharnc; eller ock hwad dubbelt fördcrfligarc är — pä Ocstit taga waror af dem, oftast til hela lönenS belopp: olycklighetcn af dcfla kringstrykande dagdrifwakcs rättighet at göra skada med sin handel, är kanske öfwer all bestrifning; men inledd pä ämnet, kan jag ej ätcrhälla en korrt målning af rätta förhällandet.
Ut supra. Lx krotocollo s sf. III. ll^Imcivili, Utdrag af Prokocollet hällit hos Högwördige PresteStändet d. 2 Nov. 1809. - S. D. Kongl. Maj-ks Nådiga Proposition till Riksens' Ständer angående understöd för TackftrnsBergslagerna, upplästes och remitterades till Riksens Högloft. Ständers StatsUtstett; hwilket genom ProtocollsUtdrag stulle de Resp. MedSländcn samt bemäldte Utstött mördsamt och manligen meddelas. Ut supra. Lx krotooosto s P III. /rimqvist. S. D. Zlo Den 4 Norembep. S. D. Föredrogs ä nyo BanecUtftottels d. Z nastledne Sept. pä bordet lagde PrvtocollsUchrag af d, 22 Augusti, rörande en af Riksdags Fullmägtigen för Götheborgs Stad wäkt motion, akr nä» gon anstalt mätte fogas till utbvls af gamla förflitne Bgncosedlar emot nya, och biföll Ståndet till alla delar BancoUtffotlels tillstyrkande, att detta ärende, såsom ett Regeringsmak mätte af Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas till winnande af den Åtgärd igenom samtelige Kronans Uppbördsman, som Kongl. Maj.t kan i Räder finna för ändamälet närmast tjenande. Om hwilket beslut de Resp, MedStanden samt BancoUtffottet skulle wördfamt och manligen underrättas. Ut supra, protocollo S. D, Föredrogs och bifölls Riksens Höglo fl. Utänders Constitutionspsssvtts uti Memorial af d, 3i nastledne October asgifne tillstyrkande till följande tillägg uti Riksdagsordningen 49 §. Äterforwisar något
Under dhenne Frestelsen, ibland månge andre, kom ock Öfversten Välb. Herr Clas Fleming på Klostadh til at besee mit bedröfveliga tilstånd. Och sedan vij voro gångne up i Prestgården, var dher på en stund heelt stilla. Då omsider skedde uthi et moment, at tvenne ogräddade Kakor, som lågo på Bordet, flögo under Bencken, och funnos alle sönderristade, såsom tunna remmar. När jagh nu fölgde Herr Öfversten genom Byyn, ropade Pijgan oss tilbakars. Och då vi nu voro komne på Gården, hördes uthi Stufvan dhet ena dunderslaget effter dhet andra; At Herr Öfversten meente, at dhe Stycken dher inne antent hade. Omsijder, när vij på Gudz vägnar begifvit oss dher in, sågo vij dhen ene Tegelstenen effter dhen andre med häfftighet kastas aff Ugnshvalfvet. Begynte dherföre at hålla Böön; Hvar uppå anfechtningen sachtades. Vijste sedan Pijgan dit up, at efftersee, hvadan dhe månge Steenarna tagne voro, och fan hon än fleere löse Steenar aff Tegel, dijt samblade, hvilka då hon begynner at nedkasta, flyger dhen ene effter dhen andre med starke slagh öfver hennes Hufvud up i Tacket: och på sidstone upsprungo uhr sjelfve Muren stoore gråsteenar, som ock slogs up i Tacket; at man intet annat vijste, än at hon blifvit ihjelstenat. Men skadde henne intet dhet ringaste.“ Gillberg anför i sin “Beskrifning öfver Christianstads län“, att “fordom på gården Stora Skurup, belägen i Vestra Göinge, varit ett så starkt spökande, att egaren, befallningsmannen Nils Stobæus julnatten 1689 med allt sitt folk måste utflytta, och söka sig annat boställe. Ehuru otroligt detta låter, så skall det likväl så vara händt.“
För nedsättning af de i öfrigt föreslagna lönebeloppen torde några gällande skäl icke heller finnas, särdeles då lön för exped.secreterare, med särskildt arfvode för föredragning, är af Utsk. föreslagen till lika belopp med hvad revisionssecreterare nu innehafva. K. M:s nåd. propos. upptager en noga afvägd skillnad emellan tjenstegrad och löneförmåner, deri jag anser någon rubbning, utan att frångå princip, icke böra äga rum; och jag yrkar således vördsamt, att de föreslagna lönerna i alla tjenstegrader måtte i likhet med samma nåd. propos. bestämmas; anhållande, att dessa mina anmärkningar måtte vid blifvande återremiss få till StatsUtsk. åtfölja. Hr Klingstedt, Gust. Fredr., hade ingifvit ett så lydande anförande: H. StatsUtsk. har afstyrkt det af mig motionerade anslag af 333 r:dr 16 sk. b:co till Hr Direct. Godlund för det vigtiga och hjelpsamma biträde, han lemnar Svenska allmänheten genom sin goda och väl använda e!ectricitets-inrättning, af det skäl att han ej är läkare, hvarjemte högbemälda Utsk. skall hafva indragit det under K. SundbetsGollegii disposition ställda anslag af 600 r:dr b:co till belöning för den läkare, som allmänheten med electricitet biträdde.