Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sundvallson inom Vällofliga Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 62), deri föreslagits, att prägling och utvexling från Riksbanken af Silfverspecier matte upphöra; äfvensom Utskottet i sammanhang med hithörande frågor förehaft den af Rikets Ständers år 1865 församlade Revisorer uti 15 .§ af deras berättelse gjorda framställning, deri Revisorerne, efter att hafva omförmält dels hurusom den Svenska Specien innehåller större qvantitet finsilfver än Hamburger-Thalern, dels de förluster för landet, hvilka i följd häraf uppkomma genom det Svenska silfvermyntets utförande och nedsmältning, uttalat den åsigt att något annat verksamt medel till förekommande af dylika förluster icke torde finnas, än en förändring i grunden för utmyntning af det Svenska silfvermvntet. Med anledning af nyssberörda två framställningar, af hvilka den utaf Herr Banko-Utskottets Betänkande N:o 15. 1 Sundvallson framställda, icke innefattar någon förändring i utmyntningsgrunden, utan allenast ett afskaffande af de högsta silfvermyntvalörerna, har Utskottet anmodat Banko-fullmägtige att meddela utlåtande deröfver, huruvida det kunde anses med grunderna för landets myntväsende förenligt samt för Banken fördelaktigt att prägling och utvexling från Riksbanken af silfvermynt å 4 R:dr och 2 R:dr för framtiden inställdes; och anser Utskottet sig höra gifva Rikets Ständer del af hvad Fullmägtige med föranledande af Utskottets berörda anmodan anfört. Fullmägtige hafva til! en början erinrat hurusom de af Rikets Ständers Revisorer afgifna berättelser innefattade upplysning derom, alt af de från Banken utvexlade silfvermynt största beloppet utgjorts af hela Silfverspecier eller 4 Riksdaler Riksmynt stycken, dock att denna utvexling de sednast förflutna två åren varit vida mindre än de nästförutgångna åren.
Af det anslagna beloppet hafva, jemlikt sednast afslutade (1858 års) Riks Hufvudbok, utgått 568,901: 42. Tillkommer: Ny anvisning, se Tab. L;ttB 99,719: 16. 668,620: 58. men för jemnande af slutsumman i den blifvande nya Riks-Staten afdrages å kontanta anslaget 19: 11. hvarefter återstoden utföres med 668,601: 47. Indelta Räntor efter markegång på förslag: Värde enligt 1858 års Riks-Ilufvudbok 5,641: 86. som, för jemnande af Indelta Räntornas förslags värde i nya Riks-Staten nu minskas med 49: 51. och utföres återstoden med 5,592: 35. Indelt Spanmål: Enligt 1858 års Riks-Hufvudbok upptages 158 kub.-f. 2 k:r. hvartill läggas, för jemnande af Indelta Spanmålen uti den nya Riks-Staten 3 3 » Tillhopa 161 kub.-f. 5 k:r. derå förslags-värdet, å 2 R:dr kubikfoten, utföres med Oindelt Spanmål: Jemlikt 1858 års Riks-Hufvudbok upptages 48 kub.-f. 9 k:r. och, för jemnande af Oindelta Spanmålen i den nya Riks-Staten, tilläggas 19 „ 9 „ Tillhopa 68 kub.-f. 8 k:r. derå förslags-värdet, å 2 R:dr kubik-foten, utföres med 323: — 137: 60. Anm. Tillökningen å Hufvud-Titeln blifver således 52,210 R;dr Runt. Extra Stats-Rcgleriogs-Auslag. Understöd åt f. d. Pastorn vid Svenska församlingen i Chicago Gustaf Unonius; för en gång Indelta; räntor, enligt markegång på förslag. Spanmål. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. j R:dr.
Men icke kan sådant föranleda till någon återremiss af Betänkit, ty det kan icke bestridas, att förhållandet är att 2 Stånd bifallit komiterades förslag helt och hållet och R. o. Ad. äfvenledes, blott med ett tillägg i sista mom:t af gin. Tillägget innefattar endast några flera undantag, och jag anser derföre att det icke bör föranleda någon särskild åtgärd. Att begära återremiss på grund af delta förbiseende, anser jag för min del icke kunna förklaras på annat sätt än som en önskan att ytterligare draga ut på tiden med detta ärende. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. behagade bifalla ingressen, om sådant anses behöfligt. Hr von Koch: Att ifrågavtde punkt skulle behöfva åter remitteras, synes mig alldeles obehöflig!, då någon vidare utredning af saken, än den som redan skett, icke lärer erfordras. Det är gifvet, att 2 Stånd bifallit ifrågav:de §, 1 Stånd afslagit den, och att det 4:06 antagit den med en modifikation i sista mom:t. Jag kan för min del visserligen icke instämma deruti, att man skall anse ntt om 2 Stånd antaga en g, och det 3:dje bifaller den med en modifikation, detta skulle innefatta 3 Stånds beslut och modifikationen förfalla. Denna kunde vara af den beskaffenhet, att om den icke antoges, man heldre ville afslå hela <§:n. Men på samma gång som jag medgifver detta, tror jag att R. o. Ad. här bör afgöra, huruvida Stit vill vidblifva sitt beslut, eller, med frångående af tillägget, förena sig om det af Presteoch BondeSt:n fattade beslut. För min del skulle jag föredraga, att ingå på detta sista alternativ. I) e n lft Oktober Gr. Liljencrants; Jag liar begärt ordet för att (protestera mot riktigheten af den sats, som Hr Hjärne framställt, nemi. att 3 Stånd hafva antagit ifrågav:de mom.
Jag hemställer derwid först, om pä något ställe här bör kunna menas ej af Trycket utgifne Skrifter, om det wore en ärlig tolkning att skilja ordet utgissa ftän ordet Skrifter; för del andra, huru Grundlagen skulle kunna wara nog försåtlig, att ens förutsätta möjligheten af tiltal och bestraffning för Skrifter som förmedelst den offentliga Magtens åtgärd antingen ej wore utgifne eller redan genomgått censur, och pä desin grunder, om en annan tolkning af Z än den af mig nu uppgifne kan wara rigtig och rimlig. Slutligen fulländas definitionen pä Tryckfrihet genom följande ord: tydlig Lag, gifwen alt bewara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. De, som r afseende pä Religionens helgd åstunda en mer eller mindre inskränkt Theologisk censur, hafwa genom denna slutmenings förklarande pä ett sätt sökt bereda sig ett argument till sin förmon, utan 74 Den 5 Zebruarii. nian att eftersinna att denna förklaring star i strid med det första stadgande, som utgör definitionens grund, och att ett annat förklaringsätt finnes, som star i klar öfwerensstämmelse med denna grund. Om Grundlagen fö^st hade stadgat, att den offentliga Magdén ej fär i förwäg lägga nägra hinder för utgifningen af Sknster och censur af hwad tillämpning som häldst ar ett sadant hinder och om Grundlagen sedan stadgat att den A.ag, hwarefter skadliga Skrifters innehåll bör beisras, kan till allmänna lugnets dervarande föreffrif. wa censur, dä har denna Grundlag stadgar en uppenbar motsägelse: O>m widare denna Lag, oagtadt förstnämnde lagde Grundprincipe, medgifwit censur i ett fall och icke i alla, dä har den motsagt sig rivenne gänger för en: Och har tillika gjort meningslöst sitt eget stadgande om bestraffning, efter denna ej kan äga rum der förbrytelsen ar fullkomli» gen förebygd.
Den som startat annan verksamhet har rätt att nyttja vilka arbetare han vill till sitt biträde. De som vid författningens tillkomst var under utbildning inom guldsmedsyrket, har rätt att som gesäller eller mästare nu välja de utvidgade näringsmöjligheterna. Stockholm den 24 mars 1806. J LILJECRANTS. Kungörelse angående det s k produktsplakatets vilande tills vidare, med mera. Högkvarteret Greiffswald den 12 april 1806 Genom franska regeringens våldsamheter mot svenska skepp och laddningar har Våra trogna undersåtars handel och sjöfart blivit hindrad. Därför har Vi förordnat att det s k produktplakatet av den 10 november 1724 och förordningen angående salthandeln av den 27 juli 1731 skall tills vidare vila och skillnaden mellan fria och ofria fartyg upphöra. Därför kommer neutrala skepp att erlägga samma skeppsavgifter som svenska skepp och varor införda med dessa skepp betala tull efter svenska tulltaxor. Deras förmåner gäller farvatten och orter utanför Östersjön. Inom Östersjön erlägges avgifterna på vanligt sätt. När denna författning upphör, meddelar Vi det 3 månader innan. Högkvarteret Geiffswald den 12 april 1806. GUSTAF ADOLPH. Kungörelse angående tiden inom vilken ansökan bör ske om brandskadeersättning, samt hur förhållas bör, om hus förändras till vådliga inrättningar, sedan de blivit brandförsäkrade. Stockholm den 22 april 1806. Brandförsäkringsverkets stadga av den 12 september 1805. Brandskada på försäkrat hus skall värderas inom sist 1 månad efter branden. Annars förlorar ägaren ¼ av värderingssumman. Värderingen skall genast sändas av befallningshavande till direktionen. Skulle värdering inte kunna hållas inom denna tid skall det anmälas till direktionen och angivas hur många hus som brunnit. Berättelse om branden skall alltid insändas till befallningshavande i orten eller magistraten i städerna. Den som förändrar sitt hus så att premien skulle bli större eller gör inrättningar för bränneri och mälthus och inte anmäler detta till direktion, går förlustig om brandförsäkringen. Stockholm den 22 april 1806. A N EDELCRANTZ med flera.
Riclderskapet och Adeln, har Utskottet fått emottaga ett anförande till Protocollet af Herr von Wahrendorff, M, som sökt ådagalägga, huruledes våra närvarande Passförfattningar, i anseende till Utländningar, äro stridanda mot Landets commerciella fördelar, utom det att de äfven sakna öfverensstämmelse ined andan af vår Constitution och med Nationens lynne, samt i sådant afseende anmärkt, att, då Utländningar, som önska inträda i Riket, böra vara försedde med Hans Excellence StatsMinisterns för Utrikes Ärenderne Pass, för hvars erhållande de måste antingen vända sig till den deras hemvist närmast varande Svenska Legationen, eller sitt eget Lands Representant här i Riket, eller ock genom något handelshus här i Hufvudstaden göra anmälan i Passfördelningen af bemälde StatsMinisters'Bureau ; derigenom en tidsutdrägt af en, till och med Bcsv. och Ehoiu Utsk. Betänkande/h 521 flere Månader uppkommer, innan den resande kan lenina sia hembygd, och, om han af en eller annan anledning försummat att skaffa sig Pass, blifver han å gränsorten uppehållen och måste der afbida posternas långsamma framoch återresa, samt formaliteternas marsch, innan han sättes i tillfälle, att förrätta sin resa, så vida nemligen sådant blifvit honom tillåtet. De menliga följderna häraf för dem, som färdas i handelsärender, har Herr von Wahrendorff ansett vara uppenbara, enär, i de flesta handelsföretag, skyndsamhet erfordras, om de skola lyckas; och, ehuru, med afseende härpå, resande af någrafå Nationer, som med Sverige stå i denärmaste handelsförhållanden, sedan några år tillbaka erhållit tillstånd, att i Riket inkomma med Pass, af de Svenske Legationerne, eller med pass af dem viserade, eller ock med StatsMinisterns i deras eget Land, har Herr von Wahrendorff likväl trott sig känna, att äfven dessa gynnade Nationer understundom varit underkastade åtskilliga uppehåll.
Hans lätta rus höll på att lägga sig, han kände sig vara på fel väg, en mörk och smutsig väg, och det lättsinne, som behövdes för att fullfölja de avsikter han haft mot Lisa, svek honom. Han tyckte att det kunde räcka nu, med last och lögn och dagdriveri. Men nu satt han här i alla fall och vad var det? Från våningen ovanför hördes ett svagt ljud som han först liknade vid en duvas kuttrande. Så småningom ökade det i styrka och föreföll som ett barns gråt, men avbrutet, liksom sönderryckt i små korta stön. Sedan kom ett kvävt rop, med något outsägligt brustet i. Han heter Larsson, sitter på kontor hos Michelsens, upplyste Lisa. David hade en förnimmelse av någonting fasansfullt som ville tränga sig genom taket ned till dem. Slår han barnen i fyllan? frågade han. Nej då, han har hittat på andra sätt, ingen vet säkert utom en enda sak som värdinnan sett en gång han ger dom kaffe och svagdricka och sånt där, och så vet man hur det är med småttingar, dom där pojkarna är bara fem och åtta år jag vet inte om jag kan tala om det men värdinnan kallar det tortyr vet du vad tortyr är? Är det farligt? Du pratar! David reste sig upp och gick alldeles inpå henne, tog henne varligt i armen och satte henne i soffan. Visst vet jag vad tortyr är berätta nu alltihop, allt du vet! Å ja, nog för att jag kan tala om det, han har små smala snören som han binder om så när dom gråter och skriker och vill gå ut och han vill inte att dom skall gå ut för han vill plåga dom så tvingar han dom att stå stilla och han binder om snörena, så att det inte skall komma komma ändå och dom sväller opp av det och det är då dom gråter och han sitter och vaktar dom han är visst vansinnig men ingen kan göra nånting, för i främmandes närvaro är han så öm så mot dom. Är det säkert att det heter tortyr? Men värdinnan då, som sett det? Ja, jag vet inte, han betalar hyran i förskott och lär vara så bra på alla vis och hon säjer att det inte angår henne Men hon kan stämmas som vittne? Det vet jag inte hör du hör du nu igen! Och den snälla lilla Lisa började snyfta. Jag tycker så synd om barnen, sade hon. Kan du inte hjälpa mig
Eldskada för en af dem skola de andre om ej förstöras dock utan motsägelse öfver förmågan Con. tribuera. Ur dessa skäl afslogo Jordägarne den förutnämde inbjudningen, och förmente att ingen kunde ha rättighet att sig från Härads-Brand. stoden skilja. Jag går nu att med Exempel upplysa hvad jag i min framställning må hända icke nog klart kunnat reda. För omkring Tio år sedan lät jag i Allmänna Brandförsäkrings-Werket Assurera de ä mitt Hemman varande Åbyggnader, och dä inbetalningstiden lupit till ända, har jag derföre betaldt i ett för allt 333 R:dr 16 sk. Banco. Försäkrings - Sunaman är likyäl ej högre än 3666 R:dr 3? sk., Lag - och Besvär s-TJtskott ens Betänk anden. 15g som minskas med förstnämde Summa i händelse Brandskada träffade mig. Jag hr således utaf med en Tolftedel af min ersättning och kan med den på långt när icke finna mig skadeslös, ty vahru-värdet har sedan den tiden mycket stigit. De Byggnader Häradet skola ansvara antar jag icke för högt till 800 R:dr, och för denna ersättning har jag inga besvär och har ej under 25 års tid derföre till andra Brandskadade skattat mera än lika många R:dr eller •j^rdel af det hela. Oin säkerheten af den sednare ersättningen kan ej tviflas, meri utan förnärmelse på den förra, då man känner att Ajlmänna Brandförsäkrings - Directionen ej så länge sedan uttagit 90,000 R:dr Banco från ganska säkert ställe och instuckit dem i Discont-Rörel*en. Då jag icke en gång till utseende kanner de Män, som utgöra Styrelsen i Brand-Contoiret, bör jag ej kunna beskyllas för någon Personel tillämpning. I anledning af hvad anfördt är, vågar jag stadna vid mina Commitenters öfvertygelse oell ödmjukeligen yrka, att ingen Jordägare må äga rättighet att skilja sig från Härads-Brandstoden och derigenom rubba beståndet af en Inrättning, som från ålder varit välgörande, och med behörig uppmärksamhet ej kan bli betungande.
Braunerhjelm, som deltagit i utarbetandet af den gamla förordmn, ådagalagt, tror jag, att B. o. Ad. icke bör hafva några betänkligheter att afslå den onödiga förändringen; hvarom jag vördsamt hemställer. Frih. Alströmer: Jag vill icke längre upptaga tiden, utan vill blott fästa Frih. Cederströms uppmärksamhet på beskaffenheten af det arbete, som härvidlag kan komma ifråga. Jag vill erinra mig sedan min barndom, att när maltet ligger på plåten, det är nödigt att något litet röra om det. Kanske jag misstagit mig deri. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, upptogos de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Utsk:ts ifrågav:de hemställan; hvarefter framställdes först propos. på bifall till densamma, hvartill svarades ja och nej i blandning, och sedermera propos. på afslag derå, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå förnyad propos. å bifall till Ulsk:ts hemställan gjordes samt besvarades jemväl med många ja och nej i blandning, och förklarades ja nu haft öfvervigten. Gr. Liljencrants begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de voter:s-propos.: »Den som bifaller sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts uti Betänlct N:o 2 vid 48:(ie §:n i författningsförslaget gjorda hemställan, att tillsyn vid malteller jäst - Den 8 Maj. 135 beredning må vara tillåten under tiden från kl. 8 på morgonen till kl. 5 om aftonen å sönoch helgedag, röstar Ja; Ben det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnde hemställan.» Sedermera företogs voteringen, och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 24. Nej — 28. Härefter upplästes och godkändes texten till § 48, med uteslutande af de i 4:de mom. förekommande orden: »utom tillsyn vid malteller jästberedning.» Frih. Armfelt:
Då man i flera andra Tiglningar öppnat utvägar för qvinnan att förskaffa sig kunskaper och talanger, för att dymedelst sälta henne i tillfälle all bereda sig en mera oberoende ställning i samhället, synes det af motionären väckta förslag så mycketj|mera förtjent af uppmärksamhet, som den sköna konsten ostridigt lika väl egnar sig för behandling af qvinnan som al mannen. De föreskrifter, som i den för Akademien utfärdade nådiga stadga meddelas, synas ej heller antyda, att enligt densamma tillträde till Akademien skäligen bort qvinliga elever förvägras. Då emellertid undervisningens utsträckning till qvinliga elever nu ej kan åvägabringas utan ökad undervisningsskyldighet för Akademiens lärare, fordrar billigheten alt desse derför erhålla någon ersättning. Utskottet föranlåtes alltså tillstyrka, att Rikets Ständer måtte i anslaget för Fria Konsternas Akademi bevilja en tillökning af 4,000 R:dr, på det att åt qvinnor må beredas tillfälle till kostnadsfri undervisning vid nämnda Aka demi och åtnjutande af de förmåner, som, enligt Akademiens stadgar, äro dermed förenade. 160 StatsUtskottets Utlåtande N:o 139. Musikaliska Akademien. 92:o. Uli en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, N:o 146, som blifvit till Utskottet remitterad, liar Friherre Bonde, K., anfört, hurusom vid Musikaliska Akademien lärolimmarne, som enligt 1856 års stat, med ett årsanslag af 9,000 Il:dr, utgjort 63, år 1858, då årsanslaget fördubblades, blifvit ökade till 141 i veckan. Elter 1858 års organisation hade emellertid flera förhållanden inträffat, som framkallade behofvet af ett ökadt antal lärotimmar, äfvensom i följd deraf ökade löner m. m., i brist hvaraf undervisningen Liefve lill stor del hämmad i sin utveckling.
N:ris 100^ 111 och 116. S. D. Å nyo föredrogos och biföllos Utskottets den r3 den nes på bordet lagde Memorial, N:o 12.3, med öfverlemnande af förslag lill [nslruction för Rikets Ständers Bnnco-Utskott vid nästkommande Riksdag; Betänkande Jf:o 124, i anledning af Herr Grefve Frolichs motion, alt af den i Banken, för faslighets-inteckningar å landet afsatta summa, endast de af Sveriges Allmoge må kunna blifva delaktige, hvilkas hemmansdelar icke uppgå till ett värde af j0,000 Rdr R:co; Memorial, ■$:o 120, med öfverlemnande af förslag till reglementarisk^ föreskrifter, i anledning af Rikets Ständers beslut om folii-afgifts erläggande till Banken af privata Assignanler. Från Högvördige Pneste-Ståndet• S, D. Föredrogos och lades till handiingarne: Constltutions Utskottets Memorial, N:o 117, rörande utgången af ytterligare inom Förstärkta Conslilutions-Ulskottei anställda omröstningar;^ Stats Utskottets Memo - Fröt Utdr. d. 21 April 1H3j* rial, N:o 44.9» * anledning af erhållen återremiss å Stals-Utskoltefs Utlåtande, JN:o 4,275 Statsoch Banco-Utskottens Memorial, N:o 5 g, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 5i, i fråga om förändring i vissa delar af Bankens Grund fonds-obligationer; Lagoch OeconomieHJtskottens Memoria], N:o55, r anledning af återremiss år Belänkandet K:o 48. Öfver väckt fråga, om laga fardag ä så kallad embelsjord i stad. S. D-Föredrogos å nyo StatsUtskott ets Utlåtanden ocli Memorial: N:o 429.' angående af Kammar-Rätts-Rådet S: Lindberg ocli Häradsskrifv varén A.
Jag anhåller derföre, att, hvad denna punkt beträffar, betänk, måtte återremitteras, och att Utsk. mätte taga i närmare öfvervägande det anförande Hr Peyron nyligen afgifvit, och, derest Utsk. icke skulle finna de lemnade uppgifterna tillräck liga, att Utsk. då ville från Postverket infordra bestämda calculer , och, om i följd deraf skulle finnas, alt postraedlen blifva för ändamålet otillräckliga, att Utsk. i sådan händelse ville anvisa de ifrågavar. 15,ooo rtdrna på sådana medel, som med säkerhet kunna beräknas att utgå. Jag anhåller på dessa skäl om återremiss. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Hvad främst beträffar Utsk:s afstyrkande af anskaffning utaf redskaps-, rid-, anspannsoch stallpersedlar för 10 batterier af fältartilleriet, samt beklädnadsoch utredningspersedlar för beväringsmanskapet, kunna visserligen sådana persedlar under magasinering lida. En annan och betänkligare ytterlighet vore dock att vid påkommande krig alldeles sakna de förråd, utur hvilka beväringen skynsamt kan utrustas. De fleste af eder, mine herrar! äro för unga att på nära håll hafva sett huru vid en allvarsam rustning tillgår, det fjesk och spring som då uppstår; huru man då, under jemmer öfver tidens korthet, ångrar att hafva lemnat allt att på en gång besörjas, och hvilken ofantlig misshushållning då uppstår genom öfverdrifna priser för dålig vara. Häri är således en medelväg att hålla, och denna anser jag af K. propos.-n träffad. Jag öfvergår lill gevärsfabrikationen. Främst må jag, i hvad lill min kunskap kommit, vitsorda den hushållning, den verksamhet och den teckniska riktighet, hvarmed Generalfälttygmästare-emhetet tillvägagår. Dess i de berömdaste utländska gevärsfabriker utbildade elever , öfver hvilka jag utöfvat förmynderskap, hafva hemfört utomordentlig skicklighet, och i anseende till deras tarfliga lefnad har Statens kostnad blifvit o t ro I ig t iinga. Ammen är icke bevärad för kris.
Stadens inkomster, som förvaltas af en drätselkommission, äro, jemte arrenden, beteslega och jordskyld af den donerade jorden och de inköpta hemmanen, ordinarie och inqvarteringstolag 3,845 R:dr; hamnoch muddermedel 6,330 R:dr, som äro anslagne till hamnbyggnadens fullbordande, amortering af erhållet allmänt lån och hamnens framtida underhåll; vågpenningar 978 R:dr; mätarepenningar 276 R:dr och tomtöreinedel 121 R:dr. För barnaundervisningen linnas: En lärdomsskola med rektor och 2 kolleger, hvilka till cn del aflönas af staden och åtnjuta lönefyllnad af Staten. Lärjungarnes antal, som år 1847 utgjorde 60, var sistlidet år 79. En vexelundervisningsskola i 2 afdelningar, en för gossar, der 90 sistlidet år erhållit undervisning, och en för flickor, som varit besökt af 70 sådana. En folkskola, der undervisning meddelas omkring 60 barn. En flickskola, under administration af några stadens husmödrar, der omkring 40 fattiga flickor sistlidet år njutit kläder och undervisning. En navigationsskola, bevistad i medeltal årligen af 50 elever, bland hvilka under sistförflutna läsår blifvit utexaminerade 11 till sjökaptener af första • klassen, 7 såsom sjökaptener af andra samt 12 såsom styrmän i andra klassen. Sjukvården besörjes af 2:ne stadsläkare och finnes en särskild sjukhusinrättning med utrymme för högst 10 personer. För öfrigt har staden en helsobrunn, ett apothek och en sparbank, vid hvilken sednare insättningssumman, som år 1847 utgjorde 109,647 R:dr, stigit lill 17 till 131,802 R:clr 41 sk., äfvensom sparbankens egen fond ökats från 7,292 R:dr till 8,407 R:dr.