Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I den reservation, som jag bifogat Utskms beslut, har jag utvecklat de skäl, hvarföre jag tror, alt R. St. borde bifalla en jagtbevillning, eller medgifva en rättighet inom de särskilda länen att en sådan bevillning sig åtaga. Bevilln.-Utsk. har endast fästat sig dervid, att hemmansdelarna redan fått sig ålagda vissa afgifter till premier för rofdjurs utödande. Det är tvenne saker, som härvid böra afses, den ena, att rofdjuren må utödas, och den andra, att på ett förståndigt sätt må hushållas med det nyttiga villebråd, som våra skogar innehålla. Jag tror, att åtminstone i de norra länen, der jagten hunnit sedan längre tid blifva en industrigren och der folkets interesse är det kraftiga medel, som återhåller hvar och en att skjuta på förbjuden tid samt att borttaga äggen af orrar och tjädrar, kan en riktig hushållning med villebrådet ej behöfva uppmuntras, emedan allmänna nyttan deraf i dessa provinser är insedd; men förhållandet är annorlunda i andra orter. Man misshushållar med det vilda, skjuter på förbjuden tid, och deraf uppstår brist på ett nyttigt födoämne, som äfven kan användas till export. Icke blott såsom nöje, ulan äfven lill befordrande af landets fördel, hafva s. k. jagtförbund blifvit inrättade af dem, som älska jagten. Dessa äro visserligen vackra inrättningar och nyttiga, så länge det nit, som föranledt dem, fortfar; men detta nit torde småningom afsvalna. Bevilja deremot Den 10 Maj c. m. 427 R. St., att inom hvarje Jan får åtagas en viss bevillning af dem, som idka jagt (och jag är öfvertygad, alt ingen jägare derföre skall afstå från jagten), då uppstår af gemensamt interesse ett jagtförbund, som kraftigare skall befordra ändamålet. Att kronobeljeningen icke kan förslå att hålla tillräcklig eftersyn öfver förfarandet med villebrådet, känner hvar och en, som bott på landet; funnes deremot flera interesserade jägare, så blefve eftersynen lätt.
Riksbanken skall oafbrutet hålla importörerne tillhanda silfver till utskeppning, så kommer Banken snart i förlägenhet just för dessa 13 mill., som icke mer äro för de starka påkänningarne tillgängliga, och den bank-kris, som Hr Frih:n troligen vill så länge som möjligt framskjuta, derigenom att påskyndas. Ifrarne för indragning af småsedlarna hafva visserligen gifvit ett talande skäl för en sådan åtgärd, nemi. det, att vid en inträffande stoppning i Banko-luckan, alltid motsvarande silfver skulle finnas i folkets fickor; ja! detta är sannt, men förutsatt, att en bank-kris inträffar, så om ock dessa 13 mill. äro frälsta, och innehafvarne deraf hafva tull valuta, så återstå 30, 40, måhända flera millioner i större sedlar, som förlorat allt värde. Men, säger man, de 13 millionerna äro dock alltid frälsta; — sannt, och om den väntade bauk krisen just nu, i detta ögonblick, stöde för dörren, utan möjlighet att förekomma en sådan, så skulle jag med största ifver understödja motionärens förslag; men enär jag hoppas, att genom det nu rådande trassel-systems framtida utbyte mot ett annat i rent fosterländskt intresse, kunna förekomma en hastig brytning i vårt penningeväsende, och de dermed följande förfärliga olyckor, så måste jag motsätta mig Hr Frihms förslag i denna del. Enär förutsättningen af en bank kris och en frälsning för landets räkning af en del silfver utgjort hufvudskälet för småsedlarnas indragning, så får jag fästa upmärksamheten på, hvad erfarenheten har att i den vägen vitsorda. Då en sådan kris hotat, har silfvermyntet såsom genom ett trollslag försvunnit ur rörelsen. Man har föreburit och trott, att detta hastiga försvinnande härledt sig från export H. I. 14 210 Den 19 November f. m. af detta mynt. Att så skett till eli del är möjligt, men förnämligast ha? silfvermyntet vid sådana tillfällen stuckits undan i de enskilda gömmorna, och först då krupit fram, när ett nytt ordnande af myntväsendet hunnit inträda.
Boye fortsatte sitt yrkande af Hr Landtnäs propos. på hans förslag, och ali, ifall den vägrades, han begärde en annan propos., nemi. framställning till Ståndet, huruvida Ståndet fordrade en sådan propos. Om Hr Frih:n i sednare fallet äskade votering, så skulle liden betydligen medtagas, innan vi finge börja öfverläggningen öfver det ämne, som här är under föredragning. Jag anser derföre vådligast att antaga Frih. Boyes förslag, nemi. så, alt Hr Landtm, täcktes framställa Frih. Boyes propos., n. b. med del tillägg, som Hr Frihin dertill sjelf gjort uti sitt sista yttrande, hvarigenom propos. skulle komma att lyda sålunda; ”afstår R. o. Ad. sin ärfda eller förvärfda s j e 1 f s k r i f n a representationsrätt, med förbehåll i3S Den a4 O c t o b e r f. ra. att, i Ii ändelse p r o p o s: n besvaras med nej, Slån* det dock må vara oför hind rädt att sedermera vidtaga sådana beslut, hvarigenom ti en sjelfskrifna representationsrätten försvinner. En sådan contrndiclio in adjectis innefattades verkligen tili Hr Frilitns egen framställning oell är för lians läkning. Då har Frill. Boye fått sin vilja fram, och jag vill underkasta 111ig hans vilja, för att få något slut på saken. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att lian, i anledn. af Frih.
A t t detta menligt inverkar på själfva dansen ligger j u i sakens natur. Valsen såsom dansart har förderfvats af detta kraftiga tempo, har förlorat den prägel af måtta och sansad kraft, af lugn värdighet, som förr utmärkt henne. V å r goda, långsamma gammaldagsvals har fallit offer för modet. Och än en sak. Det hastiga tempot har till följd, att de dansande ej förmå » följa takten ». I rastlös fart rusar man åstad, hvart par efter sin takt. Det rytmiska i melodien, som skulle förmedla dansrörelserna, estetiskt förädla dem, negligeras helt och hållet. Ett dylikt sätt att i valsen frigöra sig från alla rytmiska band kan väl ej rimligtvis göra anspråk på att kallas dans. Och märkligt nog är det i synnerhet på societetens baler man får se vals dansas så. Dessa och andra verkningar af ett allt för hastigt tempo göra sig naturligtvis gällande äfhos öfriga runddanser. Hvari ligger orsaken till denna förändring? Ä r det kompositörens fel? Näppeligen. T y kan man väl dansa annorlunda i » ångans och elektricitetens tidehvarf »? Dansen är ohelsosam, löjlig, oestetisk, säga förkastare af denna konst. Och de ha delvis rätt. Må man dock komma ihåg, att dylika anmärkningar, så befogade de än kunna vara, då de riktas mot en viss dansart, ett visst sätt att dansa, ingalunda träffa dansen i och för sig. — Jl. Husmoderlig almanack. Med septembar börja husmoderns höstgöromål. Storskurningen undangöres helst nu, innan man är tvungen att sätta in innanfönsterna, så vida man ej i o c h för stundande pigflyttning vill dröja därmed. Gardintvätt, tvättning af gångmattor o c h sängtäcken företages äfven bäst nu. Möbelpolering är nästan viktigare nu än på våren, emedan flugorna hjälpt till med nedsmutsning. Rottingsstolsitsar rengör man bäst med endast såpskum och vatten; man borstar duktigt och sköljer klart med vatten och återställer glansen genom gnidning med torrt linne. Är rottingen mycket gulnad, användes svafvelpulver medan sitsen är våt. Naturligtvis aktar man noga poleringen rundt omkring.
Jag uthärdar inte skammen att säga honom, att jag bedragit honom. FRU BARK. Nej, Pontus du får inte du kan inte. BARK (gråtande). er? Ni ha aldrig hållit af mig och det är inte Hvad kan jag göra bättre än gå ur vägen för Du ser mig inte mer! Jag vill gå, innan Borg mer än rättvist, jag erkänner det. Jag har bringat er från välstånd och öfverflöd till fattigdom sådant kan inte ens en hustru förlåta, det förstår jag nog. Det är bittert, att jag inte kunde få tillfälle hoppats att nu få börja ett nytt lif och slutligen att visa er, att jag ännu kan upprättas jag hade lemna ett aktadt minne efter mig men en sådan lycka har jag naturligtvis inte förtjänat nu återstår mig därför ingenting annat än att dö med ett fläckadt namn. FRU BARK. bara egde någonting jag skulle gifva dig det alt alt ! BARK (skjuter henne tillbaka). genting vore ju lättare för dig än att hjälpa mig, om du ville. Det är ju bara ett talesätt en tom fras. InPontus hällre hvad som hälst åh, om jag FRU BARK. Säg mig bara hvad jag skall göra! BARK. Hvar är det där olycksaliga gåfvobrefvet? FRU BARK. Det vet jag inte. BARK. Har Berta gått till banken? FRU BARK. Hon kommer igen, innan hon går på banken. BARK. skrifbord. Då ligger troligtvis papperet där inne i hennes FRU BARK. lagligt bevittnadt papper BARK. Mitt öde ligger nu helt och hållet i dina händer. Jag! Taga det! Det kan inte falla mig in. Pontus du har ingen rätt att taga det. Ett Nej, inte ännu bara bort med en renskrifning. Om du ännu hade en gnista kärlek för mig, så skulle du naturligtvis göra om altsammans förstöra hela gåfvobrefvet, innan Berta kommer igen. FRU BARK (i ångest). Kan jag det, Pontus BARK. gare än att man till exempel ändrar ett testamente. Naturligtvis kan du det. Ingenting är vanli Men gör inte ett sådant offer för min skull. Mitt lif dessa pengar, så att du och dina barn kunna lefva sorgfritt. är inte så mycket värdt. Det är bättre, att du gömmer
ÄLerremisiafBewillnmgs-UtstottetsMemorial om yrkad lindring i utstylder för Gestriklands Allmoge, och om Caracterers beläggande med afgift. ^ Bifall till Lag-Utskottets Memorial, rörande Konungens Nädiga Proposition om särstilt författning i wisia omständigheter, rörån, de inteckning i'fast egendom. Vifell kill Särskilta Utskottets Memorial om fastställande af de wid förra Riksdag fattade, till nästa Rrksdag gällande blifwande, beslut; samt öswerlcmnande till Expeditions-Utst ttet att uti desi ffrifwelse härom, a de af desia beslut som det fordra, begära Konungens Nådiga sanction. Gillande af Lag-Utskottets utlåtande öfwer cn dit remitterad fräga om Landtmätares skpldighct att till wedcrbörande Contoir insända concertoch renoverade Chartor. Beslut att anse någon åtgärd ej äga rum wid Banco-Utskottets Memorial om Annuitetslancns upphäfwande sedan Stats-Utskottets utlåtande i samma ämne redan more afgjordt. Gillande af Stats-Utskottets Memorial om understöd för tryckningen af Ridderskapets och Adelns Protocoll samt af Bihanget till alla RiksStändens Protscoller, samt om bestridande af k.stnaderna för skrifmaterialier m. m. för Stånden och Utskotten. Af den 12 October: Beslut. i anledning afEppeditions-Utstottets Memorial derom, attdagen till nästa Lagtima Riksdags utsättande stall blifwa den izNovemb. 1315. Bi - Den is October. 43Z Bifall, efter gjord och besvarad äterremisi, till Stats-Utskottets Memorial om nagra Hamburgffe Banquierers fordringar. Gillande af Stats-Utskottets Memorial, rörande k-IviLtetarjka Donationerna. Gillande af de sammansatta Statssamt Allmänna Beswärsoch Oeconomi^-Utskottens betänkande om Sillfisket pa djupet.
Då detta under skedde, reste sig Augustus i stolt glädje, men hans vänner och slafvar störtade på knä. »Ave Cesar,» ropade de. »Din genius har svarat dig. Du är den gud, som skall tillbedjas på höjden af Capitolium.» Och hyllningen, som de hänryckte männen tilljublade kejsaren, var så högljudd, att den gamla sibyllan hörde den. Den väckte henne ur hennes syner. Hon reste sig från sin plats på klippranden och gick fram ibland människorna. Det var, som hade en mörk sky stigit upp från bråddjupet och störtat ned öfver bergshöjden. Hon var förfärande i sin ålderdom. Sträft hår hängde i glesa testar kring hennes hufvud, lemmarnas ledknotor voro förtjocknade, och den mörknade huden klädde kroppen, hård som trädbark, med rynka vid rynka. Men väldig och vördnadsbjudande skred hon fram emot kejsaren. Med den ena handen fattade hon om hans handled, med den andra pekade hon hän mot den fjärran östern. »Se,» befallde hon honom, och kejsaren upplyfte sina ögon och såg. Rymden öppnade sig för hans blickar, och de trängde bort till fjärran Österland. Och han såg ett torftigt stall under en brant klippvägg och i den öppna dörren några knäböjande herdar. Inne i stallet såg han en ung mor på knä framför ett litet barn, som låg på en halmkärfve på golfvet. Och sibyllans stora, knotiga fingrar pekade hän mot detta fattiga barn. »Ave Cesar,» sade sibyllan med ett hånskratt. »Där är den gud, som skall tillbedjas på höjden af Capitolium.» Då ryggade Augustus tillbaka för henne som för en vansinnig. Men öfver sibyllan föll den mäktiga siaranden. Hennes skumma ögon började brinna, hennes händer sträcktes mot himmelen, hennes stämma förändrades, så att den ej tycktes vara hennes egen, utan hade sådan klang och kraft att den kunde hafva hörts öfver hela världen. Och hon uttalade ord, som hon tycktes läsa uppe bland stjärnorna: »På Kapitoliums höjd skall världsförnyaren dyrkas, Krist eller Antikrist, men icke bräckliga mänskor.»
Stad sökt ersättning för utgjord inqvartering; angående åtskilige Svenske Medborgares reclamationer, i afseende på ersättning för lidne förluster genom Skeppsuppbringningar; angående underhållandet af Hallnäs Bro, inom Wästra Härad af Jönköpings Län, angående anslag af jord till ökadt utrymme för Eskilstuna Stad; angående inrättning af en Paketpost; och öfver ExpeditionsUtskottets Memorial, angående tillökadt biträde vid Correcturläsning. Statsoch BancoUtskottens: I anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canalbyggnads fullbordande, så vidt den rörer ett förskott af 100,000 R:dr. BevillningsUtskottets: Om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, af hvilket Betänkande likväl någre punkter blifvit af BorgareStändet bifallne; om befrielse från Bevillning Den 29 Maji. 377 å Recognitionssmide; och angående serskilte förslag till förenklande af Beredningsoch TaxeringsCommitteernes förrättningar. BancoUtskottets: Angående etti 1827 års RevisionsBerättelse omnämndt förslag till förändring med anmaningarne vid BancoDisconten och ProvinceLåneContoren; och i anledning af berörde Berättelse, rörande ändring uti 3 Art. 2 §. 2 Mom. af det genom Kongl. Kungörelsen den 20 Januarii 1824 utfärdade reglemente för odlingslån. LagUtskottets: Angående Rådmäns och Kämnärers befrielse från deltagande i ansvaret för försummelse, att till ÖfverDomären insända renoverade exemplar af Domböcker och Protocoller; och om rättighet, i afseende på flottning i flottoch farbara sjöar, och floder, m. m* Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens:
Jag inser väl, att derest 37 § i Utsk:s förslag fullkomligt iakttoges och icke vore i någon strid med den 42 §, rör:de Nämndens rätt, att nedlägga frågor utan remiss, så skulle man möjligen kunna bibehålla det förslag, som här är afgifvit i vissa fall, men då man känner af erfarenheten, att en enkel pluralitet kan vara betänklig i vissa frågor, så ledes man till den lankan, att en sådan spänning skulle kunna upkomma nu så myckel lättare, som hela denna ändring i grundlagen skulle komma att antagas af representanter, hvilkas tänkesätt man alldeles icke kan känna. Troligen skulle äfven Riksnämnden, om detta stadgande iaktlages, genom enkel pluralitet draga under sin pröfning allt hvad dragas kunde och då nu Riksnämnden i 42 § kan finna ett stöd för sin öfvertygelse i detta fall, så borde, för säkerhets skull, stadgandet i 37 § åberopas uti den 66:te §:ns första morn., på det att Riksnämnden icke måtte genom enkel pluralitet afgöra frågor, hvilka egentligen hade bordt tillkomma Ståndens afgörande. Det torde icke vara så lätt att framdeles rätta sådana misstag, utan det synes vara vida bättre att förekomma dem och göra dem omöjliga samt få grundlagen bestämd och tydlig. Jag hemställer derföre alt i grundlagens 66:te §, 1 mom. må på lämpligt ställe af Cont.Utsk. införas ett åberopande af 37 §:n. Hr von Hartmansdorff: I 2 mom. af denna §, har Utsk. sökt förbättra en definition, der förtydligande behöfves. Det är nemi. den som står i 57 § af nu gällande Riksd.Ordn.: ”Ar åter frågan af sådan beskaffenhet, att den ej kan förfalla”. Hvilka äro de frågor, som ej kunna förfalla? Utsk. har här sökt förklara det sålunda, alt dylika frågor skulle vara sådana, hvilka till följd af förut fattade beslut icke kunna förfalla. Jag befarar att delta är ofullständigt. Mig skulle synas bättre, om det hette: frågor, 302 Den 28 Maj f. m. hvilka icke kunna förfalla, emedan någon gällande författning eller förut fattadt beslut eljest blefve utan verkställighet.
Staten vore i dessa och i alla hänseenden högeligen att beklaga, om den af sina civila och militära embetsmän icke kunde tillförse sig den urskiljning och humanitet, som vid hvarje tillfällighet af ifrågavar. beskaffenhet lämpa reqvisitionen efter samhällsordningens närvar, och kommande behof. Gr. Mörner, Carl Göran: Efter de flera anmärkuir. 4-i3 sorn under behandlingen af ifrågavnr. betänls. bär blifvit framställda, anser jag det vara min skyldighet, såsom ledamot af LagUtsk. och såsom den der — jag får öppet tillstå det — medverkat till åtskilliga af de klandrade förslagen, att, så vidt jag kunnat uppfatta anmärkningarna, söka bemöta åtminstone några utaf dem, samt närmare redogöra för skälen till Utsk:s handlingssätt i afseende på de stadgar, mot hvilka anmärkningarne äro riktade. Att jag emot åtskilliga af nämnda stadganden har reserverat mig, synes äfven af' min vid betänk, fogade reservation, och de, som behagat deraf taga närmare kännedom, vela i hvilka delar sådant skett. Med mera tid skulle visserligen mitt bemötande af de gjorda erinringarna kunna blifva fullständigare, men i afseende på några af de väsendtligaste torde jag ändock vara i tillfälle att meddela erforderliga upplysningar. Till en början torde det tillåtas mig fästa uppmärksamheten på sjelfva uppställningen af ifrågavar. betänk, och de särskildta stadier af brottslighet, för hvilka förhöjda straffbestämmelser äro utsatta. I första §:n afhandlaä det förhållande, daen folkmängd har samlat sig tillhopa och lägger uppsåt å daga att sätta sig upp emot offentlig myndighets bud, — utan alt skrida till några andra åtgärder, hvarken våld å personer eller oljud, smädeord eller hot emot myndigheterna, — och då den, efter erhållen uppmaning, skingrar sig. Det är första steget till uppror, om jag så får uttrycka mig, som här är i fråga.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Okt. 1863. Preste-Slåndet den 10 Borgare-Ståndet den 16 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring i författningarne förande handelsoch nåringsrätt samt örn upphäfvande af vissa delar utaf Handels-Balken. (Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 119 samt Lagoch Ekon.- Utskottets Betänkande N:o 17.) S. A. K. Jemte det hos Rikets Ständer är vordet anfördt, hurusom, med tillämpning af grundsatsen om arbetets frihet, hvar och en borde medgifvas rättighet att på ärligt sätt bereda sin utkomst, hafva blifvit framställda åtskilliga förslag, att nu gällande stadganden angående inskränkning af rättigheten lill idkande af handel och näringar måtte upphälvas eller ändras, samt att, i sammanhang härmed, föreskriften om skyldighet att hafva vunnit burskap för idkande af handel eller handtverk, äfvensom stadgandet i Fabriksoch Handtverks-ordningen om mästerskaps förvärfvande mätte upphöra att vara gällande; hvarjemte förslag blifvit väckta om upphörande af den, under namn af gårdfarihandel, för en viss ort inom Westergötland privilegierade handelsrätt. Samtidigt med införandet af vårt nuvarande statsskick blefvo åter å bane bragla de redan långt tillförene väckta, men under någon tid hvilande förslagen att lossa de band, sorn genom 1720 års Skrå-ordning och 1734 års llandels-ordning ansågos hindra näringarnes fria utveckling; och sedan år 1809 hafva vid hvarje riksdag dessa frågor utgjort föremål för framställningar hos Rikets Ständer.
Skulle man detta oansedt önska, att Utsk. utan vidare undersökning genast inkomme nied utlåt., att utvexlingen å den eller den dagen skall börjas, så vill jag icke sätta mig deremot, emedan jag önskar realisationens början. Men så länge det beror på Utsk:s bedömande, huruvida utvexlingen å viss dag kan börjas, anser jag det vara för tidigt för Utsk. att afgifva ett utlåtande i detta afseende, innan det gjort sig bekant med alla de frågor, som stå i sammanhang med realisationsfrågan. Jag är öfvertygad, att om någon vidare föreskrift från Stånden icke inkommer, skall Utsk. inom 6 h 7 veckors förlopp inkomma med fullständigt betänk, rörrde tiden för utvexlingens början med afseende å lånerörelsen och garantierna för realisationens bestånd. Men, som jag sagt, om R. o. Ad. vill återremittera memor., har jag ingenting deremot. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag får börja med betygandet af min synnerliga aktning för de ledamöter, hvilka, ehuru stridande mot mig och andra om antagandet af nya redactionen af 72 §. Reg.F., nu likväl förfäkta realisationens framgång, och särdeles har det fägnat mig att höra cn ledamot, hvars förfäders namn är förenadt med minnena af ordning och reda i Svenska penningeväsendet, jemväl ifra derför. I sjelfva saken instämmer jag med Hr Hegardt, att realisationens 'uteblifvande vore det farligaste, som kunde hända de gäldskyldiga. Fordringsägarne skulle då, för att rädda sina capitaler, nödgas uppsäga dem och söka göra dem frukbärande i länder med fast mynt, och förmodligen helst i deras statslån, såsom det beqvämaste förräntningssättet. Bestämdt känner jag i närvarande ögonblick en capitalist, som har sina penningar stående i Norrska statsobligationer, och hvilken, då några deribland blifvit utlottade, väntat med inköp af andra, för att se Ständernas beslut om realisationen och derefter bestämma, huruvida han skall låta sitt capital gå in i Rikets mynt eller icke.
Uti en iuom Bonde-Ståndet väckt, till Stats-Ut skot tet. remitterad motion (JVi 375) har Riksdagsfullmägtigen C. J. Svensén från Calmar län, under förmälan, hurusom landtmäteri-arfvodestaxan vore för skiftessökande i hög grad betungande och dymedelst lade hinder i vägen för skiftesverkets fortgång, till stort mehn för jordbrukets utveckling och förkofran inom landet, föreslagit, att Rikets Ständer måtte på anslaget för jordbrukets förbättrande å Sjette Hufvudtitein anvisa ett lämpligt belopp, hvarmed en fjerdedel af alla de kostnader, som uppkomma i och för laga skiften inom riket, kunde skiftesdelegarne godtgöras. Afven om, på sätt motionären antagit, de nu med laga skiften förknippade kostnader äro för jordegarne så betungande, att de meidigt inverka på skiftesverkets fortgång, torde dock det af motionären här föreslagna sätt för lindrande af denna börda icke böra till bifall förordas. Sedan numera, med undantag af de sex nordligaste länen, för hvilka särskilda stadganden funnits nödiga, inom större delen af Rikets provinser redan laga skiften blifvit verkställda, utan att de enskilde jordegarne dervid i någon betydligare mån åtnjutit understöd från det allmännas sida, skulle det, i Utskottets tanke, innebära en obillighet, om de jordegare, hvilka hittills uraktlåtit att genom vidtagande af en dylik ekonomisk reglering bereda möjlighet för införande af en ordnad landthushållning, af Statsverket erhölle så betydligt understöd vid skifteskostnadernas bestridande, som uti motionen är föreslaget. Dessutom har hos Ridderskapet och Adeln Grefve Anckarsvärd, C. B., uti en till Stats-Utskottet remitterad motion [JVs 22), som kommer att af Utskottet i förening med Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas, framlagt förslag till genomgripande förändringar i afseende å skiftesverkets ordnande. Vid denna motions besvarande blir det tillfälle att ingå i närmare - Stats-Ulskoltels Utlåtande M 99.