Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om således eli klassvalsförslag skulle framställas, och måhända, som jag hoppas, redan vid denna riksdag blifva hvilande på Simes hord, samt hvilket, ehuru det icke (ill sina hufvudgrunder öfverensstämmer med den värde talarens åsigter om det rättaste, likväl innebure en bestämd och af honom erkänd förbättring i vårt representationssätt, då vågar Den 18 Dec ernber. 77 jag Iro, att elen olikhet i åsigter, som emellan honom och mig förefinnes, icke skall afhålla honom från att äfven åt detsamma lemna sin röst, och att samma fosterländska nit, som förmått honom att framlägga det hvilande förslaget, äfven skall blifva vårt stöd. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Oaktadt den skedda upmaningen till lystnad, då frågan redan vore inom ett annat Stånd afgjord, kan jag likväl icke efterkomma densamma, emedan vi tala, vi handla icke blott för det närvar, ögonblicket, ulan för dagar och tider, som komma, och då jag här i både skriftliga och muntliga anföranden, hört principer framställas, som jag icke kan gilla, oell principer deremot anfallas, dem jag förfäktar, så skulle jag anse det vara fegt handladt mot dessa principer, ifall jag afhölle mig frän att på en så vigtig dag, som denna, i R. o Ad:s prot., öppet nedlägga mina tankar och min npfattning af det vigtiga ämne, som linder gårdagens och denna dags sammankomster här blifvit afliandladt. Hr Mannerskantz upläste härefter följande: Den mening till hvilken jag, jemte ett större antal uplyste och frisinnade medborgare oss bekänna, anser representationsreformen för fäderneslandet så angelägen att hvarje upskof med dess utförande synes oss i högsta grad förderfligt. Många skäl kunna gifvas för denna vår mening om den brådskande nödvändigheten af reformens snara genomförande. Men jag inskränker mig lill att deribland anföra blott det, som för mig har den mest väsendtliga vigt. Delta skäl är nemi. att det närvar, representations-sältet utöfvar en skadlig och förlamande inverkan å fäderneslandets hela samliällslif.
Poetae, Philosopho, Civi, Amico lugentes Amici. Rosenstein, som dervid med några ord förklarade penningens ändamål, skref sedermera, till den Bortgångnes skrifter, det begärda företalet; kanske det bästa bland hans flerfaldiga förord. Visserligen i sitt biographiska innehåll nog knapphändigt, och i sitt ästhetiska numera ej tillfredsställande, andas det dock alltigenom en känsla, som är sann och öm, och som derföre uttrycker sig med en flärdlös fägring. Och väl må vi nu yttra med honom, i anledning af den nyssnämnda grafstenen: ”Vid åsynen af denna minnesvård skall det namn, som är dess enda prydnad, väcka hugkomsten af allt, hvad lifvet har behagligt och ljuft; och midt bland förödmjukande vedermälen af menniskans förgänglighet säga, att hon är stor genom Dygden, Tanken och Snillet”. Besynnerligt kan det förekomma efterverlden, van vid sitt tidnings-väsendes till öfverdrift snabba påpasslighet, att se Kellgrens frånfälle, i hans eget dagblad, ej omnämndt förr, än en dryg månad efter hans dödsdag: nämligen först i nummern för den 22 Maj; der ändtligen en Nekrolog möter oss, som, ehuru värdig och vacker, dock tvifvelsutan borde kunnat uppsättas inom ett mindre rymligt tidmått. Men hvarken redaktörer eller läsare hade i denna menlösa tidsålder brådtom. Kort derefter (den 29 Maj) besjöngs han i samma dagblad af Silfverstolpe, som i detta offer var den tidigaste af Sveriges skalder; och detta qväde, kalladt ”Ode till Melpomene”, är ett bland sin författares bästa. Längre fram efterföljdes det af Leopolds ryktbara ”Sång öfver Kellgrens död”. Flera andra lyror slogos äfven. Hans anletsdrag hade Sergel förvarat, i en medaillon, hvars afbild står i koppar stucken framför hans Skrifter.
Förslaget vann ock nädigt bifall, i följd hvaraf Kongl Maj:t dä af Rikets Ständer för åren 1858 —1860 äskade blott 3/ig:delnr af nämnda summa med ‘239 790 R.dr, hvilket belopp likväl af Rikets Ständer nedsatles till jemnt ‘200,000 R:dr riksmynt, med anlitande hvaraf de angelägnaste af ifrågavarande arbeten och anskaffningar, såsom sjukhusbyggnaden i Carlskrona och iståndsiittandet af galerskjulen vid Stockholms station jemte ett mudderfartyg nied ångmaskinen, äfven sedermera blifvit dels verkställda och dels påbörjade. Då emellertid omförmälda. jemväl i min tanke lämpiiga. arbetsplan blifvit af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gillad, men af den uppgifna tiden för dess utförande vid slutet af nu löpande statsreglerings-period ännu återstå 12 år, hemställer jag i underdånighet, det täcktes Eders Kongl.
Enär allmänna åklagare i alla de mål, der rättigheten att kära ej är särskildt förbehållen målseganden, äro pligtige att åtala förbrytelser mot lag och författningar, hafva Rikets Ständer funnit, del i denna § förekommande tillägg: “älven utan särskild angifvelse® böra, såsom öfverflödigt ur författningen borttagas. § 58. Då enligt 57 §, en hvar eger rättighet att sjelf anställa åtal för förbrytelser mot denna författning, utan annan inskränkning, än alt barn ej må åtala föräldrars och tjenstehjon icke husbondefolks förbrytelser, så synes det i I mom. af 58 § förekom mande stadgande, ali förbrytelser mot denna förordning må till åtal af allmän åklagare angilvas af enhvar, utom af harn mot föräldrar, likaledes vara öfverflödigt och följaktligen kunna ur författningen utgå. Hvilket allt Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, med anhållan, att E. K. Maj:t täcktes i nåder godkänna bifogade förslag till författning, angående vilkoret) för försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade spirituösa drycker, samt i ämnet utfärda nådig förordning. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 November 1863. 6 Expeditions-UIskoitn/s Förslug till underd. Skrifvelse, S:n 110. Förslag tili Författning angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. § i Bränvin må ej till mindre belopp än 15 kannor säljas af annan än den, som enligt § 2 eller 4 dertill berättigad är. § 2 Den, sorn erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin, får ej sälja mindre än en half kanna. § 3. Vid handel, som i förestående §§ omförmäles, mä hvad säldl blifvit icke i mindre belopp, än det minsta, som i hvartdera fallet säljas må, utlemnas eller mellan flere köpare fördelas; ej heller får något af det sålda å försäljningsstället förtäras. § Den, som erhållit rättighet att idka utskänkning af bränvin, må sälja huru litet belopp som helst, och må detta å stället förtäras eller derifrån alhemtas.
» Jo, huru ej? » sig och vände bort jag älskar det blef därför det » Ingrid! » kallt v i skiljas Det ljöd ber dig vet, blef att Men det, o c h åt. » s o m ett innerligt, lyda T y mitt ångestrop, bedlåt oss icke sitt b r o d e r i o c h v i l l e g å men han du har likgiltigt stund Sten, svar k o m m e r ändå annorlunda. » vek samman samma » Gud d u var nära afvärjande. tala h ä r o m. och sade hon, tror, att d o c k icke, plikten måste » Jag dig, » Jag fasta, högsta o c h käraste för m i g. jande och mera hon upp på h o n o m med mycket. blifva du Älskar d u m i g då häftigt hans på en g å n g ängsliga och vissa blick. » Ingrid, FABIKER måste hvarandra. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. a l d r i g att MEDLEM AF K. F. U. K. Bal-Siden FRÅN M I N A H — du höll henne kvar. » Hon lutade hufvadet blommande häggen. Nämn ej det bakåt » Min mot d e n stora, fästman! » ordet, Ingrid, o m d u ej vill äfvensom SVART, HVITT o c h KULÖRT HENNEBERG-SIDEN från 65 5RE till KR. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. m.) pr robe &gt; kr. 1,75 — 8,35 pr mtr. SIDEN-ARMURES, MONOPOLS, CRLSTALLLQUES, MOLRE ANTIQUE, DUCHESSE, PRINCESSE, MOSCOVITE, MARCELLLNES, SIDENTÄCKEN och fan m. PORTOOCH TULLFRITT TILL HEMMET. log omgående. — Dubbelt porto till Schweitz. G. Profver o c h kataH©AN©BERGS SIDEN-FABRIK, (K. &amp; K.
Obligationer blifve belalningsgilde vid anfordran; Allmänna Brand försäkrings verkets styrelse så mycket mindre kan sakna tillfällen att genom förändrade anstalter, hvilka endast på dess egen åtgärd bero, och hvaribland i sådan händelse bibehållandet af någon betydlig andel af fonden uti dylika Obligationer biifver af väsendtlig nytta, ernå enahanda ändamål af ofe bär möjlighet för skyldigheters ofördi öjeliga uppfyllande, som genom det begärda Creditivet i Banken varit åsyftadt, Jemte det alt Utskotten härigenom vördsammeligen anmäla det Höglbllige Ridderskapet och Adeln den i September och Högvördige Preste-Ståndet den 22 Aug. bifallit Utskottens förra Betänkande, få Utskotten alltså nu på dessa ånyo 011- dragne skäl än vidare afstyrka den af Allmänna Brandförsäkrings-Verket sökte Crediliv-Lånerätt uti Rikets Ständers Bank. 134 S ta ts-U t skottets Betänkanden, Hvilket dock till Rikets Ständers slutliga afgörande vördsamt öfverlemna»;; jemte det att åtskiiiige Ledamöter åberopa deras nu äfven yttrade och detta Betänkande bifoga-, fle serskilda meningar. Stockholm den i Oclob?r i8a3. Utdrag af Protocollet hållet vid Högloflige Statsoch Banco^ Utskottens sammanträde dea i October 1823. S. D. Vid justering af det Utlåtande, sorn kommer att afgifvas till Rikets Högloflige Ständer öfver de inom Välloflige Borgare$ lande t och Hedervärda Bonde-Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottens Betänkande, i anledning af förekommen fråga om Lånerält uli Rikets Ständers Bank för Allmänna Brandförsäkrings-Verket; åberopade nedannäinnde Ledamöter de yttrande af en skiljaktig mening från Utskottens Pluralitet, hvilka varit Utskottens förra Betänkande, uppå deras begäran, följaktige; nemligen: Stats-Utskoltets Betänkande!!; i35 Herr Rådman Lundgren. Herr Lagman Noraeus; Herr Commerce-Rådet Santesson.
Det är för R. o. Ad. bekant på hvad Afdelningen, på grund af denna åsigt, upgjorde sitt förslag, men sedan detta förslag blifvit upgjordt och då man skulle uträkna, huru det skulle komma att slå sig ut i verkligheten, så visade det sig, att de högst aflönade tjenstemännen visserligen voro de, som finge minsta procenten, men det visade sig derjemte, att många af dem, som varit minst väl aflönade, äfvenledes skulle komma bland dem, som finge minsta procenten. Om t. ex. tvenne tjenstemän med alldeles likartade tjenster men i olika verk voro så aflönade, att den ene hade några hundra Rdr mera än den andra, samt R. Sl:r sedermera beslöto, att de skulle ega lika stora löner, så är det gifvet, att det icke skulle vara med billigheten öfverensstämmande, att den, som haft en så bra lön, att den endast larfvade en obetydlig förhöjning, fick 75 proc. af denna förhöjning, under det att den andre, som haft en mycket ringa lön och till följd deraf varit i en ganska betryckt ställning, endast fick 50 proc. af löneförhöjningen. Förslaget, betraktadt ur billighetens synpunkt, var således icke tillfredsställande. För att finna, om förhållandet verkligen skulle blifva sådant, eftersåg man hvilken Hufvudtitel vore den, som egentligen skulle drabbas af nedsättningen från 75 till 50 proc., och til) sin stora öfverrask ning fann man, att det var den 5:to, d. v. s. den i löneväg förut sämst lottade Hufvudtitein. Då man följaktligen måste frångå Afdelningens förslag, fann man det vara lämpligare och billigare att gifva samma proc. af löneförhöjningen åt alla, och denna proc. bestämdes till 50. Det hade visserligen varit önskvärdt, att man kunnat gifva 75 proc. åt alla, men jag tror, att löntagarne skola blifva mera belåtna med att få löfte på 50 proc. och verkligen få löftet upfylldt, än med att få hopp om 75 proc. och sedermera möjligen få intet. Jag anhåller derföre om bifall till Utskts förslag.
När motionen här förekom lill remiss, var min mening, att den borde remitteras ensamt lill Bevilln.Utsk., hvilket, likasom de öfriga Ulsk:n, enligt 34 §’ Riksd.Ordn. äger att, efter erhållen remiss, behandla sådana mål, som icke till visst Utsk. höra, helst denna fråga om reglering af tolagen, ehuru ett önskningsrnfli, har så nära sammanhang med tullregleringen, alt intet Utsk. kunde behandla frågan lättare än Bevilln.- Utsk., dit Tul!committe'ens yttrande troligtvis äfven kommer att remitteras. R. o. Ad. remitterade likväl motionen till både Bevilln.- och Oecon.Utskm; men nu har Bevilln.Utsk. tagit sig anledning att skjuta målet ifrån sig deraf, att tolagen icke står nämnd i de §§., som tala om bevillningsmålen. Jag har reserverat mig emot detta beslut, men vill icke upptaga tiden med en ytterligare discussion i ämnet, helst jag visserligen anser Oecon.Utsk. vara lika oförhindradt att handlägga målet, ehuru det naturligtvis af detta Utsk. måste ske med mera omgång och besvär; jag inskränker mig således dertill att, då jag anser Bevilln.Utsk. hafva oriktigt förfarit, anhålla om afslag å Utsk:s ifrågavar. betänk. Gr. Cronhjelm: Jag anhåller atl till besvarande få upptaga några yttranden af Gr. v. Fersen. Han har sagt, att min motion åsyftade en mera omfattande åtgärd, änden frågan, som sista riksdagen förevar, och att Bevilln.Utsk. af sådan anledning då rätteligen kunnat upptaga målet, men icke nu. Jag skulle likväl tro, att förhållandet i visst läll är motsatt; ty jag har icke yrkat en så vidt omfattande åtgärd, som vidtogs af sista riksdagens Bevilln.Utsk., hvilket helt hastigt afklippte städernas rätt till tolag af flera artiklar, derigenom att Utsk. vid åtskilliga varor i tulltaxan insatte; ”fritt frgn tolag,” och sålunda borttog afgiften, utan att ens Konungen fick tillfälle att yttra sig deröfver.
Lag alltid skulle vara oförkränkt: att sedermera, åren 1687 och 1688 Reductions-Commissionen af desse 3 5 7-rä Mantal, till Kronan åter indrog, ej allenast ett antal med Två Tusende Sjuhundrade Fjorton Dalers, Tolf Ores, Sexton och En femtedels Penningars Ränta, såsom svarande mot Sextio Tusende Trehundrade Nitton Daler, Trettiofem Öre, Tjugu penningar Silfvermynt intresse, eller så kalladt ofruktbart Capital, som i Liquidationsräkning, vid köpet emellan Handlanden Tripp och Kronan, blifvit henne påfördt, men af ReduclionsCommissionen ansågos icke hafva bordt med Hemmansränta in natura betalas, utan ock andre Hemman, som räntade Åttahundrade Fyratio, Fem Daler, Femton Öre, Tjugu Penningar Silfvermynt för sådane Räntor, som funnits icke vara sålda; hvilka sålunda indragne Hemman tillsammans utgjorde Etthundrade Femtio^ Nio Mantal* inen återstoden Etthundrade Nittio Atta och Fem* tolftedels Mantal fångö Tripps Arfvingar, till följe af köpet, behålla, och utgöra således nu det Trippiske Godset , som vore återlösen underkastadt; dock blefvo deraf år 1705 tvänne Mantal, såsom Posthemman utbytte till Kronan emot vederlag af Ett Mantal Kronooch ett Manta! Skatte, hvilka sednare följakteligen i bemälde Arfvingars hand lingö lika egenskap med de förre.
Utskyldernes utgörande i det förbättrade myntet; men att deremot bör i noggrant betraktande (agas verkningajrne af såväl det ena som andra af ifrågastäldte sätt till rättelse ufi missförhållandet, enär fråga är om rubbning *<4 Stat*-Ut*kotteti Betänkande» antingen i stadfästade beskattnings regleringar, sorn vunnit helgd af tiden och Styrande Magtens begifvande!), el er i en likaledes bifallen förmån i följd, af myntvärdets försämring, sorn, tili den del penningeskatt finnes begripen un* der hemmansräntorne, i andre orter äfven tillgo. donjutes af räntegifvarne derstädes med livad mera sorn efter förhållandet med den i sednare tid tillkomne ruteringen må bora beräknas. Och som dessutom den Constitutionella ordningen synes fordra, att Administrativa Magten i ett amne, som angår Statens Ordinaire Räntor och till sin utgång kan lomma att ega ett betydligt inflytande på flere Provincers oec.onomiska ställ' rung; samt hvaruti de underordnade Authoriteterne i afgifne yttranden varit af olika meningar, må efter öfvervägande af hvad sorn finnes närmast instämma med både allmän och enskild rätt och billighet härutinnan, framställa ett derpå grun dadt förslag till Riksens Ständers åtgärd; så anter Utskottet sig icke kunna frånträda dess redan afgifne Utlåtande och förslag om en grundlig undersökning samt vederbörandes hörande i ämnet, utan har fastmer af nu gjorde anmärkningar och hvad i anledning deraf ytterligare är anfördt funnit sig föranledt tillstyrka hvad utförligare i dess förra Betänkande redan är föreslaget till ärendets närmare utredande och handläggning i afseende på Nådig proposition deruti Vid nästa Riksdag; hvarjemte Utikottet likväl i Stat* - Ut* kottet» Bejänkanden. 195 afseende på den härmed sammanhängande frågan om Befälets vid de Skånske indeldte CavalJerie Regementernes aflöning, t r §! eropa hvad Ut fckotcec i särskildt yttrande af den 27 sist].
Rdr och vare de nyttjade redskapen och det tillverkade brännvinet tillika förlustig. 46 $• I alla de fall, då brännvinstillverkning olofligen å Sönoch Helgdagar föröfvas, plikta den brottslige jemväl för Sabbatsbrott. 47 $• Egare af ättickefabrik, som öfvertygas att, utan skedd anmälan till afgifters erläggande, hafva med de pannor, hvilka för ättickeberedningen begagnas, tillverkat brännvin, skall icke allenast vara underkastad här ofvan stadgadt ansvar för oloflig brännvinsbränning, utan ock förlora rättigheten att nyttja dessa, för lättnad vid ättickeberedningen tillåtna, större pannor. Apothekare, som nyttjar destilleringspannor till större rymd eller antal, än tillåtet är, eller för andra än pharmaceutiska behof, skall vara Bil. t. Exped.-XJtskotlets Memorial, N:o 374. 149 sitt privilegium förlustig, och för hvarje olofligen nyttjad panna böta såsom för olaglig brännvinsbrännig. För innehafvande af brännvinsredskap bote den som öfverträder hvad i g Art. 37 §. är föreskrifvet, hvarje gång 16 Rdr 52 sk.; men beträdes, när brännvinsbränningen är inställd, någon af Städernes invånare att innehafva lösa brännvinsredskap, hvilka då skola, enligt samma Artikels 39 § , vara satta under allmänt förvar, eller finnas i Staden inmurad panna med fast bröst och å l andet alla sådana redskap oförseglade, som, jemlikt sistnämnde §, bordt förseglas, eller har förseglingen derå blifvit bruten, umgälles förseelsen med 33 Rdr 16 sk.; och håfve förbrytaren derjemte alltid förverkat de olofligen innehafda eller icke behörigen förseglade redskapen. 49 §•
Å nyo föredrogs Herr Ribbings, Arvid, den 2 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående Formen för tryckningen af de vid Utskottens Betänkanden bifogade Reservationer; hvilken Motion, uppå gjord proposition, blef till ExpeditionsUtskottet remitterad. Föredrogs å nyo Kongl. Majrts den i/\ sistlidne Februarii aflåtne, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde, Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Inqvarterings-besväret. Herr Rothlieb, Axel, uppläste följande: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande Inqvarterings-besväret i Städerne, ådagalägger Dess Nådiga uppmärksamhet på vissa Städers behof att njuta lindring uti nämnde besvär, då deri föreslås, att utom den för detta ändamål redan anslagne To lags-a fgi Ilen D e i) 13 M a r s e. m. i Sjöstäderne, en ytterligare ersättningssumma af omkring 72,000 R:dr skulle genom Allmän Bevillning tillvägabringas. Då likväl Rustoch Rotehållare af Indelningsverket nu vidkännes en jemförelsevis vida större tunga, än som vid dess första inrättande på 1680-talet ägde rum, samt Inqvarterings-besväret äfven elter samma tid tillkommit, finnér jag Städerne ej vara mera berättigade att njuta ersättning af Bevillningen, än Rust-och Rotehållare för deras ökade Rustnings-besvär. Dessutom är jag öfvertygad, att flere Städer gerna skulle emottaga trupp i Garnizon, emedan den lifligare rörelsen och lättheten, att emot måttligersättning erhålla arbetsbiträde, fullkomligt uppväga Viet jemförelsevis ringa onus Städerne af Inqvarteringen vidkännas. Med undantag af Hufvudstaden, kan jag ej tillstyrka anslag till Stallbyggnader och Caserner, då det ej är så gifvet bestämdt, att Garnizonstiupper alltid skola vara i vissa Städer förlagde, utan kunna, efter Kongl. Majrts
Såsom tillägg till här ofvan meddelade uppgifter å Riksgälds-Cön - Ståts-Utskottets Memorial, N\o 3oi - 7 torels förestående utbetalningar för licjviderandet af Stalsfyllnadssumman samt Coutorets ränteutgifter och förvaltningskostnader, jemte anslagen för folkundervisningen, har Utskottet ansett sig vid detta tillfälle jemväl höra, i ett sammanhang, för Rikets Ständer uppgifva alla öfrige, vid innevarande Riksdag beviljule och till utgående från nämnde Contor anvisade, tillfälliga anslag och lån, äfvensom de serskilda tillgångar, hvilka härtill kunna af Rikets Ständer disponeras. Af Rikets nu församlade Ständer beviljade tillfälliga Statsutgifter, upptagna i samma ordning, hvaruti de skulle å diks-Staten lorekommit, derest de blifvit under dess hufvudtitlar uppförda: Anslag till begrafningsoch öfriga kostnader^ i anledning af Högstsalig H. M. Konung CARL XIF JOHANS dödliga frånfälle R;dr 145,781: 19. 10. „ till kostnaderna för DL). MM. Konungens och „
Jag önskar oss att vid nästa Riksmöte, åter förenade un* der dessa minnes-digra hvalf, hafva bevisat, att några hundrade s;älar, som förstå Nordens kraf af kraft hos sina söner, och som förstå hvarandra, förmå mer än flere för* flutna Riksdagars beslut. 2:o Af Herr Georg von Heijne, som af fö* restående anförande hem ta t anledning till förnyande af dess vid sistlidneRiksdag väckte och af Riksens Ständer då understödde motion, att Guld, Silfver och Broderier på Militaire och Civile Uniformer måtte afskaf* fas, med undantag af Konungens Lifoch Hustroppars, samt de högre Ämbetsmännens, jemte gradtecken på de Militaire uniformerne; anseende Herr Heijne öfverflödigt, att framställa de ekonomiske, moraliske och afven statsfeäl, som föranledt denna motion, enär desamma igenfinnas uti sistförflutna Riksdagsmotioner och Ekonomiutskottets Protocoll för nu nämnde Riksdag. Utskottet, som tagit detta i öfvervägande, får först, beträffande Friherre Ridder‘ stolpes Memorial, vördsamt anföra, att, som detta endast innefattar en uppmaning till återtagande af förflutne tiders nationalitet, men icke något förslag till beredande af detta syftemål, har Utskottet funnit dess innehåll icke kunna blifva föremål för någon pröfning eller åtgärd af Utskottet. Besvt och Ekon, Utsk. Betänhanåen. 511 Hvad dernäst angår Herr Ileijnes motion, om afskaffande af guld, silfver och broderier på uniformer, synss i Utskottets tanka ej mindre guldoch silfverbroderiernas rikhet, än tillåtelsen att bära dermed försedde uniformer, ännu icke hafva undergått någon förminskning eller inskränkning, motsvarande den tarflighet, som höfves i nuvarande tidens allmänna förlägenhet; hvadan Utskottet tror sig böra tillstyrka Riksens Höglofl.
D:o i Archivicontoret . 9 Bokbindare n o ?s 2L S m 5: Summa Förminskningen utgör altså: Embetsoch tjenstemän ... 7. Yaktbetjente i. 48I *5| Tillkommer. De» 26 Maj f. m. Lif. D. Enligt de i undertecknads vård befintliga qvittenser öfver utdelade revisionsskillingsandelar har hvarje K. Svea Hofrätts ledamot bekommit: Stockholm och K. Svea Hofrätts Advocatfiscalscontor d. 23 Maj 1834. Carl Henr. Pfeffer. Hr Lefre'11, Joli. Pehr, anförde skriftligen: Jag förenar mig till alla delar i den reservation mot Utsk:s beslut i i:sta punkten, rör:de K. M:s Cancellis lönereglering, som Hr Gr. Hamilton ang:de sportlernas afskaffande anfört och som af flera Utsk:s ledamöter blifvit understödd. K. M:s nåd. propos. hör så mycket hellie af Ständerna bifallas, som den utgör första steget till en högst nödig reform af civila fjenstemäns löiiingssätt, Jag anhåller, att Utsk., med frångående af sitt fattade beslut, ville förena sig i hvad Gr. Hamilton anfört. Likaledes förenar jag mig med hvad Hr Prosten Åstrand anfört i dess reservation vid i7:de punkten, ronde fribrefsrätt för Tullverket. Det vill synas mig, som borde Tullverket tillkomma samma fribrefsrätt som andra Kronans verk , och att onödiga afoch påföringar af summor i räkenskaperna böra undvikas. H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust.: Jag skall ej länge upptaga It. o. Ad:s tid och har endast begärt ordet för att till alla delar instämma i de af Hr Danckwardt anförda anmärkningar emot StatsUtsk:s betänk, i i:sta punkten eller i afseende på anslaget till K. M:s Cancelli, äfvensom i hans begäran om återremiss af betänk.