Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi äfven härmed i Nåder vilje tillåta Eder att, till betäckande af ifrågavarande kostnader, i första rum”met använda de uti Stats-Projectet för Stockholms Station nästiidet år ”lör Kyrkobyggnads-arbetet uppförde, men utur Staten uteslutne och reserverade 5,460 R:dr, samt i öfrigt successift, i mohn af tillgångarne, ”uti följande årens Stats-Reqvisitions förslag det återstående beloppet till ”ersättning upptaga. ”Vidkommande åter de i 3:dje punkten förekommande arbeten, för”ändringar och tillägg till första arbetsplanen, bafve Vi i Nåder funnit ”det J må äga att, i den ordning de finnas angelägne, med förnyad ”underdånig anmälan om verkställigheten deraf inkomma i sammanhang ”med de årliga Statsreqvisitions-förslagen, då Vi derom serskildt vilje i ”Nåder besluta och de nödiga medlen för behofvet låta i Staterne upp”föra. Vi befalle &c.” 6:o I afseende på redovisningsoch bokförings-sättet vid Förvaltningen och Flottans Stationer, hafva Revisorerne, i likhet med hvad förut och sist af Rikets Ständers år 1832 församlade Revisorer blifvit anfördt, ansett sig böra anmärka: att Cassa-räkningarne, hvilka ej hafva någon bestämd afslutningstid, snarare äro att anse såsom calculer än ett framställande af cassornes verkliga tillstånd under det år för hvilket de skola redovisa; Såsom exempel hvarpå må anföras, att uti Förvaltningens räkenskaper så väl för år 1834 som för år 1835 anordningar å betydliga summor blifvit under de sista dagarne af året afförde såsom utgift, hvaremot vederbörande Stationers derå utfärdade qvitten (16) - — 122 cer finnas daterade först månader och till och med utöfver ar sednare än anordningarne skett; äfvensom att uti anordningarne finnes’omförmäldt det medlen afforas ”enligt Förvaltningens heslut af samma dag,” utan ■f -* O 7 att likväl hemälte Verks protocoll för dagen derom något innehåller.
Hvad det förra beträffar, så tror jag likväl, att rymningarne under förflutna tider hufvudsakligen härledt sig dels deraf, Stats-Utskottets Utlåtande ,yW 172. 13 att sjömännen ej sällan erhållit högre betalning i utländsk tjenst, dels ock deraf, att de å främmande nationers fartyg erhållit bättre kost än pä de Svenska, men att i samma män, som dessa förhållanden pä den sednare tiden förbättrats, hafva också rymningarne minskats. Der åter det nämnda missförhållandet tilläfventyrs ännu fortfar, fruktar jag att hoppet om en obetydlig pension på äldre dagar icke skulle utgöra något verksamt botemedel. I afseende på bristen å Svenskt sjöfolk torde derjemte en närmare undersökning väcka något tvifvel, huruvida en klagan deröfver är så grundad, att det kan vara nödigt att åberopa behofvet af detta ondas afhjelpande, såsom ett statsskäl för sjömännens pensionerande på det allmännas bekostnad. Om man nemligen rådfrågar de officiela uppgifter angående Svenska handelsflottan, som finnas meddelade i den s. k. Finans-komitéens Betänkande af den 9 Februari innevarande år, så inhemtas deraf att de städerna tillhörande, med utrikes skeppsfart sysselsatta fartygens lästetal utgjort: Aren 1830—1834, i medeltal 43,115 läster. 1840-1844, „ 58,636 „ 1845-1849, „ 61,121 „ ” 1850-1854, „ 73,988 ., „ 1855—1859. „ 92,123 „ „ 1860 „ 94,444 „ Likaledes inhemtas att under tiden emellan åren 1847 och 1860 har de med utrikes skeppsfart sysselsatta landtmanna-fartygens lästetal stigit ifrån 8,037 till 20,608. Här visar sig således en tillökning af omkring 63,000 läster endast på de med utrikes skeppsfart sysselsatta fartyg.
Jag tror ej att detta moment uttrycker på Svenska, hvad Den 29 Januari i f. m. 2! t sorn menas; här står: lika med dem förbundne att tillse. Jag tror ej att tillsynen öfver tryckfriheten tillkommer författare, utan elem, som skola vårda tryckfriheten. Jag tror derföre att här hör stå: och lika med dem förbundna, att noga iakttaga &lc. och ej tillse att iakttagas. Grefve Frölich: Den sista talaren förbiser, att med ordet dem menas ej författare, utan utgifvare. Sammanhanget i momentet visar meningen vara, att ålägga utgifvare samma ansvar, som författare. Herr Cederschjöld: Detta mornent delar sig hufvudsakligen i arne delar. Första delen deraf angår bestämmandet af lagbudet, den andra är en faderlig förmaning. Denna senare del synes vara i en lag mindre lämplig. Jag anhåller derföre, att punkt måtte sättas vid ordet författare, emedan det följande åtminstone är öfverflödigt. Herr von Schulzenheim: Jag instämmer i den siste värde talarens mening, att slutperioden kan utgå, emedan momentet i alla fall blir lika tydligt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg den gjorda anmärkningen, att ur 4 niom. af 4 § i ConstitutionsUtskottets Förslag måtte utelemnas si5g H. «4* 312 Den 2§ Januari]' f. m. sta perioden, ifrån ordet Författare , hvarmed Momentet skulle slutas, böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka, till ConstitutionsUtskottet hänskjutas. Ropades Ja. §• 4- 5:o Hvarje skrift är Författarens eller hans rätts lagliga Innehafvares egendom. Eho som skrift trycker eller eftertrycker , utan ägarens skriftliga tillstånd, miste upplaganj eller bote hennes fulla värde, ägarens ensak. Lag samma vare, om någon trycker eller eftertrycker den öfversättning af Utländsk skrift, som annan man utarbetat. Men ej må Öfversättares äganderätt till arbetet förhindra någon att annan öfversättning af samma skrift utgifva. Grefve Frölich:
Edvard blir sittande, fortsätter tapisserisamtalet, berättar att han fyllt åtskilliga bottnar af sin Mammas salongsmöbel – icke under att han af den eviga bottenfyllningen sjelf blifvit tom – öfvergår sedan på sällskapsnyheter, spektakler. När jag slutligen frågar, om det icke skulle roa honom att gå i trädgård eller stall, ger han sig åstad på en liten stund, men kommer strax tillbaka, och börjar tala om Pappas hästar och Mammas vagnar, och om det ändamålslösa i att utom under bärtiden vara ute i trädgårdar. Nu kunde jag icke hoppas längre. Men det skulle bli allt värre, och jag orkar icke detaljera allt. Vare nog sagdt att han sedan dess varit här fjorton långa dagar, ridit ut med Pappa att bese hans egor, och suttit inne hos mig – utan att någonsin af sig sjelf taga sig före eller ens tänka på något muntrande, hvartill första propositionen icke kunde décemment komma från någon annan än honom, och olyckan är just att jag tydligt ser att det är endast och allenast denna första proposition, som felas, ty jag bedrager mig mycket, om den stackars gossen icke både nu och framdeles, utan ringaste tvekan vore färdig till hvad som helst, som en annan bara ville ha besvär att för honom upptänka, och derföre kan jag icke försonas med hans skenbara vishet. Annars att t. ex. du aldrig lekt eller varit yr kan jag lätt begripa, och så god tanka har jag verkligen om mig sjelf, att jag tror det jag, om lyckan att få se dig tillfallit mig under våra barnaår, äfven då skulle älskat dig genast, och lika litet ett enda ögonblick funnit det visa öfver lekar och löje blickande Gunnilla-barnet ledsamt och tråkigt, som jag nu kan afhålla mig ifrån att af själ och hjerta under alla ögonblick finna dem odrägliga, som vare sig stora, halfstora eller små, kortdockor lika, endast röra sig så länge någon blåser på dem, och öfverlemnade åt sig sjelfva, såsom Edvard här, flytta sig från en stol på en annan, ur ett rum i ett annat – gäspa och somna midt på ljusa dagen. Och jag försäkrar – jag har verkligen blåst på min kortdocka, så mycket lungorna förmått!
(Fortsättning.) H skolor i hufvudstaden, hvarest han sistnämnde år öppnat och till sin död den 27 Juli 1861 underhållit en sådan skola; hvarjemte Dahl tillika, under nio år, tjenstgjort såsom tillförordnad lärare vid Catharina församlings handtverksskola och från trycket utgifvit flera läroböcker och hjelpredor i mathematik och en Svensk språklära; och har motionären, på grund häraf och med åberopande af den aflidnes, under en mångårig och oafbruten lärareverksamhet ådagalagda, af motionen bilagda intyg vitsordade nit och skicklighet, föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja Dahls efterlemnade enka Fanny Maria Dahl, född Chatillon, en årlig pension af 300 R:dr. Enär Dahl ej varit anställd i Statens tjenst och då hans verksamhet ej på något mera framstående sätt gagnat det allmänna, hemställer Utskottet, att Doktor Emanuelssons ifrågavarande motion ej må af Rikets Ständer bifallas. 98:o. Roträffande de af Utskottet uti föregående punkter föreslagna pensioner för åtskilliga embetsoch tjenstemäns efterlemnade enkor, får Utskottet hemställa, att dessa pensioner må beviljas att utgå endast för den tid pensionärerna förblifva i enkostånd. 99:o. Hos Ridderskapet och Adeln äfvensom inom Rorgareoch Ronde-Stånden äro framställningar gjorda om understöd för aflidne Sekreteraren vid Landtbruks-akademien Johan Theophil Nathhorsts tre oförsörjda döttrar, Ida Mathilda, Emma Amalia och Bertha Diona, i hvilket hänseende hos förstnämnda Riks-Stånd Grefve Mörner, C. G. D. (i motionen N:o 107), inom Rorgare-Ståndet Herr Ekerot (i motionen N:o 74) samt inom Ronde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen P. F.
220 st., å 10 R:dr Plank till platform, 19 tolfter, å 18 R:dr . Spåntpålning Landfästen: 43 kub.-f:r mur i bruk, å 75 R:dr . Stenhuggning, 1.104 qv.-fot koppyta, å 75 öre Ställningsvirke Öfverbyggnad, 46 sträckfot, å 120 R:dr Bul verl ar oell Afloppstrmmiior. En kulvert af 4 S0 qv.-fots öppning: Grundgräfning, spåntpålning Mur i bruk, 50 kub.-f:r, å 75 R:dr S afloppstrummor af SO qv.-fots öppning: Grundgräfning, rustvirke, spåntpålning Kallmur, 40 kub.-f:r, å 50 R:dr . S dubbeltrummor af 3S qv.-fots öppning: Grundgräfning, spåntpålning Kallmur, 24 kub.-f:r, å 50 R:dr 5 st. afloppstrummor af 16 qv.-fots öppning: Grundgräfning m. m. .. i. Kallmur, 90 kub.-f:r, å 50 R:dr j. 44 st. afloppstrummor af IS qv.-fots öppning: Grundgräfning m. m Kallmur, 156 kub.-f:r, å 50 R:dr Skenor, 186,760 sträckfot, å 25 fe st. st. v. per löpande 700,350 185,520 93,381 77,817 lOt, öK-ft St.
Jag föreslår derföre att redactionen i denna § måtte 3go Den n Mari. blifva följande: ”För tjenstehjon, torpare, som med dagsverken utgöra åtminstone största delen af sina skyldigheter till hemmansägare eller innehafvare, statfolk , samt handtverks-, bruks-, fabriksoch grufvearbetare, jemte deras hustrur och. hemmavarande barn, skall husbonde, under den tid arbetsaftalet gäller, ansvara för försörjningen, så att icke de falla fattigvården till last; dock med rättighet att, om han vill, af deras tillgångar eller arbete åtnjuta ersättning för den kostnad, han sålunda fått vidkännas.” Orsaken hvarföre jag sagt torpare, som genom dagsverken fullgöra sin skyldighet, har varit den , att jag icke ansett stadgandet böra gälla för sådana torpare , som enl. 1827 års författning under äganderätt besitta afsöndrade torplägenheter. Hr von Hohenhausen: Erkännande att dessa §§ äro af mycken vigt, så väl å ena som å andra sidan , får jag likväl förklara, att, då jag tror att 1788 års författning står fast och legat till grund för hela betänk, och fortfarande i hela Riket blifvit tillämpad, man måste afse socknarnes rätt eller hvarje särskildt fattigvårdssamhälle. Det vanliga missbruket består deruti, att mun, för att göra sig af med fattighjonen , åt dem upplåter smärre jordlotter på arrende. Det är till förekommande af detta missbruk, som man, efter långväga pröfning, ansett denna § nödig. Jag tror visserligen, alt den tål modificationer, hvaribland jag vill uppgifva en, bestående deruti, att den uti §:n stadgade försörjningsskyldigheten skall gälla när contractet icke är stäldt på lifstid, eller på längre tid än 5 år. Om detta tillägg göres, behöfver man icke frukta , att arbetsaftal eller contract skola afslutas endast för att göra sig af med fattighjon. Hr Rosenblad:
N:o 95, i anledning af erhållen återremiss på Stats-Utskottets memorial N:o 15. Lades till handlingarne. N:o 97, i anledning af f. d. arrendatorn af Rinkeby hemman i Stockholms Län, Kamereraren H. H. Krutmejers ansökning om befrielse från skyldigheten att ersätta den genom hemmanens senare utarrendering Kronan tillskyndade förlust. Bifölls. N:o 98, angående arrendatorernes af Nyqvarns qvarn och Bro ansökning om bibehållande vid arrendet af dessa lägenheter. Afslogs. N:o 99, angående väckt fråga om undersökning, rörande Statens rätt att inlösa Ekolsunds gård. Bifölls. N:o 100, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om tillåtelse för Sällskapet till vexel-undervisningens befrämjande att bibehålla den åt Normalskolan upplåtna Mariae f. d. bränneri-byggnad. Bifölls. N:o 101, i anledning af Stads-Mäklaren J. Nordblads ansökning att till skatte få lösa den under Ulricsdals Kungsgård hörande lägenheten Stocksund. Bifölls. N:o 102, i anledning af Grosshandlaren L. Tydéns ansökning om skatteköp af den under Ulricsdals Kungsgård hörande lägenheten Sveden. Bifölls. N:o 103, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raserade fästning. Bifölls. N:o 104, i anledning af erhållna återremisser å Utskottets Utlåtande N:o 5. Ståndet lät dervid bero. Ut dr. d. 27 Maj 18 4.0. och N:o 105, i anledning af erhållna återremisser å Siats-Utskottets Utlåtande N:o 11, angående medels anvisande till gevärs-fabricationen.
Hennes stora, tankfulla af ögon, så rena i uttrycket, sade honom tydligt: » Jag har ingenting att ge, » hennes Anna Knutson. tvära, kalla rörelse med den lilla handen (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) sade precis detsamma, men han ville ingen» $MÅet du, Bertil, » utbrast hon, » jag har ting se. Så blef hon ond, uttråkad; hvem haft en klädning, som var någonting i kan undra därpå? Hvem vet inte, att dufvan den där vägen, ljus, ljusgul i botten med stora, har näbb och rosen tagg? Jag undrar icke rosenröda buketter. Jag hade den bestämdt på henne ett dugg; det gick inte att affårda också på en skarpskyttebal, så märkvärdigt. honom på finare sätt. Man gick omkring med Vidare, Bertil, vidare; hur var det, när ni en dyna, fullsatt med dekorationer, och hvar och en valde sin grannlåt. Min flicka valde en träffades? » » V i träffades inte. Jag högg tag i en korg, och den fäste hon ögonblickligen på kamrat och frågade, hvad hon hette. Pettersin kavaljers bröst. Hon sade något, och han svarade något. Sen var allt sagdt dem son, sade han. » » Precis som jag, » skrattade hon till; » det emellan. Jag vet ej, om det hörde till turen, men strax därpå byttes hon bort på allvar; börjar se misstänkt ut! » hon fick en ny kavaljer, de konverserade lif» Ja, hon hade verkligen det banala namnet, » fortsatte han, skenbart likgiltig för ligt, hon skrattade till och med, men jag såg hennes inkast, » hon var någonstans från lanpå blicken i hennes ögon, att hela hennes » Ack, om det vore väl slut det, upplyste man vidare, och släkt med längtan var: på alltihop! » professor Z. Jag ville bli presenterad, men kom aldrig fram; hon hade jämt så många Den där blicken — det var som sökte den omkring sig och bland dem en, som jag särnågot i det böljande människohafvet eller skildt iakttog. Det är förunderligt hvad så- kanske långt, långt därbortom. Det har dana där små detaljer kunna smyga in i stundom förefallit mig, som om denna blick minnet och hänga envist kvar.
Det vigtigasle hinder för insällningssummans hastigare tillväxt torde vara alt linna i det förhållandet, alt denna sparbank gifver blott något öfver fyra procents ränta, under det öfrige sparbanker i länet gifva feni procent och deröfver, samt att man förbiser det något större eller mindre ränta i en sparbank icke är så myckel hufvudsak som penn jugarnes besparing och säker vård af deni åt mindre affärsvane personer. 3:o Mariestads sparbank, stiftad år 1821, bar en enskild fond, uppgående till 4,417 R:dr 22 sk. 11 rist. Der äro insatte 98,285 R:dr 22 sk. 7 r:sl på 1,423 kontraböcker. Under år 1847 ultogos 305 nya sparbanksböcker och ökades bankens rörelsekapital med 17,979 R.dr 19 sk. 10 r:st banko, hvilket vittnar om denna inrättnings gagn och det stora förtroende den tillvunnit sig. 4:o Lidköpings sparbank, hvilken, öppnad år 1834, bade vid 1847 års slut eo egen fond på 955 R:dr 40 sk. 6 r:st; och voro der då inneslående 13,083 R:dr 47 sk. 4 r:st på 320 sparbanksböcker. Dessutom finnes en så kallad nykter hets-sparbank i Skara, hvilken hålles öppen endast för nykterhetsföreningens medlemmar, samt enskilda sparbanksinrättningar för arbetarne vid Bromö glasbruk och Carlsfors Alunbruk. Fattigförsörjningen är inom vissa församlingar mycket betungande, särdeles inom dem, der de nu reglerade kronoparken^ äro belägne, emedan den mängd af intägter, som förr upplätos å dem till nybyggan», varit allt för inskränkte för alt kunna lemna innehafvarne något hufvudsakligt bidrag till de ras familjers försörjning.
Kammar-kollegii kungörelse, den 20 Juli 1830, rörande sammanläggande af hemmansdelar under olika n:r i samma skifte; Gustaf Petterssons från Östergöthlands län, rörande ifrågasatt stadgande vid begagnande af Arméens gevär; Sven Heurlins från Kronobergs län, rörande stora barnhus-inrättningen i Stockholm; samt Bih. till i? St. Sven Heurlins från samma län angående utfärdandet af instruktion för fjerdingsman. S. D. Remitterades till Stats-utskottet: l:o Lars kV‘milanders från Götheborgs och Bohuslän motion om bålsmans-beklädnadens öfvertagande af kronan i nämnde län; 2:o Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående den år 1847 förrättade granskning af de under Kongl. Kommers-kollegium ställde fonder och medel; 3:o dito dito, angående Riksgälds-kontorets förvaltning och räkenskaper samt Götha kanal-bolags och Malmö f. d. diskont-inrättningars utredning; 4:o Lars Larssons från Elfsborgs län motion om indragning af indelda arméen; 5:o Samme mans motion om skyldighet för ecklesiaslike, civile och militäre embetsoch tjenstemän att taga lösen efter markegång för dem på lön anslagne afradsoch krono-tionde-spanmål; 6:o Johan Johanssons från Örebro län motion om den åt kyrkoherdarne upplåtne s. k. vederlags-spanmålens anslående till Stats-verket och församlingarnes fattigvård samt dervid afgifne mundtliga yttranden; 7:o Petter Jönssons från Jönköpings län motion om anslag af allmänna medel till uppbyggande af en bro öfver ett vid sjön Nätaren varande sund, jemte hvad dervid blifvit mundtligen andraget; 8:o Sven Jonssons från Jemtlands län motion, angående erhållande af räntefritt lån till betäckande af kostnaderne i och för laga skifte i Wemdalen s by; 9:o Anders Olssons från Jemtlands län motion om skatteköp af utarrenderade militie-boställen; 10:o Densammes ditOj om indragning af militärdistrikts-chefsoch kavalleri-inspektörs-embelena.
Föredrogs Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 3 dennes på bordet lagde Mern. N:o 3, ang:de afgiften för bränvinstillverkningen. l:sta punkten. Frih. Cederström: Som jag förmodar att Utsk:t lägger så mycken vigt på sitt efter mogen öfverläggning fattade beslut, att det icke frångår detsamma, isynnerhet sedan det blifvit bifallet af 2:ne Riks-Stånd, får jag anhålla att R. o. Ad. behagade, med vidblifvande af sitt förut fattade beslut, lägga inbjudningen till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på antagande af Utsk:ts ifrågav:de inbjudning, hvartill svarades nej, och sedermera propos. derå, att R. o. Ad. skulle vidblifva sitt förut i frågan fattade beslut och lägga inbjudningen till handlingarne, hvilken propos. med ja besvarades. Den föreslagna voter:s-propos:n godkändes. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Vällofl. Borgare-St:s d. 6 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 321, med inbjudning till R. o. Ad. att biträda Borgare-St:s be - 228 Den 13 Jani e. m. slut rörande 44:de och 45:te punkterna af Banko-Utsk:ts Betänk. N:o 35, eller frågan om användandet af den upplupna bankovinsten. Föredrogs ånyo och bifölls Bevilln.-Utsluts den 23 och 30 sistl. Maj på bordet lagde Utlåt. N:o 10, i ani. af väckt motion angrde vissa förändringar i K. Förordnm den 20 Juli 1861 om mantalsoch skattskrifningarnes förrättande. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 23 och 30 sisth
Enligt Esta mom. af 115 § i Banko-reglementet, äro fullmäktige bemyndigade att för metalliska kassans bibehållande och förstärkning, af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en kurs af 128 sk:r och derunder, uppköpa vexlar, dragna på 90 dagar eller kortare tid å Hamburg eller Altona, i Hamburg betalbara. Som denna föreskrift icke bestämmer någon viss ort för afslutande af Bankens vexeiköp, möter, efter Utskottets öfvertygelse, icke hinder för fullmäktige att, så vida lämpligt tillfälle dertill sig erbjuder och omständigheterna sådant påkalla, uppköpa vexlar äfven å annan inrikes ort än Stockholm, hvarest dylika köp hitintills uteslutande blifvit för Bankens räkning verkställde; men enär för vinnande af nödig enhet och öfverensstämmelse i beslut och åtgärder med afseende å Bankens vexeltransaktioner, det är angeläget, att utförandet af dessa transaktioner öfverlemnas åt en enda auktoritet, och i sådant afseende lämpligast åt Banko-fullmäktige; kan Utskottet icke understödja förslaget om ett ovilkorlig! bemyndigande för lånekontorens direktioner, att såsom vexel-köpare lör Bankens räkning uppträJu; i följd hvaraf, och som Rikets-Ständer vid sistfördutua 2:ne riksdagar ogillat då gjorda framställningar, att Banken måtte uppköpa vexlar, ställde äfven å annat myntslag, än Hamburger banko, Utskottet vördsamt hemställer, 3:o att liers Petersons ifrågavarande motion ej må till någon åtgärd föranleda. Emellertid och då det hör sättas utom tvifvel, att fullmäktige må, då så lämpligt finnes, kunna uppköpa vexlar, jemväl å Götheborgs börs, eller den enda inrikes ort, utom Stockholm, der vexel-handel i större skala eger rum, har Utskottet ansett 1 mom. af 115 § i Banko-reglementet böra i sådant hänseende förtydligas, sand lår i följd deraf tillstyrka, att samma moment må erhålla följande lydelse: 4:o
” På en sådan fråga, torde ett enda svar vara tillräckligt: Rikets Representanter; dessa äga jju ej allenast rättighet, utan äfven skyldighet att vaka olver efterlefvandet af Sveriges besvurna grundlagar, och, så länge någon rättighet icke blifvit verkställande makten leornad att godtyckligt tillgripa, eller till annat., än bestämt ändamål använda hvad lill Armeens Befäls aflönande i Cassan, sorn nu må kallas Statsverket, influtit, så lärer väl all farhåga vara öfverflödig, och den lagbundne Konungen lärer lika litet kunna åtkomma och förslösa Embetsmännens, som öfrige till Staten ingångne räntor; att penningar, genom det föreslagna löningssättet, icke dragas ifrån provinserne, utan tvärtom sättas uti ett jemnare omlopp än hittills, är nog påtagligt för att behöfva bevisas, och att icke eller något uppehåll för den löntagande att hvarje qvartal utbekomma sin lön kan inträffa, är äfven lika tydligt, då KonungensBefallningshafvande, som uppbär räntorne i likhet med Statens öfriga intrader besörjer utbetalningen efter erhållnc aflöningslistor, och derefter med StatsContoret upprättar liqvid. Jag har nu framställt mine åsigter i livvad de skilja sig från Herri Tharas, och kan blott tillägga alt jag skulle önskat alt * Den 22 De c em ber. f. m. en så upplyst och för patriotiska tänkesätt utmärkt Ledamot icke afstyrkt de principer, som äro lagde till grund för det nya aflöningssättet; jag hoppas likväl alt det ingifna förslaget, stödjande sig på rättvisa och billighet,ayid närmare granskning, skall bestyrka, att vid dess antagande icke äfventyras, hvad den värde talaren frugtar och förmodar. Jag har uti mitt förut nämnde anförande den i3 dennes anhållit att i ett sammanhang få upptaga de anmärkningar, som inom delta Stånd blifvit gjorda emot Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner, och torde således nu äfven få fästa mig vid några af Herr Ribbings yttranden.