Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeSt. har nemi. bedutat alt låta trycka flera tooo exemplar af deras utgjutelse!-, för att kringspridas bland allmänheten i landel och derigenom förbereda kommande åtgärder viii nästa riksdag, di t vill säga, för att rotfästa sådana intryck i allmänhetens begrepp, alt den må se, att Sveriges enda lycksalighet hvilan på antagandet af förslaget. Dä likväl Stiinderne sjelfvillig! hafva beslutat, att en representationsförändring bör äga runi, och initiativet således är laget å Ständernes sida, anser jag att vi böra begagna tillfället ali 11 os K. i\l. begära, det K. M. täcktes till nästa riksdag aflåta en propos. i ämnet, som möjligen kan af Ständerna antagas. Jag hoppas det så mycket mera, sorn behofvet och allmänna i östen påkalla en sådan åtgärd. Jag kan icke inse orsaken hvarföre man vill undgå alt låta ett sådant förslag komma ifrån Konungen, hvarigenom Konungen kunde gä nationens önskan till mötes, och lägga ytterligare vigt till de stora tacksamlietsföi bindelser, hvaruti nationen står till denne monark. Jag måste således tillstyrka, att R. o. Ad. vidblifver del beslut Ståndet lättade förra gången, samt förenar mig till alla delar lili hvad Ur Aminoff i sin reservation anlört, anhållande att R. o. Aih täcktes derå fasta uppmärksamhet, samt att den imderd. Den 11 Juui. skrifvelsen måtte blifva affattad i de ordalag reservanten föreslagit. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, uppläste följande: Jag protesterar emot, att delta utlåt, eller betänk, kan, med den praxis och tolkning af 55 §:n Riksd.Ordn , som förut vid denna riksdag varit följd, blifva föremål för annan propos. än den, att det, såsom behandlande en motion, åsyftande en grundlagsvidrig åtgärd, måtte, med godkännande af TJtsk:s behandling af motionen, läggas till handlingarna. Den tili motionen föreslagna åtgäid är grundlagsvidrig; ty den åsyftar dels att tillintetgöra ett af R.
Utskottet har, i öfverensstämmelse med sina redan uttalade grundsatser, ansett den, hvilken, såsom på en gång embetsman och fastighets-innehafvare, eger en dubbel spher för medborgerlig verksamhet, äfven böra vid valen af folkets representanter utöfva en, större inflytelse, än den, hvilken i sin embets-befattning eger hela sin anvisade kretsSåvida hela classer af embetsmän jemföras med hvarandra, till exempel om innehafvare af bosiällen å landet jemföras med embetsman, hvilkas hela lön utgår i penningar, torde ock föga någon invändasing emot regeln vara att göraFörhållandet blir visserligen olika med de embetsmän, som i städerne ega boställen, och hvilka derigenom säl* Conslilul ions-Utskottets MemorialN',o 38. 43 Ian torde komma i några serdeles olika förhållanden mot dem, som af sådane boställen äro i saknad. Utskottet har emedlertid icke funnit skäl att för dessa undantag frånträda den allmänna regeln. T)å Utskottet redan nämnt oberoende såsom ett vilkor för valrätt, •så har Utskottet endast att åberopa, hvad det i detta afseende redan sagt, för att rättfärdiga sitt förslag, att ingen embetsman, som icke njuter ständig lön, äfvensom ingen, som utan egen ansökning eller ransakning och dom kan från tjenst eller lön skiljas, må för sådan tjenst eller den tillhörande boställe utöfva valrätt. Kronobetjenters uteslutande från valrätt för sina Ijenster och boställen är föranled t af farhågan för den obehöriga inflytelse, som de på allmogen kunde vid valen utöfva: en inflytelse, som Utskottet visserligen tror vara mindre, än det påstås; men hvarom blotta föreställningen kan vara skadlig nog att rättfärdiga Utskottets förslag. Utur tjenst gangne embetsman anser Utskottet icke kunna med billighet och rättvisa beröfvas deras en gång vunna valrätt. En under en lång tjenslebana till det allmännas gagn ådagalagd och pröfvad bildning måste gifva dem giltigt anspråk på denna rätts bibehållande.
I afseende å följande till uppförande å allmänna indragningsstaten föreslagne belopp: a) Ersättning till civile ledamoten i Krigs-hofrätten, krigs-hofrätts-rådet S. P. Gethe för åtnjuten andel i böter, som af Krigs-hofrätten ådömas, 80 r:dr; b) De pensioner och till indragning ställde löner, hvilka för det närvarande utgå af militice-boställskassan med tillsammans 4-' 68 rdr a5 sk.; c) Personel ersättning till nuvarande kamereraren och förste notarien vid öfVerståthåliare-embetet för åtnjuten, men, i följd af Kongl, brefvet den 4 April 1840, upphörd löneinkomst genom räntan å depositionsmedel,. tillsammans 38r r:dr 41 sk. 7 rst; och d) Öfverflyttade löner och ersättningar för häradsskrifvare i och folden föreslagna löneoch tjenste-regleringen med lands-slaten, 66,277 r:dr 16 sk.; får Utskottet hänvisa till de yttranden, som i Utskottets utlåtanden a ngående regleringen af förenämnda, jemte ö.te, hufvudtitlarne förekomma. i3:o I öfverensstämmelse med hvad uti 25 punkten af utlåtandet N:o 124 angående regleringen af utgifterne under 8:xie hufvudtiteln blifvit af Utskottet yltradt, hemställes, att det å nämnda hufvud ti tel uppförda anslag af 12,480 r:dr till emeriti-löner för lärare vid elementar-läroverken må på allmänna indragnings-staten under nionde hufvudtiteln öfverflyttas; hvilken förändring blifvit i nä Stats - 1'ttkullels Utlät inde, N:o t25. 11 i4:o I anseende till de serskilda förhållanden, hvilka föranledt Kongl. Maj:t alt lill chef för riksarkivet utnämna professoren doktor J. I.
Men när jag nu sitter här och skrifver för att glömma mig själf och allt, som vållat mig ve, då stiger för mitt minne dragen af denna vän, hvilken jag aldrig skall återse. Det är, som lutade han sig fram ur skymningen, och med armarna stödda mot bordet framför mig, betraktar han mig medan jag skrifver. Han nickar till mig, och jag känner, att mitt öde utan att jag vet huru, är bundet vid hans. På något besynnerligt sätt känner jag äfven detta som en heder, och jag ser med öppna ögon in i det mörker, hvilket förenar de människor, som lidit af lifvet. Det förefaller mig, som om mitt lif på något för mig själf ofattbart sätt hade blifvit smutsigt. Jag gör ingenting af hvad jag vill, men allt som jag icke vill, gör jag. Och det finns ett språk ur bibeln, hvilket under dessa sista dagar ofta återkommit i mina tankar. Det lyder: När du var ung, omgjordade du dig själf och gick, dit du ville. Men sedan du blifvit gammal, skall en annan omgjorda dig och leda dig, dit du icke vill. Det synes mig, som om dessa ord varit sagda, för att just jag en gång skulle få spegla mig i dem och genom dem döma mitt lif, och det synes mig också, som om just i dessa ord låge förklaringen, hvarför jag tycker, att det låder smuts vid hela mitt lif. Jag kan icke blifva denna tanke kvitt. När jag sitter vid min pulpet på byrån, och min penna mekaniskt löper fram och åter öfver papperet, då skrifver jag, hvad som blir mig satt i händerna. Jag skrifver referat, jag gör resuméer ur de utländska posterna, jag trycker kraftiga rubriker öfver banala händelser, skildrar en lustig varietéscen, öppnandet af en ny restaurant, det nattliga uppträdet på en bakgata eller folkmassans hållning på en kunglig cortège. Jag gör detta hvarken bra eller illa, men jag gör det utan känsla för mig själf, utan tanke på annat, än att den dag, som är, skall försvinna, liksom den i går var, och så snart ske kan, glida bort i mörkret af de dagar hvilka jag numera icke kan skilja från hvarandra.
M. blifvit i und. anmäldt, det gräsmarken, tillhörande Marieberg, vore så mosslupen all bringen deraf årligen minskades, läcktes K. M. uti nådig skrifvelse af d. 5 Fehr. 1839 förordna om uppodling af denna mark, hvartill skulle få användas påföljande årens afkastning, till den del som försäljas kunde, och förväntades häraf del afkastningen åter skulle betydligen ökas, hvilket ock inträffat. Dä i sammanhang härmed K. Collegium varit betänkt på markens upplåtande efter anställd auction till den mestbjudande, framställdes deremot, uti meni. d. 28 Jan. 1843 af befälhafvaren för läroverket, sådana betänkligheter och olägenheter för läroverkets personals öfningar och för Raketcorpsens exercis, att Collegium fann sig föranlåtet att från utarrenderingsförslaget afstå. Hr Lefre'n tilläde härefter muntligen: Förhållandet synes af denna framställning, och jag vågar för min del anhålla om afslag å det gjorda förslaget, emedan resultatet icke kail blifva något annat, än det som Krigscoll. redan försökt att vidtaga, emedan man ej kan för några LU hö mer eller mindre förbise läroverkets ändamål, der exercisutrymme erfordras för verkets bedrifvande som sig hör. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I anledn. af de upp lysningar, som Hr Lefren lemnat, vill jag ej påyrka bifall å StatsUtsk:s utlåt, i denna puukt. Jag hade eljest ämnat hemställa, att denna skrifvelse mätte fä afgå, enär StatsUlsk. i afseende på Mariebergs egendom i ett annat fall, som jemväl kommit under R. o. Ad:s pröfning, ådagalagt, alt Utsk. insett de svåra förhållanden, som i afseende på nämnde egendom sig föreledt, och dem Uisk. sökt afhjelpa på det sätt att Utsk. tillstyrkt, att den skuld, hvarföre Depart. för inköpet af Marieberg häftar, mätte af Riksg.cont. liqvideras. Frih. Wrede, Fab. Jacob:
Han hade blifvit fet, och det hade kommit en ännu bredare trygghet i hans sätt än förr. Marianne tyckte att han blef allt mera prosaisk, och hon var nästan svartsjuk på Haqvin. »Han är som en ärtrefva efter ett par träskor», sade Börje sjelf och skrattade. Men i sitt sinne var han glad åt denna hundlika tillgifvenhet, och det märktes på allting. Han letade fram ett par långstöflar åt honom att gå på åkern med, han gaf honom en rothatt, så att han skulle slippa att gå med sin studentmössa i regnväder, och när Haqvin fått någonting i landtbruksväg om bakfoten, var Börje alltid tillreds att ge honom upplysningar. Aldrig skildes de en qväll utan att Haqvin sade: »Börje, hvad ska’ vi hitta på i morgon?» Och Börje sade honom besked om hvad för arbete som skulle göras. För detta »vi» led Haqvin otaliga smädelser, men utan att kunna försaka det en enda gång. Under det ensamma lifvet ute på landet hade Marianne så fullständigt invaggat sig i sin förälskelse, att Börje tycktes henne ha fått ett helt annat utseende än förr. Han hade blifvit hennes egen erotik, förkroppsligad, och derför hade han synts henne vacker. Hon hade lekt att han egde alla fullkomligheter. Men med det samma bröderna kommit som medlemmar i hushållet var det som om slöjan slitits undan. Marianne såg honom icke längre genom sin egen förälskelse, utan med deras ögon. Han var Börje Olsson – Börje Olsson rätt och slätt, icke någon sagoprins eller romanhjelte. Hon visste att Walter icke skulle velat ha Börjes solbrända hy och hårda händer, hon visste att Karl icke skulle velat gå klädd som han; ja, att sjelfve den Börje-beundrande Haqvin skulle känt sig djupt olycklig, om hans latinska och grekiska vetande kunnat strykas ut ur hans minne, likasom hans laudatur i studentbetyget. Denna känsla af att bröderna i hemlighet sågo ned på Börje, gjorde att Marianne kände tvång i deras närvaro: hon vågade icke visa sig som vanligt emot Börje, icke så angelägen om hans vänliga ord och smekningar, ty hon ville för ingen del att de skulle misstänka henne för att hysa samma känslor för honom som han för henne.
St:r kunna göra anmärkningar mot sådane regeringsåtgöranden, som ej varit föremål för granskning. Detta är visserligen ganska riktigt; men den värde ledamoten påstår, att då den ritning, som har StatsKådet Anjous kontrasignation, ej varit föremål för B. St:s eller Bevisorernes anmärkningar, emedan densamma icke finnes intagen i StatsBådets protokoller, StatsUtsk:t och enskilda ledamöter skulle hafva öppen rätt att insända till Konst.- Utsk:t anmärkningsanledningar i detta afs:de. Det är just detta jag i mitt förra yttrande förklarade enligt min åsigt olagligt. Om fel af Begeringen blifvit begångne under 1850, 1853, 1857, ja t. o. m. ända till Okt. 1859, har Begeringen redan i detta afs:de erhållit décharge. Om man i detta afs:de ville vika ifrån den vanliga praxis, hemställer jag till hvilka besynnerligheter man kan komma. Man kan då ha rättighet att klandra hvarje åtgärd, som blifvit vidtagen icke blott för 3, 4, 5 eller 6 år sedan, utan äfven sådant som passerat för 10 år sedan, såvida nemi. någon StatsEådsledamot sedan så lång tid sitter qvar i konseljen. Gr. Hamilton: En föreg:de talare har sagt att Statslltsk:t anmärkt att det af B. St:r till museibyggnaden anslagne belopp blifvit öfvarskridet. Detta är dock icke öfverensstämmande med verkliga förhållandet. StatsUtsk:t har icke heller påstått detta. Hvar och en, som intresserar sig för frågan, kan äfven öfvertyga sig att af de 600,000 rdr icke allt ännu blifvit anväudt och icke ett runstycke deröfver utassigneradt. Statslltskd har således icke kunnat göra någon sådan anmärkning, utan endast att byggnaden i sin helhet kostar mera än hvad B. St:r beräknat, och hade någon utassignering öfver det fastställda, beloppet skett, hade nog StatsUtsk:t hittat vägen till Konst.Utsk:t, som har att afgöra frågor af sådan beskaffenhet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Naturligtvis hade det varit min önskan, att decimalsystemet iakttagits äfven vid sluten rekommendation, men då den föregående punkten blifvit bifallen, och det enkla postportot således bibehållits oförändrad!; så anser jag det vara mera skäl att bestämma afgiften för sluten rekommendation till 21 öre, eller två enkla Den 16 Mars. 373 portosatser, än tilt 25 öre, synnerligast som vi hafva postmärken A förstnämnda värde. Jag yrkar bifall till Utskds förslag. Hr von Kraemer: Det är visserligen sanni, att man vid afsändande af ett rekommenderadt bref måste antingen gå sjelf eller sända en pålitlig person till postkontoret, enär man skall hafva qvitto; men det är dock en fördel att kunna sätta postmärke på brefvet och icke behöfva betala kontant. Denna fördel vinnes genom rekommendations-afgiftens bestämmande till ett belopp som utgör en jemn mångfald •— här en fördubbling — af det vanliga postportot, eller 24 öre. Som hvar och en vet, har det under sednare tider ej varit ovanligt, att bref, som innehållit en mindre penningesumma, och hvilka afsändaren derför ej velat rekommendera, hafva kommit bort. Naturligtvis skulle en större säkerhet i detta hänseende uppstå derigenom, att afgiften nedsattes, enär den slutna rekommendationen mera allmänt komme att användas; och detta skulle älven vålla, att någon förlust genom nämnda nedsättning ej tillskyndades postverket. Jag yrkar bifall lill Utsk:ts förslag. Frih. af Ugglas: Jag är lill hufvudsaklig del förekommen af de tvenne siste talarne och ber att nu endast få nämna, att vid behandling af denna punkt inom Utsk:t, var det mycket fråga om, huruvida man borde bestämma afgiften till 24 eller 25 öre. Hade postverkets tillgångar medgilvil nedsättning till 10 öre af det enkla postportot, hvilket jag skulle önskat, så hade det naturligtvis varit konseqvent att tillämpa decimalsystemet äfven vid ifrågavarande afgift, och bestämma den till 25 öre; men då detta icke lät sig göra, fann Utsk:t beqvämast och mest systematiskt att bestämma denna afgift till två enkla portosatser. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Liljencrants:
Då de stigit i sadeln och hofvarne skakade marken, föll ännu en gång ett sista regn af röda och hvita blad öfver deras axlar. Nelly blef tyst och inbunden och hon såg utåt vägen, om de icke skulle kunna hinna upp Emin. Då de redo förbi serbiska konsulatet öppnade Blumenbach burspråkets lucka samt ropade ned till dem: – Jag kan se, att landthuset icke var beboeligt, efter ni redan äro tillbaka. På inga villkor få ni dock taga in på hotellet, ty staden är redan halft i uppror. Här på konsulatet skall jag raskt ställa i ordning två rum åt er. Här kunna ni känna er mer säkra. Harven tackade, men frågade, om Blumenbach verkligen narrat dem till Salahiye endast för att skaffa Emin ur vägen. Blumenbach hvarken jakade eller nekade, men hur han urskuldade sig, fick han Harven der hän att denne yttrade till Nelly, då de gingo uppför konsulatets trappa: – Vi få icke vara stötta på Blumenbach. Oss menar han i alla fall väl, och jag måste respektera hans energi. Medan Harven talade framplockade han under sin krage, ur sin rocks veck och ur sina fickor blomblad, som vissna ännu bevarade sin skarpa kryddlukt. Då Emin fann sin port inslagen och sin gästs barn bortröfvade, stannade han på tröskeln i dörren och betäckte ansigtet med sina händer. Framåtlutad utan att yttra ett ord gick han derefter långsamt öfver gården till sitt rum. Han stängde sig inne hela dagen och vägrade att förtära någon föda. Men ute i de muslimanska kvarteren vandrade ryktet om det skedda från dörr till dörr. Det samlade nyfikna i ring. Det förledde tygbazarens köpmän att försjunka i tankar, så att de glömde tillropa de förbigående. Det steg ned utför trappan i den allvarliga bokbazaren och de stränga, lärda hufvudena inne i nischerna lyfte af sina glasögon och anropade Gud om hämd. Många stängde till och med sina bodar. Det steg in i moskéerna, der de bedjande stodo i långa led med sina förebedjare framför sig.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat be - 8 Den 3 Juni f. m. stämdt yrkande än å bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, blef propos. derå framställd och med ja besvarad. Utsk:ts hemställan bifölls. Mom. a, b oell c. Utsk:ts hemställanden biföllos. Mom. d. Gr. Mörner: Af en vid Utskits förev:de Utlåt, fogad reservation, afgifven af Hr von Troil, inhemtas, att han för Alnarps institut anhållit om 12,000 rdr såsom årlig tillökning uti samma instituts anslag. Behofvet af denna tillökning har han sökt ådagalägga genom en uti samma reservation innefattad utredning, af hvilken, såsom jag förmodar, Ståndets ledamöter redan tagit kännedom. Oberäknadt öfriga i denna utredning förekommande misstag, får jag påpeka alt Hr von Troil påfört Ultuna såsom inkomst anslaget för den derstädes inrättade försöksstation och äfven ibland utgifterne upptagit hela kostnaden för nämnda försöks-station, oaktadt någon sådan station icke lärer komma att finnas vid Alnarp. För den händelse åter att en dylik station vid Alnarp kommer att inrättas, lärer, på sätt åt Ultuna blifvit beviljadt, särskildt anslag derför blifva erforderligt. Att vid Alnarp trädgårdsmästarens aflöning blifvit helt och hållet institutet pålörd, är äfven en origtighet. Hushållnings-sällskapet i Malmöhus län lemnar nemi. 3,000 rdr årligen till trädgårdens underhåll; och af detta belopp bör väl någon del kunna disponeras lör trädgårdsmästaren. Utur denna trädgård torde väl ock något bidrag kunna påräknas för elevernes och lärlinga rnes underhåll, likasom den äfven i öfrigt torde lemna någon inkomst.
Majit i underdånighet barde anhållas, att de Kan. görelser, som i Skåne blifvit utfärdade, innefattande förslag till extra Roteringens perma nence, a 818 Den 20 Juli. nence, med förständigande , att de som ej infunno sig vid de sammankomster, som till öfverläggning härom blifvit utlyste, borde anses som hade de bifallit förslaget, ej mitte lägga hinder i vägen för dem, sorn icke ännu öfver det framställdta förslaget sig yttrat, att fritt få efter förekommande omständigheter sig deröfver utlåta. Härefter har Herr Öfverste-Rieutenanten v. Heyne till Hnglofl. Ridderskapets och Adelns Protocoll den 13 sisth April munteligen anfört, att Herr OfversteEieutenanfen genom Herr Friherre Manner* Fe ims anmärkningar och citationer hämtat den upplysning att han, torde hända, misstagit sig Om principen för Extra Roteringens utgörande, då han i grdje punkten af sitt Memorial föreslagit, att under krig, i stället för Roterings* karls uppsättande, en viss årlig afgift i spannmål borde erläggas, till hvilken framställning Herr Ofverste - Lieutenanten likväl hämtat anledning af den proposition, som år 18 I 3 af Herrar Randshöfdingar gjordes Rotehållarne, att på bestämd tid erlägga spanmål i stället för att hålla soldat; och beträffande anmärkningen mot 2 punkten af Memorialet, trodde Herr Öfverste-Lieutenanten sig kunna visa, att för det Smålänningarne längst sätte sig emot gamla Indelnings-Verket, de till straff blefvo strängare äa andra provinser till slut roterade, hvilket icke vöre fallet med Extra Roteringen i Småland; äfvensom Herr Öfverste - Eieutenanten vid dess ofvanstående Memorial tillagt den önskan , att ifrågavarande ämne matte, under denna Riksdag, så bestämdt afgöras, att, efter densamma, genom ingen särskild - Den 20 Juli, skild afgäld, frågan om Extra Rotering under fred eller på bestämda tider må kunna äga rum; 4:0 af En af Rikets Herrar, Stats-Rådet m. m.
Grefve von Rosens, Adolf Eugéne, den 4 dennes väckta motion, angående riktningen af Statens vestra jernbana samt understöd af statsmedel till enskilda bolags jernvägs-anläggningar; 4:o. Herr von Celsings, Lars Gustaf, den 1 dennes bordlagda motion, om förökning i det af Kongl. Maj:t äskade anslag lill inrättande af nya stamholländerier; 5:o. Herr Kuylenstjernas, Carl, den 4 dennes bordlagda motion, om inköp af hypotheksförenings-obligationer; Piiol-Utdrag den 5 December 1859. 131 BevillningsUtskottet: Herr Thams, Sebastian Mathias, dea 1 dennes bordlagda motion, om införselslull å de artiklar, som i gällande tulltaxa äro tullfria, samt upphörande äf vågafgifters och stämpelpenningars erläggande, m. m. Lag-Utskottet: I :o. Herr Carlheim Gyllenschiölds, Henrik Adolf Oscar, den 1 dennes bordlagda motion, om rättighet för bekännare af den Evangelisk-lutherska läran, att under af Kongl. Maj:t stadgade vilkor bilda församlingar, oberoende af jordområdet, m. m.; 2:o. Herr Palmcrantz's, Johan Mauritz, den 1 dennes bordlagda motion, om, antagande af Lag-kommittéens förslag, angående Jury i brottmål; tillika medi ett af motionären nu afgifvet yttrande; 5:o. Densammes den 1 dennes bordlagda motion, om antagande af:Lagkommittéens förslag till Notariats-inrältning å landet, jemte eli af motionären nu afgifvet yttrande; 4:o. Friherre Creutz s, Ste/fan, den 1 dennes bordlagda motion, angående upphäfvande af alla stadganden, hvarigenom den Heliga Nattvardens begående göres till vilkor för erhållande af lysning lill äktenskap, vinnande af burskap, in. m.; 5:o. Densammes, den 1 dennes bordlagda, motion, om Krigs-hofrältens indragning; 6:o.
Då PresteStåndet nu mera instämt med BondeStåndet, kan ett sammanstämmande beslut af tre Stånd uppkomma, om Ridflerskapet och Adeln frångår sitt beslut, och jemväl förenar sig med BondeStåndet. Den siste Talaren har ansett origtigt, att i i:sta punkten säga, det realisationen skall ske efter 1664 tirs myntfot, och i i2:te punkten, det Silfver'Riksdalern skall innehålla 53o ass. Jag får i detta afseende upprepa hvad jag vedan förut sagt, nemligen att dessa begge, punkter handla om tvenne olika saker, och att det är en stor skilnad mellan antagandet af en viss norm för liqvidationer man och man emellan, hvilket i i:sta punkten genom myntbestämningen afgöres, och beslutet i i2.'te punkten att för framtiden nedlägga en slagskatt i myntet. Dessa saker böra ej sammanblandas, och den sednare, frågan kan, som sagdt är, gerna qvarstå i ja:te punkten. Men deremot tror jag, att Den 17 Docera ber e. m. 73 Ridderskapet och Adeln har allt skäl alt (Vångå sitt beslut, sedan tre Stånd nu mera beslutat, att en slagskatt skall äga rum, ehuru de uti detaljerna äro så vida skiljaktige, att ett Stånd bestämt beloppet af denna slagskatt, men de öfrige arne Stånden öfverlemna t ett slikt bestämmande till Kongl. Majrt. Jag anhåller alltså hos Herr Grefven och LandtMarskalken om den proposition, att Ridderskapet och Adeln, onder frånträdande af dess förut fattade beslut, förenar sig med Presteoch BondeStånden, Friherre Cederström , Jacob: Jag kan för min del ej finna, att Ridderskapet och Adeln bör frångå sitt förut fattade beslut. Deremot önskar jag, att den af Utskotten föreslagne contraproposition, som innefattar BondeStåndets beslut, må slutas med orden: Myntskatt, inberäknad i sjelfva myn-' tet; och att de följande orden: till förekommande af detsammas utförsel eller nedsmältning må utgå, såsom icke tillhörande ämnet.