Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mina tankar irrade långt tillbaka till Kastelholms glänsande period, till Karl den niondes och Klas Flemmings tider och ännu längre tillbaka i Ålands historia. Jag fäste i början ringa uppmärksamhet dervid, att jag icke tycktes vara allena. En qvinnogestalt satt nämligen tyst och stilla på en af de nedrasade stenarne, med hufvudet lutadt mot den grånade muren. Då jag inträdde på den fordom så glädjefulla borggården, flögo hundratals skrämda kajor upp och jag blef smått häpen vid det buller de åstadkommo. Det lät som ett hån öfver all mensklig storhet, Den tysta qvinnan satt qvar på sin plats, utan att röra sig. Jag betraktade henne flyktigt, ty jag beundrade ruinerna henne beundrade jag icke då. Då jag kom närmare såg jag att hon var skön, men jag var öfverväldigad af minnenas makt, och i en sådan sinnesförfattning steg till och med den teatraliska effekten af den ensamma qvinnans närvaro i ruinerna i bakgrunden. Hon var blott ett staffage i taflan för tillfället. Och dock skulle hon blifva något helt annat, än staffage, i taflan af mitt inre lif! Då foglarne flögo upp, stannade jag, som sagdt, något, men jag måtte af naturen ha goda nerver, fy jag skrämdes icke af det obehagliga flaxandet och skränet, ljud, som äro lika väl kända, som afskydda af alla antiqvarier och besökare af gamla ruiner. Jag var en rask yngling, åtminstone ville jag vara det, och derföre klef jag efter en stund djerft fram bland högarne af grus och nedrasande stenar. Omedvetet ställde jag min väg fram till flickan, som sof, och sof tungt. Hon var vacker som måhända den fagraste af Kastelholms forna borgfröknar varit och jag trodde ett ögonblick att jag hade en uppenbarelse från hädangångna tider framför mig eller måhända en fé. Men som hvarken féer eller fordomtima borgfröknar gå i åländsk bonddrägt, ty den fagra tärnan bar en sådan, och det till på köpet icke af allra finaste slag, så öfvertygades jag snart att hon var en menniska.
Jag tror således, att det skulle vara tillräckligt att säga, det hvar och en, som tror sig befogad alt klaga öfver Bankens åtgärder, dertill är berättigad, och alt Svea IIofRätt är den domstol, sorn i a64 Den s3 Octo ber f. rn. sådant fall skall domina enligt Sveriges lag; men hvad den olyckliga händelsen beträffar, att Banken icke skulle kunna fullgöra sina förbindelser, så anser jag ej lämpligt, att HofRätten i administratif väg dermed tager befattning, utan BankoFullmägtige borde då inberätta förhållandet till Konungen, som skulle äga att gifva Banken ett moratorium för viss bestämd tid, och utnämna Commissarier, hvilka tillika med dem, som Rikets Ständers Fullmäglige i RikgäldsContoiret förordnade, skulle undersöka förhållandet och tillse, huruvida Bankens affairer under anståndstiden kunna utredas och återbringas i ordning. Om delta icke låter sig göra, så lärer det deremot blifva alldeles oundgängligt, att Ständerna sammankallas; tv det låter visserligen lätt säga sig, att Banken skall förklaras förlustig sitt privilegium, men det låter icke så lätt verkställa sig. I samma stund Banken skulle försättas i Conenrstillstånd, skulle nemligen alla dess fordringar uppsägas, och tusendetals medborgare störtas i elände. Om derföre Banken icke, efter tillgodonjuten viss anslåndstid, af sysslomannen kan återbringas till ordentlig utöfning af sina functioner, inser lag ingen annan utväg, än att Ständerne samlas för att öfverlägga antingen om medel att åter upphjelpa Banken, eller om ett lämpligt sätt att upplösa den utan hela landels olycka; och jag anser derföre det vara Den 23 October f. m. a65 angeläget för både enskildt och allmänt bästa, att det bestämdt stadgas, att Bankprivilegiet ej kan förklaras förverkad t, innan Sländerna blifvit hörde. På dessa skäl kan jag för min del ej antaga 2 §., sådan den nu är. Hvad \ §. angår, tillstår jag, att jag icke rätt vet, hvad Utskotten dermed menat. Här talas om Bankens grund-capital, men hvad dermed förstås, kan jag ej finna.
Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde punkt. Ropades äfven Ja och Nej, samt votering. Grefve von Schwerin: Jag hemställer, om icke i Ja-propositionen kunde intagas det af Herr Tham föreslagne tillägg. Herr von Hartmansdorff: Då här är fråga om införande i Ja-propositionen af ett tillägg, skall jag, i händelse det icke får till särskild pröfning upptagas, be att få yttra mig nu; men om Ridderskapet och Adeln tillåter, att det pröfvas för sig, så uppskjuter jag mitt yttrande till dess. 46 H. 14* 212 Den 21 Octo ber e. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då Hans Excellence ansett trettonde punkten först böra afgöras, och tillägget sedan komma under öfverläggning, hade Hans Excellence hittills endast framställt proposition å enkelt bifall eller afslag å trettonde punkten; kommande sedan, i fall berörde punkt af Ridderskapet och Adeln bifölls, det af Herr Tham föreslagne tillägg, att Ridderskapets oell Adelns pröfning underställas. Hvarefter Flans Excellence fö'reslog följande voterings-proposition: Den, som bifaller i3:de punkten i Statsoch Banco-Ulskottens seduare Utlåtande, rörande mynt-regleringen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses i3:de punkten i Utskottens ofvanberörde Utlåtande hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan tre qvart till 8 e. m. och befunnos efter voteringens slut klockan tre qvart till 9 e. m., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och för - Den ar Octo lier e. m. 213 seglad, samt de öfriga voterings-sedlarne öppnade, rösterna hafva utfallit, sorn följer: Ja — 120. Nej — 26.
I z samt hos alla finare Parfymhandlande i riket. E Ah, hellre då kämpa något för sin kärlek o c h sedan vinna något helt, fullödigt, hellre våga o c h lida än matt o c h liknöjd taga e m o t af hvad s o m bjuds för g o d t k ö p s p r i s! Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. Enda äkta engelska velerare Täcken, Sängöverkast, Filtar, N 1 Jakobs o t rg •STOCKHOLM " Äftieiningsskärmar, (Rullskärmar). Tandläkare TOM von HALL. — Hvard. Helgd. Allm. Alla sängkläder tillverkas af prima material omsorgsfullt å egen verk' I stad. — Priskuranter sändas franko på begäran, (Order å minst 2 5 kr., förutom Sängar och Sängkläder, hvarå order å minst 2 5 0 kr. levereras fritt vid närmaste järnvägseller ångbåtsstation. K. M. Lundberg, C. JBJ. Specialitet: CtarneringsartlMar till klädningar o. kappor. STOCKHOLM. a l su.nöllietsli:ollesrlxxrri, Denna balsam är: 1) Stt oupphunnet verksamt botemedel mot alla sjukdomar i lungor och bröst, lindrar katarrh, stillar slem-afsöndring, lindrar den smärtsammaste hosta och hotar till och med g a m l a lidanden. 2) Verkar förträffligt vid alla halssjukdomar m. m. 3) Fördrifver grundligt hvarje feber. 4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i Iefvern, magen och tarmarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältningen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i munnen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppstötningar och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi.
Ö- SS o r*.' •"■ 7, - ■ 7:-. ~ ;.; EM © -? S - © © rbt'b» © © a* © *_? © © © — r?: '• • •• _ yt ■? tu I Nf a V! ■x^ i b Ji il i - r.t W~cl - S 5 rvCl "*v ro r< O; ro 8 X JU* jp«*- —» 00 oc AM vo <C: , r< 77 3 cv "bi u» oi , © r:-. f» :: © f " > £< y Z: ~ . • "■ / ■~>'v C< • r 7\ © i* © \ V . E» © © rir ?5 Z ~ ~ % <*? fx '■ E « - r< M*: 7: C g •*: <X 4-s •7 | • ' X ri t ST 0-4 X' -•"i 0^ ö- ’ 77 I': K ^ i £ <7 00 04 C ’ -j k -i ..-i 07 X w" o * É:‘ ? X **■>« \V-]pX'\ E M :: V? ' (O r. b — 3C■00' 0a U . VO >1 *T .’ i ru 0C ' w ro vo ri - .’•• - ■ ! r. \-" . t .' b: E c E © i':■ E E : E — <x E Z ^ V E ’ © -r s~ “ 'i w — a>- r. r. w © • - • . • • ; — f? T' C' T-( W •” “ © © © fth *7'* >E ■77 jr T ,0 Ox* f-b» :o 70 feoc rc W '77 r « o.< *? O :c — 01 o< bc vr a* Vi * VT h oo CCl *> ^. cp r - vo ; x VT K: © -•
Nämnde Kämners-Pramses tillsättes genom Borgerskapets val och larses med Fullmakt af Konungens Befallningshafvande, på enahanda sätt som Rådmän i allmänhet; men hittills hafva inga författningar kunnat tillrättaskaffas, som stadga detta förhållande, hvilket sålunda endast är grundad! på häfd. Staden, gemensamt med några kringliggande byar, nemligen Sölve, Sölvesborgs Slott, Ynde, Skebäck och Walljö, utgör ett Pastorat, men af dessa byar äro i^jtdels mantal Ynde samt Walljö |-dels mantals frälse, ehuru liggande inom Blekinge Län och tillhörande Sölvesborgs Socken, likväl i civila mål lydande under Christianstads Län, troligen en följd deraf, att hufvudgården Ljunghy Säteri, hvarunder dessa hemman lyda, ligger inom berörde Län och af hvilken anledning det troligen lyckats någon forntida ägare deraf att utverka en slik reglering, för att undgå att äga denna mindre del af godset i annat Län än hufvudgården. Undervisningsverket bestrides uti ett staden tillhörigt Skolhus af en vice Rector och en Skolmästare, af hvilka den förra årligen njuter, utom fria husrum, 200 R:dr Banco lön af staden. Sjukvården besörjes af den i staden stationerade Extra Provincial-Läkaren. Ett Apothek är i staden anlagdt. Fattigförsörjningen bär, intill sistlidet år, varit på samma fot som uti 1828 års Berättelse omförmäles; naen sedan fattighuset då blifvit med omsorg å nyo inredt, tillräckligt för de mest nödlidandes inrymmande, och Directionen, genom ett i senare åren upprättadt Reglemente, som vunnit Eders Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse, vunnit ökade utvägar till de fattigas underhåll, har denna inrättning ernått all den fulländning, sorn, med afseende å härvarande förhållanden, skäligen kan förväntas. Stadens Rådhus, som är uppfördt af sten i -tvänne våningar, undergår innevarande år en betydlig och kostsam förbättring till sitt både yttre och inre skick, och kommer derefter att upplåtas till Boställe ät dervarande Kanin ers-Prasses.
ser på hennes entusiasmerade ansigte och säger sakta och betänksamt. Nej. Jag känner dig inte. Du har djupare botten än jag nånsin vetat af. Går fram emot henne, tar hennes hufvud mellan sina händer och kysser henne på pannan. Farväl! Tack för denhär tiden. Och tänk på mig någongång. LOUISE. Alltid, alltid! ALLAND ser henne tankfullt in i ögonen. Lycklig? Jag undrar om jag skulle kunna bli det jag menar så der lugnt och stilla, som andra menniskor. Jag tror det ibland. Jag fordrar icke så mycket. Men den kvinna, jag skulle lefva tillsammans med – alltid – måste vara af en oändlig blidhet, just derför, att jag sjelf är så orolig och nervös Han tiger en stund; derefter tillägger han sakta. Jag har icke träffat många sådana kvinnor i mitt lif. LOUISE. Hur många? ALLAND. Två. LOUISE. Det var en för mycket. ALLAND tar hennes hand och kysser den; går. LOUISE vänder sig om och ser efter honom; derpå sjunker hon ner och brister i gråt. Regnig julidag i en svensk småstad. Ett hvardagsrum, lågt till taket. Två fönster med små rutor, draperade af hvita gardiner. I fönsterkarmarne blomma fuxier, pelargonier och kaktusväxter. På väggen midt emot fönstren dörrar till kök och matrum; i bakgrunden en tredje dörr, till en förstuga med hvitrappade väggar och tegelgolf beströdt med enris. Gammaldags möbler, stelt anordnade. Hvita öfverdrag kläda soffan och stolarne. Framför soffan står ett tomt divansbord med en hvit duk. Hemväfda mattor ligga i kors öfver golfvet. LOUISE klädd i bomullsklädning; sitter vid ena fönstret med armbågarne i karmen och ser ut. BOTILDA kommer från köket med kaffekoppar på en bricka; hon ordnar dem omständligt och symmetriskt på bordet. LOUISE utan att vända sig om. Regnar det såhär alltid? BOTILDA. Kära grynet, det må hon väl veta, att det gör. Det regnar alltid, när höet står ute. LOUISE. Det har inte varit solsken en enda dag, sen jag kom hem. Inte en enda dag har gatan sett annorlunda ut, än nu.
Hon satt midt i den största salongssoffan, då gästerna stego in, och reste sig litet generadt stel och styf mot hvar och en som presenterades. Och det var inte utan, att de presenterade också fiugo något stelt öfver sig i samma nu, som de stodo ansikte mot ansikte med öfverraskningen. Värdinnan tog dem afsides och gaf dem hviskande förklaringar. Och när herrarne stodo omkring smörgåsbordet för att taga halfvan, lutade värden fram hufvudet och frågade i bekymrad ton, hvem som ville uppoffra sig. Han själf kunde det inte, ty han var tvungen att ha fru Hedengren till dam, eftersom hon för första gången var bjuden i hans hus. Svaret var ett enstämmigt och något långdraget » h m ». » Men j a g ska laga så, att den olycklige till ersättning får fru Ahnell på andra sidan. » Fru Ahnell var den vackraste och kokettaste af samtliga fruarna, och minerna blefvo genast litet mildare. » D u? » frågade värden och slog häradshöfding Borgstedt på axeln. Det var den ene af ungherrarne och för resten den som hade det bästa humöret. Han vred fundersamt upp sina mustascher, men log i detsamma helt godmodigt. » Nå, kör, » sade han — » jag ska nog sätta lif i g u m m a n. » Värden tackade honom med en ytterligare klapp på axeln. » Ja, kära du, hon ä ' inte alls svår, litet sentimental och gammaltantsjåpig kanske, men för öfrigt riktigt hygglig. » » Godt, j a g s k a ' n o g leta ut hennes genre. » Häradshöfdingen var öfvertygad o m, att han kunde konsten att » ta » alla människor, om han bara ville. Man gick till bords utan några vidare bekymmer med placeringen, och häradshöfdingen var verkligen utsökt artig mot sin dam. De talade o m vetenskap och konst och religion och filosofi, och på alla områ- den erkände han hennes o m d ö m e n såsom särdeles träffande och ovanligt beaktansvärda.
HofCanzleren von Schulzenheim vill väl göra Ön till en eremitage för StatsMinistern för Utrikes Ärenderne, men det skall jag söka bestrida då hufvudfrågan förekommer; nu inskränker jag mig till begäran om återremiss. Hans Excellencc Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att plenum på eftermiddagen klockan half till 6 skulle komma att fortsättas. Grefve Horn: Jag hade icke ämnat ingå i någon granskning af den väckta anmärknings-anledningen; men då en Ledamot af Konungens Conseil sökt föra discussionen från formen till sjelfva ämnet, torde Ridderskapet och Adeln tillåta mig, alt, till grund för min bevisning om nödvändigheten af en obegränsad granskning af Rådgifvande-åtgärderne, få till besvarande upptaga åtskilligt af hvad Herr von Schulzenheim anfört. Herr von Schulzenheim har nemligen velat bevisa, alt Ön S:t Barthelemy borde betraktas såsom en serskild Stat, Den 16 Mars f. m. i5j k - . helt och hållet skild från Sveriges StatsFörfattning, men likväl icke funnit lämpligt att antaga serskildta Diplomatiska förhållanden för Colonien. Om det således kan. hevisas, att Colonien verkligen kan komma i sådane förhållanden till främmande Makter, att de hafva inflytande på Moderlandets styrelse, till exempel: om Colonien blefve ett stamhåll för Pirater, hvilket ej är otänkbart, då man sett att Svenska flaggan i Antillernas farvatten blifvit med fördel begagnad af Sjöröfvare, och om ett sådant förhållande väckte främmande Makters uppmärksamhet till den grad, att reclamationer hos Moderlandets Regering gjordes, hvilket icke eller är otänkbart, så skulle Utrikes Minijsléren, till följd af Coloniens förhållanden, blifva invecklad i åtgärder och negociationer, som möjligen kunde erfordra utrustningen af en Escader till Coloniens försvar och måhända äfven af en Landtarmé till den förras understöd, som fordrade stora Credilivets lyftande, då icke blott StatsRådet, utan äfven Konungens begge Rådgifvare i Commandomål deröfver måste höras.
Uti en den 29 December nästlidne år till Stats-Utskottet aflåten, Nådig skrifvelse har Kongl. Maj:t, för den, tili bifogad t Statsråds-protokoll öfver Finans-ärenden al samma dag, omförmälda, händelse, alt, med afseende å förekomne omständigheter, nästinstundande vår dels någon del af arméen funnes böra försattas på krigsfot och förstärkas med en eller flere klasser af allmänna beväringen, dels en större utrustning af flottan ifrågakomma,‘af Rikets Ständer äskat, alt, utaf de i Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof begärda anslag för ordnandet och iståndsättandet af materielen till rikets försvarsverk till lands och sjös, nedannämnde belopp måtte ställas till Kongl. Majlis disposition så tidigt, att dermed afsedde utgifter kunde bestridas innan början af nästa sommar, nemligen: l:o för Landtförsvarets behof: a) till anskaffning af ridoch anspannsm. fl. persedlar för nya fä 11 a rt il 1 eriet , 97,000: — b) till anskaffning af reserv-fältbatterier med lavettage och nödige anspannsm. fl. persedlar 48,000: — c) den för år 1834 beräknade delen af beklädnadsoch utredningspersedlar för beväringsmanskapets behof . 258,000: 32. 0 * o i j7ö,636: 32, , 2:o för Sjöförsvarets behof: a) till komplettering af Linieskeppen Gustaf den Store och Dristigheten, med inventarier m. m 124,148: — b) den för år 1834 beräknade delen af sjöbevärings-man skåpets beklädnad 80 000: — 004 143- hvarförutan Kongl. Maj:t, med afseende derå, att den i Carlskrona befintliga arbetsstyrkan ej vöre tillräcklig att, utöfver redan anordnade varfsarbeten, jemväl bedrifva dem, hvilka .nu erfordrades till påskyndande af förenämnde Linieskepps kompletterande, särskildt af Rikets Ständer äskat ett för härtill oundgängligt extra arbetsbiträde nödigt anslag af 12,000: — tillsammans R:dr 389,814: 32.
I trofast hunda-broderskap, Gemensamt skällen: tjuten hop!257 Nu väl! ställ konsteligen upp, Flytt hit och dit, gör under med Ditt skaldskaps lilla tjuf-boutik, Ditt viga fiddelklingklangkling! Var fin, du ärans skojare, Du lille dubble Simei! Var fin! och kringom munnen stryk En politessens siraps-rand: Och se’n, så ljum och söt och hal, Gå, narra dig i Lyckans kök Ock några feta bitar till. Ur ”hårdt tillsnörpta ändan”258 drag En klar, behaglig spindel-tråd, Att fånga små beundrare; Och fal och blid och smädande Förnedra, hvad ej fångas kan, Hvar sann förtjenst, som ej af Dig En lumpen ärekrona tar. Se, alleman de gapa nu ... Yfs, sätt dig i ditt gille högst, Odödlighetens Lillpytts-kung! Bekrön, en Rimmets Cherubim, Krön andra cherubimer små; Och jubilera, platthets-chor, I Dulcis lilla himmelrik! Men ledsnar vid ditt fåvetts-spel Det ädla Folket, vill engång Se upp – och ser: hvad gör du då, Du Voltaires fagra apekatt? Då bit dig, apa, klorna af, Och kryp, och göm dig i din skam! Skaldkonsten. Ode till Leopold.259 Sjung hänryckt, Skald! din egen ära, Mot himlens ljusa rymder stig! Se! sjung! och slägterna förfära, Som tjusta, häpna, tillbe dig! I strålar, lik en Gud, betagen Utaf din egen gudoms glans, Sjung de odödliga behagen, Det ljus, som, före Dig, ej fanns. Som verld och ljus och lif ha flutit Ur den Oändeliges sköt: Så, i den stråle Snillet skjutit, Sig tusen verldars skönhet göt. En Allmakts Varde! tingen kallar Ur Intet, att mot Ljuset le; Hvad var det ljus kring verlden svallar, Förrn Skalden hänryckt sade: Se! Från evighetens dolda strimma Se tusen solar hvälfva fram
579 sorn föreslagit, att flyttningstiden för Tjenstehjon mätte förändras till slutet af Juni månad, i stället för den nu varande i slutet af September, hvilken sistnämnda årstid skall vara ganska olämplig, i anseende, dels dertill, att Landtmannen då är mest i behof af dagsverkare till inbergning af vårsäd och j ordf rugter, hvilka på de åtta dagar, som till tj n lefolkets afoch tilJflyttning då f orspi i - las, ofta blifva bortskämde och färderfvade genom regn och frost, dels ock derigenom, att de Landtbrukare, sorn bo i trakten af staden Södertelje, hvarest årligen vid Michaelitiden hålles marknad, icke kunna ifrån mnrknadeps besökande afhålla, hvarken de afflyttande Tjensteh jonen, ej heller dem, som stadna qvar i tjensten, och hvaraf således förluster för husbondfolket beredas. 2:0 Memorial af Herr Bo Oxehufvud, som ansett Tjenstehjons flyttningstid böra utsättas till den 1 Juni, då vårarbetet vanligen är slutadt, och de inflyttande tjenstehionen kunna få inberga och uttröska grödan samt uppstilla fodret. —; Dessutom tror Herr Oxehufvud, att nu gällande tjenstehjonsstadga torde behöfva någon granskning och förbättring, hvarefter den genom flera Exemplars kringspridande borde för tjenstefolk göras mera kunnig, hvilket ändamål äfven skulle befrämjas, om nämnde stadga blsfve vid de årliga husförhören uppläs.t och förklarad. 5:0 Memorial af Herr G. A. Liljehorn, Soia. yttrat, att den uti l.j. Cap. 2 §. Han - 380 Bis v. och Ekon. TJtsk. Betänkanden. delsBalken utsatta tid för Tjenstehjons flytt* ning vid Michaeismässan vore nu mera alldeles olämplig, sedan den så nyttiga och gagneliga Potatespianteringen blifvit i Riket införd, cch de i sednare tider påbörjade circulations-methoder-, uppodlingar samt mosslupna ängars upptagande blifvit jordbrukarens trägna och angelägna höstarbeten.
Omhvärfdt af englars här i fredande belägring. Lärdt af den bästa Mor, ett barnsligt böneljud Med känslig andakt höjs till menskors Far och Gud; Den bön, som hvarje qväll och morgon sig förnyar, Och ifrån hjertan går, och tränger genom skyar: ”Välsigna, Himla-Far! hvar redelig och god! ”Väck upp den rikes bröst, att öfva ädelmod! ”Se ned till plågans bädd och uselhetens kärfvar, ”Och fliten, som sitt bröd i anletssvett förvärfvar! ”Din Ande lägre sig, beskyddande och ljus, ”Kring Sverges trogna barn och Sverges Kungahus! ”Med friden vid sin hand och äran vid sin fana, ”Må Landets gode Far, i lång och lycklig bana, ”Ge våra värf, vår gräns och våra lagar skygd: ”Må, af Hans föresyn, till vishet, kraft och dygd, ”En Ättling fostras upp, och som sitt högsta veta, ”Att Fader ock en gång för sälla skaror heta, ”Och Folkets späda barn, kring Ungdoms-Förstens thron, ”Med tjusning vänjas re’n att heta Hans Nation!” GUSTAF den TREDJE. SÅNG, i anledning af denna Konungs ärestod, som aftäcktes d. 24 Jan. 1808. Belönt med det af Svenska Akademien utsatta priset. PRÉLUDIUM. O lyssnen! O hörden J ljuden Har Tjusarens lyra ej klingat, Har Hämnarens båge ej dönat Från glimmande skuldran i skyn? O blicken! O syntes ej Guden, Som Pythiska ormen betvingat, Och Deliska dalen förskönat? Förtrollar ej hoppet min syn? Se, Han kommer! Se till stranden! Kännen J Hans gudagång? Sångmör! edra stämmor blanden Med Qviriters jubelsång! Guden kommer — O! i glansen Af Hans hulda majestät, Till Hans möte glädtigt dansen, Smygen kring Hans lockar kransen, Kasten blommor för Hans fjät. Dansen, Gratier! Sjungen, Barder! Tänden offret, Medborgsmän! Gustaf kommer, Gustaf varder Uppenbar för Er igen: