Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De hafva förlorat den glans, som då omgaf dem, men de ega ännu ett värde, emedan de engång utgjorde omklädnaden för den gryende verksamhet, som nu funnit sitt bestämda mål. Icke så qvinnan. Hon kan skicka sig i förhållandena, hon kan glömma och lefva lycklig, men föremålet för hennes första kärlek, om hon nödgats försaka dess egande, omsväfvas alltid af samma gloria, hvarmed det en gång pryddes af hennes varma inbillning, och den drömda lycksalighet, hon tvungits att öfverge, förblir för henne alltframgent ett paradis, hvars ingång engelen med det barthuggande svärdet bevakar. Hon må såsom maka och mor icke mera plågas af lystnad att ensam gå derin, men kunde hon förena dess rikedom med den verklighet, som utanför dess murar binder henne, hon gjorde det gerna; då deremot mannen lätt inser det förlorades vansklighet och aktar det drömda paradisets hesperiska frukter ringa mot den goda hveteåker, han besitter utom dess murar. Derföre har qvinnans tal om qvinnotrohet sanning; hon förstår dermed trofast kärlek till idealet. Men har ödet så fogat, att hon i verklighetens degel fått pröfva idealets halt, då är denna känslans trohet såsom alltid mindre värd, än den enkla pligtens. Så hade äfven den man, hvars bild Lina nu betraktade, ännu i hennes ögon den idealiska skepnad, hvarmed hennes fantasi i mången ensam stund omgjutit bilden. På samma gång hade de båda unga qvinnorna lärt känna originalet, och bådas sinnen intogos lika af – af det något, som bestämmer ungdomskärleken. Märtha yppade genast sin förtjusning; den mera lugna och slutna Lina fick derigenom en orsak till att dölja sin både för honom och henne. Ifrån första stund antog derföre hennes känsla försakelsens nunnedrägt. Den förra vann originalet och fann snart dess lyten; den sednare såg bilden oförändrad, ehuru väninnan under sin klagolåt icke sparat på beskrifningar, som borde hafva förstört all illusion. Men hvilken qvinna i hennes ställe skulle ej trott, att hon sjelf vore den rätta, att det då varit annorlunda, och att nu skulden fanns blott hos henne, som nu här var den orätta.
Omröstningen har utfallit med 69 Ja mot 50 Nej; hvadan Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 30. Den som bifaller Sammansatta Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att om tillverkning under en termin med mera än T\j öfverskjuter det belopp, hvarför anmälan skett, afgiften för hela öfverskotts-tillverkningen skall utgå med \ förhöjning utöfver hvad i 19 § finnes bestämdt, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej-, Vinner nej, kommer, i enlighet med Ridderskapet och Adelns mening, 22 § 1 mom. att erhålla följande lydelse: Skulle tillverkning under en termin öfverskjuta det belopp, hvarför anmälan skett, utgår afgiften för detta öfverskott med £ förhöjning utöfver hvad i 19 § finnes bestämdt. Som denna omröstning utfallit med 69 Ja mot 49 Nej, sedan en sedel blifvit kasserad, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll; Hvilket Förstärkta Utskottet får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 9 Juli 1860. Stockholm, tryckt hos N. Marcus, 1860. UiviUninysUt.iliöllcls Memorial A:o 31. t Af o SI. Alik. till Exp.-Utsk. den 24 Juli 18(50, kl. II é; m. Memoria/, angående verkställd omröstning, i anledning af Hil-sS t ändens skiljaktiga beslut, rörande tullbevillningen. Ofver följande af Bevillnings-Utskottet uti Memorialet N:o 28 föreslagna och af .samtliga Riks-Stånden gillade voterings-propositioner liar Förstärkta Bevillnings-Utskottet, jemlikt öl § Riksdags-Ordningen, anställt omröstning: I. Illlöisols-Éaä‘itl‘11: i:sta omröstningen: Den, som bifaller Utskottets af tre Stånd godkända förslag, att, Fläsk skall vara vid införsel tullfritt, röstar
Till följe häraf anser jag den klagan man spörjer och omtalar, möjligen innebära en eller alla af följande omständigheter. l-o. Att enskild spannemålshandel icke äger rum, samt att capital saknas för spanneinåls-producenter ellar förråds-innehafvaren att magaziners den spannemål, som icke kan afsättas till skäliga priser. 2:0. Att handtverk och Fabriker icke upptaga det öfverskott af spannemål, som genom ymnoga årsväxter kan uppstå. 3.0. Att låntagares gensträfvighet mer understödjes af Författningarne rörands lagsökning på pant af fast egendom, än på personer, Den 28 Februarii. 92I 4:0. Myntets vacklande värde. Alla dessa omständigheter verka åt sami ma led, nemligen till gpannemålspnsers öfverdrifna föränderlighet, deraf slösaktig consumtion och minskad arbetsdrift vid ena ytterligheten (vanpris) samt onödig »»annemälsimporfc vid andra ytterligheten (ötverdrifna priser.) Den enskilda spannemålshandeln bar upphördt till följe af Magazinslnnittningens verkan såsom handels-instätut, Inrättningen bör alitsa upplösas, äfven om man icke kände eller icke ville taga i betragtande de stora förluster sorn densamma i flera hänseenden tillfogat riket, j?.g åberopar Riksens Ständers Revisorers berättelser samt Friherre Björnstjerna» yttrande i Finänce-Comittéen. Men handlandens capital äro icke genast disponible i denna väg; säkra beräkningar förutsätta erfarenhet ; denna saknas och den enskilda handeln träder varsamt (d. v. s. i början i smått) in på en obanad stig. Spannemålsägaren bör alltså kunna belåna sitt lörråd; och häraf har jag fallit på följande motion: N-o 1. a. §• Emottaglndet, användandet och redovisandet af Kronans behållne spannemalsintrader öfverlemnas till StatsContoiret, tillika med nödig spannemåls-invciitarium och magazinsrum.
Konsistorii räkenskaper underskritvas af Notarien och Revisorerhe; Biskopshuset af Biskopen. En räknings äkthet lärer ej bero på underskriften, men huruvida den öfverensslämmer med bifogade verifikationer. Alt Biskopshuskassans medel skulle genom utlåning göras fruktbara, (aller sig så mycket svårare, som Konsistorium ofta icke katt få ut - — 372 lånta rle summor, som tillhöra de kassor, hvilka redan slå under Konsistorii vård, och del dessutom later synas afgjordt, att en kassa eller ett kapital, sorn är bestämdt för underhåll af ett embetshus, icke gerna kan utlånas, emedan en större eller mindre reparation å ett dylikt lius eller någon annan utgift, som för detsamma af innehafvaren ansågs nödvändig, skulle måhända ofta påkalla uppsägningar af större eiler mindre belopp af de utlånade medlen; — en åtgärd, sorn skulle medföra både besvär och tidspillan, och kanske vålla, att låntagaren, efter flera dylika uppsägningar, sjelf uppsade hela lånet till inbetalning; ock det torde blifva omöjligt sedermera att, under sådana omständigheter, få till afkastning någorstädes insätta ett kapital, hvilket möjligen, genom större eller mindre uppsägningar deraf, komme att minskas. Med undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, S tor mä k tig s te Allernådigste Konung? Eders Kongl. Maj:ts anderdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, A. BRUHN. David M. Hummel. S. Helander. D. W. Dunckel. Anders Godhe. B. Wadström. Niclas Beckman. Joh. Gust. Ek. N. Hagborg. G. T. Ljundgren. Götheborg den 2 Mars 1842. Ku - — 373 — Kuratorern.es feldtska Stipendieinrättningen iMidf-rd. Utlåtande, i anlednng af Revisorerne» Berättelse om granskningen af denna Inrättnings Räkenskaper, Stormaktigste Ållernädigste Konung?
Ständers LagUrstottS den i April iZlo afgifne Betänkande, angående Lagarnes urskiljande, förenkling och förbättring. högarnes och Författningars urskiljande, med afseende ä Regerings-Formens 57. och 89. § anser Utskottet wara ibland de swäraste problemer, emedan, dä Ciwil-Lagars full. komlighet och högsta syftemäl är, att jemte bestämmande och styddande af hwarje medborgares rättigheter, befordra enskild flit ochhushäll. ning samt deraf beroende allmän wälmäga, det härigenom blefwe wansteligt, att utstaka nägon gränts, hwarigenom de frän allmänna hushällnings-Lagar stola wara strlda; hwarförutan nägot afseende äfwen torde böra göras pä den nog allmänt rädande tanke, som skulle de för, fattningar, hwilkas ämnen icke influtit i 1754 ärs Lagbok, tilläfwentyrs med undantag af Kyrkooch Krigs-Lagar, kunna utan ätstilnad, bära namn af Oeconomiste. Och att blott ut. reda de allmänna grunderne för denna skilnad, dertill har Utskottet destomindre nu ägt tillfälle, som den egenteliga swärigheten just deri besiär; hälst sedan rätt bestämda kännemärken för bada vefta arter af Lagar äro fundne, tillämpningen deraf bör, utan nägot förutgän. get uppräknande, kunna wara gansta lätt wid hwarje förekommande särskild fräga. Dä frägoe upp - S64 Den 5 Qctober. uppstätt, om ett gifwit'mä! borde af detta, elser af Högloft. Oeconomie. och Beswärs.
Assessor — 4 d:o » 16,000 — 1 Assessor » 3,500 — 4 d:o » 14,000 — Härtill erfordras en tillökning i det nuvarande anslaget till hofrättens ledamöter af 7,500 R:dr. Då ännu tre Kanslister tillhöra denna hofrätts stat, framställes förbehåll om fortfarande rättighet för Kongl. Maj:t att vidtaga den jemkning i tjenstemännens lönebelopp och meddela de bestämmelser angående dispositionen af arfvoden till e. o. tjen stemän, som erfordras för att bereda nämnde kanslister deras tillständiga rätt. 6:o. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge: Efter enahanda grund, som i fråga om de öfriga hofrätternes ledamöter blifvit anförd, begär Kongl. Majit en förhöjning af 3,000 R:dr å anslaget till denna hofrätts ledamöter, hvilka derigenom skulle erhålla följande lönebelopp: 1 Hofrättsråd R:dr 5,000: — d:o Assessor d:o Assessor d:o Assessor d:o 15,000 1,600 1.500 4.000 4.000 3.500 3.500 Kongl. Maf.ts Nåd. Prop. N:o T, om Statsverket 1862. 15 7:o Anslaget till fångars vård och underhåll. I enlighet med Rikets Ständers vid sistlidne riksdag framställda anhållan att få vid; detta riksmöte emottaga fullständigt förslag till definitivt ordnande af Fångvårdsstyrelsen och den vid fängelserna anställda tjenstemannaoch bevakningspersonal samt till reglering af aflöningskostnaderna för hela denna förvaltning, har Kongl. Maj:t, efter det Fångvårdsstyrelsen genom den för detta embetsverk numera utfärdade instruktion kan anses vara till fullo organiserad och sedan länscellfängelserna i samtlige länen blifvit eller inom kort tid blifva fulländade, ansett en, såvidt ske kan, fullständig lönereglering såväl för Fångvårdsstyrelsen sorn för den vid fängelserna anställda betjening nu böra företagas.
PresteSt. i det hela på intet vis bar afhjelpt det onda, — för mig Annes ingen anledning att tillstyrka bifall dertill. Då jag besinnar att betänk. går ut på att gifva rättelser i 1827 års författning, och då dessa rättelser ej komma landet tillgodo, dels derföre att TJtsk. ej föreslagit riktiga rättelser, och dels derföre att Stånden ej behagat antaga Utsk:s förslag der det varit riktigt, Anner jag att ännu en annan våda skulle uppkomma genom detta förslag ifrån PresteSt., i händelse det antoges. Lagen har för ändamål att bestämma de villkor, som skola uppfyllas vid hemmansklyfningar och jordafsöndringar; skall då den omständigheten, att jorden tillhör kyrkor och pios usus, göra rubbning i lagen? — Jag frågar: är det försvarligt att begära något sådant? Jag anhåller om afslag å PresteSt:s inbjudning. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag vågar föreslå all denna fråga må blifva hvilande till dess att Utsk. hinner inkomma med sitt under händer hafvande jemkningsförslag i ärendet, och det så mycket mera, som vi nu, utan att känna de särskildta Ståndens beslut, skulle, genom alt bifalla dessa enskilda punkter af PresteSt:s inbjudning, möjligen löpa fara alt upprifva beslut, som redan hafva tre Stånds pluralitet och således begå en verklig olaglighet. Att nu företaga en ■ granskning af de särskildta Ståndens beslut och göra en analys deraf inom. Ståndet, torde vara så mycket mera öfverflödigt, som detta egentligen tillhör Utsk., och Utsk. dermed lärer vara sysselsatt. Jag begär derföre Hr Frih. Den 3 Mars f. m. o. Landtnäs propos. på att PresteStis inbjudning matte få hvila intilldess l)tsk:s jemknings-betänk. inkommit, och hoppas alt R. o. Ad. då afslår inbjudningen, i händelse II. o. Ad. så finner för godt. Jag tror mig åtminstone i vissa fall hafva anledn. dertill. Hr Rosenblad: Sedan jag nu läst PresteStis inbjudning, och finner att den rör R.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskaiken förklarade, att den utaf Friherre Anckarswärd anmälde anledning till anmärkning komme, enligt 2g § Riksdagsordningen, att till ConstitutionsUtskottet afgå. Friherre Cederström_, Jacob: Da jag icke ansett lämpligt, att genom en missbrukad tryckfrihet taga kännedom af yttranden från Riddarhuset, såsom i intet afseende påliteligt uppfattade, har jag icke förr än i dag kunnat inhemta någon verklig kunskap derom; men då denna discussion i anledning af dessa yttranden uppstått, hvartill jag ännu hade hoppats 8 dagars rådrum, för hvad jag deröfver ville anföra, och dervid inträffat, att Friherre Anckarswärd i dag uti sitt svar framkommit ir.ed några theser, som genast fordra ve - Den j8, Noverober f. m. 485 derlägguing, så måste jag nu yttra mig. Herr Friherren har ansett, att i Sverige den parlamentariska formen bordt komma till den utveckling, att inga öfveiläggningar om yttranden skulle afgifvas vid justeringen» Den värde Ledamoten har dervid förbisett de former, som äro uti Grundlagen föreskrifne, att Representanten är skyldig att ansvara efter lag för hvad han bryter emot fö res kr ilna former, och en dis-. cussion derom kan icke förr än vid justeringen uppstå. Herr Friherren har bland annat yttrat sig om 1809 års verklige Mäns handlingssätt och förhoppningar. Det var icke 1809 års verklige Män, som försökte att Rikets Ständer i förväg påtvinga Svenska folket en Grundlag; men det var 1809 års verklige Män, som hindrade detta och beredde Rikets Ständer tillfälle att gifva sig sjelfve den Grundlag vi nu äga. Jag har blott i förbigående velat nämna detta förhållande, som för Friherrens medvetande troligen ej är främmande, dag reserverer min rätt, att få framdeles ännu en gång yttra mig i detta ämne, då den rättigheten icke lärer kunna betagas mig, att, om jag finner Herr Friherren hafva åsidosatt formerna för yttranderätten, derföre ställa honom till lagligt ansvar. Hans Excellence Herr Grefve af Watterstedt:
Tillförordnade StatsSecreteraren ansåg således, i följe häraf frågan om Hemmanens upplåtelse till det om - 3t^ Stats-Utskottets nämnde behofvet endast bero derpå, huruvida det vore med gällande författningar öfverenstämmande. I detta afseende framställde sig för tillförordnade StatsSecreteraren genast den omständigheten, att då, efter rjrj §. i Regeringsformen och hvad R. St:r förklarat, Kungsgårdar ej få lemnäs i ersättning för skatterättsfordringar, kunde, efter tillförordnade StatsSecrelerarens tanka, på samma skäl ej härtill användas Kronans öfrige lägenheterj såsom nämnde §. i Regeringsformen vidare innehåller, och hvaribland Ädelfors* egendom, såsom för Kronans penningar inköpt och lika med Kungsgårdar och dertill hörande hemman, under Kronans fullkomliga egandeoch dispositionsrätt, ostridigt inbegripes, men alldeles icke Kronohemman, hvilka Kronan ej disponerar, Titan inneliafvas af åboerne , och om hvars förvaltning inga grunder , såsom om de förstnämnde, af R. St:r äro, efter det vidare stadgandet i samma §. föreskrifne. Också hafva R. St:r i deras andra underd. Skrifvelse, rörande Ädelforss egendom, yttrat, att med denria egendom borde, såsom om ledige Kronolägenheter stadgadt ar, förhållas, hvilket måste här innefatta detsamma, som R. St:r tillförene dermed förstått, eller hemmanens utarrendering på 3o år, såsom den åtgärd, Konung och Ständer, med anledning af RegeringsFormen, för dispositionen af alla Kungsgårdar och Kronans lägenheter föreskrifvit; hvadan således öfver en strid emellan detta R. Strrs beslut och det andra om hemmanens användbarhet till skatterätts-fordi ingars godtgörande sig företer. Tillförordnade StatsSecrete - \ Betänka n cl en, N:o ?.y5.
R:dr 80 öre, med fem procent ränta derå från den 1 Januari 1862; hvarjemte Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Majits nådiga framställning om beviljande af ett anslag för fortsättning af gradmätnings-rekognosceringen på Spetsbergen, för att under innevarande år utbetalas, på sätt af Kongl. Maj:t kan varda i nåder förordnadt, anvisat den härtill erforderliga summa, Tio tusen Ridr, att från Riksgälds kontoret utgå. § 154. För bestridande af kostnaden för Sveriges deltagande i utförande af en medel-europeisk gradmätning hafva Rikets Ständer på Riksgälds-kontoret anvisat det för sådant ändamål af Kongl. Majit äskade belopp af Tjugufem tusen R:dr, som alltså bör i vanlig ordning utbetalas. § 155. För fortsatt utgifvande af plancheverk öfver Svenska sigiller från medeltiden och öfver antiqvariska och historiska märkvärdigheter i Historiska Riksmuseum hafva Rikets Ständer beviljat det för detta ändamål af Kongl. Majit i nåder äskade anslag Sex tusen R:dr, att i mån af behof till vederbörande utbetalas. § 156. För inlösen af 50 exemplar utaf ett af Professoren G. Stephens till subskription anmäldt arbete under titel: ”The Old-northem ninie inscriptions of Scandinavia and England etc." hafva Rikets Ständer beviljat ett anslag för en gång af Två tusen Ridr. § 157. Med bifall till Kongl. Majits derom gjorda framställning, hafva Riket-s Stan der beviljat den af Kongl. Majit för inköp af en del utaf den Kammarherren m. m. G. D. Lorichs i lifstiden tillhöriga myntoch medaljsamling äskade summa af Sjutton tusen åttahundratretiotvå Ridr, att från Riksgälds-kontoret utbetalas. § 158. Till tryckningshjelp för utgifvande af en handbok i Svenska Pomologien med planchcr hafva Rikets Ständer beviljat ett anslag för en gång af Fyra tusen R:dr, att enligt Kongl. Majits nådiga disposition användas. § 159.
Prop. JM 1, om Statsverket 1856. 95 Instämmande i Kommerse-kollegii åsigt om behöfligheten af tillökning i de vid rikets navigationsskolor anställde lärares aflöning, hemställde Statsrådet i underdånighet, att Kongl. Maj:t, utan att vid detta tillfälle ingå i närmare pröfning angående de belopp, hvarmed de särskilde lärarnes aflöningar torde böra tillökas, endast behagade hos Rikets Ständer äska, att anslaget till »Undervisnings-anstalter för handel och sjöfart» måtte varda tillökt med ett ungefär emot 25 procent af bemälde lärares sammanlagda aflöningar svarande belopp af 4,500 R:dr Riksmynt, med rättighet för Kongl. Maj:t att dermed verkställa den förändrade reglering af lönerne för desse lärare, som Kongl. Maj:t kunde finna af behofvet påkallad; hvarjemte Statsrådet tillstyrkte att, såsom tillökning i Götheborgs navigationsskolas årsanslag till instruments, kartors, böckers och möblers underhåll och förökande samt till reparationer, ved, ljus, städning m. m., likaledes å nämnde titel måtte begäras en tillökning af 450 R:dr Riksmynt. 1 sammanhang härmed och som Kongl. Maj:t under den 28 sistlidne Maj, vid då skedd underdånig föredragning af Direktionens för skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona redogörelse för de derstädes aflagda examina, m. m., funnit angeläget, att enär nämnde institut ansetts fullkomligt motsvara det dermed afsedda ändamål, detsamma fortfarande finge tillgodonjuta det nu från Riksgälds-kontoret utgående årliga anslag af 5,000 R:dr Riksmynt, hemställde Statsrådet i underdånighet, att nådig framställning härom måtte på vanligt sätt till Rikets Ständer allåtas. F) Undervisnings-anstalter för samt befrämjande i allmänhet af bergsbruket.
Slockholm den 28 April 1848. sos. Ank. till Exp.-Utsk. den 29 April, kl. half 6 e. m. Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers åren i8f5 och 1847 församlade Revisorers Berättelser, angående granskningen af de under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställde fonder och medel. (Rgs. Afd.) Efter att hafva genomgått dessa, från trycket utgifna och bland Riksståndens ledamöter utdelade, berättelser, jemte bemäldte Kollegii deröfver inBih. till R. St. Vrot. 1847 & 1848 , 4 Sami. 1 Afd. 2 Rand. 2 Haft. 2 10 Stats-Utslas Utlåtande, N:o 161. fordrade underdåniga utlåtanden, får Stats-utskottet, till följd af erhållna remisser, nu meddela de ytterligare upplysningar och yttranden, hvartill Utskottet funnit de i samma berättelser förekommande anmärkningar och öfriga framställningar föranleda. 1:0 Angående (let Nyköpings bruksoch faktoribolag beviljade förlagslån. (i845 års Revisionsberättelse sid. 10—11.) Såsom tillägg till hvad revisorerne rörande detta lån upplyst, nemligen : att ej mindre den ena löftesmannen för detsamma, handelshuset 11. J. Oldenburg et comp., än låntagaren, förenämnde bruksoch faktoribolag, till borgenärers förnöjande aflrädt sina tillgångar; alt Grosshandlaren J. G. Schwan ikläd t sig den handelshuset O d nburg et comp. förut åliggande horgensansvarighet: samt att lånets indrifning berodde på handläggning i laga ordning, har Utskottet, med hänsigt till lånesummans storlek och den invecklade rättegång, som uppstått angående ansvangheten för bemäldte bolags skulder, ansett sig böra meddela följande underrättelser om förhållandet med ifrågavarande lån.
Denna §. blef likväl upphäfven år 1819, genom Kongl. Förordningen af den 3i Augusti, och andra bestämningar på lösdrifvare i stället gifne.— Enligt Tjenstehjonsstadga!! var hvar och'en lösdrifvare, som icke hade bestämdt näringsfång eller laga årstjenst. Yår nu Regerande Nådige Konung var den förste, som erkände lielgden af de medfödda rättigheter, hvarje fri man bör äga, och som satte författningen i öfverensstämmelse med 16 §. af vår nuvarande Grundlag. Jag hemställer då, om det är skäl att återföra oss till i8o5 års envåldsbud? Föreställom oss en missväxt eller en stockning i handeln, som gör att jordägarne, skeppsredarne och fabriksidkarne icke kunna sysselsätta så mycket folk som förut; då skulle denna massa af tjenstlösa menniskor nöd vändigt blifva transporterad till correctionshusen, oaktadt de intet ondt gjort, eller behöfde någonting annat till sin bergning, än endast rättigheten att fritt få på ärligt sätt använda sin omtanka och sina krafter. Jag hoppas att den Konung, som år 1819 insåg bebofvet af rättelse i vår Ekonomiska lagstiftning, och erkände helgden af 16 §. RegeringsFormen, skall neka sin sanction till det beslut Rikets Ständer nu äro i begrepp att fatta. Herr Rosenqvist j Fredrik Leonhard, förenade sig med Herr Cederschjöld. Herr v. Hartmansdorff: Jag anhåller att 3o Den 20 Januarii f. ra. Mott få uppläsa en del af förevarande Punkt för dem, som icke hafva det första Betänkandet till hands. Den föreslagne redactionen lyder: Att alla de personer, hvilka enligt 1 Art. 1 §. i iSo5 års LegoSladga , jemförd med 2 i Kongl. Förordningen den 3i Augusti 181g, äro såsom lösdrifvare att anse etc. Deraf lärer Ridderskapet och Adeln finna, att den öfverdrifna stränghet, hvarföre man beskyller i8o5 års Stadga, är mildrad genom 1819 års Författning. Herr Cederschjöld: