Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t behagat föreslå, beräknats (ill 15,009: 6:o Koppar-räntan beräknades vid förra slatsregleringen till 615 skeppund å 133jR:dr eller till 82,000 Rulr och bar utgjort under åren 1850—1854 i medeltal af Fahlu af öfriga Summa skepFörsäljnings Bergslag Kopparverk pund värde skeppund 464 178 642 . : . R:dr 94,314: banko eller i centner 1,485 569 2.054 Rulr 141.471: R:mt. Sorn den utaf Fahlu Bergslag för Stora Kopparberget utgående afrad numera, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut och E. K. Mits derpå grundade nådiga Bref den 19 December 1855, blifvit 252 Expedilions-Utshotlets Förslag lill lindard. Skr i frelse, N:o 259. nedsatt från hvart gen, hvarigenom följaktligen en minskning kan antagas uppkomma af omkring 1,000 centner, eller nära hälften af det belopp, hvartill hela denna ränta under förenämnda fem år i medeltal uppgått, torde således högre inkomst än 1.000 centner icke kunna för den närmaste framtiden påräknas; och då Kronans koppar år 1856 försåldes för något öfver 154 R:dr banko per skeppund, har försäljningspriset nu icke ansetts höra beräknas högre än till 7Ö R:dr Ihmt för en centner (svarande emot I49j R:dr banko för 1 skeppund,) hvilket således för 1,000 centner utgör samma belopp, hvartill denna inkomst-titel är uti E. K.
Mörner, hafva alla vid sistförflutna Riksdag, mot särskildt bestämda villkor, beviljade och på Riksgälds-Kontoret anvisade lån, utgörande ett sammanräknadt belopp af 256,957 R:dr 26 sk. 4 rst. blifvit i löreskrifven ordning utbetalda, sedan vederbörande, genom afgifna och af Herrar Fullmäktige godkända förskrifningar, förbundit sig att uppfylla de af Rikets Ständer för samma lån stadgade betalningsvillkor. FSrbindelserna Uti Riksgälds-Konlorets Ilufvudböcker finnas fortfarande å sär» ^Skuldénl^^kild räkning upptagna och balanserade, ej mindre de, dels af Riksgälds-Kontoret, dels af Kongl. Stals-Kontoret utfärdade, allt hittills icke återställda, förbindelserna för de fordna Svenska Statslånen i Holland, lydande å ett sammanlagdt kapitalbelopp af 6,000,000 R:dr Holländskt Courant, än äfven 73 st. Riksgälds-Konlorets partialobligalioner å 1,000 Gulden Brabanskt Wexelmynt hvardera.
Men se mästar’n, han ä’ gammal, och en gammal kruka dessutom (tillade Gunnar med lägre röst, emedan trädgårdsmästaren med hela sin familj hörde till bröllopsgästerne), han ville slätt intet gå med, och ingen af tösera, utan då skulle jag springa ned i drängstufva för att få någon hjelp, men der fanns ingen mer än Olle; men se! när han fick veta hva’ saken angick, och hvart han skulle stad, så sa’ han (kantänka!) att han hade en så förfaslig hufvevärk, att han intet kunde röra sig ur fläcken. Jag grina’n midt i ansigtet, men han blef dervid, och med de besked’en fick jag gå tillbaka, och fick bära all frukten allena, för ingen mer än mamsell Sara och jag begaf oss åstad, och det må Gud veta att intet gjorde jag mig brådtom der oppe, för jag ville noga se mig om öfverallt, när jag en gång var kommen dit. Slutligen skrattade mamsell Sara, och sa’ att jag skulle sno20 mig, för hon frös. Men jag tror – tillade han helt sakta – att vår go’a mamsell va’ litet rädder med, för det va’ nästan kolmörkt när vi kommo derifrån. Sedan när jag kom ned i drängstuga om qvällen, talte vi dränga om ’et, och Bengt va’ helt rasande öfver att ej fått varit med, men se Olle, som alltid ska’ vara ute på ondt, han började att förarga mig, och sade att jag nu talade så stormodigt och käckt, men att han visste precis att jag varit som en backhare deruppe, och skälft i hvareveliga led, och att jag hade hållt mamsell Sara i kjorteln, och Gud vet hvad det intet var för dumheter han vräkte ur sig.
På grund af hvad sålunda förekommit och då Utskottet, för sin del, finner det vara oundgängligen nödvändigt, att åtgärder vidtagas, 'sorn kunna bidraga lill häm mande af ornforinälda sjukdom, får Utskottet, sorn tillika anser del af Ofver-ståthållareembetet ifrågaslällda arfvode höra med oförminskadt belopp anvisas, hemställa, alt Rikets Ständer må bevilja ett årligt anslag af 1,500 Hulr R:mt, alt utgå såsom arfvode» för hållande af kliniska' föreläsningar v id Stockholms stads ochfläns kurhus, angående veneriska sjukdoma nies behandling. Enär, med iakttagande af de föreslagna förändringarne, den tillökning, som i Karolinska mediko-kirurgiska institutets siat erfordras, Olifver 20,382 R:dr 8 öre, såsom den Utlåtandet åtföljande tabell N:o 8 utvisar, får Utskottet hemställa, att denna anslags-tillökning må af Rikets Ständer beviljas, att utgå på sätt Utskottet föreslagit. Barnh ö r d s huset). 47:o. Sedan Sundhels-kollegium fästat uppmärksamhet på otillräckligheten af den för underhåll af 12 frilärlingar vid den i hufvudstaden befintliga undervisnings-anstalt för barnmorskor, vid 1823 års riksdag beviljade anslags-summa, 864 R:dr R.ko eller 1.296 R:dr R:mt, motsvarande 8 R:dr B:ko i månaden för hvarje elev under 9 månaders lärotid, samt Kollegium, sorn, lika med Direktionen öfver allmänna barnbördshuset härstädes, kommit till den öfvertygelse, att enda vilkoret för beredande icke allenast af hjelplig bergning åt fri-eleverne under lärotiden, ulan ock för utöfvando af erforderlig uppsigt och kontroll öfver deras, flit och uppförande, vore, att dessa inom inrättningen erhölle kosthåll, på sätt för de vid den nya läroanstalten i Götheborg antagne fri-elever blifvit medgifvet, derjemte anmält, alt, efter approximativ beräkning, en sådan utspisning kunde åstadkommas för omkring 21 sk. 4 r:st.
De täta, utaf vederbörandes infall beroende, uniforms-förändringar, hvilkas antal i sednare tider varit så stort och, enligt mängdens begrepp åtminstone, merendels opåkallade, innebure ej eller någon säkerhet för den fattige rusthållaren, att icke en god eller brukbar munderings-persedel förkastades eller upptoges på defekt-sedeln, för att ersättas af en modernare. Enahanda vore förhållandet med bevärings-persedlarne, hvilka stundom vid första begagnandet förklarats kasserade, såsom obegagneliga, oaktadt deras likhet med den; föreskrifna modellen blifvit formligen erkänd. Genom allt detta ådroges rusthållaren kostnader, oftast uppgående till dubbla beloppet mot hvad, under vanliga förhållanden, på honom skulle belöpa. För att undvika detta missförhållande och göra det möjligt för rusthållaren att beräkna och utgöra de med rustningen förenade kostnader, äfvensom för att åstadkomma fullkomlig jemlikhet i desamma, vore bäst att Staten, på sätt förut blifvit 14 Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshotlels Utlåtande M 46. vid en annan riksdag föreslaget, emot en viss bestämd årlig afgift af de rustande, öfvertoge ej mindre remonterings-skyldigheten, än beväringsoch beklädnads-persedlarnes underhåll. Om man, enligt approximativ beräkning, uppskattade: hästen till B:ko R:dr 200 och fördelade dess värde, förhöjdt till 250 R:dr, på 12 år eller årligen 20: 40. de större munderings-persedlarne till 162: d:o på 12 år d:o 13: 24. de mindre d:o 17: 8. d.o på 4 år d:o 4: 14. och bevärings-persedlarne 35: d:o på 35 år d:o 1: — så uppkomme härigenom ett årligt belopp af B:ko R:dr 39: 30 sk., för hvilken årliga afgift, i rundt tal upptagen till 40 R:dr B:ko, hvarje rusthåll kunde friköpa sig från ofvannämnde, detsamma nu åliggande skyldigheter.
E. Lithman, F. Wikström, F. Btinsow, H. R. Astrup och J. E. Francke.hvilken nu kan beräknas till 10 ä 15 öre per stock, efter som arbetsprisen ställa sig, någon förlust vid den tvungna barkningen. 1 handteringens första uppkomst, ja, ända till för 10 ä 20 år sedan, fördes ej virket ur stockames yttersidor till afsalu; affallet gick då ända till 7 tums bredd, och det antingen kastades i haf-vet, brändes upp eller förstördes på hvilket som helst billigast möjliga sätt. Vid ett par verk gjorde man litet kol ur bakame, men det var endast en obetydlighet, som af affallet vid sågningen på sådant vis kom till gagn. Huru annorlunda ställa sig ej numera förhållandena här-utinnan! Skogen har nu fått ett förr ej anadt värde, och för att detta värde — för staten som för den enskilde — skall uppehållas, måste man äfven söka taga reda på hvarje bit användbart trä. Men så kan ej ske, då man tvingas att af barka stockame. Efter någon tids flottning blir nämligen äfven furustockens yttersida så skadad, att den ej kan användas till uppskäming af list, stäfver m. m. utan med betydlig bortskäming. Äfven för kolbe redning af affallet är barkningen skadlig; de af flottningen genom-dränkta, ihåliga bakame lemna ej så närande kol, som då kol-ningen kan ske ur bakar, som barken har skyddat under flottningen; och ej är det så, att kol är kol. Detta hvad furu beträffar. Hvad åter gran angår, som utgör omkring 20 procent af Norrlands träexport, så är barkningen högst förder / lig. Det lösa granvirket spricker vid solstrålames första påverkan; då så stocken kullrar rundt i vattendraget, tränger vattnet in i sprickorna ocli efterlemnar, då stocken torkar, till att börja med, ett svart streck, som efter hand går öfver till röta. Det är derföre ej någon öf-verdrift, då jag säger, att å gran, som flottats eu längre sträcka, måste bortskäras 1 å 2 tum, för att man må kunna få god t virke.
Sami. 3 B - 3 34 Stats-Ut skottets sådan anledning, uti underdånig Skrifvelse, den 29 Juni i samma år, att de funnit nödigt anslå en summa af 8000 K:dr till reparation af de Kronan tillhörige Byggnader å Kungsholmen, hvilka tills vidare för berörde Inrättning begagnades; äfvensom Riksens Ständer, enär desse gamla Byggnader hvarken för mångå år kunde påräknas, eller egde det föreskrifne utrymmet för 3oo Sjuke, jemte Läkare, Elever och Magaziner m. m., i underdånighet anmälde den önskan, att, så vidt ske kunde, någon annan Kronan tillhörig, eller mindre kostsam, men redan bebyggd Egendom mätte för Inrättningen utses; dock som Riksens Ständer för det fall, att ingen annan utväg till en passande local för ett Garnizons-Sjukhus af omförm älde vidd skulle kunna erhållas, borde vara betänkte på medels anvisande att, efter hand, genom nybyggnad, kunna sådant åstadkomma, ansågo Riksens Ständer sisi böra för detta ändamål O bevilja en summa af 20,000 R:dr att, å 8:de Hufvud-Titteln, årligen till påföljande Riksdag utgå. Vid 1815, samt 1817 och 1818 årens Riksdagar, bibehölls nämnde anslag oförändradt; och har, i följe häraf, från början af år 1812 till 1822 års slut, för ifrågavarande Inrättning blifvit utbetald en sammanlagd summa af 220,000 R:dr, som varit stäld under förvaltning af en särskild dertill i Nåder utnämnd Committé.
Det är åter Oikameonna, som krossar Wischtonnohs majs, det är hon, som reder hans mattor; det är hennes son, skogens späde barn, det är den stolte, sköne ynglingen, som står vid hans sida i striden; det är hon, som skall följa honom, när han går att jaga på de rika jagtmarkerna hos den store anden; det är hon, som der skall tjena honom och utvälja åt honom de saftigaste delarne af hans ståtliga byte“. „Lilameha, du unga, också på den gamlas lockar hvilar kransen vackert, blott glädjen blommar i hennes hjerta!“ Elas frågor. Hon var ännu icke född, men hon stod vid himlens rand, nyfiket blickande ned på jorden, der hon skulle börja sin bana, och skakade på vingarne, otålig öfver hvad hon såg. „Ela hvad skådar du på, du ser ej rätt nöjd ut“, frågade hennes ledsagare, en engel, som genomgått pröfvotiden på jorden och längesedan återkommit. Jag ser mycket som är vackert, men också mycket, som icke är så. Jag förstår det ej. Hvad ser du? Jag ser tvenne menniskor; båda uttala sitt innersta i ord. Hvarföre synes mig den ena så ful och den andra så vacker, då den enas mening likväl är så lik den andras? Hvad säga de? Den ena säger: „du är fattig, det är min skyldighet att hjelpa dig. Jag ger med glädje hvad jag kan gifva dig, fast det är ringa. Jag skall arbeta för dig, för att förtjena åt dig mera. Se jag har två klädningar, tag den ena; jag har en bit bröd, jag ger hälften åt dig; jag har en bädd, den kan ej delas, tag den hel, jag kan sofva på marken“. Den andra säger: „jag är fattig, det är din skyldighet att hjelpa mig. Du bör ge med glädje, men ringa är det du ger. Du skall arbeta för att skaffa mig mera. Tag hit din klädning, ditt bröd, din bädd. Du må vara glad, att jag vill ta emot en så ringa gåfva“. Hvarföre är den ena ful och den andra vacker, båda tala ju detsamma? Hvad ser du mera?
Militie boställen Civila dito Ecklesiastika dito [j Kyrkohemman, Bergsfrälse Uekognitions-Skogshemman Skattlagda bebyggda Torp, Utjordar, Urfjellar m lägenheter utan mantal, som ej under något mans ränta äro inbegripna, Krono Dito obebyggda Oskattlagda, bebyggda dito Fisken, KronoLaxfisken på Skattchemmansegor. Tull-mjölqvarnar med 181 par Stenar Sågqvarnar, grofbladiga Husbehofs-mjölqvarnar Stampar Silfververk Kopparverk Stångjernsverk Ämneshammare Masugnar Jernmanufakturverk af särskilda slag Glasbruk Pappersbruk Tegelbruk Svafvelbruk Krutbruk Garfverier Rödfärgsverk Kalkugnar Porphyrverk Kronoskogar, Jernverk upplåtne emot Rekognitionsa Gästgifveriers och Krogars minuteringsafgift . Personalen af 1847 års skattskrifne personer För Karaktärs-fullmagter Klereci-Statens aflöning gift St. St. 14,200 St. 2.100 52,700 14,700 St. 91,200 St. 1,700 o St. 41,000 Uppskattadt Värde. -MS i tl r a tj. Bevillning efter 1845 års Förordning. Efter Esta Art. Summa. Ständiga Räntor. Jordcboksoch Hemmantalsränta. Kronotionde. Afrad. Mantalspen ningar. Tionde och räntor af Bruk, Bergverk och andra Verk och Inrättningar. Summa. Arrende medel. Kostnad för rustning och rotering. Klereci-Statens underhåll. Pastorers. Fattigförsörj ning. Skjuts. Väghållning. Summa Stats-Bidrag. Hus och Tomter Jord Silfververk Stora Kopparbergs Grufva Koppartillverkningen . Vitriolverk . Rödfärgsverk . Kopparhyttor Fabriker Apothek Fahlu Privat-Bank Personalen Summa Hedemora. Hus och Tomter Jord Personalen Summa Näther.
— Vid sådant förhållande har det förefallit mig som om sednare delen i Herr Grefve Lagerbjelkes vid sednaste Riksdagen väckta motion, hvilken föranledt Direktionens åtgörande i denna fråga, varit förtjent af mera uppmärksamhet, än Direktionen icke mindre än Utskottet deråt egnat. Denna motion innehåller icke blott »att åt Ridd. Dir. skulle uppdragas att till nästa Riksdag upprätta och Höglofliga Ståndets pröfning underställa fullständigt förslag till lämpligt ordnande ef ifrågavarande plats och byggnader», • — 46,750: — 71,233: — 117,983: — 12 Eiddarhus-Utskottets Utlåtande X 6. utan äfven »eller huruvida dessa byggnader möjligen böra alldeles borttagas.» I Direktionens berättelse innehåller visserligen sid. 34, »att å gården åtminstone borde finnas bostad för Riddarhus-vaktmästaren samt nödiga uthus; och föreställer sig Direktionen att det ej erfordras något vidare yttrande för att ådagalägga, att platsens fullkomliga afrödjande icke utan allt för stora olägenheter låter sig göra;» men som jag för min del lika litet kan godkänna denna motivering, som den Direktionen i en sednare skrifvelse begagnat för att förorda nyssberörda af Scholander uppgjorda förslag, vågar jag fästa Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet på möjligheten af att verkställa det i ofvannämnde motions sednare del framställda förslag, utan att dess åvägabringande komme att kräfva allt för stora uppoffringar. För att åskådliggöra Kassans ställning, om Ridderskapet och Adeln skulle lemna bifall till nämnda förslag på det sätt, att nu varande byggnader å gården borttagas, densamma planeras, planteras och omgifves med jernstaket å granit-sockel, allt beräknadt efter Scholanders kostnadsförslag M 1, för jag framställa följande tablå:
Jag har tillåtit mig att anföra så många bevis på vår Frälsares och Hans Apostlars allvarliga förmaningar till vaksamhet emot den förförelse, sjelfbedragne eller medvetet bedräglige Lärare kunna åstadkomma, för att derpå kunna, med desto större eftertryck grunda mitt påstående, alt del voro i högsta måtto oförsvarligt att, så länge faran för en sådan förförelse är för handen, d. v. s., för att nyttja Pauli egna ord just i delta ämne, (Eph. 4.) ”till ”dess att vi alle komma till en tro, och Guds Sons kunskap och ”varde en fullkommen man, den der är uti Christi fullkomliga ”ålders mått” — så länge vore det> oförsvarligt af en Styrelse, som egde i sin makt att bestämma villkor och förbehåll för sammankomster lill andaktsöfning i enskilta hus, att det hell och hållet uraktlåta. Man anför häremot många nutidens folk, bland hvilka sådana förbehåll icke finnas, utan konvenlikelfriheten säges vara helt och hållet oinskränkt. Jag kan hvarken bestyrka eller förneka detta hvad några bland dessa länder angår; men det vet jag, att hvarken i England eller Wurtemberg — de 2 i kristeligt hänseende mest utmärkta länder verlden — är denna frihet obegränsad. I hvad mån den kan och bör utvidgas, beror, efter min tanka, af folkets kristeliga insigt och stadga i allmänhet. I samma mån, som dessa förökas, kan konvenlikelfriheten, och bör i vissa fall, äfven] vidgas. Men att endast efter främmande länders föredöme medgifva dess utsträckning, utan afseende på folkets mognad för densamma, det är efter mitt förmenande att bereda sig sjelf ämne till bitter, måhända alltför sen ånger. Är det således gifvet, att allmänna föreskrifter rör:de husandakt med skäl kunna och böra gifvas: sä följer att bedömma dem, som för närvar:de hos oss förefinnas. Kyrkolagen säger: ”Folket skall förmanas alt dagligen hemma ”uti husen åkalla Gud”.
15 dagar efter kungörandet derom skola de vara afgifnc, men denna dag inträffar i de vidsträckta länen ofta 3:dje eiler 4:de söndagen efter taxans, dato. Nu händer det, att en rusthållare besvärar sig öfver att prisen blifvit för laga på de persedlar, som ingå i hans augmentsränta; han styrker sin uppgift, och del matte väl ej vägras honom att få rätt. Ilan får således enskildt rätt, och d;°i blir del enskildt för honom, men kan icke bli gällande för Kronan eller andre räntegifvare och räntetagare i länet. Detta missförhållande skulle upphöra, om ändringarnc i markegängstaxorna blefvo gällande för alia, ty då svarade man den rusthållare, som efteråt inkom med besvär, alt taxan redan vore fastställd; och om grunden vore gifven för taxans gällande, så är följden oek naturlig, att, i händelse man icke, på grund af enskildes besvär, ändrade taxan, så skulle beslutet bli allmänneligen gällande för del districl, hvarom fråga vore, och taxan således bestämd för alla de persedlar, sorn ingå i besvarsskriflen. Del är således ovillkoriigen riktigt alt antaga sista mom. På grund af de upplysningar jag förut lemna!, är det alldeles öfverflödigt att antaga 3:dje moni., hvarvid Frih. Haab fästat sig, dä det redan finnes i nu var, författning bestämdt, alt prisen skola jemföras angränsande län emellan; ty om l. ex. Westmanlands och Uplands län förse Kopparbergs och Gefleborgs län med spanmål, så är det klart, ali prisen i dessa båda förstnämnda län mäste omsider med de sednare tagas i beräkning. Förhållandet blir på delta sätt klart öfver allt. — Jag tror, att man bör afslå de första punkterna af Ulsk:s framställning och endast bifalla den sista, som börjar med orden ”samt att de förändringar” etc. och slutas med orden ”inom samma markegångsdislrict.”
Sägenbcterne 38 alla fl ätten ocb ^errfjöängcn ptterligare, imber lifa mittfor font lin, obetabc imiebafma ocb begagna; böranbcS wib benna ttppldtelfe i öfrigt iafttagaS be fäs ferbetS smätt, font mib bortarrenbcranbet af dfroitanö Safiigbeter, i affecnbe pd lagliga bäfben, wärben ocb jfötfeln beraf manligen ega runi. IScträffanbe dter frdgan om 23bggnabernc, forn d ni$s LU ©tatå*UfFottcté nämnbe Eägenbeter af Majoren von Steijern blifmit tipp* fatte eller än mibare funna uppfatta^, få får Utffottet, »ieb åberopanbe af befi förra pttraube, tidifa upplpfa, att bet meb Majoren von Steijern afflutabe 2lrrenbe*@ontracfet icfe innefjåtter att ban, efter SIrrcnbetibenå flut, ffafl mara berättigab tid erfattning för be möbor ocf; otnfofinaber ban tift dhmgögårbenö förbättring må bafma anroänbt. ©å mät inom Jpögm. $)reftc Sfefemttoner.
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskm inkomne mern. och betänk.: N:o 48, i anledn. af återremiss af Utsk:ns betänk:n N:o 31, i anledn. af serskilda motioner om inskränkning uti eller uphäfvande af rättigheten för husbonde att tilldela tjenstehjon husaga, samt N:o 32, i anledn. af väckt motion om afskaffande af prygelstraffet och andra extra judiciela bestraffningar inom krigsslåndet; och N:o 49, i anledn. af väckte frågor om ändring af nu gällande stadganden ronde slängselskyldighelen. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabr.: Vid föreg:de riksdagar har det varit brukligt, att de bötesmedel, som under riksdagens lopp blifvit inom Ståndet samlade och förvarats i den inom Riddarhussalen befintliga messingskistan, utdelats lill fattiga fruntimmer af Adel samt att denna utdelning skett efter ompröfning af Landtm. Jag får derföre föreslå att Ståndet äfven denna gång ville lill samma ändamål anslå dessa medel och öfverlemna åt Hr Frih. o. Landtm, alt desamma utdela. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemslätde om R. o. Ad. bifölle att såsom Gr. Gyldenstolpe föreslagit ifrågavande bötesmedel må af II. Ex. utdelas till behöfvande Adeliga enkor och döttrar. Ropades ja. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att Gr. Liljencrantz Gustaf Fredr., blifvit af fl. Ex. anmodad och benäget åtagit sig att anföra den afskeds-deputation, som i morgon afton borde afgå från R. o. Ad. till de öfriga RiksStm, hvarjemte H. Ex. anmodade de ledamöter af R. o. Ad. som ville deltaga i denna deputation, att 664 Den 3 September. dertill anteckna sig hos tjenstförrättande Riddarh.Fiskalen Gr. Lagerberg.
Mannen var färdig, han parerade just i rätta ögonblicket. Ett hopp upp, och så ned igen, midt in i det hvita skummet. Ett rop af fasa hördes från åskådarne vid bryggan der nere. Var han kanske drunknad, den djerfve? Skulle han i nästa ögonblick långt nere flyta upp som ett blodigt, sönderkrossadt lik? Eller skulle djupet aldrig mer återge det djerfva menniskoflarn, som oförväget vågat trotsa en obändig och vild naturkraft? Åh, ingen fara! Som en Mefistoskepnad steg han med röda tröjan upp ur skummet, våt ända till hatten, men lugn som en staty. Stocken rullade åter under honom, jemnt, rakt, pilsnabbt! Men uppe på bron dånade ett ovilkorligt »hurra», och den djerfve stockflötaren svarade med att ledigt svänga sin hatt just i samma ögonblick han syntes nedanom fallet på andra sidan bron, i jemförelsevis lugnt och ofarligt vatten. Snart var han borta vid holmen, der vågornas stilla sqvalp mot stranden gjorde all fart omöjlig. Här låg en del af flottan och gungade omärkligt för dyningen. Matti lemnade sin plats och hoppade från stock till stock, vig som en akrobat, lätt och elastisk som en fågel. Slutligen uppnådde han stranden. Leena var ej i dag som annars honom till mötes derborta i dälden. Hon stod stilla bakom bron, nere åt stranden. Han sprang framåt så munter, gnolande på en lustig polska. Det går så präktigt att efter den takten svänga om med sin flicka och trycka henne intill sig, fast och hårdt. Så fatalt, bron är alltjemt full af folk! Hvar och en skakar hand med Matti, berömmer honom, och till och med de fina fröknarna ha vänliga leenden för hans bragd. Leena står ensam der bakom, försagd och blyg. Stockpatronen ler. Det är ingenting, säger han, det gör han alla dagar, den hurtige gossen! Hör på Matti, spring upp på berget der, gör i ordning en bra kokko och se till att du har den färdig, när klockan är 10! Blir den rigtigt präktig, så får du en mark. Den har du då ärligt förtjent.