Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
och sedermera Stats-kontoret och Kammar-rätten samt slutligen den af Kongl. Maj:t i nåder tilliörordnade Landtförsvars-komité underdåniga utlåtanden afgifvit, hvilka, ehuru i vissa delar skiljaktiga, dock sammanstämt uti att anse den ifrågasatta förändringen nyttig och ändamålsenlig; så har, vid ärendets föredragning hos Kongl. Maj.t den 25 April 1865, Herr Departements-chefen och föredraganden för Landtför - Konstitutions-Utskottets Memorial N:o 8. 11 svars-ärenden, med afseende hufvudsakligen på de många oundgängliga utgifter, som måste till försvarsverkets ordnande äskas af Rikets Ständer, och då för vinnande af det utaf Ständerna åsyftade ändamål särskilda, till betydligt belopp uppgående medel skulle, enligt Herr Departements-chefens åsigt, vara erforderliga, funnit betänkligt tillstyrka nådig Proposition i förevarande hänseende, och derföre hemställt att frågan rörande förändring i allmänna uppbördssättet för arméen måtte för närvarande lemnäs utan åtgärd, i och hvarmed denna förut af Kongl. Majit genom nådiga Propositioner den 13 November 1820 och den 7 Maj 1834 samt nådig Skrifvelse den 27 Januari 1840 väckta, samt äfven en gång, eller den 24 Maj 1845, af Rikets Ständer beslutade, till lindring för de högst beskattade bland landets jordbrukare syftande förändring blifvit lör denna gång undanskjuten; samt slutligen att, oaktadt Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse af den 4 December 1863, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Krigs-kollegii ombildning till en arméförvaltning, jemte det Rikets Ständer medgifvit en sådan Krigskollegii förändring och att, om Kongl. Majit funne lämpligt att före denna riksdag gå i författning om inrättande af en arméförvaltning i enlighet med de af Ständerna uppgifna grunder, det beviljade anslaget till Krigs-kollegium skulle få för sådant ändamål användas, tillika härvid fästat det förbehåll att
”Har den en gång råkat i lägervall under freden, sä äro alla ”tillfälliga bemödanden fruktlösa, att, dä krig inträffar, åter upprätta den, om de ock understödas af den varmaste fädernes”iaudskärlek och den mest gifmilda statscassa. - Med anledning häraf, och enär jag anser den föreslagna tillökningen af exercismedel otillräcklig, får jag väcka motion, att anslaget ökas till 110,000 r:dr b:co utöfver hvad hittills dertill varit anslaget, eller sammanlagdt 200,000 r:dr b:co, som jag genom följande sifferuppställning torde få bevisa vara det minsta som erfordras: En fregatt 4 månader i Nordoch Östersjön 20,000. En corvell 4 dito på samma farvatten 10,000. En fregatt eli år på Medelhafvet Osteller Vestindien, till handelns beskyddande, 100,000. En corvett på samma farvatten ett år 42,000. En bataljon kanonslupar och 2 bataljoner kanonjollar, en månad 20,000. En corvett för Cadelternes öfning 3 månader på Östersjön 8,000. summa b:co r:dr 200,000. Riksstaten upptager nu på 5:te hufvudtilelu, lill exercis af flottans personal, 45,000. På handelsoch sjöfartsfonden lill handelns beskyddande afsatte 45,000. Erfordras ytterligare 110,000. summa b:co r:dr 200,000. Jag anhåller, alt denna min motion får åtfölja K. M:s pro - pus. om Statsverkets tillstånd och behof till StalsUlsk. Hr Wirgin, Christ. Adolph: Jag anhåller, att få förena mig uti den af Hr Räfelt nu väckta motion. Genom den mig i SlalsUtsk. anvisade plats, blir jag i tillfälle, bättre än uu, att uttrycka min åsigt i ämnet. Den 31 Juli. 37 Hr Råfells förevarande motion blef, uppå derom af H.
Fadern hade ju ej ens skrifvit, hvad det var hon led af. Och Grane gaf sig nu till att fundera öfver, hvad det kunde vara. Det var två år sedan, han sett henne. Och han längtade nu efter sin moder, längtade, som när han var en liten gosse, och modern kom hem efter en lång resa. Utan att göra sig reda för, hur det gick till, hoppade han i minnet öfver ynglingaåldern. Han glömde alla stridigheter, som varit dem emellan. Alla bittra ord, som växlats, de sista årens kyla och ovänliga känslor – alt detta var som bortsopadt och försvunnet. Och han mindes endast den moder, till hvars knä han kommit, när han gjort sig illa som barn, och som smekt honom och tröstat. Han såg modern ung, leende, öm och glad. Han kände hennes mjuka hand på sitt hufvud, och han värmdes af hennes leende, när han talade om för henne alla sina små sorger och motgångar, och hon hörde på och förstod honom. Och han längtade efter denna moder, längtade efter henne så starkt, att alt mellanliggande försvann i ett tyst mörker, och fast han visste, att han rest för att träffa en döende, erfor han dock en besynnerlig känsla af glädje. Ty han for ju ändå för att träffa sin mor, som han icke sett på så länge. Och han kände sig viss på, att nu skulle kärleken räcka till att hålla all afvoghet och alla tvister på afstånd. Alt skulle blifva som förr, Modern måste förstå honom, så som han nu tyckte, att han förstod henne. Ty det kunde ej fortvara så som förut. Den onaturliga krigsfot, på hvilken de lefde med hvarandra, kunde ej fortfara. Och fadern? Om nu modern dog? Grane ryckte till, och gråten steg honom upp i halsen. Ja, då skulle kanske hennes död närma dem till hvarandra. Och tankarna kommo och gingo, stämningarna växlade, fantasierna aflöste hvarandra, medan tåget rullade vidare i den klara vårmorgonen. Men till sist tog naturen ut sin rätt. Och Grane somnade. När han vaknade, höll tåget vid perrongen i Stockholm.
All material-anskaffning sker genom offentlig entreprenadauktion; hvad åter sjelfva förfärdigandet och underhållet af de olika munderingarnes persedlar vidkommer, så bör detta, när så ske kan, verkställas af brigadens egne handtverkare; kan åter a) Då uti hvarje ordnad förvaltning, den verkställande delen aldrig bör vara förenad eller inblandad med den kontrollerande (arméens öfverstyrelse) oell det i öfrigt alltid är ändamålsenligare och fördelaktigare, att anskaffningen besörjes af personer som stå i direkt beröring med truppen och Bro fullt förtrogna så väl med dess behof, som med de egenskaper, dugliga förnödenheter höra innehafva, så har man ansett att hela verkställigheten af militär-förvaltningen bör frånskiljas kontrollen och uppdragas ät en vid hvarje corps inrättad förvaltnings-direktion■ 168 Den 11 Mars f. m. detta sätt icke användas, besörjes äfven förfärdigandet och underhållet medelst entreprenad. Nödiga förskottsmedel i öfverenstämmelse med slaterne ställas, på deparl:s-chefens anordning, lill förvallnings-direklionernes disposition, hvilka, så väl för dessa medel, som för förvaltningen i alla dess delar, äga att inför deparhtets förvaltnings-expedition aflägga årlig redogörelse. Förvapnings-direktionerne arn sammansatte som följer: \ Fid Gardes-brigaden. Ordförande: Brigad-chefen: JjinlamöLer: Bataljons-cheferne vid infanteriet och kavalleriet. Divisions-chefen vid artilleriet. 3:ne Kaptener (1 af hvardera vapnet). Liqvidations-officern. Förråds-officerarne. Brigad-läkaren. Proviant-kommissarien. S:ma 13 personer. Vid hvarje linie-infanteri, kavallerioell artilleri-brigad : Ordförande: Brigad-chefen. Ledamöter: 2 Bataljons(divisions-) chefer. 2 Kaptener. Liqvidations-officern. Förråds-officern. Brigad-läkaren. Proviant-kommissarien. Sima 9 personer. Fid artilleriets allmänna stab, tygoch fyrverks-stater. Ordförande:
Herr Rosenblad: Friherre Cederström och Herr Munck af Rosenskjöld hafva redan så fullständigt utredt , att de citera de Grundlags §§. ej hindra ärendets behandling, såsom en allmän fråga, då offentligheten förut endast varit behandlad såsom en enskildt Stånds angelägenhet, att i detta afseende ingenting återstår för mig att nu tillägga. Herr Cederschjöld har anfört, att frågan varit förut väckt i tre Stind. Jag får dervid erinra, att då väcktes endast fråga om offent lighet vid Ridderskapets och Adelns, vid BorgareStåndets och vid BondeStåndets öfverlägga ningar, hvar för sig. Efter mitt begrepp om svenska språkets uttryck, är detta icke detsamma, som offentlighet hos samtlige RiksStånden i allmänhet. För öfrigt var Ridderskapets och. Adelns beslut vilkorligt, och innefattade orden för närvarande. Införandet af denna ovanliga term, hvaf' bm Grefve af Ugglas väckte fråga, och hvartill hela Ståndet samtyckte, måtte väl något betyda. Icke vill det säga, att beslutet ej binder kommande Ständer; de lära i alla fall ej af våra beslut vara hindrade att upptaga, och, om de så för godt finna, annorlunda afgöra alla mål, som hos dem förekomma, mot hvilkas upptagande Grundlagen ej lagger hinder. Des - 500 Den 30 September e. ml sa ord mätte således betyd under närvarande omständigheter, och att med dessa omständigheter förstods frågans väckande för ett enskildt Ständ ensamt, kan bäst upplysas af dé värde Talares anföranden, hvilka, såsom jag förut nämt, yttrade sig mot bifall å RiddarhusUtskottetS Betänkande, derföre att det endast rörde offentlighets införande hos ett enskildt Stånd, metl förklarade sig godkänna dess införande hos atla fyra RiksStånden, äfvensom af den kontraproposition, som framställdes af en utaf dessa Värde Talare, jag också åberopat, deri förslogs bifall till principen med vilkor, att den borde Vara gemensam för alla fyra RiksStånden. Jag trör således, att vårt förra Beslut i ämnet, långt ifrån att lägga något lagligt
Banko-fullmäktiges första pligt är att upprätthåll t myntvärdet: a) genom reglering af Bankens sedel-utgifning med fortfarande uppmärksamhet å metalliska Cassans ställning samt vexelkursens förhållande; b) Baneo-Ulskottels Utlåtande, l\T:o 44. 65 b) genom inlösen, efter fastställd grund, af Bankens sedlar, antingen med svenskt mynt eller med utländskt mynt eller med omyntadt silfver och guld eller med vexlar å den metalliska valuta, Banken kan hafva å utrikes ort nedsatt; det första ovillkorligen, i de andra formerna, efter sedel-innehafvarens önskan och Bankofullmäktiges pröfning af omständigheterne i hvarje serskildt fall; samt cJ genom ändamålsenliga åtgärder till metalliska Cassans förstärkning eller till förminskning af Bankens förbindelser och utlåningar; allt på sätt och i den ordning vidare stadgadt är. Enligt 112 § i Banco-Reglementet, ega Banco-Fullmäglige, då de så tjenligt linna, att förstärka Bankens metalliska cassa, medelst inköp från främmande länder af guld och silfver, under iakttagande, dels att kostnaden för guld, vare sig ducater, controlleradt ducatoch arbetsguld eller annat omyntadt guld, i Banken lefvereradt, icke öfverstiger det fastställdta priset för utvexlingen af Svenska och Holländska Ducater, dels ock att något köp af Silfver för Bankens räkning icke må ifrågakomma, när kursen håller sig Öfver pari, samt att priset derå aldrig får öfverstiga växlingsgrunden, enligt myntbestämningslagen, med mer, än hvad som motsvarar transporten af silfver från uppköpsorten till Banken, äfvensom att af Banco-Fullmägtige noggrannt tillses, det silfret verkligen från utländsk ort inkommer.
Men om äfven detta är ofelbart, så qvarstår dock alltid det allmänt kända l)en 23 November e. m. 3fil fuklum, att sammanlagda kostnaderna vid ett skifte upgå till ett belopp, som mången hemmansegare endast med stor möda kan anskaffa. Gäller nu detta om hemmansegaren, som mot inteckning uti hemmanet kan penningarne uplåna, så måste det i högre grad gälla för boställsinnehafvaren, hvilken, endast på den kredit, han för sin egen person lyckats förvärfva sig, nödgas penningarne anskaffa. Uti K. M:s nåd. Kungörelse af d. i Maj 1827 ang:de den ersättning, boställsinnehafvare, i ani. af verkställde egoskiften, erhålla eller få vidkännas, är visserligen stadgadt, att den ersättning, boställsinnehafvaren för husflyttning, odling, hägnad dikning, ståndskog eller plantering förpligtas utgifva utöfver hvad som derföre erhålles, jemte den för skiftets verkställighet belöpande kostnad, skall fördelas på 20 år, och innehafvaren af efterträdaren erhålla ersättning för så många år, som derutaf återstår vid boställets afträdande; den, som vid skiftet bostället innehafver, är dock skyldig penningarne i första hand anskaffa. Då nu antagas måste, det bostället genom skiftet förbättras, så synes väl rättast vara att bostället och ej bostäjlsinnehafvaren för kostnaden häftar. Uti åberopade nåd. kungörelse stadgas, att ersättningen, som från bostället utgår för ståndskog och plantering, äfven skall vid beräkningen iakttagas, men då denna ersättning vanligen utgår in natura och bostället dervid endast kännes skyldigt aflemna hvad detsamma aldrig tillhört, så bör ej denna ersättning räknas boställsinnehafvaren till godo; lämpligast torde derföre vara att ej specificera hvilka kostnader boställsinnehafvaren skall få fördela på 20 år, utan låta detta af Synerätten i första hand bestämmas. Jag får nu derföre föreslå, det R. St:r ville till K.
Maj:t Nådigst beviljat ett Statsanslag af 36,000 R:dr och Aktieteckningen dertill utgör en summa af 44,700 R:dr, som sedermera med femtio procents tillskott blifvit ökad. Vid tvenne af de för varutransporterne hinderliga vattenfallen i Clara eif, der varorna måste utlastas öfver Eden, förbi fallen fraktas och derefter åter inlastas, nemligen: vid Munkfors och Forsshaga, hafva, till betydlig lättnad i dessa landtransporter, jernvägar på enskildtas bekostnad blifvit inrättade hvardera af vid pass 1,000 alnars längd. Vid Forsshaga är jernvägen dubbel och anläggningen beräknad på ali möjlig fortgång i transporten. Wermlands Provincial-Bank började sin verksamhet år 1833 och har allt sedermera, under en noggrann förvaltning fortsatt sin rörelse och till ortens invånares nytta och belåtenhet uppfyllt sin bestämmelse såsom kreditanstalt till stöd för Provinsens näringar. Under sådane utomordentliga förhållanden som 1837 års felslagna skörd och derpå följande fullkomliga stagnation i ortens andra hufvudnäringar, jernoch träd varuhandeln, kunde visserligen icke Provincial-Bankens tillgångar vara tillräckliga för dessa näringars idkare att hjelpa dem utur förlägenheten, och för liandlanderne till spanmåls uppköp; men förutan Banken hade tillståndet här i Provinsen den tiden otvifvelaktigt varit vida bekymmersammare, än det blef, och inrättningen behöll dock äfven under denna olycksperioden sin kredit. Redogörelse för Bankens förvaltning och tillstånd, utvisande beloppen af dess fond, utlåningar och vinst, har för hvarje år varit i allmänna Tidningarne införd, hvarföre jag tror mig icke böra här någon sådan redogörelse upptaga. Politisk Författning. Kammarverk. Under de fem ifrågavarande åren hafva inga ödeshemman blifvit upptagne eller några hemman i ödesmål förfallne; men genom skattläggning af rekognitions-skogar hafva inom Öster-Sysslets Fögderi tillkommit j*5:dels mantal.
Med åberopande af de skäl, som för Utskottets beslut i nästföregående punkt blifvit anförde, hemställer Utskottet, att jemväl denna motion må lemnäs utan afseende. 21:o. Preste-Ståndet har till Utskottets behandling remitterat en af Prosten Holmberg väckt, utaf Doktor Sandberg biträdd, motion, hvaruti är anfördt, att under den tid af 12 år, det i Stora Råby i Skåne inrättade Räddnings-lnslilut för vilseförda och moraliskt vanvårdade barn varit i verksamhet, 56 sådane barn derstädes blifvit emottagne och uppfostrade med den framgång, alt af dem endast 4 efter sin afgång från Institutet återfallit i fordna förvillelser. Vid inrättningen underhålles för närvarande 20 gossar, af hvilka de fleste, om de ej kommit under den omsorgsfulla vård, de nu åtnjöto, sannolikt inom kort tid ökat antalet af fängelsernes innevånare. Såsom kändt vore, hade inrättningen blifvit stiftad af en enskild man, hvilkens fortfarande uppoffringar lör densamma till största delen gjorde det möjligt, att berörde antal ynglingar kunde der vårdas. Då, i Motionärens tanka, det vore billigt, att jemväl Slaten genom meddelande af ett anslag utaf allmänna medel erkände det för fäderneslandets nyttiga i en stiftelse, som toge de unga brottslingarne om hand vid deras första steg på förderfvels bana, har Motionären af sådan anledning föreslagit, att ett årligt anslag af 1000 R:dr måtte beviljas ifrågavarande Räddnings-Institut, med vilkor, alt minst 20 barn der vårdades samt inrättningen i öfrigt fortfore i sin nuvarande gagnande verksamhet. Genom remiss från Bonde-Ståndet har Utskottet jemväl fått emottaga en dylik motion af Riksdagsfullmäkligen Ola Svensson från Malmöhus län, med hvilken flere af Ståndets ledamöter sig förenat, en del under yttrad önskan, att hvart och ett af de län, der Räddnings-Inslituter nu funnes eller framdeles inrättades, måtte af enahanda Stats-anslag komma i åtnjutande.
Men enär jag icke anser denna nu omförmälda industri i behof af ett så högt skydd, så får jag vördsamt föreslå: att Jernplåt, oförlennt, af i, tum och deröfver må åsättas en tull af 5 R:dr pr skeppund st. v. med ett tullvärde af 30 R:dr, samt under turn 4 R:dr 12 sk. pr skeppund st. v. med ett tullvärde af 25 R:dr, eller omkring 16 procent. 94 Bevillnings-Utskotlets Betänkande,1 N:o 3. 4:o. Krut och, i sammanhang dermed, Salpeter. Af dessa artiklar har den förstnämnde blifvit åsatt en eventuel tull af 4 sk. per skålp., med 20 sk. tullvärde; den sednare, oraffinerad och raffinerad, 1 R:dr tull och 3 R:dr 16 sk. tullvärde per lispund, i stället för förutvarande förbud. Att smuggling bedrifves med den förra är mig nogsamt bekant utaf de tabeller öfver verkställda konfiskationer, hvilka Kongl. Kommers-kollegium delgifvit Utskottet. Men denna smuggling inskränker sig likväl till endast de finaste sorter, s. k. bösseller poleradt krut; ingriper således icke så mäktigt i helgden af de förbindelser, hvilka Staten sig iklädt till de respektive egarne af krutbruken i riket, som borttagandet af förbudet emot införsel af krut skulle göra det. Krutbruken äro nemligen tillförsäkrade derom, att Staten tillöser sig deras tillverkning efter ett för hvarje år bestämdt pris. Skulle den tullsats, här ofvan blifvit uppgifven, komma att göra sig gällande, så blifver ju deraf den sannolikaste följden, att, i tider af politiskt lugn, landet påbördades en sådan mängd af krut ifrån de länder, der salpetern står i lågt pris, att den inländska tillverkningen icke kunde inom landet afyttras, hvaremot, i tider af politisk oro, landet skulle se sig blottställdt för total brist, sedan krutbruken i saknad af arbete och förtjenst blifvit nedlaggda.
ÄJ. i und. anhålla om de förändringar uti K. förordn. d. 22 Dec. 1841, till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, som uti bifogadt förslag äro upptagna, dels dessa i berörde förslag intagna förändringar uti författningens 34, 35, 38, och 39§§; 2:o US Den 22 Januari f. m. lågt till handlingarne yttrandet, pag. 8, att Hrr Sundlers och Palanders i ämnet väckte motioner må förfalla; 3:o godkänt Utsk:ns utlåt. pag. 8 och 9, i afseende på väckta frågor om förändringar uti gällande förpassningssladga och seglationsordning; samt 4:o låtit förblifva vid yttrandet pag 10, i afseende på Hr Paul Bergs framställning, att Iransito-rätligheter måtte tillerkännas alla stapelstäder i Riket; äfvensom alt frän BondeSl. prot.Utdr. i ämnet ännu icke ankommit, meu enligt enskilde underrättelser, Utsk:ns betänk, hos sistnämnde Stånd vore bifallet. Frih. Cederström, Jacob: 1 afseende på de bestäm melser här föreslås, så i det ena som andra fallet, åberopar jag den af Gr. Mörner, C. G., vid detta betänk, fogade reservation, hvaruti lian anser, att ingendera af dessa förslag till förändrade stadganden i förordningen emot oloflig inoch utförsel af varor äro i öfverensstämmelse med hvad man hade rättighet att fordra, och anhåller att dessutom särskildt få yttra några ord. Om R. o. Ad. skulle, lika med BorgareSt., afslå det lagförslag, som nu inkommit, och låta bero vid hvad 1841 års författning i detta hänseende stadgar, och som redan då icke var särdeles öfverensstämmande med hvad man i Sverige nu, på grund af Reg.]*’, har rättighet alt påräkna som skydd för husoch hemfrid, så kan möjligen, genom remiss på Gr.
Det gamla Svenska sättet att begagna socknevalmän, är, såsom vi alla vela, att, när dessa sammanträda, afgifver hvar och en sin sockens röstetal; del Norrska, enligt Grundlovens § 58, alt det Prestgäll, som har mindre än (oo röstberättigade, skickar en valman, det, sorn har från 100 til! 200, två, o. s. v., hvarefter alla rösta per capita vid districtvalet. För min dol skulle jag bland dessa tvänne företrädesvis vilja godkänna den första melhoden, icke blott derföre, att den är Svensk, utan derföre att den, i min tanka, är en principenlig fortsättning af vallagens första paragrafer. Men, i stället för endera af dessa, föreslår Utskottet, att, medan valmännen vid Representanternas utkörande rösta per capita, bestämmes deras antal för hvart prestgäll efter folkmängden vid senaste aulentika beräkning. Genom införande af denna, för vallagens ursprungliga röstberäkningsprinciper helt och hållet främmande, ca lenia tionsgrund synas mig de vidunderligaste följder kunna uppslå. Om del ofvannämnde prestgället, hvilket eges af en enda possessionat, är ett ibland de folkrika, utnämner denne tre, fyra, kanske flere valmän, och får derigenom ett mycket stort inflytande på det slutliga valet, ehuru hån i vallagen icke erkännes hafva mer, än sex gånger så stor rösträtt, sorn egaren af ett till 1,000 R:dr B; co uppskattad t hemman. En annan vida rikare medborgare har sin egendom fördelad på tio orter, får sex röster i hvartdera prestgället, men icke blott är, utan vet sig vara, öfver allt paralyserad af sockenboar; ett prestgäll bredvid den nyssnämnde possessionatens, är helt och hållet deladt i smärre lotter, och betes enligt vallagen hafva flere hundrade röster, men på grund af folkmängden sända dessa tillsammans icke flera, utan kanhända färre valmän, än dera, den omtalade sockeu-egareu ensam 6 Bil. till Co ris ti t uti o n s-Utskottets Memorial, N:o 58. utser.
Den väntar sig ej och kan ej med likgiltighet se dessa summor bortskänkas till gunstlingar och skötebarn, hade dessa än så mägtiga förespråkare. Den har sett Statsverket i många delar undandragas sjelfva det nödvändiga, sett luckor derinom uppstå, som ovilkorligen al nästkommande Ständer måste fyllas, skulle det än ske genom att pålägga högre bevillning, så vida heia Statsmachinen ej skall sönderfalla. Den har sett detta utan ogillande, emedan så troddes tillräckliga medel kunna reserveras till de vigtiga cornmunala angelägenheter, som ännu äro nära nog outbildade, men hvilkas behof lifligt kännes. Och nu skulle dessa, Statsverket undandragna summor bortskänkas slumptals ål gynnade enskilde personer, enskilda familjer, enskilda communer, städer, samhälls-classer, som lyckats få inom Stats-Utskottet någon mägtig skyddspatron och förordare? I sanning, man kan nästan frestas till en billig förtrytelse öfver detta förträffligt placerade hushållningssätt. Om så tillgår, då kan det vara nästan likgiltigt, om Regeringen misshushållar eller Ständerne slösa. Det är i båda fallen de mägtiga i landet, som gynnas elier gynna sig sjelfva på landets bekostnad, med det allmännas förbiseende. Jag har som Stats-Ulskotts-Ledamot vägrat anslag, då Kongl. Maj:t för Statsverket begärt dem, emedan jag trott dem vara väl gagneliga., men icke bestämdt för ögonblicket påkallade af tvingande behof. Jag skall icke eller bifalla sådane, för det vältalige enskilde Riksdagsmän framstå och begära dem för enskilda skötebarn. Strömsholms canals Herrar Aclie-egare hafva fått oafkortadt uppbära betalning af de trafikerande, som passera deras canal och slussar, så länge dessa verk ej behöft ombyggas, repareras eller påkostas någon större summa. De hafva uppburit den i nära ett halft sekel, hafva derunder årligen haft en icke så obetydlig capital-utdelning, och hafva det oaktadt samlat en byggnadsfond af 80,000 R:dr.