Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuru Hr Biskopen Doctor Wallin, i dess uppgift i Motionen om den förändring som UndervisningsVerken inom Hufvudstaden undergått, omförmält äfven 3 derstädes tillkomne BarnaSchoIor, angår dock frågan af ofvannämnde SparmemålsAnslag endast ElementarUndervisningen eller de Lärolnrättningar, till vetenskapernes och den högre bildningens inhemtande, hvilkas underhållande tillhörer Staten, i följd af dess åliggande att om ungdomens undervisning derstädes draga försorg; hvaremot det af Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet behandlade ämne omfattar de så kallade FolkScholorne, hvarest undervisningen inskräu h - Betänkanden, N:s 2^1, 2^2. t8c) kcs till livad Föräldra-pligterne egentligen åtföljer, nemi. Barns sedliga bildning och, första Christendomskunskap, samt derföre ock böra utgöra föremål för Menigheternes egne bidrag. Till något så beskaffadt omdöme, som det RiksdagsFulImägtigen Hans Jansson i desse begge alldeles olika ämnen framställt, har, i följd häraf, Utskottets ifrågakomne Utlåtande icke bordt gifvu anledning. Och som Utskottet, lika som It. St:r vid förra Riksdagen, pröfvat behofvet af det till fortfarande på vissa vilkor tillstyrkta Anslaget; alltså anser Utskottet hvad ofvan blifvit anmärkt icke föranleda till ändring i Utskottets derom redan uttryckte af 2 Stånd gillade mening. Att för berörde Anslag anvisa nödige tillgångar på Öfverskotten af StatsVerkets Inkomster, torde finnas så mycket mera olämpligt, som detta anslag icke innefattar en utgift för en gång utan bör, till dess detsamma enligt förslaget kommer alt upphöra, årligen utgå. Och åberopar Utskottet härvid i öfrigt dess i Utlåtandet N:o 187 redan tillkiinnagifna öfvertygelse i afseende på dispositioner å Öfverskotten. (Bil. till 4;de Hufv. Tit.) Ytterligare Utlåtande, i fråga om publikt understöd åt Författaren af Svenska Folkets Historia under Konuugarne af WasaÄtten.
Betänker man blott den omständighet, att skolan, blott för att efterhöra huruvida gossarne kunna sina lexor, dagligen tager den största och vigtigaste delen af tiden i anspråk, nemligen morgonen och förmiddagen, stundom till och med en del af eftermiddagarne, hvadan blott någon del af den sednare och hela aftonen står ynglingen äter, för att lära sig lexorna, det ojemförligt svåraste, så mäste en och hvar inse och erkänna, att fördelningen af arbetet är orimligt. Fördelningen borde snarare vara alldeles omvänd. Det är om morgnarne, som själ och sinne äro friskast och mottagligast för intryck och lärdomar. Kroppen är dä uthvilad, Morgonstund, heter det ock frän gammalt, har guld i mund. Det borde också vara dä, som gossen skulle läsa öfver och lära sig sina lexor. Och hvad han på morgonen ej hinner med, borde han fä fullfölja under en del af förmiddagen. Allt likväl under lärarens ledning och tillsyn. Eftermiddagarne voro lämpliga att användas tili lexornas uppläsning, till förhör, aftnarne måhända deremot bäst passande till friare öfningar, såsom till musik; ritning och gymnastik. — Antoge man ungefärligen en sådan arbetsordning, skulle, efter alla anledningar, skolan vida bättre än nu komma att motsvara siri uppgift. Arbetet indelades då icke blott i en viss naturlig öfverensstämmelse med sinnets mottaglighet under olika stunder och timmar på dagen, utan jemväl sä, att skolan sjelf linge tillse och vaka öfver, att ungdomen ej allenast kunde lexorna, utan äfven linge lära dem. Visserligen blefve lärarne häraf mera betungade än hitintills: rnen här står en vigtigare fråga på spel, än frågan derom: här gäller det nemligen ungdomen, det dyrbaraste och största framtidskapital, som landet eger. Alla betänkligheter måsie vika för hvad som är gagnande och nödvändigt för dess förädling. Tvifvelsutan äro lärarne äfven till för ungdomens skull och icke ungdomen för lärarnes. Hemlexorna utgöra, efter min uppfattning, ett verkligt, ett djupt ondt. Näst den hämmade eller ofria klassflyttningen, är hemlexan den mörkaste skuggan i värt skolväsende.
För att verkligen komma derhän, har man, i min tanka ingen annan utväg, än att gå tillbaka till den 1 November det föreg:de året och taga medelprisen på räntepersedlar, förnämligast spannmål under ett helt år eller från den förra markegångssättningen. Då invänder man, komma tvenne skördars inverkan pä hvaran - Den 2 Augusti. 89 dra all härvid hafva inflytande. Detta kan i alla fall icke förekoinmas, ty en ymnig skörd under ett år, verkar städse på sädespriserna under ett följande. Men genom det af mig uppgifna sättet är först godtycket undanröjdt och dernäst ett medelpris gifvet för hela äret. Rättvisa vore då i möjligaste måtto iakttagen. Man kan säga det vara förmätet, att här vilja på slående fot uppgöra ett förslag — afvikande ifrån Ulsk:s. Jag erkänner det; men då jag klandrar hvad Utsk. föreslagit, så kan man med skäl fordra, att jag skall uppgifva något bättre i stället och derföre har jag gjort denna framställning. Om en sådan utväg vidtages, sä undveke man de tvenne markegångssättuingar Utsk. föreslagit. Bägge skulle väl göras pä en gång enligt Utsk:s förslag, men för tvenne olika tider. Den ena för rättelse vid liqvider emellan frälseräntas gifvare och tagare, beräknad efter höstmånadernas pris, den andra för dem, som betala kronotionde, efter medelmarkegång för 10 år, beräknad efter försäljningspriserna under de tre sista månaderna af skatteäret jemte de tre första månaderna af påföljande år. Huru markegångssältningen skall ske för hösten är svårt att förstå, emedan 34:de punkten säger att samma grunder må tillämpas, som vid markegångsförrättningen i April. Hvartill skulle då 2:ne markegångssättningar tjena? — Aro de likväl 2:ne: så skola, om prisen blefve låga vid den ena och höga vid den andra, skillnaden naturligtvis medföra allt det missnöje, som jemnförelsen måste medföra.
jag ut i salongen och tittade genom reflektions terna med mig, så få de exercera medan jag väntar (går till höger 1). Ja, det ska' jag göra! Men jag tar solda denna ovisshet dödar mig! Ännu en dag och ingen underrättelse. _________ VALBORG. Oh, Andra Scenen. VALBORG. OLOF. OLOF (i fonden). Nå, följer ni med till bangården, fröken VALBORG. Valborg? ännu jag vill inte lemna honom, och dessutom tillhör jag ju inte familjen annat än tillfälligtvis. Det ska' vi då inte tala om. Ivar håller af OLOF (stiger in). Nej, det gör jag inte. Ivar får inte gå ut er mer än sin egen syster; jag anser er som en god, ehuru något tystlåten kamrat; hos moster Lisen står ni högst i gunst, näst Dady, och det vill inte säga så litet; farbror anser er vara esteker, är då inte godt att veta. Hon liknar oäkta tiskt anlagd och moster ... ja, hvad hon tänporslin, glatt och ogenomtränglig (hejdar sig). Aj! (Ser på klockan). Half sex! Nej, jag försäkrar, att det inte står rätt till med klockorna i dag. De röra sig ju inte ur fläcken! VALBORG (lugnt). Sist ni gjorde den upptäckten, var klockan 4. kan behöfva en så lång tid för att krypa fram Verkligen! Men att en och en half timma OLOF. en så liten bit det är fullkomligt onaturligt. en så lång dag? Uppriktigt sagdt: Har ni någonsin varit med om VALBORG (halft för sig). andra. För mig har den inte varit längre än alla OLOF. inlressen inte kunna vara edra. Dessutom... ni känner inte Gertrud ni, fröken Valborg. VALBORG. Förlåt, jag kom inte att tänka på, att mina en hel månad efter se'n jag tillträdt min plats. Henne lär man inte känna på en månad. OLOF. Ni glömmer, att fröken Gertrud var hemma Ni kan inte tro så mycken trofasthet, så mycken godhet, så mycken renhet, med ett ord: så mycken karaktär, som döljer sig bakom den blyga, veka ytan.
Återbetalningen af det, för upprensningen af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skidgård, vid 1844 och 1845 års riksdag, beviljade, och år 1846 utbetalda lån å Tiotusen R:dr, verkställes inom enahanda lid och med samma ränteberäkningssätt, som i ofvanstående §. 52 finnas bestämda. §. 55. Nedannämnde 3:ne lån, hvilka vid 1847 och 1848 års riksdag beviljades samt under åren 1849 och 1850 utbelaldes, nemligen: lånet till staden Westerås å Tjugetusen R:dr, för utvidgande och förbättring af stadens hamn; lånet till staden Christinehamn å Tjuge fyra tusen R:dr, fö;1 uppmuddring af hamnen och segelrännan vid denna stad, samt lånet till staden Wadstena å Tretiotvåtusen R:dr, för anläggning af hamn derstädes, skola fortfarande återbetalas medelst erläggande af Sex procent årligen å hvart och ett låns hela belopp; kommande häraf Fyra procent årlig ränta att godtgöras för det kapital, som vid hvarje liqvid återstår, samt den öfverskjulande inbelalningssumman att å samma kapital afgå. Skulle den sålunda föreskrifna inbetalningen icke inom bestämd tid verkställas, bör dessutom för det lill liqvid förfallna beloppet erläggas Fem procent årlig ränta, intilldess detsamma varder inbetaldt. §. 56. De för jernvägsanläggningar, dels mellan Christinehamn och lastageplatsen Sjöändan och dels från Nora till Ervalla vid Köping-Hult-jernbanan beviljade lån, af hvilka det första å Sextiosextusen sexhundrasextiosex R:dr 32 sk. beviljades vid 1847 och 1848 års riksdag samt utbetaldes från Riksgälds-kontoret år 1849, och det andra å Etthundratusen R:dr blef vid sednaste riksdag beviljadt och under innevarande år utbetalts, — skola med enahanda årliga procentbelopp och samma ränteberäkning, som föreskrifvils för de i nästföregående §. upptagna lån, återbetalas; börande vid fördröjda liqvider jemväl erläggas sådan ränta å det förfallna inbetalningsbeloppet, som i nyss åberopade §. är stadgad. §• 57.
N:o2i2,213- 503 å StatsVerkets inkomster samt dispositionerne derå, funnit någon utbetalning icke böra ega rum utaf de öfverskott, hvilka, sedan nu skeende Statsreglering ifrån och med år i83o vidtagit, kunna uppkomma, och, i sammanhang härmed, ansett lämpligt, att, derest några utbetalningar framdeles under innevarande Riksdag af R. St. beslutas, hvilka icke blifva åStat uppförda, desamma må hänvisas att af R. Ständers RiksgäldsContoir bestridas, för fullgörandet hvaraf nödigt är, att öfverskotten på StatsVerkets inkomster varda derifrån till RiksgäldsContoiret Öfverlemnade, så snart ungefärliga beloppet, som öfverskjuter uppkommande brister på anslagen, kan beräknas; så få härmed, hos E. K, M., R. St. sådant i underdånighet anmäla, med anhållan, det täcktes E. K. M. vederbörande derom till behörigt iakttagande i Nåder förständiga. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 2 Nov. 1829» Preste-Ståndet d. 2 Borgare-Ståndet d. 3 Bonde-Ståndet d. 3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning a.f Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om, Pension för numera aflidne Herr 504 Exp. Utah.-Förslag till'und. Skrift. Justitice-Stats-Ministern m. in. Grefve Gyllenborg. S. A. Tv. Med anledning af E. Iv. Majrts, under den 8 sisth Augusti, till R. St. aflåtne Nådiga Proposition om Pension^ beviljande för Herr JustitiaeStatsMinistern m. m. Grefve Fredrik Gyllenborg, i händelse han lomme att inom uppnådd 65 års ålder lepma Rikets tjenst, hafva R.
Den 28 November e. m. Nödige lius och byggnader för Bancorörelsens bedrifvande, såväl i Stockholm, sorn andra Städer. Pappersbruk eller andra Inrättningar för Bankosedlarnes förfärdigande. Nödige Inventarier, Materialier och I11- strumentalier i och för ofvannämnde hus, byggnader och inrättningar, samt Bankens Departementer. Guld, Silfver och Koppar, det sednare likväl blott till Silfvcr-skiljernyntets uppblandning eller Koppar-skiljemynts utmyntande. Mynt, Medailler och märkvärdigheter till Bankens Myntoch Medaille-Cabinett, samt i öfrigt hvad Rikets Ständer serskildt kunna anbefalla. §. 80. Med försäljning af alla förståndna panter, så väl fasta som lösa, och förfallna hypolhek för Bauko-Discont-lånen ui. m., förhålles enligt de derom i föregående Afdelningar gifne föreskrifter. Då Banken besörjer försäljningen på egen eller så kallad Banko-Auction, skall det ske i enlighet med den serskildt för dessa Auctioner utfärdade stadga. §• Boskulle Rikets Ständer anbefalla Banken, all genom upphandling och återför - 6a8 Den 28 No veml) er e. tn. säljande af Vexlar, söka att befordra myntvärdets stadga eller komma handeln till hjelp, äge Banken äfven rätt, att sådant verkställa på öppen Beurs, genom eget .Ombud. Lades på bordet. Herr Hjerta, Gustaf, uppläste vidare följande:
Räkenskaperne öfver Andaget för lie varin gs-man skapats vapenöfningar hafva å Rikets Ständers Revisorers sida icke ådragit sig annat yttrande, än att fonden häftade, vid slutet af de begge, redovisningsåren, för till sina ziffertal uppgifne skulder, dem Revisorerne dock funnit vara godtgjorde, dels med i 835 och i836 årens från 60,000 til! 8o,ooo R:dr förhöjda Stals-anslag, dels förmedelst inställande af en del mönstringar, och möten. Ehuru detta anförande icke innefattar någon anmärkning mot fondens förvaltning och i öfrigt med förhållandet öfverensstämmer, synes ifrågavarande skuldsättningar likväl påkalla den upplysningen, att de varit en ovilkorlig följd af det till i834 års slut endast med 60,000 R:dr utgående årliga anslagets otillräcklighet för Bevärings-manskapels ändamålsenliga vapenöfning, helst de Beväringsskyldiges antal, i mon af folkmängdens tillväxt, årligen ökats; hvadan ock en årlig förhöjning af 3o,ooo R:dr uti anslaget blifvit äskad vid 1834 och 1835 arens Riksdag, men af Rikets Ständer endast beviljad med 20,000 R:dr, hvarigenom, enär de Beväringsskyldige, som välja sjötjenst, äfven skola lill lands exerceras, då de icke på Flottan användas, det nu å Riks-Statens Tredje Hufvud-Titel till 80,000 R:dr Banco uppförda årliga anslag icke befinnes motsvara de erforderlige kostnaderne för Bevärings-Imätlningens ändamål, helst serskilde medel för Sjö-Beväringens exercis lill lands icke finnas anvisade inom Fjerde Hufvud-Titeln.
Ridd: och Adeln samt Wällöf!. Borgare Ståndet remitterade till Passevolance Utskottet, men att de öfrige Stånden förklarat sig i denna Remiss ej instämma — i anledning hvaraf frågan enl. Riksdags Ordn. 44 §. blifvit hänvist till Const. Utskottets afgörande — Remitterades till Passevolance Utskottet, om hvilket beslut Memorial uppsattes och Justerades — Upplästes ett Memorial af Riksdagsfullmägtigen Eric Falhem med förslag till en ny representation — hvaröfver svar beslöts. Föredrogos Andra Beredningens förslag i afseende på Corn. Rådet Santessons, CansliRådet Bergstedts, Riksdagsfullmägtigen Eric Svenssons Memorialer, samt den af R. H. S. Just. Omb. väckta och till Utskottet remitterade fråga angående Konungens rätt att eftergifva Böter — hvaröfver nu beslöts. — LTpplästes Fördelningens Förslag till 1812 års Riksdags Const. Utskott 429 redaction af stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt — lades på bordet. — Föredrogs och afgjordes Riksdagsfullmägtigen Jonas Nordstedts hittils hvilande Memorial angående grunden för utgörande af Riksdagsmans arfvode inom Bonde Ståndet. 60:0 d. 20 Juli. Företogos å Andra Fördelningen af Hrr Hallenstjerna och Rothlieb väckte motioner om förändring af Reger, formens 37 §. — hvaröfver beslöts. — 61 :o S. D. in Pleno föredrogs Beredningens till styrkande i afseende på ofvannämde fråga — lades på bordet. — Upplästes ett af Hr Lagman J. Mannerstam inlemnadt Memorial rörande förändringar i Tryckfrihets Lagens form, som remitterades till Tryckfr. Beredningen. — Upplästes Protocolls Utdrag från Wällofl. Borgare och Hederv. Bonde Ståndet med tillkännagifvande af Ståndens beslut om att de Grundlagsfrågor som icke redan vid denna Riksdag blifvit upptagne, måtte blifva hvilande till nästa Riksdag. 62:0 d. 28 Juli Sedan Prot. Utdrag från Högv.
Upplästes till justering Exped.Utsk:s förslag Nro 166 till R. St:s und. skrifvelse till K. M , angtde beviljadt anslag till det af Professoren Doctor Nils Akerman i Stockholm inrättade Orthopediska Institut, samt arfvode till Professoren personligen. Frih. Cederström, Jacob: Efter den uppställning, som expeditionen nu har, skulle man kunna tro, att den läkare, som skall tilläras den orthopediska sjukbehandlingen af Professor Åkerman, ovillkorligen skulle blifva institutets föreståndare efter bemälde professor. Detta lär ej vara meningen, utan endast att den unge läkaren skall inläras för alt kunna blifva föreståndare. Jag anhåller att af Ståndens prot.utdr. få inhemta ordalydelsen af besluten i frågan, om den ej är sådan jag förmodar; ty eljest skulle Stånden i förväg hafva beslutat hvem som skall blifva Hr Åkermans efterträdare. Undert. Ridd.Secret. uppläste PresteSt:s af R. o. Ad. och BorgareSt. antagna inbjudning i ämnet, hvaraf inhemtades, att Ståndet beslutat det villkor för anslaget, att en yngre läkare af Professor Akerman vid institutet antages såsom dess biträdare, hvilken af honom undervisas i den orthopediska läkarekonsten, för att sålunda bildas att en gång efter Professor Åkerman kunna blifva institutets föreståndare. Frih. Den 9 December f. ra. Frill. Cederström; Då detta möjligen kunde anses som ett skriffel, hemställer jng, om ej det kunde rättas i öfverensstämmelse med det upplästa heslutet, eller ock alt expeditionen mätte återgå till Exped.Utskottet. R. o. Ad. godkände förslaget till underd. skrifvelse, med den rättelse, ali ordet ”kunna” skulle på sitt ställe i skrifvelsen införas. Ånyo föredrogs BaneoUtskrs förliden gårdag på hordet lagda mein. N:o 128, med förslag till sammanjemkning af RiksSt:ns skiljaktiga beslut i anledn. af Utsk:s utlåt. På begäran af Frih. Cederström, Jacob, upplästes de åtföljande reservationerna. Frih. Cederström:
2 Momentet, i följd hvaraf momentet komlne att lyda sålunda: i36 Den 27 Augusti f, in, Ligga inom skifteslagets område Fiskelägen , Kalkeller Tiil'gstensbrott, Vattenställen, Hajstångsoch Blekeplatser, eller Linsänkan, Qvarnar, Vattenverk, eller andra lägenheter, som skifteslaget gemensamt Angående de anmärkningar som blifvit gjorde vid 2 Capitlet 6 §, samt 18 Capitlet 6 §. * Hvad Utskotten yttrat, blef af Ridderskapet och Adeln godkändt. Angående de anmärkningar, sorn blifvit gjorde vid 2 Capitlet 7 Friherre Wrangel: Jag anser högst nödigt, att val af Gode Män bör ske årligen, ty annars kunde, med den säkerhet desse hafva att få qvarstanna, det hända, att de förvandlade sig till en .auloritet, som inverkade på samhället. Jag anhåller således vördsamt om proposition till afslag å Utskottens yttrande i denna del, samt att Gode Män må ombytas årligen, eller hvart annat år, hvilket gör mig detsamma, blott man kommer derhän, att de kunna skiljas från sin befattning. Herr Hjerta: Jag förenar mig i de åsigter Friherre Wrangel framställt, att göra val af Gode Män så ofta, a’tt orten må kunna aflägsna dem, om den icke finner sig nöjd. I annat fall blir deras plats, om jag så får Den 27 Augusti f. m. säga, på stat. Jag tillstyrker derföre den ändring i 7 §. aCap., att ordet ärligen må insättas, hvarigenom redactionen komme att lyda sålunda : hvilka på allmän Sockenstämma böra årligen väljas. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie: Jag anser ganska nyttigt, att §. blir sådan den är, ty jag har icke funnit någon olägenhet af, att Gode Män qvarstannat en längre tid på samma ställe; tvärtom hafva de derigenom vunnit*en erfarenhet, och alltid ett ökadt förtroende hos allmogen, elfer de dem anlitat, en förmon af den största vigt i dessa saker.
I breven från Makedonios till Petros fick Annжus Domitius de bästa underrättelserna om upprorets ställning, om ränkerna vid hovet och de stämplingar, som där gjordes för och mot hans egen person. Prokonsulns utskickade hade emellertid icke lyckats få i sitt våld ett brev från samme Makedonios, vilket just samma dag hade överlämnats till Petros. Detta brev innehöll åtskilligt, som prokonsuln genom sina enskilda källor redan kände, men också åtskilligt, varom han icke hade en aning. Det var skrivet med chiffer och meddelade Petros bland annat följande: - »Kejsarens hälsa, så skriver till mig Eusebios, visar sig ytterst vacklande. Sedan han flera dagar hållit sig innestängd i sitt palats, under vilken tid han endast lät sig se av Apodemius och Eusebius, kammarherren, men till och med vägrade emottaga vår Eusebios, biskopen av Nikomedia vilket, i förbigående sagt, väckte yttersta oro hos de rättrogne och ingav de ständigt lurande atanasianerna de djärvaste förhoppningar är han nu äntligen tillgänglig för sina vänner, men visar sig, till deras häpnad, plågad av förskräckliga syner och talar, som om han vore gripen av yrsel. Den fromme fursten, vars själ annars var försänkt i heliga betraktelser och djupsinniga undersökningar i de gudomliga mysterierna, lider nu av en underlig föreställning, att han förföljes av den delfiske Apollon. Eusebios har sökt besvärja denne djävul, men tyvärr utan framgång. Må Herren bevara det allra heligaste majestätets dyrbara liv! Hans bortgång kan varda en förfärlig olycka, vår och sanningens undergång, om vi ej träffa åtgärder att för varje händelse trygga vår ställning. Atanasios' anhängare glöda av hat och raseri; med otålighet avbida de ögonblicket, då Konstantius, vårt stöd, skall falla bort. Ännu, om också blott för några dagar, äga vi maktens svärd i våra händer. Du vet, vad som skett här i Konstantinopel. Denna tuktan var sträng, men icke tillräcklig. Ett allmänt bud utgår till de våra att var i sin stad må göra vad han kan, medan tid är.»
I riktigt förhållande beräinadt, endast med den skillnad, att en mindre betydlig ränta nu -för den egentliga Depositiöns-förmäneni 'erlägges; hafva Utskotten icke ansett sig höra tillstyrka någon annan utvexling från Ban* quens redan egande, eller framdeles erhällan-*- de, reela fond, än den sera hittills Varit för mindre summor tillåten, uppå reqvisition af personer inom det Kongl. Huset eller för särskildta verk och Inrättningar, förr än, efter hvad härefter kommer att anföras, fondén kornmit i det skick, att en fullkomlig realisation ef Banquens sedlar kan anses böra företagas* Jhi tt. !B. Utrarisumt af Herr Stråhles vid Högloft* Stats* och BancoUtskottens Betänkande, N;0 Sa, -Litt. B., bifogade särskildttt yttrande. De htifvudsakligäste olägenheter, sorn uppkomma deraf, att Banquens function såsom VexlingsContoir af reelt mynt emot sedlar, alldeles upphört, äro, dels att det silfver för* 45? Bento Utskottets 7},:tänti<lr>den. råd, som 1 landet finnes, derigenom upphört att verka såsom mynt i rörelsen och penningéstockers, således blifvit inskränkt iil! numera i ren af Rsnquens sedlar, dePs ock alt ett verkligt öfverskott eller vinst i Rikets handel på utländska orter icke kan förvandlas i rent mynt och öka National.förmögenheten, utan endast verkar en ytterligare införsel äf sä dato a varor, sorn hade kunnat umbäras, och ej blifvit till Riket införde, om möjlighet funnits att på annat sätt förvandla en fordran å utländsk ort, till inom Riket gängse mynt.