Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stat utgående årliga arfvode 400 R:dr Banco till en Civil-Ledamot uti Krigs-Collegium, äfvensom i afseende å de dryga förvaltningskostnaderna, hvilka af 1837 års Revisorer blifvit anmärkte, ansett förhållandet nu vara enahanda; — hvadan Revisorerne, med upprepande af de för dessa kostnader i Räkenskaperne afförde summor, gjort följande tillägg: ”Hvarjemte utgått till pensioner åt personer, anställde före afskedstagandet å Underhålls-Afdelningen år 1836, 2,270 R:dr 36 sk. 10 r:st., och år 1837, 2,292 R:dr 41 sk.;” och hafva Revisorerne i öfrigt anfört, att, vid jemförelse af 8 och 10 mom. uti Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 27 Mars 1830, det väl å ena sidan synes, som borde till förvaltningskostnaden räknas aflöning till Krigs-Collegii UnderhållsAfdelning, hvilken handlägger de med Nya Mötes-Passevolancen gemenskap egande ämnen, men å den andra, att meningen i afseende å Fondens disposition egentligen varit, att bestrida kostnaden vid vapenöfningar och dylikt, samt att utgifterne skulle inskränkas inom den gräns, som sparsamhet och billig fördelning utstakar; och då 10 mom. af högstberörda Nådiga Kungörelse jemväl innehåller, att räntan af alla besparingar skall efter Passevolance-lidens tilländagående användas till nedsättning vid bestämmandet af Ny Passevolance; varande nämnde besparingar så till Capital som Ränta att anse såsom Rustoch Rotehållarries egendom; hafva Revisorerne, enär fonden nu vidkännes pensioner och afgifter till personer, som icke vidare deltaga i förvaltningen, samt, såsom orden lyda, derförutan hela det anslag, som belöper på UnderhållsAfdelningen, ehuru der jemväl förekomma frågor om underhåll vid Bevärings-manskapets möten och mönstringar m. m., och hvilka ärender synas utgöra omkring |-del af Afdelningens göromål, ansett, att Underhålls-Afdelningens Löne-anslag bör bekostas gemensamt af Tredje Hufvud-Titeln och Nya Passevolance-Fonden, samt derå fästat Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet, till vinnande af ordentlig och billig fördelningsgrund, enär nu gällande Contracter om Nya Mötes-Passe volancens utgörande den 1 Januari 1845 tilländagå, samt fråga om nytt aftal i denna vigtiga angelägenhet, der meningarne i afseende på grunden och gränsen för Fondens användande emellan Statsmakterna varit delade, då torde uppstå; hvarjemte, enligt Revisorernes yttrande, det 11 Lör bestämmas så väl huruvida kostnaderne för Instructions-Bataillonen på Drottningholm böra utgå af Nya Mötes-Passevolance-Fonden, eller om icke, på de skäl 1837 års Revisions-berättelse upptager, medel dertill må beredas inom 3:dje Hufvud-Titeln,
Landtm, yttrade, att vid 4 mom. af 8 §:n den anmärkn. blifvit gjord, att ordet "för’’ borde förändras till förer; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade förklara denna anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke, Bifölls. Hr Landtm, hemställde vidare, om Ståndet behagade såsom sin gemensamma tanke förklara den anmärkn., att i stället för orden ”när äro” måtte på alla ställen insättas orden ”äro tillstädes.” Ropades starka nej, blandade med ja. I anledning häraf förklarade Hr Landtm., det han trott sig finna att nej öfverröstat ja. Hr von Hartmansdorff: Ett följande moment lyder sålunda: ”Så vidt som de mål, hvilka bär sist omförmälda äro, kunna förekomma i Statsråd, som med konungslig makt styr, vare för besluts fattande derom lag, som sist sagd är." Den i December. a9 Jng tror att detta kunde något lättare oell rikligare uttryckas, om det hette: ”så vidt sist omförmälda mål kunna förekomma i Statsråd, sorn konungslig makt utöfvar, vare för hesluts fållande lag, som sist sagd är. 1 afseende på uttrvcket, med konungslig makt styr, anmärker jag detsamma, som emot för, att det borde heta styrer. Skall ordet derom stå qvar, så vet man icke om del hörer lill styrer eller till det föregående. Om den redaclion som jag föreslagit antages, så tror jng alt tvetydigheten vore undanröjd. Gr. Spens hegärde att få höra uppläsas Ilr von Hartmansdorffs förslag. Detta förslag upplästes, så lydande: ”Så vidt sist omförmälda mål kunna förekomma i Statsråd, som konungslig makt utöfvar, vare för besluts fattande lag, som sist sagd är.” Gr. Spens: Hvad den första anmärkningen vidkommer rörtde den här antagna conslructionen: ”så vidt som de mål, som här sist omförmälda nro, kunna förekomma etc.,” förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff och anser hans förslag till förkortning ganska lämplig.
Det är utom all tvifvel och fordrar icke bevis, att så väl Galdenärer som Borgenärer vinna vid detta liqvidations-sätt, att allmänna fenninge - rörelsen i Riket derigenom ganska mycket underlättas, och att det nyttiga ändamål vinnes, att Discont - Skulder troligen till flera Millioners belopp omflyttas till Skulder hos Enskilte, hvilket icke inträffar, om afdrag fastställes, hvaraf följden blifver, att fTre-Procents Obligationerne icke i rörelsen utlemnas. Frågan är således endast om den större förlust, som genom nämnde Liqvidations - sätt kunde Banken tillskyndas, öfverväger de allmänna fördelar, hvilka deraf beredas. Denna förlust beror derpå, om, genom sålunda lättad liqvid, Di. ^conternés fordringar skulle inflyta fortare, än Staisoch Banio-XJtsAottens Betiinkanden. n6g genom flen arliga inbetalning af ^:del, hvilken ar påräknad i den plan för Disconternes utredning, sorn af Utskotten är föreslagen, och att således Sänken icke kunde som ersättning beräkna hela den ränte-vinst, sorn på återstående fordringar skulle under Utrednings-åren inflyta. H arvid får först märkas, att under den tid, som förflutit sedan Disconterne upphört att full-! göia sine förbindelser, furdringarne icke influtit till betydligt större belopp, än de vanliga otn» sättnings-summome, fastän hvarje Gäldenär dels såsom liypoteque kunnat insätta Disconternes Sedlar, dels ägt att lagligen tvinga desse Verk till emottagande af sine Sedlar efter deras fulla värde, och att det således icke kan såsom säkert antagas, att Skulderne skulle inom en kort tid inflyta; det är äfven i sådant fall lätt för Hanken, att genom ökande af sin Uånerörelse samma räntevinst på ett annat sätt återtaga.'
De hade båda det otäcka Europeiskt glåpiga och fadda i sig, och jag hade ej stor trefnad med dem. På eftermiddagen gick jag bittida upp till Mohammed, der jag träffade det vanliga sällskapet. Vi suto på vårt vanliga ställe på en öfver gräset utbredd hasir och kokade kaffe. Sedermera följdes Mohammed och jag åt, först i en trädgård och sedan till Attarin-moskén, der vi suto i khulveh med sheikh Soleimans son Achmad. De började examinera mig i min tro, till hvilken sekt jag hörde, och kommo slutligen derhän att jag var en hanafi, till följe af det sätt hvarpå jag höll mina händer under bön. När den gamle mueddin kom, berättade de för honom att jag var en hanafi och om de frågor angående rik'at i bönen, som de gjort mig och jag besvarat. Han uttryckte sin stora fägnad deröfver och sade en stund efteråt åt mig: baka inte hanafi ja vali. Jag visste intet att svara härpå, utan såg bort och bläddrade i de gamla luntorna. Sedan följdes vi alla åt vidare och gingo hvar och en hem. Vid hemkomsten underrättades jag om, att man sökt mig från Ryska konsulatet, der jag hade bref. Jag skyndade dit och riktigt var der bref från Borgström med mitt creditiv. Derpå gick jag hem och drack thé. Gick om morgonen upp till Mohammad, der jag blef sittande hela förmiddagen i det vanliga sällskapet, ökadt i dag med Ismails bror och Mohammads son, som tycktes vara någon effendi, uppsyningsman öfver något torg för handelsmän. Jag hade i dag efter någras önskan tagit en handatlas med, som jag till deras stora nöje och förundran visade och förklarade för dem. På eftermiddagen var jag hos Spitznagel och Rosetti, allt i anledning af creditiv-brefvet; men det passade bättre för den senare i morgon bittida. Sedermera spatserade jag ensam omkring, var inne i en trädgård vid östra stadsporten och träffade ihop med en yngre man och en äldre från Sa'id. Jag lät dem stoppa sina pipor från min tobakspung, blef mycket välvilligt och hjertligt emottagen af dem, samt ombedd att alla dagar komma igen för att spatsera.
Widare och hwad angar Regleringen af Löncrne pä Öfwer-Ståthållare-Embetets Stater, har Utskottet ej mindre pa de af Kongl. Majit i Nader yttrade grunder, än med afseende a hwad de i denna fräga Utskottet tillställde Handlingar upplysa, funnit en bättre aflöning för defle Staters Emdetsoch Tjenstemän oundwikeligen fordras. Under - Starhäliaren, som förrättar OfwerStathallare-Embetet dä Öfwer-Stathallaren är sjuk eller af förfall hindrad, har deflutom en ganska wiglig och trägen tjenstgöring, hwartill, jemte det honom äligger wara Ordförande i Slotts-Rätten och Taxerings-Committeerne, h ker öfweruppseende a bewakningen och wärdén w:d de i Stockholm »varande Fängelser, samr att wid timande eldswädor i Hus wud - Den 2z Julir. 195; wudstaden, wara närwarande såsom Befälhafvare öfwer Eldfläckningsanflalterne: och da Under,Stäthällaren för sädane befattningar är nödsakad halla sig hästar till sin fortkomst, hwilket hans »vederlikar. Vice Presidenlerne i Kongl. Hof-Rättcrne, mcd hwilka han i öfrigt njuter lika Lön, utom 102 N:d. i hushyra, icke behöfva; sa får Utskottet förestå, alt Under-Stathallaren matte tilläggas deni Utskottets tanka högst skäliga ersättning as hwad till rme hästars underhall algar, med 400 N:dlr ärligen. Konungens Fogat bcstas för närwarande pä
Man har tagit för gifvet att för den, som inträder i bankens tjenst, der någon tillämpning af större kunskaper icke ifrågakommer, det icke vore nyttigt att blifva uppehållen vid universitetet för att der aflägga en embets-examen och således sednare än eljest hinna till sin bergning. Det är för ingen obekant att afgångs-examen vid ett högre elementarläroverk aflägges vid en ålder af cirka 18 år. Skall man sedermera taga någon examen vid universitetet, åtgår dertill 1 ä 1^ år. Att nu ålägga de ynglingar, som vilja inträda i banken, denna uppoffring af tid och penningar, ansåg Utsk:t obehödigt, helst då tjenstgöringen i banken är af en mera mekanisk natur, för hvilkens fullgörande en vid elementarläroverk aflagd afgångs-examen vore en mer än tillräcklig garanti. Det är således ingen person från gatan, som blir extra-ordinarie tjensteman, utan en person med tillräcklig underbyggnad. Jag hemställer till en och hvar, om icke det mesta af vår bildning är hemtadt från det allmänna lilvet, sedan vi lemnat akademien. För öfrigt halva vi kommit derhän, att personers anseende icke mätes efter examensbetyg, utan efter den nytta och verksamhet, som han ådagalägger. Jag kan således icke se någon fara, hvarken för bankens skötande eller för dess tjenstemäns anseende, om de undgå såsom ett oeftergifligt vilkor att behöfva taga en examen vid universitetet; och skulle flere sökande anmäla sig, finnes intet hinder för fullnuge att taga en person, som aflagt en sådan examen. Jag yrkar bifall till Utsli:s förslag. Hr Cederschjöld: Häll meningen vore att locka unge män till att ingå i banken, vore detta stadgande särdeles lämpligt; men jag tror likväl icke att R. St:r böra biträda till åstadkommandet af sådane resultater. Det är nemi. ganska säkert, att derest detta förslag antages, en mängd fattiga ynglingar skulle komma att i banken ingå, lockade af att tidigt kunna få en liten lön; och vore delta, enligt min tanke, en stor olycka, ty, då en ung man tager emot en dylik lägre plats, blifver han vanligen qvar der hela sin lifstid.
Med förklarande, det Fullmägtige ansett något annat biträde utom Banco-Styrelsen, än, i afseende på göromålens skötande, hvarken erforderligt eller nyttigt, så framt icke händelsevis inom Styrelsen skulle saknas personer, som för Deputerades befattning voro qvaliflcerade, hade Fullmägtige 6 Banco-Utskotlets Memorial, N:0 22. slutligen yttrat dels att, i händelse någon grundad anledning till missbelåtenhet med eller misstroende för en eller båda af de utsedde Deputerade förekomme, öfrige Fullmägtige, då minst sju derom voro ense, skulle ega rätt, att från befattningen skilja den ene eller båda, i hvilket fall Bankens correspondenter i Hamburg borde underrättas om den förändring i signature å växlar och bref, som blefve en följd af nya Deputerades utväljande; dels ock att, såsom ett oundgängligt vilkor för denna växelrörelse, det stadgande vore nödigt, att de protocoller sorn, i afseende derå, kunde komma att hos Fullmägtige föras, skulle hållas hemlige, så att de icke utan serskildt tillstånd af Banco-Utskott eller Fullmägtige, finge offentliggöras. Vid granskning af detta förslag, har Utskottet, inseende fördelen deraf, att det åt Banco-Fullmägtige lemnäs öppet att äfven kunna å Börsen i Rikets andra stad uppköpa växlar, funnit sig så mycket heldre böra tillstyrka öfverlåtandet till Fullmägtige af en dylik rättighet, som tillgången å Götheborgs Börs af växlar efter en låg kurs, understundom skall vara ganska god. Deremot delar Utskottet den af Banco-Fullmägtige uttalade åsigt, att växel-rörelsen, åtminstone till en början underhålles med handelshus på blott en utländsk plats; förbehållande sig Utskottet likväl, att framdeles öfder denna del af frågan få inkomma med vidare yttrande, i samband med förslaget till åtgärder på det hela för metalliska Cassans bibehållande och första r k ning.
» Nå, du får väl stanna då, Hanna. » Flickan kastade sig på knä för henne och kysste i vild glädje hennes händer. Hon visste ej, hur väl hon ville sin matmor. Hon tycktes kunna läsa alla hennes önskningar i hennes ögon, ty innan hon hann uttala dem, voro de förekomna. Hennes tillgifvenhet och trohet liknade hundens. Och när de voro ensamma, sökte Kerstin att vidare odla denna själ, som var så bildbar, och hon hade fortfarande heder och glädje af sin underliga skyddsling. * Konstnärssegrar. I den pågående Parisersalongens skulpturafdelning ha tvä svenska unga damer vunnit mention honorable, fröken Agnes Kjellberg (akademiens resestipendiat) och fru Carolina Bruce, /. Bendix. Teater och musik Djurgårdsteatern. A det lilla Thaliatemplet ute under Djurgårdsekarne har det välkända Ranftska sällskapet nu begynt sin sommarkampanj. Den första nyhet det framförde var af synnerligt intresse, och det utförande, som förlänades densamma, bådar godt för hvad vi kunna vänta af det ungdomsfriska sällskapet. Det var Gustav Esmanns från Köpenhamn mycket omtalade folkskådespel » Magdalena ». Det är allt annat än glada bilder ur de olyckliga fallnas lif, detta stycke upprullar, och det skulle lätt kunna slå öfver till det rent motbjudande. Det är dock allt igenom uppburet af en harmfull kraft och glödande medkänsla, som oemotståndligt rycka med. Den sista akten med sin hälft mystiska religiösa afslutning är af hög poetisk verkan, ett djärft, men lyckadt grepp af den unge talangfulle författaren. Hufvudrollen sköttes af fru Eliason med mycken talang; hon förlänade något af naturlig ofördärfvad skärhet åt sin Magdalena äfven i hennes förnedring, som bibehöll åskådarnes varma medkänsla. Fröken Sundqcist som hennes ännu djupare sjunkna väninna Jenny Poulsen spelade med slående, nästan pinsam realism. Äfven efter sin » omvändelse » i sista akten var hon förträfflig. Hr Alb. Ranjt utförde sin obehagliga roll med den naturliga ledighet och elsgans, som alltid känneteckna hans prestationer. Det hederliga arbetarparet Jensen hade i hr Hagman och fru Malm, fått goda representanter, och till sist nämna vi äfven fröken Mager, som ej utan förtjänst gjorde den kvinnliga läkaren.
Arvefölgen slcal va?re ref nedstigende og agnatisk. saaledes, som den findes bestemt i den af Sveriges Biges Staender besluttede og af Kongen antagne Successions-Orden äf 26 September 1H10. Blandt arveberettigede regnes ogsaa den ufödte, der strax indtager tilbörlige sted i arvelinien , naar han efter faderens död födes til verden. Naar een til Norges og Sveriges forenede Kroner arveberettiget Prinds födes skal lians navn og födelsetid tilkjendegives forstholdende Stor-'X'hing og antegnes i dets Protocol. §• 3» Er ingen arveberättiget Prinds til, og Thron* fölger valg i begge Biger skal anstilles, skulle Stor-Thing i Norge og Bigsdag i Sverig til een og samme dag sammenkaldes. Kongen eller dersom Thronfölger-valg under Thronledighed indtrasffer, begge Bigers loflige InterimsRegjering, skal inden den ottonde dag efter den dag daa Stor-Thinget i Norge er bleven lovligen aabnet og Bigsdagen i Sverige paa Rigssalen er bleven aabnet, paa samme dag paa begge Steder gjöre Förslag om Thronfölgen. Norsk Stor Things mand, ligesaavel som Svensk Bigsdagsmand havé ret til at foreslaae Thronrölger. Vil nogen af dem udöve denne sin motions ret, skal han vaste pligtig at gjöre -brug af samme inden denne bestemde tid. Norges Den 20 Juli. *797 Norges Sfor-Thing og Sveriges Riges Staender skalle derefter bestemme valgdagen enhver for sit vedkommende; mén ei seriere end den tolvte dag efter den for Propositionens afgivelse bestetnmte termin bör Thronfolger-valget uotngjaengeligen fortetages.
»Ingenting. Jo, jag skrifver teaterrecensioner ibland. Och läser böcker ibland. Också inhemsk skönliteratur ibland, när jag ska anmäla. Men det är drygt.» »Att läsa eller anmäla?» »Båda delarne; men det första i synnerhet.» Hans ton, som hittills varit lätt sarkastisk fick med ens en anstrykning af fullaste allvar: »Ju mer jag läser dess mindre lust får jag till att sjelf göra någonting.» »Hur kan det komma sig?» »Jag ser hur tråkigt det är; och det pinar mig. Sådant vill jag inte skrifva.» Det lyste upp af glädje i moderns bruna ögon. Det var ju hennes egna tankar, som fingo ord.» »Så skrif något annat då», sade hon sakta. Han smålog. »Något annat ja. Det är lätt att säga! Men hvad? Vi äro midt i en literär öfvergångsperiod. Det nya, som bröt sig fram i literaturen för ett tiotal år sedan och som då var berättigadt derför att det var en ny länk i utvecklingens kedja, har nu vunnit häfd och blifvit till en dogm som ligger tryckande och hämmande öfver diktningen i Norden. Under dess hägn skjuta de små förmågorna som svampar ur jorden och lefva en parasittillvaro på de frågor och problem, som banbrytarne för tio år sedan ställde fram. Se bara på böckerna, som komma ut härhemma! Realistiskt handtverksarbete! Respektabelt gu'bevars satt ihop efter recept tråkigt, så ingen gitter läsa det. Hvem gitter höra Noras afkomma i elfte led deklamera? När jag hör fraserna idislas om att kvinnan är förtryckt äcklar det mig bara. Och jag kan inte längre bli sentimental öfver »den stackars arbetaren». Jag har också svultit i mina dar; det är inte alls farligt. Och duger man till något får man alltid mat till sist. Jag vill skrifva en roman om den stackars grosshandlaren, som dog i sina bästa år af fettbildning kring hjertat, derför att han ätit för godt och druckit för mycket. Han är också en tragisk figur. Han följde bara sina drifter, naturen hade inte gett honom hjerna nog att hålla igen och han led martyrdöden för sin aptit. Det är inte bara arbetaren, som är tragisk.
Öfverståthållare-embetets depositionsräkningar äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning och hafva ej heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. De utvisa följande förhållande: Debet. Uppbörd: Kredit. Utgifter: Balans till år 1862: 1 Rikets Ständers Bank innestående depositionsmedel 40,484: 32. Kongl. Kammar-rättens aktoratsräkning. Denija räkenskap, innefattande redovisning för de, i följd af Advokatfiskals-embetets och Ofverrevisions-departementets i nämnde embetsverk väckta åtal, till betalning ådömda medel, har utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten. Balans från år 1860: För Advokatfiskals-kontoret v Provins-räkenskapsdito » Militiedito dito » Civildito dito Uppbörd: » Militiedito dito 3,842: 29. Kredit. Af sier ifning ar: Levereringar: Balans till år 1862: I sammanhang med granskningen af denna räkenskap hafva Revisorerne, jemlikt föreskriften i 6 § -af den för dem under den 17 April 1841 utfärdade instruktion, gjort sig underrättade om de åtgärder, hvilka blifvit vidtagna i afseende å redogörares propriebalanser. Enligt 1861 års rikshufvudbok uppgingo dessa balanser vid samma års slut till följande belopp: — 174 — RiksgäldsStatsmedel. och diverse Summa. verks medel. Stockholms län 3,750: — 3,750: Såsom de betydligaste proprie-balanser vid revisionsårets slut upptager aktoratsräkningen följande: F. d. Uppbörds-tullförvaltaren M. F. Finérs 160,541: 71. » Kronofogden C. Öhborns 10,341: 50. » Bergsfogden J. A. Furtenbachs 8,123: 37. Aflidne Landträntmästaren E: G. Harlins 30,357: 39. F. d. Kronouppbörds-kommissarien J. A. L.
BorgareStåndet beslutit J>50 J Fenkol 8 « s 25 3o Utskottet, saknande anledning att föreslå ändring i 3:ne Stånds beslut , hoppas att Vällofl. BorgareStåndet sig med dem förenar }’5 Fisk, Bresling ellet små ström} riling • • • * 5 50 1 30 Då Tullprocenten afser de inhemske Fiskeriernes skydd, finnér Utskottet sig ej kunna föreslå någon ändring 1 \ &0 1 1 -1— Cabeljau * m . TO i / H Då införsel af denna vara, behöfves, anser Utskottet TullProcenten mot 3:ne Stånds beslut ej böra höjas öfver 1- '* ■ —• Torsk och Långor, salta och ^ torra * *■ $ io 1 n Dito dito J 10 Flintof, huggnä « « os 15 5 1 Enär Arméens förnödenheter komma hädanefter att förtullas, finner Utskottet sig på sådan grund böra tillstyrka nedsättningen 1 >• ) Hörer till Bevllkirigs~ thskottsls Betänkajiden, Pag, /fQOj Flintor, Agat a 8 y Sten, arbetad «* Fransar, knytningar och snören af alla i Tariffen uppräknade slag ■ m Frugt, jord alla slag ej Spe* ^ cificerade * j - 3 — Träd dito s m Färgor och Stoftet; ■; Blyhvitf Krapp, Köte ellet Letzarii Krita, slammad » — Dito oslammad - Dito röd beij svart Enligt Utskottets Förslag. H 3 0 C/a pJO 0) p p p Or O 15 ao 25 5° 20 10 25 25 25 Q Enligt H. Ididderskapets och A delns Beslut. 3 o. ra g era PO Q P P fl) - 100 50 10 ^Enligt Vällofl.Borga re St lindet s Beslut. *r* O P P c-.
Under tvänne år hafva af föreningen blifvit anordnade offentliga föredrag i tekniskt vetenskapliga ämnen, afsedda för industriidkare och arbetare, hvilka föredrag, hållna af våra utmärktaste vetenskapsmän, kanske väökt mindre uppseende än de, till hvilka Rikets Ständer vid förra riksdagen 296 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 148. beviljade anslag af '10.000 R:dr, men som säkerligen för sin publik medfört lika stort gagn. För detta ändamål har föreningen åtnjutit ett bidrag af allmänna medel, utaf inalles S,000 R:dr. En teknisk samling, der industriidkarne kunna erhålla tillförlitlig kännedom och hafva tillfälle att se profver på såväl råämnen som fabrikater, hvilka äro för deras yrken erforderliga, och der upplysning kan vinnas qm hvarest och till hvad pris de äro alt tillgå, hålles af slöjdföreningen tillgänglig för allmänheten. Så som understöd för denna samlings ordnande och vård har föreningen under tvänne år fått sig tillerkändt ett statsbidrag af '1,500 R:dr. Af sina inskränkta tillgångar har föreningen tid efter annan utdelat understöd för nya uppfinningar, anordnat vissa belopp till stipendier vid tekniska läroverk, m. m. Under dess förvaltning ar äfven ställd en af framlidne Öfverdirektören Wallmark donerad fond, hvars afkastning an vändes till understöd åt yngre industriidkare. Denna fond uppgår till omkring 13,000 R:dr. Att det mål, som Svenska slöjdföreningen för sig uppställt, ej kunnat vinnas mera fullständigt än som skett, beror dels af de ringa medel, hvaröfver densamma har att förfoga, dels deraf, att den hittills måst arbeta och verka alldeles på egen hand.