Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När nu härtill kommer, att inom kort tid factoriet vid Nyköping lärer blifva i tillfälle att kunna tillverka ångmachiner af hvarje storlek; att hvad slags öfriga smiden eller machiner, sorn kunna vara fpr en flotta behöfliga, lika väl kunna göras på flera andra ställen, såsom å Strömma vid Carlshamn, äfven för de flesta effecter till och med på Carlskrona varf; så bevisar detta ända till ytterlighet otjenligheten för Kronan att öfvertaga och för sin räkning drifva Motala mechaniska verkstad, hvilken äfven, i afseende på transporterna till flottan, har en högst olämplig local. Alt med de af den ädle motionären föreslagna 12,000 R:dr öka 4-de hufvudliteln till sagde ändamål, finner jag så mycket mera öfverflödigt, som dessa medel icke synas mig vara ämnade till annat än ett slags arrendesumma, eller till liqviderande af faetoriets räntebärande skulder, som Staten dymedelst finge betala, alt förtiga sjelfva förlagskostnaden till verkets drift, sorn skulle drabba 4;de hufvudtiteln och måhända uppgå till 100,000 R:dr, hvartill den sannerligen saknar tillgångar, om icke alla andra grenar af sjöförsvaret skulle åsidosättas. Jag afstyrker således denna del af motionen; men då Motala mechan. verkstad är ett föremål, som i flera andra afseenden förtjenar uppmärksamhet och deltagande, då den verkligen uppnått en hittills i vårt land okänd grad af fullkomlighet; då en mängd interessen, som dermed oskyldigt eller nära tvunget blifvit sammanväfda, ostridigt förtjena behjertande, skulle jag för min del högligen önska, att till räddning, ja, äfven till befrämjande af denna vackra inrättning hvad annat medel må kunna utfinnas, än det, som jag, min pligt och Öfvertygelse likmätigt, nödgats bestrida. Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar få åtfölja motionen till Utskott. Gr. Posse, Arvid: Jag skall icke begära att upptaga tiden med att ingå i någon tvist, angående nyttan eller skadan af ångfartygs användande för flottans behof. Frih.
Ad. icke vore en lämplig del af representationen: jag sade, alt R. o. Ad. med sitt nuvarande representationssätt såsom Stånd, med nu egande sjelfskrifvenhet, icke vore en lämplig del af representationen, och ber att Hrr:ue måtte bemärka den himmelsvida skillnaden mellan hans citation och mina ord. Gr. Lagerbjelke, som på e. m. hade ordet, då jag hit upkom, besvarade min anmärkn. vid 12:te och 13:de §§me. Jag yttrade på f. m., i afseende på dessa §§, alt, som de icke bestämde något derom, huruvida den Adelsman som vore Prest, egde representationsrätt, antingen som Adelsman eller Prest, eller tilläfventyrs i beggedera förhållandena, borde något derom i endera af dessa §§ hafva influtit, — Hr Gr:n genmälte alt som derom i vår nu gällande grundlag ingenting vore bestämdt, så behöfdes icke heller hädanefter någon bestämmelse i det hänseendet. I detta Hr Grins svar finner jag ingenting antagligt och ber honom bemärka att om det ligger en brist i del nuvarande stadgandet, hvarföre skulle man ej rätta en sådan brist, då fråga är att införa en s. k. förbättring. Jag gjorde en anmärkn. mot redaktionen af 14:de §:n; jag trodde ett oupsålligt misstag vara begånget och egnade icke stor upmärksamhet deråt; men det förundrar mig högeligen alt Hr Grat vill försvara ifrågavande redaktion. Jag ber att han benä - Den 27 Maj e. m. 243 get ville genomläsa densamma med upmärksamhet, och det kan omöjligen då undfalla honom alt deri ligger antingen en högst betydlig miss-skrifning eller också en förvändhet i tankegången. §:n lyder sålunda: ”Idkare af borgerlig näring, handel, fabrik eller annat till borgerliga näringar räknadt yrke” etc.
Ej må något Konungens ombud i riksgäldskontoret bevista fullmäktiges samR. F. § 67. mankomster oftare, än dä fullmäktige åstunda att med sådant ombud öfverlägga. § 68. Sveriges rikes Rank förblifver under Svenska folkets egen garanti och dess reR. F. § 72. presentanters vård, så att den ostörd må kunna förvaltas af de fullmäktige, som Riksförsamlingen dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gälla eller af Riksförsamlingen fastställas; egande Riksförsamlingen allena rätt att genom banken utgifva sedlar, som för mynt i riket må erkännas. § 69. Inga nya pålagor eller utskrifningar af manskap, penningar eller varor, må, R. F. §75. utan Riksförsamlingens fria vilja och i stadgad ordning gifna samtycke, påbjudas, uppbäras eller fordras. § 70. Konungen eger ej makt all fordra någon annan gärd till utförande af ett R F. § 74. uppkommet krig, än det sammanskott af födande varor, som uti en landsort kan blifva erforderligt till krigsfolks underhållande under tåg, när de serskilda orter, der 62 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. K. F. § 75. R. F. § 76. R. E. § 77. R. F. § 78. R. F. § 79. detta tåg sker, icke förmå trupperne med nödigt uppehälle förse. Denna gärd skall dock genast med penningar af statsmedlen de levererande betalas efter faststälda markegångspriser oeh med förhöjning deruti till hälften af deras belopp. Den må icke äskas för trupper, som å någon ort blifvit förlagda eller under krigsrörelser nyttjas, då trupperne böra utur dertill samlade magasiner eller förråd med deras behof förses. § 71. De årliga markegångstaxorna skola upprättas genom deputerade, valde, på sätt genom serskild lag stadgas. Hvad desse, i afseende på markegångssättningen fastställa, tjenar till efterlefnad, så vida ej ändring deruti i behörig ordning sökes och vinnes. § 72.
En sjeltklar sak var då, att Carl XI, som riktade dråpslaget mot denna högre adel, icke skulle erkänna dess anspråk på rangföreträde på grund af börden.Då derför samma år eller 1680 en ny rangordning utfärdades, blefvo dessa anspråk helt och hållet underkända, och embetsmannarangen uteslutande erkänd, hvilket man ^ ock kunde vänta förhållandet skulle blifva under en konung, hvilken så som Carl XI ordnade den svenska statsförvaltningen och embetsmannahierarkien. Endast innehaf-vande embete fick bestämma rangen. Denna rangordning, som bär till datum den 10 december 1680, ersattes af en ny år 1689, i hvilken det heter, att k. m. funnit godt » att låta författa visst reglemente, hvarefter hvar och en utan anseende till några andra konsiderationer än blott och allena chargen och beställningarna samt deras egenskap, som de bekläda, både uti publique och andra privata sammankomster, deras ställe hafva skola ». Men icke heller denna rangordning ansågs tilllyllestgörande, och 1696 utkom åter en ny sådan. Som man ser, var frågan om rangen på denna tid icke någon småsak, utan en angelägenhet af största vigt och betydelse, hvilken bragte vidt skilda samhällsklasser i harnesk mot hvarandra. De allvarliga yrkanden, som från adelns sida i detta afseende göras, och den otroliga försigtighet regeringen här visade, ända till dess att högadelns makt slutligen var krossad, visa nogsamt hvad vigt på den tiden låg på en fråga, som nu allenast betraktas såsom en tom bagatellsak utan någon som-helst betydelse, och vi hafva kommit så långt i detta afseende, att rangen har betydelse endast vid offentliga ceremonier. Annorlunda var det i rangordningames barndom. Sålunda finner man 1696 års rangordning vara föga nådig * mot den, som satte sig öfver dess föreskrifter. Bland andra bestämmelser finner man nämligen der följande sant drakoniska och för tidsförhållandena verkligen betecknande stadgande: » eho som tillegnar sig eller tillväller sig någon större rang än den honom efter kongl.
Förslaget innefattar tvänne delar; den ena att R. o. Ad:ns sjelfskrifvenhet skall uphöra och R. o. Ad. representeras genom valde ledamöter. Denna del af förslaget tror jag icke ega något hopp om framgång, och jag för min del kan icke bifalla denna del af förslaget. Det är möjligt att Hr von Köchs förslag är riktigt, att nemi. till en del bibehålla sjelfskrifvenheten och att de ledamöter, som ej egde denna rättighet, skulle välja ombud. Då, sorn jag sade, deuna förbättring möjligen är nyttig, vill jag sus - D en 27 Juni f. m. 317 pendera mitt omdöme i detta afs. och öfvergår till den sednare delen af förslaget, ang:de inpassande af andre medborgare bland R. o. Ad., och detta så mycket heldre, som jag vid 2:ne riksdagar inom Konst,Utsk:t yrkat detsamma. Det fägnade mig att se, att Utsk:t icke har något emot, att K. o. Ad. förstärkes genom något nytt element, och det förhåller sig på sätt Gr. Lagerbjelke yttrat, att nemi. intet element bättre an de jordegare, som varit eller iiro embetsman, är lämpligt att få inträde hos Adeln. Om nu bland R. o. Ad:us representanter äfven funnes 20 å 30 valde större jordegare, tror jag att desse skulle utöfva ett ganska stort inflytande genom sin kraft och sin förmåga, icke genom sina personer. R. o. Ad. skulle möjligen derigenom få en sporre att bättre representera sitt stånd än de f. n. göra; och för min del är jag fullt öfvertygad derom, att, ifall R. o. Ad. låter de andra St:n gå sig förbi, derigenom att desse förstärka sig med nya elementer, R. o. Ad. sä småningom förlorar det inflytande och anseende, som R. o. Ad. nu eger inom samhället.
Deremot är det i sednare hänseendet som förslagets särskilda stadganden tillkommit, Dessa stadganden, såsom varande af ren kriminallags natur, synas ock böra bilda en författning för sig. De åsyfta, såsom Utskottet trott sig kunna antaga, hufvudsakligen endast att bestraffa proselytmakeri. Med denna utgångspunkt blir det dock af vigt att i lagen söka uppdraga en skarp gränslinie emellan nämnde förbrytelse och den fria yttranderätten, — att tillse, det forskningen icke vingklippes, utan att olika meningar fritt få gifva luft åt sina spörjsmål, jemväl i trossaker. Ty det är oftast blott genom olika meningars friktion som sanningens gnista framspringer. Och, såsom ofvan blifvit antydt, kan ingen mensklig kunskap någonsin anses fulländad; icke ens den om rätta tolkningen af det uppenbarade ordet. De många olika sekter och särskilda religionssystemer, som alla åberopa sig på Bibeln, bevisa bäst detta. Ett tvifvel, offentligen uttaladt, kan ock lättare vederläggas och är vida mindre vådligt än det i skymningen framhviskade. Men med dessa åsigter har Utskottet icke kunnat undgå att finna de i den Kongl. Propositionens 1 § uppställda karakterer på det der, såsom Utskottet trott sig böra antaga, afsedda brott vara alltför elastiska och kunna inträffa jemväl på forskningen, då den, utan ringaste tanke på försök att locka någon till affall från hans religion, »offentligen förkunnar» en sats, som strider mot Statskyrkans dogmer. Man invände icke, att åklagaremagten i detta fall ej skulle komma att missbruka sin rätt till anställande af åtal och att en garanti mot ett sådant missbruk är uppställd i förslagets 7 §. Att vara beroende af åklagaremagten, vore det äfven den högsta, kan ej anses öfverensstämma med ett väl ordnadt samhällsskick: lagen sjelf måste vara klar och bestämd. Och sväfvande beskrifningar på brott äro derföre bland de vådligaste bristerna i en kriminallag.
Drufva på desse med flere anförde skäl 4 att serskildfe medel mätte utses för ifrågastäldte reparations-kostnad. Och har Herr Prosten Doctor Genberg åter, beträffande Landshöfdinge - Residence uti Vesterbottens Län, anfört, att Landshöfdingen derstädes Vöre så mycket mer i behof af ett siw Stats-Utskottets Beltinkandenl dant, som lägenhet icke gifves för honom att i Umeå få hyra nödige Boningsoch Embetsrum. E(t tillfälle skall nu erbjuda sig att för ro,ooo R:dr kunna inköpa en straxt i*anför Staden belägen vacker och rymlig Gård, bestående af flere Byggnader som blefve tillraclcelige bade för Landshöfdingen och till Em* betsrum; Och då detta tillfälle borde begagnas så vidt någon utväg funnes till de -härtill erforderlige medlen, hälst kostnaden till anskaffning eller uppbyggande af ett annat Landshöfdinge-Residence, otvifvelaktig! blefve vida större ; så hemställer Herr Doctorn, att, i afseende på de sålunda i detta Län förekommande serskildte omständigheterne, närmare måtte tillses, huruvida ej detta angelägne behof kunde på ett eller annat satt afhjelpas. Stats-Utskottet, som nogsamt ansett det vara i sin ordning, att i alla Län der Landshöfdinge Residenserne antingen äro så förfallne alt de ej kunna bebos eller ock sådane saknas, bristen måtte varda afhjelpt, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, har dock i anseende till Statens knappa til'gångar funnit sig ej kunna tillstyrka medels beviljande härtill ; Och Utskottet kan icke eller nu föreslå, att någre medel, sorn skulle öka Stats-Utgifterne, måga bestås till de ifrågavarande reparations och inköpssummor för Vesterås Slott och LandshöfdingeResidencehus i Umeå; Men Utskottet har likväl icke kunnat underlåta att fästa uppmärksamhet å de förhållanden, som serskildt härvid förekomma, att nemligen Vesterås Slott, såsom Friherre
Ben i April. gaf, att Riddarhns-Utskottet anmält, det Contre - Amiralen och Commendeuren af Kongl. SvärdsOrden, Pehr Gustaf Lagerstråle fullgjordt de tiil Introductionens vinnande bland Friberrar erforderhge Prsestanda, samt hemställde, i anledning deraf, om icke Ridderskapet och Adeln behagade lemna Introducrion under N:o 36-9 bland Friherrar åt Contre-Amiralcn Lageisträlej hvilket bifölls. Anmältes och emottogs Hof-Cancelleren m. m. Herr Friherre Gustaf af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj;ts höga vägnar aflemnade dess Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om en förändrad Redaction af 7 §. i Regerings Formen; Gifven Stockholms Slott den 31 Manii 18x8. Sedan Herr Hof Cancelleren blifvit på vanligt sätt utbeledsagad; upplästes och remitterades till] Constitutions-Utskottet, Kongl. Maj;ts högstberörde Nådiga Proposition. Herr Berghman, Ambrosius Magnus: Reddan i början af Januarii månad tog jag mig friheten väcka en Motion, angående förbud emot högre eller lägre Auctoriteter att proponera en Allmänhet utgifter, utan föregånget Riksens Ständers beslut, hvilken Motion, den iojanuaniaf Ridderskapet och Adeln remitterades tili Stats-och Den i April. Lag-Utskotten; men som jag erhållit underrättelse att Lag-Utskottet, hvilket först lärer komma att dess yttrande afgifva innan Stats-Utskottet målet företager, ännu icke detsamma afgjordt, får jag vördsammast hemställa, om icke, enär denna fråga verkeligen är af vigt och ingalunda bör läggas till Handlingarne, Ridderskapet och Adeln täcktes anmoda Lag-Utskottet, att, så fort sig göra later* nämnde Motion till slutelig pröfning i hvad på Utskottet kan ankomma företaga. Friherre Wrangel, Henning:
Herr Professoren Doctor Wijkman: Uti 38 § Riksdags-Ordningen står, att de särskilda meningarne skola såsom alternativ i förslaget intagas; om Herr RegeringsRådets Memorial skulle ingå, kan det väl icke kallas förslag, och något sådant kan icke Utskottet utarbeta, då 2 Stånd gillat 37 § oförändrad. Herr Lagman Sandberg yttrade, att, först då och sedan propositionen blifvit gjord till antagande eller ogillande af Herr Regerings-Rådet Hallenstjernas Memorial, och om dervid 2 Stånd skulle stadna emot 2, saken komme att förfalla, men att förhållandet nu kunde annorlunda anses, då Herr Regerings-Rådets framställning icke varit under omröstning. Herr Borgmästaren Norström ansåg för sin del någon ytterligare proposition icke böra framställas, ty om först voterades om Herr Regerings-Rådet Hallen - 696 Riksdagen 1812. stjernas, finge man äfven göra det om Herr ProtocollsSecreteraren Rothliebs Memorial. Herr Biskoppen Doctor Faxe yttrade: Sedan detta Höglofl. Utskott voterat öfver den antagne proposition: Den, sorn vill, att Regerings-Formens 37 § bibehålles oförändrad, skrifver Ja; den, det ej vill, skrifver Nej; vinner Nej, så uppkommer öfverläggning om de uppgifne alternativer, hvilka till förändring skulle antagas, och 2 Stånd stadnat mot 2, hafva åtskillige värde Ledamöter förklarat den tanka, som skulle den af Herr Itegerings-Rådet Hadenstjerna och Herr Protocolls-Secreteraren Rothlieb väckta och af Herr Öfver-Intendenten och Commendeuren Edelcrantz understödda Motion böra förfalla. Härmed kan jag så mycket mindre förena mig, som 38 § Riksdags-Ordningen är tydlig och klar rörande omröstningen i Utskott: Stadna dervid Två Stånd emot Två, skola de särskilda meningarne, såsom alternativer, i förslaget intagas. Endast mål i Banco-Utskottet, som böra hemliga hållas, och der Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, undantagas.
» Försök ». I svaret till Naima i n:r 5 finner Ni hit hörande upplysningar. — » Hårroten » följer ej med, när ni rycker ut håren, hvarför detta sätt är lika lönlöst som att använda de nämnda » essencerna », hvilka i alla händelser ej komma hårroten att » ruttna » Lilla Ytts. 1) Man bör under de närmaste timmarna iakttaga absolut tystnad; att dricka någon varm dryck, t. e x. tbe, Ur lämpligt. 2) Beror pä, af hvad slag katarren är, om den är akut eller kronisk, sitter i de finare eller gröfre lufirören o. s. v. 3) Det beror på orsaken; står väl antagligen i samband med katarren. Elsa. Om er mage är i god ordning, så bör Ni äta så mycket som möjligt och i synnerhet förtära mycket mjölkmat (2 liter mjölk dagligen) och gröt (hafregrynsgröt). Mellan de egentliga måltiderna drickes mjölk eller porter. Svea. 1) Beror på, om det står i samband med något underiifslidande; kan blott genom undersökning afgöras. 2) Gör hvarje afton under längre tid en spolning med en ljum 1 proc. koksaltlösning. Lämplig apparat torde Ni kunna erhålla pd apoteket. 3) Nej, om det blott sker med försigtighet, så att Ni ej skär Er, ty då kan Ni möjligen riskera blodförgiftning. — Alla tvättningar vid dessa tillfällen äro fullkomligt oskadliga. Jda. Endast genom en urinundersökning kan det afgöras, hvarpå detta beror. Något » farligt » torde Ni knappast behöfva befara. Ajaf Ja. Siri. Det bästa och säkraste medlet vore massage. Har Ni ej tillfälle att erhålla sådan, bör ni morgon och afton med handen göra grundliga gnidningar med kamferolja; något absolut säkert resultat torde Ni dock ej härigenom få påräkna. Tillåtligt kokett. Se svar till Naima i n:r 5. Orolig Skånska. 1) Helt säkert skulle ej nå- gon kirurg vilja tillstyrka eller utföra dylik operation. Och hvartill skulle det tjäna? 2) Nej, det behöfver Ni ej. Tiittie. 1) Ja, helst pa morgonen omedelbart vid uppstigandet. 2) ja; nej snarare tvärt om.
Sexman, äfvensom Rotemästare och Ordningsmän, vid mantalsskrifningen sig infinna oell densamma öfvervara. § « l:o Med nedanuppgifna särskilda undantag, skall hvar och en mantalsoch skattskrifves der han bosatt ar eller större delen af året sig uppehåller; och må den, som inom särskilda mantalsskrifnings-dislrikter har egendom eller idkar rörelse, utan att hufvudsakligen vistas på en och samma ort, sjelf bestämma och uppgifva, på hvilkeldera stället han vill låta sig mantalsskrifvas. 2:o Den, som nästa fardag kommer alt flytta till och tillträda annan fast egendom på landet, skall der låta mantalsskrifva sig och de personer, som komma att dit medfölja, samt om denna egendom är belägen inom annat fögderi, än der han vid mantalsskrifningen är bosatt, så snart ske kan, aflemna lill dervarande Häradsskrifvare behörigt intyg, att de ifrågavarande personerne blifvit på uppgifvet ställe mantalsskrifne. o:o 1 allmän tjenst anställd person, med % iss bestämd tjenstgöringsort, skall derstädes vara mantalsskrifven; dock bör ä utrikes ort tjenstgörande Svensk di plomat, jemte dennes hustru, barn och Svenska betjening, mantalsskrifvas i Stockholms stad och S;t Nikolai församling, hvarest äfven Svensk Konsul, eller annan å utländsk ort anställd tjensteman, som är delta rikes undersåte och af allmänna medel åtnjuter aflöning, bör vara mantalsskrifven. 4:o Fartygsbefälhalvare och besättning, som icke i egenskap af fastighetsegare eller af särskild anledning tillhöra annat mantalsskiifoings-distrikt, mantalsskrifvas å den ort, dit fartyget hörer. 5:o Den, som vid skola elier annat allmänt eller enskildt läroverk idkar studier, upptages i mantalslängden elier mantalsskrifves, om lian är omyndig, på samma ställe som hans målsman, men eljest der han vid mantalsskrifnings-tiden vistas. 6:o Barnhusbarn upplages i mantalslängden der det vistas; hvarjemte i längden antecknas den inrättning barnet tillhör. 7:o
Men en dag slog hon knyck på sin fjortonåriga nacke och skolkade med berådt m o d från den eljes så omtyckta gymnastiken: läraren, en medelålders kapten, hade fått laga förfall och hans vikarie, den tjugufyraårige löjtnant Lagerbring vid Uplands regemente, var hennes nymornade värdighet » för ung ». Men hon undgick ändock icke sitt öde. Under den ungdomligt glada period i hennes lif, som, inledd med studentmötesbalen 1875, var en glädjens och nöjenas tid inom universitetsstadens societetslif, sammanträffade hon visserligen blott en gång med den unge, uppburne officeren, som under tiden slagit ned sina bopålar i hufvudstaden. Men 1879 gaf hon honom sin tro, och 1881 blef hon hans maka. Kapten Lagerbring, som med utmärkelse tjänstgjort vid generalstaben, lämnade militärtjänsten, ungefär samtidigt med att han, år 1887, i egenskap af verkställande direktör ingick i bolaget Skandia, en ställning, som han numera utbytt mot sin ärofulla befattning i statens tjänst. För friherrinnan Lagerbring hafva de sexton åren af hennes äktenskap förflutit ovanligt lyckligt. En make, vid hvilken hon är innerligt fästad, tre lifliga och begåfvade barn, ett hem fullt af blommor och sol — en skapelse af förfinad smak och den varmaste hemkänsla — otaliga tillfällen till förädlande nöjen och konstnjutningar samt förmåga att älska, njuta och vara tacksam för det goda — allt detta har fallit på hennes lott. Till den bakgrund af allvarliga och utvecklande samhällsplikter, som ödets sista pänseldrag skänkt åt hennes lif, är hon kanske ej minst att lyckönska. T. K. Anna Husberg, född Forsberg. Då landshöfdingskan fru Anna Husberg uttalat sin önskan att ej bli föremål för nå- gon utförligare biografisk behandling, tillåta vi oss att som den bästa textramen till hennes porträtt införa hennes egen skrifvelse. Till Redaktionen af tidningen Idun. Såsom redaktionen redan har sig bekant genom hälsningar, dem jag låtit öfverbringa, hyser jag motvilja för den offentliga presentation, Idun tillärnat mig. Kanske kan det dock för redaktionen vara önskvärdt att få den började serien fullständig, och jag vill fördenskull icke undandraga mig detta offer af mig själf.
Sire för ljuitbrabe; Fomtitanbc bett lott, font ac tits bcib elier utgår t fpantnål eller anbra perfcbiar, att förtuanbiaä t penningar, efter bett för orten, ber löttett utgår, ttäft före tavertttgen fatte markegång, enligt l)tmlFen lenett åtnjuteS. 2:e £>cu, feni på flere ftäiieu eiler elifa orter åtnjuter löncstnfemfter, ft’aii, för bcrab fatntnatiiagba belopp, på ett ftäflc ta,veras*. 3:o SBtb beräfnittg af Söcimfltttitg för löntagare^ beftätrtba Infomft> tttå inga anbra afbrag ega runt, ätt be, font ftttnaS upptagna t 145 §. af bettna Stabga; äftwettfottt en C5'mt?etä SDfioanftåcitbe bi3eiot if it t ttgS^gr ttttbe r gälia fålebeb äftuett: y) för (Secieftafttfsflatcn ed) bertlil l)örattbe betjente, orgatttfier odj flocfarc på laitbct cd) t ftäbernc, t attfeettbe tiii ttonbc ecf) öfrige rättigheter af ^örfattts tingarnö, löner ed) lönmgbstiliöfultigar t penningar eiler petit manösräntor, tneber