Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han måste då ha hyst kärlek för henne, och hon måste sedan ha förverkat hans kärlek. Huru? Hon har visst icke förr än nu haft en rätt föreställning om hans storhet; det har funnits någonting nedlåtande i hennes väsen – och detta har kommit hans känsla att förfrysa. Och nu kan den aldrig blomma på nytt, och allt är oåterkalleligen förbi. Det lider mot morgon. Från halfmörkret i sjukrummet löser sig en skugga, glider fram till kronprinsens bädd och böjer sig framåt, så att det svaga ljuset från nattlampan vid hufvudgärden faller öfver drottningens drag. – Han sofver! hviskar hon inåt skymningen. En mans hufvud skymtar innanför ljuskretsen, och två skarpa ögon mönstra uppmärksamt den lille sjuklingens ansikte, där utslagen börja fjälla sig och blekna. Hufvudet nickar tillfreds, och de två skuggorna försvinna lika tyst, som de kommit till synes, utan att ens väcka sköterskan, som somnat i sin stol. – Nu kan min drottning lugnt gå till sängs – säger Struensee sakta. – Nu är all fara öfver. – Gud ske lof! Å Gud ske lof! hviskar drottningen krampaktigt, i det hon sjunker ned på den plats, hon nyss lämnat. – Jag måste på det bestämdaste tillråda E.M:t att söka hvila! vidhåller han, faderligt beskyddande och befallande. Hon reser sig lydigt och går med vacklande steg mot sofgemaket. Men på tröskeln vänder hon sig om och frågar ännu en gång: – Är det verkligen sant, att all fara är öfver? – Ja, ja! Spänningen, som hållit henne uppe under alla sömnlösa nätter, försvinner nu, och nerverna slappas. Hon stöder sig mot dörrposten, och tårarna rinna utför hennes kinder. I evighet skall hon vara honom tacksam därför att han räddat hennes barns lif. – Hennes kärlek må ständigt förbli obesvarad, den skall dock för alla tider tillhöra honom! Han hör henne snyfta och närmar sig för att lugna henne, men hon drager sig tillbaka in i sitt sofgemak för att gråta i fred. För henne är det en njutning att låta tårarna rinna; hennes hjärta är så fullt, och gråt verkar befriande.
Upbröts Herrar LiectorsrnL8 af andra el^s» sen lista til Ival af Ledamot i Riddarhus-Utskottet, efter Herr De samt Tredje (li^s sens til wal efter Herr lUunmsll^elm, och befunnos i Veste Herrars ställe wara walda N:o 10-l Herr fLlksrtoerg, welker Olof OotUrisll, Kammar Aunkare och Nw 2161 Herr at teilen, godan, förste fxpsäieions-äecrstLcarc, Riddare af Nordstjerne-Orclen. Undertecknad silverstolpe, ^Xsl 6abriel, henlstäldc til Ridderskapets och Adelns ompköfning, hurrlwida Vet more enligt med ordning och princip, at Kammllr-Junkaren falkenberg, sZ> som Riddarhus fanrlist, och i denna egenskap krotocoNiswid Riddarhus Directionen och Riddarhus-Utffottet, kunde wara Ledamot i berörde Utskott, enar detta Utlkotts spstel rättning egettteligen more at granska hans Förmäns Riddarebus-Direcwurci nas förwalt-nng. Han intpgade föröfrigt Kammar Aunkaren falkenbergs skicklighet ril vetta rum, men ansag hans wäljande derti! stridande bäde mot hans eget tänkesätt och all nödig lormalitet. Som Ridverssapet och Adeln häruti instämht, blefwo Herrar Ulectorerne af andra Llassen anmodade at wälja en annan Ledamot i Herr fal - Den i Juns. Zig> kUlrenlmr^s ställeäfwensom efter Friherre von 5!alt^a, hwilken latit anmäla förfall at widare kunna deltaga i Riddarhus-Utffottets göromål.
För en engiftesnatur – och så kallade sig Ernst Ahlgren – är det emellertid omöjligt att finna sig ha gifvit någon del af sin personlighet utan att söka bringa samlifvet i harmoni med aningen om hvad ett äktenskap borde vara. Ett sådant bemödande är ofta grunden till troheten i mången oriktig förlofning, som slutar med äktenskap, månget äktenskap, som ej slutar med skilsmässa. Oftast är det kvinnan som i det längsta håller fast möjligheten att omdana ett förhållande, i hvilket hon finner sig ha inlåtit sig utan att få eller ge en hel kärlek. Och Victoria Benedictson sökte, äfven hon, att få ett rikare samlif till stånd. För att åvägabringa åtminstone något slags gemensamt intresse tog hon sin tillflykt till sitt universalmedel, arbetet. Hon blef mannens medhjälpare i hans befattning som föreståndare för Skånes enskilda banks filial i Hörby, och hon vann genom detta en mångsidigare människokännedom och en insigt i praktiska förhållanden, som sedan kom hennes diktning till godo. Men annars blef allt sig likt. Oförenliga motsatser kunna icke af en god vilja sammansmältas. Hade någon enda anknytningspunkt funnits för förstående och sympati, skulle kanske dock den ena partens energiska bemödanden småningom förvandlat förhållandet. Nu ökades i stället afståndet år från år. Victoria Benedictson fylde tomheten med arbete, studier, förströelser – allt var bättre än att ha tid att sitta och grubbla på det allt mer aggande medvetandet af förnedring, den allt jämt växande upprorskänslan. Styfbarnen voro dock den bästa hjälpen. Hon var deras vän, kamrat, uppfostrare, hon sökte göra hemmet gladt och godt för dem och deras vänner; hon var ännu själf så ung, att hon också för egen del kunde med lif och lust deltaga i de enkla nöjen hon hjälpte dem att ordna. Hon målade och ritade fortfarande, ehuru det började bli henne klart, att det icke var åt detta håll hennes egentliga anlag visade. Hon ansåg sig dock sedan ha haft gagn för sin diktning af målningen, emedan den utbildat iakttagelseförmågan. Den stora landsbyn Hörby, med flera herrgårdar i närheten, medförde en hel del sällskapligt umgänge. Hvar den ståtliga fru Benedictson visade sig, ingaf hon respekt och undran.
De hafva sine handelsagenter hår, som hålla dem jern tillhanda, och om våra köpmän i Stockholm och Gö^ theborg kunde af dem taga deras varor, skulle vi få dem till båttre pris, men nu segla de till Amsterdam, Hamburg eller någon annan plats, och sålja sina varor, samt komma tomma hit, för att hämta vårt jern. Yi få sedan införskrifva de omtalade artiklarne från dessa platser till högre pris. Derföre tror jag, att det vore vål både för importen och exporten, otn dessa fyra artiklar finge belånas. Jag har hört invändas, att varorne skulle fördyras, men jag får Den 13 September J. ni. 621 erinra, att vi haft ett märkbart exempel att denna belåning verkat godt, når nemligen Disconten fick belåna varor. Ostindiska compagnie! stod med 5o procents förlust. Tre skepp anlånde då med thé, sorn man feck belåna. Utdelningen blef 72 procents vinst, och i flere år hade man då i Sverige tillgång på godt the, och till bättre pris, ån uti det öfriga Europa. Ett ytterligare skål torde äfven vara, att under hela tiden, då så betydeliga summor rulerade i Götheborg, var det ej mera ån 1260 R:drs förlust i Disconten på belåningen af varor. Herr Tham, Wollrath'. Nyttan och nödvändigheten, att uti Banken kunna belåna Svenska exportable effecter år så utredd, och så gifven, att jag ej vill upptaga tiden för att med ytterligare bevis styrka densamma. Jag vill blott, i anledning af Friherre Cerlerströms tillägg, lemna några upplysningar. Det har blifvit sagdt, att, om utländska varor finge belånas, skulle det leda derhän, att en och annan köpman skulle införskrifva stora laddningar, belåna dein och cedera. Det låter något problematisk, och har ej erfarenheten för sig. Den siste Talaren har upplyst, hvad äfven jsg bestämdt känner, att å de belåningar, Götha CanalDiscont lemnade, uppstod endast en förlust al 1260
Hafva lörfäder odlat den före honom, så har den derigenom i haus ögon fått ett värde, som ej i materiella bertikningar kan upskattas. Han läser då i sina närmaste omgifningar en bildrik teckning af egna och förfäders öden. Från fädernejordens minnen utvidgas synkretsen småningom till fäderneslandets. — Ju öpnare sinnet varit lör de förra, ju starkare mottages intrycket af de senare. Kärleken till fäders jord blir således alltid en djup grundval för kärleken till. fäderneslandet. Onekligen eger Svenska jordbrukaren i allmänhet den medborgerliga bildning, som gör honom mäktig att ärfva sitt 190 Den 15 September e. m. fädernesland, äfven för dess egen skull och ej blott för individuella affektioner; men derföre böra de sednare ej utplånas, när högre ändamål ej fordra det. Fosterlandskänslan är ett band, som väfves af många trådar; ingen af dessa må afskäras obetänksamt.» Detta är grunden för mitt försvar af bördsrätten. Man har påstått att det är nyttigt om egendomen icke blir alltför mycket orörlig och att flera författare intygat detsamma. Men jag får öppet erkänna min okunnighet; jag har studerat åtskilliga förlattare, men jag har icke funnit något sådant påstående. Jag har visserligen sett en mängd författare, som bestrid t nyttan af de institutioner, son. vidtagas för att förekomma jordens söndring, men jag har ännu icke sett, och det skulle glädja mig om •den siste talaren ville uplysa mig, om någon författare finnes som säger att rörlighet i jordbesittning är nödvändig för civilisationen. Man har sagt, att äfven om orörlighet i jordbesittning skulle vara nyttig, så är det allmänna ändock intresseradt i att bördsrätten uphäfves, derföre att det är så skadligt att icke genast få en tryggad eganderätt till sin jord. Hvari ligger då den stora vådan? Deri att jag icke får fasta på egendomen, förrän bördstvisten är afgjord, I huru många fall griper jag så ögonblickligen an med stora förändringar på en egendom, som jag genom köp förvärfvat ? Man har sagt att processerna skulle draga ut på tiden, men bördstvister äro i allmänhet ganska enkla.
nog älskvärd undervisa hon att den slog in snart tog Cardon Billing var, s o m bekant, öfvergaf studerade Sedermera Kerstin dottern Boktill e n b ö r j a n s j ä l f Perspektivritning Köhler. fröken och hon o c h för landskapspå samma f ö r att ägna väg, sig åt blomstermålning. Ar 1880 studieresa företog till Anna Paris. Billing Genom 1882 blomstermålaren var hon hemma sin af d e n f r a m - Jeannin. flyttade s t o r att ej uudervisning. ung främsvenska M e n j u lifligare d e n n a ö n s k a n och åttaårig för år, tade råd En redan men sig däråt. på erhållits högsta klassen, konterfeja hennes Boklund, hade » ojämn h o n läsa t o g o ut sin rätt. musik. A n n a Billing sändes i skola i den på den tiden och draga de funno Föräldrarna Billing, d ö d 1 8 9 2, och hans ännu lefvanår vanlig sig i den i Trenne h e n n e låta bli sådana Svenborg Billing föddes mindre ryggen nejder. efter målaren den bosatte KCNGL. HOFBOKTRYCKERI. sin vara de ofta. krupen bengaliskt sängen till hon brukar fröken Billing säga. V I L L K O R. ÖPPEN K L. T E L. STOCKHOLM, REDAKTIONSSEKR. LOSNUMMERPRIS: ö ORE. BILLING. ANNA BILLING 1899. Sverige. Sommaren det året vistades hon i I D U N 1899. GURLI LINDER. T / ILL V Å R Ä R A D E L Ä S E K R E T S rikta vi en vördsam uppmaning att ihågkomma Idun med insändande af fotografier o c h teckningar, som kunna vara af intresse för vår illustrationsafdelning. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. 2 — RSAKERNA TILL » DÅLIG HÅLLNING » HOS RARN OCH UNGDOM. FÖR IDUN AF SJUKGYiMNÄSTEN HILMER GILLQVIST. Lämpligast sker detta i förening m e d en mild vattenbehandling.
Utskottet, sorn instämmer uti hvad Diskont-direktionen sålunda yttrat, får, pä grund deraf, tillstyrka. att, derest ofvanberörda kapital-återstod, 1,067 R:dr 24 sk. 8 r:st. banko, till Diskont-verket inbetalas genast efter det sökanden undfått del af Rikets Ständers härom fattade beslut, Öfverräntorne å ofvanomformälda 2.ne lån måtte få eftergifva.? och utur räken skaperna afskrifvas. N:o 46» Ånk. lill Exp. Utsk. den 2 Sept. 1857, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af ett utaf förre Handlanderne Johan och Jonas Steinmetz gjordt ackords anbud. Hos Utskottet hafva förre Handlanderne i Hudiksvall Johan och Jonas Steinmetz, under åberopande af deras medellöshet, anhållit om befrielse från erläggande af öfverränta å ett af den förre, mot borgen af den sednare och Handlanden C. F. Sö derström, hos Banko-diskout-verket upptaget lån, stort 600 Riksdaler Banko; varande vid ansökningen fogadt ett af ordföranden i Handels-föreningeu uti Hudiksvall utfärdadt bevis, att Jonas Steinmetz från nämnda förenings pensions-kassa åtnjutit fattig-understöd.
Skiftesstadgan medgifver likväl icke en sådan förutsättning, som den antydda, enär det sist omförmälda uppskatlningssättet icke ifrågakommer, så framt icke ett utbyte af ett ägoslag mot ett annat skall äga rum; hvilket uttryck innebär, att begge de till byte ämnade ägoslagen i verkligheten finnas; men skulle äfven föreskriften någon gång tillämpas på fall, der det icke egentligen kunde bestämmas, hvilken ägofigur den ene delägaren kunde anses hafva fått mer än den andre, är likväl öfverskottet alltid uttryckt i ett visst belopp s. k. uppskattad jord (d. v. s. af första eller bästa graden); och som den fyllnad i annat ägoslag, hvilken den sednare bör bekomma af den förre, icke lärer kunna tagas annorstädes, än i ägoskillnaden, måste alltså å hvardera sidan något »finnas till», att med den andra jemföra. Föremålet för en sådan jemförelse bör dock alltid vara ganska obetydligt; ty då Skiftesstadgan icke medgifver ett sådant utbyte som det, hvarom nu fråga är, så framt det tillskyndar den ena partén verkligt lidande, men detta ovilkorligen måste inträffa, derest den ene delägaren finge, efter delningsgrund och uppskattning, ett betydligare belopp inrösningsjord mindre än den andre, är det klart, att i sistnämnda fall någon tillämpning af ifrågavarande stadgande om gradering och uppskattning icke kan ifrågakomma. I betraktande af dessa omständigheter, och då det icke kan vara skäl att, såsom en allmän grundsatts, i lagen införa en bestämmelse, hvilken endast för några undantagsfall kunde vara tjenlig, anser Utskottet Herr Wahlboms och Lars Guslaf Anderssons i nu omförmälda hänseenden gjorda hemställan böra af Hikets Ständer afslås. Samm arn. Lagsami Alim. Ilesv.- och lilion.-Ut skot tets Betänkande As 14. 19 12 Kap. 'I §: Stadgandet i denna §, att ali skifteslagets mark skall i laga skiftet ingå, har Herr Wahlbom ansett motverka den hushållning med skog, som framtida behof göra nödvändig.
Jonasson från Kronobergs län uti sina ofvannämnda motioner hemställt, att till arbetets påbörjande under år 1867 måtte anvisas minst två millioner R:dr; och har den sistnämnde derjemte föreslagit, att Rikets Ständer måtte besluta att, vid lämplig tid, för Statens räkning inlösa den mellan Wexiö och Alfvestad anlagda jernväg; om hvilken inlösen Herr Siljeström uti sin motion jemväl gjort hemställan. Då samtliga förenämnda motioner i större eller mindre mån hänföra sig till den utredning af ämnet, hvilken innefattas uti ofvanberörda till Kongl. Maj:t ingifna underdåniga ansökning, har Utskottet ansett sig böra utur berörda ansökning framlägga en i möjligaste måtto sammandragen framställning af de förhållanden, som på frågans bedömande synas ega inflytande. Enligt det af Ingeniören Th. Weman, efter förordnande af Jernvägsbygguads-styrelsen, på bekostnad af åtskillige för denna jernvägsanläggnings åvägabringande intresserade personer inom Kronobergs, Blekinge och Calmar län, upprättade förslag, skulle den ifrågavarande jernvägen komma att utgå från bangården i Wexiö förbi Tegnaby och södra stranden af sjön Rottnan till en punkt nordvest om Emmaboda gästgifvaregård, utgörande en väglängd af 51:dels mil. Från nämnda punkt skulle banan utgrena sig åt Carlskrona och Calmar, så att den ena linien, med en väglängd af 5J:dels mil, skulle sträcka sig söderut genom Wissefjerda, Sillhöfda, Fridlefstad, Rödeby, Nettraby och Augurums socknar till Carlskrona, samt den andra, med en längd af Sadels mil, framgå i nordostlig rigtning förbi Örsjö gästgifvaregård till närheten af Madesjö kyrka, hvarifrån den i nästan rak sträckning skulle dragas till Calmar. Hela kostnaden för denna jernväg, som innefattar en väglängd af 15,5 2 mil, skulle, om anläggningen gjordes efter samma grundsatser, som för Statens stambanor, uppgå till 10,616,800 R:dr, eller 684,072 R:dr för hvarje mil.
De som känna närmare till förhållandena uppgifva, att det var ett särdeles godt föräldrahem, hvari hon uppväxte, och de, som lärde känna henne själf, ha sannerligen ingen orsak att betvina detta, då man besinnar det afgörande inflytande, som barndomshemmet har på den blifvande mannen eller kvinnan. Å r 1834, då den s. k. » första koleran » rasade i vårt land, bortrycktes hennes fader, syster och svåger af denna farsot, hvarefter hon någon tid skötte hushållet för en i Skåne bosatt broder. D å denne gifte sig, flyttade hon tillbaka till Göteborg, där hon år 1852 i april månad tillträdde den plats vid Göteborgs stads barnhus, som hon sedan innehade, till dess döden förlamade hennes verksamma händer och slöt hennes vaksamma, vänliga ögon. D å detta barnhus torde vara obekant för större delen af Iduns läsekrets, är det må- hända nödvändigt för den rätta uppfattningen af den bortgångnas lifsgärning att med några ord beröra denna inrättnings ändamål och anordningarna därstädes. De barn, som intagas här, äro dels helt och hållet föräldralösa och dels sådana, hvilkas vare sig fader eller moder — oftast den förstnämnde — är död, och som sedan fattigdom inträdt i hemmet icke längre kunna där erhålla nödig vård och underhåll. Antalet barn, som kunna mottagas, är naturligtvis begränsadt af de tillgångar, öfver hvilka inrättningen förfogar, och har nu under en lång följd af år varit 3 0, hvaraf 18 å 20 gossar och 10 a, 12 flickor. Inträdesåldern vexlar mellan 7 och 9 år, och ett bland intagningsvilkoren är, att barnet skall kunna läsa rent innantill. Direktionen utgöres af landshöfdingen i länet, biskopen i stiftet, stadens båda borgmästare jämte en kassaförvaltare, en tillsyningsman och en ekonomidirektör, hvilka tre sistnämnde merändels väljas bland stadens herrar handlande. Barnens undervisning och vård bestridas af en lärare och en lärarinna, och har lärarinnan äfven till uppgift att sköta hushållet och att ha tillsynen öfver barnens beklädnad, sjukvård o. d.
Uppå desse förenade skäl, samt med erinran tillika om den motsägelse eller eludering af förut fattade beslut, sorn skulle uppslå derigenom, att en innehafvare af Riksgälds-Contorets Obligationer skulle genom försäljning till Banken erhålla deras fulla capital-värde, under det en annan innehafvare af sådane Obligationer icke ens, emot skyldighet till snar återbetalning, kunde i Banken få dem belånade lill mera, än go procent af deras capitalvärde, och dä jemväl den pluralitet af Banco-Fullmägtige, som, på ofvanberörde sätt, förslaget tillstyrkt, allenast i de fleste fall ansett åtgärden kunna blifva oskadlig och i sin mon ledande till allmänt bästa; finner Utskottet sig föranlåtet, alt i allo afstyrka bifall till det framställda förslaget. Några Ledamöters reservationer bifogas. Slockholm den 8 April 1335. Reservationer: af Herr Stuart, C. G.: ''Herr Nordenankar synes med sin motion hafva åsyftat, dels att förekomma en, i följd af 1 ealisationen, befarad minskning i rörelse-capitalet, och dels att uppehålla värdet af Riksgälds-Contorets 6 Banco -Ur skottets Betänkande N:o 120. Liand allmänheten utelöpande Obligationer. Oaktadt den obestiidliga fördelaktigheten af dessa med motionen sålanda åsyftade resultat, har jag dock, lika med Banco-Utskottets pluralitet, funnit högst betänkligt att tillstyrka ovilkorligt bifall till densamma. Men jag har deremot föreställt mig, alt, genom vissa modificationer uti det af Motionairen framställda förslag, hans syftemål i det närmaste skulle vinnas, utan ringaste våda för realisationens bestånd eller någon afvikelse från de vid innevarande Riksdag stadgade grunder för Bankens framtida rörelse och förvaltning.
Jag tror att friheten är den kraft, som kan och skall föra hela menskligheten allra längst framåt, på hvarje arbetsfält, som hon har att bearbeta — och att man, med den till ledstjerna, icke skall kunna taga fel om rätta vägen, om man med nödig uppmärksamhet å det samhälles tillstånd, der dess grundsatser skola tillämpas, vill skrida framåt på den materiella utvecklingens område. Med stöd af nu uttalade åsigt, får jag, hvad särskildt angår det yrke — eller jordbruket — hvaråt jag egnat mig, med full tillförsigt påstå, att denna näring icke behöfver något skydd, eller deraf skulle kunna draga minsta fördel, om det blelve lemnadt, utan genom den fria täflans kraft, och, med undanrödjande af alla hinder som motarbeta densammas utöfning i sin fulla styrka, skall man, genom att sporras till ansträngdt, ihärdigt och omtänksamt arbete, säkerligen bäst lyckas befrämja jordbrukets framåtskridande inom vårt land. — Visserligen har man här uppdragit en mörk tafla öfver den ofördelaktiga ställning, hvari jordbruket för närvarande befinner sig, och bär kan man i viss mån hafva rätt, ehuru man dervid målat med väl starka färger; men man har orätt, om man säger, att denna för landets jordbrukare bekymmersamma ställning härleder sig från det borttagande af några tullsatser, som för ett tiotal af år tillbaka egde rum — men som man icke kan visa sedan hafva framkallat något prisfall på landets egna jordprodukter. Många andra anledningar, hvaribland må nämnas stegrade arbetslöner, ökade allmänna eller kommunala utskylder och, framför allt, bristande förlagstillgångar och förhöjd räntefot o. s. v. kunna med mera sanning sägas hafva medverkat till det öfverklagade försämrade tillståndet inom jordbruksnäringen. Och då de sistnämnda omständigheterna eller penningebristen och kapitalprisets stegring derigenom hafva föranledts, att under inflytelsen af sednaste, nu gällande, penninge-lagstiftning kapitalerna hafva dragits ifrån jordbruket till användande inom andra näringar, skulle denna dragning ännu mera befrämjas, om man genom höga tullsatsers åsättande eller bibehållande söker gynna uppkomsten eller utvidgningen af sådana industriella anläggningar, som bättre än jordbrukets förmå betala en högre ränta.
Upplästes följande från de öfrige respective RiksStånden ankomne Protocolls-Utdrag, innehållande: i:o Från Borgare - Ståndet af den 2 dennes, att de angående Götha Canaloch M Imö Discont Obligationers och Assignationers emottagande och inlösen, af Lagmannen Kjellander och Bruks Patron Mitander den 28 sisth November, samt Giosshandlaren Wideberg och Grosshandlaren Arfvidsson den 29 November, äfvensom af Handelsmannen Bager och Fabriqueuren Ebtl den 2 dennes ingifne Memorial blifvit af Borgare Ståndet till Stats* och BancoUtskotten remitterade, i sammanhang med de af åtskillige Ståndets Ledamö'er till Protocollet för den 28 och 29 November gjorde munteljga Anföranden. 2:0 Från Bonde-Ståndet af den 5 dennes, att Ståndet ansett tryckningen af dess Protocoll böra af de till Riksdags-kostnaderne anslagne allmänna medel bestridas, samt Upplagans storlek från 150 till 2<jO Exemplar förhöjas. 3:0 Från samma Stånd af berörde dag, att Ståndet instämt uti det af Ridderskapet och Adeln uti Tacksägelse-Adressen föreslagne Tillägg, samt 4:0 Från samma Stånd af berörde dag, att Ståndet remitteradt till Stats.Utskotcet Rik - Den 6 December. sens Ständers till deltagande i Öfver - Revisionen af Krigs Räkenskaperne utsedde Deputerades den ii sistiedne November afgifne Berättelse, rörande så väl 1^03 och ig 9 som 1810 och senare årens Krigs - R dogörelse och Revisions-Verk, med dertill hörande Bilagor, samt till Lag Urskottet Riksens Sränders Justitiae-Ombudsmans till innevarande Riksdag afgifne Embets-Berättelse, med dertill hörande Bilagor. Hvilka fyra Protocolls - Utdrag lades till Handlingarne. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till Ett eftermiddagen. In fidem Prococolli O. J. Lagerheim.