Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frågan är icke ny; och långt för detta har jag sjelf i den föreslagne trackten utsett platsen, som till en sådan anläggning vore tjenligast. Jag har dock sedan trodt mig finna, att uti midten af det folkrika Frycksdalen, en sådan Köping bättre skulle svara till ändamålet, hvarföre jag äfven låtit upprätta kartor öfver de härtill bäst passande localerne. jag önskar såsedes, att icke uteslutande norra ändan af Fryken må nämnas, utan på det ställe inom Frycksdals Härad, som härtill kan anses bäst passande. Flere åsigter vid bestämmandet af en »ådan inläggning böra komma i fråga, än den Riksdagsmannen Gråberg anfört och kanske varit i tillfälle uppfatta. Jag äger någon erfarenhet deraf, att man kan genom förhastande i denna del sätta efterkom mande i mycket bekymmer och det nya samhället i nödvändighet kämpa mot svårigheter, det åtminstone i början icke bordt möta. Detta länder Herr Lundman till upplysning rörande den i min Fern års berättelse saknade uppgiften om Arvika Köping, han i sitt särskildta Betänkande anfört. Denna Köping, ehuru i sednare tider, tncd till större de Den 22 April c, m. len oinbytt personal och visserligen ökad industri, har dock ännu föga inbytande på kringliggande land, troligen en följd af localens mindre tjenlighet och vissa brister i sjelfva anläggningsplanen. Tiden iorde hjelpa detta som mycket annat, men slutsattser bör man emedlertid hafva dragit, som kunna tjena till ledning, då dylika nya anläggningar komma i fråga. T Det har varit min skyldighet lemna uppmärksamheten häråt, och då jag förmodar Kongl. Maj:t nådigst täckes tillåta mig framdeles i anledning af den nu väckta motionen , yttra mig, skola de slutsattser jag i detta hänseende dragit, underdånigst blifva anförde, u. tan att jag tror mig nu böra upptaga Ridderskapets och Adelns tid med upprepandet af föga interessanta detailler. Om således ens dast en Köpings anläggande i Fryksdal» Härad underdånigst anmäles till Kongl. Majit, får jag sedermera tillfälle öfverlemna Kongl. Maj;t valet af ställen och underdånigst afgifva mina isigter i ämnet.
Efter den herrn kom ett par mycket söta flickor, klädda i några slags utländska natsjonalkostymer. De hade inte en enda smula röst, men sjöng och agerade alldeles som om de varit riktiga sångerskor. Jag förstod att det var hvad man kallar en parodi, och rolig var den, det är säkert. Efter de söta flickorna kom två klåns intumlande, med hvar sin fiol under armen. Gud, så galna de såg ut, och när de började spela se’n! De spelade på hvarandras nackar – med fiolen bak, med fiolen fram, under hvarandras armar – med höger hand, med vänster hand. Jag har alldrig sett något så galet! Också riktigt tjöt salongen af förtjusning, och när slutligen den ena klånen trillade omkull, och den andra satte fiolen på hans bakdel och frambringade några högst konstiga ljud – orkade man inte ens skratta, så befängdt var det. Nu var äppelskogen tom ett ögonblick, men så började människorna att applådera som om de varit vridna. Framme vid rampen stod den allra kostligaste sprätt från mina morföräldrars tid och bockade sig. Han hade grön frack, storblommig brokadväst, knäbyxor, pudradt hår och stångpiska. Han tryckte sin lilla trekantiga hatt mot hjärtat och började sjunga. Karlen var ju ett fruntimmer, vet jag! Gud vet hvad hon sjöng, men förfärligt roligt måtte det ha varit, ty allt hvad herrar hette riktigt vek sig i skratt. Efter hvar värs svängde hon omkring så vigt, att jag blef anfådd bara af att se på henne. »Hör du», hviskade jag åt Villy, »hvad sjunger hon?» »Tyska folksången», svarade Villy, och tog sig en klunk. »Nej pass, min gosse», sa jag, »den gubben går inte. Nog är jag dum, men inte så dum. Förstår du något, Gustaf?» »Åh, sådant där förstår man alltid», sa Gustaf och tog sig belåtet om hakan. »Det är möjligt», sa jag, »om man är karl, men som jag –.» I detsamma började hon en värs till, som tydligen var den allra roligaste. Min svarta granne steg upp på en stol och skrek: »bravo!»
Hwilket dock alt till Riksens Högloft. Ständers Egen pröfning »vördsammeligen öfwerläm* nas. Stockholm den 2Z Nowember §829 Pä Högloft. Riddcrff. och Adelns wägnar Joli. O. Oxenstjerna. Pä Högrvördige Preste, Ståndets wägnar, 8tsZnsI1us. Pä Wälloflige Borgare-StändekS wägnar, 0. I. 8ckläns>srr. Pä Hederwärda Bonde-Ståndets wägnar, L. Lrikson. j?. I. Utdrag af Prokocollet hällit wid Riksens Högloft Ständers Allmänna Beswärö och Oeconomie Utffottö sammanträde den sz Nowember 1809. Herr Brukspatronen och Riddaren Lurenrläln inlemnade följande som uplästeö; Fjerde Band. t7^:o is -E 178 Den r December. Ödmjukt Memorial! Ehuru jag är öfwertygad att Eders Excellencs och Högloft. Oecomiae-Mskottel, med kännedom as Bergslags rörelsens wigt och beskaffenhet, witzerljgen icke underläter, akt, i anledning af någre Bergslags Fullmägriges uti aflämnadt Memorial sökte fria och obehindradt T ckjerns handel i Ieikct, meddelar crr Betänkande, som systar pä Bergsmanna Handterjngens och Bruksrörelsens gemensamma bästa och framtida beftänd; har jag dock trott mig icke böra underlåta . gikwa tillkänna, alt detta försök till rubbning i Len, författningar likmätigt, hittills söijdc ordning i Tackjerns handeln wäckt min och flere Bruksägares synnerliga upmärksamhet, säsom efter deras öswörtygelfe ledande till en willerwalla i detza Näringar, som siuteligen nödwändigt skall förorsaka ej mindre en del Bruks obestånd, än witze Bergslagers wanmagt.
Till stöd för detta förslag har motionären åndragit: att Sverige för sitt försvar icke hade behof af den kavalleri-styrka, det nu egde; att icke femtedelen af Svenska rytteriet kunnat användas i de krig, hvilka sedan Konung Carl den XII.s död blifvit förde, hvarföre ock man skall användt dess manskap till besättning å flottan; att äfven vid sednaste fälttåget i Tyskland, på hvars slätter vapnets egentliga plats skulle varit, icke 1,000 man sammandrabbade med fienden; att inom vårt eget land få fält skulle finnas, der ens hälften af detta kavalleri kunde röra sig; att i behofvets stund det ginge ganska lätt alt bilda en kavalleri-trupp, i tjenstbarhet jemförlig med vårt illa exercerade indelda kavalleri; att nu, då beväringen funnes och landets stridskrafter sålunda ökats, under det krigstillfällena deremot minskats, borde man gå hand i hand med tiden och indraga de öfverflödiga, för jordbruket så betungande, stridskrafterna och framför allt den öfverllödigaste delen deraf: kavalleriet. Sedan Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten sammanträdt för frågans behandling, hafva Utskotten tagit densamma i öfvervägande.
Constitutions-Utskottets: den 2 dennes på bordet lagde Memorial: JN:o 91, med förslag till rättelse i 12 morn. 3 §, Tryckfrihets Förordningen, , och N:o> 92, med förslag, att en del af y.Me morn. och hela 9:de morn., i 5 §. Tryckfrihets-Förordningen matte uteslutas, blefvo af Ridderskapet och Adeln lemnade utan anmärkning och skulle aliså blifva hvilande lill nästa Riksdag. S. D. Lades lill handlingarne Stats-TJt kottets den 2 dennes på bordet lagde Memorial och Utlåtande: JM:o 410> * anledning af erhål len ålerremiss å Stats-Utskottets Betänkande JN:o 897; N:o 4'5> i anledning af verkställd revision af de vid sista Riksdagen beviljade extra Statsanslag för Försvarsverket till sjös samt Kungsholms och Drottningskärs: befästande» S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Stats-Utskottets den. 2 dennes på bardet lagde Betänkanden r N:o 411 » i anledning al Riksdags-Fullmägtigen från staden Wadstena Herr Bdäths motion, om eftergift och afskrifning af 1000 Rdr Banco, sorn nämnde stad uti Östgötha Läns LandtRänteri lyfta t i och för Cholera-farsoten;; N:o 4i2» öfver gjorda anmärkningar vid Stats-Utskottets Betänkande,. N:o 172, i frågan om vissa grunders bestämmande för Hof-Stats-Personalens pensionering; N:o 414, *> fråga om upphörande af arrendet för ödelagde Kronofisket Sollefteå Krowalerss i Westernorrlands Län;: N» 4*8„ i anledning af Fullmägliges i 6 Fröt. XIt dr. d. 5 Mars i#35. Rikseålds-Contoret skrifvelse, angående gratifica tioner åt de Tjenstemän derstädes, hvilka serskildt fått sig uppdragen befattningen med utbetalningen af och redovisningen för utgifterue i och för innevarande Riksdag. S. D.
I afseende å 4:dc mom. af meranämnde § beslöt Riddcrskapel och Adeln att detsamma skulle erhålla följande lydelse: ”vid de förenade Rikenas beskickningar hos utländska magtcr anställda jemte aila öfriga under Ulrikes-Depai lementel lydande, Embetsoch Tjenstemän, erlägga inkomsl-bcvillning för den aflöning de från Svenska Slats-kassan uppbära.” §§ 7, 8, 9 och 10 samt Utskottets i afseende å § 9 gjorda förslag, å sid. 27, i Betänkandet återremitterades. §§ H, 12, 15 och 14 samt yttrandena i afseende å §§ 12 och 14, å sid. 28, i Betänkandet biföllos. SS 15, 16 och 17 återremitterades. Mom. 1, 2, 5 och 4 af § 18 biföllos med följande förändringar, nemligen att de i 1, 2 och 5 mom. förekommande orden fyra för hundra utbyttes emot orden en för hundra samt alt i 4:dc mom. orden en half för hundra infördes i stället för orden tvä för hundra, dock med det af Utskottet, på sid. 50, i Betänkandet föreslagna förbehåll i afseende a procent-beräkningen vid bevillning för testamenten. 5:te mom. af § 18 återremitterades. § 19 bifölls, med den förändring, att orden, ted af hundra, utbyttes emot orden: en half af hundra.
I våra nejder fans det en konungamakt och genom att träda i förbindelse med denna skiljdes de store från folket i allmänhet. Någon dylik skiljsmessa, någon sådan ståndsskillnad uppstod aldrig, kunde icke uppstå på Island. Enhvar kunde genom personligt värde, rikedom, vänstyrka eller genom slughet och våldsamheter vinna inflytande, men detta blef ej mer än personligt. Samhällsordningen på Island utbildades ur de gudstjenstliga förhållandena. I Norden funnos hoparne, som bosatte sig hvar inom sitt område, med inre sammanhang och under gemensam höfdinge, den främste i verldsliga och andliga angelägenheter. När på Island en och en bosatte sig, kunde icke något sådant, på gemensamt samband grundadt höfdingaskap finnas. Motsvarigheten till folkhoparnas inre organiska sammanhållning finna vi der i slägtförbindelserna mellan de stora, som funnos i ansenlig omfattning och onekligen voro af vigt för landets öden, men enhvar af dessa fränder var dock sjelfständig. På mångfaldiga sätt visar sig skilnaden mellan Island och moderlandet i detta afseende. Så t. ex. fans här i Sverige till hvar by, hvart härad, hvart landskap eller rike en allmänning, jord som icke fördelats mellan enskilda, utan tillhörde dem alla gemensamt. Någon dylik gemensamhet fans icke på Island och derföre ej heller några allmänningar, om man undantager de få och obetydliga, som i senare tider uppstodo derigenom att någon svår lagbrytare miste sin egendom. Det fans på Island ej ens en by, i den mening ordet hos oss nu har. Den ende öfverhetsperson, som fans på Island under den äldsta tiden, den hvars embete under alla republikens tider var af väsentlig betydelse, var goden. Ursprunget till hans makt var religiöst. Men hade han en gång fått inom detta område inflytande, utvidgades detta äfven inom det borgerliga, i analogi med den gamla häradseller hundareshöfdingens makt uti Norden. Hundareshöfdingen var på en gång gode, sitt områdes tempelföreståndare, och något mer, han var en konung i smått. Godevärdigheten var från början sjelftagen. Den ene anlade ett hof här, den andre der. Somlige hade varit tempelföreståndare i det förra hemlandet, andre hade icke varit det.
Vid den granskning af de vidlyftiga handlingarne i detta mål, som jag verkställt, och som har bestämt mina uti detsamma afgifna ansvarspåslåenden, har jag visserligen, på sätt också sakens utgång visat, funnit, det ifrågavar. personer beklagligtvis låtit flerfaldiga uraktlålenheter i deras tjensteäligganden komma sig till last, men till min stora tillfredsställelse har jag å andra sidan blifvit förvissad derom, att de, redbara till både vandel och tänkesätt, icke af annan orsak brustit i deras pligt, än måhända genom en nog långt utsträckt tillämpning af det gamla ordspråket: att man bedömer andra efter sig sjelf, det vill säga, att den känsla af redlighet och oegennytta, som städse utgjort grunddragen i dessa personers karakter, föranledt dem att tro, det ingen af deras underordnade skulle kunna tillåta sig ett handlingssätt, som stöde i strid mot hederns och rättrådighetens fordringar, och att i följd deraf å dessa underordnade å sido sätta den strängare tillsyn, som de i kraft af sina embeten bort iakttaga. Emedlertid och sedan de nu mera blifvit dömda till det ansvar, lagarne för dylika felaktigheter utstaka, är den tidepunkt inne, då medlidandets känslor kunna, utan att rättvisan derigenom förnärmas, göra sig gällande. Derföre och då min embetspligt tillförene nödgat mig att medverka till den dom, som öfvergätt dessa embetsmän, begagnar jag med desto större glädje det tillfälle, som nu erbjudes mig, att för dem uttrycka mina verkliga tänkesätt, då jag härmed tillstyrker, att K. M:s nåd. propos. måtte hos Ständerna vinna afseende. De summor, som till ersättning blifvit ifrågavar. personer ådömda, äro för öfrigt så betydliga, att för deras gäldande en icke ringa förmögenhet erfordrades. Att likväl ingen sådan äges, hvarken af Presidenten af Billbergh eller af Cancellirådet Valerius, är allmänt bekant. Om tilläfventyrs den förre skulle i detta fall vara i någon mån bättre lottad än den sednare, så förljenar dock det behjertande, att han har en talrik familj, som Den 4 September f. m. 179 kräfver värd och underhäll.
N*o 275- 9a Aete*- i Revisions-1 mål, hvarje ark! Afskrifler, hvilka ingifva* såsom Bilagor „ af Origiivtlförskrifningar, se §• 7- lt af Domar, Utslag och C<wstitntorial „ i Revisions-ochJ alla andra mål Algieriske Sjöpass,! se Ras» Anföranden till l*rotocollet, skriftlige - , i:a arket n a:a dito „ ic dito och hvarje! följande Ansökningar: , i:a arket | , aia dito , 3k;e dito i och följande! Arfskifte», sedenna 6:s a Morn. Bd; .t. 1 Rd »k. Rd «k 'Hl 6|—L »rj ! „ _U| *'_! Utah, Förslag till lind. Skri]v. N:o 27 ö irsta 2:dra i 3:dje afdel.'afdel, afdel. Berättelser om Rå-. gångar Besigtnings - Instrumenter Besvär, se Ansökningar. Betyg, se Attester. från Scholor, frie. n från Gymnasium, frie. „ Nationsvid Universiteten n om bofasthet, ograverad egcndom, slägtskap, frejd och ålder mm. Bevis om Rågångar ff ur Diarier m. m. tf från Vårt Cancellie Bilagor, som åtfölja Inlagor m. m. och ej serskildt nämnas n som äro afskrifteraf förskrifningar m. m. se §. 7. Bilbref Bofasthctsbetyg , se Betyg wz? XI 1 pä “ xP 3 “ Bd sk. Eas s. rr M CA 2? 0 ** o o B 1 J* Rd sfc. 4:de 5:te jörte yrde afdel, afdel, afdel. afdef Rd I sk. Rd sk. Rd sk. 5 — 41- sk. iSxp. Vtsks Förslag till und. Skrifv., N:o 275. I afdel. afdelJ afdel. afdel. afdel.
Junii har Kongl. Maj:t deröfver täckts mig förständiga, att, som det ej undfallit Kongl. Majit, huruledes stora olägenheter och äfven förluster möjeligeu skulle kunna uppkomma, om det Verk , åt hvilket anskaffningen af en mängd förnödenheter ar anförtrodd och derföre ansvarar, vore bundet i sin pröfningsrätt huruvida detsamma af en Lefverant må utfordra vitén, de der för angela» genheten af det betingades erhållande måste föreläggas, helst ofta omständigheter under tiden kunna inträffa, som leda till hinder eller förändringar uti anstalterne samt till jemkningar i Contracter; Alltså har Kongl. Majit, å ena sidan icke funnit skäl , att betaga KrigsCollegium den rättighet , att, då någon skada eller olägenhet genom slike försummelser för Kronan icke inträffa, uti denna till Collegii Administrativ Justities Ombudsm. Embets Berättelser. 311 va befattning hörande del, lita tilltalet förfalla, i följd hvaraf AdvocatFiscalen ej eller må anställa Aciion mot den försumlige lefveranten , innan KrigsCollegium fatt tillfälle om beskaffenheten taga kännedom och sitt förordnande meddela ; Men att det deremot å andra sidan vöre AdvocatFiscalens både rätt och skyldighet, alt, sedan han fått del af slutade Contract, som honom ofelbart gifvas skall , enär försummelse eller uraktlåtenhet i fullgörandet deraf yppas, derom genast anmälan göra hos KrigsCollegium, sorn äger att sitt Beslut meddela , Ad vocatFiscalen dock obetagit, att, derest han, till bevakande af Kongl. Maj:ts och Kronans rätt , tror sig dertill äga skäl, frågan genom underdåniga Besvär till Kongl. Majus Nådiga pröfning fullfölja.
För dem, som fatt öron att höra, ö g o n akt se, kunna de sköna, liymneriia om individualitetens rate, vinkatidet af frihetens mit1 verka lockande och sporrande, men de m h g a hvillzas andliga hörseloch synnerver ej nåte den utveckling som fordras för ett fullt förstaende af miinsklighetcns hiigsta kraf, för dem behöfves det p&amp; den rnöd~siimnia viigeii genom lifvet en stödjande, hjälpande, uppehållandc hand, en sidan som själf stöder sig på realiteternas fasta pelare, ej på, idealiteternas i molnen planterade fanstang. Och det iir denna hand kvinnosakens rattia befrämjare söka racka sina systrar. Eller, för att ej längre tala i metaforer: Den nutida kvinnorörelsen, ' baserad på samverkan och utmynnande i en mängd praktiska punkter, hvarigenom kvinnans 1ifsviUkor f örbähtras och höjas, långt ifrån att, som fröken Key föregifver, vara stöpt i lconventionalismens former,. har tagit deii radikalaste af alla regler som riittesnöre för sina striifvanden: %De11 största möjliga lycka för det största möjliga antal. Det var p % sensommaren högt uppe i Talders. Jag hade drifvit omkring några veckor i Norge, än med och an utan siillskap, ungefär hur det föll sig, men alltid vid strålande lynne och god aptit. Stortingsvalen pilgingo som ' bast. De lkngsainina » hake:, hade iindtligen f %tt fötter under sig och lart sig agitera afven de; men så fort herrar juris professorer frhn Kristiania varit uppe i Gudbrandsdalen och li&amp;llit folkmoten, hade Björnson &amp; komp. ingen ro, förr an de rest efter och rifvit ned livad de förre byggt upp. Alla talade politik med ett intresse, som vi i Sverige knappast kunna göra oss ett begrepp 0111, - viirdsliusjiingfrur, skjutskarlar och skolpojkar - odi jag drog naturligtvis möjligaste nytta af deras erfarna omdömen.
Anhängare ut i fingerspetsarna af l’ancien régime, såg han 1789 års rörelser med afsky och vämjelse, och med ens förstod han, hvad han för öfrigt med sin dubbelsyn redan förut anat, att de upplysningsfilosofer, hvilka han själf hyllat så varmt som ung, likt barn lekt med en eld, hvars flammor de icke ägde kraft att dämpa. I scenerna från 1789–92 såg han intet nydanande, blott konvulsioner af »själfsvåld och upprorsanda» – det var packet, som med råa händer icke blott ville stena den starka och lysande konungamakt, som för honom liksom för alla upplysningstidens suveräner var grundvillkoret för ett samhälles lycka, men äfven tillintetgöra hela den värld af mödosamt vunnen civilisation, af takt, vett och ädelhet, som hvilkens symbol han alltsedan sin ungdom betraktat Versailles. All den återstod af svärmeri, som fanns inom honom, samlade sig nu i drömmar om en stor härfärd till Paris, och själf ville han återupprätta det rike, han plägade kalla »det vackraste i världen», och rädda det konungahus, han var så mycken tack skyldig. Dessa planer kallade republikanerna i Seinestaden för en Don Quichottes vurmerier, – de kunde också kallas en ärelysten Bayards riddarfantasier och voro dessutom ej så blottade på diplomatisk klokhet som man velat påskina. Men dessa revolutionens tankar, som Gustaf III icke förstod men ville slå till marken, de uppsökte i stället honom själf i hans eget land och förde den tändande tråden till fänghålet på det vapen, som skulle döda honom. Till frihetstidens gamla partiagg, till adelshatet från 1786–89 och den privata hämndkänsla, som alltid hvässar dolken i komplotter, kom den rousseauska republikanismen som den sista rågan.
Stora Koppar lier gs Län MS Klereci-Statens underhåll, Diverse afgifter, onera och allmänna besvär. Summa Stats-Bidrag. Kostnad för Rustning och Rotering. Tionde och Räntor af Bruk, Bergverk och andra Verk och Inrättningar. Arrende medel. Fattigför sörjning. Väghållning. Skjuts. Jordeboksoch HemmantalsRänta. Bränvins brännings afgift. Kvrkobetje nings. Gernings ören. Mantals penningar. Summa. Summa. Pastorers, Kapellaners. Krono-tionde. Summa. Städ er ne inom 1 | Hus och Tomter. | Verk och Inrättningar. Jord. Utsäde af Medelafkastning, sedan utsädet är ahl ra get. Underhållna Kreatur. Uppskattadt värde. ~ Åker. ing. Hemmantal. Hvete. PS 02° OQ Korn. Hafra. Blandsäd. Ärtor. »■tf O 02 o Hvete. £ CJ9 Korn. liaIra. Blandsäd. Ärtor. i Potates. Hästar. C * 02 Kor. | Ungboskap. £; Getter. Hus och Tomter. Jord. Bruk, Qvarnar, Fabriker, Manufakturier m. m. Summa. Efter 1848 Efter Esta Artikeln. Jord, Hus, Tom ter, Verk och Inrättningar. Falun. St. St. Tid Tid Tid T:r T:r T:r T:r T T:r T:r T:r T:r T:r T:r l T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St. St. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r R:r s. r. R:dr s. r. Till Berättelsen öfver Stora Kopparbergs Län för åren 1848—1850. B. V. Holmberg. Kostnad för rotering. Kostnad för Städernas Styrelse. Pasl< Klereci-Statens underhal Fattigför sörjning - Skjuts. Väghållning. Diverse onera. Summa StatsBidrag. års Förordning. Bränvinsbränningsafgift.
Den i3 Maj e. m. t 645 läggning förekomma, dels ock att föreskrifterna om tiden för vads erläggande och besvärs anförande emot häradsrätts beslut måtte ändras; från Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet: N:o 22, i anledn. af väckt motion om inrättande af ett kurhus i Carlshamn; N:o 23, i anledn. af väckt motion om förändring i sättet att efterlysa brottslingar; N:o 24, i anledn. af väckt fråga om närmare bestämmande af sättet för kolmätning inom bergslagerna; N:o 25, i anledn. af väckt motion 0111 anläggande af en köping i Wrigstad i Jönköpings län. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till u om aftonen. In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den i5 Maj i 84 o. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för den i3 dennes e. m. Justerades pleni-protm för den 7 dennes f. och e. nt. samt för den g dennes f. och e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till valaf en ledamot i Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. efter N:o 743. Hr Crafoord, fullm. Frih. von Nolcken, Carl Adam; en ledamot i Exped.Utsk., efter N:o 83. Gr. Cronstedt, Fredr. Johan; samt en ledamot i Ridd.Utsk. efter N:o 128. Gr. Barnekow, Kjell; och befulinos dertill hafva blifvit utsedde, i Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottet: N:o 2236. Hr af Schmidt, Georg Lars; Expedition sUtskottet: N:o 3gi. Hr Lagergren, Anders; Riddar husUtskottet: N:o 367. Frih. Ulfsparre, fullm. Frih. Cederström, Thure Fredrik Theodor. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en person, för alt, under den åt Nio io38.
Om Lag-Utskottet vid denna riksdag trott sig kunna åberopa erfarenheten, så har Lag-Utskottet vid flere förutgående riksdagar äfven gjort detsamma, men dervid kommit till ett helt annat resultat. Som jag högeligen betviflar, att erfarenheten under de Iva sista åren kunnat visa ett alldeles motsatt förhållande, än hela tiden förut, tillåter jag mig att här anföra ur Lag-Utskottets Betänkande JVZ 9 vid sistlidne riksdag löljande ord, hvilkas sanning jag fullkomligt erkänner: »Erfarenheten Lag-Utskottets Betänkande M 10. 21 Itiren, yltrade Utskottet, vall allt för mycken lätthet att upplösa äktenskap leder till vett lättsinnigt ingående deraf Dessutom tillhör det lagstiftaren, om jin han bör »bereda en utväg för makar, hvilkas sammanlefnad blott är en källa till ömsesidig »bitterhet och som omöjligen kunna förenas, att blifva hvarandra qvitt, att härvid »gå till viiga med den varsamhet, att icke nycken, den tillfälliga missämjan eller lätt »sinnets förvillelser gifvas för stort utrymme. Han måste låta tiden utöfva sitt in»flytande på de tilläfventyrs blott tillfälligtvis uppbrusande passionerna och alltså »städse kräfva en längre besinning, innan han går att bryta ett band af den vigt »och betydelse, som det, hvilket förenar makar». Yid riksdagen 1853 —1854 yttrade likaledes Lag-Utskottet i en likartad fråga (Betänkandet J\l 20) »Böra utvägarne vatt vinna skilnad i äktenskap göras lättare? — Utskottet hyser likväl betänklighet »emot hvarje lagförändring, som kunde verka på så sätt».