Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L. S. N:o 74. för Östhammar. J. W. Gezelius. l. s. N:o 75. För Säther. Carl J. Stolpe. L. S. N:o 76. för Amål, N:o 77. för Skanör, med Falsterbo. L. A. Pettersson. L. S. N:o 78. för Falkenberg. J. Öhrström. N:o 79. för Kongsbacka. S. Hagman. N:o 80. för Cimbritshamn. N:o 81, för Strömstad. N:o 82. för Grenna. G. F. Asker. C, G. Hörnstein. Joli. Fr. Ekenman. L. s. L. s. L. s. N:o 83. för Waxholm. N. Strindlund. tt. to. Statman. L. S. Ad. Willi. Svartling. Vice Talman, fullmägtig för Åkerbo, Bankekinds och Hanekinds Häradet'. Johan Ersson, för Håbo, Åsunda och Trögds Härader. Joli. Persson. för Lagunda, Hagunda, Ulleråkers, Bälinge, Waxala och Rasbo Härader. Lars Mattsson. för Örbyhus, Norunda, Wendels, Tierps, Wesslands och Elfkarleby, Leufstads, Films och Dannemora Tingslager samt Olands Härad. för Närdinghundra, Lyhundra, Sjuhundra Härader samt Frötuna och Länna Skeppslager. M. Pehrsson. för Frösåkers Härad samt Wäddö och Häfverö jemte Bro och Wätö Skeppslager. 23ilj. titt 9t. ©t. ^3rot. 1853 & 1854; 10 ©ami. A. Sundholm. för Färentuna Härad.
Öfver hvad I, Gode Herrar och Svenske Män, pä föreskrifna sätt, föreslagit, har jeg inhämtat Högsta Domstolens och StatsRådets underdåniga utlåtanden; och hvad först angar edert förslag att Vare Befallningshafvande skola äga rätt art lägga hand vid klagomål öfver ägares till Vattuverk företag att utan behörigt tillstånd uppföra nya så beskaffade Verk eller verkställa förändringar med gamla utöfver deras förra beskaffenhet eller tillåtelse, finner jag så mycket mindre betänkligt att dertill lemna Mitt bifall , som jag anser detsamma instämma med Lagens mening och de fö eskrifter den redan innehåller. Beträffande åter Eder hemställan om stadgande af viss tid, då dämning vid Vattenverk hösttiden finge ske, vill jag äfvm dertill lemna Min sanction — med vilkor likväl att de rättigheter särskildta Vattenverk äga , på grund af privilegier eljer vederbörande _,sga Domstolars derom gifna föiordnanden, genom detta stadgande icke förnärmas; och ttt , om någon förmenar' sig vara af skeende /attendämning efter den tiden lidande, Domstdarne mä äga att, utan hinder af hvad häran blifvit förordnadt, hans talan upptaga oth efter vakens beskaffenhet pröfva; i likhet hvarmed Förordning nu kommer att utlärdas Under den 2 i förlidne Jili månad, haf« 250 Dm 7 Augusti ven I underdånigst förmält, huruledes fråga hos Eder blifvit väckt om nödvändigheten af ett allmänt stadgande eller förklaring uti följande omständigheter: l:o Att vid Lagfart af Fast Egendom köparen ej må anses skyldig att öfver de beviljade uppbud, jemte de betyg derom, sorn, emot fastställd lösen, blifva å Köpafhandlingen tecknade, tillika särskildt utlösa bevis genom Utdrag af Protocollet; 2:o Att uti ringare mål, der mundtlig stämning är i lag medgifven, det må vara Namndeman tillåtet att stämningar verkställa, utan att tillstånd dertill af den, sorn Domaren till skriftliga stämningars utfärdande förordnat, förut må behöfva sökasj 3:0
Häradshöfding i Wermland, löne-ersättning för N :o 7997999799 9 9,79 Häradshojdingar, (.elision tor, angående ,,, Harads-Rätt, om verslällighet af dess beslut , , , Svar på återremiss ,,, Kongl, Maj:ts INadiga Svar , *» om rättighet för parter dervid att fö re Tingets början erhålla underrättelse om dagen, då dem rörande mål förekomma , _ *>9999999777999 i, om ändring 1 tiden för vads erläggan de och om besvärs anförande emot dess beslut Häradsskrifvare, om sljrlnjö-hei för’ de’rn ött utan losen anteckna hemmansköp och arrende-contract m. m. uti mantals-längderne , , , , Svar på återremiss 9 9 Hästafvelns förbättrande; se HuVud-Ti’teV öde’ sid. 6* ’ * Hästvacance-afgift, om förlängning af de med rusthållare vid åtskilliga afsutne Regementen och Corpser afslutade contract om densammas utgörande . , , , C* ** 99)9 *'>>9977779 7 7797 var Ta återremiss Hastvacance-afgiften, om nedsättning deruti , ! Hastvacance-spaamål, Cavalleri-Regementenas; sö Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, sid. 5. ^Oganas, baran derstädes, angående; se Ansia» för eu gä“g. g) 47 cr OJ X3 1 > -*s fD 'A el ler Memorial. U flätande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. bresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. V 40 å. T’i 40 b. Höganäs stenkolsverk, förslag att halfva Tull-uppbörden för inkommande utländska stenkol mätte användas till understöd för verket och om i ämnet väckte motioner ,,,>>>>>> > > > Högsta
Jag bekänner mig anse att allt hvad som kallas lag ej bör innehålla annat än hvad som fordrar ovilkorlig efterföljd: om så är och om sjelfva Lagen innebär ett motsatt förhållande, så är det Lagen sjelf som gifver anledning till chicaner. Att jag uti mina anmärkningar skulle hafva önskat en sammanblandning af råd och Lagbud, som Utskottet 6äger, lärer således icke kunna hämtas från annat än från Utskottets egen allt för lifligt skapande faDtasi. I mittanförande har jag sagt att de anmärkningar jag framställde, blott voro de först för handen fallande prof, på de många bristfäliigheter, hvilka vidlåda detta CommitéeVerk. Jag nödgas upprepa ännu en gång samma yttrande, och'jag förenar mig i hvad Prosten Kiellander yttrat; att knapt någon §. finnes, sorn ej tarfvar förbättring, om det också skulle hafva lyckats Utskottet att försvaga vigten af de anmärkningar jag redan anfört, men jag bekänner att, oaktadt Utskottets goda vilja, har detta dock icke lyckats. Jag rnedgifver att hvad som nu kallas ApologistSkolor fordom kallades Ptedagogier, inen detta upphäfver icke qiampligheten af dea i Den 6 Junii e. m, SkolOrdningen uppdragna skillnaden emellan medborgerlig bildning och lärd bildning. Att desse tvenne slags bildningar sättas såsom Poler emot hvarandra, har jag sagt vara orätt. Sjelfva Skolorna må för öfrigt gerna få hvad namn sorn behagas; ty på ett namn tror jag ganska litet ankommer. Utskottet har till en del medgifvit olämpligheten af det stadgande som utesluter medellöse gossar från tillgång till offentlig lärd undervisning, men har förklarat att det gillar det, som tillåter SkolCollegierne, att om en gosse varit i en dass z år utan att ur den uppflyttas, då köra bort honom från skolan, med förklarande: att hans naturs; gåfvor göra honom oskicklig att begagna undervisningen. Man behöfver ej vara myckefc bekant med skollifvet, för att veta till hvilket skadligt och obehagligt arbitrage detta föranleder.
Jag försäkrar er att jag trifs bäst när jag är alldeles ensam, jag är inte det ringaste sällskapssjuk.” ”Inte heller jag. Men sedan man varit ensam hela dagen, tycker jag det är rätt roligt med ett samspråk på qvällen.” ”Ja om man har någon att språka med, annars saknar jag det visst inte. Tvärtom. Det är så lugnt att få vara ensam. Och när man har sitt arbete, behöfver man inte mer. Och tolf timmar på dagen kan man mycket väl arbeta.” ”Medgifves, om man bara inte tryter ämne, men det händer mig så ofta.” Vi kommo sedan in på kapitlet om mig och min akrobat.61 Jag fruktade en af de der odrägligt långa pauserna i samtalet, under hvilka man i förtviflan famlar omkring efter ett nytt ämne, och derför höll jag på att prata – naturligtvis om mig sjelf – på detta utdragna, monotona sätt, som är min egen fasa. Hvad skulle jag icke vilja ge om jag hade förmåga att alltid föra samtalet till den andres mark i stället för att alltid prisgifva mig sjelf! Med somliga menniskor lyckas jag så bra t. ex. med Anna Seth.62 Aldrig behöfva vi komma in på kapitlet om mig sjelf. Om jag icke lyckas locka fram Lundegård ur sitt skal, så skall allt vara förspildt. Han skall då lära känna mina svaga sidor som en ut och invänd handske, utan att ha en aning om rätsidan. Jag måste lyckas i att vinna hans förtroende eller också draga mig tillbaka, att vidare exponera mig sjelf är endast att göra ondt värre, ty han skall då till på köpet anse mig som en pratsjuk gumma. Bort med komedien! Hvarför icke våga visa mig sådan jag är, då jag vet med mig sjelf att jag är en verkligt gedigen karaktär? Om jag talar aldrig så mycket om mig sjelf skall han ju ändå aldrig ana hur föga han i sjelfva verket känner mig och det skall komma en flackhet i vårt förhållande som skall verka tröttande. För hundrade gången säger jag dig, mitt kära alter ego, att det är i dina skrifter man bör söka ditt verkliga jag. Hvarför skall du i ditt umgänge med menniskor vara så förskräckligt skygg och grannlaga.
Jag aktar icke eller nödigt att ingå i någon grundlig undersökning af i hvad mån dessa epitheter kunna vara förtjenta eller ej; det må vara nog att endast erinra derom, att det icke existerat tvång för någon att anlägga qvarnar. Det har berott på hvarje qvarnanläggares fria vilja att göra det eller ej. Om den, som begärt rättighet till en sådan anläggning, icke sett sin fördel deri, så hade han val icke väckt fråga derom; och äfven efter anläggandet är han icke tvungen att fortsätta med en rörelse, som han finner ofördelaktig. Genom qvarnens nedläggande blifver han fri från räntans utgörande, och är sålunda i detta fall oberoende. Vill han icke underkasta sig de olägenheter, som med Den 26 November f. m. 145 med rättigheten tili qvarnens drifvande äro förenade, så står det honom fritt att nedlägga densamma. Hr von Koch reserverar sig så till vida mot sitt eget förslag, att han säger, det grundränta, utgående af jord, icke bör efterskänkas utan kapitaliseras och aflösas; men hvad beträffar frågan hvarför jord och qvarn skola röna ett olika behandlingssätt i afseende på sättet för befrielse från sjelfva grundräntan, har den värde motionären blifvit oss svaret skyldig. Det är deremot temligen klart, att i samma mån det kapital, hvarpå grundräntan af qvarnen utgör ränta, efterskänkes, är betydligt, i samma mån blir presenten, genom grundräntans efterskänkande, äfven större. Egaren till qvarnen vinner precist lika stort kapital, som motsvarar den ränta, qvarnen förut måst utgöra. Samma förhållande inträffar med egaren till en med grundränta belastad jord. Nämnde grundränta måste anses motsvara afkastningen af ett visst kapital, och om han blifver fri derifrån, så vinner ju hans egendom ett förökadt värde, motsvarande detta kapital. Uti detta hänseende skulle jag icke tro att någon olikhet mellan de ifrågav:de räntorna förefinnes; lika litet, som man bör bevilja fördelar åt qvarnegare, dem man icke vill medgifva jordegare.
Herr Presidenten Friherre l^gerbeim har gjfwit det fwar: At redogörelsen är längst för detta afiemnad, reviderad och dechargerad. 5:0 Räkning för kostnaderne til Pommersta -kriget arén i808, i8n6 och 1807, samt do af Ltats-Werket dertil förstjutne Medel. Härä är swaradt: AL Krigs - Commisiariatets och Fält - Contoirets räkningar äro til största delen under Revision och resten under afsiutnmg, samt at förteckning pä Stats-Werkets ännu oersatte förstotter i och ' för Pommersta Fälttäget stall blifwa aflemnad. 6:0 Räkning för Engelska Subsidie-Medlen och huruwida de alla influtit til Statens Easia, enligt de om beloppet afflutade konventioner samt Wexel - räkningen öfwer indragningen. Swar: 82o Deri 8 Augnst,'. Swar: At räkningen til 1808 ars stut är aflemnad, granstad och rigtig befunnen, samt alla Subsidier för det äret som blott wörö looooo L. i mänaden, innom Novemb.r mänads sint blifwit betalte. Enär Krigs-Departementets. KrigsCvllegii, Krigs-Commistariaternes och Flottornes Förwaltnings - Werk blifwa färdige med deras redogörelser kan ej förutses. 7w Räkning sä wäl för de ifrän Banque» uttagne och wid Catharina Bränneri til et dubbelt warde ompräglade gamla siantar, som ock för den wid Awesta Mynt-Werk stedde prägling af det nya Kopparstiljemyntet. Swar: At pä ompräglingen af Banquens gamla siantar är winsten uptagcn uti t8oo ärs RiksStat med 15,770 Rd; för den öfriga Myntningen stall upgift blifwa meddelad. 8.0 Räkning för de til Rikets understöd och Krigs - utgifterne af ätstillige Medborgare gjorde friwilliga Gäfwvr och Län til StatsWerket.
Så väl här på Riddarhuset under denna Riksdag, som i publika papper och allmänna skrifter, har man så vidlyftigt omtalat olämpligheten af icke allenast hela vår representations organisation, utan äfven Riddarhusets, alt jag anser öfverflödigt anföra något vidare derom inför Ridderskapet och Adeln. Jag liar med största förundran erfarit, att 38 Den 3 Augusti f. ra. ehuru många Ledamöter yttrat sig i denna mening, har dock den lätthet, som Ridderskapet och Adeln företrädesvis framför de öfriga Stånden äger, att ändra sin representations organisation, till följd af 12 §. Riksdagsordningen och 5r §. Riddarhusordningen, ända hittills blifvit obegagnad. Förgäfves har jag väntat, att någon skickligare hand än min skulle försöka uppdraga de gräusor, inom hvilka våra samhällsförhållanden, förnuft, erfarenhet och rättvisa böra inskränka Ridderskapets och Adelns delaktighet i National-representationen. Det är derföre jag nu anser mig böra föreslå en förändring af denna 1 §., så lydande: §. 1. Pä Riddarhuset äs,e hvarje introducerad ätt, efter den vid 180g års Riksdag, stadgade nummerföljd, rättighet till säte och stämma, på det sätt, att alla lefvande introducerade ätter, efter samma nummerföljd, fördelas uti i5o, till ätternas antal lika af delningar , hvarvid, om något mindre antal öfverhlifver, detsamma fördelas pä de .sista af delningar ne, med en ätt på hvardera. De till myndige är komne liufvudmännen, inom hvarje sådan afdelning, skola åsämjas om en frälseman inom samma afdelnings-ätter, hvilken, såsom ätternas Fullmägtig, deras gemensamma Riksdagsmanna-rätt för den instundande elier påstående Riksdagen utöfva bör. Kunna Den 3 Augusti f. m. 39 ej ätternas hufvudmän, eller deras ombud, örn någon viss person åsämjas ; an ställe de val af Riksdagsman i likhet med hvad, för de öfrige RiksStånden, Riksdagsordningen föreskrifver.
TJnder-Oflicerare med d;o — 24 51 o Expeditions-Vtskotlets Förslag till und. Skrifvelse N.O 277. y Classen. Corporaler med vederlikar R:dr 8: Servicen inberäknad till R:dr r. S. - 8 Classen Manskap med dito . — 6: — - • .— 1:8.- Yarandes den beräkning, som uti E. K. M:s Nådiga Skrifvelse sålunda finnes upptagen, grundad på omkring |:dels nedsättning emot den för Stockholms stad, genom senare Författningar, bestämda inqvartering, till hvilken nedsättning de i allmänhet lägre hyrorna och varuprisen i de öfriga städerne ansetts föranleda; och skiljer sig i öfrigt denna beräkning både ifrån Öfver-Directeuren Rönbecks och Stats-Contorets förslag hufvudsakligen deruti, dels att E. K. M. ansett någon olikhet icke Röra ega rum för gifte och ogifte, dels att beloppet är ökadt 1 de högre, men minskadt i de lägre graderne, hvadan den af E. K. M. antagna beräkning onekligen på det hela leder till minskning i inqvarterings-utgifterne, emot hvad de öfrige förslagen innehålla, jemte det densamma synes vara efter nuvarande tids fordringar lämpad. Med afseende härpå, hafva Rikets Ständer funnit godt antaga den classification och beräkning af inqvarterings-penningarne, som E. K. M. föreslagit, och här ofvan blifvit införd; äfvensom Rikets Ständer tillförekommande af tvister, i afseende å classificeringen af de befattningar, hvilkas innehafvare äro till inqvartering berättigade, .enligt Stats-Contorets förslag, antagit, att såsom Capitaines vederlikar böra anses: Regements-Läkare och Pastorer; såsom Lieutenanters:
Ytterligare har Hr Gr:n förmenat en sannolikhet till yrkandets rättmätighet framstå i dess förnyade framträdande; men huru många förhastade och ogrundade påståenden göras icke gång på gång, och måste med enahanda ihärdighet mötas? Denna fråga har visserligen vid flere Riksdagar återkommit; men den är icke den enda af det slaget, och man torde omöjligen vid dem alla kunna draga den slutsats, att någon billighet förefinnes i det framställda yrkandet? Sådant kan icke antagas såsom en gifven regel, eller ock erfordras det blott att hålla fint uti och uprepa gamla påståenden så vore segern gifven för allt möjligt ändringsbegär, det funnes då ingen gräns deremot. Bland de vid Utsk:s Betänk, afgifne reservationerna, finner jag en, nemi. Prosten Milléns, innehålla ett medelvägsförslag, hvilket jag för min del skulle vilja omfatta. Jag ber att få upläsa slutstycket i denna reservation, sid. 12: deruti är föreslaget att, »med afslående af motionen i öfrigt, R. St:r måtte hos K. M. genom underd. skrifvelse anhålla, att en fullständig undersökning må varda vidtagen till noggrannt utrönande af samtlige Biskoparnes olika slags löneförmåner och inkomster, till deras särskilda natur, beskaffenhet och titlar, såsom utgående dels af enskilda fundationer och inrättningar, allt beräknadt efter medium af 10 år och med iakttagande af hvad genom K. Kung. den 11 Maj 185 5 ang:de sättet förgrundräntors och kronotiondes utgörande är stadgadt, sedan från dessa inkomster likväl afräknats hvad till praebende-pastoralvårdens uppehållande genom vikarier, äfvensom till Komministers-löner m. m. måste användas, samt att K. M. derefter täcktes för R. St:r framlägga det förslag i ämnet, som till följd af en sådan utredning kan synas lämpligt.» Detta förslag eger den fördelen, att det står i någorlunda öfverenststämmelse med hvad R. St:r vid föregående tillfällen hos K. M. begärt; hvaremot den af Utsk. föreslagna hemställan innefattar sådana förutsättningar, som Ständerna åtminstone icke tillförene
En högre tjensteman på stället måste tillkallas, och det visade sig verkligen, att den underordnade fordrat 6 kreutzer, i stället för de 4, honom tillkom. Förmannen lät så väl detta som hans rusighet passera oanmärkt, hvilket naturligtvis ger misstanka om någon återtjenst på den underordnades sida. Så snart den förre aflägsnat sig, utbrast denne åter i en skur af ovett, medan den gamla betalade, teg och gret. Någon dylik skamlöshet har jag eljest icke varit vittne till i Tyskland. Posten går ifrån Lindau både direkte till München och till Augsburg, hvarifrån man på jernbanan lätt hinner samma mål. Förf. valde denna väg, för att få se den sednare staden. Nästan ända till Kempten hade landet en fullkomligt nordisk karakter. Små berg och dalar omvexla oupphörligt. I dessa saknades icke kärr; på bergen icke barrskog. Åkrarne lågo spridda på sluttningen af bergen. Man såg enstaka gårdar, stundom trähus, och – gärdesgårdar, så att likheten var fullkomligt illusorisk, blott man höll sina ögon från de i öster framskymtande Tyrolerbergen. En medpassagerare, synbarligen en affärsman, berättade följande nästan otroliga historia. Den rika barrskogens produkter afyttras härifrån på Franska Medelhafshamnarne (!!). Plankor och bräder föras till Bodensjön, derifrån utföre Rhein till fallet vid Schaffhausen, och åter, sedan de landväg förts förbi detta, till trakten af Basel. Härifrån föras de åter landväg till någon bigren af Saone (kanske Doubs?) och så utföre Saone och Rhone till Medelhafvet. Jag vågade yttra några tvifvelsmål, men han syntes icke tveksam i sina uppgifter. Skogen här består af tvenne slags gran, »Weiss» och «Roth-Tanne», den sednare vår vanliga; den förra med skön, hög och slät stam, nästan som aspens, och med fina, uppåtsträfvande grenar, är äfven talrik i Schweitz, skall gifva ett utmärkt godt virke och följaktligen betalas väl.
Det kan hända, att målsägare saknar en sådan vederhäftighet; och då skulle ett rättmätigt häktande kunna blifva omöjligt, om det icke linge ske på annans ansvar. Jag tror derföre, att den som är sjelf förvissad om sannfärdigheten af en angifvelse, må göra sig deri delaktig genom borgen för angifvaren, och sålunda utfästa sig att ej blott med penningar, utan ock med annan bestraffning umgälla angifvelsen, så framt bevisandet deraf skulle misslyckas, och att således häktande må ske mot fullgod borgen. Det är naturligen motbjudande att för brott angifva sin nästa; och likväl är det ofta pligt. Brännmärkt med förakt har angifvarens yrke blifvit i den mån, lagarne uppmuntrat angifvelser för annat, än hvad sedelag och allmänt tänkesätt stämplat såsom verkligt brott. Ju mera nu en offentlig polis börjar befatta sig med utspejande af dessa verkliga moraliska brott, desto mer skola de i folkets ögon förblandas med deni, som fiskalerne från börjar» voro satte att beifra. Sjelfva brottens förhatlighet skall aftaga, hatet vända sig mot spejarne, alfe andre hjelpa hvarandra att dölja, ingen att upptäcka brott, sedekänslan förslappas — polisen iner och mer behöfvas. — Det är på detta sätt, jag fattar ett fenomen, hvarom jag någon gång läst från främmande land och som så skarpt afstickcr inot de seder, mitt eget land ioreter. Man klagar nemligen, att vid hvarje brottmålsrättegång folket, talrikt församIadt, visar en afgjord bevågenhet mot den tilltalade, påyrkar och sedan (irar hans frikännande såsom en folkets seger. Kan väl detta hafva annan orsak, än att folket länge vant sig att betrakta ali upptäckt och allt åtal af brott såsom en fiendtlig makts anfall på medborgaren, en vexation af hans befullmäktigade förföljare? Måste det icke vara pä detta sätt, som hat och misstroende mot allmänna makten öfverväldigat den naturliga benägenheten att skydda sig mot brottslingar, och bragt folket att heldre urskulda dessa och förmoda dem oskyldiga, än att erkänna lör välgrundade de steg, som emot dem af allmänna ordningsmakten tagas?
Ridd.Secret. tillkännagaf, alt 2:ne häften af R. o. Ad:s prot. vid denna riksdag vore färdiga till utdelning och kunde erhållas, tillika med prenumerations-sedlar å resten af protocollerna, hos vice Häradshöfdingen Bruncrona, som alla dagar träffas i R. o. Ad:s läsrum. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att sedan från de öfriga Stånden prot.utdr. ankommit rörtde behandlingen af StatsUtsk:s utlåt. N;o 345, i anledn. af dels afslag, dels återremiss å åtskilliga uti mern. N:o 3oi framslälfda votertspropostr, lomme detta mål att ställas främst på föredragn.- listan till nästa plenum, med förutsättning likväl, att det redan påbörjade utlåt, från Bevilln.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.TJtsktn rörrde brännvinsbränningen hunnit slutligen pröfvas, så att intet deraf återstode till nästa plenum. Fortsattes pröfningen af Bevilln.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns utlåt. N;o 5, i nnledn. af gjorda anmärkntr vid sammansatta Utskrns betänk. N:o 2, angrde grunderna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningens utöfning samt afgifterna derför. Den g November e. m. 6:te, 7:<Je och 8:de §§:ne af Gr. Hamiltons förslag föredrogos oell biföl 1 os. g:de §:n i Gr. Hamiltons förslag föredrogs. Frih. Hamilton, Hugo: Vid denna § har den värde reservanten gjort cn förändring, emot hvad de tvanne sista brännvinsbrannings-förordningarne innehålla, hvilken jag anser vara ganska skadlig; de innehålla nemi.; ”För att icke motverka de förbättringar i brännvinsbriinnings-redskapens sammansättning, sorn afse besparing i bränsle, lid och arbetskostnad, vare sådan redskap tillåten, af hvad form och ämne som helst, etc.”