Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skall då troligen förefalla hvar och en lika med mig nog påtagligt, att denna uppställning, af Bilagan Lit. B. med Herrar Fullmägtiges utlåtande, ej tillkommit af slumpen, och med detsamma att den varit lika olämplig, som opassande vid en framställning till Riksens Ständer eller deras Utskott.” Herr Friherre Wirsén anförde följande: ”Anledning, hvarföre jag tillstyrker en förlängd Termin för de återstående Dis - 128 Stats-Utskottets Betänkanden. contskuldernas liqvidation, är nu densamma, som jag för 5 år sedan föreslog, att utredningstiden skulle fastställas till io år. Anledningen, hvarföre jag hemställer öfverräntans upphörande mellan den i januarii och den i Julii 1823, är den, att rättigheten till vidare omsättning, af återstående skulder i Disconterne, upphörde med den 3i förlidne December; att bevekelse-grunden, för den nu föreslagne ytterligare anstånds-tiden, är föreställningen om Gäldenärernes oförmögenhet, att på en gång kunna inbetala den återstående skulden ratt enär alltså, de hittills gällande föreskrifterne anses böha rubbas till tiden, så borde det blifva en slutföljd, att de äfven rubbades till sättet: tj att erkänna nödvändigheten af rådrum för de förlägne Gäldenärerne, men dervid icke tillika erkänna nödvändigheten för dem, att under detta rådrum njuta befrielse från den så kallade straffräntan, (hvars enda försvarliga ändamål måtte vara att lägga ett band på den oordentliga bctalaren) anser jag i principen motsägande.
Under sådana betraktelser och med stöd af mina komitenters mig lemnade uppdrag, såsom ock på grund af egen öfvertygelse, föranlåtes jag fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på de till förderf, elände och fattigvårdens betungande ledande förhållanden, som äro förenade med kroglifvet; samt söka att åstadkomma den ändring uti gästgifvarnes (vid förut anförda ställen) nu ensamme tillkommande rättighet att utöfva bränvins och andra brända eller distillerade spirituösa dryckers utskänkning, att kommunerna sjelfva å allmän kommunalstämma måtte deröfver höras, och derom ega beslutande rätt; och jag föranledes så mycket mera till en sådan framställning - I Motioner i Bonde-Stånclet 1865. N:o '249. 353 ställning, ilå 11 § af ofvanberörda Kongl. Maj:ts nådiga Förordning stadgar: “gästgifvare vare ej pligtig att bränvin till utskänkning hålla11, och vågar jag derföre vördsamt föreslå: att till 12 §:n må i slutet näst efter ordet “förverkas11 tilläggas följande: v dock må kommunerne sjelfve å vederbörligen utlyst kommunalstämma deröfver höras och ega beslutande rätt. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 18(55. Lurs Olsson, från Stora Kopparbergs län 1:0 $4S*. Af Per Persson från Wermlands län, om utvidgning af lägre elementarläroverket i ^4 mål. Sedan folkmängden årligen ökat sig så väl i Elfsborgs och Wermlands län som i andra trakter inom riket, är det högst nödvändigt att staden Åmål, i stället för det derstädes befintliga treklassiga läroverket, får ett femklassigt införd t, emedan hågen för studier tilltager i större mån än folkökningen, och, då de trakter af vestra Wermland och Elfsborgs län eller det s. k. Dalsland, som hafva 12 å 15 mil till Carlstad eller Wenersborg, länge hafva väntat att få ett sådant förlagd t på närmare håll än hvad hittills varit händelsen, får jag härmed derom väcka vördsam motion.
Hr Gripenstedt: Jag vågar åter för ett ögonblick utbedja mig Ståndets uppmärksamhet. Det sker egentligen för alt upptaga till vederläggning några af de skäl, dem Gr. Hamilton ställt till mig. Han sade, att man borde välja till ulsk:s-ledamöter dem man kände förut; jag hade sagt, att man icke kunde känna dem, då de icke förut fått tillfälle att göra sin förmåga gällande, hvilket tillfälle de först erhålla vid handläggning af de ärenden, som förekomma uti Utskm. Han nämnde, att detta vore lätt, då man, äfven utan att förut så fullkomligt känna deras erfarenhet, t. ex. i LagUtsk. valde sådana persoer, som man kände för att äga juridiska kunskaper o. s. v. Detta fall medgifves; men då vissa Utsk. handlägga ärenden af högst olika natur, torde det vara svårt att känna, hvilka personer i alla dessa möjliga ämnen hafva speciella kunskaper. —1 Vidare sade han, att han, vid valet emellan conseqvens och inconseqvens, väljer den förra; jag gör så med, nb. då den icke medför någon större olägenhet, än den som skulle uppkomma af inconseqvensen. Den siste värde talaren har sagt, att han egentligen yr - Deu ii April e. m. lat afslag, derföre att det vore en skyldig uppmärksamhet mot MedStånden alt icke välja ord för. för dem. Jag har af föreg:de riksd.prot. inhemlat i ett yttrande, som Frih. Ehrenborgh dä afgaf, att dä frågan om att Utskin sjelfva skulle välja sina ord för. förevar uti Const.Utsk., sä afstodo de ofrälse Stånden från denna rättighet, men hade tillika framställt den önskan, att R. o. Ad. mätte välja ordförande. Örn förhållandet är sådant, som det uppgifves uti det nyss citerade yttrandet af Frih. Ehrenborgh, så torde den consideration, Gr. Horn afsett, vara öfverflödig, enär de ofrälse Stånden sjelfva icke ansett den behöflig. Frih. von Schwerin, Carl Julius:
Jag vågar äfven tro, att Allmänna BrandförsäkringsWerket ännu är långt ifrån den stadga och det förtroende, Allmänheten fordrar som ett vilkor för sitt mera utvidgade deltagande deruti. Och aldrig skall detta Werk komma till detta ända. mål, så vida ej Riksens Höglofl. Ständer få öfverinseendet dervid. Slutligen medgifver jag i6o Lagoch Besvärs-Ulsholtens Bttiinkanden. att en billig försigtighet fordrar, det den ersättning jag af Häradet erhåller icke på en gång af Allmänna Brandförsäkrings - Fonden må mig meddelas och så tvärtom. Detta mitt ödmjuka anförande anhåller jag vördsamt, måtte i Protocollet få inflyta, och Höglofl. Utskottets Betänkande till Respectiv® Iflks-Stånden åtfölja.” N:r 43. Lagsamt Allmänna Besvärs■ och Ekonomiutskottens Utlåtande, angående Förslag till bestämmande af jfordägares och Torpares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter.
Blifva göromåleh inom något Utskott så ökade, att de ej med det vanliga antalet af Deputerade kunna bestridas, slånde Utskottet fritt att anhålla om förstärkning; dock ankomme beviljandet deraf på Riksens Ständers pröfning; och gälle härutinnan, äfvensom i förenämnda omständighet, Tre Stånds pluralitet; men stadna Två Stånd emot Två, förfalle frågan. §. 37. l:o. yll/a Riksens Ständers Utskott, (g. med undantag af Hemliga Utskottet, hvars Ordning s Bih. till B. St. Fröt. 1853 & 1884. 3 Sami. 1 Häft. (§. 37 uti nu gällande Riksdagsordning skulle utgå.) nl. 1 Häft. 5 34 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Orda. göromål och arbetstid af Konungen bestämmas, skola sist inom ålla dagar ifrån den, dä de utsedda blifvit, sammanträda och sältas i verksamhet. Börande Utskotten, i den man ärendena hinna utarbetas, så fort sig göra låter, med sina yttranden till Stundens Plena inkomma. 2:o. Intet Utskott, Constitulionsoch Banco-Utskotten allena undantagna, vare berättigadt alt väcka frågor till afgörande i Riksens Ständers Plena, eller at( upptaga andra ämnen, än de från Plena remitterade så vida ej, hvad Stats-Utskotlet särskilt angår, Konungens Proposition, enligt 27 §, till detsamma omedelbarligen öfver lemnäs. §• 38- Alla omröstningar i Utskoltéw skola ske per Capita, mellan Utskottets samtliga Ledamöter, utan afseende pä Stånd. Då votering med slutna sedlar anställes, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterna, vid uppsummerandet, skulle befinnas lika delade. Är pluralitet redan vunnen, bör den aflagda sedeln genast förstöras. Inom Banco-Utskoltet skola i de mål, der Utskottet med. Riksens
Jag kan ej se annat, ån Btt Bankens interesse måste vika för massan af enskiltes, för det allmännas, för samhällets. Jag kan ej finna huru banquerouten nu först skulle vara gjordden har längesedan ågt ruin; den skedde når Bankens lucka stängdes. Då Rik sens Ständer bifalla Utskottens förslag i tredje punkten, tror jag, att de gjort alif hvad som enligt Bankens förmåga nu står att göra till bestämmande af myntvärdet. Genom samma punkt hindras ock en ytterligare myniföi bättring. Det år ej möjligt, sedan man antagit densamma, att myntet skulle kunna förbättras mera under 120 skillingar, ån det som utgör transportkostnaden för silfver från Hamburg eller London, hit. Det - 460 Den ti September e. m. ta år elit; således måste Courseu icke kunna; falla under 116 å Ii5 skillingar; ty då Coursen går derunder, har Köpmannen mera interesse att intaga sitt silfver, insätta det i Banken och uttaga sedlar för att förlägga nåringarne. Jag tror således, att just denna punkt innehålleg en gararitie mot en hastig myntförbåttring, lika sorn en del af de öfrige, emot en hastig myntförsämring. Hvad angår det uttrycket i tredje punkten, som Friherre Cederström klandrat, angående coursförhållandet, så tror jag, att om han hade låst punkten till slut, hade han fått ett correctif deremot, att Beurscoursen ej skulle blifva rått uppgifven. Jag tror detta vara tillräckligt till besvarande af de anmärkningar, som blifvit gjorde, men anhåller, att når vi komme till frågan om belåning af inyntbara metaller, då få yttra några ord. Å tredje punkten tillstyrker jag således bifall. Friherre Bjön t [bjerna, Magnus' Jag är helt och hållet,förekommen af den siste värde Talaren, som så väl utvecklat saken. Jag får, således blott tillägga, att någon vidlyftig öfverläggning nu ej torde vara af nöden, nar principen redan är fastställd, och frågan nu blott är on) normen för invexlingen skall blifva 128 eller 120 skillingar. Herr Cetlerfcfijold, Pehr Gufiaf:
Parker skall fästa ägarens uppmärksamhet på nyttan och nödvändigheten af en bättre hushållning nied skogen, och sältet att den införa. Stormar hafva under de sednare fem åren icke gjort betydlig skada å skolarne i allmänhet, och1 ej heller hafva desse under tiden blifvit härjade af skogseldar, eller af insekter skadade; men den stora skogsförlust, som af slike ordsaker uppkommit under förra qvinqvennium, har troligen blifvit i så måtto ökad, att de afbrända och utödda träden måst med möjligaste skyndsamhet afytirås, för att icke bortruttna, hvarigenom således en märkbar minskning i framtida tillgången på skogsprodueter ägt rum. För öfrigt bidraga de Kybyggare, som, före detta, fått nedsätta sig eller olofligen inträngdt på Krono-skogarne, äfvensom Kybyggare och Backstugusittare på Socknars och Byars gemensamma skog, ganska mycket till skoganäs förstöring genom misshushållning och olofligt hygge,—- kanske ock ofta genom utsläppt skogseld. Alt, under sådana förhållanden, skogome äfven under ifrågavarande qvinqvennium, — åren 1827 med i83i, — varit i åtagande, kan nästan icke betviflas. I allmänhet äro de likväl ännu mera än till lii ch lige för Länets behof och kunna jemväl hädanefter lemna tillgång på Skogseffecter lill betydligt afsalu, så framt derå bättre hushållnings-niethoder snart skulle vinna inträde och af enskilde nied förtroende omfattas. Ett nyttigt skogsbespatingsämne, nemligen bränntorf, är på de flesta trakter inom Länet att tillgå; men luttills begagnas detta endast, till någon liten del, på södra DahlsLarnl och något mera i Gäseneds och Kullings Härader af Westergöthland, hvilka orter, såsom delvis utgörande slättland, redan lida skogsbrist, eller måste afhämta deras behof af ved och virke från aflägsne ställen.
Föredrogos ånyo och biföllos LagUtsk:s nedannämnde d. 7 och 10 dennes på bordet lagde Betänk:n: N:o 19, i ani. af väckte motioner, ang:de förändring i gällande föreskrifter i afseende på lagfart af fast egendom; N:o 20, i ani. af väckt motion om antagande af ett stadgande derom, att vid arfskifte emellan syskon afseende bör göras å verkställd upfostran och upnådd ålder; samt N;o 21, i ani. af väckt motion om förändring i expropriationslagen. Föredrogos ånyo och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 7 och 10 dennes på bordet lagde nedannämnde Betänktn: N:o 5 6, i ani. af väckt motion om tillägg till Tolfte punkten af Instrukt:n för Postmästare d. 16 Febr. 1707; och N:o 56, i ani. af väckt motion om ändring i det arfvode Postförvaltare äga beräkna sig för tidningars afsändande. Deli 11 Mars e. m. Föredrogs och lades till handlingarne Const.Utsk:s d. 10 dennes på bordet lagda Mera. N:o 7, med upgift om RiksStms beslut, rörande återstående från sista Riksdag hvilande grundlags-ändringsförslag. Då nu till afgörande förekom ett mål, hvaruti undert. Riddarh.- Sekret. var jäfvig att föra prot:t, blef deröfver särskildt prot. fördt af IliddarhusNotarien Arvid Drake; hvarefter undertecknad åter öfvertog prot:s-föringen. Föredrogs och bifölls Riddarli.Utsk:s d. 7 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 10, i ani. af väckt fråga om löneförhöjning åt RiddarhusKamereraren.
Jag delar Olof Månssons ifrån Blekinge tanka, att Bysättningskost naden bör vid slutliga liquiden drabba gäldenären; och har Olof Månsson, efter min åsigt, ganska grundligt utvecklat skälen för en sådan mening. Utskottet synes hafva medgifvit, att olägenhet, om icke orättvisa, åtföljer ett nuvarande förhållande; och, om detta är constateradt, tyckes mig som ambitionen att handla conseqvent, och att ej afvika ifrån ett föregående beslut, icke är tillräckligt skäl att,' förkasta den föreslagna Lag-förändringen, Hvad / v * ■ i * LagUtskoltels Betankmd e N:u 65, Z.igTItskottets Betänkande jV.-o 65, Hvad sorn befinnes felaktigt i Lag-stiftningen bor väl rättas, äfven om en sådan rättelse skulle föranleda en tillvitelse åt Lagstiftande magten, för ostadighet i principer. Icke nog med att Lag-Utskottet bibehållit en bedräglig gäldenär vid rättighelen att, under bysältnings-tiden, utan er$ättnings-skyldighet, helt makligt lefva på den godlrogue fordrings-egarens bekostnad; man har till och med till hälften förökat det dagliga underhållet. Var det förut svårt att förmå en motvillig betalare att göra rätt för sig, så lärer det hädanefter blifva hardt när omöjligt; ty sedan en gäldenär undandöljt sin egendom, för att gäcka fordringsegarens anspråk och undandraga sig betalningen, så kan han väl icke föra ett beqvämare lif, än att lägga armarne i korss och låta fordringsegaren föda sig. Må man icke tro att .andre än tredskande gäldenärer blifva bysatte. Fordringsegaren, sorn i allt fall mäste förskjuta medlen för den bysattes underhåll, kanner för väl sin egen fördel, för att utan ändamål öka sin förlust, medelst en persons bysättning, som saknar tillgång att betala den primitiya skulden och, än mera, de gjorde förskotten.
utdelningen för år 1894: Till aktieagarne kr. 2 4,000 Till de försakrade kr. Svar. N: r r. Hvad menas med att aktieagarnes utdelning i Thule ar begränsad? N: r I. Därmed menas, att aktieagarne nu icke kiinnn tå högre utdelning än den i forh9liande till en så stor rörelse obetydligä summan af 24000 kronor. som i en framtid kunna ökas till högst 30000. N? De försäkrades vinst stiger alltjämt. Den a r redan nu nara nio gånger aktieagarnes. N r 3. Vinsten verkar da shom en för hvarje är allt större nedsättning i premien. #: r q. Besthmelserna om vinst äro noga affattade i den af konun%en stadfastade bolagsordiiingen. N: * s. Nq. Thule meddelar alla ila af lifförsäkringar. kapital orsakringar och liträntor till a %deles samma premier och villkor som öfriga solida svenska bolag. N: r 6. Ja. Hela försakrin ssumman var 1888 blott omkr. 30 millioner. Tillvlxren f a r sedan dess varit större än inom nigot annat nordiskt bola s8 att forsäkringssumman nu stigit till inemot 67 milkner. X: r 2. Ar icke ocksr de forsakrades utdelning begränsad? N: r 3. Hvad är fördelen med den årliga vinstutdelningen? N: r 4. Hvem garanterar att bolaget ej kan f r h g 8 dessa liberala bestämmelser? N: r g. De stora fördelar. som Thule uppenbart erbjuder, måste förmodligen köpas med motsvarande forhöjningar i premierna? N: r 6. Under sådana förhållanden måste bolaget årligen tå en storartad tillviixt? F bf kapitalister, särskildt fruntimmer, har det länge varit ett. önskningsmål a t t kuiina öfverlämna vården af sina värdepapper och skötseln af sina affärer å t någon person eller institution, som med absolut säkerhet förenade punktlighet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensoin prisbillighet.
Men skulle hon verkligen få tid härtill, hon som jämnt och ständigt skall vara tillstädes för alla o c h för allt där hemma! Hon är ej så lycklig som syster Gärda, telegrafisten, som har ett bestämdt arbete på bestämda timmar och sedan är fri att söka förströelse inomeller utomhus. Familjen har alls inga anspråk på Gärda, » hon har ju sitt arbete och behöfver sä väl sin lediga tid till hvila eller förströelse. » Annan sak är det j u med Hilda, hon har j u intet » arbete ». Om någon främmande tilläfventyrs skulle påpeka, att Hilda nog får » sträfva » mycket i hemmet, så heter det strax af familjens medlemmar och dess bekanta: » Ja, Hilda är nog snäll och hjälpsam, men så har hon ej heller något an nat att göra. » Bror Karl, studenten, tycker också, alt syster Gärda är betydligt » styfvare » än syster Hilda, ty den förra har j u lön och kan » vigga » honom en och annan tia, när det kniper. Detsamma tycker den gifta systern; det är utmärkt bra att ha Gärda att tillgå, när det fattas i hushållskassan. IDUN 1895 Sådan hjälp kan Hilda aldrig lämna, ty hon har inga penningar; hon måste be pappa om hvarje krona o c h det är minsan inte roligt, gubben är visst snäll, men har mycket svårt att begripa, hvartill ett fruntimmer behöfver penningar, då hon har » allting fritt hemma ». Hildas jämnåriga och forna skolkamrater, hvilka nu äro lärarinnor, kontorister e. d., se medlidsamt på henne och beklaga, att Hilda, som var så duktig i skolan, » rakt ingenting blifvit af, ingen verksamhet har. » Ty att laga mat, baka, sy, sticka och stryka etc. äro så tarfliga sysselsättningar, att de ej få hedras med namnen » arbete » eller » verksamhet ». Visserligen hör numera till god uppostran att efter slutad skolkurs genomgå en mer eller mindre fullständig hushållskurs, men att sedermera praktisera och utvidga dessa kunskaper kommer ej i fråga. Att stå vid spisen eller strykbordet är ju så trivialt och tyder på brist på » högres kunskaper och ideella intressen.
Jag anhåller, att detta mitt förslag måtte få åtfölja den Kongl. Propositionen till vederbörligt Utskott. Herr Ribbingj Arwid, uppläste följande : Allmänna rösten har länge yttrat behofvet af en ny PrestvalsFörfattning, till af - 1 3a Den i December, hjelpande af alla de olagligheter och konstgrepp, som vid berörde val hitintills ofta utöfvats, och de förderfliga följder, som sig deraf visat. Ehuru Lagen för ogildtiga förklarar alla de öfverenskommelser om prästrättigheter, som före valet kunna träffas emellan en sökande Prästman och Församlingen, så ser man ändock ej sällan, att de äga rum. Präst-eden innehåller förbindelse, att ej genom olaga medel söka sin befordran. Det är ett olaga medel, att ingå contract före valet; således är ett slikt contract det tydligaste bevis emot Contractsgifvaren, att han begått en mened, och dymedlet sökt utestänga sine medsökande, som dock varit bättre än han, i samma mon, som de icke sänkt sig till ett så lågt handlingssätt. Utgången har oftast visat, att den, söm gifvit bästa köpet på sin herda vård, har, utan afseende på mer eller mindre duglighet eller moralite', blifvit vald till Kyrkoherde. Den sålunda på en sidoväg till herdavården inkomne Prelaten börjar gemenligen, med att kräkta till sig de rättigheter, som han till Församlingen afstått, och huru skall man kunna vänta, att den, som brutit en helig ed, skall hålla ett Församlingen - / Ben i December. gen gifvet blott skrifteligt eller munteligt löfte. Emedlertid , efter frugtlösa strider och förbittrande hotelser vid Socken-och Uppbörds-Stämmor, följer gemenligen process, och utslaget blir, att parten icke kan förbindas efterlefva ett olagligen före valet ingånget Contract. Den svikna församlingen harmas, och hvarje hennes skattskyldige ledamot frambär årligen de honom obi 1 ligt vis fast lagligen aftvungne pastoralierne tillika med ett årligt hat och föragt för em otta gar en.
Anckarsvärd yttrade: att som han förmodat, det Friherre Wrangels, Henning, för en stund sedan till StatsUtskottet remitterade Memorial, angående yrkadt vidtagande af det Beslut, att inga nya Utgifter måtte af RiksensSländer beviljas, skulle tdl remitterande förekomma i sammanhang nied de af Grefve Hamilton , Axel, samt Friherrarne Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, och Wrangel, Henning, ingifna och nu förevarande Memorial, angående Skånska Roteringen, hade Friherre Anckarsvärd af denna anledning icke kommit, att vid tillfälle af Friherre Wrangels förstnämnde Memorials remitterande, uppläsa ett med samma Memorial gemenskap ägande Anförande, hvil - 49(i Den g Januarii. ket lian alltså nu anhöll att 1'å uppläsa, så lydande: Ett lands förhållande till andra Stater, eller beskaffenheten af dess Politiska tillvaro, är den punct Statsmannen bör hafva fullkomligen afgjord, innan han kan grunda sin anläggning för Statsbyggnadens bestånd; meri denna Punct är ett vidlyftigt tvisteämne; den flyttas af Nationalhögfärden, af Äregirigheten ejler Eröfringslystnaden ömsom; och i denna Grundpelarens ostadighet ligger oftast orsaken till den vacklande Statshushållning, under hvars osäkra riktning utarmade Nationer digna. Kunskapen om den Makt, om det Anseende och Rykte, Sverige vid början af det förra Seculum innehade, gör jemnförclsen med det närvarande mindre angenäm, och tankan på framfarna, mera lysande tider förvillar ofta, och afböjer så gerna undersökningen af vårt förändrade tillstånd. Det är likväl i min tro det nödvändigaste af allt för ett Folks Representanter, att sjelfve känna sitt Fäderneslands Politiska belägenhet, och att vara ense om den synpunct, ifrån hvilken alla deras åtgärder böra utgå. För att vinna denna åsyftning, måste man befria sig från fördomar, ej rädas för smärtande upptäckter och framför allt frukta den smickrande villa, som, då den döljer vår verkliga bela - Den q Januarii. 497 belägenhet, hindrar oss att uttänka medlen för vår framtida välfärd.
Men sedan svärdsmännen (samurai) numera blifvit förbjudna att offentligen visa sig beväpnade, försäljas gamla ja Samurai. panska svärd i alla städer uti hundraoch tusental, ofta för en obetydlighet. Under vår vistelse i landet förvärfvade jag för en jemförelsevis ringa summa en vacker samling dylika vapen. Äfven den, som ej kan uppskatta klingans konstmessiga smidning, stålsättning och härdning, måste beundra svärdsprydnadernas, i synnerhet parerplåtarnas, utmärkt smakfulla gjutning och drifning. De äro ofta verkliga konststycken, oöfverträffade i stil och utförande. Det är ej särdeles många år sedan de män, som tillhörde samurai-klassen, aldrig visade sig ute utan att vara beväpnade med sina två svärd. Äfven skolungdomen infann sig beväpnad i de första europeiska skolor, som inrättades i landet. Detta bruk gaf anledning till åtskilliga våldsbragder under tiden närmast efter hamnarnes öppnande, hvarför de europeiska sändebuden efter några år begärde, att bärandet af svärd i fredstid skulle förbjudas. Den japanska regeringen gaf härpå till svar, att det snart skulle vara ute med den minister, som vågade utfärda ett sådant förbud. Kort derpå lemnade man dock tillstånd för dem, som önskade det, att gå utan vapen, och vapenbärandet kom snart så ur modet, att man slutligen vågade utfärda ett bestämdt förbud deremot. Under vårt uppehåll i Japan sågo vi derför ej en enda man beväpnad med de förr brukliga tvenne svärden. Sedan vi skärskådat och beundrat skatterna i tempelförmaket, besöktes sjelfva templet. Detta är alltid af trä, rikt utstyrdt med träsniderier och förgyllningar. I fall det är helgadt åt Sinto, finnas inga bilder i detsamma och ganska få prydnader, om jag undantager en spegel och ett stort tilläst skåp med genombrutna dörrar, som stundom upptager den mot ingången vända väggen, och i hvilket, såsom jag förut nämnt, guda-anden säges bo. Sinto-templen äro i allmänhet fattiga. Många äro så oansenliga, att de nästan se ut som dufslag.