Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ar det frågan om sanningens svärd, så förmår mig bringen menniska att sticka det i skidan; är det åter frågan om det verldsliga svärdet, så är det icke min hand, som håller detsamma, och jag tror, att Hr Ribbing skall förgäfves vända sig till den verldsliga öfverheten, som är satt att vaka öfver ordningen i samhället med ett dylikt råd. Ogerna begagnar jag bibelspråk hos B. o. Ad.; jag straffades redan vid förra Riksdagen af Gr. Liljencrants, som då yttrade, att här icke vore rummet att använda sådana, emedan bibelspråk gerna böra ses i sitt sammanhang med andra. Jag har härutinnan icke är.drat öfvertygelse. Men då Gr. Liljencrants likväl begagnat bibelspråk emot mig och lösryckt det ur sitt sammanhang, så ber jag att få visa vådan af ett dylikt förfarande, dervid lofvande att aldrig mer använda sådana språk inom detta hus, ehuru jag icke viii lofva att icke lägga dem till grund för hvad jag här kan komma att hädanefter yttra. Vi känna alla en gammal berättelse, som gått i arf från man till man och som visserligen icke är vacker, men hvilken jag dock vill uprepa, såsom bevis på min sats att bibelspråk aldrig böra lösryckas utur sitt sammanhang eller efter behag sammanställas. Det var nemi. en, som påstod att han med Skriftens ord kunde bevisa en annan, att det var hans pligt att hänga sig, ty det stod på ett ställe: Judas gick och hängde sig! och på ett annat: Gack du och gör sammaledes. Mig förefaller ett sådant användande af bibeln såsom hån och förakt, dertill ingen borde göra sig skyldig, aldraminst den, som säger sig nitälska för sanningen. Detta exempel är nog, för att visa huru, när man sålunda rycker bibelspråk ur sitt sammanhang, man kommer till dylika absurda slutsatser. Frih. Creutz har ansett det förvånande, att jag framkommit med min motion. Jag skulle snarare vilja säga, att det varit förvånande, i fall jag icke hade framkommit dermed. Under de år, som jag stått i spetsen för en af Sveriges största församlingar, har jag nödgats följa den andliga verksamhet, som derinom företett sig, och jag har dervid sett både den ljusa och den mörka sidan af denna verksamhet.
Det är nemligen orimligt, att på fredsfot hafva en så talrik Aimée, då den blott bör vara en stam för conscriptionsmanskapet. Till dess en sådan åtgärd blifvit vidtagen, bestrider jag all löneti 11- ökning, helst folket ej kan bära ökade skatter. Herr Franc Sparre Bengt Erland'. Jag Önskade visserligen en högre löneti 11- ökning för Ingenieui Corpsen, än Utskottet föreslagit; men då den är enlig med Kongl. Ma j:ts Proposition, anser jag det icke vara mig tillständigt att begära mera, lielst tillgå n g a in e äro knappa. Deremot kan jag alldeles icke medgifva någon nedsättning i de löner för denna Corps, som Utskottets förslag innefattar, och hvilka ej äro högre än motsvarande graders inom Artilleriet. Ej eller kan någon minskning i IngenieurCorpsens personal äga rum; den är ingalunda större, än den behöfves. Jag an - Den i Octo ber f. m. 35 håller derföre om Herr Grefvens och LandtMarskalkens Proposition till bifall å Utskottets förslag i denna punkt. Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall af 4-'de punkten. Ropades Ja. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik, anmälte till Protocollet siri Reservation emot Ridderskapets och Adelns beslut. 5 Punkten. ÖfverCommendantsExpeditionen i Stockholm. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard'. Jag har för mine anmärkningar mot Utskottets förra Betänkande i detta ämne anfört skäl, som Utskottet i det sednare Utlåtandet icke ens sökt vederlägga; och då den, som tiger, måste anses samtycka, så stå mine anmärkningar fast; i följd hvaraf jag yrkar afslag å denna punkt. Friherre af Nordin, Carl Johan: Då Utskottet endast tillstyrkt det anslag för ÖfverCommendants-Expeditionen i Stockholm, som Kongl. Maj:t föreslagit i enlighet med hvad för detta ändamål de sednare åren åtgått; så önskar jag bifall lill Utskottets hemställan i denna del.
De röstande, som till en och samma bänk höra, träde inom; sk rank et-, när deras bänknummer uppropas, och hvar och en framlägge, vid upprop af dess namn , sin valeller voteringssedel på det pappersark, som hålles af ordföranden. § 34. Sedan voteringseller val-uppropet är slutadt, öppnas sedlarne af ordföranden, samt granskas af honom och de ledamöter, som vid bordet sitta, hvarvid desse sednare föra särskildta prot., hvilka, efter fulländad omröstning, collationeras. Derefter upprättas ett omröstningseller val-prot., hvilket underskrifves af ordföranden och ledamöterna vid bordet samt genast uppläses. Hvilket dock till H. R. o. Ad:s egen pröfning öfverlemnas. Stockholm den 7 Juli 1S40. På RiddarhusUtskottets vagnar: . S. A. Sandels. W. F. Dalman. Hörsamt Memoria 1. Vid pröfning af Ridd.Utskts mern, i anledn. af Ridd.- directionens riksd.berättelse har H. R. o. Ad. behagat till Utsk. återremittera g §:n litt. G., hvarigenom Utsk. föreslagit det tillägg till reglementet för närings-stipendierna, att elen sökande, som genom vederbörligt betyg styrker sig hafva vid något närings-institut här i Sverige förvärfva! tillräcklig underbyggnad alt, för den vettenskapliga utbildningen i det näringsyrke, hvaråt hanegnat sig, eller inhemtande af fullkomligare arbetsmetoder deri, kunna med fördel besöka främmande länders läroanstalter eller verkstäder, må, efter Ridd.- directionens pröfning af härvid förekommande förhållanden, jemväl få sitt stipendium utom Riket begagna.
Som hvilar på skölden, tillbeden och säll, Förbyter i Tempe De Nordiska fjell. Gläd dig, Euterpe! sjung, Terpsichore! Kransen håll färdig, du Gratiers tropp! Han, som förbrödrade Gylfe och Nore, Och stod som folkslagens hämnare opp, Han kröner sitt lopp, Den Milde och Store, Som Snillets, Talangens och Konsternas hopp. Så fordom Skalden sjöng, hur Snillets Fabelgud Från Pythons nederlag, från vapenbragders under, Gick, älskansvärd och ljuf, att glömma, några stunder, Olympens prakt och glorians skrud, Vid näktergalars spel och herdepipors ljud, I fridens och Arkadiens lunder. Segraren helsar fredliga dalen, Till våra toner sitt öra han böjt. Skalle basunen Klinge cymbalen! Spele den lekande flöjt Och utan flärd och utan tvång, Likt brödrafolkens sammanhang, Förene sig vår jubelsång Med lyrans sträng och harpans klang! Furste, omkring hvars lagrade hår Eken sig flätar med väna oliven! Uppå din segervana klinga skrifven Hvad vigtig del af verldens öden står! Men i ditt hjerta panten är gifven För blomstring och frid och lycksaliga år Åt oss, som bygga och bo I det fria, urgamla Manhem. O! när din friska, tredubbla krans Kröner den grånade, vördade Hjelten, Som skådar, säll, från polens haf till Belten, En kämpaslägt förtjust att vara Hans: Skalla i glädje bergen och fälten, Och solen går fram i en skönare glans För oss, som bygga och bo I det trygga, eniga Manhem. Gladare ljud, än vapnenas dån, Du i vårt tacksamma fröjderop röner. För samma gärd af våra söners söner Hvart Nordiskt bröst är borgen åt din Son. Länge, men länge må våra böner Behålla Dig qvar, o Du Himmelens lån! Bland oss, som bygga och bo I det höga, härliga Manhem. Du, som hvälfver jordens öden! Du, som lifvet eller döden Åt dess folk beskär!
Lag, äfvensom den rätt, Rikets Ständer och Svenska Folket ega, att snart få hugna sig deraf; men Kongl, Majit känner lika lifligt, huru stor försig® tighet en sådan förändring erfordrar, Oak® tadt alla bemödanden, uteblifva dock aldrig misstag, hvilka kunna och böra rättas, genom allt ytterligare fortsatta granskningar; peli hyser Kongl, Majit den öfvertygelse, att en Nation är vida bättre belåten med ett långsamt och öfvervägdt, än med ett förhastadt antagande af den Lag, som skall bestämma hennes framtida rättsförhållanden, Kongl. Maj.Is Nådiga Berått. Med bifall till Kongl. Maj:ts vid sista Riksdag gjorda framställning, öfverlemnade Rikets Ständer då till Kongl. Maj:t att vidtaga åtgärder, för att i Hufvudstaden organisera en större Corrections-anstalt för vanartige och sysslolösa personer, hvarigenom den förut i Wadstena befintliga Arbetshusinrättning, såsom i flera afseenden icke motsvarande det med dess anläggning åsyftade ändamål, kunde komma att upphöra; hvarjemte Rikets' Ständer anmälte, att, i händelse den af f. d. Magazins-Directionen förut disponerade egendomen, Tanto Bränneri, kunde användas till en slik inrättning, densamma vore ledig att dertill disponeras. Sedan Kongl. Maj:t funnit nödigt förordna en serskild Styrelse för fängelserna och arbetsinrättningarna i Riket, och denna Styrelse, efter anställd undersökning å stället, Förklarat Tanto Bränneri, på åtskilliga grunder, icke, utan de största svårigheter, kunna till Corrections-inrättning användas; har Kongl. Majrt, vid granskning af de flera förslag, som blifvit uppgjorda, och med noggrann omsorg att förena största besparing i utgifterna med största ändamålsenlighet i afseende på säkerhet i fångbevakningen, samt möjlighet att bereda fångarnes förbättring för framtiden, ansett lämpligast förordna, att det förut å Långholmen befintliga, och till vanartiga qvinspersoner förvarande an - 4 a Kongl. Maj ds Nådiga Berätt.
Borgare - Ständet anser äfwen den tilläggning nödig, at dä man betjenar sig af Fullmögtig, bör Hufwudman sjelf haswa underffriswit den förteckning harr ä jn tilgäng eller förmögenhet ingifwa later. Wid ro. §. fär Preste - Ståndet anmärka, at de CapeLans-Boställen, som ej hafwa mer an zo tunilvr Spannmäl, böra under de i 2 g. §. omförmalda undantag innebegripas, samt at wid upffattningen af Egendomars wärdén, Lagfarten wäl mä kunna tjena til uplysning, men ingalunda böra tågås lil borine. Bonde - Ståndet har ock wid denna §. anfelt sig böra tillägga alla lViiliLairo-Boställen wid Adel^fanau och andra Regementen, sa at ej någon Jordegendom fran upstaktning undantages. Wid ig. H. hafwa Riksens Stander fästat sin upmärksamhet Ivid LlasilliLationen af BrukscgenLoinarna. Ridderstapet och Adeln anser denna LlasMcation böra helt och hältet försvinna, och Lsivcrlemnas TaxeringSmännen at efter wanliga grunder wärderingen förrätta. — Preste - Ständet tror sig endast böra göra den tilläggning, at framför hwarje wärderingssumma bör ordet mindst utsättas. — Borgare-Ständet får endast wid det, som i denna §. stadgas, göra den anmärkning, at i anseende til uyskaltningen af de Hemman, som lyda under Jernbruk, iakttages at Lesia Hemmans stozar, sir wida de cmwändsS til kolfångst för Bru - ke^, frän Hemmanens wärde aflkiljaS och deruti icke beräknas. Bonde - Ständet äter häller för sin del före, at Bruk och Bergsmans-Egendomar, hwarifrän hytledelar äro oskiljaktiga, böra af Upskattuings-committeen wärderas ester deras Ma lage och förmåner.
127, tillåta vi oss här meddela följande utdrag: » Ockrandet på den kvinliga fåfängan har ledt till ett mod, som är på samma gång löjligt och upprö- rande. Det är modet att smycka fruntimmershattar och kläder med kropparne af döda fåglar. England och Frankrike införde under ett enda år 1,600,000 uppstoppade fåglar, och under sista » säsorjgen » belöpte sig denna import ensamt för Frankrike till en million kolibri. Snart skola hela provinser, åt hvilka dessa underbara varelser lånat sitt paradisiska behag, vara ödelagda. Det är ett försyndande mot naturen, detta förintande af dess skönaste mästerverk för tillfredsställandet af dåraktig fåfäDga, liksom det är ett försyndande mot de känslor, som för människan och i synnerhet för kvinnan borde vara de heligaste, nämligen medlidande och förbarmande. De marter, hvilka millioner och åter millioner arma varelser måste lida för den kvinliga fåfängans skull, äro så gräsliga, att de skulle synas otroliga, om man icke hade så många högt ansedde mäns vittnesbörd därom. Det är en känd sak, att fåglarne fångas med vid trädgrenarne fastade snaror och därpå hoptals lefvande flås, på det att fjädrarna icke skola förlora något af sin färgprakt. Med vedervilja måste hvai-je finkänslig kvinna vända sig bort från ett mod, som väl stämmer öfverens med indianernas barbariska smak, men som borde vara omöjligt hos ett folk, som vill räkna sig till kulturfolken. » Om nu begagnandet af uppstoppade fåglar såsom prydnader å damernas toaletter lyckligtvis icke är så allmänt i Norden, som det enligt ofvanstående uppgifter synes vara i England och Frankrike, måste vi dock till vår blygsel erkänna, att denna modegalenskap äfven funnit väg till oss; och att under det vi begära skydd för våra kära flyttfåglar, de efterlängtade budbärarne af vårens ankomst, vi på sätt och vis göra oss medskyldiga i deras förföljande och dödande, i det att vi, sedan de i södern dödats och vederbörligen preparerats, uppköpa och begagna dem såsom prydnader i olika former.
Majit i Nåder gillat den afUtfostrings-Committéen föreslagne Planen N:o ^ att efter hand och med någre af tillförordnade Stats-Keredningen i underdånighet uppgifna förändringar i tiligångarne för regleringen, sättas i verkställighet, har Stats-Utskottet ansett dess yttrande böra härtill inskränkas, och får alltså Utskottet i korthet upptaga hvad sålunda för dess åtgärd ligger till grund. Såsom Handlingärne innehålla har Committéen, med iagttagande deraf, att Eönerne vid Gymnasier och Skolor måga genom förminskning å sine ställen och tillökning å andre, efterhand bringas till likhet i allmänhet för Eärare af samma grader samt en nödig förbättring , särdeles för de ringare Eönade , befordras , uppgjort förslaget samt dervid funnit, utöfver nu varande Anslag till Gymnasieoch Skole-Staternes aflöningar, erforderlige 3,680 T:r 4 ktpr.' hvarförutan skulle å nyo bestås ilmo till inköp af Böcker, Chartor, Skrifmaterialier, rn. m. åt meddellöse Gymnasister och Skolepiltar årligen 400 a:do till Erneritorum Eoner . utom vanliga Tertial och Caduc-medlen. 600 — —: 91Ö Stats-Vtskottets Betänkanden. 3‘tio till Byggnads Fonder för Gymnasiioch Skolehus 4:0 till undervisning i Natural-Historien å 10 Tunnor för hvarje Gymnasium 400 110 S:r 5,190 T.r 4 k:pr. Härtill påräknades såsom ^tillgäng följande; ilmo Af indragne Vi" singsö Gymnasii Stat 284 T;r 13 kp. 2:0 Öfverskott på JRectorsFönen vid Upsala Skola 40 — —- 3:0 Afkastning af någre Prsebende-hemman m. m, omkring 100 4:0 Hvad Kronan lämnar till Stads-skolor och Ptedagogier, där Comministraturen ej är med Skolsyssla förenad 0 1 1 5:0
Den första är den, att Banken sjelf eger en innneboende kraft att fullgöra sina förbindelser, d. v. s. inlösa sina sedlar; den andra, att industrien i riket är i bestämdt stigande. Huru man då kan komma till den slutsatsen att man, som BankoUtsk. gjort, bör reservera Bankovinsten, det förstår jag icke, om icke meningen vore, att dermed strypa, som man säger, tvinga ner fastighetsprisen äfvensom prisen ä spanmål; men under de förhållanden, som BankoUtsk. antydt, och ehuru den siste talaren visat en ganska märkvärdig modifikation eller förklaring öfver den möjliga tillkomsten af det förhållande hvaröfver BankoUtsk. beklagar sig, så förtjenar det likväl att Den 15 Mars f. ra. 465 att tagas i betraktande, huruvida Hankens nuvande beskaffenhet är att tillskrifva dessa tillfälliga orsaker. I det hänseendet har en talare före mig upgifvit att de sednare arens export icke varit gynsam och att deraf lill någon del härrörde Bankens ställning. Man kan icke förklara den ur sådan synpunkt. Det nuvande är likväl icke fullt sanningsenligt: en del af jernexporten har lidit betydligt i pris under de tre sista åren och trä-varu-exporten likaledes. En annan talare har nämnt, att man borde vara försigtig och i tid vidtaga sådane åtgärder, somför framtiden blefve nödige: man borde betrakta att Svenska Banken vore beroende af allmänna förhållanden i andra länder; således äfven af de Amerikanska: (så voro talarens ord). Det är likväl märkvädigt när man betraktar dessa Bankers, nemi, de Amerikanskas, ställning nu och sådan den varit under de sista 2 åren eller från Sept. månad 1848 till samma tid 1850. Newyorks Bank har ökat sin silfverfond dubbelt; samma förhållande är allmänt inom de Amerikanska Bankerne; stora partier af metallisk valuta hafva influtit i den och ökat den metalliska tillgången. Att penningetillgången der är god, är allmänt kändt; der sökes allmänna papper, som betalas, ehuru räntan är der i fallande. Denna har fordom varit 12 proc. men har f. n. nedgått till 5 å 7 [troe.
Prat. 1845, 7 Sami. 1 Afd. 24 Haj t. 9 JO Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 74. ten af underlåtenheten och det afseende, som lagstiftaren i likartade fall gjort å dylik underlåtenhet. I följd häraf och da Utskottet ej ellei anser dit böra ovilkorligen åläggas exekutor att i protokollet upptaga utmatnnigskostnaden, enär densamma bör fördelas på de liera utmatningar, ,exeku under samma resa verkställer, och således icke alltid kan till beloppet genast bestämmas, får Utskottet, med anledning af ifrågavarande foislag, void samligen tillstyika,^ ^ målte; Cdt utmätning för rättare bör, efter ‘verkställd utmätning, men innan han frän förrättmngsstallet si°- be°er, om gäldenär yrkar, emot lösen ajlemna ordentligt utmäta ings-protokoll, innefattande fullständigt griinden för utmätningen, uträkning å skuldbeloppet, sa till kapital,som ränta och lagsökningskostnad, uppgift å de utmätte sakerne samt värdering; men fordrar ej gäldenär sådant protokoll, vare utmätningsjörrättaren anda skyldig att utan lösen tillställa gäldenären en skriftlig uppgift pa skuld beloppet samt grunden för utmätningen jemte dagen, da den biff vit verkställd. Stockholm den 24 Februari i845. JM TS. Ant. till Exp-Utsk. d. 24 Febr., kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om ersättning för lagsokmngskostnad. Uti ett hos Hederv.
Hr Stjensvärds förevar, motion, kan jag dock icke med tystnad förbigå hvad denne sistnämnde deruti yttrat om den indeldta och värfvade armeéns eller sorn han kallar det, ”legotruppernes” opålitlighet för fäderneslandets försvar. Att de icke äro tillräckliga ensamne, det har K. M. i Dess nåd. propos. tillkännagifvit; och inom detta Stånd har det alltid varit en erkänd sak, att, för landets försvar emot en fiendtlig invasion, icke den nuvar. styrkan kan vara tillräcklig, utan att derjemte erfordras att massor af folket sluta sig dertill. Men att Hr Stjernsvärd med ett visst förakt benämnt den medborgareklass för legotrupper, hvarvid han sjelf tjenar, det hade jag icke väntat mig. Villigt erkänner jag att jag icke anser det vara någon skam att, lika som soldaten, hafva förbundit mig, att våga lif och helsa, öfvergifva hem, hustru och bai'n, kort sagdt, allt som äger värde för menniskan och att derför emottaga den lön, staten kan bestå mig. Det gäller lika mycket för den indeldta, som för den värfvade soldaten, att de af staten åtnjuta lön och föda, men icke kan man derföre med skäl benämna dem legotrupper i motsats mot frivillige. Att den Svenska soldaten har ära och mod i bröstet, derom lemnar historien, som, ehuru ofta missbrukad som den fallne Engeln säges bruka Bibeln, dock äger vitsord om hvad som skett, på många af dess blad ojäfaktiga bevis. Fä Leipzigs, Liitzens, Wärschälls, Narvas, Sikajochis och många andra fält hafva dessa legotrupper skurit lagrar, som, inflätade uti Sveas ljusa lockar, utgjort föremål för aktning och beundran af hvarje för sitt fädernesland och dess försvar nitälskande medborgare. Till slut instämmer jag äfven med Frih. Palmstjerna uti det af honom här afgifna omdöme öfver förevar, förslag.
M. för befrielse föreslagit, afser, att en sådan befrielse endast bör vinnas från l:a årets beväringsexercis. Flere enskilde motionärer deremot hafva föreslagit befrielse från båda årens. Då detta sätt att uppmuntra skarpskytterörelsen, enl. min uppfattning, hvarken kan gifva landets försvar ökad styrka, ej heller lif åt skarpskytterörelsen, utan tvertom, har jag här velat anföra skälen lör denna min uppfattning, på samma gång som jag velat framställa ett annat sätt, på hvilket K. M., säkrare, än genom befrielsen från beväringsexercis, utan R. St:rs ingripande i frågan genom »lagstiftande på frivillighetens område», torde kunna gifva skarpskytterörelsen lif och utsträckning, samt fosterlandets försvar ökad styrka. Antingen beväringskarl befrias från ett eller två års beväringsexercis, iir visserligen af stor vigt, ty, så länge han åt minstone en gång varit tvungen att tjenstgöra uti ett regementes leder, vet han sig tillhöra armén, om krig skulle kalla den under vapen, och han har äfven fått en aning om den disciplin och tjenstgöring vid trupp, som endast vid armén kan vinnas. Men äfven om han nu endast befrias från ett möte, är en H. II. 4 50 Den 10 Januari f. m. högst vådlig bana beträdd, ty den grad af öfning, som bifvit föreslagen för befrielse — »läraktig beväringskarls» —, skulle lika väl kunna anföras såsom skäl för befrielse från 2:a som från l:a årets beväringsexercis. Säkert skola äfven vid hvarje riksmöte motioner i denna rigtning väckas; och, om denna bana vid närvarv:de riksmöte, genom medgifvande af befrielse från l:a årets, beträdes, kunna vi med visshet emotse den tid, då beväringsskyldige, som inträdt i skarpskytteförening och der erhållit någon färdighet i exercis och manöver, befrias från ali beväringsexercis, och hurudant blir förhållandet då?
Tidnings redaktion, bl. a. också första versionen af Fader och son (sedermera intagen i Från Skåne). Detta manuskript hade emellertid förkommit och redaktionen erbjöd sig att ersätta det med 25 kronor. Men penningar kunde icke trösta Tardif öfver den förlorade utsigten till en debut i N. I. T. I sitt svar betonade han att pengar nog kunde vara goda att ha – »ingen kan bättre än jag känna deras värde, men för en stackars nybörjare är en stödjande hand eller en fläck att få fotfäste på någonting vida bättre –». Derför beklagade Tardif förlusten af ett manuskript, som haft utsigt att bli presenteradt i N. I. T. isynnerhet som han icke egde en rad koncept – det var just konceptet han skickat. »Det gäller för mig mera än en fåfängans nyck, mera än en ögonblickets tillfredsställelse, det gäller att genom sträfvan efter skönhet och sanning få innehåll i ett lif som är tomt » »Två ting behöfde jag veta: först om mina skizzer duga för en allmänhet och sedan hur jag skulle kunna få en förläggare. Sanning framför allt, ty jag vill hvarken bedraga mig sjelf eller andra! Om ni således känner er förpligtad att gifva mig någon ersättning för skizzens sorgliga slut, så gör det genom att gifva mig två goda råd; dem behöfver jag mest af allt! Ifrigt längtande efter ert svar, har jag äran teckna Eder ödmjukaste tjenare I. F. Tardif. I rekommenderad försändelse lemnade red. både de 25 kronorna och de goda råden. Tardifs tacksamhet gaf sig, som vanligt, luft i ett långt bref: »Det hjertligaste tack för ert vänliga bref samt dess inneliggande 25 kronor, hvilka senare nästan bränna på mitt samvete intill dess jag hunnit att ur minnet så godt sig göra låter omskrifva min lilla skizz samt sända er den.