Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då, enligt hvad Utskottet inhemtat, såväl 1864 som 1865 års Revisorer, vid granskning af säkerhetshandlingar för utlånta medel i allmänhet så tillvägagått, som longi. Stats-kontoret upplyst förut hafva egt rum, samt, der ett annat förfarande iakttagits, något hinder icke mött för Revisorerne att taga kännedom om de säkerhetshandlingar de äskat, så och med hänsyn till hvad Kongl. Stats-kontoret för öfrigt anfört, hemställer Utskottet, att ifrågavarande framställning må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. § 9- (1863 års Rev.-ber. pag. 82. — Utlåt. pag. 310 och 311. 1864 års Rev.-ber. pag. 72.) Under förmälan af 1863 års Revisorer att de besökt Waxholms fästning och erhållit den upplysning, att densamma då kunde anses i det närmaste färdig, hvarföre byggnadsarbetet med nämnda år komme att upphöra, hafva Revisorerne, med fastadt afseende å de förändringar sjökrigskonsten på sednare tiden undergått och då fästningens bestyckning vore till en del gammal och i allmänhet svag samt så uppställd att det djupare och bredare östra inloppet vore betydligt svagare försvaradt än det grundare och smalare vestra, ansett sig böra uttala den mening, att fästningen dåmera ej uppfyllde det med densamma afsedda ändamål, att verksamt bidraga till förhindrande af fiendtliga krigsfartygs framträngande till hufvudstaden, Efter det såväl Greneral-fälttygmästaren som Chefen för Ingeniör-korpsen häröfver afgifvit infordrade underdåniga utlåtanden, besöktes fästningen åter af 1864 års Revisorer, som, jemte förmälan, att de tagit kännedom om ej mindre Waxholms än Rindö befästningar samt de i samband dermed stående skansar, försänkningar och stängsellinier, anmälde att åtgärder blifvit vidtagna för att sätta nämnda fästningsverk i mera betryggande skick, än det af 1863 års Revisorer omförmälda.
Efter uppläsandet af Kongl. Allmänna Magazins-Directionens under den 2 sistlidne November afgifna och vid Herrar Revisorers samina dag hållna Protocoll vidfogade Bei-ätlelse, om förhållandet med Magazins-Inrättningens Räkenskaper, upplästes Kongl.-Majrts Nådiga Skrifvelse till M agazins - Directionen af den 2 September 1812, angående de förRiksens Ständers Revisorers sammanträden utsatte är, och hvilka Räkenskaper dertill böra vara afslutade. §. 2. Uppå gjord hemställan af ätskillige Herrar Revisorer, om icke upplysning borde äskas öfver sammanhanget med de Kongl. Kammar-Rättens anmärkningar vid Magazins-Directionens Räkenskaper, som Capitainen Friherre Stael von Holstein uti dess Södra Förstadens Kämners - Rätt - Den 8 Marst 367 Rätt dietta år ingifna och af tryclcet Utkomna förklaring omnämner; företeddes och upplästes: 1:0 Kongl. Directionens skrifvelse af den a nästlidne September till Kammar - Rätten , hvaruti Kongl. Directionen begärt underrättelse, huruvida så beskaffade anmärknin. gar, som i nämnde skrift uppgifvas, gjorde blifvit, samt att i den händelse erhålla del deraf till sådan åtgärd, hvartill antingen de samma, eller of%rannämnde författares uppgift kunna föranleda. 3:0 Kongl. Kammar - Rättens derpå under den 7 i samma månad meddelade svar: Att inga andra anmärkningar vid Magazins-Directionens Räkenskaper ännu blifvit till Kongl. Kammar.Rätten, ingifne, ände sorn redan äro Kongl. Directionen comtinicerade. 3:0 Kongl. Directionens i anledning deraf under den 87 derpå följande ytterligare gjorde begäran : Att Kongl. Directionen måtte meddelas Kongl. Kammär-Rättens beslut öfver dessa anmärkningar, hvilka endast äro vid 1800 års Hufvudbok, hvaröfver Kongl.
Då nu Riksd:sOrdn. väl omförmäler flera former, under hvilka folkviljan genom R. St. kan framföra deras yttringar, och dessa former äro specielt lämpade efter ärendenas olika natur; men alla ärenden underkastade den peremptoriska regel, att hvartenda, det må benämnas mål, fråga eller motion, måste vara en enhet för sig, skiljd från sammanblandning med flera och aldraminst får bestå af opinioner i allmänhet framställda, utan något visst praktiskt förslag till specielt föremål, derföre ingen formel är gifven, eller rättare, hvars existens skulle vara en uppenbar contradiction med grundlagens både ordalydelse och systematiskt utvecklade detalj-esprit; så finnes också, med stöd af ofvanstående 358 Den 26 Februari f. m. raisonnement, ingen adressrättighet hos Representation för närvar., ingen sådan rättighet, att lagligen kunna begära Konungens uppmärksamhet eller ens afhörande af en adress, som den Birsta Bytde Bgrde och ioy:de §5 Reg.Ftn och åtskilliga §§ af Riksd.Ordn. utstaka för R. St:s. beslut i sådana inål, som der uppräknas och bestämmas. Har man kommit till klar uppfattning af detta förhållande, hvarvid, efter min förmening, alla bemödanden att ställa det från Fdederv. BondeSt. öfverlemnade adress-förslaget under behandling af något R Sits Utskott, ja äfven .0111 det vore ett särskildt Utskott enligt 3 mom. af 36 §:n Riksd.Ordn., eller ens det passivt tjenstfärdig!! Exped.Utsk., måste finnas totalt fruktlösa; så blir dernäst frågan om, utur andra än constitutionella synpunkter och utan förnärmande af grundlagsenliga former, öfriga RiksSttn kunna få instämma i den utmärkte Riksdagsfullmäktige!! Hans Janssons önskningar och åsigter, sådana de framstå till materia och form i hans adressförslag. I stället för en riksdagsfråga med bestämd påföljd, blir den snarare blott en fråga, huru långt yttranderätten inom Stånden, äfvensom de resp.
Nro 543, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande Nro 4°8, angående Communications öppnande med Gellivare Jernmalmsberg i Luleå Lappmark; och fann Bonde-Ståndet för godt, alt sidst afgifne Utlåtandet gilla. Den 24 October 1S23- Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets ytterligare Utlåtande Nro 201, i fråga om 9 Sami, tigo Prot. Utdr. d. 24 Oetober 1823. förbud för Ledamöter i Hof-Rätt, att sig emellan byta lottade mål; då Preste-Ståndet fann skäl vidblifva sitt redan i ämnet fattade Beslut, att nemligen Lottningsprincipen bör ställas i verksamhet vid sjelfva föreslåendet af en adjungerad Ledamot, på det sätt, att Hof-Rätten bland orne personer genom lottning bestämmer den, som i sådan afsigt bör bos Konungen i underdånighet till adjunction anmälas, till hvilket beslut äfven Yällofl. Borgare-Ståndet accederat och skulle de öfrige Resp. MedStånden vördsamt och vänligen inbjudas, att sig med Preste-Ståndet i nämnde, Beslut förena. S. D. Efter ånyo skedd föredragning, blefvo nedannämnde Utskotts Memorial och Betänkanden af Preste-Ståndet bifallne, nemligen Statsoch Banco-Utskottens: N:o 53g, angående Riks-Ståndens skiljagtiga Beslut, i fråga om inlösen af f. d. Filial-Disconternes ännu utelöpande skuldförbindelser. Statsoch Ekonomi-Utskottens: N:o 54g, rörande Dyk eri-Verket. Prot. Utdr. d. 24 October i8a3. ugx Stats-U t skottets: N:o 551, i fråga om aflöning för någre biträdanden uti sammansatte Statsoch Banco-Utskotten samt Särskilda Utskottet, äfvensom angående ökadt anslag till Riksdags-kostnadernes bestridande.
Som af den areal staden åt Kronan i byte erbjöde, en del för närvarande bestode af vatten, ansågo Kollegierna det böra blifva stadens skyldighet att sistnämnda del till fast mark utfylla, innan den till Kronan öfverlemnades, desto heldre som af den mark nedanför tomten N:o 2 i qvarteret Terra Nova större, hvilken staden för galuanläggningen nu tager i besittning, största delen blifvit af Gardes regementena i sjön utfylld. Sundhels-kollegium, hvars underdåniga utlåtande, så vidt frågan rörde Veterinärinrättningen, jemväl blifvit infordradt, hade, jemte öfverlemnande af Direktionens öfver nämnda Inrättning tillstyrkande yttrande i ämnet, för egen del anfört, alt, under förutsättning det Veterinär-inrättningen, på sätt dess Direktion tillika anhållit, komme alt erhålla skälig ersättning för den del af inrättningens nuvarande egendom, som kan erfordras till afsöndring för ofvan omförmälda ändamål, Kollegium ej heller funne hinder mola för nådigt bifall till Drätsel-kommissionens underdåniga framställning. I anledning af hvad sålunda förekommit, samt under förutsättning af beredvillighet å stadens sida att, vid förefallande behof för Kronan af någon stadens mark, gå det allmännas önskningar i sådant afseende till mötes, har E. K. Majit i nåder föreslagit Rikets Ständer att för sin del medgifva de! af Stockholms
G. Bosórq, ordföri~nde. Doktor Carl # qströln, vice orclföraiicle och kassr~.1 ' 6r vsltare. Frii If '. Fröken G. von I ' lotugren. Professor O. S ' ancldd. Fröken I !. Cassdli. öfverstelöjtnant C. E. El / io ' ing. Fröken A. Daldsl~-ö ?le. Fröken L. Borg. St-yrelsen tilKter sig slutligen erinra: Under Aret har det understöclsbelopy, soniautgått till kassans delegare, varit nara dubbelt sft stort som under föregtiende $r och högre 511 kassans ordinarie inkomster. E n af de hiirvicl hufviidsalrligen inedverkaiide orsnlwnn har varit clen herskande sjukligheteii, sarskildt iafliienss-epidemien. Af det nii~nd: ~ förhiillandet fiinlrigc ' ir tydligare an niigonsiii det stora gngu, soni sarskilclt .under svKrn tider clelegarne kuimn heintn af sin ratt till imderstöd af kassan, meii afven ittt kassan, för att öka sin trygghet vid shdtilna tillstötar och för att ej dervid vara beroende af tillf&amp;lligtt bidrag frih icke nledleinriiitr, behöfver en större anslutning, hvarför hvar och en, som hyser intresse för cleniiiil goda form af sjiilfhjalp, bör bemödiit sig att befordra kassans utveckliiig genom att tillföra den nyn medlen~nlax.
Måhända skall det finnas att denna ö lemnat så betydliga inkomster, att dermed det ändamål kan vinnas, som nu sökes, helst dessa inkomster icke kommit Svenska statsverket utan Konungen till godo. j Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Det förundrar mig, att Hr von Hartmansdorif föreslagit att Ständerne skola bevilja anslag till slafvars friköpande på St. Barthelemy. Är slafveri stridande emot Svensk lag, så tror jag att Den 5 September f. m. att det ej behöfs mer iin ett K. påbud att inga slafvar få finnas på nämnda ö. Skulle man följa den af fjr von Hartmansdorff framställda princip, så vore det ungefär lika, som ifall, då vissa varor äro till införsel förbjudna, man icke skulle få göra beslag å desamma sedan de inkommit, utan Kronan skulle betala ägaren deras värde, och åter utföra dem. Jag erinrar mig icke bestämdt om Engelsmännen anslogo millioner för att friköpa slafvarna uti sina colonier, men förmodar det likväl icke. Jag begär återremiss af betänk. på samma grunder som flr Ribbing uti sin reservation anfört, men anser allt anslag för slafvars friköpande obehövligt. Hr von Troil: Jag kan icke instämma med den si sta värda talaren, att man blott skall tillstyrka Konungen alt genom ett simpelt påbud förklara alla på St. Barthelemy varande slafvar för fria; ty, ehuru stridande mot ali rättsgrund det må vara att aga slafvar, bör dock äganderätten i viss mån respecteras, så snart den i laglig väg tillkommit, och så lärer förhållandet vara på S:t Barthelemy, hvilken ö aldrig hittills fullkomligen lydt under Sveriges lagar, utan haft sin egen lagstiftning. Något sådant kan hvarken jag eller reservanten hafva åsyftat. Men då slafantahjt på ön icke lärer vara så betydligt, att detsammas afskaf bände kan föranleda till utgifvande af betydliga ersältningssummor, så föreställer jag mig, att man nog med den saken skall komma lill rätta, allenast ärendet blir utredt.
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 4 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial J/s 6. förbindelser utgifna lån, hvilka, efter målens utredning, blifvit vid anfordran till kapitalbeloppen fullt betalde af lånehandlingarnes inlemnare, som, enligt Kongl. Maj:ts i dylika frågor gifna utslag, icke äro skyldige vidkännas annan ränta än 5 procent från den dag de, efter inträdandet af deras betalningsskyldighet blifvit för sina förbindelser sökta. Under sådana förhållanden och då fortsatt bevakning af förenämnda fordringar endast skulle medföra ytterligare kostnader för Lånekontoret; anser Utskottet sig böra tillstyrka, att nuvarande kapitalåterstoderna å följande 19 stycken lån, utgifna från allmänna diskontfonden, nemligen: å lånet N:o 6,090 0. P. Melin förfallet 1843 . Andersson 7 1854 180 — må med R:dr 5,090 — utur räkenskaperna afskrifvas, äfvensom att öfverräntorna å nedannämnda lån från' samma fond, nemligen: å lånet N:o 785 L. J. Jonsson förfallet 1852 R:dr 628: 86. v v v 7>570 JMoberg „ „ „ 21: 77. „ „ „ 8,279 J. Eriksson „ 1853 „ 69: 92. „ „ „ 9,921 N. A. T „ „ 3,922 O. Moberg „ „ „ 42: 12. må med en sammanräknad summa af R:dr 799: 99. få från räkenskaperna afföras. Banko-Utskottets Memorial J/å 6.
28,786: 57. 11. och bör skillnaden 27,502: 27. 4. sammanlagd med ofvanstående spanmålstull, eller tillsammans 98,436: 5. 10. fråndragas hela tullbeloppet, då återstoden utgör 4,151,200: 7. — Och ehuru anledning visserligen är för handen, att, till följd af Rikets Ständers beslut, dels att borttaga nu stadgade förbud mot införsel af de betydliga konsumtionsartiklarne sockersirop samt topp-, kandioch kak-socker, dels ock att nedsätta nu gällande höga tullafgifter å, bland andra, artikeln smör, tullinkomsten bör komma att öfverstiga nyssberörde summa, har Utskottet likväl, vid betraktande af de fluktuationer i handeln, som icke sällan inträffa, ansett sig icke böra tillstyrka Rikets Ständer att antaga tullinkomsten till högre bruttobelopp årligen an 4,075,000: — 2:o. Salu-accis af städerna. Enär Rikets Ständer godkänt den af Utskottet vid betänkandet M 12 föreslagna tariff, enligt hvilken salu-acciser - Bevillnings-Ulskotlels Betänkande, N:o 28. sättningen af städerna utgör tillsammans 3,110 r:dr, torde årliga statsinkomsten häraf böra beräknas till 3:o. Postmedlen. Med bifall lill Bevillnings-utskottets betänkande JM 7, hafva Rikets Ständer bibehållit nu gällande grunder för postbevillningens utgörande; och som Rikets Ständer tillika godkänt det, under förutsättning af nämnde grunders vidblifvande, utaf Stats-utskottet uti dess utlåtande JM 91 och memorial JM 210 gjorda förslag, att af postmedlen upptaga statsverkets inkomst till 113,000: och postverkverkets omkostnader till 483,000: lärer sammanräknade beloppet böra här utföras med 4:o. ChartcB sigillatce-afgiften.
Då likväl för denna händelse icke synes gälla hvad anfördt är om de frågor, som afses i 2 cap. 5 § utsöknings-balken, utan angeläget torde vara, att kortare tid är bestämd för återvinningstalan af omförmälde beskaffenhet, på det den, som fått en fodran godkänd till utmätning, icke må derefter i längre tid behöfva afvakta att möjligen blifva af domstol förpligtad alt låta utmätningen återgå, eller att återgälda hvad han uppburit, lärer ifrågakomna stadgande i 7 §:n af 'nämnde K. förordn. böra fortfarande förblifva gällande, oaktadt den yrkade ändringen i 2 cap. 5 § utsöknings-balken kan ske. Men till förekommande af tvifvelsmål härutinnan, torde, i sammanhang med ifrågaställde ändring i nämnde lagrum, böra förklaras, att hvad 7 § af meranämnde K. förordn., i ofvanberörde hänseende, stadgar, kommer alt fortfarande gälla. Om remiss härå till vederbör. Utsk. anhålles vördsamt. Remitterades till LagUtsk. Ilr Bruce, Rob. Ed v., uppläste 2:ne motioner af följande innehåll: 438 Den 23 December c. m. 1. Vid flera af Konungaoch brödra-riket Norriges stor-thing bar fråga förevarit om de åtgärder som borde vidtagas för att bereda Norrska undersåtare ersättning för den skada, som under 1814 års krig förorsakades dem af Svenska trupper. Hade det förhållande ägt rum, som vanligen inträffar, då en främmande krigshär bryter in i ett fiendtligt land, skulle jag visserligen icke i dag höja min röst för att söka bereda de Norrska undersåtare ersättning för en fordran, som, i sådant fall, efter folkrättens lagar, icke ens var billig, och icke heller kunde utkräfvas. Men det gifves här andra omständigheter, som göra det till en både moralisk och juridisk skyldighet att gälda denna ersättning. I anseende härtill är det, sorn jag med fullt förtroende till Svenska statens beredvillighet alt icke tillbakavisa de anspråk, som billigen mot densamma framställas, och med full kännedom om rättmätigheten af dessa nu ifrågavar. anspråk, utbeder mig II.
Ständer, då Tafflarnes indragning för framliden ej kan annorlunda föreskrifvas än därigenom, att en sådan inskränkning af nuvarande Riksens Ständer för sig sjelfve vidtages, skulle, till befordrande af det åsyftade Patriotiska ändamålet, finna för godt förordna, att desse Tafflar vid nu påstående Riksdag böra upliöra, så snart gemensamt .Beslut därom af Riks " O Stånden hinner fattas och hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas; I hvilket fall den, föreslagne Riksdagskostnads Summan komme att derefter minskas. Stockholm den 17 Januaria, 3. § x 8 • StatsVtsi. Betänkandet/. 61 N:r 24- Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Utlåtande i anledning af Herr Prosten A. For nan ders Memorial, om kostnaden för en Undersökning derom, huruvida Stenkol finnas pä Öland. XJ AJLerr Prosten And. Fornander, har uti Memorial, som Högvördige PrästeStåndet den stdra i denne Månad remitterat till StatsUtskottets Utlåtande, andragif, huruledes Oland vore bland Rikets Provincer en af de mäst fördelaktige försvenska Kronan i mån af dess Area samt alltså förtjenade, att bringas till det möjligen högsta välstånd, meri att där förekomma den tryckande olägenheten af brist på skog till ved, som medtager Jordbrukarens inkomst, och denne olägenhet befaras blifva ännu större, emedan Skogarne på Småländska kusten aftaga och veden altså måste blifv-a ännu dyrare. Då ölänningen äfven saknar det Surrogat för Skogsbristen, som Inbyggarne i Skåne äga i sine Torfmåsar, vore det enda ersättningsmedel, som på Oland kunde finnas, Stenkol, om hvilkas uptäckande derstädes Herr Prosten Fornander förmenar vara hopp; hvarföre föreslås om icke undersökning af en i Bergsvettenskapen väl bevandrad Man kunde göras, till närmare utrönande af de härtill förekommande och äfven nu upgifne anledningarne, saint att till detta ändamål matte ans!ås nödige medel. 62 StatsZJlsk.
(Banko-Utsk:s. Utl:de N:o 70.) S. A. K. I anledning af E. K. M:ts den 14 December niistlidel år till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition om åtgärders vidtagande för att underlätta penninge-slällningen och rörelsen inom landet, hafva, såsom i underdånighet blifvit serskildt anmäldt, Rikets Ständer, med bifall till E. K. M:ts derom afgifna nådiga förslag, för sin del beslutat, att ett lån eller kreditiv, till belopp, motsvarande tre millioner Riksdaler silfver, skall å utrikes ort skyndsamt upptagas, i ändamål att, genom utlåning från Rikets Stän ders Bank, bereda en af behofvet påkallad tillfällig förökning i förlags-kapilalet för handel och näringar, samt ali berörda lån eller kreditiv skall vara till fullo liqvideradt sednast inom slutet af år 1860; i hvilket afseende Rikets Ständer jemväl i underdånighet anhållit, alt E. K. M:t täcktes under den form, som för ändamålet kan finnas mest lämplig, och på de vilkor, som kunna betingas, för svenska statens räkning upptaga ifrågavarande lån eller kreditiv samt ställa detsamma till Fullmäktiges i Rikets Ständers Bank disposition, alt af dem användas och inom ofvanuppgifna tid liqvideras i enlighet med de föreskrifter, som af Rikets Ständer innevarande riksdag varda meddelade; hvarförutan Rikets Ständer förordna!, att, så snart på fullt säker band aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffad!, Rikets Ständers Bank må, efter behof och enligt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar, hvaref - Expeditions-U/skoHets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 203. 195 ter genom lånets eller kreditivets indragning, på sätt Fullmäktige finna lämpligast, den metalliska kassan skall beredas en mot den ökade sedelutgifningen svarande förstärkning, allt under vilkor, att itanken för de härvid tilläfventyrs uppkommande förluster varder af Slaten lill fullo godtgjord.
Primus Rabbi erinrar sig då, att Simeon, som var hans närskylda frände, med honom en gång derom talat, och secundus Rabbi har af Hanna, som var hans fränka, äfvenledes hört berättelsen om detta barn, ehuru han glömt det och först genom Jesu ord blifvit derom påmint. Tertius Rabbi, som hittills varit tyst, erinrar då derom, att Herodes låtit vid den tiden döda alla svenbarn inom 2 års ålder, och att sålunda äfven Messias måste vara dräpen. Detta yttrande nedslår allas förhoppningar och väcker en stark rörelse. Decanus ropar: ”O we, O we! Messias är dock wisserligen dräpen;” primus Rabbi menar, att nu är allt hopp ute; secundus Rabbi frågar, huru det nu skall gå, då han är borta, som skulle befria från träldomen. Då tar Jesus till orda och visar, att omöjligen kan frälsaren hafva omkommit, innan han något uträttat; af sina föräldrar hade han hört, att barnet blifvit fördt till Egypten och der qvarstannat sju år, ända till dess Herodes vardt död, och han anför Oseas ord: ”Af Egypto hafver jag kallat min son.” Tertius Rabbi erkänner rigtigheten häraf, men uttalar på samma gång sin undran deröfver, att de skriftlärde utan frukt hafva läsit och skrifvit så mycket, då nu ett ringa barn kommer och gör alla Doctores till skam. Men Jesus förklarar då, att det är han, som af de skriftlärde vill lära, och han beder att få på dem ställa några spörsmål. Då detta beviljas honom, frågar han, om det hafver annan grund än orden lyda, det förbud af Moses, att man icke ”kiedhen koka skall, medan det ännu är spädt och sin moder diar.” Decanus svarar, att judarna äfven i detta fall lyda Mose bud, men Här felar ett blad af handskriften. Då komedien åter tager vid, är samtalet slut och Decanus befaller att stänga templets portar, emedan han har något lönligt att tala; dock tillstädes Jesus att qvarstanna. Sedan portarna blifvit stängda, kommer Maria, klagande öfver sin förlorade son.
Angående saltningsmetoden af svampar uti saltbad, o m hvilket förut är nämndt, kan sägas, att denna saltlake, då den är väl mättad af den saft, som svamparna afgifva efter flera gånger förnyad inläggning af svampar, blir tjock och simmig samt har då förmåga att ysta mjölk som vanligt löpextrakt och gifver osten en utmärkt fin o c h ange näm smak. Då svamplaken till detta ändamål begagnas, bör den icke kokas och skummas, utan endast såsom rå silas genom duk, så att den blir så ren som möjligt. Det vore kanske äfven af intresse att kasta en blick ned i ett engelskt kök. Ned, säger jag, — det ligger vanligen alltid under jord i husets källarvåning och kommunicerar med dess bottenvåning medels en ofta ganska brant och mörk trappa. Från gatan leder äfven en särskildt trappa direkte ned i köksTill sist må anmärkas, att när de ädlare svamparna enbart anrättas, behöfva de icke förvällas, ulan stekas eller stufvas efter bästa förstånd. Men först och sist varnas för all använda vatten vid svampars tillagning. förSom tidigare sagdt är, rengöras svamparna väl och tvättas i varmt vatten. De till konservering afsedda svamparne kokas i svampgryta * eller annat kärl i vattenbad minst 1 ' / z timme, men ses till, att grytan eller kärlet i dess ställe är väl tillsluHvad finns väl högst på dennaj ord ändå, Om, ej ett hem, en liten egen vrå, Där undan lifvets storm du söker hamn I modersarmar eller hustrufamn. Daniel Fallström. * Svampgrytor säljas i Stockholm bland annat hos J. Ericsson &amp; C:o, Malmskilradsgatan 44. I DU N 1894 regionerna, så att tjänare och matvaror därigenom kunna gå ut och in. I denna källarvåning inrymmes, jämte köket, äfven ett rum, där tjenstefolket äter och vistas om dagarne (de sofva nämligen i vindsrummen) samt nö- diga skafferier, källare och skänkrum. Själfva köket är nästan utan undantag ytterst propert och ordentligt — ett större hvitskuradt bord står midt på golfv.et och själfva spiseln vid ena kortändan. Bra olik en svensk spisel ter sig den engelska.