Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tid är visserligen längesedan förgången, då man föreställde sig, att en nations sanna ära och lycka stöde att vinna på eröfringens väg, då folken ännu voro så förblindade, alt de villigt offrade sina tillgångar, sitt lugn, sitt blod, för att tillfredsställa Monarkernas äregiriga begärelse efter landvinningar, hvilka oftast, långt ifrån att gagna de eröfrande nationerna, endast för dem medförde nya plågor, nya förvecklingar, nya anledntr att sysselsätta sig roed sköfling af andras egodelar, i st. f. att egna sig åt vårdnaden om egna. Att inkräktniDgarne icke medföra någon lycka för folkeu, det se vi på 184 Den 1 November f. m. tillståndet i de länder, sora äro sammansatta af Bera nnderknfvade nationer. Hvilka folk äro väl olyckliga reän dessa, som sammanhållas med bajonettens makt? Och afwndsvärdt malle i sannina ej heller vara, att föra spiran öfver inbördes fiendtligt sinnade stammar. Men då nationers sanna lycka icke består i omfånget af det välde, hvarunder de lyda, utan i deras förmåga, alt tillegna sig all den både intellektuella och materiella förkofran, som sedlighet och idoghet kunna skänka — eller med audra ord, då nationers lycka ej är att söka på den extensiva, utan på den intensiva vägen, betingas hon dock af eli vilkor, som är oeftergiflig!, och detta är tryggheteD, dess efterkommande till godo, att det älskade fäderneslandet skall till sina yttre gränsor vara skyddadl för våldkräktning!!', alt den frihet till person och egendom, flen jemnlikhet i rättigheter, med ett ord de fria samhällsformer, hvarunder man blifvit npfödd, och dem man från sin barndom lärl att värdera, icke skola kränkas af våldets och mörkrets makt. Ja, mine Hrr! det är denna trygghet, som erfordras för en nations kraftiga utveckling till ära och välstånd.
Jag har en gång med fullt förtroende till min Nations ädelmod förhoppningsfullt kastat mig i dess armar; förvissad att icke orättvist behandlas af Landsmän, som sjelfve stiftat de Styrelse-Lagar, som grunda sig på rättvisans helgd att skydda, bevara och betrygga egande rätten, och som från Secler tillbaka fredat och upprätthållit Fäderneslandets ära och anseende, genom dess försvarares åtnjutne aktning, betryggade rättigheter och förIjcntc belöningar. I förhoppning att dessa, så på National espriens som på dess omisskänneliga ädelmod grundade skäl, blifva af de nu församlade Rikets Ständer i ett kraftigt öfvervägande tagne, vågar jag i djupaste underdånighet anhålla, det Eder Kongl. Maj:t täcktes i Nåder, till Rikets Ständers Statsutskott göra proposition om ersättning för de af mig genom Rikets politiska förändring gjorde förluster. Ett långvarigt lidande genom saknaden af egen uppoffrad och förlorad egendom, jemte en i overksamhet forspild tid, så dyrbar i en Alder, då själsoch kroppskrafter utveckla sine förmögenbeter och framkalla tillfällen att bereda så enskildt som allmänt väl, —• allt detta skall jag dock med glädje 64 Stats-Utskottets lemna åt glömskan oell förgätenheten, oaktadt svedan af sårade minnen, endast jag genom en billig ersättning för min förlorade effectiva egendom blefve i ståndsatt, att kunna afbörda en i och för tjensten iråkad skuld, och hopp att på min hitintills mindre lyckliga Militairiska bana ännu kunna uppnå ett mål, som under vilkoret att nitiskt gagna, kunde bereda mig en måttlig bergning. En comparaison i förhållandet emellan f. d. Finska Arme'ens Officerare och mig, som under sista Riksmötet af Ständerne gjordes, och, som af i underdånighet näriagde Riks-Ståndens Protocolls-Utdrag, Litt. B., torde Nådigst inhemtas, hade så mycket mindre bordt komma i fråga, som Finland med vapen eröfrades och sättning, då Pommern deremot försåldes och inbringade Riket en summa, som med rättvisa borde betrygga en Svensk mans derigenom lidne förluster.
Stadens Handelsförenings afdelning för grosshandel har i dess afgifna utlåtande anfört att exporthandeln till Brasilien under åren 1848—1850 varit af ungefärligen enahanda förhållande med det under åren 1843—1847; att den Ostindiska handeln ej obetydligt ökat sig, särdeles hvad införsel af varor beträffar; att handeln på England ej förkofrat sig emot hvad den var under nästföregående qvinqvennium; att handeln på Norra Amerika visat sig vara i stigande under åren 1849 och 1850, och att resultatet af grosshandeln i det hela under åren 1848, 1849 och 1850 föranleder enahanda omdöme med det, som afgafs för åren 1843—-1847, eller att handeln i det hela under de år, som denna berättelse omfattar, för en stor del af Stockholms handlande varit temligen tillfredsställande. Ehuru Handelsföreningen, dels in pleno, dels genom dess afdelning för grosshandel, inträdt i Stockholms Grosshandels-Societets och Skeppsrederiers Deputerades ställe, såsom den auktoritet, hvilken genom utsedde fullmägtige representerar och bevakar, bland annat, Grosshandelns och Skeppsrederiernas intressen, bibehållas likväl bemälde Deputerade såsom en myndighet, förvaltande Grosshandels-Societetens och Skeppsrederiernas fonder och till allmänna ändamål bestämda medel. Med afseende härå hafva Borgerskapets Äldste särskildt omförmält det för handelsoch sjöfartsintresset vigtiga arbete, som till det väsendtligaste blifvit under den tidrymd, hvarom nu är fråga, af Grosshandels-Societetens och Skeppsrederiernas Deputerade utfördt, nemligen de tvänne skeppsreparationsdockor, som numera äro fullbordade, å den så kallade Beckholmen, (egendomen N:o 7 uti Qvarteret Grönlandet) invid Kongl. Djurgården. Denna fastighet är för omförmälde ändamål inköpt med Grosshandels-Societetens medel för 45,000 R:dr B:ko. Planen för skeppsdockornas anläggning derstädes har af Eder Kongl.
Mins ni, då vi läste tillsammans, och jag förtärdes af tvifvel och oro och jag sade er, att jag ej skulle hvila, förrän jag funnit lösningen till lifvets gåta? – Mins ni, hur ni då svarade mig, hur ni sade, att jag skulle göra lifvet tort, gråkallt, genom dessa beständiga misstänksamma dissektioner? Jag lydde ej edra varningar – men jag känner nu, att ni har rätt. O, jag önskar ofta som Faust, att jag kunde komma ifrån allt detta, ut ... och löga mig ren i någonting friskt och svalt! Men det är omöjligt!» »Nej, det är icke omöjligt. Kasta ifrån er alla dessa lärdomsgriller; känn er åter ung ...» Hon skakade på hufvudet. »Då Tannhäuser satt inne i berget hos fru Venus, ville han ut till jorden, men då han kom ut, längtade han till henne igen. Min tankeverld är ett sådant Venusberg – jag längtar och vill ut – men jag går ej, ty jag vet, att jag skulle dit igen.» »Fantasier! Öfverspända idéer! Jag vet att i trots af allt, finnes det någonting varmt och hängifvet hos er, som måste fram. Jag har känt det – fortfor han med ett ömt tonfall – jag kände det en gång ... en afton ... hvad var det, som då helt plötsligt kom öfver er, som kom er att frysa till?» Hon svarade ej genast. Hon lät en stund hans fråga liksom klinga mot sitt hjerta. »Hvad det var?» – sade hon slutligen, dröjande på hvarje ord. »Ja, det är min hemlighet. Men ... jag vill gifva er den nu, som ett afsked från forna tider. – Ni älskade mig icke nog. En qvinna sådan som jag måste hafva en oändlig kärlek, en kärlek som är lika stark som hennes tvifvel, lika brinnande som hennes oro, lika mägtig som hennes tankar, lika djup som hennes längtan, lika skön som hennes skönaste drömmar. Får hon denna kärlek, då drunknar hon helt och hållet deri, då följer hon den man hon dyrkar till verldens ända. Men en sådan kärlek finnes icke på jorden – derför må det vara som det är.»
Constitutions-Utskottct bar, för sin del, funnit denna motion mindre befogad, så väl till åsyftningen, hvilken synes vara den, att i anmärkningsväg upprifva samtliga RiksStåndens, i följd af Statsmedelsförvattningens utredning, fattade beslut om ifrågavarande Summors afskrifning, som äfven till innehållet, enär utgifterna öfverhufvud varit lika nödvändiga, som oförutsedda, och, hvad åtskilliga bland dem angår, föranled-* da af Rikets Ständers egna framställningar, samt då för öfrigt medlen icke blifvit definitivt disponerade, utan endast förskottsvis ilttagna, under vilkor af anmälan hos Rikets Ständer, för utgifternas godkännands genom afskrifning eller anvisning. Alt numera, sedan Stats-Råds-Protocollens granskning fulländats, å nyo undersöka förhållanden, som Utskottet, under samma granskning, icke förbisett, men ej eller trott sig böra anmärka, vöre, efter Utskottets konstitutions-\2t skottets Memorial N;<> 37, 1 döme, både öfverflödigt och olämpligt, helst denna åtgärd ej skulle frambringa andra än förut kända resultat, och dessutom komme att ingripa i den högre rätt Utskottets Principaler, på Slats-Utskotlets tillstyrkande, redan utöfvat, Slockholm den 27 Junii 1829, N:o 38. Memorial till Borgare* Ståndet, i anledning af Dess återremiss på Memorialet N:o 51, rörande ett tillägg i 5 mom. 14 §• Bih$- dags-Ordningen. Constitutions-Utskottets Memorial N:o 3i, med föreslående af ett tillägg i 5 mom. i4 §. Riksdags-Ordningen, rörande Borgares valbarhet till Riksdagsman, har från Borgare-Ståndet under den i5 dennes blifvit återförvisadt, på grund af Borgmästarens, Lagmannen Montans, för
Den svenska tomten är nemligen tillräckligt stor att lemna fullt utrymme för det nya huset, äfven sedan så mycket jord derifrån blifvit undansåldt, som skulle erfordras för att inbringa det för nybyggnaden behöfliga belopp. Då emellertid det icke för närvarande låter sig bestämma, huruvida det för sagda ändamål kan blifva förmånligast att anlita ofvanstående utväg eller att utbyta ifrågavarande egendom mot någon annan, som redan vore lämpligen bebyggd, eller att försälja densamma i sin helhet och med de inflytande medlen inköpa eller uppföra de för beskickningen erforderliga byggnader, eller ock att i annan ordning, genom tomtens afkastning eller dess intecknande, bereda utväg att på lämpligaste sätt ordna denna angelägenhet, men omständigheterna möjligen påkalla åtgärder i detta hänseende tidigare än att, efter uppgörandet af fullständigt förslag i ämnet, Rikets Ständers sammanträdande vid nästa riksdag kan afvaktas, vill Kongl. Maj:t härmed äska Rikets Ständers medgifvande, att, efter inhemtande af nödiga ytterligare upplysningar, Kongl. Maj:t må ega med denna egendom vidtaga de förfoganden, som befinnas bäst ledande till att, utan särskild kostnad för Staten, bereda Dess beskickning i Konstantinopel en passande och riket värdig bostad. Maj:ts Nåd. Prop. M 125. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. L. Manderström. Utdrag af Protokollet öfver Utrikes Departementets Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 29 September 1863. Närvarande: Hans Excellens, Herr .lustitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern lör Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. l:o.
Friherre Skjöldebrand, Pehr Eric: Uti hvad Herr Ehrenborg anfört, förenar jag mig så mycket helldre, sorn jag tror att KronoBetjen, Ö22 Ben 28 Junii J. m '. gen, genom okade göromål uti sednare tider har svårt, att medhinna sine egne göromål, u* tan att åtaga sig dem , som tillhöra LandsFiscalerne. För öfrigt torde det skälet att just de skola nyttjas vid åtal emot KronoBetjeningen tillräckligen gifva tillkänna deras nödvändighet. På dessa skäl tillstyrker jag afslag å Utskottets Betänkande i denna del. Herr Grefven och Landt-Marskalken förnyade sin till bifall å Utskottets Utlåtande förut gjorde proposition. Ropades starka Nej, blandade med Ja. , N - Hvarefter Herr Grefven och LandtMar/kalken hemställde, om Riddersköpet och Adeln behagade på sätt Herr Ländt MarJkalken nyss förut föreslagit, OeconomieUt6kottets Utlåtande afslå. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckts sig finna, Ja öfverröstat Nej, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Föredrogs Bevillningsutskottets den 3 dennes under Nio 12 afgifne samt den 11 derpå - Den 28 Junti J. m. 623 följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående de genom Stora Sjötullen inflytande Bevillningsmedel. Friherre Boije, Ludvig: anförde ekrifte ligen: (Se Bilagan N:o 2.) Herr af Klintbergs Carl} hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes så lydande: (Sa Bilagan N:o 3.) Herr Lefrén, Johan Pehr, uppläste följande: (Se Bilagan N:o 4.) Herr Rothlieb, Axel, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 5.) Herr Grejven och LandtMarjkalken tillkännagaf, att plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas.
Claessons enka, Vendela Margaretha Malmberg jemte 4 minderåriga barn . 150: — —- f) till kamereraren vid låne-kontoret i Malmö S. G. de Mares enka, H. C. Redevegh 333: 16 g) till afl. banko ombudet vid låne-kontoret i Götheborg J. Wallmos minderårige son 100: Transport l,0yö: 16.— 3 Banko-Utskottels Memorial, Nm 83. Transport 1,098 b) till vaktmästaren vid Banko-diskontverket Carléns enka, Catharina Margaretha Sjöberg 50 i) till bokhållaren vid låne-kontoret i Götheborg J. P. Anderssons enka, Charlotte Tronell 200 k) till registratorn vid iåne-kontoret i Malmö H. Gullanders enka, Jakobina Christina Nobelius 200; saint 1) till vaktmästaren vid Banko-diskontverket Erik Sjö~ bergs enka, Catharina Christina Sundgren 50: 16.— Summa banko r:dr 1,598: 16. — Till bestridande af dessa anslg, jemte öfrige, för enahanda ändamål, förefallande utbetalningar, som af fullmägtige hädanefter beviljas, må en summa af 2,500 r:dr vid hvarje års slut, på sätt hittills skett, från bankens förvaltnings-kostnads-räkning till ofvanberörde dispositions-räkning öfverföras, under iakttagande likväl, att de tillfällen till besparing af det ena eller andra af nämnde anslag, som möjligen kunna sig yppa, icke försummas. Och kommer renskrifvet aflemna. Stockholm den 14 Juli 1848. Ank. till Exp. Utsk. den >4 Jul'» kl. 2 e. «t. Memorial, i anledning af Riks-ståndens beslut öfver utlåtandet N:o 66. Genom utlåtandet N:o 66, i anledning af Kongl.
Sala Silfververk, om ersättning till, i händelse af skatteförenklingens tillämpning på de af Salbergs län anslagne räntor till 94 4 1 129 — Riks-Ståndens Beslut. [ Underdånig Skrifvelse. Riksdags-Beslut. Ridd. o. PresteBorgareBondeAdeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N-.o § a. 18 April b. 13 April b. 18 April b. 21 April 62 83 b. 29 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Fehr. g. 25 Febr. b. I Sept. a a. 16 Okt. b. 26 Okt. 29 Aug. a. a. 16 Okt. a. 25 Okt. b. 5 Sept. a. a. 17 Okt. b. 25 Okt. b. 25 Aug. a. a. 16 Okt. b. 26 Okt. 165 209 63 64 27 Juni 27 Juni 27, 30 Juni 27 Juni 168 6 Se Sjette HufvudTiteln. å. 14 Mars a. a. 8 Aug. å. 14 Mars a. a. 8 Aug. b. 14 Mars a. a. 8 Aug. b. 14 Mars a. a. 8 Aug. b. 16 Okt. b. 15 Okt. g. 17 Okt. g. 15 Okt. a. 18 Juli b. 18 Juli b. 18 Juli b. 18 Juli lil 6 — 76 — SL W w SJ Oq ¥ co C3 co Sf a: i-' S5- LJ <71 P ►> CU 1 SL p: ^ B po Riks-Ståndens Beslut. 2 rc-1 p" crq d rt> T3 b p" CD P 2 sr SL P? p~ P e cL SL po co b co td s. St r4 r*- rni tS CO '• ^ Oq" co C c-tRidd. o. PresteBorgareståndet. BondeN:o N:0 Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.
Det har således synts Utskottet lämpligast, att fortfarande åt enskilda omtankan öfverlemna att från de spridda produclionsställena sammanbringa spanmålen till större upplag, hvilkas belåning bör af Rikets Ständer i möjligaste måtto underlättas genom härtill mot låg ränta tillgängliga medel. Utskottet, som följaktligen hyser den öfvertygelse, att det af motionären afsedda ändamål icke kan på det föreslagna sättet vinnas, afstyrker fördenskull denna motion. Stockholm den 25 Februari 1845. Stats-Utshottels Utlåtande, N'.o 223. Ank. till Exp.-Utsk. d. 27 Febr., kl. 3 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ett län för reparerandet och utvidgandet af Nyköpings Lärdoms-skolas local. (R:glds-Afd.) Under erinrandet om det lån, som under sista Riksdag meddelades för utvidgandet af Carlstads Läroverk, har Herr Biskop Holmström, uti en af Preste-Ståndet till Stats-Utskottet remitterad motion, föreslagit: att ett låne-understöd å 3,000
Maj:t är vordet i Nåder framstäldt, än jemväl uti nyssberörde Memorial blifvit föreslagit, har hos Utskottet kommit under noggrannt skärskådan - '424 Lag-Utskottets Betänhanden. de; Och som de föreskrifter, hvilka innefattas uti ofvannämnde förslag till 7 Capitlet af Rättegångs-Balken, till en betydlig del äro de samma, hvilka redan uti berörde Gap. af allmänna Lagen och uti serskildta Författningar äro gifna och gällande, samt till den öfriga delen, hvarigenom antingen ändringar uti nu varande stadganden, eller nya sådane, skulle komma att antagas, af Utskottet ansetts vara så beskaffade, att de både äro erforderlige och jemväl, efter Utskottets tanka, ostridigt skola medföra ordning och allmän säkerhet; Så har Utskottet funnit sig icke äga anledning att dervid göra någre anmärkningar; Men då tillika hos Utskottet, dertill af ofvanberörde utaf Riksdags-Fullmäktigen Berg väckta motion föranledt, i betraktande kommit, att, enär uti Rikets nu gällande Lag, egenskapen af hvad å Landet såsom fast gods bör beräknas, icke är nog tydligen bestämd, samt detta förhållande kan lemna tillfälle till olika begrepp hos Domsfolarne, att under sådan benämning äfven böra komma hus, annan byggnad och vattenverk å Landet, hvilkas innehafvare icke hafva ständig ägande rätt till grunden, hvarå de äro uppförda, hälst för en sådan slutsatts anledning kan hämtas utaf Lagens lydelse uti to Cap, §. Giftermåls-Balken, hvilken tydning Utskottet likväl funnit vara destomindre lämplig, sorn begreppet om fast gods synes böra vara, att rättigheten så val till grunden eller jorden, som till hvad derå finnes, äro i ägarens hand förenade , från hvilket begrepp Utskottet tror den tanka icke kunna föranledas, att hus å ofria tomter i Lag-Ulshottets BctänKanden.
Riddarhusutskott väl å ena sidan icke kunnat frångå den öfvertygelse, att den utväg Utskottet i sådant afseende redan föreslagit, betragtad endast såsom en tillämpning af principen om en oinskränkt valrätt för hvarjeRidderskapets och Adelns Ledamot, icke bör lemna rum för någon grundad anmärkning 5 men å den andra sidan icke eller kunnat undgå att inse vigten af de erinringar, sorn inom Ridderskapet och Adeln blifvit gjorde emot det af Utskottet föreslagne valsätt, och då en Lista på 25 personer måhända skulle i vissa fall genom den tid, som erfordras för dess uppsättande gifva anledning till ett möjligt försök att med begagnande af den väljandes förlägenhet om valbara personer eller liknöjdhet, vilja på obehörigt sätt verka på det blifvande valets utgång; har Utskottet trott sig med fästad uppmärksamhet tillika å det särskildta Förslag, som inom Ridderskapet och Adeln i detta afseende blifvit yttradt böra framställa en förändrad grund iför utöfningen af nämnde val, hvilken grund efter Utskottets tanka ikude med bibehållande af Riksdagsmannens fria valrätt så vidt det vöre möjligt och med undvkande af o*nförmäb olägenheter innefatta en medelväg emelian det nu Varande Bänkmansvaiet och ia samfält omben 15 Maji cs m. röstning på 25 personer. Och får Utskottet i sådant afseende föreslå: Att sedan Riksdagen af Konungen blifvit å RiksSaleh öppnad, bör nästa Söcknedag der-i efter, så vida Plenumplenorum icke å samma dag oär anbefaldt, Electorsval verkställas. Med detta val för hålles sålunda, att efter det Ridderskapet och Adelns samtelige, enligt anteck* ningslistan, närvarande
Men deraf följer också ingenting i saken, emedan det i stället är genom underlåtenhet att underrätta sig om förhållandet och i tid utfordra, hvad i godo kunnat fås, som Direktionen gjort sig skyldig tili försummelse. 4:o Exsekutorn hade, »innan konkursen skedde, varit allmänt ansedd för vederhäftig.» Huru vederhäftig han ock måtte varit; ålåg det väl icke desto mindre Direktionen att hos honom silka underrättelse om de medel, han borde utgifva, och att utfordra dessa medel. 5:o »Direktionen hade erhållit vitsord om berömvärdt nit och omtanka för fattigvårdens »bästa i öfriga fall.» Derföre kunde Direktionens Ledamöter, vid blifvande nytt val. böra komma i åtanka att bibehållas vid sitt förtroende, men skulle ännu bättre hafva förtjent det, sedan de godtgjort den skada, deras försummelse vållat. Så länge lagen icke beviljar den felande strafllöshet för första felet, är det väl ej heller domaren tillständigt att göra det. Sakägare må pröfva, om han dertill kan hafva anledning, när han nemligen handlar i sin egen sak. 6:o »I förevarande hänseende hade Direktionen ej ägt någon från församlingens sida »lemnad särskild föreskrift eller annat rättesnöre, än sin egen uppfattning af testamentet.» Också var Direktionen icke antastad för att hafva felat emot någon särskild föreskrilt af församlingen. Det tillvitades den endast att hafva åsidosatt en till dess befattning hörande allmän pligt, oskiljaktig från all förvaltning af annans egendom och allt ombudsmanskap. 7:o »Ej heller hade Direktionen varit af församlingen frikallad från anmärkning för »den händelse, att i testamentet stadgad påföljd af testamentsrättens förlust kunde i rättegång »med Exsekutorn blifva emot Direktionen tillämpad.» Men från den fullkomliga overksamhet, som tillvitades Direktionen, var det långt till en rättegång med Exsekutorn af den beskaffenhet, som här antydes; och mellanståndet imellan dessa båda ytterligheter lemnade rum för mer än en medelväg, sorn borde förmodas leda till ändamålet.
Brandts trolöshet har vållat honom en djup smärta, men den är öfver nu. Ett sår mer eller mindre betyder icke stort för en man, som redan blöder af många knifstyng. – Brandt har dessutom förklarat sig. Det hela var en nyck. Också människor, som älska hvarandra af hjärtat, känna ibland ett slikt desperat begär att göra hvarandra ondt. Det gäller att förstå motiven till alla handlingar och att icke hysa agg till en vän, om han också ibland sviker. Människan är nu en gång intet idealväsen, och dåliga handlingar härflyta ofta från dygder, som gått vilse. Struensee tvingar sig själf att se saken filosofiskt och tro vännen på hans ord. Han har dessutom icke ett ögonblick misstänkt annat, än att den egentlige upphofsmannen till förräderiet är identisk med angifvaren. Det hela stämmer alltför väl med den pudrade räfvens karakter. Geheimekabinettsministern vet att många klipska händer spinna trådar i mörkret och fästa dem vid marionetter, som vid lägligt tillfälle skola resa sig upp emot honom. Han känner sig ensam, öfvergifven af alla; och han har icke längre någon tro på sig själf. Han arbetar under en tyngande förnimmelse af sin egen ställnings ohållbarhet. Förr eller senare måste det oundvikliga ske. Ofta har den tanken föresväfvat honom, att genom en hemlig flykt undandraga sig slutuppgörelsen i denna förtviflade kamp mot öfvermakten; men också den utvägen är stängd. Drottningen skall aldrig låta honom resa ensam och vill icke skiljas från sina barn. En flykt i sällskap med Danmarks drottning och kronprins och prinsessa hör till de tanke-experiment, som aldrig kunna förverkligas. – Nej, han måste stanna tills det oundvikliga kommer och kastar honom till jorden. Måhända bryter han sin nacke i fallet; måhända räddar han lifvet. I hvilket fall som helst skall det breda sig mörker omkring honom, men mörkret skall medföra hvila och bli till ett himmelrike efter den skärseld han nu dagligen måste utstå. Det förefaller honom, som om han redan hunnit öfver sitt lifs snögräns. Inga blommor kläda nu marken, där han går fram, och den sista hvitstammiga björken har för länge sedan försvunnit ur synfältet. Stenig är stigen, tunga äro stegen, men han måste gå, tills han stupar.