Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då tre Riks-Stånd således afgjort, att något Extra anslag för befästningen af Stockholms avenuer till lands icke skall ega rum, samt Utskottets tillstyrkande af 5o,ooo R:dr för dylik befästning lill sjös grundar sig på de Utskottet meddelade handlingar, enligt hvilka för nämnde summa ej mindre det påbörjade försänknings-arbelet skulle kunna fullbordas, 8 Stats-Utskottets Memorial N:o 318. än erforderlig bestyckning anskaffas, lärer det kunna få tagas för gifvet, att Ridderskapets och Adelns ofvanberöide beslut jemväl innefattar bifall till oflanämnde af Utskottet tillstyrkte 5o,ooo R:dr. Då härigenom 2 Stånd stannat emot 2, får Utskottet föreslå följande proposition för omröstnings anställande: Den, som bifaller ett Extra anslag af 5o,ooo R:dr i ett för allt, att användas till fullbordande af försänkningsai betet i Stockholms skärgård samt till anskaffning af erforderlig bestyckning, voterar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, afslås allt anslag för berörde ändamål. 8:0 Utskottets gifne afstyrkande af allt anslag lill Carlstens fästnings iständsättande och bestyckning är gilladt af Borgareoch Bonde-Stånden; men deremot hafva Ridd. och dd. samt Preste-Ståndet3 med ogillande af Utskottets förslag i denna punkt, beviljat hvad Kongl. Maj:t i detta hänseende äskat, nemi. 4°>ooo R:dr till fästningens iständsättande och 3o,öoo R:dr till dess bestyckning. Förden omröstning, som, till följd häraf, i Förstärkta Stats-UtskoLtet skall ega rum, får Utskottet föreslå följande proposition: Den, sorn, med bifall till Ulskollels förslag, afslår allt anslag till Carlstens fästnings iständsättande och bestyckning, voterar Ja; Den det ej vill, Nej. Vinner Nej, beviljas, till omnämnde behof, de af Kongl. Majit äskade anslag med tillsammans 70,000 R:dr.
Lön** fy llund. B:ko R:dr 1,685: 35., eller i Riksmynt nyssnämnda 2,528 R:dr 59 öre. Den af E. K. M. lill löneförbättringar åt lärare och tjenstemän vid nämnda Universitet äskade summa utgör således 30,398 R.dr 57 öre Runi. Enär spatimalslönerne för Upsala Universitets lärare och tjenstemän lösas så, ali spdan det af Akademien disponerade spannmälsbrloppet blifvit lörsäldt och hela försäljningssumman fördelats proportionell på hvarje lunna, löntagaren erhåller, eller lösningsprisel, betalning för det lill honom anslagna antal tunnor, har E. K. iVhl, på det att de löner, i hvilka spannmål ingår, må kunna uppehållas vid de ofvan omlörmälda beloppen af 4,500 Rulr, 4000 R:dr o. s. v., af Rikets Ständer äskat ett förslags-anslag af 25,000 R:dr Runt årligen, hvarvid borde iakttagas, ali den Akademien tillagda kronolionde-spannmål beräknades efter medelpris, men linndén från Akademiens hemman, frälseräntor m. m. efter års-markegång i det län, der spanmålen utgår. Expeditions UIs kottets Förslag till underd. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit rörande lönings-förhållandena nied Upsala Universitet hafva Rikets Ständer ansett billigheten samt en skyldig omtanka om lärare-kallets upprätthållande fordra, att lönlagarne försäkras om tillräcklig utkomst och örn ett visst ärligt af spanmålsvärdet oberoende minimi-belopp, hvadan Rikets Ständer bestämt lönerne för samtelige ordinarie Professorerne i de verldsliga lakulleterna vid Upsala Universitet, äfvensom för Bibliothekarie!) och Ränlmäslaren, samt 2uie Emeritilöner, till 4.500 R:dr R:mt hvardera.
Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, i fråga om förre Departements-chefernas vid General-Tullstyrelsen, Presidenten af B il Ib er glis och Cänzli-Rådet Valerii befriande från ådörndt ersättnings-ansvar i målet, rörande den efter aflidne uppbördstullförvaltaren Finér yppade balance; Gifven Stockholms Slott den 19 Augusti 1844: Remitterades till Stats-Utskoltet. „ S. D. Föredrogos och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts följande Nådiga Propositioner: l:o af den 22 sistl. Augusti, med förslag till Förordning om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; 2:o af den 29 sistlidne Augusti, angående ändring af 4, 5 och 6 §§ 24 Capitlct Byggninga-Balken. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskotlets utlåtande, N:o 11, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial, N:o 2, innefattande anmälan, att 3:ne Landshöfdingar blifvit till Ledamöter af Utskottet inyalde: Ståndet, som lagt memorialet, N:o 2, till liandlingarne, ogillade Stats-Utskottets i utlåtandet, N:o 11, framställde förklaring, och lade äfven sistnämnde utlåtande till liandlingarne. S. I). Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskoltets memorial, N:o 4, angående återlemnande af Herr M. S. von Hohenhausens motion om inrättande af dubbel postgång emellan Gottland och fasta landet: Ståndet, som godkände Utskottets åsigt, att denna motion icke tillhör dess handläggning, förklarade tillika, att motionen bör af Allmänna. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas, samt lade memorialet till bandlingarne.
Det af Statsutskottet anförda skäl till afslag, ;,att Riks-Staten för år 1S24 och följande åren intill nästa Riksdag redan är deffinitivt 3g8 Stats-Utskottets Betänkanden. uppgjord och godkänd, samt att således tillgång till pensioners utgående nu icke mera finnes,’’ kunde Friherren så mycket mindre gilla, som Stats-Utskottet omöjligen kan förebära okunnighet derom* att Stats - Verkets påräknade inkomster lemna öfverskott, mångfaldigt större, än det belopp, som till denna Utgift erfordras, och hvilken alltså på öfverskotteil kunnat anvisas. I följd af allt detta ansåg Friherren Ekonomi-Utskottet hafva bort förblifva vid dess första gången till Stats-Utskottet meddelade och härhos i afskrift bifogade tanka, att den ifrågavarande Pensionen skulle tillstyrkas. Med Friherre Cederström förenade sig Herrar Grefve Posse, von Torne, von Weinge/, Dalman, Printzensköld, Biskopen af Wingård, Prosten Grevillius, och Pluldberg, deil sistnämnde med tillägg, det lian ansåg Ekonomi-Utskottets beslut, att genom votering nu fråga sin första tanka i ämnet, Vara så mycket besynnerligare och af förhållandet icke framkalladt, som de vid äterremissen bifogade anmärkningar, hvilka böra besvaras, just äro i full enlighet med denna tanka. Ut Supra. Ex Profocollo. A. Fryxell, Stat s-Utskottets B et änkan den. 3qp Transumt af Protocollet, hållit uti R: H. St. Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskott den 19 Augusti 1823 S. D. I alla tider och hos alla folkslag har det ansetts utgöra cn Statens pligt, att genom belöningar iliogkoinma Män , hvilka genom vigtiga upptäkter utmärkt gagnat sitt Samhälle.
i sin kända drastiska stil om bönens psykologi och » nemesis divina », ger några konturer till svensk kulturhistoria under franskt inflytande, apoteoserar Carl Larsson och kritiserar Venedig o. s. v. Stor djärf het i vyerna och ej ringa originalitet, stora ord, men ej mycket af allvarligt och kritiskt tänkande — det är hvad läsaren har att vänta i Strindbergs nyaste bok. Allvarligare är Axel Lundegårdh » La niouche. En roman från ett dödsläger » (Stockholm, Z. Hæggström 1891, kr. 3: 50), ett försök att i romanform psykologiskt förklara förhållandet mellan Heinrich Heine och den unga kvinna, som denne kallade sin » mouche » och hvars kärlek spred den sista sommarglansen kring den store skaldens plågoläger. Huru förf. lyckats i denna svåra uppgift, därom våga vi ej med bestämdhet yttra oss, förr än vi fått tillfälle att jämföra hans arbete med de båda biografiska verk, som han anför såsom sina källor. Vårt lifliga intresse för frågan har han dock i hvad fall som hälst redan lyckats väcka. Den norska och danska vitterhetens senaste nyheter äro K i eilands roman » Jacob » (Köpenhamn, Gyldendalske Bogh. 1891), Holger Drachmann ' s samling berättelser från Kèrntner-alperna » Tarvis » (Köpenhamn, Gyldendalske Bogh. 1891) och Herman Bang ' s memoarskizzer » Ti Aar » (Köpenhamn, Schubothes Bogh. Denna sist nämnda bok gör ett svagt intryck. Förf: s personlighet är ej nog betydande för att förläna intresse åt skildringar, som så mycket som dessa röra sig direkt omkring hans eget jag. Men lätt och spirituelt kåserar förf. och boken är därför rätt underhållande. Långt mera både poesi och allvar är det dock i Drachmanns reseminnen. Af ingendera delen i egentlig bemärkelse öfverflödar » Jacob », men att den bland dessa tre böcker är den mest betydande, därom kan ej vara tu tal. Det har påvisats, att Kielland i denna sin nya sociala skildring ganska märkbart påverkats dels af G, af Geijerstam och dels af Zola, både i uppslagsmotiv och en del af behandlingssättet.
Jag kan således icke misstänkas för att vara illiberal mot inre näringarna och mot näringsfriheten, då jag yrkar att afseende måtte fästas å detta speciella fall, att om Utskls tanke blir gällande, så tillstyrkes derigenom en lagstiftning, som öfverensstämmer med de grundsatser, hvilka i allmänhet råda uti näringsförhållandena; men att deremot, om de ledamöters tanke, hvilka yrkat återremiss , skulle blifva gällande, så involverar det en helt ny fråga, nemi. principen om hvarje välfräjdad mans rätt att med landthandel förtjena sitt uppehälle; ty icke kan man säga, att Eskilstuna-arbeten mera än andra inrättningar berättigat tillen sådan handel. Eskilstuna har rättighet att försälja sina arbeten genom deras kringskickande i landet; men våra författningar tillåta icke ett sådant kringsändande af alla slags varor. Specerier t. ex. får man icke på samma sätt genom gårdfarihandel afyttra; och enahanda är förhållandet med många andra varor. I förevar, fall är frågan således endast den, huruvida den Eskilstuna manufacturister medgifna rättigheter! att försälja sina varor genom gårdfarihandel - 1) <■* n 8 Juli i . m. del må på så sätt inskränkas, att handeln skall vara underkastad de controller, som här åsyftas. Vill man vända om frågan , så kommer den att lyda sä här : Hvarje välfräjdad Svensk man må äga rätt att, behörigen förpassad , i landet försälja hvilka varor som helst, utan afseende på om de äro tillverkade i Eskilstuna eller i Ostindien. Denna princips etablerande skulle hafva bestämd inverkan på den stora frågan, huruvida handeln skall hafva större utsträckning än den hittills haft, eller om den skall bibehållas hufvudsakligen vid städerna. Jag har tagit mig friheten yttra detta, för att visa att de grundsatser, som Gr. Anckarsvärd och Frih. Cederström framställt, ligga bredvid denna fråga, hvarom nu egentligen handlas, och innefattar en annan sak än den Utsk. bär framställt. Jag tror, att de föreskrifter Utsk. projecteral för rättigheten att idka gårdfarihandel med Eskilstuna-arbeten, äro lämpliga; men i afseende på det sednare tillstyrkandet, rör:de en und. skrifvelse till K.
William in i dubletten och en af de första dagarne i Januari kom Alma tillbaka från Skåne. Hon hade med tre rader besvarat Williams bref och underrättat honom om dagen för sin ankomst. Han lemnade brefvet till modern och hon läste det. »Går du med till tåget?» sade han. »Nej.» Det första återseendet skulle de unge ha för sig sjelfve. Molly hade frukostbordet festligt dukadt när droskan höll för dörren. Alma gick strax upp på sitt rum för att göra en smula toalett, öfverlåtande åt William att taga hand om bagaget. Just som han och Molly kommo uppför trapporna släpande på en stor koffert i sitt anletes svett, öppnade modern entrédörren. Hon kom ofrivilligt att le vid denna syn. »Det hade jag aldrig trott att jag skulle få se.» »Inte?» sade han skämsamt och gladt, men synbarligen en smula förlägen. Han var som en helt annan menniska, ytterligheterna hade slagit öfver i hvarandra, gubben hade blifvit en pojke. Hans skratt hade en klang af friskhet, det var oförställdt och omedelbart. Han hade blifvit språksam och gladlynt, sjelfva hans hållning hade undergått en förändring, en otvungen raskhet hade efterträdt den förra medvetna stelheten. Han tycktes söka aflopp för en inneboende, bunden kraft; gång på gång tog han modern om lifvet och sökte lyfta henne från golfvet och Alma svängde han rundt helt ogeneradt, fast med en viss öm försigtighet, som en liten bräcklig tingest, den man måste taga varliga på. Framemot middagstiden, sedan han gått ned till sig för att arbeta, kunde modern höra hans röst dernere-ifrån. Han sjöng! Det hade hon icke heller trott att hon någonsin skulle få höra. Han började stiga tidigt upp om morgnarne, han som eljes brukade ligga till långt frampå förmiddagen, och han tog långa, sportsmessiga promenader utanför Skanstull för att stärka sin fysik och späka sin vilja. Nu skulle här arbetas! Han skaffade sig ett litet badkar af zink, i hvilket han tog kalla öfversköljningar hvarje morgon. Han hade fått ett så starkt behof efter renhet; ett varmt bad i veckan var honom icke längre nog.
Förordningen af den 3o Juni 1838 om Mosaiska Trosbekännarcs skyldigheter och rättigheter här i Riket, dels uti en den 13 Augusti samma är utf ärclad Ordning, rörande hvad Mosaiska trosbekännare hade att iakttaga i afseende på utöfning af deras religion och bestyret inom deras församling m. m. Hr Justitieombudsmannen yttrar, att StalsRådets Ledamöter tillstyrkt omförmälda författningar, sådana de blifvit utfärdade, och anser Rådgifvande åtgärderna dervid anmärkningsvärda i följande omständigheter: l:o att förklarandet i sjelfva Förordningen, det mosaiska trosbekännare dädanefter skulle i alla hänseenden ställas i lika rättsförhållanden, enligt Svensk lag, samt tillgodonjuta enahanda rättigheter och förrhåner, som Svenska undersåtare i allmänhet, utan andra inskränkningar, än Grundlagen bestämde och Förordningen stadgade, syntes innefatta än - 98 dring i hvad allmänna Lagen föreskrifver dels uti 20 kap. 8 §. Ärfdabalken_, att den som af annan lära är ej må vara förmyndare, och dels i iy kap. y $. Rättegångsbalkens att ochristen eller den, som af sådan lära är, att han om vittneseden en falsk och skadlig mening häfver, ej må vittna; 2:o att föreskriften i 6 §. af den serskilda Ordningen om Mosaiska trosbekännares edgång, så vidt denna föreskrift kan afse vittnesed, likaledes förändrar den i 16 §. af sistnämnde kapitel och balk för sådan ed fastställda lydelse i så måtto, som deri befintliga orden: Vid Gud och Hans heliga evangelium_, blifvit utbytta mot orden: Vid Gud och Hans heliga lag. Och har Hr Justitieombudsmannen ansett i följd häraf böra antagas, att StatsRådets Ledamöter i anmärkta delar tillstyrkt öfverträdelse af Regeringsformens 8y §. j som förmår, att Civillag ej må af någondera Statsmakten utan den andras samtycke göras eller afskaffas.
Om det således måste anses tydligt, att med regeringens till 1881 års riksdag framlagda förslag icke åsyftats någon stor flotta, så förfaller ju allt detta talet om det obefogade hos regeringen att framställa denna proposition, såvida man icke får anse, att allt sjöförsvar strukits från landtmanna-partiets politiska » program », men är detta händelsen, då undra vi sannerligen icke på, att regeringen gör hvad denIvan, för att, 0111 också regeringspartiet till trots, upptaga denna vigtiga fråga på sitt program. Trots de snubbor, som den parlamentariska regeringen fått af sitt misslynta ministeriella organ, så söker denna sistnämnda likväl, så godt sig göra låter, att med hartas-sen öfverstryka sina hårda ord till regeringen för dess brytande » mot programet », ocli man får till lifs en liten förklaring af följande lydelse: » Men sannolikt har Posse-ministéren icke betraktat saken så. Den har upptagit detta fartyg, efter de » sakkunnige » herrarnes i den s. k. » Cert-komitén » utredning och förord, såsom en länk i vårt sjöförsvar, efter som väl något borde göras, och har lemnat saken till riksdagens om-pröfning och afgörande, utan att derpå lägga hufvudsak-lig vigt. Härmed har också andra kammaren kunnat fatta sitt beslut utan att deri inlägga ett uttryck af vare sig förtroende eller misstroende. Man afslog framställningen icke gerna, utan tvärtom, men det måste ske. » » Det måste ske » — det låter något. Men hvarför såV Land t marm apartiet hade väl icke störtat hvarken sig eller landet i några stora olyckor genom att bevilja hvad regeringen föreslagit. Emellertid tör för den Posseska ministé-ren detta försvar vara mer välment än klokt. Det är väl möjligt, att i landtmanuapartiets ögon dessa här anförda försvarsgrunder kunna något höja ministérens aktier i fråga om propositionen angående far tygsanslag, men särdele smickrande är det icke för regeringen att på detta sätt höra den uttydningeri af dess handlingssätt, att den » blot til Lyst » framstält sina förslag.
Ja ser ni, så göra alltid snälla barn! BRUUS. BARNEN. Sedan BARNFLICKAN. GOSSEN. Nej! då är det roligare att äta upp allt med detsamma! BRUUS. Jaså ... jag skall minsann ge' henne för att lemna små barn så der vind för våg. FLICKAN (ser åt venster). Der kommer Lotten! BARNFLICKAN (från venster). Hvar är Rika? Har ingen af barnena... (får nu se henne) Jaså, der är hon! BRUUS. Jaha ... men inte är det jungfruns fel att hon inte slagit ihjäl sig! BARNFLICKAN. Jag har sprungit och letat efter henne kring hela torget ... men de elaka ungarne hålla sig aldrig i styr! BRUUS. Ja, och de koketta pigorna ha' så mycket annat att sköta! Här finnas så många kurtisörer! BARNFLICKAN (näbbigt). Gå de i vägen för herrn? (lyfter flickan upp på armen) Kom nu, så gå vi hem! BARNFLICKAN. Ja, fråga får herrn höra! (till flickan) Om Rika understår sig att tala om något för mamma, så skall hon få se på annat i morgon! (går med flickan till höger). BRUUS. Hvem tjenar hon hos? 10 BRUUS (ropar efter henne). Var bara beskedlig mot barnet, annars skall jag nog ta' reda på hvar du finns! BARNEN. Nej! nu ska' vi leka mera! Hurra! (de skynda ut lekande). BRUUS (tar på sig rocken). Prägtiga damer att anförtro sina barn åt! Hm! de bytingarne åto upp alla mina pepparkakor! Sjunde Scenen. VALTER. Jag vet inte mera om henne än att hon lär vara i pension hos en mamsell Palmén, och att hon heter Alma! BRUUS (för sig, uppmärksam). Palmén ... Alma? HJELM. Och hvad ämnar du vidare göra? DE FÖRRE. HJELM och VALTER (från höger). VALTER. Försöka att bli' bekant med henne ... att bli' älskad tillbaka, och att... VALTER.
Maj:t dessa medel nu med så mycket mera skäl kunna till ett högre belopp beräknas, som en noggrannare kontroll, i afseende å karteringen af köpeoch fastebref, m. fl. handlingar, med innevarande år inträdt; och föreslår Kongl. Maj:t derföre, att inkomsten af karta-sigiilata-medlen må i den blifvande riks-staten beräknas till 525,000: — 30:o Bränvins-afgiften y som vid sednaste statsreglering beräknades till 670,000 R:dr, har utgjort för år 1841 R:dr 563,224. 1842 672,354. 1843 675,696. 1844 685,652. 1845 580,131. Då Kongl. Maj:t, uppå Rikets Ständers begäran, låtit utarbeta förslag till förändrade grunder för rättigheten att tillverka och distillera bränvin, äfvensom för beskattningen derå, Transport R:dr 9,585,996:32.— 102 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. till R. Transport R:dr 9,585,996:32.— i ändamål att, genom en säkrare kontroll å tillverkningsbeloppet, tillvägabringa så väl en rättvisare beskattning, som förhöjd inkomst för stalén, anser Kongl. Majit sådant nu, vid beräkningen af denna intrad, äfven böra tagas i betraktande. Vid jemförelse emellan beloppet af bränvinsbränningsafgiflen för den förflutna tiden och den sannolika tillverkningsqvantiteten, synes det uppenbart, att bela den afgift, som, äfven enligt nu gällande författning, varit beräknad alt utgå med ett visst belopp för hvarje tillverkad kanna bränvin, tillföljd af brister i föreskrifterna, icke kommit staten tillgodo.
Blifver den allmännast med Ja besvarad, må ingen försöka, att beslutet genom ny öfverläggning upprifva, kunnandes erinringar i tjenliga ordalag dervid göras, och i Protocollet intagas, dock utan verkan af någon beslutets 'ändring, yl lia propositioner böra göras till bifall, så att den som samtycker kan svara.- Ja, och den som bestrider: Nej, och bör i vigtiga frågor propositionen af Rjddarhus-Secreteraren skrijteligen författas , och af Ståndet justeras, innan den af LandtMarskalken göres. Friherre Cederström: Hela förändringen vid Den 4 Julli. denna §. består i ordet allmännast, som' blifvit satt i stället för ordet allmänt. Men då uttrycket i den gamla redactionen är bestämdt, är det deremot i den nya så obestämdt, att om den antages, jag förutser, att resultatet af de fleste acclamationer skall blifva underkastadt debatter , ty det berer ju på hvar individus hörsel på afståndet från dem, som ropa olika med honom, och flere andre omständigheter att afgöra om Jaeller Nej-ropet varit allmännast. Jag för min del tror således att den gamla redactionen är vida bättre än den nya; helst LandtMarskalken alltid kan uppgifva, hvilka som äro öfverröstade, och des^ se, i fall de så behaga, äga begära vote* ring. Hans Excellence Herr Grefven och Landt* Marskalken yttrade, att då det syntes innebära en motsägelse, att sedan en proposition blifvit med allmänt Ja besvarad, någon derefter ville försöka att beslutet genom ny öfverläggning upprifva, trodde Hans Excellence, att ordet allmännast lämpligare torde utmärka, att propositionen icke blifvit med fullkomligen allmänt Ja besvarad, samt att, således försök, att beslutet förändra, snarare skulle kunna uppstå. Friherre Cederström'. Då man talar i ett ämne, och finner pluraliteten vara af stridig tanka, händer det ofta, att man ej besvarar propositionen , utan blott antingen begär votering, eller emot beslutet sig reserverar. Det är under 110
Om vid denna tullbevakning såsom besättning på fartygen jemväl begagnades vårt indelta sjöfolk, så måste derigenom vinnas icke blott den fördelen, att denna corps kunde under fredstid utan särskild kostnad vinna öfning, utan jemväl den, att man äfven under fredstid hade någon nytta af de dryga kostnader, som Riket för detta indelta sjöfolks underhåll måste vidkännas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade till StatsUtsk. remittera Hr PrytzJs motion. Ropades ja. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Det har redan blifvit anmärkt, att hurudan lagen än må vara, är det maktpåliggande, att den liandhafves oell väl haudhafves. Förutseende den anmärka., att i händelse af liberalare tull-lagar, skulle bevakning blifva lättare, har jag den i min motiou i förväg besvarat med uppgift att äfven lindrigaste tullafgifter blifva försnillade. Delta skola alla lullerfarne vitsorda. Ja, det går så långt, alt icke längesedan en exportör gjort en betydlig förlust, emedan han försökte att försnilla den obetydliga recognitionsafgiften. Således och huru liberal tulltaxan än må blifva, behöfves dock både för laglydua - Den 9 Januari f. m. a3 den och för Stålens inkomster att tullbevakningen blir så verksam sorn möjligt. Hvad remissen af min motion beträffar, så begärde jag den lill SlatsUlsk , emedan jag fattat den summan af 502,000 r:dr, som Regeringen för det närvar. äger alt använda på tullbevakningen, såsom ett åtminstone genom häfd faststäldl anslag. Jag bar nu blifvit upplyst all Regeringen icke egentligen är bunden vid denna summa. Men jag önskar åt mitt förslag en bifallsyttring af R. St. och medhåller Frill. Hamilton deruti, att motionen må remitteras till Ekon.Utsk. Slutligen och med anledn. afGr. FiÖlichs anförande, anmärker jag, alt i milt förslag förekommer ingenting, som länder till en drygare framtida pensions-slal.