Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. ville låta de individer eller helst de corpser, som önska ingå på den nya beräkningen, vara dertill berättigade, samt låta de andra corpserna förblifva vid den gamla beräkningen, så länge tjenstemännen bibehålla samma lön de förut innehaft. Då är jag öfvertygad att alla embetsmanna-corpser, som se deras eget bästa, skola anmäla sig alt inträda i det nya förhållandet, och statsverket fick genast vidtaga den åsyftade ordningen, som visserligen vore önskvärd. Gr. Anckarsvärd: Jag kan för ingen del ingå på det af Hr Lefre'n framställda förslag och kan omöjligen se hvar Hr I,efre'n i grundlagen kunnat hemta stöd för delta förslag. Jag skulle för min del föreställa mig, att vi hafva nog af de stånds-förhållanden, hvarunder våra öfverläggningar för närvar, äga rum, för att icke formera en stånds-corps utom oss igenom så beskaffade underställningar från Konung och Ständer till embetsverken; och jag får således motsätta mig Hr Lefrens förslag, såsom i min tanke innebärande en helt och hållet grundlagsvidrig åtgärd. Hr Lefren: Gr. Anckarsvärd tyckes helt och hållet hafva tagit miste om min mening. Här har ju varit disputera dt en lång stund, huruvida individernes rätt i denna fråga är helig eller icke. Då måste också min framställning icke vara grundlagsvidrigare än någon annans. Men jag vill uppgifva ett exempel: Kronan har ingått ett contract med hemmansägarne, som äro kände i landet under namn af rusthållare, hvilka skola åtnjuta frihet från räntan af egna hemman samt få uppbära augmentsränta, emot skyldighet alt hålla häst och karl. Detta är ett contract med 43 Den i3 Augusti. Kronan, en pligt emot betalning. Om nu Staten tager en löntagare i sin tjenst oell lofvar honom genom ett öppet bref, som Konungen utfärdar, och som vi kalla fullmakt, att han för en viss tjenstebefattning, från hvilken han icke får skiljas utan ransakning och dom, såvida han ej hörer till de i 35 §:n Reg
» » Jag tyckte jag frös ända in i ryggmärgen och skinnet blef piggigt öfver hela min kropp. Och jag kom ihåg några ord från min barndom, och mor grät ibland i smyg. Och hur hon många gånger, när Toste och jag sutto och gycklade och gnabbades, fick tårarne i ögonen. Ibland kunde hon säga, när han gått: ' Förstode du ditt bästa, toge du ingen — han är kanske ändå en af de likaste '. » IDUN 1898 295 » Och aldrig glömmer jag, att när hon låg på sitt sista och far k o m bort mot sängen, så reste hon sig opp, knöt handen, och ögonen blefvo skarpa som på en katt. Då hade jag inte tänkt på annat, än att det var dödskampen, men nu förstod jag allt, när Sissa hade yttrat sig. » Grefvinnan Constance Wachtmeisfer, hvilken under de senaste v e c k o r n a hållit en serie teosofiska föredrag i landsorten, uppträdde i söndagsafton i Musikaliska akademiens orgelsal och höll på engelska ett föredrag o m » D ö d e n och efteråt ». Föredraget, som bevistades af ett hundratal personer af båda könen, väckte lifligt bifall. » M e d ens stod det klart för mig, att jag aldrig kunde vandra samma smärtans väg som hon. Bättre då att stämma i bäcken än i ånl Och göra pinan kort — ett nej, och så var allt öfver. » En väoctutställning af särdeles intressant slag har af Haga _trädgård öppnats i huset nr 9 Biblioteksgatan. Älskare af vackra rumsväxter finna här ett rikligt urval att komplettera sina samlingar med, på samma gång de kunna få de tillförlitligaste upplysningar o m, huru de skola sköta de representanter ur Floras värld, m e d hvilka de pryda sina våningar. Haga trädgårds direktör, hr J o h n Wallmark, har gjort sig ett mycket godt namn inom sin branch, hvadan vi utan tvekan kunna rekommendera utställningen i fråga hos våra läsarinnor. » För resten gjorde jag naturligtvis orätt: han har j u blifvit en sådan präktig karl, sitter som skollärare och klockare och ska ' vara så snäll vid hustru och barn. Och från det lyckliga lifvet löste jag mig själf ute. Jag har ingen annan att skylla.
Ständer tillförlitlige och på ordentligt Bokslut grundade uppgifter öfver förhållandet med Riksgälds-Contoirets skulder Och tillgångar Vid 1817 års slut, har Utskottet jérnfört tryckta Utdraget af Contoifets Räkenskaper för samma år mot Balancerne och Special-Räkningär uti Hufvud-Boken, och hvilket Utdrag, sorn till Upplysning här bifögas, 9ub Litt, befunnits 'Vara med Hufvud - Boken aldeles öfverensstämmande; Jemlikt Upprättade, behörigen Verificefad^t Instrument och LiqVidatiöner, ärci följande ittyenteringar förrättade, nemligen t Stats-Vtskottets Betänka•<den. 1347 1:0 Af Behållningärne af Credit - Sedlar, så väl uti den så kallade General-Cassan, sorn uti Srnå-Sedels Vexlings-Cassorne. 2:0 Förrådet af det vid Bankens Bruk tillverkade Papper, seni nyttjas till Credit-Sedlar. 3 — Och har, vid dessa af Utskottet verkställda inventeringar , allt befunnits i behörig ordning. Vidare har Utskottet öfversett samtlige Departementet inom RiksgäldS-Contoiret, samt dervid, elter speciella Instructionemes föranledan. de, inhämtat en ptactisk kännedom så väl af controllerne vid Credit-Sedelutgifningen , som fastställde arbets-methoden. Efter allt hvad Utskottet så väl under dessa besök Uti Departementen , sorn Vid granskningen af Protocollen, kunnat utröna, skötas och behandlas göromålert med ordning, drift och skyndsamhet. 1 sammanhang härmed har Utskottet ansett sig böra låta komma till Rikets Högh Ständers kännedom ett förvaltnings* åtgärd, som, i Utskottets tanka, bör lända Styrelsen till serskild förtjenst. Vid sistledhe Urtima Riksdag fastställdes af Rikets Höglofl.
Alltsedan hösten 1861, då detta läroverk trädde i verksamhet såsom trekiassigt i stället för en afty nande pedagogi, har detsamma tillvunnit sig ett allt större förtroende, så att enligt vidfogade intyg lärjungarnes antal, som vid sagda tid eller höstterminen 1861 utgjorde 58, innevarande termin uppgår till icke mindre än 81. En sådan till vext vid ett läroverk i lärjungarnes antal, då detta på den korta tiden af blott 4 år förökats med nära hälften af det ursprungliga, till följd hvaraf en än ytterligare förökning är att motse i närmaste framtid, vittnar redan tillräckligt om behofvet af en större lärarestyrka vid detsamma och derom att det förtjenar, att till omfånget af undervisningen utvidgas. Vid bedömandet af en sådan fråga bör dock ingalunda uteslutande ett ökadt lärjungeantal, utan ock många andra förhållanden tagas i betraktande. Ett synnerligt afseende förtjenar sålunda äfven det intresse, hvarmed det samhälle och den ort, hvilka läroverket närmast är till gagn och nytta, omfattat detsamma, och i detta hänseende intager Enköping med den omkringliggande orten ett utmärkt rum genom de jemförelsevis stora uppoffringar, som de vidkänts såväl för läroverkshus, som för sjelfva undervisningen. Utan statsanslag, endast med bidrag från stiftets byggnadskassa af 5,000 Riksdaler Riksmynt, har Erköpings stad låtit uppföra ett skolhus, som med afdrag af förenämnda summa, och af hvad som bör räknas på den i samma byggning inrymda folkskolan, kostat minst 35,000 Riksdaler Riksmynt. Detta skolhus Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 115. 233 skolhus, som är prydligt, ändamålsenligt, och afsedt för ett femklassigt läroverk, samt eger en rymlig gymnastiksal blef hösten 1864 färdigbygdt, så att skolan då vid terminens början kunde dit inflytta.
Derpå besinnade han sig, vände om, styrde rakt in mot staden och gick upp till Amnells, – fru Nenni var naturligtvis nyfiken att få veta, hur det gått, och han kände ett plötsligt behof efter att sitta samman med henne inne i den lilla hyggliga fönstersmygen i hennes salong. Han studsade lite vid att der finna före sig mor Per Lars. Förvånad deröfver blef han egentligen icke; han visste, att de begge funnit hvarandra i gemensamma intressen efter det der Bökebergsmötet sista sommaren; han hade redan ett par gånger sett mor Per Lars här i huset; och han sade sig, att ingenting vore naturligare, än att hon just i dag sute der: – hon hade naturligtvis användt tillfället och åkt med mannen in till staden. Men han studsade dock ofrivilligt till vid hennes åsyn; och en misstänksamhet, som han sjelf icke rigtigt förstod, sträckte sig ut ur honom som långa känselspröt. Mor Per Lars satt och såg på fru Amnell och smilade, – redaktören rynkade pannan vid det smilet. Och han hade ännu knappast hunnit helsa på, förrän hon reste sig. «Ja, nu är det väl bäst att jag går,» sade hon och såg visst på fru Nenni, medan hon tog henne i hand till afsked, – blodet steg redaktören till hufvudet vid den blicken. De vexlade några fraser; derpå vände hon sig långsamt mot redaktören och stod rak och stel framför honom, såg honom in i ansigtet – och smilade igen. «Ajö,» sade hon. Redaktörens ansigte hade plötsligt slutit sig samman; och det spände sig i idel hårda linier, då han gaf hand. Han blef stående och såg efter henne med ögon fulla af glöd och hot, som om han tillfogats en dödlig kränkning men hade händerna bundna, – blef stående och följde henne med dessa ögon, ända tills hon försvann ut genom dörren. Först då värdinnan, som följt sin gäst ut, kom tillbaka in igen, gjorde han sig med en nackknyckning fri från det hela och tog plats midt emot henne inne i fönstersmygen, som vanligt. «Ja, nu är allt klart,» sade han med ett godt och föraktfullt leende. «Ja, jag vet redan,» svarade hon. «Jaså.
Majit för sin del anser ledande till ändamålet; Och med öfvertygelsen, att, i deri man verkställigheten deraf kan fortgå, allmän och enskild nytta skall i denna vigtiga fråga beredas, öfverlemnar Kongl. Majit nu densamma till Riksens Ständers pröfning och öfvervägandes Kongl. Maj:t förblifver Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen* Datum ut supra. CARL JOHAN. Danchvardt* % Proposition om Velerinair-Inrättningen. Utdrag af Protocollet öfver EcclesiastiqueÅrender, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet pä Stockholms Slott, Thorsdagen, den 20 Februarii 1823. Närvarande: Hans Excellence Justinaa-StatsMinistern En. m; Herr Grefve Gylin borg. Hans Excellence Stats-Ministern för Utrike* Ärenderne m. rn. Herr Grefve von Engeström. Deras Excellencer, Stats-Raden: Herr Grefve Rosenblad. Herr Grefve Fleming. Hans Excellence, Hof-Caneellern Herr Grefve af Wetterstedt. Deras Excellencer, Stats-Råden: Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand Stats-Rådet Herr Grefve Löwenhjelm'. Förste Expeditions-Secreteraren von Prim zencreutz. Förste Expeditions-Secreterären von Prinzencreutz uppläste till justering, ett i underdånighet författadt Förslag till den Proposition, sorn, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts under den g i förlidne månad, tagne Nådiga Beslut, skulle till Riksens Ständer afgå, rörande BiAäBf till Riks-St. Prat'. Vitt Semi, i8iS. 5o 466 Proposition om Feterinair-Inrattningen'. anslag, si väl till ätskillige byggnader vid Veterinair-Inrättningen i Hufvudstaden, som till en årlig Stat för samma Inrättnings framtida underhåll uti dess fullkomnade skick.
Och likväl medgifves del ju vara någonting mer, som tjenstens rätta handhafvande fordrar. Frågan om behörigheten af den offentliga kritiken inom lagskipningens område sammanfaller då med frågan om det allmännas rätt att fördra en bättre lagskipning, än som endast genom farhågan för laga ansvar kan framtvingas. Hvad som för ett sådant anspråk redan blifvit vunnet, har troligen till en god del härflutit från denna kritiks åtminstone medgifna, om än sparsamt utöfvade frihet. Äfven den förut icke sällan öfverklagade gröfre miss förvaltningen har lill ganska stor del vikit icke för åtal' och straff, men för det allmänneligen öppnade tillfället alt gifva offentlighet åt all embetsåtgärd. Att i den mån, en stigande upplysning kan utöfva en mera insigtsfull kontroll öfver embetsoch domareåtgärder, verkan deraf skall sträcka sig ett steg längre och mera allmänt framkalla äfven en från större skicklighet och sorgfällighet utgående förvaltning af domareembetet, derom synes allt skäl till förhoppning vara för hand. Ulan tvifvel har också denna förhoppning legat till grund för den ofta åberopade föreskriften om ett utredande af lagskipningens tillstånd, som i embetsberättelse!- bör inflyta, så vida lagstiftaren härmed vitsordat behofvet af en bättre lagskipning, än som endast genom utöfning af åklagaremakten kan lillvägabringas. Om än allt bruk af denna makt emot domare skulle en dag 129 dag blifva öfverflödigt; så upphörde icke derföre behofvet att efterforska lagskipningens tillstånd. Denna forskning saknar ej verkningskrets, så vida bon icke glömer afståndet ifrån blott laglig skuldfrihet till en sannt pligtenlig embelsutöfning, och anspråken på denna kunna ej längre åsidosättas, när en gång deras tid är kommen. Af giltiga skäl kan deras uttalande allt hittills hafva dröjtförsigtigheten härutinnan må visserligen icke klandras. Men föreställde man sig, att det skulle för alltid uteblifva; då tyckes man hvarken hafva kännt sakens natur eller bildningens för hand varande Ståndpunkt.
Stats-Utskottet, som tagit detta ärende i öfvervägande och funnit omförmälde hagelskadades nödställda belägenhet värd att behjertas, har likväl, då den fond till behöfvandes undsättning i missvext-år, ur hvilken ifrågavarande lån utgått, blifvit genom Rikets Ständers vid sednaste riksdag fattade beslut ställd till Kongl. Majits disposition, och i följd deraf beviljandet af understöd från denna fond äfvensom medgifvande! af anstånd med återbetalningen af erhållna lån på Kongl. Majit ankommer, ansett sig icke kunna tillstyrka någon åtgärd å Rikets Ständers sida i anledning af den inkomna motionen. Stockholm den 2 Januari 1860. G Stats-Utskottets Utlåtande N-o 33, Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Jun. 1860, kl. 2 t. in Utlåtande, angående väckt fråga om afskrifning till någon del af ett åt jordbrukare inom Askers härad af Orebro län beviljadt undsättningslån, samt anstånd med inbetalning af lånets återstående belopp. (K. A.) Med åberopande dels deraf, att åtskilliga Hushålls-sällskaper hos Kongl. Majit gjort underdånig hemställan om nådig proposition till Rikets Ständer om anslag till understöd åt dem, som tillskyndas förluster genom hagel, dels att under innevarande riksdag flera ledamöter inom Bonde-Ståndet begärt särskildt understöd för jordbrukare i deras hemorter, hvilka lidit hagelskada, Tiar Riksdagsfullmägtigen A. W. Uhr från Örebro län, uti motion, som blifvit till Stats-Utskottet remitterad, påkallat Rikets Ständers behjertande för de jordbrukare inom ofvan nämnda Askers härad, hvilka den 26 Maj 1838 genom hagel lidit betydlig förlust, uppskattad inom Askers socken af sagde härad till 33,923 R:dr 30 öre samt inom Sköllersta och Lennäs socknar till 10,000 R:dr ungefärligen.
Citaten, hvilka i så hög grad förhöja värdet af ordboken, gifva i sanning ljus och lif åt den. De äro — som jag redan sagt — nästan uteslutande resultatet. af frivilligt arbete af omkring tretton hundra personer i England; Amerika, kolonierna, Irland hafva gjort litet. Skotland mindre, men Tyskland har lemnat en icke obetydlig andel. Alla kända verk före år 1500 hafva blifvit genomlästa, hvarje ansedd författare anlitad att gifva sin part af ordskatter, loch det väl kända sakförhållandet att hvarje skriftställare använder en skiljaktig ordbok har ofta erhållit oförväntad bekräftelse. Men man har icke endast lagt kontribution på literaturens jättar, utan man har också beskattat ett stort antal tekniska arbeten i alla olika grenar af konst och industri, så väl 90m romanförfattare, för det samtalsspråk de innehålla, äfvensom gamla tidningar för de besynnerliga saker, hvilka understundom omnämnas i deras annonser. Sålunda hafva tillkännagifvanden om försäljningar eller om tillförsel af varor ofta gifvit det första kända exemplet på bruket af ett ord, som sedan blifvit allmänt. Särskilda föreskrifter om hur man skulle läsa gåfvos till hvarje frivillig. Dessa föreskrifter voro till antalet tolf, af hvilka de vigtigaste äro: “ Gör ett citat för hvarje ord, som förefaller er sällsynt, obrukligt gammalmodigt, nytt, egendomligt, eller begagnadt på ett egendomligt sätt. “. “ Anteckna särskildt meningar, hvilka visa eller antyda att ett ord antingen är nytt, eller användt på prof, eller som behöfver förklaring såsom varande obrukligt eller gammalt, och hvilket sålunda kan hjelpa att bestämma tiden för dess införande eller bortgång ur språket. “ Hvarje citat skrefs på en särskild alltid lika stor pappersremsa. Några af dessa citat voro dubletter, andra öf-verflödiga, men genom den rika tillgången blef d: r Murray slutligen i stånd, genom att sofra och åter sofra, att erbjuda allmänheten citat, som måste anses som typiska.Ett underbart arbete är det i sanning och ju mer man betraktar det, dess mer beundrar man det och dess mer häpnar man öfver företagets storhet.
Utlåtande, i anledning af väckta motioner. angående folksko/eafgiftens utgörande. Vid 1844—1845 årens riksdag nedsatte Rikets Ständer den personliga skyddsafgiften lill hälften, men anslogo tillika ett deremot svarande belopp, eller 12 sk. Banko för man och 6 sk. samma mynt för qvinna, att till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling utgå; och skulle denna afgift, i sammanhang med kronouppbörden, uttagas oell levereras i Ränterierna sami derifrån, efter reqvisition och anordning, till vederbörande skolstyrelser allemnas. Med bifall härtill behagade Kongl. Maj:t utfärda nådiga Kungörelser, först under den 13 Mars 1846, angående en allmän afgift i och för folkskole-undervisningens befrämjande och sedermera under den 19 September 1848 angående samma afgifts fortfarande utgående intill dess derom kunde varda annorlunda förordnadt. Sedan den tiden har i hufvudsaken något nytt förordnande icke blifvit utlärdadt och afgiften, känd under namn af folkskole-afgift, har ock sedan 1847 kommit folkskole-inrättningen till godo. Nu har inom Högv. Preste-Ståndet, uti väckt motion, hvilken blifvit till Bevillnings-Utskottet remitterad, Herr Kontrakts-prosten Tegnér — under anförande, att landet med tacksamhet erkänner, att folkskolan i väsendtlig mån har denna afgift att tacka flerestädes för sin uppkomst, öfver allt för sin utvidgning och fortgång — erinrat, hurusom af denna afgifts uppkomst, det ock ville synas, som hade denBih. lill R. SI. Prot. 1859 $ 1SC0. 5 Samt. 1 Afd. 18 Haft. 2 Becillnings-Utskoltets Utlåtande N:o 24. samma alltid bort komma att bestämmas och utgå till enahanda belopp med den personliga skyddsafgiften, såsom ursprungligen utgörande dess andra hälft. Något sådant hade dock icke inträffat, utan hade skyddsafgiften blifvit ökad, under det folkskole—afgiften oförändradt bibehåliits vid samma belopp.
Mits vid 1812 års Riksdag aflåtne Nåd, Proposition om inrättande af ett Invalidhus, R. St:r i underd. skrifvelse af den 16 Julii samma år förklarat, att då de derutinnan erkände ej mindre ett förnyadt vedermäle af K, M;ts hulda omvårdnad för dess trög - Betänkan den, Wto 248. 209 na nndersäter, än cn af billigheten påkallad omtanka för deras bergning, som i striden för Fosterlandet uppoffrat hälsa och arbetsförmåga, de qj eller funne något hinder, det något af de K, LustSlotten med tillhörande Byggnader och Lustparker, sorn K. JVltt kunde dertill i Wäder utse, till detta välgörande ändamål blefve användt, med undantag af de samma Lustslott underlydande, och såsom inkomst för StatsVerket påräknade Heraman och Lägenheter; och raedgåfvo R. St:r likaledes, att, alla dädanefter vid Adelsfane-Regementet ledige blifvande Boställen med Indelningar och Räntor, till understöd för Invalidhuset anslogos. Och sorn R. Sttrs Eget beslut således legat tili grund för InvalidHospitalets inrättande, samt i följe deraf alla vid AdelsfaueRegementet ledige blifvande Indelningar till det afsedde ändamålet böra användas, anser Utskottet sig icke äga skäl, att föreslå någon förändring i det för närande Inrättning uppförde Anslag, 2:0 6:te Punden, eller IJospitalers och Lazaretters underhåll.
Utsk. liar tillstyrkt en förhöjning i anslagen till böckers inköp, men har uti en annan punkt föreslagit, att arfvode för bibliolheks-katalogernas upprättande skulle tagas genom afdrag på det till inköp af böcker gjorda anslag. Det är väl icke billigt, att anslaget för böckers inköp vid den enda, så till sägandes, offentliga boksamling, som uti hufvudstaden finnes till allmänhetens begagnande, skall förminskas för katalogernas upprättande. Det är visserligen allmänheten, sorn på det sättet får betala dem, men det sker på bekostnad af hennes tillfälle att läsa, hvilket ej synes vara skäl alt begära. Jag yrkar fördenskull, att StatsTJtsk. måtte lemna anslag till katalogernas upprättande, utan något afdrag på medlen till böckers inköp. Hvar och en vet, huruledes odlingen i alla delar årligen utvecklar sig; att bokinköpen böra utvidgas i samma man, och att anslaget dertill, ehuru tillökadt, dock icke motsvarar odlingens tillvext. Något, om än en småsak, ligger förmodligen derunder, att Utsk. skiljt mellan vaktmästarens lön och beklädnadshjelp. Begge delarna tillsammanstagna göra dock icke mera, än öfrige vaktmästare inom Konungens Cancelli åtnjuta. Skälet, hvarföre Utsk. så har gjort, lärer vara, alt det ej velat gifva mera åt bibliothekets vaktmästare, än åt några andra. Jag skulle likväl tro, att särskild beklädnadshjelp borde betalas derutöfver, emedan, om jag icke bedrager mig, bibliothekets vaktmästare bär Konungens livree, hvilket ej är händelsen med den öfriga till Konungens Cancelli räknade vaktbetjeningen. Med bibliotheket torde delta förhållande böra fortfara, så länge bibliotheket har local inom K. slottet. Då bör äfven särskild beklädnadshjelp gifvas denne vaktmästare; ty eljest blefve han sämre lönad än de öfriga, som intet livre'e behöfva. —Slutligen har StatsUtsk. föreslagit, att, vjd en förestående ny organisation, bibliotheket måtte stallas under Ecclesiastik-departementet.
Jag för min del önskar at derwid kunde förbliswa, och hemställer för öfrigt om icke, i anseende til stera betänkligheter, hela H. matte Hans Majus Nådiga pröfning i underdånighet underkastas. Herr Grefwen och Landt - Marskalken proponersäe, at, med undantag för hwad i 2Z. §» stadgas, at Förbud sjelf bör betala skjutspenningarna, hos Kongl. Majit i underdänighet anmäles, at Ridderskapet och Adeln til denna H. icke kan lemna sit til styrkande. Bifölls. Friherre vs Qser, Larl, instämde häruti sa mycket häldre, som om en Resande bleswe blott pa et ställe uppehållen, kunde följden blifwa den, at han sedermera finge plikta hela wägen. Herr von Engaström, sjökarl. Jag utbeder mig i ödmjukhet fa göra en erinran wid den utwäg Högloft. Riddcrskapet och Adeln i dag en och annan gang widtagit, at summariskt hemställa wista ämnen kll Hans Maj:tg Nådiga skärskådande. Hans Mastk har genom sin Nådiga proxoluion behagar infordra Riksens Ständers utlåtande öfwer detta Oeeonvmiska ämne; Kongl. Majit lärer ock, 77- ukantwifwel, enligt sm rättighet, deröfwsr inga i pröfning och beslut. Men jag hemställer ödmjukeligen om icke, dä et sädanr underdånigt utlärande är infordradt, der är "nligt med mördnaden för Hans Maj:t, at Riddcrstapet och Adela tydelige» nämner hwilka de betänkligheter äro, som under öswcrläganingen af ämnet sig yppat; och anhaller jag ödmjukeligen at detta matte för min räkning uri krowcoilst antecknas. 24. §. uplästes. Friherre
Bifölls; N;o 77, i anledning af väckt motion, angående förändring i sättet och vilkoren för varors och andra effekters försäljning å auktion inom hufvudstaden. Bifölls; och Prot.-utdrag den 6 Maj 1848. 341 N;o 78, i anledning af väckt motion om ändringar i Kongl, förordningen den 5 Juni 1822, angående gårdfarihandeln. Bifölls. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Vid Stats-utskottets utlåtande N:o 141, i anledning af väckt motion, angående föreskrifters meddelande, i afssende på rättigheten till bosättning å och begagnande af åtskilliga krono-holinar i Götheborgs och Bohuslän, lät Ståndet bero. S. D. Föredrogos och biföilos följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets: