Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t i sammanhang med förevarande stats-reglering funnit i delta hänseende böra i allmänhet förordnas; att tjenstemännen, ulan anspråk på ersättning, underkasta sig den sporlel-minskning, som kan blifva en följd af den nya förordningen, angående expedilions-lösen; samt alt de indelta löner, hvilka tillhöra en del Förste Laudtmätarebefattningar, böra indragas och emot penninge-anslag utbytas, med rättighet likväl för nuvarande, med indelt lön eller bohemmun lörsedde Förste Landtmätare, att varda dervid bibehällne, om de, hellre än att tillträda den nya allöningen, sådant föredraga. Hvad först beträffar den ifrågasatta löneförhätliingen för personalen i Gcnerallandtmäteri-kontoret, så och dä en förhöjning af de adönings-helopp, som den nuvaiande staten upplager, är, med hänsigt lill den ökade lelnadskostnaden samt de maktpåliggande och trägna göromälen, både af behof och billighet påkallad, och Rikets Stander, vid granskning af de föreslagna tillökningsbeloppen, icke funnit skäl till någon erinran, har den för General-landtmäteri-kontoret äskade anslags-IÖrhöjning af 7,657 R:dr 50 öre R:mt blifvit beviljad, all på föreslaget sätt utgå, Vid - Exp edit iöns-U Iskol tels Förslag lill under d. Skrifvelse N:o 196. 129 Vidkommande Landtmäteri-staten i länen är upplyst, att antalet af dem, sorn söka anställning vid landlinäteriet, under de sednare åren varit i betydligt aftagande, hvilket utan tvifvel måste tillskrilvas den omständighet, att de, lill följd af den ökade lefnudskostnadeu, i allt kännbarare mån otillräckliga inkomsterna icke stå i ett billigt förhållande till de med tjensterna förenade maktpåliggande och ansträngande göromål. Del är således af vigt, alt åtgärder vidtagas till förbättring al' Landtmälerislatens ställning, såvida staten skall kunna af denna korps fortfarande hafva det gagn, som med densammas organisation varit alsedd.
Den svårighet, som företer sig för en hvar, hvilken icke eger lokal-kännedom, att yttra sig emot eller med i de speciela frågorna har afhållit mig i allmänhet derifrån; men dä detta särskilta tillstyrkande af Utsk. nu sannolikt kommer att blifva föremål för åter-remiss, sedan Utsk:s egne ledamöter begärt en sådan, så mäste jag, som åtminstone ser saken med opartiska ögon, emedan jag är aflägse ifrån orten boende och aldrig varit der, framhålla för StatsUtsk. huru saken förekommer mig. Här är fråga om ett anslag af 100,000 R:dr b:ko; hvad vinst väntas väl deraf? Jo, säger man, Eskilstuna vinner den stora fördelen alt det slipper forsla sina varor landvägen till Thorshälla. Vägen till Thorshälla skall vara något mer än en half mil utmärkt god väg, utan svåra backar. Således är delta icke någon betydlig vägiängd. Hvad är det då för varor som skola forslas? Till en del är det Eskilstuna-smiden, som, efter hvad vi vela, icke taga stort utrymme och till det mesta föras i små lådor på ryggen derifrån. Den mesta varu-transporten skulle då vara från machin-verkstäderna; men jag hemställer likväl om forslings-kostnaden £ mil landväg för de varor, som kunna komma derifrån, kan vara så betydlig, i jemförelse med en blifvande transport på kanal med sina umgälder, att den skulle motsvara Statens uppoffring af 100,000 R:dr b:ko utom underhålls-kostnaden. Då återstår frågan om den fördel, som kunde uppstå för orten deromkring. I detta afseende har jag erfarit från flera håll att den mest sädesrika delen deraf icke är belägen så att dess varor behöfva att först passera Eskilstuna för att komma till Thorshälla, och att den således icke kan få någon synnerlig fördel genom en lättare afsättning vid Eskilstuna, än den nu har vid Thorshälla. Dertill kommer hvad jag äfven hört under del man agiterat för och emot i denna sak, alt fråga kan blifva derom att yaltentillgång, i händelse Hjelmaren en gång skulle komma att sänkas, hvarom fråga sä länge varit, skulle brista för denna kanal.
Det vilkor för myndigheten, hvilket finnes i nu gällande lag, blef dock faststäldt, ehuru här på detta rum en Konungens rådgifvare varnade för de olägenheter, som deraf skulle blifva en följd och redan nu gifvit sig tillkänna. Jag röstade således äfven då mot det förslag, som blef antaget, emedan jag ansåg att, när det är fråga om att gifva en »rätto, så bör man icke gå halfva vägen, utan taga steget fullt ut. Deremot ansåg jag det uti den K. Propos:n framställda förslag vara både tidsoch rättsenligt; och gör det ännu. Man har visserligen äfven nu upprepat dessa så ofta 396 Dea 28 Mars e. m. uppställda jemförelser mellan förståndet och känslan, likasom om förståndet endast skulle finnas till hos det manliga könet. Jag hemställer dock till eder, Mina Hrr! huruvida icke qvinnan, just i afseende på affärer, oftast ådagalägger ett sundt och praktiskt förstånd. Hen siste värde talaren har yttrat, att den nu gällande lagen icke vore något öfvergångs-stadgande, enär densamma vore en af Konung och Ständer gemensamt antagen lag. En annan talare, Frih. Armfelt, här redan upplyst, att denna konventionela lag antogs af de 2:ne första Stånden. De båda öfriga Stånden antogo deremot den K. Propos:n. Förutgående talare hafva så fullständigt utvecklat skälen för bifall till Utsk:ts förslag, att jag icke anser behöfligt längre upptaga R. o. Ad:s tid; men vill dock särskildt fästa upmärksamheten på en ytterligare omständighet, den nemi., att genom den nuv:de lagen eller genom det deruti intagna vilkor, qvinnan verkligen befinner sig uti en högst besvärad ställning. Man har talat om qvinnans tillbakadragenhet; men just häraf är en följd, att hon finnér liksom vidrigt för sig, att offentligen framträda och yrka på sina rättigheter. Inom familjen kan förhållandet lätt så gestalta sig, att en dylik åtgärd af en qvinna, som vill komma i åtnjutande af denna sin rätt, kan försätta henne uti en ganska obehaglig ställning. Alla dessa obehag försvinna genom antagandet af den nu föreslagna lagen.
Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 48. 9 anstånd, räknadt från 1836 års böljan, med fullgörande af den honom åliggande ersättningsskyldighet, men deremot förordnat, att den till Kongl. Maj:ts och Kronans säkerhet å hans lösa egendom lagda seqvester borde fortfara, samt, beträffande Krigs-Rådet Hauffmans underdåniga ansökning, i Nåder förklarat Sig vilja taga densamma under pröfning, sedan sig visat, huru stor del af balansen kunde till ersättning af Hauffman ifrågakomma, dels ock sedermera under den 15 Juli 1841 i Nåder föreskrifvit, att någon åtgärd för verkställigheten af Högste Domstolens och Kammar-Rättens ofvannämnde emot Dahlerus och Hauffman meddeldte Utslag tills vidare icke borde ega rum, äfvensom att berörde seqvester fortfarande komme att orubbad bestå, har Kongl. Maj:t, med afseende å de i frågan förekomne omständigheter, uti Nådig Proposition af den 2 sistlidne Augusti (intagen under N:o 30 uti Irsta Sami. Irsta Afd. af Bill. till R. St. Prot.) , föreslagit Rikets Ständer att, medelst bifall till afskrifning af hvad Dahlerus blifvit i detta balansmål till gäldande ådömdt, honom från all ersättningsskyldighet härför befria; i hvilket läll den eftergift, som på sådant sätt kunde blifva Dahlerus förunnad, jemväl syntes böra tillgodokomma den andre corrtrollanten, Krigs-Rådet Hauffman, sorn, näst Dahlerus, bordt för balansen ansvara.
Departements-chefen hemställde i underdånighet, om icke Kongl. Maj:t skulle täckas i nåder besluta, det en lotsoch fyr-inrättning må, på statens bekostnad, organiseras å insjöarne i kanalleden från Götheborg till Mern, så snart tillgångarna det medgifva, men att de för samma inrättning föreslagna grunder icke må komma under nådig pröfning förr, än i sammanhang med det af serskilde kommitterade utarbetade lots-reglemente. 22 Emedlertid och som medel till den föreslagna nya lots-inrättningen borde vara att tillgå, innan den sättes i verket, men det erforderliga beloppet icke på förhand kunde med säkerhet bestämmas, föresiog Departements-chefen i underdånighet, det Kongl. Maj:t måtte täckas till Rikels Ständer i ämnet aflåta nådig proposition om anvisandet för ifrågavarande föremål af ett årligt förslags-anslag af 4,000 r:dr b:ko; Och täcktes Kongl Maj:t, uppå Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, med bifall till Departements-chefens sålunda i underdånighet afgifna förslag, besluta att genom aflåtande nådig proposition af Rikets nästsammanträdande Ständer äska ett förslagsanslag af fyratusen riksdaler banko årligen, alt användas för ifrågavarande nya lotsinrättning. 8:0 Ett, i fråga om
Kvickare än jag någonsin i mitt lif sett honom lämna fram pangar, hade han kastat en tia på bordet och tagit mig under armen, mig, inte afbilden. När vi ett par minuter senare lämnade studion, med bysten slarfvigt inkastad i en ask, så brådtom hade Ruffen, höjde artisten händerna mot skyn, som om vi tillfogat honom den blodigaste orätt. Det sista jag såg af den intressangta taflan var tian, som glömd sakta fladdrade ned mot golfvet! Ja, det säger jag, att får stora män i proportion lida för sina jättebyster, så som jag har lidit för min ' fyratummare ', så tackar jag Gud, att jag inte är, att jag aldrig kan bli en storhet, som ska förevigas efter metermått! Senare på kvällen: » Charmanta! Charmanta? ? » Jag undrar ändå om inte —! H m! — Nej, naturligtvis inte!! Bra vackert språk det Italienska emellertid! Ett genmäls. I n:r 24 af Idun förekommer en uppsats * af y Eva Vigström (Ave), hvilken framställer en sådan vrångbild af verkliga förhållandet och tyckes andas en sådan afvoghet mot folkskolan, att den ovillkorligen fordrar ett genmäle. Hvad * Att Aves uppsats, mot hvilken vi i vissa hänseenden äfven ansågo oss böra inlägga vår reservation, skulle föranleda gemnälen, voro vi öfvertygade om. Flere sådana, i det hela med hvarandra öfverensstämmande, hafva äfven ingått. Vi införa här det först ankomna, ehuru det synes oss väl skarpt i tonen. Red. Bland nu befintliga Cacaosorter intages säkert förnämsta platsen af 229 Fl orsak E. V. kan ha att alltid slunga sitt anatema som kunde meddelas dem af en farmor eller S3 f-&gt; öfver folkskolan, är nu icke skäl att inlåta sig mormor, hvars kunskaper inte sträckte sig län: Z Det vet hon väl bäst själf.
Maj:ts Befallningshafvande med oafbruten omsorg, dervid biträdd af underlydande tjenstemän och betjente, hvilkas antal synes vara snarare för litet, än för stort, och torde vid folkmängdens ytterligare tillväxt blifva otillräckligt. I afseende på allmänna policen begagnar Konungens Befallningshafvande ganska sällan, och endast vid högsta nödvändighet, rättigheten att utfärda nya stadganden och vitesförbud. Ordning och sedlighet inom församlingarne, med hvad mera, som tillhör Kyrko-disciplinen, eller dermed står i ett närmare sammanhang, vårdas af kyrko-råden och församlingarne sjelfva, hvarvid de byordningar och andre öfverenskommelser, som för hvarje ort äro antagne, vinna tillämpning efter omständigheterne. Mängden af föreskrifter i desse hänseenden ökas dessutom beständigt genom nya socknestämmo-beslut; och det synes nästan som ville lättheten för församlingarne att på sådant sätt och för tillfället inom sig 36 göra författningar uti ämnen, som ofta icke äro tillräckligen begränsade, i visse fall urarta till en egen, mera nitfull än rättsenlig, lagstiftning. I det hela innefattar detta slags lagstifnings-arbete en oformlig massa af ideer och förslager, synbart framkomne mest genom intrycket af enskildte eller tillfällige förhållanden, och besluten, ehuru utmärkande nitälskan för ordning och godt skick, förråda nog ofta en frånvarande bekantskap med allmän lag, likasom saknad beräkning på möjligheten att verkställas.
Prestinnor och Jungfrur tåga in i templet, endast SIGUR LOKE. Ser Du jungfrun der vid elden? STORVERK. Elden ser jag ej, men henne. STARKODDER SKALD LOKE. Hvarje stråle ur ditt öga Spolar jag till finsta tråd, Och så väfver jag en slöja, Kastar öfver jungfruns kropp, Hon blir din och Du blir hennes, En och en bland menskors barn Hittills alltid blifvit tvenne Men bland oss det blifver ett, Se hon märker ren vårt dvergsnät Flugan spinnes in och somnar; Nu till verket sonen min, Lägg Dig ner och slut ditt öga, Sigurlin skall blifva din. väf från ansigtet; öfverfalles af sömnlusta och går vacklande in i templet. Sigurlin har visat oro och liksom sökt aflägsna spindel STORVERK lägger sig ner. LOKE kastar sin kappa öfver honom och gör eld i grottan, lägger örter på elden under följande besvärjelse. LOKE. Fili, Kili, Fundin, Nali, Hepti, Vili. Hanar, Svior Billung, Brumi, Bilda, Buri! Hræsvelgir, Bölthorn, DRAMATISKA FRAGMENT Burr och Bestla Bivärr, Bavärr, Bömbur, Nori! Jettar, dvergar, Alfer, Elfvor! Åt Askurs barn Odin gaf anden, Hoener hamnen, Men Loke lifvet! Ädla örter I elden ammat Magt och Kraft, Samla och samka, Skifta och Skilja. Dådra och Distron, Hadd och Hilster, Giöper och Glis. Upp ur askan, Ört-ande, Afla med elden Yngra hvad åldrigt, Ändra hvad illa är, kropp under kappan. Han böjer sig ner öfver sonen och liksom knådar hans STARKODDER SKALD Vet Du hur lösas skall? Vet Du hur ristas skall? Vet Du hur tecknas skall ? Vet Du hur offras skall? Hugrunor, Astrunor Sejdrunor, Bindrunor! Han reser sig.
Hvad närmast angår det medgifvande, E. K. M:t af Rikets Ständer äskat i afseende å sältet för kostnadernes bestridande till den ifrågaställa nya Posthus-bvggnaden, skulle Rikets Ständer väl, under förutsättning att det af General-Post-Styrelsen framställda behofvet af ny och rymligare lokal för Post-verket för närvarande vore alldeles oafvislig!, och ej kunde tåla vidare uppskof, ansett sig kunna begagna den föreslagna utvägen till medlens anskaffande. Men då Post-verkets under en längre lid samlade behållningar, som till andra ahgelägna utgifter för delta Verk torde blifva behöfliga, icke böra, så vidt sådant möjligen kan undvikas, til! så betydligt belopp användas för ett ändamål, som ej omedelbart kammer kommunikationsväsendet till godo, i öfverensstämmelse med hvilken åsigt Rikets Ständer tillförene under innevarande riksdag hos E. K. M:l i underdånighet anhållit att Post-verkets behållning å assurans-afgifterna måtte företrädesvis användas till postföringens betryggande, hafva Rikets Ständer följaktligen, med anledning af den Nådiga framställningen, ej kunnat undgå alt taga i öfvervägande huruvida behofvet af nvlt Posthus för närvarande är så oundgängligt, att ej den hittills begagnade lokalen kunde tillsvidare bibehållas.
Friherre Ltjsrncrorm, Oavlä, anförde kill Protokollet lkrifleligen följande. Walborne Herr Landt-Marskalk f Högloft. Ridderskap och Adel, Första wilkoret för en NarionS frihet arbet, att hwarje medborgare utan afseende pä ständ och förmögenhet, matte hafwa lika rättigheter lika skyldigheter mot samhället! främst bland de sednare höjer sig den ädla pligt, som älägger hwarje wapenför man, att icke allenast med sine kunskaper och sin arbetsflit eller med sin egendom, ulan med lif och blod afwarja alla anfall mot dess fäderneslands frihet och sjelfständighet. Wi IZ2 Den 5 Naii. Wi befinna ost nu pä en tidepunct, dä ett talrikare armäe lifwad af en starkare och sannare fosterlandskänsla an nägonsin, fordras för att med dragen fördel af wär local och urgammalt svenskt mannamod, affta ansallcu hwarmed äröfcingslystnaden tyckes hota. Pä hwad sätt lifwaö rväl säkrare denna enrhousiasme, hwarigenom ingen npoffring blir för stor för fäderneslandet, än igenom antagandet af liberala principer, som dä de grunda sig pä allt hwad jämlikheten i fin ratta bemärkelse har ädelt och nplyfkande, säkert ej skola förfela sitt stora än» danial. Om när en gäng fosterjorden skall npmana den stridbara ungdomen til! sitt försvar, del skulle stä den mera bemedlade ynglingen fritt, att efter godtfinnande, lega en karl i sitt ställe, eller sjelf ställa sitt manliga bröst emot de hans fosterland öfwer» hängande sarorne, manne ej Lagstiftarns skulle sy» nas hofwa etablerat en jemförelse emellan att tjena stil fädernesland med sin egendom eller med sitt lif, Hwarwid mättstocken torde warit smär alt finna, sä wida detze bägge, fall ej kunnat mätas med ma mätt.
St.: 1 :o, i anledn. af väckt fråga om fyranläggning å Gottska Sandön eller utläggande af ett Fyrfarlyg vid det i närheten deraf befintliga grundet Kopparstenarne; 2:0, ang;de beviljandet åt staden Örebro, dels af ett anslag utan återbetalningsskyldighet, och elt amorteringslån för verkställande af ny tomtreglering derstädes, dels ock af ett byggnadslån ; och 3:o, ang:de sökt förlängning i arbetstiden för jernvägen emellan Köping och Hult. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 20 sistl. Maj, och den 1 dennes på bordet lagda Utlåt. Jks 109, i anledn. af väckt motion om ersättning och belöning åt Professoren B. 0. Nycander, för en af honom upfunnen rösl-räkne-machin. Den 7 Juni f. m. 83 Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag anhåller vördsamt, att Hr Bildts reservation må blifva upläst, och jag derefter återfå ordet. Sedan den begärda upläsningen blifvit verkstäld, anförde Gr. Lagerbjelke: Alt Professor Nycander icke har någon juridisk rätt till ersättning för de kostnader, han vid tillverkningen af denna machin nedlagt, är gifvet, men att det å andra sidan vore R. St. mindre värdigt att låta dessa omkostnader falla Hr Nycander till last, torde vara lika obestridligt. Något hvar af R. o. Ad:s ledamöter torde hafva sig bekant, hvilken tidsutdrägt och hvilka omgångar det nuvartde voteringssältet medför, likasom samtlige ledamöter af detta hus hafva haft tillfälle att se, hvilka stora besparingar af tid skulle, genom antagande af Hr Nycanders machin, vinnas. Att under sådana förhållanden icke vilja medgifva någon ersättning åt en person, som med upoffring af egna medel och lid sökt genom upfmning af en ganska sinnrik machin afhjelpa olägenheter, som medfölja det nuvar:de voteringssältet, det anser jag, på sätt ofvan blifvit ytlradt, icke vara R. St. värdigt. Jag vågar derföre anhålla om Hr Gral o. Landtnäs Piopos. på ålerremiss. Frih.
Statsocli Lag Utskottens i Angående mindre brottslige Personers anvaä. dande till Sjömän på Rikets Handelsflotta. Angelägenheten att förekomma afgörandet e® mellan Riksdagarne af Mål, sorn tillhöra Riksens Ständers pröfning. Fidei. 0. Ad. Fröt. B. IL Afd, 15* 16. 114 Den -21 Maji, Oeconomice Utskottets: Angående Trädplanteringen i Skåne; Rättigheten för Lumpsamlare att omkringresa 1 Landet; Frihet för Landtmannen, att emot låg eller ängen Tull få exportera sina Producter; Inskränkning i exclusiva Privilegiers medde-i lande ; Götha CanalArbetets inskränkning tills vidare innom Linien emellan Venern och Vettern; Yrkadt förbud mot införande af Utländskt spunnet Bomullsgarn; Vidtagande af anstalter till besparing af Skogs; elfecter. Stats Utskottets: Angående Jagbackarne i Södermanland. Af den 4 Maji: Angående no Återremiss af StatsUtskottets Utlåtande rörande Skånska Roteringen. 2:0 Bifall till OeconomiceUtskotteis Betänkan» den: Angående Judarne; Angående inrättande af en Besp3ringsBanque; I fråga om ändring i Författningame rörande Husbehofs-BrännvinsBränningen; Den 21 Maji. n§ Af dan 8 Maji'. Innehållande : 1:0 Bifall till följande Utskotts algitne Betänkanden, nemligen; Bevillning*, Utskottets Angående Postinrättningen. Stats Utskottets:
Desse Propositioner hafva blifvit besvara-t de tued 84 Ja och 35, Nej. Och, som Ja alltså Vunnit, är följakteligen bifallet det här ofvan i alternativet upptagne Böviltnings - Utskottets förslag, som af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Präste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet gillats. 2 .-iIra Voterings - Fragen. De n, sprn vill, att, på sätt af 3:ne Riksstånd blifvit faststäidt, alia i Sverige byggde *054 Stats-Utsiotttts Eetdkanden. Skepp och Fartyg) sorn lill Uiländningen försäljas, må, till Skepps-Byggeriernes uppmunt rån, under 3 års tid från försäljningen, njuta, i afseende på utgående Tullen, samma helfrihet, sorn Svenska Fartyg tilfkommer, voterar Ja; den det ej vill, Nej; vinner Neji så kommer, enligt Vällofl. Borgare Ståndets beslut, i afseende på Tull-umgälderne af Svenska Fartyg, saide till utländsk man, att förblifva vid hvad Författningarne nu derom föreskrifva, Voteringen häröfver har utfallit med 71 Ja och 48 Nej; i följd hvaraf Ja vunnit, samt första alternativet häraf, innefattande 3:ne RiksStånds beslut, alltså är bifallet, 3 eije. Voterings - Fragan, Den, sorn vill, i enlighet med hvad Eevillntngs - Utskottet föreslagit och 3:<ie Riksstånd godkänt, att fullständiga Specialer skola hvarje år upprättas, hvarvid i de hittills brukliga sa kallade Persedel Sammandragen, utom redan varande, serskildte Cnlumner böra utvisa så väl
Då Riksarkivet numera blifvit förflyttadt från ofvannämnda hus till egendomen N:o 4 på Riddarholmen, för hvilken egendoms inredning vid sednast förflutna riksdag beviljades ett ännu till större delen i Riksgälds-kontoret innestående anslag å 100,000 R:dr; och då — hvad beträffar förenämnda anslag för läseböckers författande och utgifning, ä hvilket för 18 år tillbaka beviljade anslag någon utbetalning alltsedan år 1853 icke egt rum -— anslagen för folkskoleväsendet torde lemna tillgång till bestridande af de utgifter för ifrågavarande ändamål, sorn under den närmaste tiden kunna blifva erforderliga, får Utskottet hemställa, att ofvanberörda 2:ne anslags återstående belopp, utgörande tillhopa 3,350 R:dr, måtte få anses såsom besparing samt följaktligen icke vidare behöfva af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. Ståts-Utskottets Memorial M 130. 5 D) Under 1850 och 1851 års riksdag beviljade, men hittills icke utbetalda statsbidrag. § 99, angående återstående beloppet af anslaget för hamnbyggnaden vid Calmar, motsvarar lista inom. 92 § af 1863 års reglemente. E) Under 1853 och 1854 års riksdag beviljade och ännu innestående anslagssummor. § 100 moni. 1, angående återstoden af anslaget för uppmuddring af hamnen vid Ystad, motsvarar lia mom. i 93 § af nu gällande reglemente, endast med den ändring af tiden, inom hvilken arbetet bör vara fullbordadt, som genom Rikets Ständers bifall till Utskottets hemställan i utlåtandet N:o 87 blifvit medgifven. » » 2, angående återstoden af de medel, som anvisats för utdikning af sanka trakter och sjöar, motsvarar 4:e mom. i 93 § af nu gällande reglemente. § 101, angående det för Göteborgs hospitals utvidgning anslagna belopp, är lika lydande med § 95 i 1863 års reglemente.
Hon ville taga de nu förhatliga konvaljerna och kasta dem bort – de finge visst icke torka och multna på den plats, der hennes och Lauritz’ namn så vackert frodades i trädet. Men då hon kom fram, fanns icke så mycket som en half blomma qvar. Någon hade omsorgsfullt hopsamlat dem, och hvem denne någon var kunde hon lätt gissa, äfven om hon icke hittat en liten silfverknapp, omslutande en rubinsten, som på söndagen burits af kornetten. Lydande en instinktartad afsky, tog hon knappen och kastade den, med en styrka som man knappt trott den fina handen ega, långt nedåt den lilla backen, vid hvars slut en källa i marken emottog den. Profpredikan i Berffendalen. Åt öster af denna paradisiska dal – som säges i fordom tid hafva varit en fortsättning af hafsviken – der friska lundar, präktiga ängar, välbyggda bondgårdar och slutligen den oansenliga, men skönt belägna kyrkan fröjda ögat, höjer sig det storartade Skottefjällets skogrika väggar midtemot de lika skogkrönta bergåsar, som komma från Sotenäset. Och i denna trakt, der hundratals småbäckar, bildade under regntiden, störta nedför klipporna och förstora behagen af dessa herrliga naturscener, lågo de två små hemmanslotterna, Östangården och Vestangården, som tillhörde, den förstnämde enkan efter kommissarien Peder Gude Giädda, den andra enkan efter sekundlöjtnanten Lorens Hellevi, och egorna skildes genom en bredare bäck med en liten dam och qvarn, tillhöriga fru Stefana Lorens, såsom hon allmänt kallades, ty alla menniskor hade förtroligt känt och älskat herr Lorens, hvilken i följd af en hedrande blessyr tidigt tagit afsked och gift sig i Berffendalen. På fru Jetta Gudes sida om bäcken stod som ett slags ofullkomlig motsvarighet till qvarnhuset, ett icke så länge sedan hoptimradt litet skjul, som skulle med sina två små fönstergluggar föreställa ett lusthus.