Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är icke längre möjligt att, med den personal som bestods år 1824» bestrida ärendena, hvarom man lätt öfvertygas, då man ser, att t. ex. dess cancelli utgöres af endast secreteraren, 1 notarie och 2:ne cancellister, i ett embetsverk, som står i ständig beröring med alla civila och militära myndigheter i Riket, saint påminner sig att Stats-cont:s göromål i allmänhet äro af den natur, att icke kunna uppskjutas, då de röra penningar och utgifter, som oftast fordra ögonblicklig expedition, och som icke kan fördröjas, utan att skäliga missnöjen hos allmänheten och öfriga embetsverken skola uppkomma. Dessutom synes det icke vara väl beräknadt att låta Rikets förnämsta penningeverk sakna nödiga medel för sin verksamhet, och detta så mycket mindre, som man af detta verk företrädesvis fordrar och bör fordra yttersta noggrannhet i förening med drift och skyndsamhet. Jag begär på dessa skäl återremiss, samt att Utsk. åtminstone må till nästa riksdag tillstyrka uppförandet såsom affvoden af de å stat begärda lönebeloppen. Hr af Dalsl röna, Gustaf Jacob: Samma skäl, som den siste värde talaren anfört såsom ursägt för det han uppläst ett anförande rör:de ett ämne, som redan förevarit, vågar äfven jag vördsamt anföra, då jag nu går att yttra några ord i afseende på de anslag, som, af K. M. blifvit begärda för Stats-contoret. Den siste värde talaren har anfört åtskilliga väl grtinG H. ' 22 i;o Den 5 Maj f. m. dadé skäl, och derigenom förekommit mig. Jag vill blott, i afseende pä ärendenas mängd i Stats-cont., tillägga, att dessa blifvit ökade sedan indelta armeens lönereglering år 1833, då sådana ärenden, som egentligen äro militära, så ökade göromålen, att .Stats-cont. blef föranlåtet att åtskilja de civila och militära och öfverlemna de militära ärendenas föredragning ät en särskild person, hvilken måste dertill förordnas, utan att någon lön för honom finnes att tillgå.
Jag har aldrig beslridt nyttan, utan nödvändigheten af de klassiska språken; Och hvad jag egentligen klandrat, är dels det förtidiga studiet af Latinet, innan ännu andra, mera vigtiga kunskaper blifvit inhemtade; dels ock sammanförandet af ett för stort antal läroämnen; af hvilket förhållande er. ytlighet är att förvänta, utom det trassel, som upstår genom den lemtiade valfriheten i fråga, om undervisningsämnena. Att likväl icke de klassiska språkens studium är ett oundgängligt vilkor för utbildandet af skaldeförmågan, torde äfven Hr Prinzensköld medgifva, när han erinrar om en af verldens största skalder, hvilken troligen aldrig hört nämnas Athéns eller Boms namn. Det är icke anledn. förmoda, att hvarken Ossian eller Eddans författare kände de klassiska språken. Hvad särskildt angår Latinska språket, så träffar det sig icke bättre, än att sjelfva skaldekonstens fader derom icke ägde eller kunde äga någon kännedom. Homerus Den 17 Oktober. har sådant oaktadt bibehållit sitt anseende, och icke kunnat fördunklas af de Romerske poeterne. Lika litet som Virgilius kunnat bortskymma Homerus, har Horatius kunnat öfverträffa Anachreon eller Pindarus. En af anleduingarne till Grekernes förträfflighet, torde kunna sökas deri, att deras bildning och åskådningssätt var rent nationel. De ltomerske förlattarne blelvo alltid mer eller mindre imitatörer. En värd talare har sagt, att de exempel, jag i mitt förra yttrande omnämnde, voro snillen, och att de äfven utan studiet af de klassiska språken ändock brutit sig fram till deras föresätta mål. Med all aktning för de ledamöter af R. o. Ad., hvilka genomgått Carlberg, tror jag likväl, att ingen vill påstå det de samtlige äro snillen, men de visa sig fullkomligt jemförliga med oss, hvilka fått den klassiska bildningen. Jag för min del vill icke på något sätt göra en del af dem lörsta rummet stridigt.
Det förefaller mig äfven kunna hända, alt om än ett Cons(.Utsk:s förslag vore bygdi på grunder; som kunde vinna alla Ståndens, eller åtminstone Irenne eller tvenne Stånds godkännande, men, enligt hvad Hr von Hartmansdorff föreslagit, detsamma icke finge godkännas med förändringar, sä skulle i de flesta fall, antingen två Stånd komma att stanna emot Iva, eller ett emot tre, emedan del ofta inträffar, att man linner tillämpningen af en grundsats så falsk, eller åtminstone så stridande mot sina egna åsigter, alt man hellre förkastar förslaget och väntar till en annan riksdag, än man godkänner detsamma, fastän Den 5 April e. in. 109 bygdt på en princip, den man gillar. Exempel derå konna företes i mängd, och i liasl ber jag endast att få fästa uppmärksamheten på ett enda, som kan hänföras lill tilldragelserne vid innevarande riksdag. Då representationsfrågan sista gången förevar ventilerades äfven det af de s. k. Reformvännerne utarbetade förslaget, bygdt derpå, att representationen skulle fördelas i 2:ne kamrar, men alt den ena, eller äldre, skulle utses af den yngre. Det fordras, mine Hrr, endast eli sådant stadgande för att ett förslag kan blifva förkastadt, hvilket man eljest skulle vilja erkänna som godt, ty jag för min del, och många med mig gilla visserligen, att representationen är fördelad på 2:ne kamrar; men kan ej denna fördelning ske på annat sätt, än att den öfre eller äldre kammaren skall utses af den yngre, så nödgas jag förkasta ett sådant förslag, då jag ej har annat val, än att antingen godkänna eller underkänna, d. v. s. då jag ej får antaga ett förslag med vissa förändringar. Jag är öfvertygad, att del af mig nu citerade förslaget af de sig så kallande Reformvännerne dessutom innefattar en mängd andra stadganden, som till sin princip kunna vara rikliga, men hvilka i tillämpningen befinnas vara så stridande mot en eller annan ledamots åsigler, alt, fastän många af deruti uttalade åsigter gillas, man dock linner sig nödsakad afslå förslaget, emedan grundsatserne blifvit falskt tillämpade.
Genom detta förklarande, anser sig Utskottet jemväl hafva besvarat de speciela anmärkningar och förslag lill förändringar i Tull-Taxan, som Herr Hjerta, i öfverensstämmelse med ofvannämnde grunder, framställt, i alla de fall der Utskottet icke funnit sig kunna deråt lemna afseende. Derjemte har Utskottet genom dess Ordförande fått emottaga en utaf Herr aj Billbergh aflemnad promemoria, innefattande anmärkningar vid förslaget till Tull-Taxa. Att serskildt besvara alla dessa anmärkningar, hvilka, ehuru ofta endast åsyftande smärre redactions-förändringar, stundom blott utbyte af ett ord mot ett annat, likväl omfatta en stor mängd af de i Tull-Taxan befintlige rubriker, har Utskottet ansett skola blifva alltför vidlyftigt, samt trott sig derföre här kunna på en gång förklara, det Utskottet, på sätt af det följande inhemtas, endast å några få af berörde anmärkningar funnit skäl fästa afseende, helst ofta inga motiv för de äskade förändringarne blifvit anförde, som kunnat lemna Utskottet någon ledning för ett förändradt omdöme. De anmärkningar, som för öfrigt blifvit gjorde emot den tullbestämmelse Utskottet för serskilde varuartiklar föreslagit, och hvilka Utskottet nu går att besvara, hafva varit följande, nemligen vid Ambra: af Herr Cederschjöld, att den föreslagna införsel-tullen af 10 procent vore för hög; men då Herr Cederschjöld hvarken anfort något annat skäl för sin anmärkning, än alt varan vore lätt lurendrägad, eller uppgifvit det tullbelopp, sorn han ansett lämpligt, har Utskottet ej funnit anledning att å anmärkningen fästa något afseende. Apotlieksvaror: af Botvid Jonsson från östergöthlands Län, att Utskottet nedsatt utförsel-tullen å sådane varor just då dödligheten mest härjar i vårt land.
Detta återstår oss således att besluta om, och i sådant fall borde det beta: 5o ombud för R. o. Ad., 5o för PresteSt., 5o för BorgareSt. o. s. v. Afgörandet af den nu nämnda frågan skulle då komma att tillhöra 4 §:n, der det heter: ”Intet Stånd och ingen valkrets må välja riksdagsmän utom sina egna medlemmar. ” I stället skulle contra-propos. lyda: ”Intet Stånd och ingen valkrets må till yngre kammaren välja utom sina egna medlemmar.” På det sättet kunde en sak i sender komma att afgöras. Den 3 frågan, som ligger i denna §, är den, att alla Ståndens personal skulle vara lika uti riksförsamlingen. Det är också en tanke, som är mycket omtvistad. Här framställdes uti sista plenum åtskilliga ideer, hvilka genom votering blefvo afslagna, nemi. att man skulle rätta proportionen af iedamöterne inom classerna efter förhållandet 180g och icke efter det nuvarande. Äfven detta är en tanke, som torde förtjena en preliminär öfverläggning. Den 4 frågan, icke utan vigt i detta ämne, ligger uti ordalydelsen: ”Till någotdera af förenämnda Stånd icke hörande ståndspersoner.” Derigenom är sagdt, att ståndspersonsclassen blott skulle få en negativ definition. Ståndsperson vore den, som icke hör till annat Stånd. En sådan negativ definition är bland det aldramenligaste uti en lag, hvars hela karakter bör vara positiv. Jemför jag denna redaction med ordalydelsen i 12 §:n nng:de ståndspersoner, så finner jag på sednare stället följande mening. ”Ståndspersonerne välja sina ombud lika som R. o. Ad.,” det vill säga per capita. För öfrigt inhemtar man icke något mer om dessa ståndspersoner, än att de komma att få en cancellidirection. Hufvudkarakteren refererar sig således till nyssnämnda negativa definition. Till hvilketdera Ståndet hörer då backstuguhjonet, och till hvilket hörer den lägre embetsmannen ?
Öfver-ståthållarens framställning, att det ifrågasatta anslaget matte begäras att utgå såsom förslags-anslag, torde densamma ej kunna bifallas, enärsådane anslag, — oundgängliga då ett behof måste utan afseende på kostnaden fyllas, -— icke äro lika lämpliga, då, såsom här är förhållandet, tiden för inventariernas uppköp, äfvensom deras mängd, i någon mån kan lämpas elter tillgång och gällande priser. De för hospitals-inrättningen nödige årliga utgifter äro af General-direktören beräknade till 45,000 Riksdaler under följande särskilda rubriker, nemligen: Koiiyl. Maj:ls Nöd. Proposition X:o 92. 7 Allöningar' Utspisning • ' Inventariers underhåll Medikamenter Eldningsoch Ivsningsämnen . Egendomens underhåll samt utgifter för trädgårdar och landtbruket 1,675. I afseende på atlönings-staten är af General-direktören föreslaget, att alla tjenstemännen, vaktmästaren, trädgårdsmästaren, föreståndcrskan för tvätten med sina pigor samt portvakten skulle erhålla fri hostad, ved och ljus; all öfrig betjening, jemte dessa förmåner, kost inom inrättningen, nemligen förestånderskap förqvinnoafdelningen, uppsyningsmannen och kokerskan al första klassens, den öfriga lägre betjeningen lika kost med hjonen af andra klassen. Då biträdande Läkaren ville sig deraf begagna, skulle han ega att pä inrättningens bekostnad deltaga i mallidorne vid Irsta klassens bord. Öfver-Ståthållare-embetet, som i öfriga delar godkänt General-direktörens förslag, har deremot beräknat: hvarigenom uppkommer en tillökning i det hela af 21,500 Rrdr, så att, enligt ÖfverStåthållarc-embetets förslag, inrättningens årliga utgifter skulle belöpa sig till 66,500 Riksdaler Riksmynt.
Hvad de tvenne förslnämde slagen angår, hvilka bildas af behållna inkomster vid ecklesiastikoch läraresysslor, hvilka, genom tvist eller af andr a skäl, öfver den lagliga tillträdesliden stå lediga, af ständiga vederlag under extra nådår samt af ett års behållna inkomster efter sådana ecklesiastike tjenstemän, som dö eller afgå utan att efterlemna enka eller barn , hvilka lagligen kunna få nådår; så uppburos kaduk medlen, före år 1820, af Notai ien, emot ett arfvode af 6 procent, och i början af 1111 gällande Skolordnings tillämpning, begagnade Konsistoiium, till uppbörden af båda dessa slags medel, de vid de lediga lägenheterna ti Iföl ordnade vikar ier, emot föi höjd aflöning. Oftast uppkom rno häraf förluster, då inkomsterna icke motsvarade aflöningen. — En annan utväg med större kontroll måste derföre vidtagas, och Konsistorium fann lämpligast, att, med stöd af sin vunna erfarenhet, anförtro upphöiden, emot lön a ar fvodet af 6 procent, åt Notarien, som både ar nät mare under K orr sist o r i i inseende och i alla händelser måste med uppbörden hafva mångfaldig befattning, ej blott genom en vidlyftig skriftvexling, till inhämtande af nödiga upplysningar om boställenas beskaffenhet och deras ordtntliga utarrenderande, utan äfven genom skyndsamt påkallade lagsökningar för restantier, förskotler till vikariernes resor och underhåll, inkomsternas fördelning emellan vederbörande kassa och efterträdaren, verificerade uppgifter på inkomsternas belopp, och härpå grundad redovisning inför Konsistorium. För allt detta besvär och dermed förenad kostnad är del bär uppburna arfvodet af 6 procent icke högt, och bar, i medeltal för åtta år, ej uppgått till högre belopp, än omkring ?4 R^r för året.
Att beträffande Eric Svenssons yttrande angående åtskillige missbruk, som skola blifvit begångne vid Magazinet i dess Hemort, Riksens Ständer ej kunde dermed, såsom innefattande ett beifrande af möjligen begångne Tjenstefel, sig befatta, samt att rörande det gjorda yrkandet att bestämda Reglementen och föreskrifter för MagazinsUppbÖrdsmännen måtte varda utfärdade; denna fråga ägde oskiljaktigt sammanhang med den blifvande Instructionen för allmänna Magazinslnrättningen, hvarföre StatsUlskottet ansett den icke böra eller kunna från ämnet i hela dess vidd, till serskild utarbetning företagas. 2:0 I anledning af Herr J. U. 'Winbergs till Vällofl. BorgareStåndet ingifne Memorial, om Låne-rättighet i ManufacturDisconten för Skepps - byggerierne eller Skepps-Varfsägare, deruti Utskottet på anförde skäl ansett sig, 644 ®en 24 Februarii. så vidt denna fråga tillhörde Riksens Ständers bedömmande, icke kunna tillsyrka bifall å Herr Winbergs berörde Motion. Dock bär en Ledamot i StatsUtskottet, Herr BruksPatronen Ekelund, enligt bifogadt ProtocollsUtdrag af ofvannämnde dag, ifrån delta beslut varit af olika tanka, samt ansett Skepps-byggerierne vara af den vigt för Staten att de förtjente något allmänt understöd, hvilket efter Herr Ekelunds tanka borde meddelas genom ManufactuvDisconten. 3:o Öfver Majoren Friherre Fredric Hjertås Motion om ytterligare bidrag af Medel, för Södertelje Canallnrättnings fullbordande; deruti "Utskottet, beträffade den till dess yttrande hörande fråga, om fortfarande till nästa Riksdag af det förut beviljade bidrag af 5 proCents årlig ränta på ActieCapitalet; ansett sig på upptagne grunder böra tillstyrka, att Riksens Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna, om icke omförmälte bidrag af StatsVerkets
Majit efter omständigheterna fördelas, hafva Rikets Ständer af Departemenls-chefens betänkande inhemta!, alt med nu äskade anslag afses uppförande vid Carlskrona å skäret Godnatt af ett lill reddens beherrskande nödvändigt fästningsverk, vid Marstrand af eli strandverk å Fredriksborg och vid Waxholm af fästningsverk antingen å Qjndön eller Tallholmen; att den årliga kostnaden, enligt de af Chefen för Ingeniör-korpsen uppgjorda kalkyler, iir beräknad för förstnämnda befästning, alt utföras på tre Ar, till 80,050 R:dr; lör del nya eller norra strandverket vid Carlsten, alt likaledes uppföras på Ire år, lill 61,900 R:dr, med tillägg af en påräknad tillgång utaf 52.500 R.dr, sorn förmodades af förut anvisade medel öfverblifva efter det södra strandverkets snara fullbordande, samt för ofvannämnda fästningsverk vid Waxholm, ämnadt alt utföras på sex år, till 90,000 R:dr, eller tillsammans 231,950 R.dr årligen ; men att, ehuru liden för dessa befästnings-arbetens utförande härigenom förlängdes, större anslags-summa ansetts icke böra nu äskas äu 144,000 R:dr för dem samfäldt, eller för tre år 432,000 R:dr. Hvad först angår frågan om anslag för uppförande af ett slrandverk vid Carlstens fästning, torde vid det förhållande, alt sjelfva hulVud-värnet är färdigt, delta byggnadsarbete icke vara så angeläget, ali medel dertill behöfva för denna slatsreglerings-period anvisas, utan bör, enligt Rikets Ständers lanke, i första rummet tillses, att de anslag, som för de vigligarc fäslningarue erfordras, må kunna lill fullo beviljas. Rikets Ständer hafva derföre ansett sig nu icke höra anvisa några medel för ifrågakomna befästnings-arbele vid Carlsten samt tillika beslutat, ali hvad al förut anslagne tillgångar kail återstå, sedan det södra strandverket blifvit fullbordad!, skall till stals-verket indragas.
S. D. Afslogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, den 18 dennes, på bordet lagda Betänkanden: N:o 75, i anledning af väckt motion om inrättande af Sparbanker mera allmänt än hitintills. N:o 76, i anledning af väckt fråga om ändring af 12 §. uti Kongl. Patent-Förordningen den 13 December 1834. N:o 78, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Majrls Nådiga Tåg-Ordning. S. D. Vid föredragning af Kongl. Maj:ts denna dag ankomne Nådiga Propositioner till Rdtets Ständer af den 6 dennes: Prot. Utclr. d. 25 Juli 1840. l:o angående upphörande af Konungens tvänne röster i Högsta Domstolen; och 2:o angående uppliäfvande af hvad nu stadgadt är om lag-förklaringars utfärdande af Högsta Domstolen, uppdrog Ridderskapet och Adeln, jemlikt 81 §. Regerings-Formen, åt Constitutions-Ulskottet, att till Rikets Ständer afgifva Utlåtanden öfver dessa Nådiga Propositioner. S. D. Di fö 11 os Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, den 18 dennes på hordet lagda Betänkanden: N:o 74, i anledning af väckt motion om utfärdande af köpings-privilegier för Trelleborgs by. N:o 77, i anledning af väckt motion om uppförande af en brygga vid Blockhus-uddes tullstation. N:o 79, i anledning af väckt motion om stationerande af en Läkare i Wrigstad af Westra härad och Jönköpings Län. S. D. Lades till handlingarne Banco-Utskottets den 18 dennes på bordet lagda memorial: N:o 48, i anledning af ett Riks-Stånds återremiss å Utskottets Utlåtande N.o 11.
För min del har jag likväl icke funnit en enda puukt i Utslcts Betänkande innefatta något direkt sådant klander mot Fullmäktiges åtgärder, som motiverar att låta i décharge-meningen inflyta det evasiva och tvetydiga ordet »i allmänhet». Jag yrkar således fortfarande dess utstrykande. Frih. Tersmeden: Jag beklagar, att Hr Dalman ej haft tillfälle, att här tillstädesvara, då det var fråga om vexelhandel före och efter krisen; då hade det för Hr Dalman varit lämpligaste tiden att framkomma med sina reflexioner, nu återigen är det icke fråga om annat, än Fullmäktiges décharge. Som BankoUtsk:t vid flera förefallande frågor funnit skäl, att i mer eller mindre mån klandra Fullmäktiges åtgärder, såsom i hvad rörer sedeltillverkningen, vexelköpen före krisen och de protesterade vexlarnes införande i den metalliska kassan, men dessa åtgärder ej varit af beskaffenhet att böra leda till någon direkt anmärkning mot Fullmäktige, så har Utsk:t funnit det öfverenstämmande med rättvisa och billighet att föreslå décharge-meningen i de ordalag, hvari den blifvit framställd, nemi.: »att Utsk:t funnit F^ullmäktiges örvaltning af Bankoverket under den tid, som är i fråga och hvar - 118 Ben 11 Januari e. in - under serdeles brydsamma financiela förhållanden in,träffat, hafva £ allmänhet vittnat om nit och omtanka* och Utsk:t anser sig således* utan afseende å de anmärkningar, som här ofvan förekommit, böra vördsamt tillstyrka, att Fullmäktige måtte meddelas full décharge för de från den 15 Oktober 185 0 till och med den 15 Oktober 185 9 vidtagna beslut och åtgärder..» Utsk:t har således tillstyrkt full decharge, fastän Utsk:t varit nödsakadt att inflika ordet »i allmänhet», till följe af de ofvan antydda anmärkningarne. Det hair för öfrigt af en talare blifvit anmärkt, att vid en föregående, riksdag Fullmäktiges decharge blifvit föreslagen i vida strängare ordalag.
Men refoï.~zzens ve] - kan ii~skriinker sig hiinned till det visserligen erliäni~ansvärda, att ett ringa fåtal 1z: vinilobarii - i allmänhet ett sextiotal om Bret - räddas från ett allt för $idigt iiilcastande i äktenskapet, under det de sociala verlr~iinga~ne af den nya lagen iiro nästan oinärkiiga, e11.er rättare sagdt inga alls. Under sådana förh &amp; llanden hterstix clct endast att iiugg r a m t aktgifva. p&amp; den nya,] .agens vei; kningar, s&amp;daiia de franiträda i deii svenska befolkiiingsstatistikeii, och att för öfrigt genom. fortsatta rön bearbeta. frBgan. och 11åll.a intresset vaket, till desa nästa, steg kan tagas med allin&amp;iii.ia meningeiis stöcl .. Ty ntan iletta stöd skiille i * eformeri simt visa si.g s&amp; godt soin värdelös och silart följas af ett bal&amp;g, db de, som icke blifvit iipplysta om dess föriitsättningar, rimligtvis icke k ~ i ~ m väntas a i1ar.i se nhgot alinnk än ett ingrepp i den persoiiliga friheten. 0111 det n u vei ' liligeii 5 i ~ sa, e.ller om det blott förefaller att si % vara, seclaii en al.l.n~än.nnre ~itbredcl upplgsniiig v a d d ocl~ ii&amp;i: t en starkare känsla af inäi~i-iislioviirdet och af ilet f~.riietli: an.cle i tt slafva föi: en Iiin, som icke sviuai: inot det:. ntförda arbetet, - nog af, aldrig tillförelie i nza.nskligheteiis historia Ilar den j iiirillikda lönelagens tryck synts sk~friiktansvärclt som i v&amp;re dagar.
Jag hade trott, att någon an - Den 9 Jnlii e, ra. rian garanti för återbetalningen, än denna BancoOrdning, ej behöfls. Då nu 72 §. RegeringsFortnen är tydlig, har man ändock, sagt, att man hade större garanti af en Civil-lag. Jag frågar, hvad större garanti man vill hafva, än Grundlagen, sorn åberopar BancoOrdningen, hvarest åter står, att af Bankens medel, endast vinsten får disponeras, då ej återbetalnings-skyldighet är gifven. I öfrigt fordras tre Stånds beslut med Konungens sanction för att göra ändring i BancoOrdningen, så väl som i Civil-lagen. Om BancoUtskottet ansett en Civil-lag angående Banken yara nödvändigt hade BancoUtskottet, som enligt Riksdagsordningen har rättighet att väcka Motioner angående Banken, blott behöft begära sammanträde med Lagutskottet, och BancoUtskottet hade alldeles icke behöft inberätta till Stånden, huru det önskar hafva denna Civil-lag. Hvad åter beträffar Grundlagsförändring, så anhåller jag få uppläsa 81 den lyder sålunda: "Denna Regeringsform samt Rikets öfrige Grundlagar kunna "icke ändras eller upphäfvas, utan genom. "Konungens och alla RiksStåndens sammanstämmande beslut. Ej må frågor derom ”uti Ståndens plena väckas > utan anmälas ”de hos Rikets Ständers vid hvarje Riksdag "valde ConstitutionsUtskott/’ Hvad hafva vi då att skaffa med underrättelsen, det BancoUlskottet ansett en Grundlags-förändring behöflig. Må Utskottet eller någon dess 184 Den 9 Ju lii e. m. Ledamot ingå dermed till ConstitutionsUtskottet; det är den enda lagliga vägen. Jag anhåller om återremiss af Utlåtandet. Herr Cederschjöld., Pehr Gustaf: Några Ledamöter hafva påstått, att ingen ändring behöfves i 72 §. RegringsFormen, emedan Ständerna ej hafva rätt att disponera annat än Bankens behållna vinst. Erfarenheten vederlägger tillräckligen detta.