Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdaler såsom erforderligt för anskaffande af spanmål under innevarande vinter åt dem, som deraf voro i behof och sjelfve saknade utväg att sådan sig förskaffa, snarare vore för lågt än för högt beräknadt; hvarefter kommunalnämndens ordförande, på socknemännens vägnar, uti en ytterligare ansökning begäpt, att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måtte göra underdånig framställning om bidrag af allmänna medel till omförmälda arbetsföretag. Med föranledande häraf har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti underdånig skrifvelse den 5 sistlidne December, under åberopande, hurusom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande redan den 2 sistlidne Oktober hos Kongl. Maj:t gjort underdånig framställning om aflåtande af Proposition till Rikets Ständer om anvisande af statsbidrag till ifrågakomna vägbyggnadsföretag mellan Pajala och Junosuando samt Pajala och Kengis bruk, hvarför anläggningskostnaden, enligt af Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen J. F. Cornell upprättad plan jemte kostnadsförslag, uppskattats till 56,790 Riksdaler för det förra och 8,850 Riksdaler för det sednare, och hvilka väganläggningar Pajala socknemän inför Häradsrätten i orten förklarat sig villige att, mot erhållande af 55,000 Riksdaler i statsanslag, verkställa i öfverensstämmelse med berörda plan, och vägarne derefter för framtiden underhålla, — i underdånighet hemställt, att, ehuru Kongl. Maj:t under den 20 i samma månad förklarat
Uttryckt: ''största delen af en park” Vore äfven alltför obestämdt, och förmenas leda till ett alltför vidt utsträckt arbitrage vid tillämpningen, enär om t. ex. en park bestöd af 4oo Tunnland, deraf, vid skeende Undersökning , 201 Tunneland, sorn ostridigt utgjorde största delen af parken, ansågs åtgå till ersättning för hemmansegares mulbetesoch utsyningsrätt, skulle hela parken kunna komma att emellan hemmansegarne fördelas. Utskottens tillstyrkande "att de flere enskilde personers under sednare åren, till Kongl. Maj:t tngifne ännu oafgjorde ansökningar om tillstånd att upptaga odlirtgslägenheter å krono-parker och allmänningar skulle före verkställigheten af de tillstyrkta anstalterne med desse skogar, enligt nu gällande Författningar afgöras,’’ förmenas äfvenledes icke vara lämpligt, enär man redan år r8i4 funnit, att, genom be vilandet 468 Stats-Utskottets B et änkan den. af dessa ansökningar alltförmyeken mark skulle frångå Kronoparkerne, heldst understundom äfven fastare och till skogväxt duglig mark, under namn af kärr, blifvit uti odlingarne inbegripen, och desse i allmänhet små lägenheter icke af sig sjelfve kunde bestå, utan att deras innehafvare till en del hemtade sin näring af den kringliggande skogen, och såmedelst skulle öka antalet af Skogsåverkare; hvilket äfven föranledt Kongl. Maj:ts nämnde år fattade Nådiga beslut, att några odlingar å kronoparker icke skulle tills vidare beviljas ; och har äfven blifvit hemstäldt, att sådane lägenheter icke få begagnas, såvida de ej kunna till minst Tydels mantal uppskattas, utan i alla andra fall, då odling tillåtes, tilläggas något närbeläget hemman, emot utgörande af åsatt ränta.
Ett annat förslag vore afgifvet, hvaruti lieie ledamöter instämt, att nemi. nuvar. 109 §:n Reg.- F:n skulle bibehållas vid sin gamla redaction, blott med den förändring alt, i stället för orden : ”Ej må riksdag längre ”räcka, än trenne månader,” skulle stå: ”Ej må riksdag längre ”räcka än fem månader;” och att längre fram i §:n, då det handlade om Konungens makt att R. St. åtskilja, skulle införas orden; ”sedan de minst 14 dagar förut om Hans höga ”vilja blifvit underrättade.” En annan mening hade varit den, att Const.Utsk:s förslag till redaction af 109 fj:n Reg.- F:n skulle antagas blott med den förändring, att, i stället för orden ”minst tre RiksStånd,” och ”samtliga RiksStånden,” skulle stå ”Riksens Ständer.” En annan mening hade varit, att, jemte bibehållande af Const.Utsk:s förslag till förändring af 109 §:n Reg.F:n, med den ändring, som sednast nämndes, äfven skulle intagas, att om bevillningen vid R. St:s åtskiljande icke vore bestämd , skulle ”förra statsregleringen och bevillningen fortfara.” — Äfven hade en ledamot gjort den anmärka, vid rednctionen utaf 109 §:n Reg.Ftn, sadan Const.Utsk. föreslagit den, att ordet ”vid” borde utbytas mot ordet ”mot.” Hr von Hartmansdorff: Jag vill blott erinra, att eli af mina förslag icke upptogs, nemi. alt orden ”på bestämd lid” efter orden ”ytterligare förlängning” skulle uteslutas. 34o Den 8 Juli f. m. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, all livad anginge den af en ledamot begärda förändring, att ordet ’’vid” borde utbytas emot ordet ”mot,” Hr Landtm, ville först hemställa', om icke den anrnärk n:n kunde förfalla, du denna begärda förändring icke blifvit af någon enda ledamot understödd, och ufven tycktes innehålla en mindre bestämd föreskrift än Const.Utskts förslag.
Den önskan ar inom Svea Land kikasL allman som upriktig, at hädanefter Rikets allmänna nöd aldrig mer mätte kräfwa et Landen, ouudwikeliga biträde, utöfver den konä, som dä wcrkcligcn finnes i st^nciuelw ägo; men wär ofelbara pligt är, at ej för et kart Fädernesland betaga all möjelighct til en sadan nödhjelp, om i en olyckelig stund, som Gud nådeligen afwände, densamma skulle för Rikets räddning finnas nödwandig. Ändamälet af kananeus inrättning war i öfrigt ej allenast det allmännas, utan ock tillika hwarie enstrlld trefven och nyttig Medborgares deraf til förwantande fördel pä mer än et sätt. Om den otyg 29 - -26 lade winrmigSlystnaden och nedriga egennyttan, alltid fiender af stadga och säkerhet i Rikets Penninge-wäsende, skulle under en vinftränkt xudliLite as Lanc^uens tilständ L alla dest delar, pä ziffran kunna uträkna detta Werkö möjeliga förmäga och troliga ät gärd til äterwinnande och bibehållande af en någon gäng förlorad stadga i Rikets rörelser; sa befaras med stal, at de siesta hälsosamma anstallter i denna wägen, icks utan framgång blifwa motarbetade.
å penninglöntagares bekymmersamma belägenhet, s irdtJcs de som med mindre löner nödgas i Stockholm vistas, borde d-sse rätteligen för det närvarande ifrån Bevillning befrias* men då medgifvande deraf icke torde vara att förmoda, synes mig, att afgift af penningelönec ifrån 1 500 R:rir och derunder borde åtmindstone nedsättas ifrån nuvarande 4 procent till 2 procent och derunder, på sätt 180c års Bevillning föreskrifver, hvilken nedsättning likväl för indelte löner icke borde äga rum. Beträffande Bevillningen för den synbara förmögenheten, borde en princip följas, att förekomma möjligh-ten afen arbitraire behandling af Taxeringsmännen vid bestämmande af egendomsvärden, och i de fäll då icke efter beräkning af en säker oföränderlig inkomst, eller af andra pålitliga förhållanden, ett värde kunde « 388' _ Den 17 April. e. tn. och borde åsättas, som af den skattskyldige godkändes, synes den i 1800 års Bevillningsförordning öppnade utväg, att ålägga Bevillning antingen efter egendomars beskaffenhet utan värdering, eller genom classilication elter en supponerad förmögenhet, vara mera lämplig, och utan chicane vid egendomsvärderingar leda till samma ändamål.
Jag föreställer mig, att de gjorda anmärkningarna böra, den ena efter den andra, framställas till antagande såsom Ståndets gemensamma lanke, och om då ingendera anmärkningen vinner pluralitet, och TJtskts förslag ej heller skulle få pluralitet för sig, så förblifva vi vid hvad som nu gäller; men om vi på förhand skulle afgöra, att vi ej vilja blifva vid det gamla, och det sedermera med de särskilda anmärkningarna samt Utsk:s förslag skulle gå som jag nyss nämnt; så vet jag ej hvad annat återstod, än att återtaga det första beslutet. Då nu Frih. Boyes förslag genom R. o. Ad:s redan fattade beslut — efter min tanke förkastadt — likväl kommer att först framställas; så finnes äfven en utväg att komma ur detta dilemma. Denna utväg är, att något af de andra förslagen upptages till contra-propos. Jag inser ganska väl, att det icke blir någon lätt sak att förena sig om hvilket detta skall blifva, och att voteringar derom komma att föregå; men detta betyder i sjelfva verket föga, ty denna tvist om den blifvande contra-propos:n blir precist densamma, som i alla fall måste förekomma i hufvudsaken, och det förslag, som får majoritet såsom contra-propos., är utan tvifvel just detsamma som får majoritet såsom Ståndets gemensamma tanke, ifall något sådant finnes. Hr Frih. o. Landtm, erinrade, i anleda, af den fråga som uppstått, huru contra-propos:n borde blifva beskaffad, i händelse af votering öfver Frih. Boyes mening, att den uti denna fråga, likasom vid de efterföljande, ifall flere komme att sedan såsom propos:r framställas, icke kunde blifva annan, än: Vinner nej, anlages icke förslaget såsom R. o. Ad:s gemensamma tanke. R. o. Ad. hördes häruti instämma. i5 H. 27 210 Den 24 October e. na. Frih. Boye, Fredr.:
Bergsrörelsen rakade i den yttersta wanmagt och hotades pä flere ställen med fullkomligt ödesmäl, och dä Hans Maj:t Konungen , .ömmande Landtwärnets olyckliga öde, och med rättwist afseende derä, befallt, at alla de af Landtwärnet, hwilka under tiden något jordbruk tilfallit, böra genast frän Landtwarnsljilt-liilonsine: frigifwas, utan skyldighet at nägon annan i deras ställe anskaffa: hwarjämte Konungen ej mindre för at til Landtmannayrket återlemna et länge saknadt biträde, än för at i möjligaste mätto lindra krigsfondens utgifter, tillätit, at Landtwärns-manskapet mä tils widare hemförlofwas, torde wara mindre ffäligt äter förnya ct ingrep i hwarje enskilts fri - och rättighet, som redan sa mycket päffyndat Landets förstöring. Hafwa wära tilgängar pä arbetsföre personer, pä tjenstbart krigsfolk, pä medel at dem underhalla och med sine - 202 Den iZ Iunik. ne behofwer förse, ej kunnat ökas pä nägra weckor; sä lära nu äfwen samma ffäl bora gälla til befrielse frän all extraorclinaire utskrifning, i synnerhet som allmänheten ännu förwarar i för frifft minne tilgängen med den förre, de derwid Lfwade knep och wäldsamheter, för at utan äfwentpr af allmänt lugn och säkerhet deruti ingä. Den som til stöd för möjligheten af en Lonscriprion i Swerige äberopar tilgängen dermed i andra Länder, han gore en sann jämnförelse emellan Sweriges och andra Länders folkmängd, elimar och jord; han betänke at dä Frankrike äger 40 millioner menniffor, äger Swerige omkring 2.
Under öfvervägande af dessa ämnen hade afdelningen erkänt sannolikheten deraf, att, utom bibel-kommissionen, krafter kunde Annas, hvilka för det åsyftade ändamålet borde tagas i anspråk. I händelse denna mening skulle delas af kommissionen, hvilken, efter afdelningens förmenande, borde ensam hafva hela ledningen af arbetet i s ina händer, funne sig kommissionen utan svårighet iståndsatt att, genom utfärdade uppmaningar och utfäst belöning för sådant arbete, som af kommissionen kunde godkännas, eller på annat lämpligt sätt föranleda kyrkans och den bibliska litteraturens vänner att, genom insända bidrag, medverka till det önskade arbetets fulländning. 8 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 38. Ehuru den ekonomiska sidan af målet läge mera aflägsen för pastoral-afdelningens bedömande, hade dock afdelningen icke kunnat undertrycka den anmärkning, att en förening för bibelns öfversättande kunde lika så litet, som någon annan, i omfattande ändamål ingången, arbeta utan alla penningemedel. Att svenska bibel-kommissionen har sådana till ett erforderligt belopp att disponera och således icke behöfver anlita hvarken staten eller den enskilda frikostigheten, vore något, hvaröfver en hvar, som nitälskar för det maktpåliggande ändamålet, säkert glädjer sig. Afdelningen hade således icke kunnat anse gagneligt, hvarken att medlen inginge till stats-verket och bortdroges från det ändamål, för hvilket de dels af det allmänna och dels af enskilde gifvare blifvit bestämde, eller att de sattes under disposition af myndigheter, som svårligen kunna anses för de mest tjenlige att desamma ändamålsenligt använda. Hvadan alltså och äfven i ekonomiskt afseende afdelningen stadnat i det slut, att ingen hufvudsaklig förändring med bibel-kommissionen vore att tillstyrka, utan att densamma måtte tillåtas att fortsätta det arbete, hvarmed den är sysselsatt. Detta allt, nemligen motionärens förslag, dc af herr Erkebiskopen meddelade upplysningar, pastoral-afdelningens utlåtande, jemte hvad åtskillige ledamöter, under öfverläggningarne om ämnet, inom det Högv.
Med afseende härå har Utskottet trott sig böra föreslå, 24 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 90. att de medel, som hittills varit anslagne till underhåll för skeppsbyggeri-eleverne, måtte äfven framgent, efter verkställighet af institutets nya organisation, för samma ändamål disponeras; dock på det sätt, att underhållet för hvarje elev utgår i egenskap af dagspenning för de dagar, som till praktiskt bandtverkeri-arbete användas, och icke beräknas till högre belopp, än som emotsvarar värdet af den dag-eller månads-lön och spanmål, som åtnjutes af Kongl, skeppsvarfvets lärlingar och arbetare samt handtverks-under-odicerare med enahanda skicklighet. 23:o I öfverensstämmelse med hvad uti den nådiga propositionen blifvit äskadt, hemställer Utskottet, att det vid sistlidne riksdag beviljade anslag af i 00 r:dr för hvarje län (ill tryckning af Kongl. Maj ts befallningshafvandes kungörelser må fortfarande bibehållas under det å denna hufvudtitel uppförde förslags-anslag till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus. 24:o Beträffande i öfrigt de under 6:te hufvudtiteln upptagna utgiftssummor, så har någon anledning icke förekommit att deruti tillstyrka någon förändring; hvadan desamma, enligt den vid detta utlåtande bilagde tabell, blifvit löreslagne till enahanda belopp, som vid sistlidne riksdag bestämdes; med undantag allenast af den minskning af två r:dr, som för slutsummans jemnande funnits böra ega rum i förslagsanslaget till skrifmaterialier och expenser. 25:o Rörande de af Kongl. Maj:t uti Dess nådiga proposition gjorda framställningar om extra stats-anslag dels för en gång, dels under vissa år, till föremål, tillhörande Civil-departementets handläggning, äfvensom angående de inom riksstånden väckta och till Utskottet remitterade, hit hänförliga motioner kommer Utskottet att afgifva serskildt utlåtande. Stockholm den 7 Mars 1848. Re - Stals-Ulskottets Utlåtande, N:o 90. 25 Reservationer.
Ar någor förfallolös borta, då han ropas af Rätten fram att kära eller svara, bote två daler. 5 § varder till all kraft och verkan upphäfven. Sisla punkten i 7 §, ”Är någor borta från Lagmanssyn; vare lag samma; dock må man ej der vädja mot, utan gånge dermed, som i 25 kap. 10 § stadgas”, upphäfves. 13 Kap. Lag-Utskottets Betänkande, IV; o 56. 9 13 Kap. Följande §§ ändras sålunda: 2 §. Jäfvctr någor Domaren obeskedliga; böle i Underrätt tjugu daler, i Hofrätt femtio daler. Prof vas jäf lagligt emot Häradshöfding, eller Borgmästare i den stad, der ej mer än en Borgmästare är, och Rådstuf vur ätten utom honom ej finnes domför; förordne Hofrätten en annan i hans ställe, på kärandens begäran och kostnad, och stadne den kostnad sedan å den, som saken tappar. ^ §• Jäf vas någor i Ii ärads > n ä tn n d ; sätte Häradshöfding, om det tarf vas, annan i hans stad, så länge det målet slites. Jäf vas Rådman; nämne Rådstuf vur ätten den i hans ställe sitta må, der Rätten ej annars domför är. Ar Rådstufvurätt aller jäfvad; förordne derom Hofrätten. Nu kan så hända, alt så månge af Hofrättens ledamöter jäfvade varda, att Rätten i thy mål ej fullsuten är; gifve Hofrätten det Konungen tillkänna, då Konungen förordnar andra i deras ställen. Ej må någor i Hofrätten jäfvas, der son eller mdg i Underrätten dömt; utan sä är, att de för embetesbrott der lagliga anklagade varda. 14 Kap. 1 och 2 §§ ändras till följande lydelse: 1 §. I Underrätt bör kär omålet muntliga föreställas, der sakens vigt och vidlyftighet eller andra omständigheter ej fordra, att det skriftliga ske må; och varde då parterna ej tillåtet, att flera än en skrift hvardera inlägga, der saken ej är af dess större vigt. 2 §.
Blott den obetydliga omständigheten att fråga väcktes om bevillningens höjande med 600,000 Ii;dr för att aflyfta skjutsbördan från landtbruket, väckte bland hufvudstadens innevånare en stor uppmärksamhet, dä Stockholm, som ensam betalar 18 procent af hela rikets bevillning, derigenom under nuvarande bestämmelser skulle fått en tillökning i sina skatter af icke mindre än 108,000 R:dr ärligen. Pä grund af hvad jag nu anfört vågar jag vördsamt föreslå att §:n sålunda ändras, att punkten: ”Denna bevillning utgår: af samma värde,” förändras till följande lydelse: 60 Bevillnings-Utskottets Betänkande J\i‘ 9. Denria bevillning, utgöres med fyra öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af den fasta egendomens uppskattningsvårde. Skulle Rikets Ständer antaga detta förslag, torde sista punkten af denna §, äfvensom sista momentet af den följande, böra återremitteras, för att i enlighet dermed omredigeras. Deremot tror jag att § 6 af instruktionen i detta hänseende kan förblifva oförändrad. 8 8. Då inkomst af kapital och arbete, ej öfverstigande 400 R:dr, vid sistlidne riksdag förklarades fri frän bevillning, var utsigten dermed tydligen den, att den egentliga arbetsklassen i och för sin med svett och möda hopskrapade arbetslön ej skulle sortera under 2:dra Art., dels derföre att denna arbetsklass för sådan inkomst redan förut genom kapitationsafgifterna var mer än nog beskattad, dels också emedan det skulle för taxeringsmännen blifva nära nog omöjligt att medhinna sina äfven derförutan mödosamma arbeten, om de också mäste sysselsätta, sig med dessa otaliga och oupphörligt skiftande småsummor, som i och för statsintraderna föröfrigt icke egde den ringaste betydenhet. Men under lörlidet år, då den nya Bevillningsförordningen för första gången tillämpades, vanns mer än tillräcklig erfarenhet derom, att detta minimum var allt för lågt tilltaget.
Då Utskottet nu går att afgifva utlåtande öfver ifrågavarande motion, får Utskottet till en början för sin del vitsorda det af motionären uppgifna förhållande, att allmänheten på landsbygden får vidkännas ett betungande och i synnerhet särdeles obehagligt besvär, genom understöd åt de personer af ofvanuppräknade slag, sorn genomströfva landet och hvilka ett sådant understöd vanligen icke utan obarmhertighet kan förvägras. Hvad derefter angår sjelfva motionen och först den del deraf, som afser sammanfattning till allmänhetens tjenst af gällande stadganden rörande vilkoret) för ifrågavarande personers kringvandring i landet, så, enär Utskottet delar motionärens åsigter derom, att berörde stadganden dels icke, utan biträde från allmänhetens sida, kunna behörigen hållas i 4 Allm. Besvärsoch Ekon.-Ulsk. Utlåtande N:o 2. helgd och dels, såsom spridda i särskilda, äldre och nyare Författningar, icke äro tillgänglige för den större allmänheten, anser Utskottet sig böra understödja motionen i denna del samt således föreslå, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla det täcktes Kongl. Majit dels låta författa och af trycket utgifva ett fullständigt sammandrag af de föreskrifter, som äro gällande i afse ende på vilkoren för Gesällers och andre icke bofaste personers kringvandring i landet, och dels i nåder anbefalla uppläsning af berörde sammandrag från Predikstolarne, två gånger om året i de kyrkor, som äro belägne vid större vägar, samt en gång om året i alla öfrige kyrkor. Vidkommande derefter den andra delen af motionärens förslag, som angår utfärdande af pass från Norrige till Svenska orter; så enär Utskottet funnit motionärens uppgifter uti ifrågavarande afseende i så måtto bekräftade, som Utskottet inhemtat dels att Kongl. Majits Befallningshafvande i Hallands
Jag har deruti sorgfälligt undvikit att ingå i någon pröfning af sjelfva hufvudfrågan, endast sagt, att, om den gifna första anledningen till alla dessa öfverläggningar ansåges af sådan vigt, att den till särskildt ellen behörigt Utskott borde remitteras, kunde der, äfven i detta fall, icke utgöra något öfverläggningsämne för Ridderskapet och Adeln, ej heller af dem ensam* Den 4 April. 23 me afgöras. Jag har äfven sagt, att den utvidgade anmärkningsrätten, hvarom nu är fråga , för ConstitutionsUtskottets Ledamöter i visst afseende kunde vara gagnelig, och jag tror, att hvarje redlig Embetsman deruti med. mig instämmer. Jag är öfvertygad, att hvar och en med frimodighet skall gå denna nya pröfningsrätt till mötes, endast den på ett lagligt sätt tillkommer. Jag omtalade äfven en Remiss i mitt förra Dictamen, men jag instämde slutligen till alla delar med Major P linan, som återförde öfverläggningarna inom de gränsor, sorn Grundlagarne föreskrifva. I anledning af hvad en värd Ledamot, Herr Friherre Boye, yttrat, att här icke är fråga om något nytt förslag till förändring eller tolkning af Regeringsformen, bör jag anmärka, att då otydlighet förefinnes i constitutionela stadganden, enda möjligheten, enligt min öfvertygelse, att den häfva, är att göra ordalydelsen klarare} hvarje sådan förändring fordrar ny redaction och således nytt förslag. Utan att, som jag redan anfört, vilja ingå i någon närmare granskning af hufvudfrågan, får jag endast exempelvis meddela, att, då Tryckfrihets-Förordningen undantager från den allmänna rätten att kungöra offentliga Handlingar, både StatsRådets och Constiiu« tionsUtskottets Protocoll, men deremot Ståndens bestämdt böra tryckas, skulle dessa stadganden vara i fullkomlig stridighet emot hvarannan, i händelse en Ledamot i Constitutions* Utskottet skulle ur StatsRådets Protocoll få 24 Den 4 Aprit. hämta upplysningar, dem han anförde inom sitt Stånd, och derigenom gaf dem en publicitet, som i deras ursprungliga egenskap ej är tillåten.
Eget värfvade regemente, mätte efter erhållet entledigande från de bänne öfriga af honom nu innehafvande bestäliningarne, uppföras å rikets allmänna indragningsstat, alt derifrån, i likhet med andra afskedstagande Regements-läkare, såsom pension uppbära ett belopp, svarande emot skilnaden emellan nuvarande regementsläkare-lönen och pension från Arméens pensionskassa, eller 1,400 R:dr årligen. Stats-UtsTcottets Utlåtande N:o 153. 35 I fråga om det pensionsbelopp, sora skäligen må å allmänna indragnings-stalen tilläggas Doktor Bågenholm, när han från sina här ofvan omförmälda beställningar afgår, bar, under iakttagande af den i allmänhet af Rikets Ständer hittills följda grundsats alt pension ej må för iner än en tjenst åtnjutas, Utskottet för sin del ansett detta belopp böra bestämmas till likhet med hvad allöningen vid den af dessa befattningar af hvilken Bågenholm under sin tjenstetid baft högsta löneinkomst utgjort, eller 1,100 B:dr, motsvarande den aflöning han såsom andre Bataljonsläkare vid Wendes artilleri för närvarande uppbär; och Utskottet får på grund häraf och nied afseende å hvad i denna fråga i öfrigt förekommit, hemställa, det Rikets Ständer, på det sätt bifalla Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i detta ämne, att Doktor Bågenholm förklaras berättigad, att jemte bibehållande of sin pension såsom Regementsläkare från Arméens pensionskassa, vid afskedstagande! ur rikets tjenst, på allmänna indragnings-stalen uppföras till åtnjutande för återstående lifstid af en årlig pension stor 1,100 R:dr, motsvarande bans nu innehafvande aflöning såsom andre Bataljonsläkare. 2Gio. På sätt Kongl. Majit uti sin nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof tillkännagifvit, har Kong).