Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag yrkar bifall lill BorgareSt:s beslut. Hr Prytz: Som jag finner Gr. Gyldenstolpes yttrande egent - Den 28 Augusti e. m. 549 ligen vara rikladt emot mig, då jag förenade mig med Gr. Lagerbjelke, att jag ansåg den af honom föreslagna redaktion bättre än BorgareShs, så får jag förklara att anledn. dertill var alt jag trodde diskussionen derigenom kunna förkortas, men alt i öfrigt hufvudsakliga skälet hvarföre jag ville antaga Gr. Lagerbjelkes förslag var, alt detsamma i sak öfverensstämde med BorgareSt:s beslut. Gr. Lagerbjelke: Då Hr Gr. Gyldenstolpe har ansett att om mitt förslag är bättre än BorgareSt:s beslut, likväl ett annat ännu bättre förslag möjligen kunde framställas, så får jag i detta afseende förklara all om Gr:n framlägger ett förslag bättre än mitt, är jag färdig att med tacksamhet ingå på förbättringen. Samma värde talare har vidare förmenat alt tidsbesparing skulle upkomma genom antagande af BorgareSt:s beslut i st. f. del af mig föreslagna, men den ädle Gr:n har dervid förbisett alt skiljaktiga beslut hvilka skola sammanjemkas i allt fall redan finnas, så alt den förespeglade tidsbesparingen ändock icke vinnes. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad, yttrade FIr Gr. o. Ordf:n, ali då icke någon antnäikn. blifvit gjord emot afdelnrn litt. b) uti förevarrde morn., serskild propos. komme att framställas i afseende på afdeln. litt. a), deri Gr. Lagerbjelke föreslagit en så lydande redaktionsförändring: ”ali ulan kostnad eller årlig ersättning, efter K. M:s pröfning, erhålla uplåtelse af den för jernvägsanläggningen erforderliga Kronan tillhöriga, disponibla jord. Ar fråga om boställsjord” etc. lika med Utsk:s förslag, och deremot andra ledamöter yrkat bifall till den af BorgareSt. antagna redaktion.
Majit i Nåder yttrat, all om, såsom Chefen för jernvägsbyggnaderne antagit, hälften af den för oltanämnde byggnader årligen behöfliga arbetsstyrka, utgörande omkring 10,000 man, kunde påräknas komma att bestå utaf private arbetare, hvilka skulle erhållas fiån Slockholms-lrakten, Uppland, Södermanland, Westergötland, Småland och Skäne, borde härigenom någon anmärkningsvärd minskning i den för de särskilda orterna nödiga arbetare-personal icke förorsakas, och en sådan olägenhet syntes äfven, med hänsigt till kommendeiingar ur arméen, kunna i sin män förekommas derigenom, all icke ett alltför stort antal trupper kommenderades frän någon särskild provins och minst frän den, hvars private arbetare i större mängd låtit anställa sig vid jernvägsföretagen inom orten; hvaremot, i närheten af städerna, soldater syntes uteslutande böra begagnas, emedan erfarenheten visat, att ordning och arbetsamhet bland en större, i städernas grauskap förlagd, privat arbetsstyrka endast med svårighet kunde vidmakthållas. 1 afseende pä inkomsterna och utgifterna för trafiken pä de delar af stambanorna, som redan vore eiler före 1860 års slut blefve lill allmänt begagnande öppnade, har Kongl. Majit tillkännagifva!, att särskild redovisning för dessa medel kotnme att ega runi; hvarjemte Kongl. Majit förordat lämpligheten deraf, att, ifall någon nellobehållning af passagerareoch gods-trafiken å Statens jernbanor skulle under sagde tiderymd uppslå, densamma finge ingå till byggnads-fonden, samt att deremot, i händelse någon brist härvid skulle uppkomma, den blefve af samma fond bestridd. Slutligen och enär, i anseende lill den större utsträckning de genom Jernvägskomniitléens försorg, till fullgörande af dess uppdrag, anställda undersökningar erhållit, den lör delta ändamål af Rikets sednast församlade Ständer anslagna summa, 60,000 Ridr B:ko, icke befunnits tillräcklig, ulan Kongl.
Uti förut åberopade Banko-Ordning, äfvensom i ingressen till nu gällande Banko-Reglemente uppgifves Bankoverkets föremål i 3:dje rummet vara, att af sin besparda vinst bereda en »nödhjelpskassa, hvaröfver Rikets Ständer ega att till Kongl. Maj:ts och fäderneslandets heder och nytta samt allmänt gagneliga ändamål disponera.» Häraf har man velat hemta skäl för yrkandet att den nu dispo - 24 Banko-Ulshottels Memorial, JVI 2JI. nibla Bankovinsten borde, med afseende på närvarande politiska förhållanden, till bela sitt belopp för statens allmänna behof allemnas. Mig synes deremot denna föreskrift leda till ett alldeles motsatt resultat. Om man än ville förbise den omständigheten, att nyssnämnde Bankoverkets föremål är ställdt i 3:dje och sisla rummet, då deremot befrämjandet af handelns och näringarnes förkofran i 2:dra rummet omförmäles, så torde del i allt fall medgifvas, att Statsverkets ställning för närvarande lyckligtvis icke är sådan, att de yttersta och sista tillgångar ne nu behöfva tillgripas. Deremot kan det visserligen inträffa, och nuvarande politiska förvecklingar kunna leda derhän, att staten förr eller sednare kommer i behof af en nödhjelpskassn. Det är således både försigtigt, och eldigt med föreskrifterna för Bankens förvaltning, alt en sådan nöd hjelpskassa beredes. — Men detta sker ej derigenom, att man nu aflåter hela Bankens besparade räntevinst. Tvärtom är det nödigt att reservera någon del af vinstmedlen, för att derigenom bilda en kassa, som må kunna till statsverket aflemnas, då behofvet af understöd blir mera oafvisligt än nu. Ej eller må det lemnäs oanmärkt, att då uppoffringar för Statens allmänna fördel erfordras, kunna dessa af de skattdragande med mera lätthet bäras, om handel och näringar så understödjas, alt de befinna sig i en god och florerande ställning.
Hennes behagliga litterära talang har tagit sig uttryck i en del intagande noveller och skisser, som publicerets i parisiska tidskrifter; under de senaste åren har hon varit strängt upptagen med ett större arbete, Camille Flammarions biografi, grundad särskildt på den dagbok, hvari den store astronomen hvarje afton sedan sin ynglingaålder nedskrifvit sina intryck. Arbetet får sitt betydliga intresse ej minst genom dess galleri af lätt skisserade porträtt af alla de celebra personligheter, med hvilka familjen Flammarion left i intim och vänskaplig beröring. Och dessas antal är legio. Det är nämligen att märka, det hr och fru Flammarion, ytterst sällskapliga och gästfria, höra till de mest sedda inom detta beryktade och omskrifna » tout Paris », som inom sig innesluter profbitar ur alla världsstadens högre klasser. Deras förbindelser äro naturligtvis till stor del vetenskapliga, men ännu mera litterära och artistiska samt mondäna. I deras umgänge inneslutas i. broderlig förening Institutets och Sorbonnes allvarliga forskare, spirituella skriftställare och journalister, tenorer, prinsar, spiritister, uppfinnare, målare, judiska bankirer och sydamerikanska mångmillionärer, deputerade, kompositörer med långt hår och förtjusande divor från Opera Comique, bokförläggare, generaler och stora mondäner. Allt — utom aktriser, men mycket väl sångerskor. Låtom oss i förbifarten nämna vår förtjusande landsmaninna, fru Sigrid Arnoldson, hvilken ofta varit madame Flammarions gäst. Ett dylikt umgänge, helt vanligt i Paris och bildadt af de mest motsatta element — om äfven endast af de mest framstående inom hvarje klass — tager sig för svenska begrepp helt underligt ut; det fordras ock den stora takt och aldrig svikande världsvana, som utmärka madame Flammarion liksom hvarje äkta parisiska, för att hålla alla partierna tillsammans. Bland dessa glömde jag det kejserliga; Don Pedro hedrade nämligen Flammarion med den mest intima vänskap och vistades stundom flere dagar som gäst på hans slott, och dessa förbindelser fortsättas med grefven och grefvinnan af Eu, kejsarens dotter, äfvensom med andra af familjen Orleans.
N:o 2ogi tUppl. oi godk, hos Ridd. o. Ad. d. 25 Sept. 1823; Preste-Ståndet d. 27 — Borgare-Ståndet d. 27 —- — Bonde-Ståndet d» 30 —■ — Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, angående upplåtande af Rosersbergs Kungsgård till Enkesäte för H. M. Drottningen, i händelse Hennes Majit klefve i Enkestånd försatt. S. A. K. Sedan Riksens Stander, under den 30 April 1818, åt Hennes Kongl. Majit Drottningen utsett Ulricsdahls Kongl. Lustslott, att, i händelse H. K. M. blefve i Enkestånd försatt, af H. M. för lifstiden begagnas och disponeras, samt derefter, enligt underd. Skrifvelse af den 8 Julii samma år, då Rosersbergs Kungsgård, hvilken, i 5S8 Undérdånlga Skrifvelserl följd af Riksens Ständers vid l8og och 1810 /årens Riksdag fattade beslut, tillhört Högstsalig H. M. Konung Cari, XIII, och Dess Gemil, för Deras lifstid, blifvit, genom H. M. Enkejf Drottningens frånfälle, ledig, att till Staten återfalla, upplåtit till E. K. M., för Dess lifstid, dispositionen af nyssnämnde Kungsgård, med hvad dertill hörde och följaktligen äfven det för byggnadernes underhåll på Stat uppförda belopp, 2000 Ridr om året; så har E. K. M., uti Proposition, aflåten till Riksens Ständers Stats-Utskott, den 19 sistl.
Af dessa farsoter var rödsoten mest härjande samt bortryckte år 1857: 89, år 1858: 783 och år 1859: 516 eller tillhopa 1,388 personer. Af hjernfeber dogo år 1857 i detta län 376 personer. Det var naturligt, att den ovanligt stegrade lifliglieten i ali slags handel och rörelse under åren 1854 — 1857 skulle bereda ökade tillfällen till utkomst för den arbetande befolkningen, synnerligast inom de vid sträckta trakter af detta län, der skogsprodukters förädling och forsling utgöra hufvudsakliga näringsmedel. En fördelaktig konjunktur för spanmålshandeln hade ock, i förening med goda skördar, framkallat en högre grad af välmåga inom slättlandstrakterna och satt jordbrukaren i stånd att i vidsträcktare mån, än eljest, företaga sådana arbeten, dertill legofolk måste användas. Då under dessa förhållanden ingen duglig arbetare fann sig i saknad af god arbetsförtjenst, så föranleddes deraf ett emot vanligheten stort antal giftermål och nya bosättningar, hvilka omständigheter, jemte den i allmänhet rikliga tillgången på lifsförnödenheter, icke kunde förfela att utöfva en gynnsam inflytelse på folkmängdens tillväxt. Men efter slutet af år 1857, då konjunkturen kastade om och den allmänna penningeförlägenheten betydligt försvårade utvägarne för arbetaren Calmar län. Flyttningar. Sedligt och ekonomiskt tillstånd m. m. 7 att finna sysselsättning och bergning, synes folktillökningen under ett par år hafva varit ytterst ringa. Den utgjorde från 1857 till 1858 knappast j procent och under det nästföljande året | procent. Men år 1860, sedan affärslifvet börjat återtaga sin vanliga gång, höjde sig folkmängdens tillväxt till nära H procent, Det förefinnes ingen anledning till antagande, att flyttningav till eller ifrån länet i någon betydligare mån inverkat på nu anförda förhållanden. Under dessa år hafva väl åtskillige personer, till största delen från Christdala och Hvena socknar af Tunaläns och Aspelands härader, öfverflyttat till Amerika, men deras sammanräknade antal öfverstiger icke 200.
Ridder skåpet och Adeln. S. D. Vid föredragni ng af Högvördige PresteStåndets och Vallofl. BorgareStåndets ProtocolIsUtdrag af den 7 dennes, innehållande, att, sedan Kongl. Alaj:t , med tillkännagivande att Dess Kröningsoch HyIlningsCeremonier blifvit utsatte till första dagarne af Maji månad, och att således denna Riksdag, ehuru lagligen till ända lupen den 6 i denne månad, korn* me att fortfara intill dess nämnde Ceremonier ägt ruin , tillika i Nåder täckts förklara, att Kongl. Maj:ts lifliga omsorg för Folkets trefnad och val gåfve Hans Majit rättighet både att hoppas och att begära, det Riksens Ständer un der den ännu återstående Riksdagstiden må fortsätta deras Öfverläggningar med det nit, det lugn och den skyndsamhet, som allmänna åren" derne så väsendtligen kräfva , betnälte Riksstånd beslutit att samtelige Riksens Ständers Utskott borde till behörigt iakttagande af Kongl. Maj:ts sålunda yttrade Nådiga önskan meddelas samma Skrifvelses innehåll; fann Ridderskapet och Adeln för godt att äfven för sin del uti enahanda beslut instämma, S. D. Remitterades Till Lagutskottet: Ett Memorial af Herr Oxehufvud, Bo, rörande granskning och förbättring af 1805 års UegoStadga. S. D. I anledning af derom väckt mojtion , beslöt Höglofl, Ridderskapet seli Adeln gifva w ProtokollsTJtdrag d. II April 1818. S45 gifva ConstitutionsUtskottet tillkänna Ridderskap pets och Adelns önskan , der matte ConstitutionsUtskottet låta till trycket befordra så val de i Constitmion^Utskottet hällne Protocoll, sorn.
De tala om fattigdom och skövla våra tempel, om ödmjukhet och trampa våra nackar. Fordom genljödo dess gator av päaner, vimlade de av högtidsklädda främlingar och vitmantlade offerpräster. Nu vandrar ett tungsint folk över dess torg. Det fält, du ser därborta, med tvinande grönska, tecken av sparsam odling, till vars fullföljande saknas armar och håg, detta fält är det Krisseiska, dit fordom hellenernas skaror drogo att vittna snillets, styrkans och skönhetens segrar. Hammarslag ljödo från staden. Man bröt sten ur en pelarhall till en under byggnad varande kristiansk kyrka. Det var den knidiska pelarhallen, på vars väggar Polygnotos, penselns Homeros, hade målat det vapentagna Troja, grekernas avfärd och Odysseus' besök i underjorden. Förstörelsen kunde ses från den punkt, på vilken de båda främlingarne befunno sig. De sågo det: flickan höljde sitt ansikte i slöjan; mannen fattade hennes hand och påskyndade sin gång. Så inträdde de i en lund av åldriga lagrar, som skilde staden från orakeltemplet. Lunden fyllde det innersta av dalen emellan Parnassens branter och ökade med sin mörka grönska skymningen. Han var helgad Apollon, och kransarna till Hellas' skalder och de pytiska segervinnarne hade lämnats av honom. Hans åldriga stammar lutade över bäcken, samlade sig till viskande flockar, flätade sina kronor till dunkla valv, i vilkas skuggor man anade höga minnen. Och konsten hade kommit aningen till mötes. Där en stråle av dagen nedsköt under träden, där lyste han stundom på marmorpannan av en Homeros, som gripen av ingivelsen slog upp de tomma ögonen mot höjden, eller på en grupp dryader, samlade kring en cittraspelande Orfeus. Nu skyddes lunden av mången som en hednisk demons tillhåll, och de friska blad, han årligen sköt, funno ingen panna att smycka, ty palestran saknade sina oljade kämpar, och där ingivelsen ännu vidgade en skaldebarm, ljödo hymner till Honom, »den okände Guden», om vilken Paulus en gång talat till folket i Aten.
H o f f m a n m Kungl. Ohs. Instrumenter uthyras. D A L A R Ö. Varmbadhus för alla brukliga badformer. Öppet från 10 j u n i Sjukgymnastik, elektricitet, vattenkur m. m. L ä - k a r e: D:r A. H I L L E R, adr. t i l l 10 j u n i Floragatan 10, Stockholm, därefter Dalarö, D:r B. A U R E L I U S, adr. Dalarö. Upplysningar om r u m och prospekt på begäran under adr. Badhusstyrelsen, Dalarö. (G. O Fru A telier för Damtoiletter RNS ^Stockholm, 19 Tunnelgatan 19 rekommenderas i benägen åtanke. " Välkänd elegant snitt till moderata priser. Särskild afdelning för beställningar från landsorten, som utföras omsorgsfullt utan profning då ett välsittande lif insändes jämte längdmått pä kjolens bak-, sidoch. framvåd, och då för ändamålet särskildt konstruerade mekaniska byster inköpts, kan hvarje figur på- räkna ett välsittande arbete. Finaste rekommendationer Öfver hela landet. Förfrågningar besvaras omgående. Telegrafadress ÖRNS, Stockholm. (S. T. A 58410) Det modernaste ocb bästa i liricber i svart, kvitt och kulört, i storartadt urval till bal-, sällskapsoch promenadtoaletter, metereller styckevis från 50 öre pr meter till kr. 20: —, direkt till privata personer. B E. Spinner k C:ie, £nben Zurich, S c h w e i z (fornt J. Zi rrers Sidenfabrik). sändes till fabrikspris franco ocb tullfritt till betemet Zurichs äldsta Siden-etablissement, grundl. Rekvirera profver! Moderna Paletåtyger. — Moderna Promenaddräktstyger för Damer. K * för „ U loderna säsongen s « a » V Kappor ERNST HEURLIN, Väfskola i Mariestad. Undervisning meddelas i uppsättning af alla i ett hem förekommande väfnader i 2 — 10 skaft, de skånska allmogeväfnaderna, dräll, finnväf m. m.
De sednare äro merendels fattige, och man ser ej sällan deras harn gå omkring att tigga. Hvad är orsaken? Jo, att föräldrarne, då de på ålderdomen blifva orkeslöse, måste lemna sitt hem och den jord de förut brukat. Och hvarföre måste de lemna den? Jo för det att Statens tjenst krafvel’ en annan yngre och raskare Soldat, efter hvilkens antagande samlelige Jordegarne inom Församlingen måste bidraga'till den afskedade Soldatens underhåll. Vissa andelar af jorden hafva visserligen blifvit afsatte för Soldaternas underhåll, men endast för de raske och tjenstbare. Om de Handlande och öfrige Näringsidkare i Städerne ville afsätta en viss del af sin vinst till fattige afskedade Soldater och deras hushåll, skulle all fråga om serskildt understöd försvinna. Hvad åter den anmärkningen angår, att Soldaterne på landet underhållas efter afskedstagandet genom pensioner, får jag erindra., att pensionerne utdelas lika för alla så val värfvade som indeldte Soldater; och i afseende på de uppbyggda Caserner man omtalat, torde de kunna jemföras med de mångfaldiga SoldatTorp, som landet måsle uppbygga och underhålla. För min del kan jag ej finna annat, än att, då principen är gifven, att hvarje Församling skall 3o Den n J u n i i f. m. underhålla sina fattige, hör den sträcka sig så väl lill Städerne som till landet; och jag inser ej något skäl alt utsträcka undantagen från denna princip längre, än söm redan skett. Grefve von Rosen: Jag har ej önskat att blifva af med de GarnizonsTroupper, hvaraf Götheborgs Fattigvård stundom får draga lunga, utan blott velat upplysa, att då folkmängden räknas till emellan 25 och 3o,ooo Personer, någon analogie emellan Stadens egna och Garnizonsmanskapets fattige ej äger rum. Herr Munck af Rosensköld, Eberhard: Om jag ej orätt fattat Herr Thams yttrande, har han påstått, att Götheborgs belägenhet ej vore så lycklig nu, som under Continentalsystems-liden.
Mitt yttrande om möjligheten att afskaffa öfverflödigt skrifveri grundade sig derpå, att jag såsom Revisor sett en mängd af ansökningar och förfrågningar ingifna till GeneralTulistyrelsen i mindre vigliga ämnen. Detta måtte borttaga tid och inveckla ärenderna, samt bevisa, att författningarne ej äro tydliga och bestämda. Lönebeloppet för GeneralTullDirecteuren bestriddes af mig synnerligast för principens skuld i afseende på förhållandet till StatsRådernes löner, och relativt till dess vederlikar inom Embetsmanna-corpsen. Jag skulle likväl tro, att oberoende äfven kan vinnas genom ej fulltut så stort löneanslag, och finner mig ej öfvertygad, att beliofvet af oberoende på denna plats är större, än i andra EmbetsmannaClasser. Jag känner ej heller, att GeneralTullDirecteuren har något Uppbördsmanna-ansvar för förraltningen af Tullmedlen. Friherren har missförstått mig, om lian fattat, att jag sagt, det Ständernes önskan i afseende på Tullorganisationen ej vunnit Regeringens afseende. Jag har menat, att den ej erhållit allt det afseende jag trott den förtjena, och medger gerna, att denna organisation i många fall vunnit förbättringar. Den 3o December e. m. 453 Angående Tullstatens af mig yrkade öfverföring på Riksstaten, har visserligen Friherre Åkerhjelm anfört skäl, men inga hinder deremot; ty då Tullstaten till Kongl. Maj:ts Nådiga fasställelse uppgörcs, kunde den ju efter att hafva blifvit gillad, uppföras på Riksstaten, och de nödvändiga förändringarne ändå ditföras. Att Tullstyrelsen kunde ställas under CommerceCollegium eller FinanceDepartementet har, i synnerhet i förra fallet, ej blifvit motsagdt af den värde Friherren, men en annan Ledamot, Herr Rosenblad, har, såsom ett hinder deremot, anfört den långsamhet, som vidlåder Collegiala former. Om så är, bör detta i ett administrativt
En obestridlig sanning vore, att, om i allmänhet god syn är ett väsendtligt vilkor för verksam tjenstgöring vid hvilket verk som helst, en sådan specifikt utgjorde en nödvändig förutsättning för tjenstgöring uti arkivet, der läsning af gamla förbleknade, ofta i abrevationer utförda stilar hörde till ordningen för dagen, och att derföre en sextioårig, sjuklig, på ena ögat fullkomligt blind, på det andra äfven svagsynt man för en sådan tjenst icke vore lämplig. Till dessa individuella omständigheter komme, att, tili följd af den nya bestämmelse, som genom Kongl. Majits och Rikets Ständers beslut blifvit tillagd riksarkivet, att bereda och kultivera historisk forskning i rikets häfder, för hvilket ändamål arkivets stat äfven undergått en omreglering, expeditionssekreteraren Forslujids ålder och öfriga förhållanden ej tilläte att af honom hoppas något egentligt i detta hänseende, då deremot friskare och med högre, för detta ändamål lämpade, krafter i denna rigtning skulle kunna åstadkomma mycket. Det inträffade ock alltid, att, vid det att embetsverk erhålla utvidgad eller förändrad verksamhet och tjenstemän der förekomme, som för den nya verksamheten vore oanvändbare, desse annorledes placerades eller försörjdes. Af dessa förenade skäl har riksarkivarien i underdånighet hemställt, att förste expeditionssekreteraren Forslund kunde, enligt hans yttrade önskan, berättigas att vid afskedstagande få på indragningsstaten bibehålla samma löneinkomst, 1,210 rldr banko, med 6o under lönen inbegripna 37 tunnor span mål, lian nu åtnjuter, hvarigenom hans nu innehafvande aktuarielön vid riksarkivet blefve ledig att tilldelas någon person med lull tjenstbarhet och för platsen i öfrigt erforderliga egenskaper.
Revision af räkenskaperne och den 2:dra inom September månad samma år, så hafva de upplupna räntorna jemväl blifvit i lånerörelsen använde, hvilket åter, förening dermed, att de på grund af 206 §. i nämnde Reglemente uli Ranken emot ränta insatte Sparbanksmedel, i Ranco-Diskontens lånerörelse ingå, dertill föranleda att Låne-Ralancen, vid nästlidet års slut, utgjorde, på sätt de till Ranco-Fullmägliges Expedition ingångna raporter utvisa, Vid Ranco-Diskonten i Stockholm R:dr 6,221,727: 45. 3. Efter att sålunda hafva redogjort för beloppet af de medel, hvilka användas i förevarande utlåning, anser Utskottet sig höra till besvarande upptaga de framställningar och förslag, som ega gemenskap med samma utlåning och blifvit till Utskottets behandling hänvisade. Herr Rosenbladj, Bernhard, har föreslagit, att såsom ett temporärt förskott till allmänna Discont-rörelsen måtte återställas de 35o,ooo R:dr, hvilka under första hälften af nästlidet år blifvit indragne, dock med rätt för Ranco-Fullmägtige att fördela dem emellan de serskildta Disconterne, i mohn af behofvet. Herr Silfverhjelm, C. A., har tillstyrkt,dels att Ranco-Discont-fonden successivt må ökas med 4 millioner R:dr, på så sätt, att Discont-fondens årliga räntevinster i första rummet derLi 11 användas, och att i öfrigt Ranken, för detta ändamål, upptager lån af allmänheten emot obligationer, löpande med högst 4i procent ränta och till ett belopp af i| högst 2 millioner R:dr, samt dels att omsättnings-terminerne måtte förminskas från Fem till Fyra med en fjerdedels afbetalning i stället för en femtedels, dock att denna förändring icke verkade retroactivt för lån, som tillkommit före samma förändring.