Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
i N:o 7r. Antom tili Exped.-Utsk. den 9 Jan. Memorial^ angående Ridderskapéts och Adelns saint Bonde-Standets dterremisser på Memorialet JX:o .jS. Ridderskupet och Adelli samt Bonde-Ståndet hafva, i vissa delar återförvisat Constilutions-Utskottets Utlåtande, under N:o /[8, angående återremisserna, från samtlige Riks-Slånden, på förslaget, i Memorial N:o 34, till en ändamålsenligare organisation af Slals-Rådet; hvarvid Bonde-Ståndet, under vidblifvande af dess förut yttrade gemensamma tanka, i fråga om tillkallandet af Exlra-Ordinarie Stats-Råds Ledamöter, anmodat Utskottet att uppgöra förslag till sådan proposition, alt denna mening må i Förstårkta Constitulions - Utskottet komma under omröstning, samt Ridderskupet och Adeln återremitterat yttrandet rörande Siats-Rådets Ledamöters benämning eller titulatur, tillika med voterings-propositionen Litt. II, ansett den under Litt. M framställda voterings-proposition böra rättas i anledning af Ståndets numera vidtagna beslut att nedlägga anmärkningen vid förslaget till ändring af 10 §. Regerings-Formcn, och ändlligen förklarat sig vidblifva dess fattade beslut, i afseende på 35 §. Regerings-Formen och 4* §. Riksdags-Ordningen, Till följd häraf får Constitutions-Utskotlet vördsamligen uppgifva nedanstående, dels nya, dels jemkade omröstnings-propositioner: 1/3 A. (ny) ”Den, som anser Stats-Rådet böra utgöras endast af ständiga Ledamöter, röste Ja”. ”Den det ej vill röste Nej.” ”Vinner Nej, anses Konungen ega rätt att, utöfver det ständiga antalet, äfven tillkalla extra-ordinarie Stats-Råds Ledamöter”.
Två linieskepp äro anskaffade och 2 under byggnad; 2 fregatter färdiga och 2 under byggnad; 2 skonerter, 11 1 skärgårdsfartyg m. m., så att jag tycker, att om man fått något, har man äfven gjort något; och samma effecter har man hädanefter att påräkna. Man har vid denna riksdag sagt, att Regeringen saknar plan. Jag får verkligen bekänna, att Utsk. icke ådagalagt någon särdeles förmåga i att uppfatta, hvad en plan vill säga. Yäl har Utsk. uppgjort sig en sådan uti ett ihärdigt vägrande af begärda anslag; men denna politik är i sanning hvarken militäriskt eller administrativt planmessig. Icke militäriskt derföre, att man bör sluta, hvad man börjar, och att det just är under freden, som man bör bereda sitt försvar. Administrativt riktiga kunna icke heller de planer vara, som man ställer emot oss, då man för det första säger, att en viss arbetspersonal skall sysselsättas och icke ens gifver medel, så att de, dertill uteslutande använda, förslå, men ännu ytterligare anvisar, äfven utaf de förut otillräckliga medlen, till andra ändamål, såsom Utsk. i en annan punkt förfarit, då det utaf anslagen för Carlsborg anvisat till Carlstens och Elfsborgs fästningar. I anledn. af hvad jag nu anfört, anhåller jag om propos. till bifall å hvad K. M. föreslagit. Hr Hjerta: Jag skall icke onödigt upptaga R. o. Ad:s tid med att inlåta mig i upptagande af de allmänna reflexioner. som den siste talaren anfört, utan hemställer blott, huruvida icke de af Frih. Franc Sparre meddelade upplysningar varit för StatsUtsk. tillgängliga, i hvilket fall jag förmodar, att Utsk. redan pröfvat dem, och tror, att man i afseende på resultatet skulle kunna följa Utsk:s exempel. Hr Dal man:
Det var påkostande, och när ångbåten förde bort dem alla, stod hon gråtande kvar på stranden. Hon var åter ensam, ensam bland alla dessa I DU N 216 människor, som glada och sorglösa svärmade omkring henne. Ah, hur tungt det ändå kändes att vara allena! Nej, hellre då ut i kampen igen. Icke hade hon rätt att gräfva ned sina pund. Hon var ännu ung, hon kunde ännu h a många år för sig. En dag kom Anna Lugn till Kerstin. » Du », sade hon, » lärarinneplatsen i vår annexförsamling anslogs ledig till ansökning i går. Den skulle passa dig. Och tänk så roligt du, vi finge vara tillsammans. » Här på denna ö! Nej, det hade Kerstin dock aldrig tänkt sig. Det var j u som att vara utkastad på en klippa i hafvet. Hon sade detta åt Anna Lugn. Denna skrattade. » Det går öfver, kära du, » tröstade hon. » Inte får m a n så där på förhand antaga, att man icke kan trifvas. Man får försöka att finna sig tillrätta, och jag vet af erfarenhet, att det går. » När Kerstin närmare tänkte på saken, fann hon att Anna Lugns förslag var värdt att taga i öfvervägande. Och hur det bar sig, lämnade Kerstin in sin ansökan. Icke för att hon trodde hon skulle få platsen — det var ej mindre än aderton medsökande. Hon visste dock, att hon hade lika goda betyg som de flesta. Genom sin väninnas bemedling fick Kerstin först af alla aflägga sitt undervisningsprof. Och det aflopp särdeles lyckligt. Kyrkoherden komplimenterade henne och sade, när hon slutat, att det skulle särdeles glädja honom, om han finge hälsa henne som socknens lärarinna. Anna Lugn var icke overksam. Hon talade godt i hemmen för sin väninna, och när så kyrkstämman kom, där lärarinna skulle väljas, fick Kerstin, ehuru hon erhållit endast tredje förslagsrummet, nästan alla rösterna Hon hade då rest sin väg, till födelsestaden, som hon ännu en gång längtade att se. Men hon kände sig ej riktigt hemma där. Det hade kommit nytt folk. I skolan var nästan alldeles ny uppsättning af lärare och lärarinnor, och hennes gamla väninna var död.
EevisionsExp. 6:le punkten. Härvid framställdes först såsom föremål för öfverliiggningen momme a. b. c. och d. jemte Utsk:s derpå följande pag. 17 gjorda tillstyrkanden. Hr Tornerhjelm, Sudolf: Jag har inom förfäkta den åsigten, att HofE:sPresidenterne skulle erhålla den lön, K. M. föreslagit, eller 9000 Rdr men denna åsigt strandade,jemte flera andra meningar, emot en klippa, nemi. den förseglade sedel», hvarigenom afgjordes, att lönen skulle nedsättas till det af StatsUtsk. här föreslagna beloppet, eller 8,000 R:dr. De skäl, Utsk. för denna nedsättning anfört, kan jag för min del icke godkänna. Till en början säger Utsk., att HofE:sPresidenterne tillförene i allmänhet varit ställde i samma lönegrad som Just.Råden. SA är likväl ej förhållandet, på sätt Hr Fåhraeus i sin reservation tydligen ådagalagt. För det andra har Utsk. fästat alltför litet afseende på HofE:sPresidenternes större lefnadskostnnd i jemförelse med Just.Råden, hvilka icke äro Chefer för stora embetsverk, utan endast enskildta ledamöter i en domstol och således ej hafva någon representationsskyldighet. Ytterligare har Utsk. fästat sig vid den omständighet, att Presidenterne ej hafva så ansträngande embetsgöromål som Just.- Eåden. Detta är visserligen sant, men om man såsom beräkningsgrund för lönerne strängt håller sig vid denna princip, så skulle äfven Presidme hafva mindre löner än deras underordnade, ledamöterne och tjenstemännen, ty de sednare hafva onekligen mera ansträngande göromål än de förra. Så långt har man likväl ej gått, utan man har måst erkänna, att de personer, som hafva sig updraget att vaka öfver ordningen inom stora embetsverk och tillse att göromålen derinom behörigen skötas, böra hafva större löneförmåner än verkens embetsoell tjenstemän.
Skrifvelse, N.-o 212. 479 Tullvärde. Qvanlilet Införselstull. Banko. för tullBanko. beräkningen. R:dr sk. r:st K:dr sk. r:»t 6 Hängslen Ingefära: 1 dussin pär 2 — 9 — torr 1 skålp. 1 10 — 1 16 — insyltad , Instrumenter : 1 skålp. 16 _i fältskärs 100 R:dr v. 5 — matematiska, optiska, fysiska och navigations, ej specificerade 100 R:dr v. 5 — musikaliska: 10 — fleuter, oboer och klarinetter 1 stycke 1 16 — 10 —- guitarrer och lutor 1 stycke 2 4 - violer 1 stycke 1 , — 1C 32 — violonceller och kontrabaser 1 stycke 3 16 20 Valdthorn och trompetter 1 stycke 4 — 25 trummor och pukor 1 par 5 — 50 klaver och positiv 1 stycke 16 32 — 75 harpor 1 stycke 15 250 fortepiano, tafel1 stycke 50 500 — flygel . 1 slycke 100 Ej specificerade förtullas lika med sådane bland ofvanuppräknade, hvarmed de närmast kunna jemföras. Anm. Serskildt inkommande tillbehör förtullas efter vänlut med lika procent, som sjelfva instrumenterna. Inventarier, skepps-: brukade å förolyckade eller sjöska(’ för hvarje V 1 100 R:dr afl dade utländska fartyg < auktions> | inrops( V summan. J 10 Hästar; se Kreatur. Höns; se Foglar. Indigo; se Färger Insekter, tullfria såsom Naturalier. Instrumenter, Handtverks-; se Verktyg. Inventarier, skepps-, nya; se Tulltaxe-underrättelsecna § 13. Ipecacuanha, hänföres under Apotheksvaror. 480 Expeditions-TJtskottets Förslag till und. Skrifvelset N:o a/a. Tullvärde. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Ranko. Banko.
Vidare får han tillfälle att med sina kolleger närmare samråda örn det sätt hvarpå frågan skall besvaras, och af dessa skäl tror jag det vore lämpligt, om samma bruk äfven hos oss kunde införas. Så vidt jag känner, gifva grundlagarne ingen anledning till interpellation; och särdeles hvad den utrikes politiken beträffar, föreskrifva de deremot konungens rådgifvare skyldigheter, som dessa äro pligtige att icke förbise. För min del har jag likväl alltid ansett som en skyldighet att gifva dem af nationens ombud, inför hvilka jag, enligt vår nu gällande författning, har tillfälle yttra mig, de upplysningar, som med mina pligter i öfrigt äro förenliga; och jag tror icke man skall kunna tillvita mig att hafva sökt undandraga mig detta. Att jag icke sjelfmant dertill söker anledning, torde icke billigtvis kunna läggas mig till last. Upplysningar, som icke äro begärda, äro oftast ovälkomna, och att taga ordet endast för att tillfredsställa en eller annan enskild ledamots nyfikenhet, torde icke anses lämpligt. Den fråga med afseende å vår yttre politik, som af en värd ledamot i går blef framkastad, är icke en fråga, som i går upp stått; de rykten, hvarpå han anspelat, hafva i månader varit i hvar mans mun, och blifvit inom pressen i olika riktningar kommenterade; men inom representationen hade, mig veterligen, hittills ingen röst höjt sig för att nämna ett ord derom. När nu tystnaden är bruten, må det vara äfven mig tillåtet att yttra några ord; utan att innefatta en redogörelse, som tidpunkten icke medgifver, — i detta fall har K. M. i sin nu föredragna Nåd. Propos, redan uttalat sig, då K. M. säger att han af fortgående underhandlingar och ständigt vexlande händelser är förhindrad från att göra R. Sbr de meddelanden, K. M. önskat till deras kännedom afgifva, — hoppas jag dock att de kunna* bidraga att lugna några farhågor. 308 Den 2i November. Innan jag dertill öfvergår, ber jag att få fästa uppmärksamheten vid den olika vigt, man vid olika tillfällen söker tillägga diplomaten.
Intyg finnas till påseende från flere Herrar Läkare i Stockholm som efter mångårig pröfning rekommendera kuren såsom nett särdeles välgörande och stärkande nzedel vid katarr såväl i respirationssom digestionsorganerna, h a g -, magoch tarmkutarr), bleksot, dålig matlust: nllmän svaghet och dålig nutritionn. Priset är 20 kr. per månad (vid afhemtning och för barn 15 kr.). Personer, som önska pröfva medlet, innan de inskrifva sig, få göra detta afgiftsfritt. Vilja de fortsätta härmed e n längre. tid, blir priset 5 kr. pr vecka. Vid lättare åkommor verkar kuren ofta inom kort tid till förbättring. Till landsorten försändes särskildt beredt Maltextrakt mot efterkraf. Tryckta cirkulär och läkareintyg utdelas gratis i anstaltens lokal. Snara anmälningar önskas, t y såvida ej tillräckligt antal patienter anmäla sig före Maj månad, stänges Stockholms-anstalten för sommaren, men öppnas åter höst ' terminen. PROSPEKT för Norrköpings Hush %llsskola vid Torshag för unga flickor. Skolan börjar sin verksamhet den 15 Augusti detta år vid Torshags herrgård, belägen i Qvillinge socken i Östergötland, 15 min. väg från Åby jernvägsstation. Torshags läge är utomordentligt natursköiit och helsosamt, omgifvet som det är af Kolmårdens med rik omiTexlande barroch löfskog klädda höjder. Täcka insjöar invid och helt nära stället erbjuda tillfällen till badning och båtfärder, och talrika, vackra promenadvägar bidraga att göra vistelsen i trakten särdeles angenäm. Byggnaden, som oingifves af en större trädgård och naturlig park, är stor, sund och beqväni, med höga, rymliga boningsrum, stor veranda och tillräckliga ekonomilägenheter; trakten är liflig och folkrik med talrika sommarvillor och industriela etablissementer. Samfärdseln med det närbelägna Norrköping förmedlas genom jernväg, telefon, post och telegraf. På grund af alla dessa förhållanden synes lokalen särdeles väl egiiad för det afsedda ändamålet.
Majit ansågs för det närvarande lämplig, i ändamål att, medelst tilldelning af i skatt redan ingångne nyhemman och lägenheter, intill dess den definitiva jemkningen kunde för sig gå och blifvit fastställd, i mon af tillgången understödja gamla ordinarie rotar; och då åtskilliga svaga rotar, i anseende till deras belägenhet och längre afstånd från nyhemmaneu, icke kunde med effectivt understöd af nyhemmanen förstärkas, ansåg Kongl. Majit, i sådane fall, skäligt, att dylika svaga rotar tilldelas årligt understöd af vacance-afgift till det belopp, som motsvarar den efifecliva tilldelning, hvaraf de finnas vara i behof, och hvilken afgift borde, i stället för roterings-pra?station in natura, af de aflägse nybyggena årligen betalas, och vederbörande af Kionofogdarne inom uppbördsårets utgång tillhandahållas, samt, enär tillfälligheten af en del hemmans aflägsenhet från rotarne icke borde verka på roterings-skyldigheten annorlunda, än att denna fullgjordes med penningar i stället för effectiv proeslation, icke, såsom hittills, utgöras blott med tolf R:dr banco för helt hemman, enligt a5 §. i i83o års Bevillnings-Föiordning, utan motsvara roterings-besväret till fullo, och i anseende till roleringskostnadens olika förhållande efter omvexlande varuoch dagsverkspris, uträknas vid markegångs-sättningarne, samt i årliga markegångs-taxorne utsättas; att Kgl. Maj: t, på anförde skäl, fann endast de nyhemman böra till gamla rotarnes förstärkning användas, hvilka voro för svaga rotar nödige och behöflig©, saen att deremot de öfriga borde anses såsom tillgång för indelning af ny» Slatssamt Allm.
— De äro både för Städerne och alla Stateus medlemmar lika oumbärlige, som Domare å Landet, Uppbördsman och Executorer derstädes, och måste existera likasom desse, både för StadsSamhället och alla dem från Landet, sorn med det komma i beröring. Väl har omtalats de föreningar en eller annan Stad erhållit; desse hafva blifvit använde lika med indelte R.äntor på Landet, eller Statens öfrige medel, till nödige Löner, och ide fleste ^iö St a ts-Utsk o 11e t s Städer måste ändå Borgerskapet och Stadens Innevånare deröfver på sig årligen in taxera betydelige summor till Embetsmannens aflöning; Om således Embetsmännen å Landet skola anses för Statens Tjenstemän, rnåste äfven Städernes vara det, emedan Statens Intrader genom dem uppbäras, samt Lag och Rätt genom dem för alla både i Stad och från Landet skipas och uppehållas. Det synes derföre högst obilligt, om, då Städerne för sine Embetsmän måste vidkännas större Utgifter än Landsorterne för sina, då ock Städerne med sin anpart i Bevillningen äfven deltaga i den Allmänna Civila PensionsFonden, de dessutom skola tvingas, att sjelfve göra nya sammanskotter för pensionerandet af sina Embetsmän, af hvilka, såsom Motionairen anfört, troligen ganska få kunna komma i åtnjutande af Pension, och således nästan påtagligt är, att PensionsFonden skulle genom denna tillökning af Delägare och deras bidrag snarare vinna än förlora, hvilket äfven StatsUtskottet i början af sitt Betänkande erkänt. 1823 års Statsutskott uteslöt äfven uti sitt första Betänkande Städernas Embetsmän, men efter återremiss från 3:ne Stånd bifölls för Städerne den rättighet, de genom den nu ifrågavarande motionen sökt bibehålla, och hvartill BorgareStåndet på nu anförde skäl af både rättvisa, billighet, och efter sin andel i Statsbidragen, hoppas att Respective MedStånden bidraga genom ogillande af Utskottets Betänkande, och bifall till Motionen.
Om missräknings-penningar för Casseurerne vid Piiksgälds-Contoirets Credit-SedelWerk; om granskning af Redogörelsen för 1817 och 1818 årens Riksdags-kostnader; med svar på återremiss i frågan om ersättning för förlorade ängar vid gränslinie!! emot Ryssland; Den si December e. tn> 307 anseende den summa, Sorn för Statsoch Riksgälds-Werkené behof erfordras, att getiom Allmänna Bevillningeil utgöras; med förslag till voteringS-pröpositioner i anledning af Riks-Ståndens olika beslut i frågan om åtskilligt anslag tilli Försvarsverket; rörande Lietitenanten von Fieandls ansökning om ersättning för liden förlust å dess Boställe Tullstad; i anledning af Riksens Ständers Revisorers berättelse om förvaltningen af Strömrensnings-medlen; i anledning af återremiss i frågan om Revision af Lasl-afgifts-fondens förvaltning; rörande nedsättning af Quarantainsafgifterne vid Känsö för Svenska fartyg; 0111 Häst-Vacance-afgiften vid Östra Härads Esquadron af Smålands Husar-Regemente; angående Svenska Sjöfartens skyddande mot Spanska kaperier; angående förnyelse af en förkommen Riksgälds-Contoifets Obligation; med förslag till förnyad Instruclion för Riksens Ständers Revisorer, i hvad sorn rörer deras befattning med Ståts-Verket; i anledning af Väckt fråga, att uppbörden
Då likväl mången torde anse krigs!jenstskyldigheten ända till 50 år vara öfverdrifvet, enär under det lefnadssätt, som småningom gjort sig gällande ibland folket, nationen efter hand blifvit så försvagad, att en stor del femliåringar redan vore gubbar, så antog motionären alt man ej skulle kunna med säkerhet till försvaret påräkna dem, som vore mellan 45 och 50 är, utan blott dem, som vore mellan 20 och 45 år. 22 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande N:o 53. Inom denna ålder hade Sverige år 1850 en manlig befolkning af 610,845 personer, hvilka, i händelse af ett krig, skulle vara att påräkna. Härifrån horde likväl afräknas de, som voro oduglige till krigstjenst till följd af lyten och naturfel eller sådane, som Staten använde för sina andra vigtiga behof. 1 samma mån gymnastik i folkskolorna, mindre begagnande af spirituosa och mera ändamålsenligt inrättade bostäder och lefnadssätt kunde utöfva inflytande på folkets helsa, skulle säkert de tdl krigstjenst odugliges antal minskas. Emellertid hade det under de sednare åren vid beväringsmönstringarne utgjort en fruktansvärd hög procent och det kunde derför antagas att de till krigstjenst oduglige och i annan allmän tjenst anställda personer uppginge till 119,885 personer. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Expedilions-TJiskol tels Förslag till lind. Skrifvelse^ N:o 162. oell sedermera årligen uppgifter, sora utvisa de förändringar, hvilka under årets lopp inträffat. 5:o Kongl. Hof Stallets ut for dr in g.
Du skulle hällre fara till Helsingfors, Fanny, sade fru Ahlholm, åt hvilken modern engång anförtrott sina bekymmer. Det vore ändå något helt annat. Du skulle få gå på teatern, på cirkus och i modemagasinen, voj, voj, ändå, nog är du riktigt fjollig som inte vill till Helsingfors. Dit skulle din pappa gärna låta dig fara. Ja, pappa räknar minsann inte på pengarna, sade modern. Ser du nu! Och därifrån skulle du återvända så fin och förnäm att det inte vore litet. Kom nu med mig, jag ämnar mig just dit i höst. Jestandes, Vanny, jag går på minuten och talar med pappa om saken. Nej, gå inte mamma, gå inte. Inte har jag lust att fara till Helsingfors. Det är således blott ditt eget tycke du följer, utropade fru Ahlholm och blef så vred att hon rodnade ända upp till öronsnibbarna. Jag trodde att Fanny fått så mycken bildning, att hon skulle veta lyda sina föräldrar och framför alt annat rätta sig efter deras vilja. Men nu ser jag att jag grundligt misstagit mig på dig. En sådan halsstarrighet har jag ännu aldrig sett. Och inte jag häller, sade fru Saxman, hvilken äfven var närvarande. Fru Ahlholm rätade på ryggen och kastade en vredgad blick på Fanny. Fru Saxman åter runkade på sitt hufvud från höger till vänster och från vänster till höger och kunde icke nog beskärma sig öfver att en ung flicka skulle behandla sina föräldrar på ett sådant sätt. Fru Penttinen brast ut i gråt. Vi hafva hållit henne som i glasskåp, sade hon, turvis torkande sina ögon och snytande sin näsa. Aldrig har pappa sagt nej och inte jag häller, hon må ha begärt hvad som hälst. Men inte har hon ändå varit nöjd; ofta ha vi märkt Säg inte så, mamma. Nej, hon har inte varit belåten sen häller, det har man ju nog sett. Fanny är ett otacksamt barn, yttrade fru Ahlholm, full af ädel vrede, ett otacksamt barn, som inte bryr sig det ringaste om sina föräldrar. Hoj, oj, oj, som inte bryr sig det ringaste om sina föräldrar, ackompanjerade fru Saxman, och nu vaggade hela hennes kropp från vänster till höger och från höger till vänster. Hör du nu, Vanny, hvad alla människor säga.
Kommissariatets protokoller till slutet af nästföregångne Augusti månad och granskat Riksgälds-Kontorets hufvudböcker för åren 1843 och 1844, halva nu församlade Revisorer fortsatt granskningen af besagde förvaltningsålgärder till och med den dag, flå revisionsförrättningen börjades; i hvilket afseende Revisorerne Jäst och genomgått Fullmäktiges protokoller från medlet af September 1845 till samma tid innevarande år; hvarjemte de, från nyssnämnde månads början till slutet af nästlidne Augusti, hos Kommissariatet förda protokoller blifvit af Revisorerne lästa; och hafva Revisorerne likaledes granskat de inom Riksgälds-Kontoret för de tvenne sednast förflutna åren, 1845 och 1846, upprättade och afslutade hufvudböcker samt öfriga räkenskaper. Enligt hvad de sålunda granskade räkenskaperna ådagalägga, ut-Riksgälds-Kongjorde Riksgähls-Kontorets skulder, utom de inom linien upptagna lorets skulder, summor, men med inberäkning af oinlösta Riksgäldssedlar och Kopparskiljemynts-polelter, motsvarande i Bankomynt 361,801 R:dr 29 sk. — 2 — 6 rst., vid 1844 års slut, ett sammanlagdt belopp af R:dr 4,773,682: 42. 3. hvaraf den räntebärande skulden uppgick till 4,152,618: och den icke räntebärande följaktligen till 621,064:. 42 3.
Jag lernnart rfgtigheten af denna anmärkning derhän. Det är likväl ett factum, som är allmänt kändt, att detta Verks upphandlingar och förvaltning i flera år städse medfört förlust, och att det saknade tillräcklig credit, för att kunna utöfva <ie functioner, sorn detsamma tillhörde. Jag förmodar således att man 494 Dm 29 Octoler /. ni, kunnat bedöma detta Verks oförmåga, utan ätt hafva tillgäng pä andra handlingar, än afslutade Räkenskaper. Det har vidare blifvit påstått, att samma stadgande äfven innefattas i den gamla JfnstrUctionen, hvilken Högstsalig Konung Carl XIIÉ i lifstiden godkänt. Jag medgifver, att Revisorerne ty dt både derina Instruction och Grundlagen si, att granskningen blifvit sträckt utöfver da två Iren. Ordagrant tagen innehåller dock Inslructionen alldeles icke något sådant, Utan det är blott genom slutledningar , Utskottet kommit dit. Om dessa skulle befinnas vara origtige, lärer detta inkast af sig sjelf förfalla, I anledning at hvad jag nii anfört och det som i öfrigt blifvit emot ifrågavarande Betänkan-, de ytträdt, anhåller jag om detsammas återremitterande. Herr "Lefren, ffohctn Pehr: Förevarande ämne anser jag varn ett af de vigtigaste, som vid denna Riksdag blifvit ställdt under Riksens Ständers pröfning. Det delar sig hufvudsakligen 1 3:ne punkter. Den första angar frågan om antalet af de år, hvarje Revision bör omfatta; den andra huruvida flera cassör skola revideras, än Kongl. Majit hitintills medgifvit: och tredje punk.: ten om de förvaltande Verkens förklaringar öfver Revisorernes anmärkningar jemväl skola i sammanhang med RevisionsBerättelserne tryckas. Dessa tre omständigheter åro, efter mitt sätt att 86, hufvudsakligen stridande mot våra nu gällan-j r>en 29 Öcloher f, m. 4S5 äe förmer.' Dä man p! dem fäster ett uppmärksamt öga, befinnas alla tré, att jag så må säga, ligga på ena sidan.