Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag för min del ansåg båda dessa förslag endast såsom palliativer och att man dermed icke kunde hoppas uträtta någonting särdeles. Ty vill man uträtta något, mäste man angripa det onda från roten. Hvad beträffar den så mycket omordade prestbristen, tror jag icke att någon sådan finnes, åtminstone icke då (let är fråga om kandidater till pastorater. Detta härleder sig derifrån att en stor mängd personer, som förut haft helt andra sysselsättningar, på gamla dagar vända sig till prestembetet för att få ett godt gäll. Vill man ■derföre förekomma prestbristen, vore det ett lämpligt och radikalt medel att borttaga den extra befordriugsrätten. Orsaken till att personer, som alls icke hafva med själavården att göra, ega en sådan befordringsrätt, ligger långt tillbaka. Dä vetenskapernas idkande ännu icke hade någon fart, sökte man på lagstiftningsväg upmuntra dertill genom att gifva lärdomen befordringsrätt inom kyrkan. Detta kunde gå an, då den egentliga lärdomen hvälfde sig kring theologie!); men sedan dess hafva tiderna väsendtligen förändrat sig; nu studerar man en mängd ämnen, sorn antingen alldeles icke, eller blott ytterst ringa beröra theologie!), och vetenskapen står nu på den punkt, att den alldeles icke behöfver upmuntras genom pastorater. Religionen är för menniska!) det högsta; men huru öfverensstämmer vår lagstiftning med denna åsigt? Om man ville proklamera en lag, hvarigenom den, som gjort tjenst såsom militär i vissa år, skulle vinna befordran som domare, så skulle man tvifvelsutan finna en sådan lag orimlig. Men att den, som gjort matematiken till sitt hufvudstudium, eller som slagit sig på naturvetenskaperna, språken eller dylikt, har rätt till befordran inom kyrkan, det anser man vara i sin ordning. Jag för min del katt icke undgå att yrka återremiss på detta Betänk, med anhållan, att Utsk:t ville taga i betraktande de anm:r, jag här framställt. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Jag föreställde mig i sanning icke, att det skulle blifva mitt åliggande att upträda till försvar för detta Betänk., mot hvilket ingen inom lJtsk:t reserverat sig.
Lagerbjelkes förslag blifver förkastadt, alla återstående förslag i ämnet äfven måtte anses i och med detsamma hafva förfallit, på det icke ytterligare voteringar må kunna ifrågasättas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., som i anledn. häraf förklarade sig anse R. o. Ad. icke sakna rättighet att till behörig pröfning upptaga sådane i ämnet framställde förslag, som icke stodo i strid med redan fattade beslut, fästade derjemte uppmärksamhet derpå, att af de i denna fråga afgifne förslag numera endast återstod Hr Lagerhjelms, som vore nära öfverensstämmande med Gr. Lagerbjelkes, och, derest det i någon punkt vore derifrån af9 H. 72 570 Den IS A pril e. m. vikande, icke, i följd af afslag å Gr. Lagerbjelkes förslag, behöfde förfalla. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voter.propos.: Den sorn vill, att, i fråga om del i Const.Utsk:s meni. N:o 35 framställda förslag om tillägg i 87 § Reg.F. och 33 § Riksd.- Ordn., till Const.Utsk., såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke, hänvises, att det ändamål, som genom detta förslag bort åsyftas, bäst vinnes om förslaget bygges på följande grunder: ”a) att beslutande rätten förblifver hos R.
Utskottens inbjudning för gemensam pröfning af målet, anfört, hurusom, inom Jemtland, DistrictJVIagasin under senare.;åren blifvit inrättade, hvilka, emot ränta af fyra kappar på tunnan, vid inträffande missväxter, utlåna spanmål, genom hvilken åtgärd man åsyftat att tillhandahålla de mindre handlande en tillgång på säd, och förebygga den, under sådarje förhållanden, vanliga och tryckande stegringen af spanmåls-prisen; utan att likväl det ändamål man sålunda åsyftat, vunnits, enär District-Magasinens tillgångar knappast fyllt behofvet till utsäde, och någon återstod till lifsuppehälle således ej varit att påräkna. För att göra ifrågavarande Magasins-inrättningar, hvilkas tillgångar nu nog mycket anlitas, för landet så gagneliga, sora mot deras ändamål kunde svara, har Motionairen ansett det vara nödvändigt att framkalla enskilde spanmåls-fondev tili täflan, eiler snarare till understöd för ile inrättade låne-anstalterne, med lika rättigheter i afseende på ränleheräkning, elier till'.fyra kappar på tunnan årligen, hvilken beräkningsgrund, ehuru deri torde synas öfverdrifven, ärbilligoch lämplig i afseende på långifvare, för ilen kostnad, omsorg och eftersyn, sorn förvarandet af ett större parti spanmål medförer,— och, i afseende på låntagare, för den lätthet hvarmed räntan i spanmål under ett bättre år kan åstadkommas, i stället för att under dyr tid köpa för contant; hvadan och då capital i orten saknas, Motionairen föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja en mot behofvet svarande penriingesumma, att i låneväg emot lindrig ränta Bil*. till IL St.
Böcher, bos Ridderskapet och Adeln: att, i likhet med hvad Tull-Comiteen föreslagit, på Svenska tryckte Böcker må vara från införselsafgiften fria; — i Borgare-Ståndet, likaledes att tullfrihet bör ega runi; — och hos Bonde-Ståndet, att förbud bör stadgas mot införsel af utomlands gjorda eftertryck af Svenska Författares skrifter. Bönor, trädgårds i Bonde-Ståndet: att dessa böra fortfarande draga den i gällande taxa dem åsatle tull af 4o sk. W. Cacao, hos Ridderskapet och Adeln: att, då priset derå utrikes vore lägre än å Calle, tullen borde sänkas; och inom Borgare-Ståndet, hvarest denna vara ansetts böra draga 3 sk. införselstull, i stället för föreslagne 4 sk. Caffe, bos Ridderskapet och Adeln: att införselsafgiften å denna, numera en nödvändighetsvara blifna, artikel måtte bibehållas vid 3 sk., bland annat afven af den anledning att den i Norrige blifvit nedsatt till detta belopp; — i Pre ste-Ståndet, hvarest yrkats, att tullen borde nedsättas dels till 3 sk., dels lill 2 sk. %; — hos Borgare-Ståndet, att inforselstullen må bi Bih, till R, St, Prot. 1840, 5 Sami, 1 AJd, 21 Haft, 3 18 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N\o 30. behållas vid 3 sL TE, helst den i Norrige är bestämd till delta belopp, men att, om ändring anses nödig, sådan snarare hör ske medelst nedsättning till 2, än höjning till 4 sk. TE; samt i Bonde-Ståndet, att, då Caffe numera öfvergått till en nödvändighetsvara, den ej bort med högre tull beläggas; -— att den, till undvikande af försnillning, måtte bibehållas vid hvad nu är stadgadt; samt slutligen att denna vara, såsom ett surrogat för Bränvin, borde få införas mot 2 sk. tull, i stället för den till 4 sk. TE af Utskottet föreslagna.
Beslut om personers insättande till undergående af arbetsoch corrections straff icke kan blifva utan väsendtlig nytta genom den skyndsammare kännedom, Justitie-Ombudsmannen såmedelst vinner om hvad vid Uagskipningen i denne del tillgöres i de fall, då bernälte personer med besluten låta sig nöja, men å den andra sidan icke inser behofvet af sådan utsändning, då Beslutet dräges under Kongl. Majus Nådigste skärskådande och pröfning, eller detsamma rörer någon persons dömande till Krigstjenst, i afseende hvarå de skäl böra efter Utskottets förmed Lag-Utskottets Bt länk anden'. 5H nantie blifva pallande, som i det förra Betan-/ ltandef äro andragne. Jemte anmälan deraf, att de Ledamöter uti Utskottet) som vid aJgifvandet utaf nyssberörde Betänkande varit af en derifrån skiljaktig tanka, tillkännagifva, det de jemväl nu dervid förblifva, varder detta till Riksens Höglofl. Si änders ytterligare pröfning vördsamt understäldt. Riksens Höglojl. Stcinders Lag Utskotts Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottet:. Betänkande öfver Herr Grefve fohan Henning Gyllenborgs Förslag att Konungens Befallnisgsh öfvande må blifva pligtige att till fustitice.Cancella i 1 e 11 och fust i ce-Ombudsmannen insända ett Exemplar af de Kungörelser, som af dem utfärdas; att deras obestämda rättighet till Länens Innevånares kallande till sammankomster och till munte lige förhör må inskränkas; och att med utmätning af debiterad afgift må innehållas då jäf emot behörigheten af hufvet väckes. H os Höglofl. Ridderskapet oell.
Wid jenmförelfe emellan Utskottets nänvarande förslag och dest förra betänkande, sinner man de först wid denna Riksdag af Utskottet förestagna ändringar wara följande: i.o Stadgandet i i § 4 mom. oM Utgifwares af periodiska skrifter skyldighet, att anmäla sig hos Ho Cantzleren. 2:0 Det i i Z 6 »tomför boktryckare förestcigne answar, lika med försalkaren, om namn, sedeln sinnes mi chalia or>gtig upgift eller författaren nian laga förfall frän swaromäl ureblifwer. 3:0 Fö-, Den 26 Imm. 78- z:o Föreffrifttn ir § 8 mom. att wid börja» af rättegången om en under alak stälo skrift, namnsedeln skal! brytas. 4:0 Dek i z § 4 mom. om kungörandet af Handlingar som böra hemlige hallas, efter orden: böle han derför, föreflagne tillagg af orden: ek» ler mera efter hrottets beskaffenhet 5:0 Den i z § 12 mom. föreflagne tillägg? ning om kroppsstraff Åläggande. 6:0 Den wid 4 § 4 mom. för Hof-Cantjleren föreflagne rättighet akt pliktfälla en boktryckare för uragtlatande af hwad tryckfrihetslagen i af, seende pä skrifters tryckande honom ålägger. 7:0 Uteslutandet i 4 Z 5 mom af ordet: endast 8:0 Stadgandet i 4 § 8 mom. om Hof-Cantzlerens rätt inställa utgifwandet af dagblad och pe, riodiska skrifter och utgifwarens beröfwande af tryckfrihetens begagnande för framtiden. 9:0 den i 4 § 12 mom. föreflagne utsträckning till g § 5 mom. af Hof-Cantjlerens rätt till qwarstads läggande ä utrikes ifrän inkommande och pä främmande sprak författad skrift. Nu har jag bewist hwad jag sagt. Jag will nu rigta Ridderffapets och Adelns upmärkfamhet pä den föreflagne tryckfriheks-förordningen såsom lag betracktad.
Ofverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., i anledn. af llr Cedersclijölds yrkande, fästade uppmärksamheten derpå, all förevar, ärende utgjorde en slatsregleringsfräga och således mäste behandlas enl. 69 § Reg.F , samt alt följaktligen endast å bifall eller återremiss af Utsk:s utlät, propos. kunde framställas. Hr Gr. o. Landtm:s sedermera först lill bifall och sedan till återremiss af StatsUlsk:s ifrägavar. utlåt. N:o 41 framställde propos:r besvarades med ja och nej; hvarefter Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, att den sednare propos:n blifvit besvarad med öfvervägande ja. Hr von Troil, Emil, begärde votering. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer om icke Hr Gr. o. Landtm, skulle täckas framställa propos. till Ståndet alt åtskiljas efter slutad votering. Tiden är så långt framskriden, att det icke torde vara lämpligt att företaga något vidare till öfverläggning. 1 anledn. häraf tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm., att från SlatsUtsk. hade inkommit några ntlåt:n, som borde anmälas lill bordläggning, men att han, sedan detta skett, ämnat framställa propos. lill R. o. Ad:s åtskiljande. Upplästes till justering och godkändes följande voteringspropos. : Den som bifaller S(atsUtsk:s utlåt. N:o 41 voterar Ja: den det ej vill, voterar Nej; Vinner nej; kommer förenämnde utlåt, att, på grund af deremot gjorde anmärkmr, återremitteras. Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 61. Den 23 Februari e. m. 703 Anmältcs och lades pä bordet nedannämnde frän StatsUtsk. inkomne utlålin och mern.: Nio fi8, i anleda, af K. M:s nåd. skrifvelse i fråga om förre lands-kamereraren, kammarrätts-rådet G.
Alla medborgare i Staten borde derföre ega rättighet att få förena sig i grupper för utgifvande af skuldsedlar, som i låneväg afkasta ränta till skuldsedels-utgifva ren, nemligen tryckta eller graverade sedlar; men då följden deraf, förutsatt, att sådana föreningar vore i verkligheten möjliga i så vidsträckt omfattning, skulle blifva den, att icke alla sådana grupper eller bolag för skuldsedel-utgifning blefve i proportionerlig mån anlitade, helst tillgången på dylika sedlar blefve vida större än behofvet deraf, så borde, för beredande af billighet och rättvisa, samtlige medborgarne förena sig uti ett enda bolag eller ett bolag för hela Staten; men då organisationen af ett sådant tänkbart bolag icke är möjligt att i sjelfva verket tillvägabringa och då i allt fall hvarje bolagsdelegares vinst af bolaget, i följd af missförhållandet emellan tillgången och behofvet, sannolikt ej blefve större än bolagsmannens indirekta vinst, när Staten besörjer sådana skuldsedlars utgifvande, så följer deraf att det är Staten, som, i alla medborgarnes intresse, bör taga sådan inrättning om hand, desto hellre som Staten derigenom lättare kan undgå att nödgas hos utländningen skuldsätta sig för sådana stora lån, hvilka tryckande hvila på industrien och de skattdragande; derest nemligen anordningen sker med nödigt förutseende och med sådana iakttagelser, att sjelfva grunden derför alltid må ega tillräcklig fasthet; allt, under förutsättning, att landets, för dess eget behof öfverflödiga, tillgångar i alla slags kapitalers afkastning uppväga myckenheten af de behof, för hvilka främmande länders kapitalafkastning måste anlitas. Ehuru, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
I^1gj:t inliomne rg^^orter ool, kgmstgllnin^gr, clels ulre8gn8e kelrofvens un^ekä^enket, ^els ooli ntvisunclo cle förluster för 8tutsverket, som Fenom grketenLS gfkrott mäste u^^kommg, volut i Käcler lästu KongZ. »KrZ/veZLe, lV/0 §9. 29 8tat8-IIt8kottet8 Uppmärli8amliet vic! angelägenketen att, i kvad af Iltkdiottet lie,oi-, ät an8lag8ki agan8 keredands lemna den fort8li^ndznde åtgärd, i,varigenom de angikna olägenketerna oek lorlu8terne, 85 val lör 8taten, 80m för cle vid K^ggnad8-köretagen anställde personer, mä, i det möjligaste, var,la förminskade. Kongl.
Genom sin folkskollärarinneafdelning och seminariebarnaskolan har hon slagit en brygga från den högre flickskolan till folkskolan, genom latinskolan till universiteten, under det folkhögskolan är upptagen i själf va skolan. Det finnes säkerligen få människor, som så väl som fröken Zahle lyckats i alla sina företag. Hon lyckades, icke därför att hon bade den turen att börja sin skola, just när en skola af den arten behöfdes; det fanns j u andra kvinnor i Danmark, som började skolor vid ungefär samma tid som h o n; hvarför blef ingen af dem en fröken Zahle? N e j, hon lyckades därför att hon aldrig ett ögonblick under sin långa pedagogiska verksamhet svek sin ungdoms höga ideal, men ständigt sökte förverkliga dem genom de yppersta lärarekrafter. Hon lyckades därför, att hon insatte hela sin själs energi i sitt arbete, offrade allt för att följa sin kallelse och aldrig afsåg egoistiska syften. Hon lyckades därför, att hon alltid följde med tidsutvecklingen. Hon ställde sig icke förnämt afvisande gent emot nya tankar och kraf, lika litet som hon någonsin blef en tidsandans slaf. Med en fast otrolig utvecklingsbarhet upptog hon det bästa i de nya strömningarna och lefvandegjorde det efter att hafva påtryckt det sin mäktiga personlighets prägel. Därigenom kom hon att behärska själfva tiden. Men hon lyckades förnämligast därigenom, att hon efter sin store Mästares exempel sökte lefva, som hon lärde, och ständigt gick till sitt arbete under bön och Herrans åkallan. Giidsfruktan och fosterlandssinne spåra vi som de röda trådarna genom hela hennes verksamhet. De igenfinnas i den lilla vers, som inristad på en silfverplåt inmurades i den ståtliga, i hygieniskt afseende mönstergilla byggnad, till hvilken hon 1877 flyttade sina fräjdade vidtförgrenade skolor: Her bygge vi, men ej paa Sand, vor Grundsten Krist skal være; næst ham: paa Jord vort Fædreland er det vi höjest ære. Og lad saa alt, hvad stort og skjont og sandt kan trives, voxe kjönt med yndigt skjulte Kræfter.
Tor trodde länge, att Loke var hederlig och pålitlig, ty denne var ju Odens ungdomsvän och upptagen af honom i Asgard. Tor var, som de andre gudarne, road af Lokes infall och upptåg, och tog honom stundom med sig på sina utfärder. Men sedan Tor blifvit några gånger grundligt lurad af Loke, förlorade han allt förtroende för honom och tålde honom illa. 3) Balder, en ljusgud, »solskifvans mäktige främjare», hvars uppgift i världsordningen var att å sin häst eller sitt luftskepp Ringhorne vara en skyddsvakt för Sol och Måne på deras färder öfver himmelen. Balder är son af Oden och Frigg. Han är den mäst högvuxne bland asarne och den ojämförligt skönaste af alla gudar. Balder älskade icke kriget; han sörjde öfver, att det någonsin uppkommit. Det oaktadt var han aldrig sen att draga vapen mot den ohjälpliga ondskan. Så skön han är, så god och ädelsinnad är han äfven. Därför vardt han lofvad och älskad af alla väsen, som äro i stånd att fatta tillgifvenhet för hvad som är hjärtegodt och rent. Försonlig mot sina fiender och böjd att förlåta, var han världens fredsstiftare och milde domare. Dömde han strängt, då stod det med den dömdes sak så illa, att domen icke kunde jämkas eller förmildras. Människorna hafva uppkallat de hvitaste blommor efter honom, emedan de i dessas hvithet trott sig finna något, som liknade Balders pannas glans. Han blef gift med måndisen Nanna, dotter af månguden Nöckve (»skeppsegaren»), och hade med henne sonen Forsete. Had, en vacker yngling, till lynnet obetänksam, häftig, lättrörd, lättförledd, lidelsefull och med stormande känslor. Hans uppförande berodde af det inflytande, hvarunder han kom. En tid lät han sig leda af Balder och gjorde sig då förtjent af allas loford; därefter lät han leda sig af Gullveig och Loke och begick då gärningar, som han djupt ångrat. Had var rikt begåfvad och en stor idrottsman.
Det samfälta Jnterestet kan ej existera utan genom en. lika rättighet för alla, att obehindradt och i mon af insigt antvända fine krafter till »vinnande af utkomst eller förkofran, icke heller kan utan denna rättighet nägon sann och liflig känsla för Samhället upptändas hos dest Medlemmar. Ett demonstratift bewisande af deste pästäenden lärer icke numera »vara erforderligt, sedan den allj männa rösten gifwit tillkänna, att en full öfwer! tygelse om deras sanning hyses af mängden bland ! Sweriges Inbyggare. Nti sjelsiva Riks-Ständen 626 Expeditioner till Riks-Ständen. har ock redan frägan om rättigheters jcmnande Medborgare emellan wnnnit äseende. Det är egentligen blott sättet och medlen att minna detta ändamal, som der marit skärskädade ur olika synpuncter. Sweriges Lagstiftande magt utgöres af Konungen och Folket gemensamme. Folkets talan fores sedan urminnes tider af Medborgare, delade i Glassér, dels genom häfd, dels genom ur denna häfd uppkomne privilegier. — Genom bestämda privilegiers tillwarelse hafwa Ständs-Corporationerne blifmit besästade pa ett sätt, att de, oaktadt en i langliga tider förd klagan, hittills icke kunnat upphäfwas. Annu ingen gäng hafma Folkets Ombud sammanmarit utan att de känt, om än icke alltid erkänt, olägenheterna af denna deraS sönderdeluing. Allt det osammanhängande som röjts i den allmänna magtens företag, de täta fkakningar mara häfder omförmäla, allt detta har warit en följd af Standsinrättninge». Men det egentliga ursprunget igenfinnes uti interehenas daning genom privilegier, ty dä sjelfwa Folket marit af skiljaktiga intereycn, hafwa ock deh Representanter mast wara det, och de twistigheter, som synts äga werklighet endast wid Riksdagarne, hafwa icke annat warit än utbrotten af en ständigt underhallen strid. Ur privilegiernes upphäfwande skall således den första möjligheten till en förening uppsta.
Bevilln.Utsk. kan icke eller förstärkas för att votera härom, emedan frågan ej är hvarken om bevillningens belopp eller densammas fördelning. Skall något Utsk. förstärkas, synes det vara Ekon.Utsk.; men nu finnes ingen förstärkning för detta Utsk. och valet dertill skulle endast fördröja riksdagen; och i alla fall äro meningarne så delade, att jag förutser flere timmars debatter, innan man skall förena sig i frågan om hvilket Utsk., som skall slita frågan. När dertill kommer att jag för min del visserligen icke inom detta rum tillhört deras antal, som tillstyrkt antagande af höga tullbestämmelser, men jag icke kan undgå att finna det vara ganska orätt att, på samma gång man hetriider det proh i bi t i v a tullsystemets hana, vilja betaga den controllerande myndigheten all möjlig lätthet att efterse att vissa orimliga, men dock gifna föreskrifter efterlefvas, så kan jag icke annat än antaga Utskins inbjudning. Frih. Cederström, Jacob: Hvad först angår det Utsk., sorn för denna fråga kan komma att förstärkas, i händelse R. o. Ad. vidblefve sitt beslut, så lärer det vara klar sak, att det icke kan lili Bevilln.Utsk., emedan detta Utsk. icke förstärkes, ulan då blir det förstärkt SlalsUtsk., sorn skall behandla frågan, men den angar icke beviiln.medel. Icke eller kan det vara Ekon.Utsk., som skulle försl är kas, af det enkla skäl, att författningen icke är af ekonomisk natur och skall som önskningsmål behandlas, ulan skall densamma absolut, efter 87 § Reg.F., som lagstiftningsfråga behandlas och vinna Konungens sanclion, emedan den rörer medborgares rätt.
Banco-Ulskottets uppmärksamhet, på det att för framtiden bestämd föreskrift må kunna meddelas angående val af Revisorer och Sup - Berättelse af Banco-Fullmägtige. 7 pleanter vid Revisionen af Låue-Contorens Räkenskaper och förvaltning för den händelse, att de Revisorer och Suppleanter, hvilka varda utsedde i och för sådane Revisions-förrättningar, skulle desse uppdrag sig afsäga, eller med döden afgå. Efter det Rikets Ständer vid sisth Riksdag beslutat, att, för framtida uppsiglen och controllen vid Götha Canals vidmagthållande, Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoret borde gemensamt utse och välja, ej mindre ett Ombud, som hade att, i egenskap af Ledamot, å Statsverkets och Bankens vägnar, uti Götha Canal-Direclion deltaga, än ock ett Ombud vid de årliga Revisionerne af Canal-Verkets Räkenskaper, och Rikets Ständer detta deras Beslut, uti skrifvelse af den 3o April i835, hos Kongl.
2 AllmBesa).- och Ekon-UIsko t tets Utlåtande , N:o my. denna åsigt icke kan hemfas något stöd för den nu ifrågavarande brooch quai-afgiftens bibehållande, då den blifvit påbjuden, icke för godtgörelse af någon sådan kostnad, utan för att bereda tillgång för en nödig befunnen löne-tiliöknäng för Stockholms stads tjenstemän och således för ett ändamål, som Utskottet tror vara främmande för åfgiftens rätta bestämmelse. Det uti Utskottets Betänkande åberopade förslag och utlåtande af serskilde Corn mil terade, hvarpå Kongl. Majrts Nådiga Förordnande om afgiften är grundadt, visar val, att en brist i lillgångarne för den föreslagne löneförhöjningen vore att förutse, men deraf kari för ingen del inhemtas, att en sådan brist vöre alt härleda derifrån, att förut påbjudne afgifter för handel och sjöfart icke motsvara hvad som påkostas till beqvämlighet för denna trafik, ulan tvärtom föranleder utredningen att, i denna del, inkorasterne ganska betydligt öfverstigit kostnaderne. —- Om förhållandet skulle vara annorlunda, än det sålunda visar sig, hvilket, enligt hvad Utskottet förut anmält, icke med säkerhet kan bedömas efter de sumariska uppgifterne uti förslaget öfver Drätselverkets ställning, då inkomster och utgifter af olika slag, till en del äro i ett sammanhang upptagne, lärer dock en närmare undersökning derom icke kunna komma ifråga annorlunda, än efter serskildt ansökning om förändrade bestämmelser rörande afgifternes beräkning, med uteslutande afseende å behofvet för underhåll af broar och quaier, hvaremot nu, då afgiften tillkommit ulan all beräkning af ett sådant behof, Utskottet anser detta förhållande utgöra en giltig anledning att den må upphöra; hvarföre Utskottet får vidblifva sitt i detta ämne, genom Betänkandet N:o 8i, afgifna förslag. Stockholm den 3o November i84<>.