Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Forts.) ndast då ett glåpord äfven kallat hans mor,somboddeibyn ochägdesamma mörka drag&gt; fast i hvassare form, » svart tattarkäring », hade han brusat upp, med af förbittring glänsande ögon gifvit den talande ett slag i ansiktet och sprungit ned i parken, där han kastat sig framstupa i gräset. Men från den stunden trifdes han ej mer i drängstugan, hvilken aldrig varit i hans smak. Hans hår var nästan blåsvart och krusade sig kring den vackra nacken i täta lockar, så regelbundna, att pigkammarskvallret påstod, att de voro » brända »; skrattande, så att de jämna hvita tänderna lyste, hade han den gången vikit undan den breda skjortkragen, låtit en klar vattenstråle från pumpen skölja öfver hufvud och nacke, därefter ruskat på sig, så att vattnet stänkte, och åter rätat ut sig, medan det svarta håret nästan ännu tä- tare och ännu mera regelbundet krusade sig kring hans panna, satt halmhatten på och med den kring hals och axlar våta skjortan öppen i bröstet gått till arbete i trädgården, i det han halfhögt sjöng sin favoritvisa: Gå ej till stranden, Ring, med din maka, Helst sedan stjärnorna sprida sitt sken. Hur gripen blef jag ej alltid af denna sång! Hur ofta satt jag ej i gräset bredvid honom, medan han arbetade, intagen af en känsla af ödslighet och beklämd af det vemod, som omedvetet låg i hans ton och röst. Men så fort han fick se mig så allvarlig och förstämd, afbröt han sin sång och började med skälmaktig blick och munter min sjunga någon mera glädtig visa: Min fader var en millionär, Min moder född grefvinna Han sjöng nästan alltid, under det han arbetade; han hade nämligen en ovanligt vacker, klingande sångröst och fick därför alltid sjunga från orgelläktaren i kyrkan om söndagarne; och om aftnarne, när husfolket i en lång rad med kusken i spetsen och trädgårdsgossen till sist, alla i strumplästen, kommo in i hvardagsrummet, där familjen satt samlad kring lampan, utbredde sig en särskild andakt i rummet, då hans klara rena röst anförde aftonpsalmen. '
Medan jag har ordet, vill jag återgå till Hr von Troils sednare yttrande, i afseende på den form för allmänna val, som han begärt, enligt hvilken större förmögenhet skulle medföra större rösträttighet, och ehuru denna fråga i sjelfva förslaget sednare förekommer, vill jag dock i afseende på den generella grundsatsen förklara, ali i den händelse sådant antages, Liefve BondeSt. helt och hållet uteslutet från allt inflytande på valen, emedan öfrige i valdistrictet befintlige individers förmögenhet skulle gifva dem öfvervigt i röstantalet. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Fullkomligen instämmmande i de åsigter, sorn Hr von Troil i förevar, hänseende yttrat, skulle jag sjelf vara den förste att tilldömma mig en slags förmätenhet, om jag tilltrodde mig att, efter den klara framställning af ämnet, som den värde talaren gifvit oss, kunna öka vigten af de skäl, han anfört för sin mening. Jag skulle således nu icke hafva uppträdt, om det ej vore för att genmäla ett yttrande af Frih. Cederström, mot hvil - Den O c t o Ii c r e. m. tet en värd talare, Frih. Sprengtporten, redan yttrat sig. Jag vädjar till R. o. Ad:s rättsbegrepp, om det är möjligt att, på sätt Frih. Cederström önskat, i i §:n af vallagen bestämma , att valberättigad person skall vara välfräjdad. Const.Utsk. har i en undantags-^, som jag tror, ganska fullständigt upptagit de qvalificationer, som betaga valrättigheten. Jag vädjar till de personer, hvilka besitta vida större juridiska insigter, än jag kan tilltro mig, om det skulle kunna gå an att i en lag begagna ordet ”välfräjdad,” som innefattar ett begrepp, hvars betydelse beror på det enskildta omdömets tydning. Jag hemställer, om del går an att lemna öppet för ett valcollegium att anse den ene eller andre medborgaren för välfräjdad eller vanfräjdad.
Och få Committerade härvid åberopa det Betänkande, som de i afseende på Rättsfrågors 636 Betänkande om Rikett Styrelse-Ferk. skiljande från de administrativa Verken afgifva gemensamt rned Lag-Committéen. Landsliöfdingarne stå omedelbarlingen under inseende af Stats-Secreteraren för Inrikes Arenderne, som med dem brefvexlar. Öfrige Stats-Secreterarne kunna dock afven brefvexla med Landshöfdingarne, hvilka äro skyldige att verkställa allt, hvad dem i Konungens namn anbefalles. Ej må Eandshöfdingen utfärda några nya Police-Ordningar och Stadgar, utan föregången anmälan hos Konungen och med Dess nådig* bifall. Om, för verkställigheten af Kongl. Maj:ts Förordningar och andra gällande Författningar i Oeconomieoch Police-mål, det finnes nödigt, att för en menighet stadga Vite, då, men icke i annat fall, må Landshöfdinge dertill ega magt ; och hans beslut derom, likasom i alla sådane Ärender, hvilka till allmän underrättelse i vanlig ordning skola meddelas, få endast kallas Kungörelse. Landshöfdingarne _ega befäl öfver Police» Betjeningen i Länet, Stockholms Stad undantagen. Under Landshöfdinge lyda a:ne Expeditioner, nemligen Lands-Cancelliet och Lands-Contoiret, hvarifrån alla Landshöfdingens beslut emanera. Den fördelning af Arenderne emellan båda desse Expeditioner, som Kongl. Maj:t den a8 April 1752 faststäldt, bibehålles till dess, att den i sammanhang med öfrige Instructioner och Författningar, hinner närmare regleras. \ Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 6 37 För Lands-Cancelliet är Lands-Secreteraren Chef och har till biträde: 1 Läns-Notarie uti de Län, der göromålens mängd det fordrar, samt 1 eller 2:ne Lands-Cancellister.
Vallagen lemnar ett öppet fält för korruption och factioners inverkan, enär val af Elektorer 224 Den 17 December. sora utan partiinflytelse, otvifvelaktig! bestämmas af den förmögnare minoriteten, då den stora majoriteten med brutet röstantal, säkerligen skulle afhålla sig från en valförältning, dervid deras personlighet sä litet vägde; i motsatt fall komme att af samma majoritet bero, dä deras röster påkallades medelst en beräkning och bearbetning i stort, samt uphämtades öfver hela riket, af factionens agenter. Man vet hur det tillgår vid samlandet af röster från samhällets nedersta regioner och från hvilken sida de djerfvaste åtgärder i denna väg vore ali förvänta. Val af tvenne Representant-kammare ur samma folkklasser, tror jag hell och hållet förfelar ändamålet, och alt dermed endast skulle framkallas nya auledmr till split, missnöje och afvund. Den första kammaren skulle komma att förete en afdelning af Riksförsamlingen, säkerligen svagare än sjelfva det Norska Lagtinget, som hämtar en viss styrka af sin delegation från Stortinget. Man skulle otvifvelaktig! finna att den föreslagne tvåkammar-bildningen, lika med dem, hvarmed nu å åtskilliga ställen experimenteras, varande i strid med den antagne jemnlikhets-principen, skulle uphäfva sig sjelf; till hvilket stadium pä revolutionens kretsgång, åtskilliga af förslagets försvarare äfven sträfva enl. deras offentliga tillkännagifvande. Det är under en sådan bearbetning af opinionerna man med ohejdad ifver , sökt ådagalägga Riks.St:ns, men framför allt R. o. Ad:s, obehörighet att existera, som man icke dragit i betänkande att stämpla Svenska Adelil såsom oförtjent af sitt ursprung och ovärdig sin bestämmelse. Man har till och med antydt på den vålds-act, dii med Adeln något ännu mera skulle falla. Denna brottsliga hotelse förfelar naturligtvis sitt syftemål. R. o. Ad. kan ej misskänna sin bestämmelse, sin edsvurna pligt att försvara den konstitutionella monarkien, under utöfning af sin dyrbara rättighet ali här tala för folkets rätt och frihet.
Angående varuforslingens beskaffenhet och inflytande samt Jemtlands trängande behof af en förbättrad kommunikation med Östersjöhamn har jag redan i det föregående yttrat mina åsigter. B) Sjökommunikationer. Föga är att säga om Jemtlands sjökommunikationer under den sista femårsperioden. En ångbåt på Storsjön för allmänhetens betjenande, men utan regelbundna turer, och en annan pa Kallsjön, Huså kopparverk tillhörig och för dess behof använd, utgjorde hela ångflottan. Nu finnas dessutom 4 nya ångbåtar anskaffade för underhållande af personaloch godstrafik utefter den nya kommunikationsleden emellan Bräcke och riksgränsen. En af dessa ångbåtar befar Anjasjön, omkring 1,500 fot öfver hafvet. Upprensning af vattendrag för trädvarufiottning verkställes årligen, men utan statsbidrag. Kanaler finnas ej. Jemte postkontoret i Östersund hafva under perioden funnits inom länet Are, Wemdalens och Funäsdalens postexpeditioner, den sistnämnde öppnad 1856; hvarförutom nya postgångar hvar 14:de dag blifvit öppnade: år 1856 till Frostviken och år 1859 emellan Österåsen i Bergs socken samt Kårböle i Helsingland. Under femårsperioden har länet icke haft någon telegraf. Att sådan nu är under anläggning emellan Östersund och Sundsvall utgör en ytterligare anledning till varm undersåtlig' tacksamhet. Cj Sjöfart och handel. Af Jemtlands läge och hvad här förut redan är anmärkt följer, att någon nämnvärd sjöfart inom länet icke är att omförmäla. Ehuru jag enskildt har mig bekant, att åtskilliga länets innevånare äga större och mindre andelar i så väl seglande som ångfartyg, hvilka befara saltsjön och hafva sina hufvudredare i kuststäderna, antager jag likväl, att dessa fartyg, annorstädes uppgifna, icke böra blifva föremål för berättelsen om Jemtland. Om antalet handlande så i Östersund som på landet lemnar bifogade tab. N:o 9 upplysning. Jemtlands län. Landthandel. Handel med Norge. 23 Det bekanta förhållandet, att Jemtlands allmoge fordom allmänt egnade sig åt en ganska vidsträckt handelsrörelse äger icke mera rum.
Folket i mörkret, oeh då man trodde Regeringens. styrka, allmänna säkerheten oeh Statens lugn grundade i mon af Folkens okunnighet; i de tider, då man af politiska skäl försvårade undervisningen för ds lägre classerne, och ansåg äfven den enklaste bildning endast tillhöra de högre. Da allmänna Folkskolorna, genom inrotade åldrige vanor, af tiden grundade fördomar, af oskicklighet i undervisningssätt^, förskaffade oftast dem, hvilka, i brist af medel, nödgades dem anlita, uti Religionens heliga sanningar endast en ytlig kunskaps^grad af första grunderna; i de moraliska pligterna, i rättsbegreppen, i kännedomen af sitt eget land, i den af sine skyldigheter och sine rättigheter inga. De upptog© dessutom för desse fattige en alldeles öfverdrifven tid, af den deras öfrige behof kräfde till ernående af deras nödvändigaste uppehälle. Man insåg väl omsider olägenlieterne, man till och med erkände dem; men utan att ana, ännu mindre att kunna uppgifva medlen till deras rättande. Den i5 December f. m. 9 Slumpen, hvilken stundom vållat äfven oväntade stora ting, märkliga upptäckter, gick menniskoförståndet till mötes med en af de för mensklighetens väl störste uppfinningar, och inom en tidrymd af få år, lik en stråle af ljus, tändes öfver hela den kända verlden kunskapen af den välgörande Vexelundervisnings-methoden. Folken, som, så ofta fästade vid gamla vanor och fördomar, hafva så svårt att öfvergifva hvad fadren före dem brukat och gillat, omfattade med begär det nya undervisnrngssättet; och verkan var i sanning för underbar, för att ej inses af alla, äfven af den okunnigaste. Snart spridde sig ryktet härom äfven till vår Nord, och det syntes som här Regering och Medborgare äfladcs alt gilla de företag, hvilka till detta ändamål gjordes.
Hvad sluteligen angar Göran Pehrssons och Herr Linströms yrkande, att arfvodet för den person, som till Extra Domare förordnas, måtte uti förordnandet beståmmasj så är särskildt Stadgadt huru med Domares lön bör förhållas, da han antingen i och för ConcoUrs, ej får sjelf förrätta sin tjenst* eller för tjenstefel, är på längre eller kortare tid suspenderad; och enär Domare* hvilken antingen på begäran erhållit Permission, eller i ofvannåmnde fall, afhålles från Utöfningen af sitt Ämbete, icke är i tillfälle att sjelf föreskrifva den vedergälla ning, sorn den tjenstförrättande Ämbetsman^ nen bör åtnjuta, emedan det på HofftåtteU beror, att förordna Vicarier och att bestäm* ma deras aflöning, samt de aftal, hvilka emellan Domare och Vicarier tilläfventyrs träffas, ej genom någon Lag kunna förefeommas; så har Utskottet ansett föreskrift härom* uti förordnande^ för Extra Domare vara i förra fallet öfverflödig, och i det sednare utan ändamål, Och följagteligen ej funnit skäl, att något särskildt stadgande härom tillstyrka, Dock hemstälies detta vördsamligeu Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning, Stockholm den 19 April 1823. LdgUtskottets Betankandett, lö f N:o 42. Ankom den 7 Maji 1823; Betänkande i anledning af Herr Bern* hard Rosenblads Memorial, angående en Lag, i afseende på förbrytelser, be gangne af åhörare inom RiksStåndens Plena eller Riksens Ständers Plena Plenomm. Genom ProtocollsUtdr agd en 3 innevarandemånad, har Höglofl. Ridderskapefc och Adeln till Lagutskottet remitterat ett af Herr Bernhard Rosenblad ingifvet, så lydande Memorial: ”Redan har ett RifcsStånd stadgat offentlighet vid sina sammankomster och framdeles kunna de öfriga följa detta BorgareStåndets, efter min öfvertygelse, hedrande efterdöme.
Vår s. k. rena Evangeliska lära skall innebära åtskilliga motsägelser, så bekänner Hr Hjerta för sig sjelf och det bekänner lian äfven under förtroligt samtal förandra. Dessa motsägelser skola ”föranleda dertill, att man för all bi - Den 4 Januari. behålla läran, måste förbigå förklaringen af vissa delar eller förklara, att man ej får söka uttyda det,” hvarföre också inom vår kyrka ”lärer hafva bildat sig en exoterisk och en esoterisk tro.” Då talaren ej närmare antydde, uti hvilka afseenden motsägelser skola förekomma, sä är det ej möjligt, att söka för honom häfva de samma och bibringa honom åtminstone en hjelpelig Christendomskunskap, hvilken han ädagalagdt sig ingalunda äga, då han helt nyligen försökte sig med en splitter ny definition på ”Försoningsläran,” om hvilken han derjemte helt. naivt bekänner, ”att det låter styggt att höra talas.” Vår läras mysterier, högst få och knappast mysterier för den, som sä lefvat sig in uti ordets sanningar, att han vet, på hvem lian tror, lära stöta en man af dynamiken, af handgripligheten, af materialismen. Uti hvilken troslära förekomma ej mysterier, eller hvilken åger sä få och sä till hjerta t talande, som vår? Hvilken af sjelfkärlek och vetenskapligt högmod intagen mästare inom naturvctenskaperne måste ej erkänna, att förståndet för honom står stilla, som man säger ? Huru kom t. ex. den första ormtunga i rörelse? Hvilken bevingade den första spyllugan? Huru erhöll hyenan sin roflystnad och glupskhet? Nej! antingen christlig, om liden och eviglieten talande, religion med mysterier, ju färre, desto bättre, eller Straussianism med menniskoslägtets tröstlösa sjelfförgudning. Såsom allmänt kändt är, har äfven värt land hall en öfversteprest, för den sednare, emedan det ansågs vinstgifvande att i den slemma tiden tjena vid dess altare.
Maj:t vill känna den sak, sorn angår en hel menighet, och pröfva, huruvida sakens vigt och fullgiltighet påkallar samma menighets oroande med förklarings afgifvande, skiljer jag mig i detta fall ifrån Motionairen, ochanser bibehållandet af denna föreskrift mera gagneligt än skadligt, Härmed har jag slutat min vederläggning och får på grund deraf vördsamligen yrka afslag å förevarande Utlåtande, och att i stället må beslutas en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan, att de stadganden uti KammarRättens Instruction eller serskilta KonungnBref, som inskränka KammarRättens allmänna Domsrätt i andra fall, än då det angår Kongl. Maj:ts egna beslut, må upphäfvas Herr von Hartmansdorff\ August: Sedan Herr af Billbergh så fullständigt utvecklat ämnet, och Ständerne rfedan vid denna Riksdag fattat beslut öfver KammarRättens anmärkningsoch pröfningsrätt i mål, som röra menigheter, afstår jag från att vidare yttra mig i frågaii, utan förenar mig med Herr af Billbergh. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bi - Den i4 Augusti e. m. fall å Lagoch Ekonomiutskottens förevarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Utlåtande, samt, på sätt Herr af Billbergh tillstyrkt, besluta en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t med anhållan, att de stadganden uti KammarRättens Instrucljpn eller serskilta KonungaBref, som inskränka KammarRättens allmänna Domsrätt i andra fall, än då det angår Kongl. Maj:ts egna beslut, må upphäfvas. Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förnyade dessa propositioner, men de blefvo båda åter med Ja och Nej besvarade. Hans Excellence gjorde proposition endast till afslag å Utskottens ifrågavarande Utlåtande. Ropades Ja och Nej. Herr Munck af Rosensköld, Eherhard:
Om Comitténs arbeten skulle föranleda till en Konungens proposition rörande myntoch creditvåsendet gemensamt, så tror jag det vara angeläget, att frågan först uti sin helhet af ett Särskildt Utskott betragtas, och att, sedan Ständerna fattat sina beslut hvad sjelfva systemet beträffar, dess delar, de financiella, de legislativa och de oeconomiska, särskildt af vederbörande Utskott mätte blifva behandlade. Jag tror derföre att Herr Hjertås gjorda motion om ett Särskilt Utskott borde ligga på bordet, till dess Ridderskapet och Adeln får höra om, i afseende på myntoch creditvåsendet i allmänhet, någon Kongl. Maj;ts proposition kan vara att förvänta. Grefve von Rosen, Axel'. Jag år af Herr von Qvanten hufvudsakligen förekommen uti hvad jag hade åmnat yttra. Jag tror att ett Särskildt Utskott skulle vara alldeles onödigt då Den 6 Februajffi, den befattning sorn skulle detsamma öfverlem~ ras. tillhör Allmänna Besvärsoch O.econpmieUtskottet, och då det år dess ovilkorlig pligt att taga detta ämne i öfvervägande. Jag conformerar mig således med Herr von Qvanten, hvad detta afseende beträffar. Herr von Frandén, jiugust: Jag före var mig med Herr Hj-rfa i ianhållan om ett Särskildt Utskott, sorn k°mmer att granska Landtmannens nuvarande förlägenhet, samt uppge pmject till dess afhplp tide. Oaktadt jag yet att fl-re anse detta Utskott onödigt, sä anser jag det nyttigt, emedan vi derigenom, visa att vi vid detta Riksmöte ej åro liknöjda utan åtminstone göra hvad på oss ankommer. Friherre Boije: Ämnet må tillhöra hvil ket af de ständiga Utskotten sorn hålst, så til. later Grundlagen, att ett Särskildt Utskott för. detsamma kan såttas.
Mars. — Dm Ädelfors Guldwerks Nedläggande rc. 250. — om en Comité till öfwersecnde af författningarne om Lurendrägeri och Tullförsnillning, 251. — om Deputerade till Revision öfwer rcdogörelserne för de till krigsbehofwcn anordnade medel, 242. — om fri och oinskränkt Tackjerns-handel inom Riket, 2§g. — om Borgmästaren i Westeräs, Ilallm-ln.-; och Radman DsUtllsn» frikännande frän dett pä dem belöpande ersättning för den del af Stads-Castcurcn Bodclls balance, som bestär af Riksgälds - Contoirets medel, 255. — om eftcrlefwande makas giftorätt uti jord ä landet som under fästctiden gemensamt och till lika stor del blifwit inköpt, ellwad dct stedt inom eller utom den andra makans börd, 24b. — om Sala Silfwergrufwa, 2-58. — om försök att wcrkstalla postföringcn med sä kallade postwagnar, 569. (Apr. 668.) om Haga Lust-Slott och Park, 574. sm Salt-tillwerknings försök inom Riket, >75. — om Afgärda Bys rätt att söka skifte med Bolby i skog 6 42 Register. och utmark, 576. — om dcn Under-Stäthällaren löl^-i, 8puirv upplätne K umlcgärden, 577.
Advokalliskalen, Kamererare, Kassörer, Sekreteraren hos Understyrelsen och Referendarien i Lånekansliet med lön R:dr 1500. samt tjenstgöringspenningar å supploinenlar-stal » 300. den Tredje: Bankofiskalen, Bokhållare, Revisorer och Notarier, med lön » 1000. och tjenstgöringspenningar » 200. samt den Fjerde: Kontorsskrifvare och Kanslister, med lön » 500. och tjenstgöringspenningar å supplementar-stat » 100. Kommilterade yttra härvid, alt de väl å ena sidan lemnat all uppmärksamhet åt Rikets Ständers uttryckta förväntan att besparing i Verkets förvaltningskostnader må genom den nya organisationen tillvägabringa», men att det å andra sidan synts Kommitterade hufvudsakligen ingå i Bankens sanna intresse, att den tjenstemannakorps, på förtroendet till hvilkens redlighet, nit och skicklighet, säkerheten för såväl Banketis som en betydlig del af Statens och många enskildas tillgångar hvilade, icke borde genom för knapp aflöning försättas i bekymmer för en tarflig och anständig utkomst, och derigenom möjligen inledas i frestelser, hvilka i ett penningeverk ligga så nära till hands. Derest Banken för en framtid skulle kunna påräkna att i sin tjenst erhålla kunniga och dugliga tjenstemän, vore det ock nödvändigt att den blifvande aflöningen för Bankens tjenstemän bestämdes åtminstone icke lägre, utan snarare något högre, än den som åtnjötes af deras vederlikar i andra publika verk, hvilka redan erhållit en, efter förändrade tidsförhållanden lämpad, ny organisation, emedan i annat fall det kunde befaras, att Banken uti sin tjenst endast skulle erhålla sådana personer, hvilka, såsom mindre skicklige, måst stå tillbaka vid befordran uti andra verk, med förmånligare lönevilkor.
Och har Direktionen, i afseende å kostnaderna för Salens inredning, varm-apparaten och gasledningen, uppgående till 41,681 R:dr 45 öre, yttrat, att enär desamma äro beräknade uteslutande för Ridd. o. Adelns sammanträden vid Riksdag; och Riddarhus-Salen jemväl begagnas för Riks-Ståndens gemensamma sammankomster, ifrågavarande kostnader obestridligen äro af beskaffenhet, att godtgörelsa för desamma bör af Statsmedel utgå. Vidkommande åter kostnaderna för Klubbrummens inredning och möblering har Direktionen ansett sig böra föreslå, att dessa kostnader väl må för närvarande kunna drabba den af Ridd. o. Adelns medlemmar sammanskjutne s. k. reparations-fonden, men att en successiv ersättning för samma kostnader beredes nämnde fond på det sätt, att från Riksdagsköstnads-medel, i likhet med hvad förut Bil. lill Högloft. It. o. Ad:i Brot. vid 18S9 — SO årens Hiksd. 2 R i d d ar h u s-Utsk o ttets Utlåtande N:o 8. egt rum, under riksdagarnes lopp utbetalas en månadtlig summa, motsvarande det belopp, som för livartdera af de öfriga Riks-Stånden anordnas såsom byra för de lokaler, hvilka af dem under Riksdag till klubbrum begagnas. I öfrigt har Direktionen ansett sig böra meddela den upplysning, dels att sammanlagde beloppet af kostnaderna för Riddarhusets yttre och inre reparation den 1 2 sistl. Dec. utgjorde 1 45,258: 87. hvaraf sig belöpte: å grundmurarnes omläggning 81,443: 33. å reparationen af Riddarhns-Salen jemte värm-apparaten och gasledningen 55,507: 78. Summa 145,258: 87. dels att Riddarhus-reparations-fondens skulder nämnde dag utgjorde 68,000: - och tillgång i utlånt kapital 900: — Utskottet har tagit hvad sålunda af Direktionen blifvit anfördt och hemställdt i öfvervägande; och beträffande således först