Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Baron och Landtmarskalken samt Vice-Talmannen i det Högvördiga Prästeståndet Hr Biskoppen D:r von Rosenstein öfvervoro sammankomsten. Ett af Secreteraren författad[t] förslag till Utskottet[s] memorial till Riksens Plögloflige Ständer i anledning af H:r D:r Almquists motion upplästes till justering och godkändes1. Derefter upplästes ett project till en förbättrad redaction af Regerings Formens 87:de författad i anledning af H:r Assessoren Sjödins memorial, som godkändes2. Derefter företogs till granskning det af den 2:dra Beredningen afgifne betänkande rör[an]de gjorde anmärkningar vid åtskillige stadganden i Grundlagarne 3, då Utskottet stannade i fölljande beslut: l:o) Beredningens Utlåtande rör[an]de den önskade förändringen af 81 och 83 Rege[rings-]Formen, hvilken förändring Beredningen afstyrkt, bifölls. 2:o) Beredningens afstyrkande af den önskade förändringen af 61 § Riksd[ags-]Ordn[ingenj gillades. 3;o) Utskottet biföll Beredningens afstyrkande af någon förändring i 64 § Riksdags-Ordningen och 103 § Reg[erings-]Formén, äfvensom Utskottet godkände, hvad Beredningen åberopat så väl angfåen]de förändringen af 65 § Riksd[ags-]Ordn[ingen], som an - 1 Tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 40. 2 Tryckt därstädes sid. 99. Efter detta stycke har i protokollet stått, men sedermera öfverkorsats följande: »Härvid yttrade Herr Professoren D:r Wijkman, att han, sedan han nogare öfverväga! nyttan af lagfrågors hvilande till en nästpåföljande
Betänkande om indragningar i allmänhet Uti Rikets Elvisesch Militaire-Stater anfört, har Stars - Utskottet icke kunnat något Förslag i denne iväg upgifwa, utan fär härwid följa samma grundPkineipe, som med de öfrige Werkens Stater, alt upgifwa beloppet af innewarande ars Stat, och hurudan Utskottet projektera! nästa eller 1810 ars SM z och hwilket förhällands är följande: rSc-s ars Ordinarie Stat uptager r 5,002 Extra Ordinarie D:o « r.zri 32 Rdr r6,ZLZ Zs r8io ars projeeterade Stat uptager 15,047 Skillnaden bestar deruti: i:o Att pä Allmänna Utgifts-Staren blifwit upförde: Till Skrif-Materialier samt andre nödige Utgifter . » 8ao d Till uphandling af med Zoo . Transpi,Zso Den 22 November» "8r TmNWr.zos 2:0 Pä Allmänna Indragning Staren: Det enligt Kongl. Brefwet af den 16 Ockober i8oz, för en tlllökt Pests» Nstariesyhla besiädde Äcfwods ^ 166 gs — Rbr 1,466 32 —» Hlrwid blilwer således för närwarande icke nägon minskning eller besparing arr påräkna. Medicinal - Staten. Denne Stat innefattar sä wäl Skaten för Collegium-Medicmn, som alla P ovincial-Medici, med veras Medhjelpare i hela Riket, samt alla hithörande utgifter. 1809 ars Ordinarie Star »pläger 8,n5 Extra Ordinarie D.s > 9,243 16 Rdr 17,358 L6 —. 810 ars projecierade Star uptager 17,175 Hwarjäime äro upförde: 1.0
Majit annorlunda beslutes, förvaras under föredragandens af lagfrågor serskilda tillsyn och utan sammanblandning med samma expeditions öfriga bokförråd. Enär ifrågavarande, för den af Rikets Ständer beslutade omarbetningen af Svenska lagverket anskaffade, boksamling sannolikt kommer alt begagnas vid de utarbetade lagförslagens föredragning och pröfning uti Konungens Högsta domstol, och då densamma jemväl torde böra vara tillgänglig för andre embetsoch tjenstemän, som önska deraf erhålla erforderliga upplysningar, så synes denna boksamlings aflemnande och förvarande på det sätt, Kongl. Majit i nåder föreskrifvit, särdeles under närvarande förhållanden, vida lämpligare och ändamålsenligare, än dess öfverlemnande till det uteslutande för representationens medlemmar och de vid riksdagarne anställde tjenstemän bildade arkiv, som, enligt nu gällande sladganden, allenast under riksdagarne hållet öppet och från hvilket utlåning af böcker blott får ske för Riks-ståndens, Utskottens eller Ulskottsafdelningarnes räkning; hvadan Statsutskottet hemställer, att det af Herr Ekholm framställde förslag angående meranämnde boksamlings öfverlemnande till detta arkiv, för närvarande icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. lili Exp.-Utskottet den 21 Juni 1851, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ett lån lill egaren af Hackefors nedbränna mjölqvarn inom Landeryds socken i Östergöthland. (Rgs. yJfd.)
Maj:t äfwen i Nädcr bcwillja Skjurslegans förhöjning, lämpad efter ärsriden, fyftor och wista tilfälllga omständigheter, sa upkomma ofelbart röstan och jnäustrio bland llinrre^rLneursr, och inrättningen af Forwagnar blefwe dä först möjelig och lönande. Dermed Lunde Postförningen latt förenas och en större besparing af Postmcdlen winnås för 8^rs« Werkcr, hwaröiwer undertecknade lirwal cj anse det wara ost lilständigt at närmare yttra ost. Fän g. Skjutsen, för hwars affkaffande Hög^ kost. Utskottet ej funnit utwäg i närwarande ställning, skulle äswen kunna skill las i,-rån Allmogens befattning, och bade Postförning och Fäng-Skjuts glorde SkjukL'^urrox>rcnLur-n5 yrke ännu mera riktande. Således hwilar hoppet om LandtvruketS lyckligs befrielse ifrån stjursuings-bördan pä Riksens Högloft» Ständers afseende uppå wara anförda kraftiga skäl, hwilka to-de werka cu »nderdänig hemställan, at Koi'gl. Majit N.idlgst täcktes utfärda en ny SkjutsÖ dlung, som tillika förhöjer Skjutslegan, st rut l Naper anbechlla rånens Styresman, at kil en början blott pa stora sarmagarna söka efterhand införa inrättningen af Lmre^rensäö-skjutSning och Forwagnar, enligt de grunder/ wi nu anfört, och med de rnoäistosuoner, stom för hwarje ort pröfwas uödis ga, dock utan twang^ W> hasme wägat nämna Kronös-Skjutserr och Du rehm sr osterg esker deras nära likhet med tvär manliga skjutS-inrättning ledde ost fa nara tit dessa ämnen.
Majit i Nåder täcktes låta föranstalta, att det af Committéen till öfverseende af de så väl för Storskiften som Enskiften i allmänhet gällande Författningar, begynta arbete må, så skyndsamt möjligt är, varda fullbordadt, och derefter till Nådig pröfning af Kongl. Majit företagas. 7:0 Från Lagsamt OeconomieUtskotten , af den 4 Juli, i anledning af Riksdagsmännen Olof Olssons samt Johan M. Messings särskildta Memorial, angående ändring och förklaring uti vissa delar af Kongl. Förordningen den g Februari 1802, angående Stängselskyldigheten; och har Utskottet icke ansett någon ändring eller förklaring *26 Den 7 Juli e. m. öfver de i fråga satta delar af StängselFörordningen vara af nöden. 8:0 Frän StatsUtskottet, af den 4 Juli, i anledning af gjorda anmärkningar vid StatsUtskottets Betänkande öfver Herr Lagmannen Grefve Gyllehbörgs motion om ersättning för inquartering m. in. Då Utskottet i allt öfrigt fdrblifvit vid sitt förra Betänkande, föreslår Utskottet likväl, att Riksens Ständer hos Kongl. Majit yttra den underdåniga önskan, att Författning i Nåder vidtages, hvarigenom Inquarteringsgi rövare varda fullt ersatte för det underhåll de lemna, samt att betalningen mätte deni tillfalla efter ett visst vid Markegångssättiiingen tillbestämmande pris; i följd hvaraf uti Markegångs-Taxorna skulle utsättas hvad för En Mans förplägning med ett eller tvänne mål om dagen, samt dessutom afven för en ration, kommer att betalas, såsom ock, att Kongl.
ärute håller vinden larm inunder höstens tunga himmel och jagar bladens gula vimmel med prassel upp mot fönstrets karm. I parkens dunkel regnet tisslar — det droppar ned från stam och gren på mossbelupen bänk af sten, och någonstäds en flöjel gnisslar. Från salens fönster brasan skiner och kastar ljus på gårdens sand: när näfvern flammar upp ibland, bli regnets droppar till rubiner. Det lyser rödt på Karos tass, där han i kojans glugg sig ställer och på en bonde sakta skäller, som nöter vägen med sitt lass. Men pappa drar sin nattrock på med hjälp af Lilly, äldsta barnet, Paralleller af Knut Stenson. isen Palm och Ida Jonson voro anställda i samma affär med en månadslön af 50 kronor hvardera. Den förra hade ett godt föräldrahem och fick använda sin lön uteslutande för sin egen person, då däremot Ida var en föräldralös flicka, utan alla andra resurser än den knappt tillmätta lönen. Hon hade därför inte haft råd att inackordera sig, utan hyrt sig ett möbleradt rum, » så länge » — hade hon tänkt, när hon först tillträdde sin plats, men åren gingo, och fröken Ida hade ännu icke kunnat förverkliga sin så lifligt närda önskan att få reda sig ett eget litet bo, om än så anspråkslöst. I En regnig sommarsöndag sutto de båda kamraterna tillsammans i Lisens hemtrefliga rum, där det inte fanns något, som hon ej kunde kalla sitt. I sanning, Lisen var bra lycklig, tänkte Ida — men förstod hon väl 1897 att uppskatta sin lycka? A h n e j, hon tog det allt som det skulle så vara. » Vet du, » sade Ida, » nu är jag totalt uppledsen på att sitta och titta på andras möbler. Jag ämnar sätta bo m e d första. » Lisen såg tvinande på kamraten. Det där hade hon h ö n alltför många gånger för att fästa sig därvid. » Ja, men den här gången skall det ändå blifva något af, » sade Ida energiskt och gungade häftigt af och an i den stoppade korgstolen. » Jag har redan ett mycket trefligt rum i kikaren, till ett ganska moderat pris.
Der var en i saa mange gode norske Gemytter hvilende Uroe af Smerte og Harme over det store onde i Fsedrelandet, og denne Stemning kom gjennem mig til Udbrud; men det hendte da, at flere, ved et, under saadane Omstsendigheder ei usedvanligt Selvbedrag, vrededes over, at jeg havde bragt deres lönlige Tanker til deres Bevidsthed, og derfor maatte jag staerkere föle Betydnin-gen af at lade det udsendte Ord selv söge sin Forklarelse og Ret-faerdiggiörelse. — Jeg ved nu, at dette Ord har stiftet Gavn. Det hörte til den rammede Komplott Taktik at generalisere mine Ytringer, hvor de dog vare sikkert nok betegnende til kosmo-politiske Klager, medens man atter gjorde det hele norske Folk til Gienstand for disse Hug, der kun vaere rettede mod Komplotten. Haer, hvor mine Linier g£iae til et fremmed Land og skulle gjen-gives af en fremmed Tolk, maa jeg protestere mod denne sidste Förvanskning. Jeg vilde bidrage til at vaekke den sande norske Aand af sin Hvile, men just derfor kunde jeg ikke tvivle om dens Kraefter. Norges Liv * skal mere og mere godtgjöre sin ungdom-melige Charakter i dette friere Spillerum, som Skjebnen har givet det. Det er Kampen mod det Svundnes Gjenfaerd, der paa Yer-denstheatret frembringer Uro og Oscillationer, under de nye Syns-maaders Fremtrsengen til en Seier, der endelig ikke vil udeblivej men hos os er denne Kamp saa godt som ikke tilstede. Vi have lidet at glemme. Vi have ingen gothisk Architektur, med dens-imponerende Illusioner, med dens Slågskygger over Grader og Torve.
Tionde-spanmäls lösen efter bestämda priser beräknades vid sista statsregleringen till 4,800 R:dr, och bar ingått: för år 1844 med R:dr 4,897: » » 1845 4,566: » » 1846 4,493: »• » 1847 4,226: » » 1848 4,137: och som medium häraf utgör 4,464 R:dr, torde denna inkomst höra, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga proposi - tion, utföras med 5:o Arrende-medel af kungsgårdar och andra kronolägenheter. Af denna inkomst, som vid sista statsregleringen upptogs till 23,000 R:dr i penningar och 14,500 tunnor spanmål, å 6 R:dr tunnan, 87,000 R:dr, eller tillsammans 110,000 R:dr, har under följande år till statsverket influtit i penningar: Transport R:dr ,3,337,920: eller i medeltal 21,196 R:dr i penningar och 15,716 tunnor spanmäl; varande, enligt hvad Kongl. Maj:t i den nådiga propositionen uppgifvit, det låga medium af inkomsten genom penninge-arrenden en följd deraf, att år 1846, i anseende till den då inträffade svaga skörd, anstånd medgifvits flera arrendatorer; hvadan inkomsten sedermera ingått hland restantier; och torde vid sådant förhållande denna titel kunna utföras med: Penningar . 23,000: 15,000 tunnor spanmål å 6 R:dr 90,000: Anmärkning: I händelse af Rikets Ständers bifall till Utskottets förslag i 7:de och 8:de punkterna af bilagde, under denna dag afgifna, utlåtande Lit. A., kommerdenna summa att ytterligare ökas med 12,000 R:dr. 113,000: 6:o Siljver-tionde, Myntarelön och Slagskatt.
Akerhjelms reservation i närmare öfvervägandb och deråt egna det tillstyrkande, dess innehåll i synnerligt hög grad förtjenar. 200 Den 23 September f. m. Gr. Mörner: En föreg:de talare har yttrat, att mitt påstående skulle innefatta, alt de båda ifrågavartde punkterna borde sammanslås, men sådant har jag aldrig yrkal, ulan blott att dessa punkter måtte på en gång för R. o. Ad. föredragas och utgöra föremål för öfverläggning, emedan jag ansåg det oformligt alt en punkt skulle diskuteras, som icke blifvit för Ståndet föredragen. - En annan talare har sedermera sagt, att jag i mitt sednare yttrande skulle hafva förklarat, det jag funnit min begäran onödig. Detta är en öfversättning af mina ord, som jag får undanbedja mig. Jag har icke sagt något sådant, ulan jag sade, att, om jag hade haft det curage, som en annan talare, alt yttra mig öfver punkter, sorn icke blifvit töredragne, så hade jag icke behöft göra deu framställning, hvarmed jag besvärade R. o. Ad. Det var endast derföre, alt jag icke ansåg mig kunna utsträcka mitt yttrande öfver andra ämnen, än dem som blifvit föredragna, som jag anhöll, att båda punkterne måtte i ett sammanhang föredragas, K. o. Ad. naturligtvis obetaget, alt sedermera besluta öfver hvardera punkten serskildt. Jag vägar säga, att just det postulat, hvartill den talare, som bestrider mitt yrkande, slutligen kom, eller att anslag för en jeruväg emellan Stockholm och Götheborg skulle ställas till K. M:s disposition, innefattar förslag till ett beslut, som omöjligen kan fattas med anledn. af den i Gite punkten afhandlade fråga, men deremot ganska väl passar in på den, som förekommer uti den 7:de. Således var den konklusion, lill hvilken den värde talaren kommit, det mest talande bevis på nödvändigheten att låta diskussionen fortgå öfver båda punkterna. Frih. Sprengtporten: På det ali denna diskussion, som i sjelfva saken är af aldeles ingen vigt, måtte sluta, får jag förena mig med Frih.
Det är straffet för detta brott, som afhandlas i 5 cap. 1 § Missg.b:n. Om Svenska folket har samma begrepp som jag 0111 sin Konungs majestät, så skall ock Svenska folket yrka samma straff som jag för brott deremot, nemi. det högsta, som lagstiftningen tillegnat sig. Hvarefter Hr Hjärne muntligen tilläde: Detta är den politiska sidan af saken. Den sidan, som afbandlar frågan ur juridisk synpunkt, har här under discussionen blifvit tillräckligen utvecklad, och jag anser mig endast böra förklara, att majoritetens åsigter, äfven i detta afseende, ej äro mina. Äfven jag anser det icke vara rätt, att i brottmål en sådan magt lemnäs åt domarens godtycke, som Utsk. här föreslagit; ty man öfverlemna!- derigenom åt domaren att efter sin individuella åsigt bedöma, i hvad mån Konungens majestät blifvit Isederadt. Vi hafva sett, att domare ofta kunna misstaga sig i deras omdöme, och då är det ej rätt att åt deras auctoritet gifva en så stor och obegränsad vigt. Jag finner väl, att man kan säga, hvad som också blifvit sagdt, alt då gradationer linnas i brottet, bör det äfven finnas gradationer i straffet. Jag erkänner riktigheten häraf sora princip; men dä man ej bestämdt kan definiera graderna i brottet, anser jag ej riktigt atti ett afseende tillämpa en princip, som ej kan tillämpas i ett annat. Jag tror mig således finna, att Utsk. brutit både emot sunda lagstiftningsprinciper och emot det begrepp, som vi af historien sett, att Svenska folket gör sigom helgden af sin Konungs majestät. På dessa grunder reserverar jag mig emot Ståndets beslut, men skulle ej hafva uttalat min måhända bristfälliga åsigt, om jag ej ansåge för en pligt 4oo Deri 20 December f. ra. hos hvarje representant att icke dölja sina tänkesätt, särdeles i ett ämne, sorn ännu en gång kan blifva föremål för Representationens öfverläggningar. Frih. Cederström, Jac.:
Ridderskapet och Adeln, så lydande: ”1 anledning af inom Ridderskapet och Adeln gjord anmälan derom, att Banco-Utskottet icke ansett sig böra till Rikets Ständer anmäla del resultat, som Utskottet ansett följa af Riks-SLåndens olika beslut, i frågan om sättet för Banco-Reglementets öfverlemnande till Kongl. Majit, beslöt Ridderskapet och Adeln ålägga Banco-Ulskotlet, att inom kortaste tid, och senast inom instundande Fredag, den 22 dennes, inkomma med berättelse och anmälan om förhållandet med ofvannämnde mål, i hvilket beslut de öfrige respective Stånden vänligen inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena dels ock från Högv. Preste-Ståndet, af följande lydelse: ”På derom väckt fråga, beslöt Ståndet ålägga Banco-Utskottet, att till Rikets Ständer, genast efter delfåendet, inkomma med anmälan, huru Utskottet uppfattat och ansett Rikets Ständers beslut, i frågan om BancoReglementets öfverlemnande åt Kongl. Majit.” Utskottet får, i anledning häraf, till svar meddela, alt då 2:ne Stånd afslagit den af Herr Grefve Frölich inom Banco-Utskottet väckte, i Utskottets Memorial N:o i3a och Utlåtande Nio 141 afhandlade fråga om Banco-Reglementets underdåniga öfverlemnande till Kongl. Majit af Rikets Ständer sjelfve före deras åtskiljande, har Utskottet funnit denna motion, på grund af 75 §. Riksdags-Ordningen, vara förfallen, och det följaktligen förblifva vid hvad tillförene, i afseende på Banco-Reglementets underdåniga öfverlemnande till Kongl. Majit, egt rum, enligt hvad under pag. t83 i i83o års Banco-Reglemenle är vordet stadgadt. Åtskillige Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 21 Maji i835. Bihang till R. St. 3 Bandet, iS:de Häftet.
Hr von Hartmansdorff: De värda ledamöter, som yrkat, att man ej skulle närmare bestämma hvarje förvaltningschefs befattning, hafva sagt, att man likväl borde nämna det hufyudsakliga deraf. Hvad förstår man då med det hufvudsakliga af Just.ministerns åligganden? Jag tror, att åklagaremagten hörer dit; deri hafva andra ledamöter instämt, hvaremot det bestrides af dem, som ej synas vilja hafva något bestämdt. En värd ledamot har sagt, att fördelningens grundlinie!' borde bestämmas; men hvilka dessa grundlinie!’ äro vet eller säger man lika litet. Huru sådana obestämda yttranden föranleda till förslag, som måhanda äro mindre grundade, det ser man af förslaget, att det skulle finnas en chef för Finance-, en för Näringsoch en förCivil-departementet. Jag skulle önska veta, hvad dessa chefer skola få att göra. Hvad som komme att tillhöra 2:ne bland dem, det är begripligt; men hvilken befattning skulle uppdragas åt den 3:dje? Jag befarar, att man skall finna, det ingenting blefve öfrigt för honom, med mindre man sönderstyckade de tvenne andras befattningar. Sådan är alltid följden, då man behandlar ärenderna utan nödig uppmärksamhet. Jag fortfar att anhålla, det R. o. Ad., i fall Hr Gr. o. Landtm, skulle anse nödigt att göra en sådan framställning, som Hrr Stuart och Hjerta begärt, icka måtte instämma i deras anmärkning. Hr von Troil, Emil: Jag har endast begärt ordet för att tillkännagifva, det jag fullkomligen instämmer i Hr Dalmans anmärkning, att så snart grundlagen utstakar, huru många departementschefer böra finnas jemte benämningen af de särskilda departementerna, bör det sedermera öfverlemnas till Konungen att närmare utstaka, hvilka mål böra höra till det ena eller andra departementet. Jag är öfverlygad, att tillfälliga tidsförhållanden kunna derutinnan verka betydliga förändringar, som icke vid grundlagens uppgörande kunna förutses.
Hit kan äfven räknas den präktiga Karusel eller ringränning, som hölls vid Carl XI:s tillträde till regeringen d. 19 Dec. 1672, och som efter Ehrenstrahls ritningar är stucken i koppar. Kartelerna äro på franska, men äfven svenska versar af omväxlande slag förekomma. Ännu i Carl XII:s dagar gafs upptåg; ty som ett sådant kan betraktas det glädjespel eller s. k. Opera, hvarmed Magnus Stenbock på Carlsdagen 1701 i vinterlägret vid Lais slott roade sin kunglige herre. Kartelet uppställde den sats, att ingen är värd att uppvakta fruntimmer, som ej förvärfvat sig ett godt namn eller vinnlägger sig om att erhålla det i krig. I samband dermed har stått en ballet med åtskilliga kostliga påfund, såsom att några Tysta Tankar dansa incognito och adressera sig till H. Ex. Grefve Piper m. m. Man såg der äfven Sveas glädjetempel med allahanda sinnebilder och inskrifter. Så sågs t. ex. på en tafla ett lejon, som öppnade en råttfälla, hvarur kommo stora skaror möss, under det lejonet sade: ”Ite, nuntiate Petro”402. Värdskapen, som hafva sin motsvarighet i de tyska ”Wirtschaften” och de franska ”Hotelleries,” voro ett slags maskerader, deri ett eller flera par föreställde värdfolket och de öfriga deras gäster. Hofskalderna skrefvo ofta skämtsamma eller smickrande dikter öfver deltagarna. Värdskapen antagas vara komna från Tyskland, men troligare är att de härstamma från Frankrike, ty Flögel vet icke att omtala något tyskt Wirthschaft tidigare än från 1682; också var det först på 1700-talet, som de i Tyskland stodo i flor, och då vid Dresdeneroch Berliner-hofven. Under den praktlystne Fredrik III:s tid (1648—70) gåfvos i Danmark värdskap, och samtidigt omtalas äfven värdskap i Sverige.
Under loppet af discussionen har man gjort anmärkning vid min erinran, att om 8 momentet borttogs, hela skriften kunde indragas, och man har sagt, att enligt 4 §. icke mer ån en nummer kan indragas. Med afseende på denna §;s 9 moment, erkänner jag denna anmärknings riktighet, enär 8 momentet bortgår. Herr Cederfchjold: Bland de många för. slag till alternativer, som blifvit gjorde, hafva endast tvånne hufvudsakligen öfverensståmt, nemligen, att utgifvare af Dagblad hurde Jlålla. burgen jör bbterne] och man har trott, att detta Den 21 Maji f, m, skulle vara ett stort steg till betryggande mot missbruken. Detta skulle åter i min tanke oåndligen låtta svårigheten för sådane Dagblads Utgifvare, som nödgas låna andras namn. Den som efter nuvarande Lag utlånar sitt namn till lifgifvande af ett Dagblad, blottställer sig att förlora, icke allenast sin förmögenhet, Utan äfven lif och Fädernesland ; helst lian, som iklådt sig Författare ansvar, kan genom Författarens förvållande blifva dömd till landsflykt, eller att mista lifvet. Och jag hemställer, om det icke år svårare att få någon, om det ock vore af de lägste folkclasserne, att ansvara med sitt lif, ån med ett par hundrade Riksdaler. Äfven har det blifvit ordadt, om det inflytande en Tidningsutgifvare har på allmänna opinionen, och om den oro han kan väcka genom sitt Dagblad. Jag tror likväl att långt mera oro sprides derigenotn att ett Dagblad indrages utan att lagligen tilltalas; ty då just fruktar man att sådane ämnen blifvit vidrörde, som man ej vågat låta inför Domstol framdraga. Detta år också ett at de särskilta motiver, hvarföre jag ansett momentet böra utgå.