Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har af några Ledamöter blifvit yttradt, att förlag skulle vara nödvändigt för hvar och en yngling, som genom Stipendier ville vinna någon skicklighet inom näringarne. Om denna princip är riktig, så har jag orätt; men om den princip jag yttrat är riktig, så måste alla sådane inkast, om förlag, upphöra. Jag kan ej fatta, hvartill förlag är nödigt för Stipendiaterne, då här ej är fråga om annat än att uppmuntra Adeliga Ynglingar att förvärfva sig kunskaper inom näringarne, ej att sätta dem i skick att verkställa några konstanläggningar. Herr Tham har dessutom i detta afseende så tillräckligt vederlagt alla motskäl, att derom intet återstår alt säga; men hvad som alltid står qvar, är att om Ridderskapet och Adeln åter börjar med det gamla bruket, att hvarje Riksdag genom nya beslut kullkasta hvad den föregående Riksdagen blifvit, såsom nyttigt och godt, lör Fäderneslandet tillgjordt, så skall det vålla 302 Den 23 Mars e. m. Stor skada. Jag hoppas, att om efter 12 å i5 flis föilopp, blott en af tio af de Adeliga Ynglingar, som erhållit ifrågavarande Stipendier, skulle uppstiga i de högre Erabetena, skall det göra Fäderneslandet mången verkelig nytta; emedan vi säkerligen inom få år stå på den punkt, att ieke något politiskt Embete, af synnerlig vigt, kan med någon nytta innehafvas af en person, som ej känner näringarne. Jag anhåller alltså om afslag å Utskottets Memorial. Grefve Mörner, Carl: I anledning af Herr Ekenstams anmärkning, att han ej var närvarande inom Utskottet, då denna fråga der afgjordes, får jäg blott svara, att detta ej lärer kunna läggas Utskottet till last, och att det ej rimligtvis kunde vara Utskottets plikt att afbida Herr Ekenstams återkomst, serdeles då Nio af Utskottets Ledamöter vid frågans afgörande voro närvarande; af hvilka 6 Ledamöter voro för Memorialet, och 3:ne reserverade sig.
Län, i längre tider deltagit och ännu deltaga i utgörandet af vägoch bro-byggnad, äfvensom uppförandet och underhållandet af flere allmänna hus och byggnader; men att da deremot äro, liksom säterien i nämnde provincer, frie från gästgifveri-skjuls. Att nu ålägga säterien i hela Riket alt, utan frivilligt medgifvande, lika med öfrige hemman utgöra skjuts och att deltaga i uppbyggandet och vidmagthållandet af alla allmänna lius och byggnader, anse Utskotten icke kunna eller böra försiggå. Ty om det än medgifves vara en obestridlig förmon att de ©nera, sornaf jorden utgå , vore jemnt fördelade och drabbade alla jord-naturer lika; så kan dock icke förbises, att, då hvarje egendoms egentliga värde är beroende af dess behållna afkastning och den af egendomen utgående större eller mindre tunga således eger béftydligt inflytande på dess värde, en jemkning, hvarigenom, till förmon för öfriga egendomar, den privilegierade jorden klefve ålagd skyldigheter, hvarifrån den nu är befriad, skulle medföra ett betänkligt förnärmande al egande-rätten, samt leda lili vinst för nuvarande innehafvärne af sådane egendomar, hvilkas skattebördor derigenom komme att nedsättas, men till förlust för dem, hvilkas egendomar, genom ökade onera, erli öl le ett minskadt värde. På sådan grund och med åberopande jemväl af de skäl , som SlatsUtskottels ofvanberörde utlåtande, i fråga om yrkad jemkning i grundskatterne å de serskilda jord-naturerne, innehåller; få Utskotten tillstyrka, alt hvad Lars Larsson i förevarande hänseende föreslagit, mätte förfalla. Slockholm den 21 September 18/fm 28 Stats-, Bancooch: Lag-Utskottens Betänkande, 1\ o So. N:o 50, Ank. tili Exp. Utsk. den 22 September, kl, 1 e. ra. Betänkande, i anledning af Peter Pehrssons frem Calmar Län motion om upphörande af Bankens och Riksgälds-,Contoirets forum privilegialum.
Det förutan hvilka olägenheter och förvillelser deraf uppstå i genealogisk hänseendef, har redan visat sig och måste i en framtid föröka sig till den grad, att ingen ordning, ingen reda inom de öya Famillerne ens blir tänkbar, ännu mindre möjlig att iagttaga; ty RiddarhusDirectionen måste dä ovilkorligen utsträcka de genealoglske antecknicgarne äfven till de ofrälsegrenarne af de sedan 1809, adlade Famillerne, emedan de inom samma Famiile, oftast inom sjelfve bröderne och söaerite, stå på en gång i ett skiljagtigt och 12 S Den 11 Juni i e. tit. sammanhängande förhållande med hvarandra. Det gränslösa förblandande och förvillande blott härutinan är redan någonting så inveckladt, att man inom få år icke kan utreda det rätta. När härtill lägges Familier, som före 1809 fått Grefliga-och Friherrevärdigheter med andra, skiljagtige, tillfällige eber personlige, mer eller mindre utsträckte eller inskränkte vilkor, så uppkommer af allt detta så mångartade oredor och svårigheter, att RiddarhusDirection med högsta förmåga, bästa vilja och renaste afsigter, omöjligen kan, såsom sig bör, handhafva och tillse, att öfver Famillernes utgreningar och rätt, nog upplysande och nog rediga genealogier finnas. Inom samma Stånd finnas nu fern slags 1:0 De, som med ovilkorlig rätt för alla sine medlemmar äga Säte och Stämma , men endast af en enda för Famillen kunna representeras. 2:0 De, hvarestfinnas 2:ne eller 3:nehufvudmän för Grefvelige, Friherrlige och Adelige Ätter af samma namn. 3'0 De, hvarest äldste Sonen, äfven flere, under Fadrens lifstid bära denna värdighet och som Ättemän kunna inträda i dess rätt. 4:0 De, som i samma person utgöra huf - Adel. vi ' Den ii Junit e. hi, 129 Vildmanskapet för 3 å 4 här representerande Ätteri 5:ö
Förslagsvis antages att denna förmon, efter vissa års förlopp, skulle tillkomma 2 första och 1 andre Läkare 525. — Summa erforderlig aflöningskostnad 8,775. Nuvarande Medicinalstaten upptager 6,400. — Således behöflig tillökning af R:dr 2,375. hvartill serskildt anslag nu borde äskas. Härvid får jag dock i underdånighet anmärka, att såväl Ofver-Fältläkaren som Regements-Läkaren i Carlskrona, för hvilka någon löneförhöjning ej skulle förekomma, nu under lönen beräkna, den förre 50, och den sednare 40, Tunnor spanmål. Då någon minskning uti dessa löner under innehafvarnes tjenstetid icke kunde ega rum, torde detta öfverskott, utgörande 90 R:dr banko, få, under denna tid, af besparingarne på 5: te hufvudtiteln utgå. Sedan jag nu uti ett sammanhang angifvit såväl beståndsdelarna af Flottans personal och 'grunderna för dess fördelning emellan de håda delarna af sjöförsvaret, som äfven den ökning uti densammas antal samt förändring i dess organisation, som för ett fullständigt ändamålets vinnande är af nöden, går jag att punktvis i underdånighet uppgifva de dertill erforderliga kostnader, under hänvisande till de motiver, som jag i det föregående för hvarje serskild post haft nåden framställa. Dessa kostnader upptagna i den ordning detta underdåniga förslag föranleder, skulle blifva: Uppsättning af 150 matroser och jungman, hälften af li värdera, å 3 tunnor spanmål per år och 8 sk. b:ko per medium i aflöning per dag 450: 4 korporaler arfode ä 25 per år — Beklädnad och sängkläder å R:dr 30: 18 sk — Dito af 45 skeppsgossar ä 3 t:r spanmål per år och 4 sk. 8 r. aflöning, förhöjdt gage inberäknadt, 135: 2 korporaler, arfode ä 1 sk. per dag — Beklädnad och sängkläder å R:dr 26: 20 sk
I statsekonomiskt hänseende fäster jag föga vigt vid motivet, sorn skulle Riket förlora skilnaden emellan det pris, hvartill spanmål kan realiseras genom utskeppning, efter goda skördar, och det tilläfventyrs högre pris, hvartill spanmål måste införskrifvas efter missvexter; ty redan det är en gifven fördel att få realisera utskeppade spanmålen genast, mot ett pris, som ersätter produetionskostnaden, m. m. Förtjensten på frakter, assurance och commission, till så vidt den stannar inom Riket, jemnar dessutom mera, än man kanske tror, ali prisskilnad vid ofvan förutsatta förhållanden; och den stora vinst man tillskyndar allmänna rörelsen, derigenom att man äfven i denna fråga Iemnar åt enskilda Den 7 Mars f. 111. i65 speculationen fritt utrymme och åt handeln dess naturliga gång, uppväger, efter min förmening, i alla fall den förespeglade förlusten. Sveriges geographiska läge synes mig jemväl uppenbart antyda hvad härutinnan är att tillgöra. Antagande, hvad mera än en gäng händt under de sista tre quinquennierna , eller att Rikets vestra delar, Skaraborgs, Elfsborgs, Götheborgs och Bohus samt Wermlands län hemsökas af missvext, är och blir det icke möjligt, förutsatt äfven att Rikets öfriga seminenta provinser haft god årsvext, alt sädesbehofvet i de förra kan från de sednare fyllas hastigt nog, nemi. så att erforderliga spanmålen kan vara tillgänglig före vintrens början.
LIX. 155. — angående användande af den till Ädelfors Guldverk lydande Egendom med tillliörigheter. LIX. 155. — angående myntbestämningen. LIX. i5g. ■— med öfverlemnande af förslag till Lag angående Myntbestämningen. LIX. i5g. — med öfverlemnande af förslag till Lag för Rikets Ständers Bank. LIX. i5q. — angående förslaget Lill Stadga om Rikets mått, mål och vigt. LIX. 160. — angående tiden för nästa Revision af Stats-, Bankooch RiksgäldsVerkens räkenskaper och förvaltning. LX. 3. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å f. d. vice-Kronofogden Dahlgrens underd. ansökning om eftergift af ådömde balance-medel. LX. 3. —- angående Städernes Inrjyarlcringsbesvär. LX. 3. — angående tillåtelse för Städernes Allmänna BrandstodsBolag och Föreningar samt BeklädnadsDirectionerne att, mot ränta, insätta sina contanta medel i Rikets Ständers Bank. —- angående afskaffandc af KyrkeRåds rättighet ali udömma Stockstraff. LX. 3. 200 Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, angående åtskilliga bestämmelser till förekommande af lösdrifveri, m. m. LX. 4- — rörande Fattigförsörjnings-anstalterne i Riket, LX. 4> — i anledning af åtskillige vid GeneralAssistanceContoret anställde Tjenstemän* ansökning, att, vid nämnde Contors upplösning, undfå Expectance-löner. LX. 273. — angående anslag för fullbordandet af Garnisons-Sjukhus-Byggnaden samt Andra LifGardes Casernbyggnad. LXI. 58. —- angående verkställd granskning af Strömrensningsfondens Räkenskaper och Förvaltning, LXL 58, — med anhållan att publike Verk och Inrättningar kunde varda förständigade, att icke utöfver behofvet antaga extra vaktbetjenter.
Artikel I Om allmänna brandförsäkringsverkets föremål och inrättning. § 1 Allmänna Brandförsäkringsverket är inrättat för att försäkra hus och byggnader på landet och i städerna, utom Stockholms stad, mot skada genom eld och brand. § 2 Fonderna, varur ersättning för brandskador utbetalas, insamlas genom avgifter och räntor på utlånade medel. Alla medel sätts in i Rikets Ständers Bank mot attest. § 3 Landets och städernas fonder får in sammanblandas. Till landets fond inbetalas försäkringsavgifter för egendom på landet och den fonden svarar för ersättning för brandskador på landet. Till städernas fond inbetalas avgifter för egendom i stad och därifrån utbetalas ersättning för skador inom stad. Andra kostnader och utgifter betalas av den fond det angår. Verkets samfällda utbetalningar bestrids av fonderna gemensamt. § 4 Fondernas behållning i kontanta medel och utestående lån utgör 1 % av brandförsäkringssumman på landet och 3 % i städerna. § 5 Skulle någondera fondens hela behållning gå åt, fyller delägarna bristen och får understöd av den andra fonden mot 4 % årlig ränta. § 6 Skulle så stor brandskada uppstå att medlen inte räcker att täcka ersättningen, uppsägs alla lån omedelbart. Räcker medlen ändå inte upptas lån till minsta kostnad hos allmänt penningverk mot verkets skuldbrev. Sådant lån återbetalas så fort som möjligt. § 7 För att ersättning för brandskador skall kunna ersättas så fort som möjligt finns ansvarssummor avsatta under namn av Verkets rörliga fonder. § 9 Verkets tillgångar utöver de rörliga benämns Landets allmänna fond och Städernas allmänna fond. § 10 De allmänna fonderna bestrider verkets utgifter. I övrigt är dessa fonder till verkets förkovran och delägarnas förmån utlånade mot säkerhet i brandförsäkrade egendomar. Dessa lån är till för dem som har del i fonden. § 11 Allmänna Brandförsäkringsverket förbliver under odelad vård och förvaltning av en direktion, med säte i Stockholm. Direktionen består av 5 kronofullmäktige som Vi väljer och 5 ombud som delägarna väljer. § 12 Överintendenten är till följd av sitt ämbete alltid kronoombud tillsammans med en lagfaren man och tre ur rikets kollegier, kronofullmäktige, alla valda på 3 år. § 13 Delägarna väljer ombud som de har förtroende för och som själva är delägare, även de på 3 år.
Till afhjelpande af de olägenheter, nämn de personers kringvandrande förorsakade har motionären derföre föreslagit: att vederbörande embetsmyndigheter skulle af Kongl. Maj:t i nåder erinras om noggrannt iakttagande af gällande passförfattningars föreskrift derom, att pass icke må utan synnerligt skäl meddelas åt lösa personer och att utfärdade pass icke få påtecknas för vandringens fortsättande annorledes, än till det ställe, der passet meddelats eller passhafvaren tilläfventyrs sednast baft stadigt hemvist; att enahanda förbud borde de Norrske embetsmyndigheterna meddelas; att tillfälle till erhållande af kristlig uppfostran skulle beredas yngre personer af ifrågavarande slägte, medelst deras inackorderande hos pålitlige personer på statens bekostnad, samt att äldre sådane personer skulle hållas till lämplig verksamhet; för hvilket ändamål motionären, med afseende å deras kända motvilja för arbete, ansåg nödigt, att de kunde dertill tvingas genom föreläggande alt skaffa sig laga försvar, vid äfventyr att dömas till allmänt arbete första gången under ett års tid. 2:o. Af Herr Kontraktsprosten Holm: att uti Fattigvårds-stadgan saknades föreskrift, huru förhållas skulle med personer, hvilka ega arbetsförmåga, men sakna vilja att arbeta och heldre föra ett kringstrykande lif. Uti 7 § af nämnde Författning bestämdes visserligen, att F’attigvårds-styrelse egde målsmans och husbonderätt öfver dylike personer, men derigenom vunnes icke något, enär det hände, dels att en sådan person rymde från det ställe, der han vore satt att arbeta, och dels att icke någon inom församlingen ville 22 Lagsamt Allmunna Besvärsoch Ehonomi-Utskottens Betänkande, N:o 27.- taga honom i tjenst eller arbete.
Det är uti Sveriges Geografiska och Fysiska lage, sorn, efter Utskottets tanka, hufvudorsaken igenfinnes til! de onera, hvilka man varit nödsakad ålägga största delen af jorden, i afseende på resandes förskaffande. Uti ett glest beboclt Land, der många måste ■ färdas länga vägar, för att få sina angelägenheter hos Legeringen , eller dess särskilta auetoriteter bevakade; der Lärosäten för ungdomen arn. få, och TJniversiteterna , dit alla Studerande mäste samlas, belägna på betydligt afstånd frän hvarandra, och från Statens särskilta' provinser; der ounigängliga handelsvaror, ja luifvudäninet för sådan, spannmålen ofta mäste från Sjö-Städerna till aflägsna orter transporteras för en forlön, hvilken efter skjutslegan vanligen bestämmes; der äro, i jemnförelse emot folkmängden, oändligen flere, som skulle hafva känning af en hög skjutslega, än i de Länder, der Invånarne på ren mindre areal yta äro sammanträngde, och kunna få sina angelägenheter, på närmare afstånd ombesörjde, samt sina förnödenheter genom kortare transporter sig tillförde. På Sverige inträffar fullkomligen det förstnämnde förhållandet, och måste derföre derstädes, i likhet med andra Länder af samma beskaffenhet, uppoffringar blifva nödvändiga hos dem, som äro i tillstånd att fortskaffa resande, om icke , å andra sidan, betydliga olägenheter skola uppstå, vid alla de Den 16 Juli. 1389 de* nämnda omständigheter , hvilka , för ämnets närmare utredande, särskildt böra öfvervägas. Klagomal hafva alltid blifvit hörde öfver de mångfaldiga kostnader sorn åtfölja rättegångar och andra slags föreskrifna formaliteter , att 1 laglig ordning försvara sin egendom eller andra rättigheter.
Jag nödgas reservera mig emot den ordning för föredragningen af detta betänk., som uti förra plenum beslutades, nemi. att vid föredragning af de särskildta punkterne utaf Utsk:s utlåt, jemväl lill pröfning företaga den dermed sammanhang ägande § i sjelfva förslaget till bevillms-förordn. Jag tvitlar på att den omsorg i afseende på ordalydelsen, sorn är så nödig i afseende på denna förordn., derigenom blifver behörigen iakttagen. Enligt min åsigt borde man nu inskränka sig till grunderne för den allmänna bevillnm och sedermera till särskild pröfning företaga sjelfva lagförslaget, då man finge tid att närmare granska sjelfva redaktionen deraf samt deruti göra nödiga ändringar. I fråga om nu förevar, punkt, förekommer det mig, som om skillnaden emellan frälseoch rekognitions-jernet icke blifvit nog tydligt utmärkt. Såsom jag uppfattat denna §:s innehåll, kan den lätt föranleda till en arbiträr beskattning i detta hänseende; och man borde väl vid lagens stiftande söka förekomma ett dylikt arbitrage. Jag anhåller att detta mitt yttrande må få anses såsom en reservation, så vida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att uppskjuta pröfningen af denna 73 § till dess motiverne eller grunderne för bevillnm hunnit genomgås och antagas. Hr Aminoff: Jag har begärt ordet egentligen för att bemöta Frih. Cederslröms anmärkn:r, i afseende på formen för föredragningen af detta betänk., hvilka anmärkmr jag anser obehöriga. Betänk, har flere dagar legat på bordet, hvarunder således en hvar haft tillfälle att af detsamma inhemta tillräcklig kännedom samt att uppgöra förslag till förändringar i redaktionen. Häruti instämde Frih. Raab. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han, då Frih. Cederström yrkat, att redaktionen af 73 § måtte blifva oafgjord tills R. o. Ad. komme att granska författningsförslaget i dess helhet, ansåg sig böra framställa propos. särskildt på godkännande af de motiver för rättelser och tillägg i 73 §, som af Utsk. blifvit anförde, och särskildt på bifall till Frih. Cederströms förenämnde yrkande.
Att du fått mitt bref af d. 15:de dennes, derom är intet tvifvel; om du tänker besvara det eller kanske redan afskickat svar, kan jag ej veta: allt nog, jag kan icke afvakta detta svar förrän jag åter fattar pennan. Säg nu också att jag är glömsk och trög att skrifva. Ser du hvad dina moraler gjort för verkan på mig, förr var det fyra år mellan mina bref till dig, nu är det blott fyra dagar. Men jag behöfver dig nu, mer än förr, Herrman! Jag behöfver en trofast och uppriktig vän, som icke smädar mina känslor: ehuru han kan gilla dem det fulla hjertat behöfver utgjuta sig, och hvar skulle det bättre kunna det än i ditt sköte? Då man ej är lycklig nog att kunna mundtligen samtala med sin vän, måste man taga sin tillflykt till papper och penna, och jag tror till och med detta sednare är bättre, ty man slipper då blygas öfver de ord af dårskap, svärmeri och lättsinnighet hvilka skulle ha svårt att halka öfver läpparna och som, vid vännens hastiga inkast eller förebrående blick, skulle komma en att nedslå ögonen. Jag bad dig om förlåtelse att jag i mitt förra bref skref, endast om fruntimmer, jag begår denna gång samma fel. Jag känner dig visst som deras adoratör i högsta grad; men jag vet äfven att du heldre sjelf ser och språkar med dem än läser långa beskrifningar öfver dem, helst ditt lynne är så olikt mitt. Du kan bli förtjust en gång om dagen och det oaktadt kan du ej älska någon, du har derföre alltid ansett det ovärdigt en man att låta sig fängslas i kärlekens bojor, att vara slaf af en qvinna och låta hela sin sällhet bero på dess nåd eller onåd. Du fördömmer icke äktenskapet, tvertom anser du det som ett villkor för lycka och trefnad, helst när det åtföljes af en ansenlig förmögenhet, men du vill icke att man skall förälska sig så att man blir oförmögen att tänka och handla, än mindre skulle du gilla att man förälskar sig i tvenne på en gång.
Må det tillåtas mig alt i korthet endast nämna några af hans förtjenstfulla arbeten: Calmare-unionshistorien i 3 delar. Detta arbete har på flera språk blifvit öfversatt. Scandinavicns historia under Konungarne af Folkungaälten. 2 delar. Scandinaviens krigshistoria ifrån Calrnare-unionens upphörande lill Konung Carl Xlfrs död. Sveriges historia i sammandrag. Staden Götheborgs historia och beskrifning. Trollhålte-canalfår tens historia. Utkast till en Svensk statistik. 2 delar. Svenska hammarverket under medelåldern. Prisskrift, belönt af Vitterhets-academien. Om Svenska kammarverket under Konung Gustaf I:s regering. Afven prisbelönt. Öfversigt af Sveriges penningeväsende under förra seklet till närvarande, lid. Ett Engelskt och Svenskt liandlcxicon. Men äfven i vitterhet och dramatik har denne mannen fördelaktigt utmärkt sig genom flera snillefoster, som till en del blifvit belönta af Svenska Academien , såsom: Äreminne öfver Slen Sture den äldre och Rikscancelleren Axel Oxenstjerna. Jorund, opera, som vunnit stora priset i skaldekonsten. D e il l5 Mars f. m. 4ö3 Freyas högtid, divertissement i anledning af DD. KK, HH. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning. Svante Sture och Marta Leijonhufvud, ett skådespel, som mer än 5o gånger blifvit uppfördt på vår theater. — Härtill kan ännu laggas öfversättningarna af operorna: Ferdinand Cortez och Preciosa, med flera. Kå väl, mine herrar! denne skicklige, arbetsamme man bar, efter 5o års oaf bruten sysselsättning och verksamhet, nu gått hädan vid 70 årsålder och lemnar efter sig en enka, 5 oförsörjda döttrar och en åldrig syster uti ganska knappa omständigheter. Behöfver jag väl säga mer för att väcka edert deltagande; och finnen J icke, lika med mig, omständigheterna så ömmande, att ett undantag bär bör äga ruin ifrån den visserligen icke obilliga satsen: att Staten omöjligen kan hjelpa alla behöfvande enkor?
Inom denna Kommitté befunnos dock meningarne så delade, att de endast blefvo eniga om det förslag, att utländska varor äfven oförtullade skulle kunna såsom transitogods landvågen införas från det ena riket till det andra, äfvensom om grunderna för naturalisation af fartyg. Kommittéens betänkande blef sedan föremål för långvariga förhandlingar mellan begge rikenas Regeringar; men då icke någon enighet kunde åstadkommas, fick ärendet, i enlighet med Kongl. Resolutionen den 4 Maj 1852, tills vidare bero. Under tiden hade ett sockerraffinaderi vid Fredrikshall år 1850 blifvit ånyo upplaget, hvilket, enligt äldre privilegier, egde att åtnjuta förmåner i afseende ä tullen, hvilka kunde menligt inverka för Sverige. Sedan de härigenom uppkomna förhållanden varit föremål för öfverläggningar så väl hos Rikets Ständer, som hos Storthinget, förordnades ånyo en Kommitté af Svenske och Norske män, som år 1856 sammanträdde i Stockholm och utarbetade förslag till ny lag rörande handelsförhållandena mellan de båda rikena, hvilket förslag af Kongl. Maj! förelädes sä väl Rikets Ständer, som Norges Storthing, och jemväl af Rikets Ständer antogs, men deremot icke vann Storihingets bifall. I afseende på rättsförhållandena mellan de båda rikenas invånare, hade i Norge den 11 September 1818 och i Sverige den 1 Juni 1819 en Kongl. Förordning blifvit utfärdad angående dem, som i ena riket begingo brott och sedermera till det andra riket afveko. Då emellertid denna under tidens lopp befunnits otillräcklig för upprätthållande af tillbörligt rättstillstånd de båda rikena emellan, anhölio Rikets Ständer, i skrifvelse den 13 Augusti 1851, att Kongl. Maj-.t måtte träffa åtgärder för ömsesidigt ordnande af förhållandet emellan rikena, med hänsigt till förpliglelsen för det ena rikets invånare att lyda kallelser, utfärdade af embetsmyndighet i det andra riket, och till verkställighet af de på begge sidor gifna domar m. m.