Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åby och Ryssby, ehuru icke tillhörande samma pastorat, men gränsande till hvarandra, sins emellan afhandlat en förening om gemensam fattigvård. Nu skulle det, efter min öfvertygelse, vara en verklig välgerning för det fattiga folket, som skall försörjas, om communen, inom hvilken de hade rättighet att vara, blefve utvidgad. Detta skulle deremot förhindras, om den r §:n antogs. Jag åberopar äfven Gr. Mörners och Hr Lagergrens reservationer, som utgå ifrån den synpunkt, att man ej bör förmena ulan tvertom befrämja det flera socknar förena sig om gemensam fattigvård. På dessa grunder får jag föreslå den förändring i sednare perioden af förevar. §, att den måtte komma att erhålla följande lydelse: ”dock må flera angränsande socknar äfvensom församlingar af samma stad, der de åsämjas, förena sig om gemensam fattigvård.” Hr Lagergren, Anders: Jag har i min reservation yrkat samma sats, som Frih. Raab förfäktat, och instämmer således med honom, att den förändring i §:n måste medgifvas, som han begärt. Lika mycket som det skulle kunna vara en orättvisa alt söka tvinga socknar att förena sig om gemensam fattigvård, likaså orättvist tyckes det vara att lägga hinder i vägen för en sådan förening. Mig synes det klart, att sådana föreningar mellan mindre pastorater åtminstone, som gränsade till hvarandra, skulle medföra fördelar, och ibland andra den, att den fattigare delen af innevånarne icke skulle hafva så svårt efter arbetsförtjenst som nu, då de äro inskränkte inom en trängre krets, der de må söka sitt uppehälle; de angränsande pastoraten skulle icke vara rädda att mottaga en person, som ej tillhörde den socken, dit han ankom, ty han tillhörde alla dessa angränsande socknar, som gjort en sådan förening, och på detta sätt skulle äfven större arbeten kunna tillvägabringas. Jag vill väl ej säga sorn Frih. Raab, att ju större communerne, sorn skola bekosta fattigförsörjningen, äro, dess bättre vöre det; men nog anser jag mig kunna begära, att flere mindre pastorater borde äga rätt att för detta ändamål ingå föreningar. Hr
Den sanna konstens utöfvande skänker g l ä d j e, o c h n ä r m a n ser A n n a M ö c k l i n m e d sin käcka min och iakttager, hur Ack, månget Ariadnesinn ännu som fordom otack får, och mången för ett fagert skinn likt Jason slingervägar går. maren, finner man detta bekräftadt. Hvark e n s t u d i e r n a p å K a r o l i n s k a i n s t i t u t e t eller modelleringen henne det fina, i Paris ha förmått beröfva äkta kvinnliga behag, utgör hvarje kvinnas förnämsta Adolf som Och mången lik Narcissos står vekt lutad öfver tidens älf och söker, tjust af stoftets vår och ytans glitter, blott sig själf. Och mången med herkuliskt mod mot tidens onda villig går och offrar gärna lif och blod, blott hydran får ett banesår. Den medvetandet människor, uttryck. för kvinnan andra om är det ömsesidigt behvilket på många Om den sätt tager sig förstnämnda tyckes bevisa sanningen af » man är s i g s j ä l f n ä r m a s t », riktningen den s a t s e n, att så s e v i Och Psyke beder kärleken ännu alltjämt: dröj kvar, dröj kvar! Och mången Ceres söker än sitt älsklingsbarn, som vilsefar. K. oansenligt. Emma U. K.) uttryck för d e n n a bland K. den för tid inflytande. Vid sin död 1877 öfverlämnade hon ledningen i miss Ännu som hos Endymion gudomligheten vakar öm och lyckliggör en stoftets son med någon eldig skaldedröm. Moor ' s Ja, oss då om i den öfver hela den kristna Den vördnadsvärde lord Kinnaird och hans familj, äfvensom när hvar stämma på vår jord likt ett svall går tomt förbi, måste Kristi siarord stenars rop till sanning bli! Anna och världen kända,mrs Pennefathers händer.
Tobak,- malen eller rifyen, se Snus.. Tobakspipor af lera, se Pipor: Trapp, se Lera. Trumpeter oell Trummor^- se Tnstrumenfer, Afu1 sikaliska. Be v ilin in gs-Ulskollets Förslag till Tulltaxa. T u 11 värde, Qvan' itel för T ullbcräkn. Införsel-tull. I TRÅD: • 2 24 Guld-, äkta . . i lod — i/\ — 1 i I (> — oäkta i lod — 16 — 2 Silfver-, äkta . i lod — 20 — I — oäkta i lod — 12 «8 — Jern och Stål-, ej specificerad f i skalp."1 1 släp. v. J — 6 — Kopparoch Messings-: fineller Svärdfäjare-trad 3 försilfrad eller oförsilfrad i skålp. I — 1 F ri — 20 all annan . f t skalp.j 8 f stäp. v. J Bomulls-, hvit eller färgad,! ny2 32 — stad I skålp. 32 — 2 i härfvor i skålp. 24 — I 32 Linne-, oblekt, i skålp. 24 — 3 16 blekt, hvit I skålp. X — 2 — färgad . I skålp. — 32 — TRÄD, BUSKAR och PLANTOR, J friska, alla slag F ri a F ri a TRÄDVAROR: Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: Buxbom och Pockenholtz .
Men i alla fall ... i går och i dag,... hvarför skulle hennes tankar vara bundna i går och fria i dag? Nej, hon kunde icke få den frågan ur sitt hufvud! Det var omöjligt att få ro. Hon satte sig upp i sängen och strök håret från ansigtet med båda händerna. Det var icke flätadt, utan hängde vildt som en lejonman; lockigt ännu, men trassligt och hoptofvadt i sin yppiga rikedom. Hon såg sig omkring efter en klocka, men det fans ingen i rummet. Så kastade hon en blick till den andra sängen. En flyktig blick, men en som det icke stod henne fritt att slita loss när hon ville. Var det vid denne man hon vigdes i går? Hon tyckte att hon aldrig sett honom förr. Selma stirrade på detta främmande ansigte, och hennes kropp skälfde; tänderna hackade emot hvarandra. I går hade hon nästan tyckt att han såg bra ut. Hans väldiga figur passade i svart, och den ståtliga hållningen framhöll drägtens prägel af högtid. Hans uppträdande kunde ibland ega en anstrykning af förnämhet, och till detta hade i går kommit ett sådant uttryck af lycka, att det gaf hela hans ansigte ett skimmer af ungdom och intelligens. Men nu såg det kolossalt ut, detta hufvud, der det hvilade på den broderade kudden med koketta spetsar omkring. Och Selma fann denna Herkules-hals förfärande. Hon stirrade på dess starka senor, svälda ådror och fnarriga hud. Och så detta stora ansigte, som låg der så själlöst och groft, utan annat tecken till lif än andedrägten, hvilken för hvarje tag bubblade ut de tjocka läpparne, hvars röda färg gick öfver i violett. – Älska älska i nöd och lust. O Gud ... Först genom ett aflägset slammer med dörrar väcktes hon åter till medvetande om att det var hennes annandagsbröllop, att det skulle vara främmande och bråk också i dag, och att hon måste uthärda allas blickar, liksom i går. Stegen närmade sig. Pigan kom för att elda. Skulle hon få se honom så? Selma sträckte sig bort och skakade honom i armen. »Hvad står på?» sade han vresigt och slog upp ögonen. I det samma kom pigan in.
Bihang N:o 7, s. fl-telr §o Den 18 Aug. sigter af Försynens skyddande ward befrämjas; mä ett skyndsamt och enigt Wal öka Kongl. Msj:rs förbindelser emot Sill Folk och tillvinna der en fördubblad rätt lill främmande Magrers aktning; mä della Rike, lika ofta blottstäldt för hörande faror, som want att dem besegra, esler stridiga skiften af motgäng och sällhet, se lugn, enighet och trefnad fästas inom des sköte; mä Swcnska Wavncns ära skönare förhöjas genom Friden, cch deras nödttrungna anwändande till Fosterjordens wärn, lägga nya wiknesböcd lill dem Häfderna förwara och kröna deras ledare med lagrar, sem kunna tillsrideställa ett ädelt sinne! Kongl. Majit äger, i Riksens Ständers förestående Wal, ingen högre anledning kill deltagande, än det warma nit, hwaraf Kongl. Maj:>ö hjerta upp, NfwaS för Sveriges fortfarande Sjelfbestånd och Ära. Dctza känstor skola sölja Kongl. Mcj.t under Desi äterstäende dagar, och wid dödens annolkende stund skall Dest sista önskan, Dest sista välsignelse, ägnaS ät Fäderneslandet. Kongl. Majit sörblUwer Riksens Ständer med all Kongl, näd och ynnest städse wälbewägen. 6. sk ^Vetteik-är. Den i8 Aug. Kl Orebro Slott ten a8 Augusti igro» Protokoll, hällik inför Konungen L Stats. Räder i Närvarande: ^ans Ercellence J istiitä SratS-Ministern Herr Grefwe Gyllenborg Hans Ercelleuce Stais. Miatstern för Utrikes Ärenderne Heric Friherre von Engeström. Hans Excelleuce, Generalen och SratS-Rädek, Hetk Grefwe von Essen» S'atS-Raden Friherre Rosenblad» Friherte von Platen. Friherre Adlerbeth. Friherre Adlercreutz. Undertecknad Hof Canzler. Undertecknad
Men om jag för ett ögonblick ville medgifva, att dessa tvångsmedel kunde vara rättvisa, så återstår ändå att afgöra, om de vore billiga, om de ej innefattade ett misskännande af Svenska National-andan, då Nationen i Ven s> 2 Maj. 675 allmänhet visat så mycken bevågenhet för vaccinationens begagnande, och om icke på de orter, der vaccinationen haft mindre framgång, orsaken härtill mindre bör sökas hos allmänheten, än hos dem, som det tillhör, att bestyra om och verkställa vaccinationen, eller att aflägsna fördomar och bibringa öfvertygelsen om sakens nytta. Åt. mindstone måste det medgifyas, att innan man vidtager åtgärder, för att tvinga folket till vaccinationen, bör man vidtaga sådana tiil förekommande af kopp-farsoten, till hvilket rättigheten ej kan bestridas. Sådana äro alla de mesurer, hvilka sätta ett af smittkoppor angripet Barn under en slags quarantaine, och dymedelst hindra smittans spridande från det ena Barnet till det andra. Om sådana förekommande anstalter blifvit påbudna och vidtagna, hvilka jag redan år 1802 i trycket yrkade, så hade aldrig någon koppsmitta hunnit sprida sig från det törst attaquerade Barnet tili andra harp, innan dessa blifvit vaccinerade och genomgått Vaccinationens lopp ända till den höjd, då dess skyddande kraft börjas, och dä hade, oaktadt vaccinationen ej allmänt blifvit verkställd, aldrig någon kopp-farsot kunnat uppkomma. Jag är derföre af den tankan, att Riksens Ständer inga directa tvångsmedel för vaccinationens befrämjande böra bifalla, men deremot yrka på quaran* taine-mesurer till förekommande af koppfarsoter, samt vidtagande af indirecta tvångsmedel till vaccinationens befrämjande. Den % % Maj. Grefve Lantingshausen, Albrecht, 'trodde att då ämnet förmodligen komine att remitteras till Oeconomieötskottet, torde äfven hvad nu blifvit yttradt, dit åtfölja, och ansåg att efter saken komme att discuteras i Utskottet, kunde alla discurser härom nu, såsom öfverflödiga, förfalla.
Ständer, att någre sådane nya löner för närvarande anslå; och får Utskottet, till besvarande af Herr Expeditions-Secreteraren Bergenschölds Motion, alltså vördsamligen åberopa omförmäldte Utlåtande. Stockholm den 13 April 1818* Bihang till Riks-St. Prat. lin -ilit. *ide Sami. N:r 101. Stats-Utskottets Betan/tanden. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande angående Herr Öfverste-Kammar-f linkarens, General - Majorens m. m. Grefve Gust. Lövenhjelms Motion, om medels anslående för Reparationer å Kongl. 1 heater-husen. f~Ierr Öfverste-Kammar - Junkaren, GeneralMajoren m. m. Grefve Gustaf Lövenhjelm, har hos Högloft. Ridderskapet och Adeln andragit, huruledes Kongl. Theater-husen länge skola sakna fullständig Reparation, oaktadt behofvet den fordrat, helst Operahuset, efter den af f. d. Konungen anbefaldte upplösning af Theatren blifvit begagnadt ömsom till Cassern och Sjukhus, samt öfrige Ilyggnaderne längesedan varit förfallne: Skolande Herr Grefven, på det ålyggnaderne måtte till ändamålet kunna begagnas och deras förfall förekommas, på Regeringens Auktorisation och försäkran om framdeles ersättning då Slotts-.Byggnads-Directionen dertill komrne i tillfälle, förskjutit nödige medel till belopp af 15,000 R.dr under senast förflutne Sex åren, hvaröfver Räkenskap vore upprättad och färdig att granskas, och hvilken kostnad ej kunde synas öfverdrifven då i beräkning toges det tillstånd, i hvilket desse hus varit, och de flere nye Constructioner som blifvit nödige, utan skall redogörelsen tvärtom utvisa, att allt skett med yttersta hushållning; Och har Herr Grefven och Öfverste Kammar-Junkaren derföre föreslagit, att medel måtte bestås så till be - Stais Utskottets Betänkande.
Län måtte beviljas samma billiga lindring i rustnings-besväret, som Busthållarne i Norra delen vunnit; då Böteringen derstädes infördes. Härvid hafva väl sammansatte Utskotten funnit, att Inbyggarne i Södra delen af Bohus Län, så länge rustnings-skyldigheten derstädes fortfar, vidkännas ett mera tryckande Onus, ;än deras grannar i JM orra delen, af Länet, hvilk© Stats - U tslco tte ts Betan leanden. endast utgöra Rotering; Men, sömsmed fullkomlig billighet och rättvisa, det icke står att förena* att Rusthållarne i förstnämnde Landsort medgifvas någon lindring i berörde hänseende, Utan att öfrige Rusthållare i Riket, på samma gång, förunnas enahanda förmån; Hvilken sednare omständighet nu icke kan komma under pröfning, enär fråga derom icke bilfvit väckt, anse Utskotten den remitterade Motionen icke föranleda till någon särskild åtgärd, utan torde vid IndelnirgtV erket i Södra delen af Bohus Län böra förblifva. intill dess Riksens Ständer, uppå Nådig framställning af Kongl. Maj:t, komma i tillfälle, att i ett sammanhang pröfva och sig utlåta, om och på hvad sätt en allmän jemnkning af Rustningsbesväret i hela Riket må kunna tillvägabringas. Hvilket till Riksens Högloflige Ständers näri tnare bepröfvande vördsamt öfverlemnas Stockholm den 7 Augusti 1823. 88 Sta ts - tJ ts kott £ tS Betan kandern N:ö 4i’7* Aiiköirl den 50 Aug, Igäji Riksens Höglofl. Ständers Statsoch Eanco-Utskotts Betänkande* i anledning af förekommen fråga om lånerätt uti Rikets Ständers Bank för allmänna Brandförsäkrings-V erket. Genom Remiss af den 4 Jutta detta år, har Kottgl: Maj:t i Nåder täckts till Rikets StättderS Skits-Utskott öfverlemna Oirectionens af Allmänna Brandförsäkrings-Verket hos Kottgl.
I öfrigt har författaren sökt visa nödvändigheten deraf, att Gästgifvaregårdar afskaffas på åtskilliga smärre vägar, der de onödigtvis blifvit inrättade, ofta till obetydlig genhet för de resande, och t;llika önskat att, utom Embetsoch Tjenstemän, då de resa i Embetsärender, ingen'sorn har egna Ha - Eesv. och Ekon. Utsk. Retcinkanden. Star, eler han bor eller vistas, må äga att annorlunda, än på Forvagnar eller till sin hemresa fordra skjuts på närmare afstånd, än 3:ne mil från sitt hemvist, samt slutt ligen framställt det yrkande, alt,ehvad ForvagnsInrätfhingen bifalles eller ej, legan för all Gästgifvareskjuts genast må förhöjas till det belopp, sorn ofvanföre blifvit för reserveskjutsen föreslaget, eller minst 24 Sk. B:co för milen. 10:0 Riksdag fullmägtigen Lars Olfson från Calmare Län har anfört, det han för sin del ansåge möjligheten att i alla landsorter inrätta Posteller Forvagnar på entreprenad-fot ännu vara obevist och outredd; Men under afvaktan af de resultater, sorn skola ådagalägga, huruvida inrättningen vore inom Riket användbar eller icke, trott det imfcllertid vara billigt, att den skjutsande Allmogen någorlunda vedergälles för de tryckande olägenheter af närvarande Skjutsningssätt, hvilka under en längre tid varit föremål för dess gemensamma klagan; föreslåendes i detta afseende, att Hedervärda BondeStåndet matte förena sig uti en underdånig anhållan hos Kong . Maj:t om förhöjning i Skjutslegan til! 24 Sk. Banco milen, och att de skjutsande må befrias från skyldigheten att ä annat ställe, än Gästgifvaregården emottaga resande tiil fortskafFande annorledes, än efter, emellan dén resande och skjutsande ingången frivillig öfverenskommelse. Uti hvilket anförande Riksdagsmännen Svens Månsson och Fehr Pehrson från Calmare, Matts Ericson från Stock* Eesv. och Ekon. Utsk.
Sundhets-kollegium, hvars underdåniga utlåtande öfver denna framställning Eders Maj-.t behagat inhemta, har på de af Professorerne utvecklade skäl till densamma tillstyrkt nådigt bifall, öfverlemnande till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, huruvida frågan om dessa anslag kan behandlas annorlunda än i sammanhang med hvad Eders Maj:t linner godt besluta i anledning af särskilda Kommitterades afgifna betänkande om den medicinska undervisningens ordnande; dock har Kollegium ansett sig böra vitsorda att, hvad angår den begärda förhöjningen i anslagen för laboratorium och bibliotheket, densamma under alla omständigheter synes vara af behofvet påkallad. I afseende på den af Sundhets-kollegium framställda betänklighet vågar jag underdånigst anse att alla de af Professorerne framställda frågor kunna behandlas oberoende af den angående den medicinska undervisningens ordnande, enär, hvilka förändringar Eders Maj:t ock kan finna skäligt att i afseende på denna besluta, klinisk undervisning alltid måste komma att vid Carolinska institutet meddelas, och, på sätt professorerne jemväl anfört, det kemiska laboratorium i sammanhang dermed mer och mer begagnas. Beträffande åter Artis obstetrieiae adjunktens aflöning, lärer icke heller den deri föreslagna förändring möta ett hinder i förslagen om den Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1859. 55 medicinska undervisningens ordnande, då skilnaden i hans och de tvänne anförde adjunkternas inkomster utgöres af ett arfvode, sorn måste vara beroende af tjenstgöring och således icke lägger hinder i vägen för möjligen blifvande förändringar i Institutets organisation, i hvilket hänseende de särskilda kömmitterade icke heller föreslagit indragning af andra vid Carolinska institutet befintlige lärare-platser, än professionen och adjunkturen i Materia medica och medicinsk natural-historia.
Jag har endast önskat, att den majoritet, hvilken i representationsfrågan blifvit undertryckt, borde begagna ali den utväg som stod i dess makt för att tillvägabringa ett lämpligare förslag till representationsförändring, än det nu på bordet hvilande, och alt den således borde hos K. M. anhålla, att K. M. måtte vara betänkt uppå att till nästa riksdag hafva ett förslag i detta afseende i beredskap Min åsigt öfverensstämde således till en del med hvad Frih. Sprengtporten yttrat. Jag fortfar att yrka återremiss på betänkandet. Hr Lagergren: Man har velat förebrå mig derföre att jag sagt alt i opinioner i denna fråga innefattat skiljaktiga tankar, och emedan dessa opinioner icke varit alldeles motsatta, så skulle jag hafva brutit emot logikens lagar; men jag ber den värda talaren, som framkastade denna förebråelse, ihågkomma, att jag icke sade att dessa opinioner voro hvarandra motsatta, ulan att jag endast yttrade, det den ena sade: delta är grundlagsvidrigt för det skälet; den andra åter säde: nej, för det skälet är det icke grundlagsvidrigt, utan för det; men då svarade den motsatta sidan: nej det skälet är icke riktigt, utan det. Om nu begge pai terne haft rätt, så är ju klart, alt intetdera af de skäl, som blifvit anförda för att styrka grundlagsvidrigheten, varit riktigt; och således hade intet binder erbjudit sig för framställande af Hr Rydins motion. På dessa grunder har man tyckts finna att grundlagen icke lade något hinder i vägen för behandlandet af Hr Rydins motion. Denna opinion har troligen äfven hemtal styrka deraf, alt Hr Frih. o. Landtm, föredragit Ekon.Utsk:s nu förevar, betänk., hvilket han förmodligen icke skulle halva gjort, om han ansett motionen oförenlig med grundlagens föreskrifter. Men sedan man sålunda kommit ifrån att anse motionen grundlagsvidrig, haiman börjat säga att det vore inconseqvent af R. St. att ingå till K. M. med en sådan und. anhållan, som den motionen åsyftar. Jag får i detta fall försöka en motbevistiing. En värd talare har sagt, att det skulle vara en parodi om
Direktionen utsedde personer, och sedermera under ledning af ett utaf Fullmäglige utsedt Ombud, ägt rum, hvarvid blifvit ådagalagdt: alt Stenberg tillgripit och förskingrat af honom, efter anställd lagsökning, uppburne inbetalningar å lån till ett belopp af 14,684 R:dr 8 sk. 4 r:st Banko; att lian häftar i skuld lill Kontoret dels för den ersättning, han varit skyldig utgifva, såsom ansvarig inlemnare af åtskillige utaf afvikne Kammai junkaren Lindsfelt i Kontoret belånade, men sedermera falska befunna reverser till ett, efter afdrag af den i Lindslells Konkurs erhållna utdelning, återstående bedopp af 4,978 R:dr 41 sk., dels för af Stenberg uppburne, oredovisade expence-medel 403 R:dr 12 sk., och dels för obetald hyra i och för de boningslägenheler, han i Kontorets hus begagnat, 166 R.dr 32 sk., samt att Stenberg begått förseelser, till följd af hvilka Låne-Kontoret förlorat rättigheten att af åtskillige dess gäldenärer undfå godtgörelse för sine fordringar. 14 Sedermera skall, efler hvad Låne-Kontorels Direktion jemväl upplyst, någon minskning hafva ägt ruin uti summan af de utaf Stenberg tillgripne och förskingrade medel, hvilka, vid afgifvandet al nämnde Direklions|Berältelse den 24 nästlidne Augusti, lära uppgått till 14,407 R:dr 15 sk.; hvarförutan Direktionen förmält, att, enär de tillgångar, Stenberg efterlemnat, kunde uppskattas lill omkring 8,000 R:dr, och då Låne-Kontoret, efter all sannolikhet, blefve tilldömd yrkad förmånsrätt uti desse tillgångar framför Stenbergs öfrige borgenärer, komme, med tillägg af den borgen å 5,000 R:dr Banko, som Stenberg ställt för sin uppbörd, största delen af det belopp, han tillgripit, att varda Kontoret godtgjordt. §■ 15.
Juslitiat-Ombudsman, angående förordnande för Häradshöfdingen, Kammar-Rådet S. L. Theorell. IV. E. 100. — angående val af. Se Val. — Suppleant, angående förordnande för Hof-Rätts-Rådet m. m. Grefve C. D. G. Mörner. IV. E. 100. — Expedition, angående ersättning för expenser vid. II. R. 183. V. fi. 315. A. 480. — Instruktion, angående ett tillägg vid 7 §. af. II. 2. R. 247. ( 64 ) Jäf emot Domare oell Landtmätare, angående förtydligande af lagens rätta mening med stadgandet om. II. 212. R. 280. Jönköping, angående uplåtelse åt staden af plats till skolhus å den Jönköpings f. d. fästning tillhörande mark. III. 149. R. 185. V. B. 249. A. 286. K. Kalfvesund, angående anslag för kanal derigenom. Se Stats-Ulskottets Betänkanden N:ris 163 och 226. Kamereraren hos Stats-Utskottet, angående arfvode för honom. IX. B. 197. A. 208. Kanslibetjening, hos Riks-Stånden och Utskotten, angående aflöning för. V. B. 556. VI. A. 196. Kanslibiträde, angående ökadt, för Expeditions-Utskottet, I. B. A. 24. — angående ökadt, för Stals-Utskottet. I. B. A. 31. — angående ökadt, för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. I. B. 99. A. 157. — angående ökadt, för Lag-Utskottet. III. B. 120. A. 128. — angående ökadt, för Bevillnings-Ulskoltet. III. B. 196. A. 235.
Preste-St., är lätt förklarligt, derföre att de skiften, som öfvergå prestebolen, betalas af socknarne; äfven kunde man icke vänta annat af Borgare-St., då detta Stånd icke härvidlag hade något särskildt intresse. Det stora antal motioner, som vid denna riksdag blifvit i ämnet väckta, tillkännagifver ovedersägligt att betydliga missförhållanden måste ega rum, och jag förebrår mig att jag icke förr än vid denna riksdag tagit del i behandlingen af dessa frågor. Detta har likväl härrört deraf, att jag icke ansett mig nog hemmastadd med frågan. Sedan jag emellertid kommit till egen erfarenhet af dessa saker, har jag ansett det vara min pligt att äfven i min mån söka bidraga till undanrödjande af missförhållanden, och det är icke utan en viss ledsnad jag icke kan tillbakahålla min förundran deröfver, att man från det sammansatta (Jtsk:t, under så utmärkt ordförandeskap, fått mottaga ett så litet tillfredsställande Betänk, i ett så maktpåliggande ärende. Jag bör dock anmärka att, hvad Lag-Utsk:ts andel af Betänk:t beträffar, jag icke finner anledning till klagan, men så mycket mera i hvad det rör Statsoch Ekon.-Utsk:ts deltagande. Då troligen allt för få af R. o. Ad:s ledamöter tagit kännedom om den motion, jag vid riksdagens början väckte, vill jag uppläsa deD resumé, Utsk:t framlagt. Den lyder: 378 Den 16 Maj. »I enlighet med nu angifna grunder, öfvergår Utsk:t till granskning af Hr Gr. Anekarsvärds och A. W. Uhrs motioner, i hvad de afse en förändrad organisation af landtmäteri-staten. Hr Gr.