Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Borgareståndet ingifvet memorial har Herr Bergman L. lästat uppmärksamheten på behofvet af en förbättrad lagstiftning angående den utrikes vexelhandel. Denna handel vore nemligen för det närvarande fjättrad genom en mängd band och kontroller, hvilka, oförenliga med den frihet som bör råda i ailärslifvet, hindrade all egentlig vexelrörelse här i landet. Angelägenheten att afhjelpa dessa olägenheter hade äfven länge varit insedd, och åtgärder för ändamålets vinnande jemväl vidtagna. Så hade förslag till lag om utrikes vexlar redan för mer än tio år sedan blifvit, på Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utarbetadt af då varande föredraganden för fmansärender; hvarförutan Rikets Ständer vid liera föregående riksmöten tagit frågan i öfvervägande. Till något önskligt slut hade man emellertid icke lyckats komma; men då omförmälde olägenheter med hvarje dag blefvo alltmer kännbara, har Herr Bergman yrkat, att Rikets Ständer måtte besluta en ny lag i omförmäldta ämne, samt Lag-utskottet således anmodas att med ledning af hvad, på sätt nyss nämndt är, i ämnet blifvit tillgjordt, utarbeta och för Rikets Ständer framlägga förslag till en sådan lag. Sedan denna framställning, tillika med deri åberopade förslag, jemte Högsta Domstolens deröfver algifna utlåtande, blifvit till Lag-utskottets åtgärd öfverlemnad, har Utskottet, för fullgörande af det, medelst remissen, Utskottet ålagda uppdrag, tagit förevarande fråga i öfvervägande. Dervid har Utskottet ej kunnat undgå att erkänna befogenheten af de anmärkningar, som motionären framställt emot nu gällande lagstiftning angående den utrikes vexelhandel^ Om man öfverskådar utvecklingen af denna lagstifning här i landet, så synes densamma kunna hänföras under trenne perioder. Året 1671 gaf Sverige den första vexellag. Man fann likväl snart hurusom densamma ej uppfyllde sitt ändamäl, såsom bygd på principer, hvilka ej öfverensstämde med vexellagstiltningens allmänna fordringar.
Maj:t har föreslagit, att det anslag af 6,666 R:dr 32 sk., som linnes uppfördt i Staten i och för Militaire Embetsoch TjenstemänsReseocli Tractaments-penningar, må iklädas egenskapen af ett Förslags-anslag, men då Utskottet föreslagit Rikets Ständer att ställa under Kongl. Majrts disposition äfven sådane, i följd af tillstyrkte indragningar å denna Hufvud-titel, förulsedde besparingar, hvilka hittills icke kunnat påräknas, föreställer sig Utskottet, att desamma skulle lemna tillgång för bestridandet af utgifter, som äro af tillfällig beskaffenhet, på grund hvaraf Utskottet tillstyrker, alt anslaget må uppföras oforändradt. 31:o Värfningsoch Recapitulations-penningar. Detta anslag har för ändamål att utgöra en tillgång för ersättningar åt Gompagni-Ghefer, vid de tillfällen, då de, genom olyckshändelser, göra förlust af manskap, men då det visat sig, att detsamma för cletLa ändamål blott till ringa del blifvit anlitadt, anser Utskottet sådana tillfälliga utgifter kunna af besparingarne utgå, och tillstyrker således Rikets Ständer, att det å denna Titel beviljade anslag, 1,000 R:dr, alldeles må upphöra. 32:o Durch-marsche-kostnader och oförutsedda utgifter. Utskottet har antagit, att utgifterne å dessa båda Titlar skulle kunna in skrän - Stats-Utskottets Utlåtande N.o 44" 17 skrankas, såsom en följd jemväl af de lättade utvägar för truppers transporterande, som i senare tider uppstått, med anledning hvaraf Utskottet tillstyrker , att anslaget för durch-marche-kostnader må nedsättas till R:dr 20,000 och för oförutsedde utgifter till R:dr 45,000. 33:o Militice Boställs-cassans Reserv-hemmans-räntor. Uti dessa samtligen indeldta räntors utgående linner Utskottet ej skäl att föreslå någon förändring. 34:o
Ständer bss Kongl. Maj:t i underdänighet anhälla om Nädig befallning till Stats-Contoiret att desie utgifter warda pä Stat upförde under behörige Hufwud. Tittlar, utom Hwatz nngär Högsalig Prins Carl Augusts Pensions. Stat samt Pensions Staten för bletzerade Off cerare olunder. Officerare, hwilka Stater, enligt sm natur, komma att pä allmänna JndragningsStaten uplagas; äfwensom pä denna Stat tor. de böra placeras Räntan för Pomerffa Skullden, hwilken Ränta StatS - Contoiret ärligen bör godtgöra Riksgällds Contoiret efter den Cours hwarefter detta sistnämde Wärk äger att med sine utländske Creditorer liqwidera. Detta allt hemställeS dock till Riksens Hög Bihang, tt. B. N:o 19, LO - 146 Den 29 September. Högloft. Ständers pröfning »vördsammeligen. Orebro den 29 September 1310. kä Aögloil. kickckerllczpets ock ^clelnr I-eckLmärerr vägnar 6. k-lsmilkon. VZllotUzs Lorzrre-Zrjnäerl l-eärmAeerr vixner ^br. Lozsl, k.? AL^vLräixe ?re^edetL I^edLmäterr v^^nsr Hk ^eiämsn. ^ets I.e<i3m«?rerL v§^n»r ^oäers ^obaorsoo. l.. 1^. l-unnius. Vpllä
Hr Prytzks, Lars Adolph, den 3o sisth December på bordet lagda förslag, att de öfriga Slånden måtte inbjudas till instämmande i vissa delar af R. o. Adis i fråga om tullbevillningen fattade beslut. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Den sednare delen af Hr Prytz’s motion, nemi. inbjudningen till de Öfriga Stånden att föreslå inoch utförselstull på alla de varuartiklar, hvarå förbud finnes eller anses böra bibehållas, anser jag liklig, och önskar således att Hr Frih. o. Landtm, behagade göra särskild propos. öfver den delen samt derefter tillåta att särskild öfverläggning finge äga runi angrde den förra delen, hvaremot jag tror att åtskilliga invändningar kunna göras. Hr Prytz, Lars Adolph: Mitt förslag till inbjudning innehåller visserligen tvänne delar, men de stå i så nära sammanhang med hvarandra, då de begge angå frågan om förbud i tulltaxan, att jag icke kan medgifva förslagets söuderstyckande, utan anhåller att Hr Frih. o. Landtm, ville 19 H. 24 D « n 16 Januari f. m. göra propos. derå i dess helhet. Första delen innefattar en önskan, att de öfriga Stånden måtte förena sig med R. o. Ad. i de heslut, der R. o. Ad. borttagit förut existerande förhud, och ersätta desamma med införselslufl. Den sednare delen åsyftar, att i de fall, der de öfriga Stånden, oaktadt denna inbjudning, om ock de i vissa fall skulle ingå derpå, i andra fall bibehölle förbuden, dessa Stånd måtte bestämma en utoch införselstull. Då således de båda förslagen stå i så nära sammanhang med hvarandra oell begge leda till samma ändamål, så anser jag att framställning till R. o. Ad. af förslaget i sin helhet bör äga rum. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag är af samma tanke som Hr von Hartmansdorff, men anser mig böra motivera den något mera.
— Det är då fasligt, hvad allt följer med sin tid; det är ej längre så lätt att skilja gräddan åt som förr i verlden, man måste uppfinna en ny separator, som kommer den att flyta ofvanpå; och som De Laval ' s » Kullan » ej duger, måste någon annan adelsmans eller adelsdams » Jungfru » ta ' s till, och så skall det väl gå att få den tjocka gräddan för sig, fjärran från den blå mjölken, och se ' n vill väl ej gräddan kännas vid, att den en gång varit i samma bunke. Lycka till! Måtte bara gräddan ej stå och surna på kuppen. — En i mamsell-fröken !&gt;. kan ej öfver, frågan Månne Man underlåta känna en viss medlidsam undran att den för längesedan utagerade adelsånyo upptages, och detta af — damerna. det höjer adelns aktier? Nej, tvärtom! Det skulle endast visa högmod och trångbröstade fördomar, hvilka, såsom bekant, anses vara nära besläktade — med dumheten. Vore då ej äfven skäl, att allt i den nya reformen ginge i stil och » Välborna fröken » på ren svenska öfversattes med » Välfödda jungfrun », samt att öfver monogram den prunkande, sedvanliga kronan utbyttes mot en den allra näpnaste lilla di-flaska, hvarmed antagligen de små med blått blod försedda telningarna blifvit » välfödda ». Numera finnes blott ett slags adel, som ovilkorligt tilltvingar sig aktning och beundran — själsadel. Den gör sig, alla regler till trots, gällande hos såväl frälse som ofrälse, rik eller fattig och torde knappast göra anspråk på någon jungfrutitel. En icke jungfru-fröken. Den fråga, som under ofvanstående form framställdes till Iduns läsarinnor, har på det högsta intresserat oss. Med fullt skäl agiteras för en annan titel än fröken åt ogifta adliga damer. Vi finna därför detta sträfvande att återgå till en sed af äldre tider mycket behjärtansvärdt, äfven om det! ej blott » till en stor del » är dikteradt af » en aristokratisk uppresning mot den nu gällande jämlik hetstiteln ».
M y c k e t till ställning, äfven och rätta ej nog sig öfver de de hem, kunna s o m n u skrifves på skolans den beryktade överansträngningen, kan till e n ' s t o r d e l skrifhemmens. tynande, glädjelöst fallet, d o c k ling, de hade lif, ej nå den detsamma. D e t bör ej få l ä m n a sina läxor för att på besökande och dylikt. S i t t a flere s y s k o n så ej är utveckförhållanden Kvinnorna på utställningen. » Iduns salong », Allas vår » Mun! Ja, mina damer, I d u n k o m m e r naturligtvis att vara Om med. m e n I d u n ä g e r d o c k d e n s t o r a g l ä d j e n a t t stå så att nödfall inför en fait fortgång sparsamt som möjligt, ett besök för att lider, att räcka en hon visa arbete om då barnets själfverkmodern hjälpsam hand. ett l e f v a n d e och försöka Däremot intresse för redo bör barnets att sätta sig in i s a m m a. G början inbjuda i sin där och kan * under kvinnovärlden eleganta hvila ut efter Genom det efter vid hela att utdess aflägga sommarsalong strapatserna uppförd Svensson. älskvärda damer, efter befinna oss därute midt på tillmötesgående slottslika och framför blomstersmycVi trädde in fram. Två öppna, endast högsidor skyddade äro af en utsikt öfver hela d e n stora hallen, af s i n salong. Här finna vi så- årgångar inbundna i de banden, och Iduns alla dess » Hjälphela romanbibliotek samt slutligen diverse uppslagsböcker. således ganska m y c k e t vi hvila en stund. vare vis samma bordet, och äro sommarstolar tillmötesgående, prins samt själf, fått stora hvarstädes, äro af på » Iduns hemkomst. Rundt öfrigt och numret kanske efter eder öfver skulpterad ett bevisats I d u n som Dessa — delde, hvilka stora konsthallen, initiativ af d e n för lätta ynnestfullt anoch hvilka konstälskande Eugen. förfärdigas på å e g e n atelier efter nyaste å minst strax omgifningen.
Skrifvelse, angående upphörandet af Sportlerne inom Kongl. Maj.ts Cancellie och de sammas utgående i stället såsom Chartce-Sigillatce-afgift. (Bevil InUtsk. Nrris 36 & 46.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, på sätt deras underd. Skrifvelse af den 25 sisth October innehåller, bifallit E. K. M;s, uti Dess Nådiga Proposition *) Se Exp - Utsku Mern. N:o 20. 024 Expeditions-ZJtskotlets Förslag till und.
Hon hade ej långt efter initt ofvanbeskrifna första besiik flyttat från sitt liöganloftslogis på de södra bergen till en mer centralt belägen bostad. Hren och en til ' ltagande bräcklighet hade gjort de Iialsbrytande ti-appoilna i det ganila hemmet alltför mödosainina, likso111 det stora afstandet mellan deii intagande fiiliiftsb ' oninge~i på Söder och den civiliserade världen dar nedanför, gjorde sig allt mera kännbart. ' Deii lilla viningeii p&amp; nedra bottnen, Tunnelgatan, ined Ncrra latinläroverkets fria, öppna skolgard framför, var också, om ej på långt nar sk pittoresk, soin bostad ovillkorligen mycket bekvalnare. H a r tillbragte iiu fru Adlersparre de sista åren af sitt lif, med undantag af sina soinniariitflgkter, ocli hit sanilades gärna vänner och meningsfriiiider från nar 0.~11 fjärran, j a inånga gäster från länder utom Sveriges gränser, angelägna att göra den berömda Esseldes bekantskap. Det var afven liar i det af en behaglig gaminaldags enkelhet präglade Iieinmet, soni Esselde ännu de sista &amp; ren Iion lefde, vissa aftnar på viirtern, bjöd sina vänner en mer inneliållsrik gästfrihet an den som gemenligen förekommer på stoclcliolinsbjiid.iiin~. Man samlades så många som kunde rymnias i de sinå rummen, där värdinnan, alltid älskvärd och vänlig, på det behagligaste sätt underhöll konversationeu, frkgor disknterades, det musicerades, skaldestycken upplästes, med ett ord det, gjordes salong, och nian medförde f r h dessa samkviim, dar den yttre apparaten var så ringa, den inre behållningen s i stor, intrycket af a t t ha f %tt solir en fläkt af det anderika sallskapslif, som nu tyvärr tyckes Iiöra till det förgångna.
Christ jersson, genom en hos Valiofl. 6 Slals-Utskoltels Utlåtande N.-o 2.3. Borgare-Ståndet väckt motion, fäslat Rikets Ständers uppmäiksamhet derå, att, oansedt berörde förhållande, Befälhafvande Amiralen i Cailskrona likväl, tvertemot dess embetes bestämmelse, enligt Kongl. Brefvet af den 5 December 1829, fåll sig ålagdt att bevaka och anmäla erforderliga förnyelser af borgens-förbindelserne för arrendena af nämnde hemman samt, i följd deraf, jemväl låta anställa husesyner å desamma; och ehuruväl Kongl. Maj:t, under den 19 Juli i83a, i Nåder föroidnat, att Förvaltningens af Sjö-Ärendena befattning med dessa hemman skulle på Kongl. KammarCollegium ensamt öfverflyttas, samt derjemte förklarat, att Nådigt beslut komme att serskildt meddelas angående hvad som, vid bevakandet af Kongl. Maj:ts och Kronans rätt i afseende på hemmanen och deras utarrenderande, borde iagltagas, skulle dock något sådant beslut ännu icke vara utfärdadt; hvadan Förvaltningen, utan afseende på den sedermera utkomna Mililiae-Boställs-Ordning, hvarigenom alla äldre, dylika Boställen rörande författningar blifvit upphäfna, hänvisat lill ofvan åberopade serskilda Nådiga föreskrifter. Men som arrende-medlen (ör ifrågavarande Bohemman ingingo till Statsverket och Befälhafvande Amiralen hvarken skulle kunna i liandräckningsväg ställas under Kongl. Kammar-Collegium, eller omedelbarligen hörsamma och verkställa dessa föreskrifter, så och enär, på sätt ett Kongl. Majlis, motionen bilagda Nådiga Utslag ådagalade, Staten, såsom följd af det numera föreskrifna sältet för verkställigheten af tillsynen å meranämnde Krono-lägenheter, redan förlorat ett icke obetydligt belopp, har motionären hemställt, att dessa 7 stycken Bohemman, tillika med det, genom Kongl. Brefvet den 19 Juli i832, i alldeles enahanda förhållande ställde Båtsmans Compagnie-skrifvare-boslället
DRONNINGEN. Här talas bara om blod och gift i denna dag. Jag vet icke hur solen gått upp denna sköna morgon. PRINS E. Solen är falsk, tro inte den! Här kommer blod att flyta innan aftonen! Erik och Abel hette de fina farbröderna, icke Cain och Abel! Och den gången var det Abel som slog Cain jag menar Erik ihjäl! Det varslar godt i anträden! Erik blef ihjälslagen! Stackars Erik! DRONNINGEN. O ve! ve! GUSTAV VASA PRINS E. Men man ska inte tro skrock, för jag kom själf till jämmerdalen med näfven full af blod! DRONNINGEN. Nu skrämmer Du mig! PRINS E. skrattar. Det trodde inte Göran: att jag kunde skrämma någon nämligen! DRONNINGEN. Hvad är det för blod som skall utgjutas här i dag? PRINS E. Inte vet jag, men man talar om Dalabergsmän att de skola halshuggas. DRONNINGEN. Kan det icke hindras? PRINS E. Om det är bestämdt så kan det icke hindras, utan kommer som dunder på blixt! För öfrigt, hvad är det mera med det? Här faller hufven som mogna äpplen. TREDJE AKTEN KUNGEN har kommit in, läsande ett papper. DRONNINGEN går emot honom bönfallande. KUNGEN ifrigt. Margareta, om Du har förtroende till mig, så upphör att vilja döma i denna statsangelägenhet; jag har ransakat under två år och har ännu icke mitt omdöme fullt färdigt; hur vill då Du förstå denna sak? Gå nu till barnen! Jag skall säga ett ord åt Erik! DRONNINGEN går. KUNGEN. Erik, om Du kunde se dig nu, skulle Du afsky dig själf! PRINS E. Det gör jag nog! KUNGEN. Skryt, bara, ty om Du afskydde dig sådan Du är, skulle Du ändra dig. PRINS E. Jag kan icke göra om mig! GUSTAV VASA KUNGEN. Har Du försökt? PRINS E. Jag har försökt! KUNGEN. Då är det ditt dåliga sällskap, som motverkar dina goda afsikter. PRINS E. Göran är icke sämre än andra, men han har den förtjänsten inse att han icke är bättre.
Men något mera kunde hon icke ge. De skulle drifvas ifrån hvarandra så långt att hon icke skulle kunna nå att stödja henne. Och hon skulle glida handlöst ur förhållande i förhållande. »Jag kan icke hjelpa dig det måste komma inifrån genom arbete och viljeansträngning.» »Jag vet det», sade den unga sakta. »Och det gör mig ängslig för det är just viljekraft jag saknar! Tycker du jag skulle gifta mig?» »Med hvem...?» »Åh...der är en grosshandlare, som...» Det stack till inom moderns bröst och hon kände en isande kyla strömma igenom sig. »Ja, gift dig med honom ju förr dess hellre...» När hon blef ensam satte hon sig ner vid bordet, stödde båda armbågarne deremot och lutade sitt hufvud emot sina händer. Återigen såg hon framför sig det bleka ansigtet med dess beherskade, smärtfyllda drag. Hennes gosse! Hennes stackars gosse. Så var då hans vackra dröm ohjelpligt förbi; och den gamla tomheten skulle stirra emot honom igen, nu liksom förr nej, nu ännu ohyggligare än förr, derför att ömhetsbegäret nu en gång hade vaknat. Hon grep hastigt efter brefpapper och penna. Hon ville skrifva till honom så att han redan i morgon kunde få det. Han skulle känna det som om han hela tiden hade varit med de enda två menniskor, han höll af. Hon ville skildra allt som tilldragit sig med språkets mjukaste ord. Hon ville skämta som han tyckte så mycket om berätta alla anekdoterna om Lund med Almas egen stänk af humor. Hon ville fördubbla sig för att ersätta hans förlust, vara icke blott hans mor utan också hans muntra kamrat. Från hufvud till fot ville hon svepa honom i sin gränslösa, ångerfulla tillgifvenhet för att godtgöra de många årens försumlighet hvad ville hon icke göra för sitt enda, älskade barn. Och pennan flög i feberaktig hast öfver papperet men så stannade den plötsligt. Fru Catharina Boije och hennes döttrar En länge närd önskan hade gått i fullbordan: jag hade sett den brusande kaskaden vid Kyro, och Nokias dystra fors, denna sorgdrägt af svart med hvita fållar midt i naturens glada sommarskrud.
En annan åsigt har stundom blifvit yttrad och äfven vid denna riksdag har man hört framkastas den tanke, att Staten borde öfvertaga hela folkskoleangelägenlieten och alla utgifter derför, således af allmänna medel bestridas. Må man likväl noga betänka hvarthän en sådan öfverflyttning af kommunens åligganden på Staten skulle leda. Må man allvarligt besinna icke blott att en dylik anordning skulle blifva en källa till oupphörligt ökade utgifter för det allmänna och till alltjemnt stegrade anspråk på understöd, hvarför gränsen icke kan på förhand beräknas, utan äfven — och hvad värre är —- att i samma mån kommunen befrias från åliggandet att sjelf uppehålla folkskolan, i samma mån skall ock intresset för densamma förslappas och afsvalna samt att, då man tillåter sig att göra en eftergift i föräldrars pligt att omedelbart bekosta sina barns undervisning, står man nära att taga ett steg hotande att lossa och afslita ett af de heligaste band, som sammanknyta familjen. Emellertid är äfven, såsom förut antydes, det allmännas medverkan för ändamålet af beliofvet högt påkallad. I detta afseende får jag vördsamt föreslå: l:o Att Rikets Ständer med godkännande af här ofvan framlagda plan för folkundervisningens ordnande måtte medgifva att halfva den personliga skyddsafgiften, utgörande, för hvarje i mantalslängd uppförd och till mantalspenningars erläggande skyldig person, ett belopp af 20 öre för man och 10 öre för qvinna må ytterligare anvisas till folkskolornas understöd, att af Kronouppbördsmämnen, i sammanhang med de allmänna utskylderna till Staten uppbäras och kommunen direkte tillställas. 2:o Att Rikets Ständer jemte underdånig anhållan att nu befintliga Folkskolelärare-seminarier måtte indragas, behagade i stället besluta upprättandet af endast 3:ne, men fullständigt ordnade Folkskolelärare-seminarier, deraf två för männer och ett för qvinnor, samt dertill anvisa ett årligt anslag af 65,000 R:dr
Nidderskapels och Adelns pröfning, huruwida KlaZaxins-Dir^Qiontm stu lie äga rätt ac upraga Län. Hans kxcellenceHerr Grefwe kuutli wille för sin del tilstyrka bewiljandet af denna rät» righet. Först, trodde Hans Lxcellcnme atar.m n i narwarande tider ej skulle kunna sträckas altför långt. För det andra, om OireLionLN skulle för skäligt pris kunna uphandla Spanmal, wore dec detsamma om betalningen, som ofta handt, utsattes pa fem ä 6 mannder. Sadant wore afwen ett län. Likwa! önstade Hans bxcellemce, ar den Summa bestämdes, hwarösw r p>, ckioimn ej singe utsträcka sine län, såsom lil exempel högst 2'ä. 300,000 R:d , samt at det förestrifwes. at endast Swensk Spanmal för denna Summa singe uphandlas. Herr klinspor-, 6er6e, instämde häri, sä wida Län ej kunde undwikas. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde derefter proposition, at det skulle wara Allmänna Spanmäls-vireaionen killätic, at til upköp af Swensk Spanmal göra et Inländskt län, antingen i Penningar eller i Säd lil motswarande wärde, imil ett belopp af högst 300,000 R:d.,under samma redowiönings skyldighet, som för de öfrige me - 756 Den 15 Macs. del, hwilka under denne DircÄions förwaltnina äre ställde. Bifölls.
En närmare förening emellan folkskolan och elementarläroverket har vid föregående riksmöten blifvit antydd och den fordran blifvit uppställd, att folkskolan skulle göra de tvänne lägsta af elementarläroverkets klasser öfverflödiga. Efter sednast utkommen författning, angående ändring i lärostadgan för elementarläroverk, föreskrifves visserligen tyska språket såsom läroämne i de tvänne lägsta klasserna, hvilket icke tillhör folkskolans lärokurs; men utan synnerlig fara bör detta ämne kunna uppskjutas till tredje klassen. Derigenom skulle i ögonen fallande fördelar uppstå, enär t. ex. ett treklassigt läroverk, genom sådan förändring, utan kostnad genast kunde meddela undervisning till lika omfång med ett nuvarande lemklassigt, och folkskolan vinna ett intresse för alla folkklasser, som utan tvifvel i hög grad och i flera hänseenden skulle verka välgörande och kraftigt bidraga till folkskolans lyftande. Genom denna, i sig sjelf obetydliga förändring, skulle jemväl vinnas fördelar, dels i ekonomiskt hänseende besparing för det allmänna, dels ett behöfligt utrymme för elementarläroverken, som derigenom befriades från de talrikast fyllda klasserna, dels ock slutligen antalet lärare minskas och den brist på kompetenta sökande, som uppstått, försvinna. På grund häraf får jag vördsamt föreslå, att elementarläroverkets tvänne lägsta klasser må derifrån afskiljas och fordringarne för inträde i elementarläroverk blifva ungefär hvad de nu äro för inträde i tredje klassen, i följd hvaraf då blifvande treklassiga läroverk uppnådde samma höjd som nuvarande femklassiga och femklassiga blefvo lika med de nuvarande sjuklassiga. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 11 November 1865. O. B. Olsson, från Christianstads län Häruti förenar sig: Anders Pehrsson. från samma län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Ola Bosson Olsson från Christianstads län, örn vissa ändringar i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående vilkor en för bränvinstillverhning.
Maj:t antagas; så hade Kongl. Maj:t enär frågan om förlängning af förra Contractet om Ängen icke eller då mera egde rum, under den 19 Julii 1820, beslutit, att samma äng skulle å nyo på arrende-auction utbjudas, hvilket ock blifvit verkställda dels den 10 påföljande October, dels den 3 April 1821, utan att något anbud dervid skett, hvarföre vidare arrende-auctioner blifvit hällne först i September månad sistnämnde år, då blott ett anbud af 5oo L:pd utan borgen skett, likasom korrt derefter en annan person, utom auction, med borgen erbjudit 1,000 L.‘pd, och sedan den 26 Martil sisth år, då blott i5oo L:pd utan borgen erbjudits, och hvilka arrende-anbud således lika litet, sora de föregående, af Kongl. Maj:t kunnat antagas. Enär liu de af Kongl.