Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid de årliga mantalsskrifningarne uppgifves så väl stället, hvarest, som ock det elier de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, lor hvilka brän vinsbränn ingen skall utöfvas, äfvensom pannerymden, enligt hela det at Justeraren åsatte kannetal, med utsättande af den class, hvartill pannan hänföres; och vare det en och hvar till bränvinsbränniug berättigad obetaget att anmäla sig till brän vinsbränningens utöfvande, antingen för hela eiler hälften af den tillåtna tiden, skolande i senare fallet bestämdt uppgifvas, hvilkendera termin, antingen Januarii, Februarii och Mars ejler April, November och December dertill begagnas; och kommer afgilten för bränvinsbränningen att i förhållande derefter beräknas. Ej vare skattskyldig förbunden, att vid mantalsskrifningen uppvisa stämplingsattest, icke heller mätningsbetyg, undantagande å ostämplade tackjernspannor; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna pannerymden, ined åliggande att för uppgiftens vigtighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande införas, så väl beloppet af den pannerymd, hvartill lian sig anmält, som ock det fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränning får ega rum, till upplysning om den panneryrnd, sorn i grund deraf får begagnas. Den, mantalsskrifningen förrättar, vare skyldig att, med afdrag, enligt 4 §•> kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, ehvad pannorne ära inmurade eller lösa, med uteslutande af bråk i beräkningen. 9 §•
Konungens tid är, såsom visats, till det yttersta upptagen, men alltid • finner han några stunder att ägna åt sin äldste sons söner. Och det är för dem högtidsstunder, då de få vistas hos » farfar », såsom de enkelt och naturligt kalla konungen. Då får man se den nu ej till åren unge, men till sinnet fortfarande ungdomlige fursten som en yngling tumla om med sina älsklingar. Barnkär, såsom han är, finner han alltid häri ett stort nöje; och vid de barnbjudningar, som » småprinsarne » stundom få hafva, är det ofta farfar, som ordnar och tar verksam del i leken. Hofstaten, honungens stab och deras majestäters uppvaktning. Hans majestät konungens hofstat utgöres af: riksmarskalken, öfverstekammarherren, öfverhofstallmästaren, öfverhofjägmästaren, öfverstekammarjunkare, förste hofmarskalken, förste hof1895 Konungaparets förhållande till sin uppvaktning har varit och är prägladt af den största hjärtlighet och förtrolighet. Det finnes ord som heta » hofkabaler » och » hofintriger ». Dessa ord äro icke på det mest aflägsna sätt tillämpliga på vårt hof. Där går allt stilla, lugnt, vänskapsfullt och innerligt tillväga. Inför personer af så upphöjd ka raktär som deras majestäters och med den skarpa blick, de äga för att välja sin omgifning, måste allt som de anförda orden innebära försvinna. I hvarje familj har man att taga hänsyn till tjänarne. Så skola vi ock göra hvad den kungliga familjen angår och säga några ord om Drottilingen s o m ordförande. stallmästaren., hofstallmästaren, chefen för lians majestät konungens hofförvaltning, ståthållaren på Stockholms slott och de kungliga lustslotten, öfverceremonimästaren, kabinettskammarherrarne — sex till antalet —, konungens lä- kare, handsekreteraren, ceremonimästaren, vice ceremonimästaren, förste hofintendenten, intendenten för konungens konstsamlingar, bibliotekarie, kammarjunkare, kammarpage. Konungens stab består af: förste adjutanten och chefen, öfveradjutanterna och adjutanterna, 12 till antalet.
Och hvad nu särskildt beträffar den utredning, som i fråga om Franska handelstraktaten kunde vara nödig, så synes det mig fordra endast ganska måttlig eftertanka för att finna, att denna icke rimligen kunde af Kommers-Coll. afgifvas. Det vore nästan förnärmande för Frih. Klinckowströms omdöme, om jag antoge alt han skulle hafva åsyftat en så bakvänd ordning vid ärendets behandling, som att Kornmers-Colhii utlåtande skulle hafva infordrats sedan underhandlingarne, i öfverensstämmelse med lemnade instruktioner, blifvit afslutade; men icke stort bättre utfaller det andra, enda återstående alternativet, eller att Collegium, enligt Frihtns åsigt, hade bort förut yttra sig öfver de instruktioner, hvilka, i anledning af hvad som vid underhandlingarne förekom, tid efter annan måste utlärdas för våra ombud i Paris. Hvar och en vet, att emhetsverkens utlåtanden och expeditioner äro handlingar, som, enligt tryckfrihetsförordningen, af hvem som heldst kunna utfordras och offentliggöras; och jag hemställer då, huruvida det varit förståndigt, att sålunda låta på förhand blifva kunnigt, hvad som vid underhandlingarne lörelupit, och hvad den rådgifvande myndigheten yttrat och föreslagit. Åtminstone hade delta varit ett ovanligt sätt att föra underhandlingar. Meri emedan Regeringen naturligtvis icke ansåg en sådan metod lämplig, var också en särskild komitté af sakkunniga män tillsatt, hvars utlåtande i ämnet kunde, så länge sådant var nödigt, undandragas offentligheten, och hvars fullständiga utredningar lemnade Regeringen all den upplysning, som för dess beslut i frågan var af behofvet påkallad. Vidare har den värde Frilen förmenat, att genom bestämmandet af en lägre tull för franskt drufbränvin, än för annat bränvin, skulle ett monopol vara medgifvet, som är förbjudet. Det ser ut som skulle Frilen ej rätt förstå skillnaden mellan ett monopol och en differential-tull, ehuru dylika tullar — hvilka jag för min del principiell icke gillar — så länge de s. k. tulllind ringa rne bibehöllos, eller intill år 1851, voro för transatlantiska varor hos oss allmänna och ännu i denna stund existera i förhållande till Norge.
Efter en tids lugn, hwarunder man förmodat att wise wäckte frägor, dels genom bcgifwanden ä ena, dels genom ncgarc eftersinnande ä andra sidan, skulle hafwa förfallit, framträder äter det hcderwärda Bonde-Ständer för att gifwa ännu ett bewis af betz ihärdighet och föresatts, att oagtadk det wunnit de fleste af sine pästäenden, det ändä icke wille eftcrgifwa en enda punkt af sine första fordringar. Under erkännande af be flere prof af wälwilja som Bondr-Stänbct mcdgifwcr att det utaf desi Med-Ständer under betta Riksmöte ätnjutit, säger det sig hemta ben säkraste. grund för sitt hopp om ett beslut som torde grund. Den i6 October. 42ZL grundlägga kommande flägtcrS sällhet. — Hcberwärda Bondc-Ständets härwid nyttjade talesätt torde grundlära kommande siägterS sällhet; medgifwer till en börja» att Bonde»Ständet dock ej är sä alldeles säkert att det beslut som äskas skall sä directt leda derhän; men i öfrigt är det wisst rigtlgare att säga, kommande ffägterö sällhet ty till det närrvaran, deö torde det mindre leda, dä frägan är att borttaga hela Folk-ClasserS lagliga och med deras wälfärd förenade rättigheter. Dessutom, dä man, under erkännande af redan emottagen wälwilja, önskar ett beständigt fortfarande deraf, torde den gamla sattsen ej utan skäl här kunna anwändas; att ju mer man sär, tess mer will man ha. Bonde, Ständet äberopar ben bemedling K:gl» Maj:t detsamma lofwat ivid Regerings - Formens uirdcrteknande, erkännande derjemte icke allenast den genast deraf rönte »verkan, utan äfwen att Kongl. Maj:t ^ ej lofwat utsträcka denna bemedling längre än sä wida billighet och rättwisa bet medgaf.
Hr F i'i h. o. Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. ansåg den i3 §:n i Utsk:ns förslag böra utgå. Ropades starka ja, blandade med ett och annat nej, i anleda hvaraf Hr Landtm, förklarade denna propos. vara med öfvervägande ja besvarad. 2I H. 58 458 Den i3 Mars e. ra. Härefter tillkännagaf Hr Frih. och Landtm , alt till R. o. Ad. denna dag ankommit elt prot.utdr. fran BondeSt. innehållande inbjudning lill MedStånden att förena sig med BondeSt. i dess beslut, ang:de nu förevar, betänkande. Då bland dessa beslut ett anginge en ny §, som BondeSt. ansett böra i nummerordningen blifva den i4:de, och R. o. Ad. nu beslutat borttagande af den i3 §:n, samt föredragningen af i4 §:n i LUsk:s förslag härefter komme att följa, förmodade Hr Landtm., att R. o. Ad. funne BondeSt:s inbjudning i denna del nu böra tagas i öfvervägande, helst densamma ägde gemenskap med det förslag, som Hr Edenlijelm under gårdagen afgifvit till en ny § i författningen, hvilken §, derest den anloges, troligen borde erhålla sitt rum der nu i3 §:n utgått; hvarföre Hr Landtm, nu finge låta uppläsa detta prot.utdr. från Hederv. BondeStåndet. Sedan denna uppläsning skett, yttrade Hr Landtm., att R. o. Ad. deraf torde hafva funnit, att inbjudningen anginge 4 punkter. Den första, att i händelse förslaget om sockenstämmor och sockennämnder antoges, sockennänrnderne alltid måga utgöra fattigvårdsstyrelsens. R. o. Ad. hade vedan fattat samma beslut, hvarföre denna del af inbjudningen kunde anses redan vara behandlad. Ropades ja. Vidale framställde
Den 28 Juni. Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Vallöf]. Borgare-Ståndets, medels^ protokolls-utdrag af den 26 dennes, gjorda inbjudning till Medstånden att instämma uti det vid föredragning af Stats-Utskottets utlåtande, N:o 163, angående ifrågastälda extra statsanslag till föremål, tillhörande Civil-departementets handläggning; af Borgare-Ståndet fattade beslut, att bifalla lista punkten, med derjemte fästadt vilkor, att full säkerhet ställes derför, att Wisby hamnbyggnadsarbete, utan vidare bidrag af statsverket, vederbörligen fullbordas, lades denna inbjudning till handlingarne med förklarande, att Ridderskapet och Adeln, som redan bifallit nämnde punkt, ansåg berörde vilkor obehöflig!. S. D. Vid förnyad föredragning af Revillnings-Utskotlets den 21 och 26 dennes på bordet lagda memorial N:o 11, i anledning af serskilda utaf Högv. Preste-Ståndet fattade beslut vid handläggningen af Utskottets Betänkande N:o 5, angående tullbevillningen, blef detta memorial, såsom icke erfordrande någon Ridderskapet och Adelns åtgärd, lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets den 21 och 26 dennes på bordet lagda betänkanden: N:o 12, angående väckt förslag om inrättande af s. k.
Maj:ts och Riksens Ständers vid sistlidne Riksdag faststälde Tryckfrihets-Lag, sådane anmärkningar förekommit, hvilka, utom det de föranledt förslag till förändringar i mindre betydande delar, hvarigenom denna Lags anda och mening tydligare än förut må kunna uttryckas, äfven i vissa fall rört en del af de hufvudgrunder, som i Regerings-Formen för Tryckfriheten blifvit lagde. Constitutions-Utskottet vill ej fördölja, att tidens omständigheter och en redan vunnen obehaglig erfarenhet, det Författare icke alltid rätt förstått bruka den frihet Lagarne dem förunna, föranledt de granskningar, som blifvit anstälde. Då Riksens Ständer vid nästförflutne Riksdag, lifvade af liberala grundsatser och ett rent nit för sanning och upplysning, stadgade Tryckfrihets-Lagen, hade de ej anledning att frukta de missbruk, man nu fått erfara. Det har alltid varit den olyckliga erfarenheten af brott, som gjoi’t inskränkande Lagar nödvändiga, och då Constitutions-Utskottet nu nödgas föreslå stadgandet af ett och annat band 54 Riksdagen 1810. på den ädla rättigheten att obehindradt yttra sina tankar, befarar det ej att misstänkas för ett mindre rent nit och kärlek till allmän upplysning; det följer allenast sin pligt att hafva Statens säkerhet till sitt yppersta ögnamärke, öfvertygadt, att, då det söker förekomma de oförståndigas misstag, skola de, som äga en verkelig kallelse att vara förnuftets och sanningens tolkar, ej genom detta förslag tinna sig i sin frihet inskränkta. Den förändring, Constitutions-Utskottet nu funnit sig befogadt att föreslå, rörer i afseende på de i Regerings-Formen faststälde grunder hufvudsakeligen Tryckfrihetens utöfning i förhållande till Utländska Magter. Vid en noga undersökning, huruvida en enskild medlem af ett Samhälle borde kunna vara berättigad att obehindradt yttra och utsprida sina omdömen öfver andra Staters och deras Regeringars åtgärder, har Constitutions-Utskottet trott sig böra betrakta denna fråga ur följande synpunkt.
Humleplänteringen' synes hafva blifvit något ökad’, men1 borde' visserligen1 ännu mera' utvidgas. Fruktträdsodlingen börjar blifva mera allmän. I följd af välgörande åtgärder utaf ägarne till Skoklosters' Sätesgård, under hvilken hela1 Sko Socken lyder, bär denna Sockens Allmoge-sedan lång tid5 tillbakas utmärkt sig genom' omtanka och framgång i sådane1 Träds plantering och’skötsel.- För Länets Innevånares behof till eget lifs uppehälle är Sädesproductionen mer än tillräcklig. Det verkliga förhållandet med detta behof torde man komma nära nog, om det antages:: Att hvarje af de i Länet Skattskrifne 2 i,83a' Mänconsumerar 6 kappar Hvete, i tunnor Råg, i i tunna Korn och 2 kappar Ärter;' Ätt, af de skattskrifne 25,23i Qvinnor; hvardera behöfva1 4 kappar Hvete, i f tunna Råg, i' tunna Korn och 2 kappar Arter; Ätt af de mantalsfria 34>28o-personer af begge konen, hvardera1 förnär 3 kappar Hvete , r tunna Råg, i tunna Korn1 och i § kappe Arter samt att i2 kannor brännvin årligen förtäras af hvarje mantalsskrifven person, hvilka i2’ kannor kunna1 erhållas af -f* tunna Blandsäd och V tulina Potates. nu af det i Hägge'Tabellerna upptagna utsäde,- 2,88857ä tunnor Hvete, a3,773tunnor Råg, 22,rypf tunnor Korn,. 2,817^5 tunnor Hafra1, 4>829f1f tunnor Blandsäd,. tubttör
Ehuru den med inköpet af ett eller annat ädelt djur förenade utgift visserligen ej kan i allmänhet anses öfverstiga den enskilde landtmannens krafter eller erfordra Statens mellankomst, torde dock den lättnad, som genom den föreslagna åtgärden beredes, under landtbrukets nuvarande betryckta ställning vara af ej ringa värde, likasom ock dylika genom stamholländeristvrelsen på en gång och i större skala verkställda inköp städse billigare och ofta med större omsorg och sakkännedom utlöras, än hvad som för den enskilde djuregaren låter sig göra. Såsom ett ytterligare skäl för bifall till denna underdåniga framställning vågar styrelsen hänvisa på den förändrade rigtning produktionen af ladugårdens alster nu synes vara på god väg att erhålla. I samma mån nemligen, som boskapsskötselns hufvudsyfte blir ej blott produktion af mjölk, utan ock af slagtboskap, lämpad för en vinstgifvande export, framstår allt kännbarare behofvet af en underlättad tillgång på handjur af den race (korthorns), hvilken framför alla andra utmärker sig genom en med tidig utbildning förenad riklig köttansättning. Att den enda Statens stamhjord vi af denna race för närvarande ega — den vid Alnarp — ej förmår att genom der fallen afvel tillfredsställande fylla detta behof, ligger i sakens natur, och något lättare samt billigare utförbart sätt till fyllande af denna brist, än det ofvan föreslagna, känner styrelsen ej.» Instämmande i det Jkir ofvan anförda stamholländeri-styrelsens förslag får jag vördsamt föreslå: att Femtusen R:dr måtte för en tid af tre år ställas till stamholländeristyrelsens disposition för att genom densammas försorg användas till inköp af afvelsdjur af ädlare fäkreatursracer, hvilka emot en på amorte ring ställd betalning åter borde försäljas till inköpspris och till landtman, af hvilka man har rätt förvänta, att djuren användas till förbättrandet af de inhemska kreatursracerna. Om denna min motions remitterande till vederbörligt Utskott tillåter jag mig anhålla. Stockholm den 15 November 1865. F. Ekensteen. \ Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865.
L) wersten åligger det akt lillie dck en dugelig Karl som R cruk an, tages; dugeiigheten söresi?rismer F-ormtt' ingar. — Aldren och Karleus frägd dewittnas af Pr-st bewisek ; Halsa och Kropps felfrihet jnkygas af en edswu, ren Fältskär. — Längden bör utrönas genom ekt mai försedt med Waktenpatz; — Kroppsstyrka eller spävlemhet af ^siversten sjelf. Bswisenö gi righet pröf, mas af den flstnämde gemensamt med Landshöfding''», och dä jag anser Utom all fraga att icke -0'wersten kan pröswa allt hwad pä honom i t-chi p^jar ankommer , utan att bchöswa någre särskilta upplysningar as Officerare, synes mig ganska tydelig?» alt C«mpagnie-BesälhafwarenS närwaro wid erc Recruterings, Möre, är utan allt nyttigt ändamål, men a> hwad öfwen anfort är, kan wara skadeligt för Rust' och Rothallaren, af hwilken Orficerarcn endast har alt emottaga den antagna Recruien för a?k exercera ho. nom uran annan befattning med Rust - eiler Rothållare» än act endast j laglig wäg anmäla den fammeö försummelser hos Landshöfdingen som ager att rälta de samma medelst widtagande laglig åtgärd. Derutom undwiker Compagnie, Besälhafwa!ne en oftast dryg kostnad med resor tig merendels täta Recruterings, Mören, som de äro nödsakade att widkännas uran minsta nytta för Regementet, da Rugorna öf, wer de wacance Numrorne kunna af en enda Perjon för -58 Den 5 Januarii för hela Regemente! wid förrättningen af någon der, lill Cvmmcnderad, presenteras.
Dj; aflåten nåDig jjåropoftion om förhöjning i De årliga antagen till golfunDerroténtngenö beframjanDe, hafroe fJÖi, jemte Det QBi flaDgat, att en afgift för hroarje mantalojTrtfroen perfon, froaranDe emot Den uti perfonliga jrpDDöafgiften af DO beflittaDe ncDfdttning, (Fall till golfunDerrotöningenö bcforDranDe inom hroarje forfén i Ditfet utgöra*?, funnit jfaligt till Äongl. $ftaj:tö nåDtga Diöpofition anroifa följanDe anfagö# fummor, att årligen, till och tneD Det år, Då näfta DitföDag finta», från Dvifé# galDö#^ontoret utbetala*?, nemligen: l:o Sitt, i mån af befofroet, utgå till unDerflöD för golfifole#Särateö af# löning inom De focfnar, Der, enligt ^ongl. ?3iaj:té nåDiga pröfning, ©tatöbi# Drag för fåDaitt dnDamål, i följD af fdrjfilDa omfanDighetet och förhållanDen, fan blifroa erfocDerligt, ett belopp af S3:co 3v:Dr 20,000: 2:o gör ©eminarierna till btlDanDe af golfffole#Sdrare 9,100: 3:o Sitt, t mån af befofroet utgå till ©tipenDtet för eleper rotD ndnmDa ©eminarier 12,000: eller tilsammans S3:co 9i:Dr 41,100: SBif). tilt 3t. ©t. spröt. 1844 & 1845; 10:be ©aini, l:a »fb, 2 23ant>et.
Jag är förvissad derom, att Hr Lefre'n sjelf bar en djup öfvertygelse om riktigheten af den sats, han här framställt; men jag utber mig att få fästa bans uppmärksamhet derpå, att i så vigtiga ämnen, som dessa, bör man, så vidt möjligt är, noga afväga vigten af sina omdömen, innan man förkastar principen af inrättningar, som landet möjligen kan behöfva, och hvilkas skadlighet ej ligger i deras princip utan i de missbruk, hvartill de kunna föranleda. Jag är förvissad, alt ifrågavar. stiftelser skulle blifva gan.ka gagnelig*» oell fortfar således i mitt yrkande af bifall tili betänkandet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk. N:o 3o. Ropades starka nej, blandade med många ja. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverröstat ja, begärdes votering. Hr Landtm, yttrade, att då uppkomme frågan om hvilkendera meningen, antingen återremiss eller anslag, borde utgöra contra-propos.; hemställande lii Landtm, först, om R. o. Ad. behagade till contra-propos. antaga återremiss. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, derefter föreslog att afslag måtte antagas lill contra-propos., ropades äfven ja och nej. Den 11 Mar». 35g Hr Landtm, förnyade sin propos. till antagande af återremiss till contra-proposition. Ropades starka ja, blandade med nej. Då Hr Landtm, förklarade, det lian trott sig finna alt ja öfverrösta! nej, begärde Hr La gerli j el m votering, frän hvilken begäran lian likväl sedermera, på begäran af Hr Prytz, Lars Adolph, ni. fl. ledamöter, afstod. I anledn. häraf, upplästes till justering och godkändes följande vo ten s-proposition! Den som bifaller Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskrns betänk.
Detta vill jag dock tillskrifva det, att från första början giftermålsannonserna nog verkligen voro till stor del en » sport » för tomma hjärnor, som genom dessa skaffade sig ett nöje. Men om nu » skämtet bemötts med förakt » och alltså » sporten » visat sig vara otacksam, eller det får tillskrifvas en mindre fördomsfull tidsanda, allt nog, jag tror, att flertalet af de giftermålsannonser, som i våra dagar läsas, äro införda på — allvar. På grund häraf måste jag då kanske också dela A. Jt:s åsikt, att bruket i själfva verket tilltagit. skäl kunna säga, att de lida » brist på bekantskaper » bland det motsatta könet; det kan bero på familjeförhållanden, en tillbakadragen individualitet, ja t. o. m. på att han eller hon så helt hängifvit sig åt arbetet, att de kommit att stå alldeles utom umgängesliftet. Och frän en annan sida sedt: visst ges det i dagliga lift et tillfällen att grundligt känna och bedöma hvarandras karaktär, men huru många vandra icke ändå sökande framåt, utan att i sin dagliga umgärjgeskrets finna någon, för hvilken de kunna hysa den sympati, hvilken så att säga måste löda ihop den ömsesidiga aktningen. Och A. B., som väl får anses vara en det ideellas vapendragare, anser det väl under alla omständigheter fördömligt att knyta förbindelser utan denna sympati. A. R. säger, att den, som möjligen sätter in en giftermålsannons på allvar, går ut att » se, hvem han uppsluka månde ». Härmed får väl underförstås annonsörernas ofta förekommande fordran på förmögenhet, och jag vill ej halka öfver denna den ömtåligaste punkten. Med inga fraser lär dock kunna bortresoneras, att det i våra dagar vid äktenskaps ingående både ses och måste ses pä de ekonomiska förhållandena och utsikterna, trots än förbindelserna härleda sig från ett pröfvadt barndomseller ungdomstycke. Tvänne unga hjärtna kunna tillsammans » bygga luftslott », men ha de intet mera än ovissa förhoppningars förgyllning att beslå, få de allt afstå från att » bygga b o ». Lifvet kan därom dagligdags berätta sannsagor.
Af den till protokollet uppfattade lydelsen af Stats-råden Herr friherre Palmstjernas och Herr von Hohenhausens yttrande måste slutas, att dessa Stats-rådets ledamöter icke ifrågasatt, att ju, af de två förordade sökanderne, den, som förordades af Konungens fleste rådgifvare, nemligen en filosofie magister, theologie licentiat och promoverad doktor, såsom sistbemälde rådgifvare bestämdt förklarat, hade företräde framför den andre i lärdoms-förtjenster; och icke eller synes meningen hafva varit att antaga, att den sistnämndes lärare-verksamhet skulle i och för sig hafva högre vigt såsom merit till första klassens pastorat, än den förre sökandens lärareverksamhet. Yttrandet går således ut derpå, att den förordade sökanden, fastän han icke genomgått akademisk lärdomsgrad, dock egde i pastoralexamen vitsordad grundlig lärdom och inlagt förtjenst i lärarekall samt härigenom vore kompetent till pastorat af ifrågavarande beskaffenhet; men angående grunden för det honom framför den andre gifna företräde är ej annat åberopadt, än att den nu förordade förut haft mindre goda löneförmåner och nu behöfde förflyttning till lugnare verksamhet.