Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 37. med öfverlemnande af skrifvelseföislaget N:o 253. XX. B. 758. XXI. A. 3. ( !<6 ) ExpeditionsUtskotlels Meraorialer, Betänkande!! och Utlåtanden : — N:o 38. i anledning af erhållna återremisser af ExpeditionsUtskotlets skrifvelseförslag Nio 245. XXII. B. A. 45. tN:o 3g. i anledning af erhållna återremisser af ExpeditionsUlskotlets skrifvelseförslag N:o 253. XXII. B. A. 45, — N:o 4°. med öfverlemnande af nytt skrifvelseförslag från ExpeditionsUtskottet, angående allmänna indragningsstatens reglering. XXII. B. A. 38i. — N:o4'. * anledning af erhållna återremisser af ExpeditionsUtskoltets skrifvelseförslag N:o 241. XXII. B. 463. A. 556. — N:o 42. i anledning af anmärkt stridighet i Rikets Ständers vid denna Riksdag fattade beslut i fråga om afskrifning af undsältningsskulder. XXIII, B, 247, XXIV, A. 10. — N:o 43. i fiåga om underdånig framställning till Kongl, Majit, angående iakttagelse!- till förekommande af vissa, Bihanget till RiksStåndens protocoller tillhörande, handlingars omtryckning. XXIV. B. A. i43. —•
Med blicken följande det ställe, hennes man utvisat, förblef Elisabeth stum ett par minuter; derpå utbrast hon gladt: ”Rudolph Berg är utnämnd till borgmästare här!” ”Ja, och här skrifver han, att det mycket gläder honom att komma på samma ort som jag, och att han hoppas att få anse mitt hem som sitt eget, och dig, min egen gumma, som sin syster; hvad säger du dertill?” ”Hvad annat än ett hjertligt ja! Du vet ju Leonhard, att dina vänner äro mina, skulle jag då ej med glädje omfatta denne, den käraste af dem alla?” ”Tack du goda! Lyckönsken mig mina vänner att få till samma stad en af mina barndoms lekkamrater, den bästa vän jag eger.” ”Elisabeth undantagen, hoppas jag dock,” sade Virginia leende. ”Skulle jag vara som hon, blefve jag svartsjuk.” ”Det skulle sannerligen ej löna sig,” sade denna med lekfullt trotsig ton. ”Huru! hvad hör jag? sätter du så föga värde på din mans kärlek?” ”Ja ty hon är säker att alltid äga den,” sade Leonhard leende. ”Men det ser ut som I ej viljen lyckönska mig; Ferdinand, du har ännu ej sagt ett ord, känner du Berg?” ”Till ryktet, icke personligen.” ”Nå hvad säger ryktet om honom?” ”Mycket.” ”Godt eller illa?” ”Kära Elisabeth! du vet att jag ej är af dem, som finna ett nöje i att utsprida historier, de der börjas med orden: ”det säges” eller ”man berättar,” ej heller tror jag synnerligen på dem; likväl kan jag sanningsenligt säga, att de rykten, jag hört om Berg, äro långtifrån fördelaktiga, — ursägta bror Lindmark, blif ej ledsen, jag berättar ju endast hvad som säges — det förljudes nemligen, att han varit förlofvad med en ung intagande flicka, hvilken han mycket älskat, men åter helt plötsligt, utan orsak, övergifvit, och tros nu vara förlofvad med en annan.” ”Det är icke sannt!” utbrast ifrigt Leonhard. ”Rudolph är ej sådan, jag känner honom bättre.”
Brott, som föröfva» innan denna förordning kungöres, men för hvilket straff då ej är bestämdt genom Utslag, som vunnit laga kraft elier ej öfverklagadt varder, skall ock efter denna förordning straffas, om det straff, som enligt den bör å brottet följa, är lindrigare än det, som derför i äldre lag eller författning stad gadt varit. bih, till, R. St. Prof. 1859 & 1860. i Sami. t Afd. 13 Höft. 66 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 59. Transsumt af Protokollet öfoer Justitie-Deparlements-ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet u Stockholms Slott Thorsängen den 27 Oktober 1859. i närvaro a f: Hans Excellens Herr Justitie-Stats—ministern Friherre De Geer, Hans Excellens Stats—ministern för utrikes ärendena Herr Friherre Manderström. Stats-råden: Wallenstien, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Rjörnsljerna, Malmsten. Justitie—rådén : Alexanderson , Cramér. Ha ns Excellens Herr Justi t ie-Sta ts-m inister n anmälde i underdånighet det i Justitie-departementel uppgjorda förslag till Förordning angående mord, dräp och annan misshandel, hvilket finnes detta protokoll bilagdt. — —• — Vid granskning af berörde förslag i Högsta Domstolen, hvars yttrande Kongl. Maj:t, genom nådigt beslut den B Februari 1859, behagat infordra, har blifvit anmärkt: • Hans Excellens Herr J ust i t ie—S t a ts-m i n i s ler n lillkännagaf, att lian, med anledning af de i Högsta Domstolen emot förslaget framställda anmärkningar, ansett detsamma böra i vissa delar erhålla en förändrad lydelse, som blifvit upptagen i ett af honom nu jemväl anmäldt revideradl förslag till proposition i ämnet; och efter det Herr Justitie-Stats-minislcrn redogjort för innehållet af så val det förstnämnde förslaget, med de i Högsta
Efter derjemte tagen kännedom af Statsråds-protokollet, hvaruti utförligt redogöres för behandlingen vid de tre sednaste riksdagarne af frågan om Bergs-kollegii ombildning, får Utskottet, med hänvisande till innehållet deraf, anföra, att, sedan de till nämnda Kollegium tillförene hörande juridiska och ekonomiska rättsfrågor, jemlikt Kongl. Förordningen den 17 April 1828, blifvit derifrån skiljde och då, efter hvad Departements-chefen upplyst, en ytterligare betydlig minskning i Bergs-öfverstyrelsens göromål är att emotse till följd deraf, att, jemte det jernvräkeriet redan år 1855 afskaffades, hammarsmedsoch masmästare-ordningarne, såsom med visshet kunde antagas, komma att, om icke alldeles upphäfvas, åtminstone genom väsentliga inskränkningar förenklas, samt Kongl. Maj:t tillika yttrat sin nådiga afsigt vara att i allmänhet medgifva en mera utsträckt frihet vid jernhandteringens bedrifvande, Utskottet äfven för sm del anser icke lämpligt, att för de återstående ärendena Bergskollegium såsom ett särskildt embets-verk bibehålles, utan torde nämnda Kollegium Stats-Utshottets Utlåtande .Vs 122. böra indragas och dess göromål, på sätt Kongl Maj:t föreslagit, lill Kommerse-kollegium öfverflyttas; och då den utgift, som Stats-verket, till följd af öfverflyttningen, (inge för den närmaste framtiden vidkännas genom uppförande å allmänna indragningsstaten af lönerne för den eller dem af Bergs-kollegii personal, som icke i Kommersekollegium för bergs-ärendenas skötande behöfva användas, kan, i betraktande af den i förstnämnda embetsverk qvarvarande personalens fåtalighet, antagas blifva af mindre betydenhet, tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall å Kongl Maj:ts nådiga förslag, att Bergskollegium må indragas och dess göromål till Kommerse-kollegium öfverflyttas samt i följd deraf Bergslags-staterna i orterna sistnämnda embets-verk underordnas.
Uppläst i Häggenås sockenstuga och erkänt d. 11 september 1836, intyga på församlingens vägnar Erik Jönsson i Grötom Erik Svensson i Nygård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protokoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 9 oktober 1836. S.D. Sedan uppå tillfrågan, församlingens ledamöter, ehuru större delen beklagligen detta år fått ganska svag skörd, ja en del missväxt, förklarat sig benägne, att nästa vår fortsätta arbetet å nya kyrkan, under förmodan, att det mästa deraf blir färdigt inan slottandens början nästa sommar, så § 1. Beslöts att kalkugn denna höst skall uppmuras och nödig ved dertill anskaffas. Och åtog sig Anders Jonsson i Kougsta att biträdd af 12 man, såsom handtlangare och 4 hästar, anföra detta arbete. Likaledes afgjordes att Anders Jonsson skulle nästa söndag bestämma dagen, då detta arbete skulle börjas. § 2. Tillkännagafs att byggmäster Löf i sitt förslag å takspjelorna missräknat sig, så att istället för 600 det fordras 980 spjelor på tunnlandet, och tillsades socknemännen, att förfärdiga och framforsla dessa spjelor så tidigt, att de på första vårdag må kunna påspikas. Äfvenså tillkännagafs, att, i avseende dertill att sacristian är uppförd mer än dubbelt större, än ritningen bestämmer, det fordras ytterligare 6 lass sten på hvarje tunnland, utom hvad materialförslaget upptager. Ehuru Jöns Ersson i Andersgård enträget begärde afsked såsom material-skrifvare, lät han dock slutligen öfvertala sig att med denna befattning fortfara äfven för nästa år; med vilkor, att socknemännen villigare hedanefter än hittills åtlyda hans pålysningar och tillsägelser om materialiernes ordentliga framskaffande och handtlangnings dagsverkens utgörande.
Den, som skrifver dessa rader, har alltid dragit sig för att i skrift uppträda offentligt och vet sig alls icke ega den skicklighet, som erfordras för att våga » draga blankt » ' mot en, som för så skarpa vapen som A ve; men då hon önskat och väntat förgäfves, att någon annan måtte göra det, och antager, alt artikeln i fråga under julbrådskan förbisetts, så anhåller hon härmed att få fästa uppmärksamheten å den samma. Eller månne ej det anatema, som Ave utslungar i följande ord: » Hvarje kvinna, som åtager sig ett arbete af den art, att det lika bra lämpar sig för mannen som för henne, gör orätt emot hela samhället, ja, kränker sedelagens heliga allvar, om hon nedsätter arbetslönen på grund däraf, alt hon kan lefva på mindre inkomst än mannen » kräfver ett litet genmäle? Aves bevisföring är för öfrigt härvidlag sådan, att den synes mig punkt för punkt kunna gendrifvas. I ett har Ave rätt: att det finnes sjelfviska arbetsgifvare, hvilka betala en kvinna en så skamligt liten aflöning, att vederbörande skulle blygas att erbjuda den åt en man; och det fastän kvinnan kan sköta samma syssla som mannen lika bra, om ej bättre; men, så ringa denna » skamliga aflöning » än är, kan man i alla fall kalla den lysande i jämfö- relse med, hvad en barnfröken, en hushållerska, ja t. o. m. de flesta lärarinnor erhålla. Och hvarför då förmena kvinnan att förbättra sin ställning? Därför att hon tager bort tillfällen till förtjänst för mannen, hvilken har större lefnadskostnader än hon, menar Ave. Ja, nog är det sannt, att mannens lefnadskostnader äro större än kvinnans; men om de också nödvändigt måste vara det, undra vi. Behöfver ej kanske kvinnan, om hon är frisk och arbetar strängt, äfven hon en god ocb kraftig föda, och kan ej hennes aptit också vara god? Jo, helt visst.
Men da det ar bekant och kan ak krorocollerna inhämtas, at Högloflige Ridderfkapet och Adeln den 28:de »yflnämnda manad och ar, och salunda sedan tilläggningarna wörö gjorda, beflöt at et krojeÄ i förberörde akt och mening skulle sammansattas, och sadant updrogs en Ledamot af Ståndet, som wid Riksdagens flut sade sig icke medhunnit at fullgöra sit aliggande; da RiddarhuöUtskottet wid 1789 ars Riksdag updrogs samma förrättning, och äfwen författade nämnda krojsA, hwilket likwäl i anseende lil Riksdagens da inträffade flut, icke bles företaget och afgjordt; fa anser sag en lika beskaffad rättighet öppen, och hemställer derföre, om icke Högloflige Ridderfkapet och Adeln, i anledning af allt detta, skulle behaga anmoda dest Riddarhus-Utskott at närmare granska och öfwerse nyflnamnda krnssLi: och dermed sämre förslag til InliruAioner för Riddarhus-OireÄioneri, Riddarhus-LsLrstsraren och Riddarhus-k^lco.Isn til Höglofl. RidderskapelS och Adelns widare pröfning och beslut inkomma. Friherre §ilkversck51ä, Klil§. Hwad m ward Ledamot nu anfört, angående InllruWon iör RidLarhus-vireÄronsn och kiscslen, samt kiojoLL til förbättringar och tillaggningar i Riddarhus-Ordttingen, anser jag för min del ganska grundade: och som jag ders jamte finner at detta ej är et nytt utan redan för detta wäckt amne, tilstyrker jag ac detsamma tillika med dea af mig föreslagna InlkruAion ma remmers» ti! RidDårhusUtskottet, ak deröfwer inkomma nied fit urlakande. Friherre vs 6eer, Larl.
M:t i Nåder linner lämpeligt. r^2 Stats-Utskottets 20:0 Anslaget till Fourageringen fur Vårfvadc Cavallen'ct och Artilleriets Hästar liar, lios H. R. o. A. j Herr Grefve Horn, C. F., ansett nog högt beräknadt, då det vore calcnlerat på samma grund, som Fourageringen vid K. Hofstallet, emedan Hästarne der äro större oell behöfva större Rationelsamt fodras på Stall hela året om, hvaremot Cavallenoch ArtilleriHästarne sommartiden kunde släppas på bete; hvarjemte Herr Grefven trott det i allmänhet vara nödvändigt, att, då så stora anslag begärdes för uppgifne behof, dessas verklighet och oundviklighet noga utreddes innan anslagen beviljades; men det syntes Herr Grefven sorn Utskottet i alla dessa frågor, icke sjelf tagit nog kännedom om förhållandet, än mindre derom upplyst R. St:r; väntande Herr Grefven derföre en närmare redovisning för RiksStatens Tredje HufvudTitel och utredning af behofverne för densamma vid åtel remissens besvarande. Och hafva, hos II. BondeStåndet, Eric Carlsson från Upsala Län m. 11. yrkat, att Fourageringspriset för Artilleriets Hästar matte i Stat upptagas efter hvad förut skett, nemi. 85 R:dr för hvarje Häst, och att, om icke någon möjlighet blefve att för denna Summa bestrida Fourageringen, fyllnadssumman mätte afBesparingarne anordnas. Hr Grefve Brahe, M., och Hr Frih. af Nordin, C. J., hafva deremot ansett Utskottet hafva utan giltigt skäl nedsatt det Anslag K.
Stats-inkomsters utgående hittills gäJlande grunder, i hvilket fall beloppen derefter komma att rättas. 3o:o Sjötulls-medlen beräknades vid senaste Stats-reglering till: Stats-Verkets netto-inkomst . 1,750,000: samt till stat och utgifter . 45o,ooo: Tillsammans R:dr 2,200,000: och upptagas i Kongl. Propositionen till netto-inkomst 1,970,000: - samt till aflöning, omkostnader m. m. 58o,ooo: • Tillhopa R:dr 2,55o,ooo: hvaremot Kongl. Stats-Contoret, med afseende å tulluppbörden för åren 1827 med 1831, endast föreslagit Stats-Verkets netto-behållning . 1,800,000: calculerade tillgångar för Tullverkets stat och omkostnader 5oo,ooo: 2,3oo,ooo: Enligt de från Tullverket erhållne uppgifter, har 183a års uppbörd utgjort 2,796,344: 5. 9. hvaraf blifvit afkortadt 127,806: 45. St. Prot. i834j 4 Sami. 1 AJd. 2 l3:de Häftet. io Stats-Utskottets Utlåtande N:0 54- Med anledning af förhållandet med tulluppbörden under desse arne sistnämnde år, anser Utskottet sig böra, i enlighet med den Kongl. Propositionen, uppföra förslagsvis såsom brutto-inkomst en summa af . 3i:o Salu-accis af stäclerne beräknas till det vid förra Stats-regleringen nedsatta belopp af . 3a:o Post-medlen, hvilka vid sista Riksdag beräknades till 35o,ooo Rrdr, deraf 100,000 Rrdr såsom StatsYerkets netto-behållning, hafva sedermera varit i jemnt stigande och utgjorde år 1831, 466,177 Rrdr 42 sk. 8 rst.
Men man har åldrats till humöret under spleendagarna i Tysklands regndusk, och hvarken den lille energiske holländaren eller den skäggbevuxne tyske Herr Doktor eller den distinguerade italienske galantuomo med det stubbade hvita håret och de varma, mörkbruna ögonen förefalla hågade att kasta snöboll. Hvarför idéen får gå samma väg som flertalet idéer gå. Jag öppnar i stället Bsedeker — den oundgänglige reskamraten — läser, att Gossensass här höjer sig öfver alpkedjan, tittar ut i mörkret och antecknar i mitt minne, att jag sett på Gossensass. Hvarpå jag finner det föga lönt att söka efter andra märkvärdigheter. Tåget rasslar in i tunnlar och ut ur tunnlar. Det bär uppför, man känner, hur vagnen lyftes, oupphörligt uppåt. Och Brenneralperna susa förbi som hvita jättespöken. Det är ej längre i dalarna man håller sig. Långt nedanför ligger nu landskapet med små städer och små kyrkor, svarta sjöar oeh slingrande floder. Men det hela skönjes helt obestämdt, doldt af vinterkvällens mörker. Åter dåsar jag till i mitt hörn, sluter ögonen och har en förnimmelse af, att jag sitter i en vagn och blir dragen af en uttråkad krake upp för knaggliga backar, som aldrig vilja taga slut. Uppåt, ständigt uppåt. Bilderna vexla, fantastiska, utan form och konturer som alperna i mörkret utanför. Men till hemlandet gå de som vanligt, och om hemmet kretsa de. Och de se ej hemmet i enformigt höstslask, så som man skulle minnas det, om man vore fullt vaken. Deras himmel är aldrig enfärgadt grå. Den är som Italiens himmel. Äfven när det regnar och ruskar, är det sol däri. Man plumsar ut i hög snö vid en station utan namn. Den sista ölsejdeln. Sedan nattstämning med half slummer ibland, men oftast vaka. Än mörkt i vaggonen med tre utsträckta sofvande herrar, svepta in i pläder, än ljust med ett hälft dussin skränande viveurer dit insläppta — herrar i eleganta sommarkostymer och utan vördnad för sömnen, mänsklighetens stora tröstarinna.
KonglMant twekar derfö.-e icke att för Rik sens Ständer framlägga wista allmänna grunder sören ny inrättning af Förstärknings, eller Bewä ringsmanssapct. Derwid har först förekommit den wigtiga frä ga, huru wida inom det inskränktare antal ar, seni NN af Kona'. Mast stal! förestås, det ma wara tik latit för h»var och en som ej friwM»Lwll! inga krigstjenst, att sätta tjenstbar karl t^Malle, eller, om såsom en vwilkorlio ssvldighet bör ansts, att mel egen person förstärka Armeen^ Kongl. t 79 Kona!. Mast, som, a ena stdan, bör önska att göra Statens bördor sa aiimanna ock jemt fördelade, som möjligt för dest trogna undersåtare, har, a den andra, med afseende pa de olika meningar som häröfwer uppstått, welett öfwerleinna denna fragas beswarande at Rikets Ständer, utan att derwid yttra någon annan önskan än den, attcheraS beflut, ma blifwa uttr»)cket af Swensta Folkets tänkesätt och fordringar. För öfrigt anser Kongl. Mast! 1:0 Att skyldigheten till deltagande i BewäringsmanstapetS utgörande, ma börja med sylda 22 och vwilkorligen upphöra med fylda 25 ar» 2:0 Att Kongl. Maj:t, i mohn af behofwet kill Rikets förswar, äger att detta Manskap, klast efter klast, uppbåda och till krigstjenst inöfwa. zro Att Berväringsmanstapet antingen stall förstärka den indelta Armeen, eller Batsmanshallet, eller ock utgöra särstildte Korpser under särskildt befäl. 4:0 Att under den '.id tjenstgöringen warar, Bewaringsmanstapet är befriadt fran alla arbetskommenderingar, undantagande sadane, som under tjenstgöring i fält förefalla, afwen som fran erläggande af arlige mantalspenningar 5:0
Nio 235, fattade beslut, att för anläggning af jernvägsförbindelse emellan staden Borås och vestra stambanan i närheten af Herrljunga, må beviljas ett låneunderstöd af 1,700,000 Rdr Rmt att utgå under minst fyra år, och att återgäldas på det sätt som för Hudiksvallsbanan är afsett, med förbehåll att aktieteckningssumman må bestämmas till minst 1,700,000 Rdr Rmt. Frih. Cederström, Rudolf: Denna fråga har bos R. o. Ad. blifvit så utförligen afhandlad att jag fruktar det vore ett 268 Den 6 Februari. missbruk af R. o. Ad:s tid, att nu ingå i förnyadt utredande af dess inre beskaffenhet och innehåll; men då från R. o. Ad:s sida det genom en utförlig debatt visat sig, att detta nu ånyo förev:de ännu undergått sorgfällig pröfning, samt det genom votering blifvit ådagalagdt, att | af de närv:de ledamöterna gillade Utsk:s framställning och afslogo den derifrån afvikande då yppade mening, tror jag det vara öfverensstämmande med R. och Ad:s värdighet alt icke nu, efter ett mellanskof af allenast några få dagar, omfatta en annan mening, nemi. densamma R. o. Ad. så nyligen förkastat. Jag hemställer derföre vördsammast, att R. o. Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förra beslut, lägga ifrågavtde inbjudning till handlingarne. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då jag var en bland dem som ansåg alt R. St:r borde vid innevtde riksdag vidtaga någon åtgärd för att befrämja det vackra jernvägsföretag, som är ifråga, kan jag så mycket mera opartiskt yttra mig öfver den nu framställda inbjudningen. Jag kan icke annat fln godkänna de skäl Frih. Cederström framställt till afslag å densamma, och jag begärde just ordet för att hos R. o. Ad. göra samma anhållan som han nyss 8j°rt Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. alt med afslag å inbjudningen, lägga förevide prot.utdrag till handlingarne.
Utskottet, som jemväl nu delar den sålunda uttryckta åsigt om huru rösträtten bör beräknas, samt har sig bekant att, åtminstone å flera ställen af riket, denna beräkningsgrund blifvit följd, anser, der en annan tillämpning skulle göras gällande, ändring lämpligast kunna vinnas genom i vederbörlig ordning förd klagan; hvarföre Utskottet vördsamt hemställer att motionen ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Josef Oscar Almqvist åter har ansett bestämmelserna om hvilka vid sockenstämma ega rösträtt ej vara på lagliga grunder fotade, enär från sådan rösträtt äro uteslutna de ståndspersoner, tjenstemän, handtverkare och näringsidkare, hvilkas bevillning ej uppgår till det i förordningen bestämda minimum, äfvensom nybyggare, torpare, inhysesman samt andra med dem jemförlige; och likväl beslutades på sockenstämma om alla desses skyldigheter, och gärder blefvo dem af de röstande pålagde; äfvensom vid uppgörande af konventioner om presträttigheter utgörande bestämdes å sockenstämma, huru dagsverken borde af handtverksidkare, inhyseshjon, backstugusittare och dylika personer utgöras, samt huru mycket desse borde erlägga för lysning, vigsel, barndop och kyrkotagning,'utan att dock den sjunda skattlagde egde rättighet att något vid sockenstämman andraga. Till beredande af mera rättvisa härutinnan yrkade motionären att, till sockenstämmoförordningens ifrågavarande § måtte fogas det tillägg, att ståndspersoner, tjenstemän, handtverkare, näringsidkare, utan afseende å den bevillning som af dem erlägges, nybyggare, torpare, inhyseshjon, backstugusittare samt andre med desse jemförlige, hvilka icke, enligt sockenstämmoförordningen, ega rätt att i sockenstämmobesluten deltaga, sådan rätt tillerkändes i alla de frågor, som röra deras skyldighet att deltaga i de inom församlingen utgående onera. Till bemötande af de utaf motionären anförda skäl kan erinras, dels att rösträtten vid sockenstämma blifvit nyligen genom Kongl.
För min del måste jag bekänna, att jag anser farligt, om den åsigt skulle göra sig gällande, hvartill beklagligen en viss tillstymmelse finnes, alt om en eller annan näring visar sig gynnsam för dess idkare, en viss missnndsamhet deremot uppenbarar sig. Det må äga rum, men det må icke gå längre, än vi med våra former kunna och böra gå. Hr Hjärne har sagt, att missbruk skulle ske, och alt på grund deraf inskränkning i rättigheten borde göras. Jag får likväl fästa hans upmärksamhet derpå, att de K. Resolutionerne icke innehålla annat vilkor, än ali pressjästfabrikanterne skola oafbrutet hålla köpare till handa god jäst, vid äfventyr af rättighetens förlust. Hvad åter angår storleken af de kar, som för jästens tillverkning begagnas, så finnes derom icke något sagdt i de K. Resolutionerne. Jag tror sannerligen icke, att det kan hafva något inflytande på saken. Någon medelväg, såsom Hr Hjärne förmodat, finnes icke; och att tillsätta kontroller, förorsakar endast onödiga kostnader, utan att något ändamål dermed vinnes. Jag tror således, att vi böra stanna vid lTtsk:s förslag, emedan något annat icke återstår att granska. Hr Braunerhjelm: I anledn. af Hr Hjärnes anmärkn., att Utsk:s beslut tillkommit derför, att så få ledamöter varit inom Disk. tillstädes, får jag bekänna, att jag varit en bland dem, som icke kunnat biträda del fattade beslutet. Vidare har han påbörda! mig det yttrande, att jag ansett pressjästberedning kunna drifvas med fördel, utan sammanhang med bränvinsbränning. Jag har likväl endast sagt, att pressjäst kan beredas oberoende af bränvinsbränning. Huruvida förlust dervid upkommer, beror åter af den kalkyl man upgör öfver möjligheten, alt med största möjliga fördel tillgodogöra sig det recidium, som upkommer vid pressjästberedningen. Detta är en serskild fråga. Hufvudsaken är bär att afgöra, huruvida pressjästberedarne hafva rättighet att tillverka bränvin.