Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Wirsén tillkännagaf, att Herr Friherren och Stats* Secreteraren, efter flere Ledamöters yttrade åstundan, skrifteligen författat sine tankar uti frågan om Filial-Disconterne; hvarefter Herr Friherren och Stats-Secreteraren uppläste följande: ”De 3 :ne Disconterne, hvarom nu fråga ar, tillkommo, för att med visse för tillfället vigtiga ansedde allmänna angelägenheters be - lifts Stalsoch Banko - Utskottens Betänkandetis fordrande, förbinda enskildres fördelar. Realisationen af Riksgäids-Sedlarne Var i förra fallet föremålet med Malmö och Götheborgs Disconter, och anläggningen af Götha Canal tued dess Discont. Contractet var ovillkorligt å begge sidor t Staten har Uppfylt det å sin, har alid: ig garanterat desse Verk och har sålunda ej heller någon lag'ig fötbindelse, att för dem träda i Liqvidation. Detta har Högloft. Beredningen redan afgjort, hvarmed jag ock för nain del fullkomligen instämt. Då dénna fråga sålunda h'r afgjord , blir deraf en fö’jd, att Banken, hvilken till Disconterne försträckt penningar, dem de, (särdeles hvad Malmö angår) icke kunna efter sine ingångna förbindelser återbetala, uppträder soln Fordringsägare, att sin rätt gällande göra och utkräfva. Här vill jag specielt halla mig till MalmöD iscont, hvarom nu ock egenteligen är fråga, Gäldenären är här det octroi jerade Bolaget. Detta, formeradt genom Actier , representeras af Innehafvarne utaf sådane Actier; Men förmodeligen lärer Lagen ingalunda kunna til förbinda någon sådan Actieägare att för Djjcontförvaltningen träda i ersättningj-artsvar utöfver sjelfva Actie-Capitalets belopp; och sålunda utgår från beräkningen af tillgångarne all fråga om deröfver sträckt bidrag å Bolagets sida. Massans återstående tillgångar blifva då: 1:0 De enskildtas Skuldförbindelser för erliållne Lån.
Förslaget innebär således en högst nödig och nyttig förbättring af närvartde förhållanden, hvarföre jag anhåller om afslag å det af Hr von Hartmansdorff afgifna förslag till gemensam tanke. Hr von Hartmansdorff: Jag nekar icke, att ett sådant förslag, som det ifrågavar:de möjligen kunde vara antagligt, om det vore rikligt upgjordt. Men sådant det f. n. är, måste jag bestrida dess godkännande. Gr. Lagerbjelke säger, alt man nu befinner sig i ett slags laglöshets-tillstånd i afseende på utländningars naturalisations-rält, emedan något stadgande derom icke finnes här såsom i andra länder. Deruti har han rätt, och derföre bör författning i ämnet vidtagas. Men hon borde upgöras af LagUtsk., i den del som ej hörer till Reg.F:n, utan till civil-lag. Hvad deremot angår Grundlagssladgandet, sä borde det vara annorlunda affattadt än Const.Utsk. det upgjort, såsom jag redan för R. o. Ad. sökt ådagalägga. Gr:n påstår ytterligare, att ingen kan, under närvande förhållanden, erhålla fullständig naturalisalionsrätl. Detta är ock riktigt. Likaså förhåller sig med främlingens barn om de äro födde utrikes. Men om man upställer ordalagen så, att barnen kunna få annan tjenst, till och med den ifrågasatte Exped.-Chefsbefattningen, i händelse de till riket inkommit så unga, alt deras npfostran här blifvit gjord, så här jag ingenting deremot. Dessa detaljer äro icke blotta spetsfundigheter, ty man måste taga författningen sådan hon i bokstafven befinnes och ej annorlunda. Gr:n har förmenat att dessa omständigheter skulle i den civila lagen bestämmas. Om så är, borde väl R. St. hafva fått veta, huru denna lag i bokstafven lyder, innan de på förhand antaga förslaget till Grundlagsändring. Const.Utsk. har med denna fråga förfarit på samma sätt, som med representationssaken, då det framlade ett Grundlagsförslag, som skulle stödas på civil-lag, nemi. en valstadga, hvilken icke fanns. Följden blef all förslaget ej kunde antagas. Gr.
Sin iråkade sjukdom vore förhindrad alt densamma sjelf föra blefve ordnad på elt sätt, som bättre än den nu inkallade Interims-Regeringeu uppfyllde omständigheternas kraf och öfverensstämde med de förenade Rikenas så väl inre, som yttre förhållanden; för hvilket ändamål Kongl. Majit, under förutsättning att den framställning i enahanda syftning, som Kongl. Majit samtidigt till Norriges Storthing aflåtit, blefve bifallen, i Nåder föreslagit Rikets Ständer att uppdraga at Hans Kongl. Höghet Kronprinsen alt i Kongl. Maj.ts namn föra Riks-styrelsen intill dess Kongl. Majit sjelf kunde med den Högstes bistånd blifva i tillfälle att Regeringen llih. till R. St. Denna Nådiga framställning har, enligt den Nådiga skrifvelsen bifogadt utdrag af Protokollet öfver Justitie-Departements-ärenden, blifvit i sammansatt Svenskt och Norrskt Stats-Råd, af Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern, med hvilken StatsRådets öfrige närvarande Svenska Ledamöter sig förenat, tillstyrkt genom ett till Protokollet afgifvet yttrande; varande äfven protokollet hilagdt ett af tillkallade Läkare rörande Hans Maj:ts helsotillstånd afgifvet embets-intyg. För fullgörande af det genom ofvanberörde remiss Konsfitulions-Utskollet gifne uppdrag har Utskottet först att undersöka hvad de för Riket gällande konstitutionela författningar rörande förevarande ämne rätteligen må anses innehålla, dervid, då olika meningar om rälta sättet för våra grundlagars tillämpning stundom sig yppat, en betraktelse derom torde i korthet böra förutsändas. Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen blefvo, såsom allmänt bekant är, pä ganska kort tid författade, och dessa lagars ordalydelse saknar icke alla spår af den utomordentliga skyndsamhet, som vid grundläggandet af en ny sakernas ordning oundvikligen påkallades af Rikets ytterst vådliga belägenhet. Visserligen torde detta förhållande vara mindre märkbart i afseende på Regerings-Formen än Riksdags-Ordningen, ehuru den förre, långt omfångsrikare än den sednare, på mycket kortare lid uppsattes.
Detta sätt att godtgöra denna del af aflöningen, har ifrån UppbördsCommissarie-sysslornas inrättning varit antaget eller af Riksens Ständer vid alla påföljande Riksdagar ovidrört lemnadt och är således såsom det rätta att anse, hvar* före ock dervid lärer komma att förblifva, till dess annorlunda af Riksens Ständer förordnadt varder. Stats-Beredningen som finner, att Stadens rättighet till biträde af Kronan vid dess Uppbörds-Commissariers aflöning är ostridig, anser dock för dess underdåniga del ofvannärnnde bidrag dertill ganska ringa och obetydligt mot den löne-tillökning, som tidernas nu emot 1756 förändrade skick gjort nödvändig och här ofvan i underdånighet blifvit tillstyrkt. En förhöjning derå synes alltså visserligen vara billig. Om en sådan skulle beräknas efter hvad UppbördsCommissarierne af Bevillningen år 1810 sig godtgjort, med undantag af löne-tillökningen, efter som ingen lön-tillökning begripes i de 75Q R:dr som Staden i löner till dem och deras Skrifvare betalt och i calculen bör ingå , samt den nu i underdånighet föreslagna löningssurnman på denna grund fördelas pro rata parte imellan Kronan och Staden; så skulle af Be vinningen årligen komma att utgå i det närmaste 8,q 12 och af Stadens medel 1,988 R:dr; men om dragarelönen, sorn nu mera, då Uppbörden, inflyter i Banco-Sedlar och af de Skattskyldiga insattes i Banken, icke är lämpelig eller lärer kunna iio4 Den 11 Juli. Jeunna bestås, afdrages hvad af Bevillningen hittills utgått, och blott oförbättrade lönings-summan 550 R:dr , samt de lika oförbättrade 750 R:dr, som Staden består, tagas till grund för fördelningen; så skulle Bevillningen ej komma att vidkännas mera än circa 1,777 oc^ Staden 2,423 R:dr.
Härigenom blefve således både statens och de enskildes rätt betryggad samt, efter förloppet af nyssnämnde tid och sedan granskningen för sig gått, den nya liggarens gällande kraft lagligen befästad, så att all anledning till framtida tvister angående äldre förhållanden vore undanröjd. För vinnande af sistnämnde ändamål, borde likväl stadgas, att, vid den tid, då jordeboken från häradsskrifvarne tilt lands-konloren ingifves, och hvilken kommitterade trodde böra bestämmas till sist sex månader efter utgången af det år, för hvilket den uppgjordes, ett exemplar för hvarje socken borde öfverlemnas till kyrkoherden, att vid sockenkyrkan till upplysning för jordegarne vara tillgängligt; och syntes kommitterade, med afseende ä det vigtiga ändamål, som dermed åsyftades och den beqvämlighet, som lör framtiden bereddes vederbörande jordegare, arbetet med nämnde exemplars utskrifning icke böra tagas i beräkning, serdeles då detta besvär endast lör en gång ifrågakomme och nya jordebockers upprättande framdeles undvekes. I fråga om tiden, hvarinom enskilde måtte äga att anmärkningar emot den nya jordeboks-liggaren framställa, ansågo kommitterade att de enskildes rätt borde vara tillräckligen bevarad, om dem lemnades öppet att inom sex månader, efter det jordeboken blifvit till socken-kyrkan aflemnad, anmärkningarne till länens lands-konlor ingifva; varande det, enligt kommitterades förmenande, nödigt att härför bestämdes koitare tid än den, som för lands kontorens granskning fastställdes, på det att de upplysningar och yttranden, som i anledning af besvären funnes erforderliga, måtte inom sistnämnde tidpunkt hinna infordras. Den granskning, som i landskontoren skulle försiggå, jemte öfrige der nödiga åtgärder, syntes kommitterade kunna medhinnas inom ett år, ifrån det jordeböckerna dit inkommit, i följd hvaraf jordeboks-liggaren för länet borde inom ett och ett halft år efter det, för hvilket den upprättats, lill Kammarkollegium insändas.
Sitt egen sjelfviskhet; Hvad delicatesseu argår, skulle jag tro, att 3o8 Den Q November. en Landt-Marskalk , som under Riksdag kan utsätta sig för ogillande af Constitutions-TJtskottet, likaväl kan utsättas för Ståndets eget uttryckta ogillande. Skulle någon mannajnon ske, tviflar jag icke, det ju Ståndets opinion, om än ej offentligt uttryckt, icke skulle blifva till hans fördel. Jag har alltid varit af den tanka, att det vore nyttigt tillåta opinionen uttrycka sig. All magt mäste förenas med verksamhet, och jag skulle icke tro Landt-Marskalken böra vid anteckningen vara underkastad ett utslag af den äldste närvarande Ledamoten i RiddarhusDirectionen. Herr Cederschjöld: Ehuru ogerna jag fortsätter en ordstrid, kan jag likväl, med all den aktning jag har för Herr Ribens tillit till sin insikt i Svenska språket, icke annat än anse det tydligaste uttrycket för den bästa Svenskan. Grefve von Schwerin: Ordet främst likasom ordet äldst tages i flera bemärkelser. Mea 3q §:s i Riksdags-Ordningen ord förklaras i den 23 § nu varande Riddarhusordning så, att dermed menas den efter Matrikeln äldste. Denna gång lär icke reformen bli så radikal, att vi ej få behålla något qvar af det gamla. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall af i3:de §:n. Ropades Ja och Nej. Dm Q November. 3 09 Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde om Ridderskapet och Adelli behagade gilla deil af Herr von Hartmansdorff föreslagne redaction. Bifölls. Grefve Cronhjelm: För min del har jag icke kunnat förutsätta något högre begrep om Regeringens och Ständernes förtroende, än Talemansskapet; hvarföre och då Ridderskapet och Adeln stadgat, att Landt-Marskalk vid anteckningen kan komma att underkastas decision af äldste Ledamoten i Riddarhus-Direetionen, jag deremot får anmäla min reservation. §.
Redactionen fastställdes sålunda: ”att varan bör vara behörigen hallstämplad eller tullstamplad”. Och det fjerde. Enligt Betänkandet N;o 21. g. 18. Uteslöts, hvadan de följande paragraphernas numer ordning kommer att derefter rättas. §§. 18—22. Antogos efter de redactioner, som 19—23 §§. ega, en ligt Betänkandet N:o 21. 23. Motsvarar 24 §. i Utskottets förslag, men uppskjöts lill pröfning. 24. Antogs, sådan Utskottet föreslagit 25 §. 25. Motsvarande 26 §., enligt Betänkandet N:o 21, men är af Utskottet oafgjord. 26—28. Antogos, sådana Utskottet föreslagit 27—29 §§., enligt Betänkandet N:o 21. ^ 29. Godkändes, sådan Utskottet föreslagit 30 §., enligt Be tänkandet N:o 21, med tillägg, enligt Utlåtandet N:o 30. Godkändes, motsvarande 31 §., enligt Betänkandet N:o 21. Derjemte beslöts, att följande uti nu gällande tull-taxa införda anmärkning, näst efter bomulls-väfnader, bör uti den tull-taxa, som kommer att utfärdas, bibehållas, nemligen: ”sådana sidenoch bomulls-väfnader, soia eljest äro till införsel förbjudna, må införas directe från orter på andra sidan Goda Hopps-udden emot 10 procent af värdet i tull”. I öfrigt lades Betänkandet N:o 21 och Utlåtandet N:o 30 till handlin - garne. S. D. Föredrogos följande Expeditions-Utskottets memorial: N:o 19, Prot. Vlclr. cl. 19 Dcc. 1840. 9^7 N:o 19, med öfverlemnande af förslag till underdånig skrifvelse, angående reglering af Riks-Stalens Forsla Hufvud-Titel. Gillades. Njo, 20, i anledning af återremiss ifrån Höglofl.
Ö. P. M. Jemlikt H. R. o. Ad:s beslut vid 1809 års riksdag, att lönerna för Ridd.secret. och Kamereraren skulle, så fort Ridd.cassans tillgångar det medgäfve, förhöjas med 50 proc. emot 1778 års stat, hvilken utgjorde för den förstnämnde 400 r:dr och för den sednare 300 r:dr, bestämdes berörde löner enligt Ridd.Direchs prot. d. 14 Mars 1812, lill 600 r:dr för secreteraren och 450 r:dr för kamereraren. Ar 1S26 d. 25 Maj beslöt Ridd.Direct., att, som Ridd.cassan allt sedan föreg:de riksdag varit i det svaga tillstånd, att hon utan skuldsättning icke ens medgifvit de oundvikligaste nödiga utgifter för Riddarhusets behof, vid nästa riksdag framställa nödvändigheten deraf, att Ridd.cassan hädanefter icke komme att vidkännas någon utgift lill tractamente eller arfvode under riksdag ät Ridd.- kamereraren. Denna framställning blef af R. o. Ad. godkänd d. 30 Juni 1829, och kamereraren således förlustig det förr till honom utgående riksdagsarfvode. Oaktadt denna indragning af riksdagsarfvodet förorsakade en ganska betydlig förminskning uti Ridd.kamererarens löneinkomster, blef han vid 1834 års riksdag, dä Ridd.secret» lön (hvari någon indragning icke ägt rum) förhöjdes med 100 proc. eller bestämdes frän 600 till 1,200 r:dr, icke ihågkommen med någon ersättning eller löneförhöjning. Den gamla proportionen af 33j proc., hvarmed secret.lönen ifrån äldre tider tillbaka öfverskjutit kamererarelönen, blef härigenom till den grad rubbad att den nu utgörer 166J proc.
Strypsystem, om man vill tillerkänna Banken dess rationelt grundade rätt att begagna egna tillgångar och, då behofvet fordrar, indraga sin utlåning; Skatteökning, om man, i stället att bereda Staten någon inkomst af Bankindustrien, ehuru detta synes lätt, vill låta den sjelf förtära denna del af landets arbetskraft; Skuldsättning, genom lånerörelsens bestridande på RiksgäldsContorets obligationer; inländsk om våra egna capitalister äga nog medel och hysa nog stort förtroende, annars utländsk. Det är ock i öfverensstämmelse med Hr v. Troils åsigt, som jag yttrat, att om enskilda föreningar hade hunnit ordnas, hade jag yrkat Bankens rätt att, så snart coursen började höja sig, indraga sin lånerörelse, afslå Diseont-lån, upphöra med fastighetsbelåningen; men då jag besinnade, att Banken, med ett capital af 18 millioner, är våra näringars förläggare, har jag tillagt, att jag nödgas hellre önska skatternas förökning genom Bancoräntans dragande från Statsverket, helst jag inser, att de prerogativer, som man alltid mäste tillerkänna denna Bank, skola en lang följd af år förhindra hvarje enskild föréning af dylikt slag: en förmodan, som jag redan tidigare, än jag anat, tinner besannad genom det förslag till privatbanks-lag, hvilket redan blifvit på R. o. Ad:s bord nedlagdt och, ehuru tillkommet för att lifva landets rörelse, dock råkat uti strid med sin ide' genom stadgandet, att mindre sedlar än på 5 R:dr Banco icke kunna gifvas ut. I anledning af Frih. Kantzous yttrande måste jag, af huru litet värde det än må vara, åt honom hembära min gärd af aktning för den rena, nära svärmiska, fosterländska anda, den tillgifvenhet för helgden af fordna löften och det öppna erkännande af sin öfvertygelses förändring, hvaruti jag längtar att en dag få mäta mig med honom.
Utskottet har af Drottning Christinas DonationsBrcf den 24 Mars 1637 väl inhemtat: att till det i Stockholm då inrättade Barnhus blifvit föräradt och skänkt, ibland annat, ”af allehanda SädesTionde som uti alia Kyr"koherbergen i Svea Riket och halfparten af StorFur"stendöinet Finland inkomme, hvar Fyrationde Tunna, ”eller af hvar Tionde Tunna cn half Spann;” men Utskottet har häraf funnit destomlndre anledning att frångå dess i denna fråga förut yttrade öfvertygelse, alt denna förmon ifrån Finland bör anses, genom Finlands skiljande från Svenska Kronan, hafva med Fonden, hvaraf den tilldelades, gått förlorad, som, af de öfrige Inrättningar, hvilka under Undei handlingarne med Ryska Regeringen, jemte Barnhuset, ansetts företrädesvis böra njuta godtgörelse för sine fordringar, Allmänna. Magazinslnrättningen för hela dess fordringsbelopp, uppgående till öfver en half million Riksdaler, icke tillerkänts af den influtne ersättningssumman mera än /|8,710: 10. 4-> och Krigsmanshuset, för hvil - 4oa Stats-Utskottets ^ ket yrkats ersättning äfven för beräknade Capitalvärdet af dess förlorade räntor, 3o,ooo R:dr, blott fatt i ett för allt 2,479 ® r:st., hvilka efter krigetfun nits oguldne; och i likhet med detta förhållande har Utskottet äfven trott, att Allmänna Barnhuset för sia pretention borde godtgöras. Det förekommer dessutom i afseende på nämnde Inrättnings inkomster, i följd af det åberopade K. Brefvet af Drottning Christina, att ifrån Provincerne Skåne, Halland och Blekinge, som den tiden Donationen gjordes icke tillhörde Svenska Kronan, Inrättningen äfven uppbär g^tdelen af all KronoTionde, hvarigenom Barnhuset redan uti långliga tider bekommit en större inkomst, än hvad vid Gåfvobrefvets meddelande blifvit beräknadt.'
De många olägenheterna, som i Utsk. upstå då man af dylika förslag skall formera något helt, äro så beskaffade, att, såvidt möjligt är, jag vill söka att till undvikande af dylika olägenheter bereda återremiss till vederbör:de Utsk. i sådana frågor, der redaetisförslag upgifvas. Jag vet sannerligen ieke, hvarföre Frih. Tersmeden är så angelägen om bifall till K. M:s Propos. om hammarskatten. Den andra frågan är redan återremitterad; hvarföre kan då icke denna få följa med, så att Utsk. må kunna i ett sammanhang afgifva yttrande öfver dem båda och detsamma i fråga om den sednare punktens redact:sförslag vinna R. o. Ad:s bifall. Ett annat skäl af ganska stor vigt förefinnes nemi., att om frågan återremitteras af de öfriga Stånden, men R. o. Ad. på sätt Frih. Tersmeden yrkat, beslutar sig för bifall till K. M:s Propos., kommer frågan i en mindre gynsam ställning än om, såsom Hr Bildt hemställt, R. o. Ad. jemväl återremitterar henne, hvarom jag anhållit. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Erfarenheten har länge visat, att då redact-.sförslag skola upgöras i stora rådplägande församlingar, följden oftast blifver, att misstag begås. Erfarenheten i dag har äfven visat sanningen häraf. Det är nemi. en väsendtlig skillnad om den ifrågavande skatten uphäfves under vilkor, att en lagförändring göres, eller om ett dylikt vilkor dervid icke fästes. Denna fråga är för öfrigt icke att betrakta såsom någon redact:sfråga och löses ingalunda på det sätt talare å motsatta sidan föreslagit. Jag vet icke, hvarföre man skall underkasta sig dessa olägenheter, då man kan undvika dem genom en återremiss, hvarigenom Utsk. blifver i tillfälle att efter noggran pröfning afgifva nytt Utlåt. Frih. Tersmeden:
Såsom Lån af Banquen beviljades samma år R:dr 6,000. Men Panten har vid anstälId salu-värdering år 1819 blifvit uppgifven till blott 2000 R:drs värde. En Fastighet i Staden Carlshamn värderades år .1816 till R'.dr 11,200, och var i aliminna Brandförsäkrings-Verket assecurerad till Rldr 10,980. Banquen utgaf i Lån år 1818 R:dr 5,000. Till nyssnämnde belopp har Egendomen ock vid anställd salu-värdering, år 1820, blifvit uppskattad; men då Banquens fordran för sistnämnde Lån genom Räntor och Omkostnader uppstigit redan i Febr. månad år 1812 till något öfver 5890 R:dr, visar sig icke desto mindre derå en ej obetydlig förlust. Samtnantagne fordrings beloppet för Banquens Utlåningar på förenämnde Fastigheter uppgick vid början af år 1822, då sista offentliga försäljnings - försöken gjordes, med inberäkning af Räntor och omkostnader till ofvanuppgifne Summa af något öfver 40,000 R:dr, för hvilken ,r enligt Lanevändningarnes föranledande, äfven med nedsättning, skolat finnas ett värde i de Intecknade Panterne af R:dr 81,6000; men som sedermera genom Salu-var. eringarne blifvit reduceradt till blott 27,000 Banco Utskottets Betänkanden. 37 R:dr; och torde icke ens denne sistnämnde summa vid försäljning slå att erhålla. Banco-TJtskottet har fvid ^betraktande äf de nu uppgifne förhållanden, funnit grundade anledningar till den af Rikets Ständers Revisorer gifna Autorisalion för Råneo Styrelsen: 3:0 Alt låta ifrågavarande Fastigheter på Auction bortgå lill den mestbjudande; hvaremot Eanquen för sin återstående fordran kommer alt brista mark om mark med ConcoursMassornes oprioterade Fordrings-egare. 2:0
S» jrdj« S**!. *id. ig. leqq. jjS4 Fröt. iTtdr. d. 17 April 1525 §. 9 Sista puncten, bifölls §. 61 Afslogs §. 107 Andra Momentet afslogs Riksdags-Ordningen §. 29 Första Puncten, afslogs Sjunde puncten, afslogs §. 38 Första Alternativet bifölls §, 44. Tredje Puncten, biföll s $, 57 Afslogs. Rörande föreskriften om en VoteringsSedels afläggande. RegeringsFormen §. 97 Bifölls Riksdagsordningen I; ti \BiBII°s §. 63 i Tredje Puncten, bifölls §. 65 bifölls Angående åtskilige Riksdags.Ordningens §$:* fördelning i numererade Moment. Biföl los utan undantag. Trot. Utdr. d. 17 Ayril 1O23. *65 På flere Ledamöters begäran blef förslaget till ändring i 107 §. ija Momentet Regerings formen, I4:de §. 2g: le §. 6 puncten Riksdags Ordningen, samt hela frägan om fötbättrad National-Representation för ofrälseStånden hvilande till nästa Plenum ; i afvaktan på Resp. MedsStåndens Beslut i de delar, som dem närmast röra. S. D. Lät Bonde-Ståndet bero vid Sats-Utskottets d. 19 dennes afgilne utlåtanden. N:o 11^, i anledning af de i BondeStåndet gjorda anmärkningar, vid Utskottets Betänkande, angående Allmogens arbetsskyldigheter vid särskilde Kungsgårdar och Boställen; samt N:o lig, i anledning af de likaledes inom detta Ständ gjorde erinringar vid Utskottets Betänkande rörande Prost - TunnorneJ uti hvilka mål Utskottets åtgärder redan blifvit a£ öfrige frenne Riks Stånden godkände; och skulle alltså förenämnde utlåtande läggas till handlingarne. Från Högloft. Ridder skåpet och Adeln. S D.
Då Utskottet således för sin del godkänner motionens syftemål, har Utskottet likväl, i afseende på det af motionären föreslagna antal af reseunderstöden och deras belopp, funnit höra i betraktande tagas, hurusom, derest omförmälda, under Kommers-kollegii förvaltning ställde medel skulle i större mån anlitas till sådana understöd, tillgång möjligen komme att saknas til! befordrande jemväl af andra för fabrikerna och slöjderna nyttiga ändamål, samt att, ehuru Utskottet anser, att högsta beloppet, hvarmed ett så beskaffad t. understöd må utgå, bör bestämmas till 500 r:dr b:ko, likväl nödigt är, att, med iästadt afseende å dels möjligheten för den med understöd försedda arbetaren att genom arbete å fabrik eller verkstad å utrikes ort kunna erhålla bidrag till sitt uppehälle, dels den mer eller mindre vidsträckta resa eller den längre eller kortare tid, sorn för idkare af olika handteringar erfordras för vinnande af det med reseunderstödet afsedda ändamål, understödets belopp i förhållande derefter lämpas. Börande i öfrigt, enligt Utskottets tanke, en lika fördelning af det antal understöd, som kan vara att tillgå, emellan arbetare i hvardera af förenämnde industrigrenar ega rum, samt företrädesrätt dervid lemnäs åt arbetare i de yrken, för hvilkas ändamålsenliga utöfning teckniska insigter erfordras. Allm.