Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser nemi. det vara en återgång till det förhållande som egde rum innan Ständerna vid 1834 och 35 års riksdag heslutade att förhöja skjutslegan, för att kunna åstadkomma entreprenader och derigenom befria jordbru - Den 23 Juli. 567 ket från hålloch reserv-skjutsen. En särlan återgång anser jag för min del olämplig och onyttig för landet. Vid nämnde riksdag hölls inom alla Slånd ganska vidlyftiga diskussioner i detta ämne, och såsom kändt är, stannade majoriteten af Ständerna vid den öfvertygelse, att man borde söka göra något i afseende på de skjutsskyldige, för att befria, i synnerhet den mindre jordbrukaren, från hålloch reserv-skjutsen. Då tillstyrktes en förhöjd skjutslega der entreprenad kunde åstadkommas, och K. M. iemnade dertill sitt bifall. Vi veta att sedermera på ganska manga ställen, åtminstone i södra Sverige, entreprenader blifvit inrättade, och allmogen har funnit det bättre alt lemna ett litet tillskott till entreprenaden, för att vara befriade från skjutsskyldighet för 16 sk. b:co per mil. Skulle vi nu besluta alt höja skjutslegan till 20 sk. b:co, der icke entreprenad linnes inrättad, så är jag, med den erfarenhet jag har om förhållanderna inora en del af landet, öfvertygad derom, att på många ställen, der entreprenad hittills visat sig vara välgörande, skulle, sedan kontrakten tilländalöpa, de icke kunna förnyas, och entreprenad kanske icke mera åstadkommas, derföre att allmogen heldre skulle skjutsa sjelf, då 4 sk. b:ko mera erhölles per mil, än att lemna den afgift till entreprenören som de nu lemna. Det vore således en återgång till ett gammalt, odugligt system i afseende på skjuts-skyldigheten, och det är derföre jag röstat deremot, ehuru jag erkänner all 16 sk. är allt för litet i närvar:de tid för den skjutsande; men jag har framför allt velat förekomma att entreprenaderne skulle uphöra, och skjuts-besväret utgöras så som i fordna lider. Jag vågar således afstyrka bifall till Utskrs tillstyrkande i denna del.
(Rgs.-A.) Högv. PresteStåndet har, medelst ProtocolIsUtdrag af den 9 Februarii, återremitterat ofvanberörde Betänkande, i anledning af de dervid föreko mae anmärkningar. Beta n kander), N:o 88. 4 >9 Herr Prosten Grewillius hade anmärkt, att vid StatsIJtskottet finnes alldeles utesluten den Kamererare från StatsContoiret, hvilken Utskottet sjelf valt; och sorn, för åliggande vigtiga göromål, är alldeles oumbärlig; hvarföre Herr Prosten yrkat återremiss af Betänkandet, med begäran, att nämnde Kamererare måtte på AflöningsSlalen för Siats-Utskottets Canzli blifva upptagen till det belopp, som, vid förra Riksdagen varit vanligt; med anledning hvaraf, Herr ContractsProsten Heurlin upplyst, att StatsUtskottets Ordförande, på grund af 24 §. i Riksdagsordningen, och enär man icke med säkerhet visste, huru länge Utskottet hade behof af ifråga varande Tjensteman , icke uppfört honom med den öfriga personalen, utan ansett tjenligare, alt, vid Riksdagens slut, anslå för bemälde Tjensteman en, efter göromålens vigt och mängd, lämpad vedergällning.
I af Vår Svärds-Orden I och Ledamöter af Kongl, v 6: 0 Nordstjerne-Orden I och Ledamöter af Kongl, j Vasa-Orden. / Fullmagter: för väre samt Hofoch Öfver-Rätters, Collegiers, Riks-Marskalks-Einbelets, Academie-Cancellers, Öfverstå thållare-Embetets, J ustitias-Canccllerens, Våre Directioners och Comiteers, ÖfverPost - Direclenrens, Landshöfdingars, Ståthållares, Directeurers vid Våre Spectakler, Bejfälhafvaies, Öfverstars, Consistoriel^ ot% andre Verks, af hvad namn det vara n*å,s soln af Oss med tillståndsbref iiro försedde så väl sorn Magistraters och de flores, hvilka ega att bortgifva beställningar och sysslor Riddare 100: — Commendeurs-bref af \ Kongl. Svärds - Ordens I Stora Kors ) 66: 3a. och Kongl. Vasa-Ordens Stora Kors . af Kongl. Svärds-Orden af Kongl. Nordstjerneorden . af Kongl. Vasa-Orden .. Commendeurseller Riddare-bref af Kongl. Svärds-Orden, hvilka, i följd af under påstående fälttåg skedd utnämning, utgifvas frie. Riddare »bref af Konung Carl XIII:s Orden 25: — af Kongl. Svärds-Orden \ Öppna bref för Riddare I och Ledamöter af Kongl. \ i5:— Nordstjerne-Orden . I af Kongl.Vasa-Orden J
28:0 Åf Riksdagsfullmägtigen F. von Zweigbergk från Skaraborgs Län: att jordeboksoch hemmantals-räntorne, kronotionden och afraden hädanefter måLte upphöra, äfvensom att jemkning i beskattningen måtte verkställas. 29:0 Af Olof Olofsson från Westerbottens Län samt Anders Olsson från Stora Kopparbergs Län; att Kammar-Collegii Ad vocat-Fiscals rätt att granska allmänna markegångssättningarne i Riket hädanefter måtte upphöra; och hafva häruti instämt Riksdagsfullmäktige Johannes Andersson från Upsala Län samt Nils Persson från Södermanland, 3o;o Af Nils Insulin från Stockholms Län, som, till undvikande af de olägenheter, hvilka votering vid markegångssättningar medför, derigenom alt densamma måste ske Ståndsvis, föreslagit, att omröstning, då den vid sådane tillfällen kommer i fråga, må hädanefter verkställas per capita Siats-Utskottets Utlåtande N.o 273. *7 capita med slutne sedlar, samt alt, innan markegångssällnings-ärendena företagas, utrönas matte, om ena hälften af Ledamöterne äro löntagare och den andra hälften löngifvaresamt 3i:o af Samuel Jönsson från Öland: att då den gamla skyldigheten, för Ölands invånare att uti Calmar leverera deras kronotionde, hvilken ofta för en och annan blott besteg sig till några kappar, medförde mycken kostnad, besvär och tidsspillan, föresloge Motionairen att all kronotionde, som från Ölands norra Mot utgår, måtte, i likhet med afrads-spanmålen, levereras å Borgholms kronomagasin efter derstädes förut erhåline anordningar; den skattskyldige likväl öppet lemnadt, att, när han sådant hellre åslundar, efter markegångstaxa!!, med penningar liqvidera sina spanmålsräntor af alla slag, utan forsellöns affordrande.
Per Ostman från Wester-Norrlands län, som förklarat sig vilja instämma i deras förslag, som önska att i afseende på rättighet att idka landthandel borttaga begränsningen af 3 mils afstånd från närmaste stad, har hufvudsakligen på det i förenämnde motion omförmälda skäl, och på det denna handel må kunna bättre ordnas, derigenom att rättighet dertill ej beviljades andre än derför lämplige personer, föreslagit att föreskrift måtte meddelas att den, som önskar å landet idka handelsrörelse, bör af Kronofogde, Häradsskrifvare, Länsman eller Skollärare förete betyg att han eger de kunskapsmått, som lista § af Handels-ordningen den 22 December 1846 föreskrifter. I 24 och 25 §§ af Handels-ordningen är föreskrifvet att rättighet till handels idkande skall sökas i stad hos Magistraten och å landet hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, med företeende af de enligt 1 och 6 §§ erforderliga betyg i afseende på behörigheten; hvarefter, sedan i stad Handelsförening och å landet Sockennämnd lemnats tillfälle att sig yttra, vederbörande myndighet har att ansökningen pröfva och densamma efter omständigheterna bifalla eller afslå. — Då således, enligt förrberörde stadganden, Magistrat och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande äro i tillfälle att pröfva, huruvida vid skeende ansökningar om rättighet till handels idkande de företedde betygen om erforderliga kunskapsmått äro af sakkunnige och opartiske personer utfärdade och, om, såsom förutsättas bör, nämnde Embetsmyndigheter en sådan pröfning icke underlåta, andra föreskrifter i omförmälda afseende ej synas vara af nöden, hemställer Utskottet att berörde förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 2:o Angående 6 § l morn., i fråga om handelsfrihet å landet. I afseende härå har blifvit anfördt: a) Af Håkan Olsson från Christianstads län, hurusom under de 13 år, hvilka förflutit efter införandet af en friare handelsoch närings-lagstiftning, man hunnit öfvertyga sig icke allenast derom att den medgifna friheten inverkat välgörande, utan äfven att tiden nu vore inne att längre uttaga steget i den angifna riktningen.
Således tillträdde L o v i s a platsen. D e sågo sorgsna o c h trötta ut. D e t blef i en hast så tyst d e r ute. Idun gratis erhåller en hvar, som anskaffar abonnenter, af dessa upptager avgif5 ten (å 1 kr. för hvarje qvartal) och insänder den samma till Red. af Idun, Stockholm. Vaggvisa. 6 m å j; ogEat. 3i.g 6 o m * o. » n a E f t. u j. e f c t e g. B. W. Unga flickors lektyr. d u n g e n » (xo|;. Maud. Jag eller du? O, du mitt gamla hem, hvar finner jag dig äter! en stor handelsstad bodde en rik köpman; många fartyg sände han öfver - ^ y f Jl hafvet, och hans förrådshus fylde en hel gata. Genom giftermål fördubblade han sin förmögenhet, och då hans hustru födde honom en son, syntes honom affären vara fullständigt lyckad. Att modern måste gifva sitt lif för barnet var visserligen mindre angenämt, men han hade ingen tid att sörja henne, oeh då det gafs tillräckligt med folk, som for penningar kunde uppfostra hans son, så tröstade han sig. Sigfrid var nu en femårig liten pys, späd och finhylt som en flicka. Läraren, som fått vård om honom, önskade en kamrat åt honom, en hurtig pojke, af hvilken han kunde lära att slåss och andra slika nyttiga ting. Fadern fann förslaget synnerligen förnuftigt och föranstaltade genast en efterforskning i alla barnhus. Ett öfvergifvet barn är snart funnet. Veckan derpå uppträdde en jemnårig gosse, liten, blek, med borstigt hår och trotsiga ögon. Han såg sig dristigt och missnöjdt omkring. Misstänksamt hvilade hans blickar på Sigfrid i sammetsblus och spetskrage, hvilken å sin sida i skygg fruktan tittade fram bakom lä- rarens rygg. » D u skall få stanna hos oss, om du är snäll, » sade köpmannen. » Jag vill inte stanna, jag vill inte vara snäll, » svarade barnet och betraktade honom förtörnadt med onda ögon.
Öfverlemna nugot Förslag till förändring eller förklaring af Grundlagarne, som Utskottet af en Riksdagsman emollagil, vare Utskottet skyldigt, orri Förslagets Författare det yrkar, alt meddela honom sitt yttrande deröfver, med tillstånd att det - §. 75. Hvad, lill stiftande, ändring, förklaring eller upphiifvande af Grundlag, uti nu föreskrifven ordning, Riksens Ständer enhälligt beslutat och Konungen gillat, eller Konungen föreslagit och Riksens Ständer enhälligt antagit, ege kraft af Grundlag. §. 76. Ej må Grundlag stiftas, ändras, förklaras eller upphiifvas, utan på det sätt, som genom s«.s7(Öregäende tvänne §§. stadgadt är. Efter dess ordalydelse skall den i hvarje serskildt fall tillämpas. (§. 84 i nu gällande Regerings Form skulle utgå.) I T Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 93 samma jemte Förslaget genom tryck alimant göra, då han för det sistnämndas innehåll sjelf i egenskap af författare må lagligen ansvara. §• 85. Såsom Grundlagar skola anses: denna Regerings-Form, samt den Riksdagsordning, den Successions-Ordning och den Förordning om en allmän Tryckfrihet, hvilka, i öfverensstämmelse med de grundsatser, sorn i denna Regerings-Form bestämmas, Riksens Ständer och Konungen gemensamt vid denria Riksdag komma alt fastställa. §• 86- Med Tryckfrihet förslås hvarje Svensk Mans rättighet alt, ulan några af den offentliga Makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, alt sedermera endast inför laglig Domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig Lag, gifven alt bevara allmänt lugn, utan alt återhålla allmän upplysning. Alla Handlingar och Protokoll i hvad mål som helst, de Protokoll undantagna, som uti Stats-Rådet oell hos Konungen i Min is leriel la Ärenden och Commando-mål förås, må ovilkorligen genom trycket kunna utgifvas.
S. D. Uppå föredragning och gjord proposition bifölls SratsUtskottets, den 13 dennes, afgifne utlåtande N:o 8 angående tryckningskostnaden för Höglofl. Ridderskapet och Adelns, $amt Högv. PresteStåndets Protoaoti 58 Fröt. TJtdr. d. 18 Fehr. 1825. vid innevarande, äfvensom utdelning af sistnämnde Stånds Protocoll vid nästförflutne Riksdag. d* 18 Februari Ig2? e. m. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Sedan, enligt frände öfrige Respective RiksStånden ankomne ProtocollsUtdrag, af den 12 och 15 dennes, uti fråga huruvida ett särskildt Utskott borde af RiksensStänder förordnas, för att fullständigt undersöka och utreda orsalcerne samt uppgifva botemedlen för den nu i flere delar af Riket och i synnerhet för Jordbruks - näringen öfverklagade förlägenhet, två RiksStånd stadnat emot två, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, jemlikt 36 §. Riksdagsordningen till Con'StitutionsUtskottets afgörande öfverlemna frågan, om förenämnde Särskildta Utskotts tillsättande. Från Hederv. BondeStåndet. S, D. Föredrogs StatsUtskottets sista Pleni dag på bordet lagde 3:ne särskildte Betänkanden af den 13 i denna månad under N:o, 6 och 7. 1:0 I anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om fortfa - Frat. Utdr. d. fii Felr, 18*5» 89 rande af den utaf Kongl.
Hvad angår den sednare bristen, eller felande fullständigt register och fortgående paginering, härleder den sig derifrån, att en stor del medel, som för visst år höra redovisas, ofta så sent inkomma och räkenskaperna i följd deraf så sent blifva färdiga, att man för det vigtigare, en noggrann granskning, måste förbise det mindre väsendtliga, nu anmärkta. §■ 2 anmärker, att åtskilliga Konsistorier, deribland Wexiö Konsistorium äfven är, underlåtit att lemna årlig redovisning för den af Ri 462 — kets Sländer, genom interims-staterna afår 1819 och 1833 samt sednare anordningar, till svagt lönte Lärare anvisade anslag, och underkänner de förklaringar, som i detta afseende öfver 1843 års Stats-Revisorers anmärkningar blifvit afgifna. Konsistorium inser väl vigten af en sådan redovisning, ehuru fullständig kontroll genom Kongl. Siats-Kontorets räkenskaper och de dem vidfogade qvittenser kan vinnas; men då denna redovisning hvarken särskilt anbefalles i Kongl. Brefven af år 1819, 1833, 1839 eller någon allmän nådig föreskrift i detta hänseende sedermera blifvit meddelad, har Konsistorium ej trott sig begå något hufvudsakligt fel genom dess uraktlåtande. $• 3. Denna anmärkning rörer: l:o redovisning af stipendia collectanea, i hvilket hänseende intet lägges Wexiö Konsistorium till last; 2:o uttryckes af Revisorerne den önskan, att för influtna och utbetalda stamboksoch kollektmedel till uppförande af nya kyrkor årlig redovisning måtte afgifvas, hvilken önskan Konsistorium, så snart den blifver uttryckt genom nådig Kongl, befallning, med nöje skall efterkomma. §• * rörer särskilt Wexiö Slift. l:o Anmärkes vid läkningen för cassa-emerilorum, 1844—45, en utbetalning af 30 R:dr Banko, vikarie-arfvode lill Sångläraren, utan upplysning om grunden lill denna utbetalning. Orsaken var, att sedan emeritus Cantor Figurativus, Direktören J. Svensson, enligt Kongl.
Orkar han ej böta, plikte med kroppen, dock ej högre än efter stöldens värde”. LagUtskis förslag till straffbestämmelse i detta fall är härifrån högst skiljaktigt och af vida strängare art, i Ihy att det, utom böter till tredubbla värdet af det olofligen tillgripna godset, derjemte stadgar straffarbete från 2 lill ö månader, hvarigenom hrottet skulle förvandlas till urbota. Jag har blott velat framställa denna anmärkn. och förenar mig i öfrigt med Gr. Sparre. Hr Printzensköld: Jag kan ingalunda erinra mig, att jag begått det misstag, Hr Flach upgifvit, nemi. att nu gällande lag alternatift stadgar spö- och risstraff eller fängelse vid valten och bröd för första resan stöld. Jag sade ju tydligt och klart, alt det var 173b års lag, som sådant stadgade, men att genom i sednare tider utkommen författn. det blifvit föreskrifvet, att spö- och risstraff ej får för första resan stöld ådömas. Men i så måtto har jag begått ett misstag, att jag uraktlät att nämna, det kroppsstraffet ej finge tillämpas i annat fall, än då den brottslige saknade tillgång att böta. Detta förbiseende har sin naturliga förklaringsgrund deruti, att, såsom vi alla känna, högst få exempel gifvas, att de, som blifvit dömda för första resan stöld, haft tillgång att böta, hvarföre de nästan alltid måste undergå kroppsstraff. Afven med fara att fortfarande blifva af Gr. Sparre beskylld för inkonseqvens, anser jag, att det af LagUtsk. här föreslagna straffet icke är afpassadt efter brottet, och jag tror, det ingen torde kunna bestrida, att ju icke ett lagstadgande, enl. hvilket den, som tillgriper 6 R:dr, skall straffas med 18 R:drs böter och 6 månaders straffarbete, är för strängt. Frih. Hermelin: Ehuru jag visserligen anser tjufnad vara ett brott, som bör allvarsamt bestraffas, anser jag likväl detta brott, då det förslå gången föröfvas, icke alltid vara af så grof beskaffenhet, att det bör med urbota straff beläggas.
Hvem innehafver nu de penningar man vill framlocka derigenom, att Staten skall bli Läntagare emot 3, 5 och 6 procent? äro de kistlagde dessa millioner? Säkert icke. — Tror man att Capitalisten skall företrädesvis heldre vilja bli Fordringsägare hos Staten än enskilta personer, samt hos dessa således uttager sina penningar till insättning hos Staten; så har man säkert deri rätt; men frägan är ju här att hjelpa dessa enskilta personer, sorn med 'hänsigt till antalet kunna benämnas allmänheten, och då frågar jag huru beskaffad blir denna hjelp, och svarar jo enkelt, att påskynda den undergång, hvarifrån man lofvar räddning. — Deremot och om oordningen i pennixrgeväsendet tillkommit genom utomordentliga händelser; så bör man ju med skäl vänta, att enär orsakerna dels upphört dels stå genom kinka - Den 20 Juni. *o8^. ia åtgärder att mindska, bör ordningen kunna småningom återvinnas, endast derigenom, att de afstannade Vetknings-krafterna, medelst underlättande medel sättas i gång. Höglofl. Banco-Utskottet har redan gifvit Biksens Ständer anledning om tillökta utvägar för Fastighets-Uån, och troligen kunna dessa än ytterligare utvidgas, samt intill dess verkställigheten deraf kan göras verksam, temporaira biträden utfinnas, öfverensstämmande med allmänna ställningens närvarande kraf. På detta sätt erch med lemnade utvägar för Magazins-inrättningen att möta jordbrukarens saknande afsättningstillfällen, samt under etablerad princip, att mindskning i Sedelstocken, sådan den förlidet års slut var, icke kan äga rum, tror jag att man med att hafva gjort mindst, u{rättat mest för det allmänna bästa., Detta i framställningen okonstlade men till uppsåtet redliga yttrande, önskar jag ina få åtfölja Höglofl. Utskottets Betänkande. C. M, Nordlindh. An - Den 2 o Junti Anförande till Stats-Utskottets Protocoll den 17 Juni J8i5‘ »Sedan Höglofl. Utskottets
Dessa summor äro visserligen betydliga, men då å ena sidan i betraktande tages, att Sveriges sjelf-försvar, i militäriskt hänseende, hufvudsakligen grundar sig på Beväringsmanskapets fullständiga danande till krigstjenst, hvilket åter icke låter sig verkställa så framt icke detta manskap införlifvas med en väl disciplinerad, i vapenfÖring ännu mera öfvad stam, samt att å andra sidan indelta arméen skulle förlora i tjenstbarhet om, när beväringen med densamma införlifvas, detta sednare manskap till stor del utgöres af oöfvade rekryter, så vågar jag hysa den säkra förhoppning, att de uppoffringar, som, för vinnande af det åsyftade ändamålet, kunna erfordras, komma att inses, behjertas och fullgöras af hvarje fäderneslandets vän, af hvarje vän till dess sjelfständighet och ära». »Då erfatenheten ådagalagt, att det antal hästar, sotn för närvarande (innes till Artille iet anslaget, är för vapnets fullständiga exercis otillräckligt i så måtto, att, ehuruväl man vid ordnandet af de särskilda Regementenas exercis iakttagit att turvis låta halfva Regementet under hälften af exercis-tiden få disponera alla Regementets hästar och under samma tid vara hefriadt från garnisons-ljenstgöring, åsyftande dermed att sätta hvarje Batteri i tillfälle all oafbrutet kunna under halfva exercis-tiden exercera med alla sina pjeser anspända, harle likväl enligt hvad General-Fält-Tygmästare-embetet nu hos Eders Kongl. Majit i underdånighet anmält, jenna väsendtliga fördel hittills icke i sin helhet kunnat beredas åt andra Batterier än de 6:pundiga, hvaremot de 12:pundiga och 24:pundiga icke kunnat komma i Bih. lill R. St.
Dessa papper böra likväl aldrig blifva gängse mynt, som BondeSiåndet föreslagit, och ej emottsgas i upp. börden, utan endast blifva enskiltes hypotek, som visserligen gå man och man emellan i utbyte af egendom, men ej i varu handel. Den 12 September /. m, Är ator skilnad emellan detta system, som Sverige förut begagnat, och det, som användes i andra länder, der Statens obligationer säljas på Beursen, till det pris de för dagen äga. Här åter år frågan, att den, som har penningar, kan insätta dem i RiksgåldsContoiret emot 5 procent. Erhållas inga penningar, så blifva inga lån af; med andra vilkor utgifvas ej dessa. Det år således icke fråga om, att sålja obligationerne hår, sorn i andra länder, till högst qb procent, Förhållandet hår år helt olika. Personen lemnar hår fulla valutan för den revers han erhåller, och får lika mycket tillbaka. Nu hem ställer jag, om det vål år billigt, att närvarande generation skall genom bevillning vidkännas kostnaden till byggnader, hvaraf blott efterkommande skola njuta gagn. Månne det ej år billigare, att desse kostnader äfven fördelas på kommande generationer. Derföre tillstyrker jag, att de Statslån, som skola upptagas, ina blifva med 5 procents ränta, och vissa afbetalnings-terminer. Men dä detta ämne redan år så mycket och så vidlyftigt discuteradt, underställer jag, om icke den enklaste utvägen vore, att directe votera om frågan, och då anhåller jag, att contra-propositionen måtte blifva 5 procent-obligationer mot afbetalning å bestämd tid. Herr Cederfchjold, Pehr Guftaf: Jag skuL le för min del helst önska, att slippa alla Statslån-, men i händelse behofven omöjligen derför, utan kunna bestridas, kan jag ej annat, ån med den siste värde Talaren tillstyrka 5-procents-obligationer. Likväl får jag påminna, att natur - Den 12 September f m. SOI ligtvis inga ordinarie utgifter böra härmed bestridas, utan blott tillfållige, och sådane hvaraf framtiden kan skörda frukt.
Då likväl en sammanjemkning af de olika åsigterna med största lättfiet kunnat verkställas, med mera säkerhet för Riksbanken kunnat beredas, under tillstyrkande af större fördelar för ej mindre enskilde trafikerande, än den stora allmänheten, synes det mig, att Utskottet icke bordt, eller, med iakttagande af sin pligt, icke kunnat, utan grundlige skäl, underlåta att öfverväga de, uti de trenne första Stånden yttrade meningar, så mycket mindre, som Utskottet, i saknad af den inom Bondeståndet förda öfverläggning i ämnet, ej kunnat bedöma hvilka skiljda meningar, der blifvit uttalade. Hvad serskildt angår hufvudfrågan eller den, om lånerörelsen borde öfverlåtas helt och hållet till enskilda bolag, eller bedrifvas af sådane gemensamt med Riksbanken, hade Utskottet haft så mycket mera skäl att understödja den sednare grundsatsen, som Rikets Ständer under denna riksdag förordnat om ett nytt lånekontors inrättande på Gottland, hvarest penniuge-rörelsen skulle uteslutande besörjas af Riksbanken. Detta beslut har äfven af Bondeståndet blifvit understödt, och derigenom af Riksstånden, med oförtydbara ord, den princip blifvit gillad, alt Riksbanken ej borde från lånerörelsen skiljas. Man borde svårligen vilja påbörda Rikets Ständer en sådan inkonseqvens, att under en sednare månad af riksdagen besluta något, som lemnar tydlig bevisning alt en under samma riksdag vidtagen åtgärd varit ett förhastande, och för min del måste jag bekänna, att äfven genom den mångsidiga behandling af ämnet, som inom Utskottet egt rum, jag icke kunnat öfvertygas, att hvarken Rikets Ständer eller Utskottet, som tillstyrkt lånekontoret i Wisby, haft skäl till en sådan öfvergång, som jag måste beklaga, om den blifver utförd, då inga vigtiga och förut okända omständigheter dertill föranledt.