Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betrinknnden. got Stafva fattat innehållet af dess motion, som haft till föremål att visa, att det vore enahanda förbrytelse att stjäla frukt ur Trägårdar eller andre inhägnader, som alt stjäla säd, hö eller halm å åker och äng, och att det vore orimligt, att enahanda slags förbrytelser skola beläggas med olika straff; i hvilket afseende Herr Hambraeus vidare andragit, huruledes ofta händer, att inom en och samma inhägnad linnes frukt, ärter eller bönor på den ena Tegen, och säd på den andra; alt den som då stjäl af det förra slaget mindre än en mansbörda eller lass, dömes enligt 4o Cap. 5 §. Missg.Balk. till SnatteriBot och att undergå enskild skrift; men den sorn stjäl af det sednare, om ock endast till 2/\. skillingars värde, ålägges, enligt 43 Cap. i §. samma Balk och Kongl. Brefvet den 1 Maji dubbla TjufvaBöter och uppenbar Kyrkoplikt, hvilket icke skall stå väl tillsammans; samt att hvad angår det yrkade straffet för den som hr vter sig igenom eller går öfver plank till en med hägnad försedd fäst Trä- eller Krjaldgård i afsigt att stjäla, en bestraffning för sådant försök icke vöre orimligare, än de i 4Q Cap. Missg.Balk. stadgade straff af 9 par spö och 7 par ris för inbrott i rum eller hus under dylikt uppsåt, samt den föreslagne straffbestämmelsen af Stockstraff och att derunder hålla i handen en qvist af den slags frukt man 902 LngUtskottets Besånkanden, velat tillegna sig, vore fullt lämplig; oell hafva Herrar Ståhle, Bägge och Huldberg förenat sig med Herr Hambraeus i frågan om stralfet för stöld ur Trägårdar eller andre inhägnader; i anledning hvaraf Betänkandet blifvit till Utskottet åter-remitteradt.
Borgare-Ståndet har bifallit, men de öfriga Stånden, med vidblifvande af gällande tulltaxa, ogillat Utskottets förslag att nedsätta införselstullen å Ångpannor från 20 till 15 procent af värdet; och lärer, derest icke Borgare-Ståndet skulle vilja frånträda detta sitt skiljaktiga beslut, följande omröstning böra anställas: 153:o. Den, som vill, att, i enlighet med tre Stånds beslut, gällande införselstul! å Ångpannor, 20 R:dr för 100 R:drs värde, fortfarande bibehålies, röstar Ja, den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, nedsättes denna tull till 15 R:dr för 100 R:drs värde. Utskottets i betänkandet Jls 5, pag. 68, gjorda tillstyrkan, att hittills förbjudna varor, som till införsel lofgifva», icke må på kreditupplag uppläggas, och ej heller på nederlag annorlunda än till återutförsel, i städerna Slockholm, Götheborg, Carlshamn, Landskrona och Söderköping, hafva Riddershapet och Adeln samt BorgareStåndet bifallit; Preste-Ståndet har förklarat sig anse detta förslag, till följd af Ståndets beslut om förbudens bibehållande, hafva förfallit; och Bonde-Ståndet bar med anledning deraf icke meddelat något yttrande. Då emellertid, på sätt ofvan utredt är, nu gällande införselsförbud för artiklarno Porslin, måladt eller tryckt, Kläder, nya, »andra slag», af till införsel lofgifna tyger, samt Fransk Sprit, som för beredning af luktvatten med Kommers-kollegii Bih. till R. St. I 90 Bevillnings-UlskoUcts Memorial, JYs 14, Vlförsels tarifen. lien. serskilda tillstånd införes, komma att upphöra, och Utskottet anser sig ega skäl att, i afseende pä dessa artikiar, vidblifva sitt af två Stånd redan godkända förslag, hemställer Utskottet, att äfven Presteoch Bonde-Stånden ville dertill lemna bifall.
Då emellertid Borgareoch Bonde-Stånden godkänt Utskottets yttrande i denna punkt, får Utskottet detsamma vidblifva. Nionde punkten, angående förhöjning af vissa Professors-löner vid de båda Universileterna, är återremitterad, af Bonde-Ståndet, men bifallen af de öfriga trenne RiksStånden; och då frågan alltså, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, blifvit af Rikets Ständer afgjord, finnér Utskottet sig icke kunna dermed taga vidare befattning. Uli Elfte punkten hade, i anledning af flere särskilda motioner om anslag dels trll inrättande af nya, dels till utvidgande af redan varande Elementar-iäroverk m. rot, 4 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 185. Utskottet, med afseende derå, att frågan oin en allmän reglering af dessa Läroverk för närvarande berodde på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, hemställt, att motionerne icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Denna punkt är af Bonde-Ståndet bifallen, hvaremot återremiss skett från Ridderskapet och Adeln å det i samma punkt förekommande mom. litt. g., angående Professor Carlssons motion om anslag till bildande af Lärare-Seminarier, samt från Presteoch Borgare-Stånden å punkten i dess helhet. I afseende å nyssnämnde mom. litt. g. har blifvit anmärkt, att frågan om Lärare-Seminariers inrättande icke kunde anses ega nödvändigt samband med regleringen af Elementar-Läroverken, enär, hvad utgång denna reglering än finge, behofvet af skicklige och grundligt bildade Lärare alltid qvarslode, hvadan, med afseende å de stora fördelarne af dylika anstalter för Lärarens bildning, anslag till detta vigtiga och maktpål iggande ändamål bort af Utskottet tillstyrkas; och hafva många af Ridderskapet och Adelns Ledamöter föreslagit, att ett extra anslag af 10,000
Stad fatt vidkännas för den derstädes med sällsynt drift och omsorg utförda — 34 — hamnbyggnad, deraf väsendtlig» fordelar för handeln och sjöfarten vunnits, samt då denna Stad vore den enda, som för hamnbyggnad af större omfattning icke blifvit hugnad med bidrag af allmänna medel, genom nådigt Bref den 1 November 1843, bifallit, att lånet af 15,0(X) R;dr finge ur räkenskaperna afskrifvas. Utan att ingå i någon pröfning af de skäl för afskrifningen, Kongl. Maj:ts ofvan åberopade nådiga Bref upptager, finna Revisorerne likväl, att uti ett ärende, sådant som detta, då ett betydligt belopp af Statens medel ifrågasattes lill afskrifning, Rikets Ständers yttrande och beslut bordt inhemtas. §• 15- Bland reservationer i de båda Riks-bufvudböcker, hvilka nu utgjort föremål för Revisorernes granskning, förekommer en summa af 859 R:dr 2 sk. 2 rst., utgörande behållning af de till 1813 och 1814 års krigsskulders liqviderande anslagna medel; och då, enligt hvad upplyst blifvit, denna post oförändrad balanserats under en följd af år, men sannolikt är, att några utgifter derå icke vidare förekomma, synes det Revisorerne lämpligast, att beloppet från Kongl. Stats-Kontoret till Riksgälds-Kontoret öfverlemnas. §. 16. Revisorerne hafva jemväl, på sätt Instruktionen af den 17 April 1841 uti 6 §. föreskrifver, tagit kännedom om de åtgärder, sorn i afseende å redogörares proprie balanser vidtagits, och dervid inhemtat, att summan af dylika balanser å Statsmedel utgjorde vid 1843 års slut 23,850 R:dr 18 sk. 11 rst. Om dertill läggas proprie balanser å Riksgälds-, diverse Verks och annorstädes debiterade medel, uppgår totalbeloppet till 74,988 R:dr 41 sk. 7 rst. De betydligaste äro; f. d. Landt-Räntmästaren Tollins 7,866: 4. 10. „ Magasinsförvaltare!!
Likaledes tror jag att Hr Hjärnes påstående, att en kanna bränvin för några år tillbaka ej kunde köpas för mindre än 2 dagars arbetsförtjenst, vara något öfverdrifvet, ty bränvinet gällde då ej mera än R6 sk. kannan, och den vanliga arbetslönen per dag öfversteg detta belopp. Under sin argumentation har Hr Hjärne framkastat en ganska hård beskyllning emot Danska Styrelsen, derföre att den medgifver bränvins-exportören drawback, hvarigenom insmugling af bränvin till grannländerna skulle upmuntras, och yttrat den önskan, att Sverige ej emot brödrariket Norrige måtte följa ett dylikt förfaringssätt. Härvid vill jag till en början anmärka, att genom drawbacks beviljande gynnas väl utförseln af bränvinet, men att detta ej får anses vara detsamma, som att gynna oloflig införsel deraf till Sverige, äfvensom att jag skaffat mig uplysning derom, att underhandlingar äro å bane, åsyftande att genom på förhand erhållna underrättelser förhindra bränvinssmugling från Danska kusten till den Svenska. Vidare får jag erinra llr Hjärne, att orsaken dertill, att man i Norrige kan hafva en så hög beskattning å bränvinstillverkning, är den, att man derstädes ej har mera än ett slags bränvinsbränning, då vi deremot hafva att lagstifta för tvenne slag af denna näring. Jag har förut sökt i korthet framställa de svårigheter, som för oss derigenom upstå, och om R. o. Ad. gillar detta mitt sätt att se saken, torde R. o. Ad. äfven finna, att man ej för denna gång i beskattningsfrågan bör gå längre än till antagandet af Utskins förslag, hvarom jag således vördsamt anhåller. Hr Adelborg: Jag är till största delen förekommen af de tvenne sista talarne och är fullkomligt af deras mening. Jag anser att tiden ännu ej är inne att gå längre än Utskms förslag. 510 Den 6 Maj f. m.
Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskoltens Utlåtande N:o 54i , öfver gjorde anmärkningar vid Ut - 1188 Prot. Utdr. d. 23 October 1823. sköttens Betänkande N:o , angående Låne-understöd för Städerne Norrköping och Borås, fann Bonde-Ståndet för godt, att sistnämnde Betänkande, med de i sednare Utlåtandet gjorde rättelser , Bifalla. S. D. Lag-Utskottets ytterligare Utlåtande N:ris 199 och 300, uti återremitterade målen, angående 1:0 yrkad företrädes-rätt för Jordegare till betalning af Brukares lösa egendom ; och 2:0 Jord-egaretis rätt till Arrendators afhysande, blefvo vid förnyad föredragning, lagde till handlingarne, enär de förut afgifne Betänkanden voro af BondeStåndet bifallne. S. D. Till Grundlags-enlig behandling; nästa Riksdag antogs Constitutions-Utskottets Memorial N:o 68, innefattande Förslag till ändring af 102 §. RegeringsF ormen. S. D. Efter föredragning af Statssamt Bevillnings-Utskottens Utlåtande N:o 544> 1 anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 4I2> om Extra Prot. Utdr. d. 23 October 1823. *189 Extra Grufvelijelpen i Stora Kopparbergs Län, fann Bonde-Ståndet skäligt att gilla Utskottens första Betänkande med de rättelser det sednare innefattar. S. D. Antogs Vällofl. Borgare-Ståndets, i Protocolls - Utdrag den i5 dennes, gjorde inbjudning, angående underdånig Skrifvelse till Kongl. Mäjrt, i grund af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden Nro i32 och 192, om yrkad vidsträcktare frihet i afseende på Tackjerns-tiliverkningen och Tackjerns-handeln. S. D. Föredrogs å nyo Statssamt AllmännaBesvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande
Eld lopp från hvalfvet till "parken" och åter från denna till hvalfvet; lefvande dufvor flögo hit och dit, med hvar sin eld; från hvalfvet nedsväfvade oblater och stycken af oblater och ibland dem blå, bruna, gröna, gula och hvita blomblad; lefvande fåglar, såsom dufvor, hjärpar, steglitsor, sparfvar och andra små fåglar foro hit och dit i kyrkan; bållar af linblår, fylda med krut, antändes, nedkastades och deras sken liknade ljungeldars. Sedan den heliga handlingen försiggått och mässan ändats upplästes välsignelsen och bönerna. Festen afslutades med högtidliga måltider och gästabud, hvarvid biskop Hemmings lefverne och undervärk förelästes och dyrbar rökelse brändes. Skrinläggningen, hvilken vanligen föregick kanonisationen, var mindre kostsam än den sist nämda och omfattade färre ceremonier. Den som skulle förklaras salig (beatus) måste hafva varit död åtminstone i 50 år, hafva fört ett särdeles heligt lefverne och efter sin död gjort undervärk. Kanonisationen eller upptagandet i förteckningen (canon) öfver hälgonen försiggick under de kostsammaste högtidligheter och medförde den högsta utmärkelse. Till den kanoniserades ära kunde kyrkor byggas, altaren resas, fester firas, hans reliker kunde kringföras i processioner och han själf offentligen åkallas. Den åt biskop Hemming utlofvade kanonisationen gick aldrig i värkställighet, ty genom reformationens insteg i norden skingrades, innan denna ceremoni ägt rum, det mörker, katolicismen spridt öfver land och folk. Kristian II vinner styret i norden. År 1515 återvände Erik Trolles son, Gustaf Erikson Trolle, från Rom till Sverige, där han utsetts till ärkebiskop. Genom detta val väktes de gamla tvisterna åter till lif. Trolle vägrade att erkänna Sten Sture d.y. såsom riksföreståndare och belägrades därför af denne på sitt slott Stäket. Samtidigt sökte jämväl kung Kristian II fullfölja sina planer på Sveriges underkufvande.
Vid återremiss af berörde Betänkande, som blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bifallet, hafva, inom Preste-Ståndet, Professoren Doctor Morenj samt, inom Bonde-Ståndet, Riksdagsfullmägligen Anders St/tts-lJtsiotttti Uel. N:o 186, r Ericsson ifrån Örebro Län yrkat, att, för pröfningen och afgörandet af denna fråga, såsom för orten af högsta vigt, Utskottet borde, med afseende å numera införskaffade, detta ämne rörande handlingar, närmare utreda förhållandet, och hvaraf skulle ådagaläggas, huruledes hyttelaget måste vidkännas icke allenast höga skattebidrag utöfver allmänna onera, utan äfven ojemn fördelning deraf; hvadan ock jemkning och lättnad derutinnan vore af beliofvet högt påkallade, serdeles som tionden till Kronan skall öfverstiga 200 Skepp. Tackjern, hvilka, värderade till 8 Ridr Banco per Skeppund, och fördelade emellan de 7 hemman, som äro i hyttan delegare, tynga hvarje hemman med 23o R:dr nämnde mynt, utom mantalspenningar, ordinarie ränta och bevillning, och hvaremot hufvudsakligen endast befrielse ifrån ordinarie knecktehållet egde rum; hvarjemte Riksdagsfullmägtigen sinder s Ericsson aflemnat bestyrkta afskriften, af Kongl. Maj:ts till Kongl. Kammar-Collegium aflåtne 2:ne Nådiga Bref, det ena af den 21 December i83o, rörande förändrad reglering af Immetorps Krono-allmänning, samt det andra af den 19 October i833, angående de vid auctionen till försäljning af samma allmänning gjorda högsta anbud. Förmodande Anders Ericsson, att Utskottet icke äskade någon vidare utrédning i detta ämne, emedan samma handlingar fullkomligt styrkte hvad han i sin motion i ämnet anfört, samt att
Hos oss finnas ännu tvenne inrättningar, hvilka liksom Dykeriet och BergningsCompagniet Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. I Band. 36 Den 21 F einiar ii. i dess nu varande skick, icke öfverensstämma med tidens upplysning och Nationens förädlade begrepp om rätt och billighet. Det mäst ojäfaktiga beviset pä denna för mig åtminstone tillfredsställande slutsats är, att 1818 års Ständer vid afgörandet af då yppad fråga om deras afskaffande, lära stadnat tvänne Stånd mot två. Jag förmodar således att under den sedan förflutne tid af 5 år, allmänna begreppet om dessa inrättningars olämplighet nog stadgat sig, för att nu med framgång kunna yrka och åstadkomma deras afskaffande, det vidtfrägdade folkets nu församlade representanter till oförgätlig ära och i synnerhet till den tjenande allmänhetens behöfliga wioralförädling. General-Assiflancen och Nimmer Lotteriet äro dessa otjenliga inrättningar, som ej sällan räcka hvarandra en hjelpsam hand, och derföre kunna hänföras under samma ämne och såsom lika brottsliga bröder, samfällt åklagas och dömas. Då GeneralÅssijlancen lockar lättsinnet att förvandla ofta stulet gods till contanter, är det Nummer Lotteriet sorn lika ofta var tjufvars egentliga mål, ehuru AssistanCen var medlet att hinna dit. Sålunda vågar den förra mot lag och rätt att tillhandla sig hvad orättjångii är, och det sednare att 6åsom rätt och välfången egendom mottaga detsamma. Den förra är således det lockande medlet, det sednare, det ofverialande ändamålet. På samma sätt äro pr ti jer ier Den ar Februarii, 563 och tillvaratagande af orättfången egendom förbjuden, under rättvist sträng påföljd i allmänhet, men hvem öfverträder mer oförsynt detta förbud än Gener al Assiflancen^. sorn mottager af aldeles okände personer utan undersökning huru varan är bekommen hvad sorn hälst, tillika taxerande den efter behag och godtycke
I sammanhang med en af Rikets sednast församlade Ständer, uti underdånig skrifvelse den -19 Juli 1834, framställd anhållan, att, sedan den om förändradt beskattningssätt för mjöloch sågqvarnar väckta fråga blifvit genom vederbörande embetsverk fullständigt utredd, Kongl. Maj:ts täcktes vid en kommande Riksdag i Nåder aflåta Proposition dels om skattlagde eller skattläggning underkastade sågoch tull-mjölqvarnars befriande från grundräntor och dessas utbytande mot bevillning, dels om vederlag af stats-verket för de till åtskilliga ändamål nu anvisade dylika räntor, hafva Rikets Ständer, uti berörda underdåniga skrifvelse, jemväl yttrat den önskan, att då billigheten fordrade, men Förfaltningarne icke uttryckligen medgåfve befrielse från grundränta för sådana qvarnoch sågverk, som måste nedläggas, genom allmän författning måtte, intilldess qvarnräntornas upphörande kunde tillvägabringas, varda i Nåder stadgadt, att nedlagda sågoch mjöl-qvarnar, derest grundräntan derå icke är uti hemmans ränta inbegripen eller till visst ändamål anvisad, och så framt, vid undersökning på stället af vederbörlig Härads-rätt i Krono-ombuds närvaro, sig visar, att qvam eller såg är ödelagd och ej vidare kan bibehållas, må utaf Kongl. Maj.ts och Rikets Kammar-kollegium från grundräntas utgörande helrias, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sig derom yttrat.
' Bctänkanden, N:o 3o5. 533 4:o att, utom redovisningen för de bestämda årliga byggnadsanslagcn , ÖfverlntendentsEmbetet jemväl bör i den årliga räkenskapen upptaga de särskilta anslag sorn till allmänna byggnader göras, och denna redogörelse afgifvas i föreskrifven fullständig form,om ÖfverlntendentsEmbetet fått sig verkställigheten af byggnadsarbetet anförtrodd1, men oin sådant är öfverlemnadt åt serskilde Comiterade, blott summariskt upptagas, så att likväl på ett ställe må kunna synas livad som till allmänna byggnads-arbeteu auvändes. Utskottet, som helt och hållit delar den af R:s St:r vid senaste Riksdag uti underd. skrifvelse den 29 November 1823 yttrade åsigt, att förnämsta orsaken till de betydliga, ofta öfverflödiga kostnader Statsverket, i senare tider, fått vidkännas vid allmänna byggnaders uppförande, varit den, att R:s St:r vid medlens anvisande sällan varit i tillfälle att bedöma arbetets vidd, planen för dess utförande och utgifterna vid fullbordandet, får slutligen tillstyrka förnyandet af den uti berörde underd. skrifvelse yttrade önskan, det K. M:t täcktes, ej allenast i de fall då medel till allmänna byggnader i Nåder äskas, meddela R. St:r en af vederbörande uppgjord ritning och noggrann beskrifning öfver det tillämnade arbetet, jemte ordentliga förslag öfver dertill åtgående tid och kostnader, utan äfven, i händelse fortsatta anslag skulle komma i fråga, i Nåder låta meddela behöriga Redogörelser lör de medel som redan blifvit uppbur - 534 StatsUtskottets ne, tillika med förnyadt kostnadsförslag i afseende pä det återstående arbetet; hvarjemte Utskottet tillstyrker att R:s St:r i undet'd:het anhålla, det K.
Tryckfrihetsförordningen, hvadan ock för denna grundlagsändrings formulerande erfordras endast att borttaga de sista orden i detta stycke, hvilka inskränka den i föregående delen deraf medgifna rättigheten till »stad eller ett afstånd derifrån af högst en half mil.» Beträffande åter de kontroller, den sålunda medgifna utvidgade friheten skulle påkalla, så anser Utskottet det blifva nödvändigt, så länge doxnstolarne å landet icke hafva tätare ordinarie sammanträden än som för närvarande är förhållandet, att de tryckerier, som kunna komma att inrättas i köpingar och å landsbygden, lyda under närmaste stads rätt, emedan det i annat fall icke blefve möjligt att beifra brott emot Tryckfrihetslagen med den skyndsamhet, som uti 5 § 15 mom. Tryckfrihets-förordningen är föreskrifven, och hvarförutan verkan af anstäldt åtal ofta måste blifva i väsendtlig mån förfelad. Medgifvandet af rättighet till boktryckeriers anläggande å landsbygden, synes emellertid böra föranleda, att stämningstid i tryckfrihetsmål, hvarmed, enligt stadgandet i 5 § 6 mom. Tryckfrihets-förordningen, skall, ehvad tryckeriet är beläget inom eller utom stad, förhållas så, som om stämningstid i staden lag säger, i stället blifver den, som i allmänhet är för tvistemål i lag stadgad. Då sålunda en förändring i berörda mom. skulle ifrågakomma, anser sig Utskottet jemväl böra föreslå, att hvad der förekommer om tryckfrihetsmåls upptagande »i Stockholm vid första allmänna Underrätt, i öfriga städer, der första och andra Underrätt finnas, vid den sistnämnda; Akademiernas jurisdiktionsrätt, en - Konstitutions-UtsJcottets Memorial N:o 13. 3 ligt deras konstitutioner, dock oförkränkt», måtte utgå, såsom numera saknande all tillämplighet, sedan, efter Kämnersrätternes upphörande, jemlikt Kongl. Förordningen den 18 April 1849, hvarken i Stockholm eller rikets öfriga städer finnes mer än en Underrätt, samt Universitetens domsrätt blifvit upphäfd genom Kongl. Förordningen den 2 April 1852.
Enär låneunderstöd för återuppbyggande af andra städer, sorn linder sednare tider varit af större eldsvådor hemsökte, blifvit dels af Kongl. Maj:t och dels af Rikets Ständer beviljade, anser Utskottet, att enahanda understöd jemväl bör meddelas i anledning af den eldvåda, hvilken nyligen öfvergått en betydlig del af ofvannämnda stad, helst för beviljandet häraf hufvudsakligen samma skäl förekomma, som tillförene vid dylika tillfällen gjort sig gällande. Men beträffande det nu sökta och föreslagna byggnadslånets belopp, så synes detsamma jemväl böra lämpas efter de lånesummor, andra städer, i förhållande till de nedbrunna husens och de genom eldsvådan husville invånarnes antal, vanligtvis erhållit. I öfverensstämmelse med denna åsigt och då jemförelsen uti ifrågavarande hänseende destomindre torde böra inskränka sig till allenast det byggnadslån, hvilket staden Wexiö efter 1843 års eldsvåda erhöll, som största delen af det samma stad, några år före besagde eldsvåda, tilldelade enahanda lån genom den derefter utbekomna brandskadeersättning på en gång återbetaldes, anser sig Utskottet icke kunna tillstyrka Rikeis Ständer att bevilja hela den för staden Christianstads brandskadade innevånare föreslagna lånesumma, hvilken utgör dubbla beloppet af det lån, Kongl. Majrt år 1838 anvisade för Wexiös återuppbyggande och med Itdelar öfverstiger det under 1834 och 1835 års riksdag för enskilde tomtegare i Wenersborg anslagna belopp eller 125,000 r:dr utaf det sistnämnda stad då meddelade byggnadslån. Med afseende derjemte å det allmännas uppoffring genom ränteförluster under den tid, lånemedlen komma att ulan någon räntas erläggande innehafva», och då erfarenheten visat, att utlemnandet af större byggnadslån, än för dermed åsyftade ändamål ovilkorligen erfordrats, föranledt förluster för både långifvare och låntagare, synes nu ifrågavarande lån böra inskränkas till ett belopp af Etthundratusen riksdaler.
Ellen (v o d f. Elfving. L .. 3.884-85 Hörtzell. A .., (v. ordf. 1887- 1884- Fries, Elleo . 1884-90 Eckermam. v .. Ebba .. l884-85 W Frieseii. !rhhese .. l Engströiii. Lilly ... 1884- Hjeliiieriis. Giistdva . 1884- Forsell. Mina . 1884-. Hildebrand. H .. (o ~ t l f.) Anim 1884-87 Kliutl~erg. af. Gertriid 1.884-85 Nyströiu. (lcassc~fö~w.) 1884- S~udströin. Auna 1884-86 Weideiihielru. Göthildn . 1884-86 Palme. J. H .. 1884-87 .Aberg. H ... 1884-86 Sjöberg. G 1884-30 ' CWiitlock Sopliie. (sekr. af. Gertriid ... 1886 86 1884- Rohtliel~. P. G .. 1886- Bohiiian ICerstin ... 1886-87 Moiiteliiis. Agdo 1886-91. Dahlgren. Lotten .. 1887- J Arwidson. BLathilda .. 1888-92 .Rolitlieb. H .. 1888- Roos. Auna (sekr. Julia . 1888- Fries. Ellen . 1891- Kerfstedt. Ainauda .. 1889 - Höjer. Aiina . 1.802 Rilow. Mnthilda ... 1890 - Il7 xni. nilaria . 1801. - 3 tller. \ V 1892-93; Nordensson. A 1893- Wahroliii.