Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Af (lere talares yttranden, som här blifvit afgifne ronde den Svenska beväringen, skulle man vara nära färdig att tro, alt den här hade samma grund, som i de länder, med hvilka jemförelsen blifvit anställd. Huruvida legning der tillätes eller icke, grundar sig på helt andra förhållanden, än som här i Sverige äga rum. Uti dessa länder, nemi. Frankrike och större delen af Tyskland, består hela krigshären af conscriherade; men denna conscription uttages på del sätt, alt då endast en mindre del deraf behöfves, så anslälles lottning mellan de conscriherade, för alt uttaga denna mindre del. 1C6 Den 17 Octo!)er f. ra. Dem på hvilka loiten fallit har legning tillåtits, dock med sådans föreskrifter, som dem Hr von Troil till en del anfört. Men hurudan är denna conscriplionspligt ? I en del stater skall den utvalde vara ständig soldat i 10, i andra 8, och åter i andra i 6 år; således ryckes den conscriberade frän sin vanliga sysselsättning och införes på en helt och hållet militärisk bana. 1 Preussen fortfar beväringspligten i 3 år, som dock kan förminskas till ett, genom alt den beväringsskyldige sjelf bekostar sin mundering och sitt underhåll. Det anfördes visserligen, att det vore den förmögna tillåtet alt få andra att hjelpa sig i vissa tjenslåligganden, men med absolut undantag likväl af sjelfva vapenöfningarne. Dessa öfningar äro icke inskränkta allenast till några fä dagar pä en sommar, utan de fortgå liela året igenom. Här hos oss är till vapenöfning bestämd en högst kort lid af 14 dagar, och påkommer för den beväringsskyldige en enda gång under hela lifstiden, så framt ej krig inträffar.
Med möda hann den afledne at i tvänne vittnens närvaro upsätta sit Testamente, til följe hvaraf Hof-Junkaren, såsom närmaste slägtinge, väl utnämndes til universal – arfvinge; men dessutom, oberäknadt en summa til en trogen betjent, anslogs et betydligt kapital til et fruntimer vid namn Beata Warning, med vilkor at, i händelse hon vore död och efterlemnat något barn af en viss ålder, summan då skulle tilfalla hennes barn; – skulle åter båda vara döda, borde räntan deraf användas til et visst antal fattiga flickors upfostran, hvartil likväl förnämligast flickor af vackert utseende ägde företräde, emedan en sådan naturens förmon lättast förvandlar dessa arma kräk til lastens olyckliga offer och de uslaste varelser i naturen – en disposition af ojemförligt mycket större nytta, än den en rik fru några år förur gjorde af en betydlig summa til et dans-sällskap i Stockholm – Sofve, likväl äfven hon i ro, och måtte hon alldrig få höra någons klagoljud ifrån vår jord, hvarken öfver detta eller något annat dans-sällskap. Samma dag Testamentet blef undertecknadt, afsomnade denna hedersman med lugn, tacksam emot Försynen, som i hans sista stunder låtit honom erfara kärlek och vänskap af alla som omgåfvo honom. I sanning sällsynt nog för en gammal rik ungkarl. At just då Uno och Sofi nedfallit i tunnan, Kyrkoherden Husælius skulle inträda i trädgården, trodde jag med full visshet; men det förhöll sig alldeles icke så. – Comministern Pedell deremot inträdde just i detsamma. – På några stegs afstånd, stadnade han och betraktade hjelten i tunnan; idéen om Diogenes i sin tunna framställde sig genast för honom, och Alexanders ord til Filosofen tyckte han här rätt väl kunna användas. Om jag, ropade han derföre, intet vore Pedell, ville jag vara min gunstig Herre! Detta infall roade honom innerligt; men Uno deremot, som icke tyckte at saken var at skämta med, roade det platt intet. – Bästa Herr Comminister hjelp oss! ropade Sofi. – Pedell lyftade då henne ur tunnan, och Uno hjelpte sig sedan sjelf.
Sedan Friherren sjelf tagit en verksam dei i den tillförordnade FinanceComitéens långvariga öfverläggningar, oeh hvarken der, eller under närvande Riksdag, begagnat tillfället att grundeligen undersöka jordbrukets och närmgarnes iråkade förlägenhet, så förefaller det mig oväntadt, att Friherren nu först, säger sig vilja uti sammansatta Utskottens beredning upptaga tiden, med undersökningen derom, hälst Friherren ifrån 1812, haft en icke obetydlig del, i ledningen af de allmänna ätenderna, och Den il April f. m. således bättre än någon annan varit i tillfälle att bedömma veikningsrne af alla de Financiella och Economiska åtgärder, hvilka sedan dea tiden bliivit vidtagne. Det tålamod Friherren fordrar af Ständerna att till en början låta det bero af Utskotten, huru ärenderna böra behandlas, tyckes ock* så i nära 3:ne månader af Riksens Ständer blifvit medgifvit, men som denna tiderymd kan anses utgöra mer, än hvad Friherren kallar till en bör/an synes mig stunden vara inne; att till och med begagna Ständernas i Grundlagen förvarade rätt att både bestämma grunderna hvarå den Financiella planen bör byggas, samt utfästa tiden då Utskotten med de tamina , böra till Riksens Ständers pröfning inkomma; man har rätt att af Folkets ombud förvänta kraltiga åtgärder och våra hemmavarande Landsmän blifva säkert Friherre Björnstjerna högeligen förbundne, lör det han väckt en fråga, som kanske eljest länge kunnat få hvila. Ingen lärer bestrid i att ju myntets vacklande värde, är ett ondt och cn iandsförderf - lig sak, men då detta förhållande existeiar, genom flera på hvarandra gjorda misstag, är det våtleligt att på en gång, gå ifrån den ena ytterligheten till den andra. Enligt min tanka bör n an förbereda till en af sig sjelf blifvande Realisation, och är jag förvissad att blott Förläggaren äger säkerhet, att ingen inverkan sker på Banken, som ännu mer Den il April fm. kan störa dess credit, och föröfrigt genom kloka operationer, meta!liska fonden consohderas, så vinnes samma ändamål.
Jag tror således, * att så vida man verkligen vill hafva våra Professors-platser i en framtid besatta med kapaciteter, måste man ju förr desto hellre göra någonting för att söka hindra unga lofvande anlag att öfvergifva Universiteten. Sanningen häraf har jag ej heller hört bestridas, man har deremot både på f. m. och nu framhållit för oss ett spöke, som man benämner statsbrist och hvarmed raan velat skrämma oss från nyttiga anslags beviljande. Om, på sätt Hr Bildt tillkännagifvit, StatsUtsk. under statsregleringens upgörande städse för ögonen baft en tablå öfver utgifterne och tillgångarne, förefaller det mig i sanning besynnerligt, att Utsk. icke förr än nu kommit underfund med, att inkomster och utgifter icke gingo ihop och att man således först nu vid 8:de Hufvudtiteln borde inslå på besparings-svstemet. Jag känner ej hvem det är som upgjort den här åberopade kalkylen. Jag tror visserligen, att den är med all samvetsgrannhet uprättad, men jag får erinra, att, hvad de extra statsinkomsterna beträffar, är det Bevilln.Utsk., som bör uprätta kalkylen, jag vet äfven, att en sådan beräkning ännu icke af nämnde Utsk. blifvit gjord. Det skulle leda allt för långt ifrån ämnet, att nu undersöka huruvida dessa extra inkomster kunna antagas upgå till högre belopp än K. M. i sin Nåd. Propos. beräknat. Jag tror mig dock veta att så kommer att inom Bevilln.- Utsk. ske, och detta på goda skäl. Jag vill ytterligare anmärka, att StatsUtsk. i sin beräkning uptager alla de anslag, hvilka af Utsk. blifvit föreslagna men antingen ännu icke af Stånden pröfvats eller äro beroende af omröstning i förstärkt StatsUtsk., åtskilliga af dessa komma dock, enl. all sannolikhet, att afslås. Slutligen får jag erinra, att den nu ifrågav:de summan ej är serdeles stor. Den utgör blott 8,000 11 dr.
Denna kloka slutsats drog jag, då jag efter en sådan där misslyckad flykt utför gjorde mitt bästa för att upiåna de allt för tydliga märkena efter en allt för innerlig Vid målet ännu ett mål. Alltså besteg beröring med allas vår moder jorden. Min jag ännu en gång kapplöpningsmaskinen, for » jordafärd » var så mycket mer snöplig som utmed Vättern — hvilken härlig färd! — in den haft åskådare. i staden, genom dess gator, styrde upp i en » Själfregleraude sadelställuing för damer. » gata och ett nummer vid den, steg af, knackade. 1892 J a g har endast att tillägga: jag blef insläppt, ehuru jag kom sent. J a g är kvar än. Endast glada och välsignade minnen har jag kvar af min angenäma sommarfärd. J a g far nästa sommar, troligen, ut för att samla nya. De behöfvas under långa, arbetsamma vinterdagar. Då väntar jag möta många, ute i samma afsikt som jag. Kanske bör jag nämna, att jag då har hopp om resa i sällskap med och som ciceron för en landsmaninna från Washington och några amerikanska misser. Kom med! Såvida jag icke vinner Iduns pris och reser fritt till Chicago. Alf. Kvinnoklubbens femårsmöte ägde r u m den 27 okt. N y q v i s t, M. S v e n s s o n, A. B u r e n, C. Portarne öppnas. * Presidentskan Harrison död. aflid.it. V i d sjukbädden. Af Fr. Muller. (F o r t s. o. slut från n: r 4ci.) Det framkallar lätt ängslan, d r ö m m a r, s. k. Sjukvården i trängre bemärkelse. F r i s k a b l o m m o r göra den sjuke stor glädje, d e t t a b o r d e de sjukbesökande lägga p å m i n n e t och tänka, att det är bättre att med blommor glädja den sjuke i lifstiden än att vid begrafningen hölja kistan med deras prakt. Den sanna kärleken blir först riktigt satt på prof, då den sjuke en längre tid hålles fjättrad vid sängen.
Majits nådiga förslag, för sin del, att ett belopp af 3,317 R:dr 55 öre må såsom lönetillökning åt Öfverståthållare!) beviljas, och blef Utskottets tillstyrkande i morn. b) af Ståndet bifallet. Mom. o) lades till handlingarne och bifölls hvad Utskottet i öfriga momenter af denna punkt hemställt och tillstyrkt. 396 Prof.-Utdrag den 3 Juni 1863. Bi fö llos. Återremitterades. Bifölls utan annan ändring än att det i mom. d) tillstyrkta extra anslag af 18,000 R:dr för Alnarps landtbruks instituts behof uppfördes på ordinarie stat. Biföllos. Utskottets tillstyrkande afslogs. Punkterna 30 till och med 62. Biföllos. Lades till handlingarne. De vidfogade tabellerna. Godkändes, med de ändringar, som af Ståndets här ofvan upptagna beslut föranledas. Från Vdllofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet följande Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner af den 29 sistlidne Maj: l:o angående inrättandet af en pensionsanstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska tilt utrikes fart använda segeleller ångfartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg; och 2:o angående rätt lör Biskopen i Hernösands stift m. m., Doktor Israel Bergman, att, vid afskedstagande, på rikets allmänna indragningsstat uppbära pension. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Börjades föredragning punktvis af Stats-Utskottets, sedan den 23 nästlidne Maj på Ståndets bord hvilande Utlåtande, JV2 99, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens sjette HuIvudtitel; och medhanns i detta plenum pröfningen af hvad Utskottet hemställt och tillstyrkt uti från och med första till och med tjugotredje punkten. Ståndet biföll hvad
Kammar-Collegii Circulaire-Bref den 2 April i83a; och att Collegiernes berörde Kungörelse innehåller, bland annat, att en andel af recognitions-skogarne, sorn Bruksegarne, i följd af hållna undersökningar, förklarats berättigade att för sina smiden behålla, böra, så fort ske kan, till hemman indelas och skattläggas efter den i orten gällande method samt af Bruksegarne till skatte köpas. Beträffande nu Herr Petrés motion och dervid gjorda tillägg; så få de förenade Utskotten vördsamt yttra, att de, af hvad Herr Petre anfört, så mycket mindre heratat anledning tillstyrka någon förändring uti de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer, efter en långvarig pröfning, redan stadgade vilkor för skattläggning och skatteköp af till Bruken anslagne recognitionsskogar, . som Utskotten betvifla, att någon recognitionsskog finnes, hvilken är så ringa, att den hvarken för sig sjelf eller i förening med Bruket kan såsom heraman bestå; hvarföre Utskotten vördsamt hemställa, att ofvanberörde memorial och dervid gjorda tillägg må förfalla. Hvilket dock till Rikets Höglo!!. Ständers egen pröfning vördsamt ö/h ^érlemnas. Eli Ledamots reservation bifogas. Stockholm den 3 Julii 1834'- Reservation af Herr Petre"*. ”Någon egentlig reservation mot de förenade Utskottens Beslut anser jag utan ändamål, då den vid omröstning dertill uppkomne respectabla majoritet tillräckligt öfverlygat mig, att någon ändring idet af Utskotten tillstyrkta afslag på min ifrågavarande, efter hvad jag ännu vågar tro, rättmätiga motion, icke är att inom Riks-Stånden hoppas.
Någon ränta ellet uppgäld beräknas »j å meranärnnde Spänne» maisLån, och lemna* dessutom anstånd med å» terbetalningen , hvilken »lock ovägerligen bör fullgöras inom Tio års forlopp med en tiondedel ärligen af primitiva lånet ; Låntagarne likväl öppet , att på kortare tid , än nu blifvit be»tamd, afbörda sig betalnings-skyldigheten, i dea händelse de dertill finna sig benägne. Afbetalningen får verkställas, antingen med penningar till Lännels Ränteri, efter det löpande årets mar. kegång, eller ock med Säd in natura till närmast belägne K rono-Magazin , der Kronans heliäUue Spannemals räntor etter för fattningarhe i.flefvere-, ras, hvuvid anrnärkes, att af matningen i båda desae fall bor ombesoijis i • ■ 'hv . < ; s slut, så vida icke en härdare luusvixt olyckligtvii 5^6 17nJerJSniga Skrif velter. skulle hemsöka ett eller annat District, i hvilken händelse uppskof för det löpande årets inbetalning må medgifvas till nästa termin; men längre dröjsmål eller uppehåll med årliga inbe* tal ningen får ej i något fall ega rum; börandes till Statens säkerhet alla Magazins-delegarne samfäldt ikläda sig ansvarighet för Låne-beloppets och deta förfallne afbelainingars ovilIkorliga fullgörande å här ofvan föreskrefne terminer. Låne-anslagen till fond för de blifvande DistrictMagazirien utlemnes af Allmänna Magazins-Inlättningens qvarvarande behållningar uti fullgod vara, och lara District-Magazinens delegare ej underlåta att, genom omsättning och återlefverering af egen sädes-production, alltid hålla lagret, ej allenast oskadadt, utan ock användbart för påkommande utsädes-behof.
Ridderffavel och Adeln att inbjuda sine Respec ive Med Stanoer ttll instämmande i det Beslut, att genom en stor Deputation in. 372 Dm Z Lebruarn inför H rns Majit Konungen betyga Riksens Siande-6 listiga erkänsla och tacksamhet för Kongl. Majtts ömma omvårdnad och oafbruma bemödande att Återskänka Fäderneslandet fredslugnet; ett bestut hwari Höglofl. Ridderskapet och Adeln hoppades alt desi Nesper ive Med-Ständers gerna skulle deltaga, dä den nyligen erhällna underrättelsen att Swerige numera är pä alla sidor fredadt, ärerkallat hoppel, att under lugner se ett lidande Fädernesland äterwinna krafter och wälständ. vt Luxra. Utdrag af Protocollet, hällit i Höglofl. Ridderskapet och Adelns Plenum den 5 Fcbruarii r8ro. S. D. I anledning af justeringen af Protocollet för den 23 sistledne Januarii, besiöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln att tillöka de sistnämde Dag af Riddarhus-Casians medel ät Riddarhusets Kammererare, Fiscal och begge Camzelister förunnade Gratificakioner, i sä matto, att de under berörde Titul för hwardera af Riddarhus-Utskottet förestagne och af Ridderflapet och Adeln bifallne Summor zzz R:d. 16 si. Banco.mynt, ftulie till 666 R:d. 32 si. för hwardera förhöjas: Hwarom Riddarhus-Ulffoktet i afseende pä medlens utasiignerande skulle genom Uchrag af Protocollet underrättas, vt Luxra. Zerr Grefrven och Lcmdtmarsikalkm frägade om det icke wore Ridderskapets och Adelns-mening, att det updroges ät Expeditions.
Man ropade pereat, brände in effigie och lekte Bartholomeinatt i tidningsspalterna. Öfverraskande verkar det att knappt ett decenium efter detta tumult se samma riktning, sedan den börjat förlora sin första arom, stå på god väg att blifva rent af akademisk och allena saliggörande. Kritiken har sakta men säkert tillegnat sig den nyss så förkastade riktningens lärometod samt skurit nya pennor, hvilka flitigt sammanvirka ett nät af modern dogmatik. Det gamla tvånget har förvånande hastigt öfvergått i ett nytt. Anmälaren af »Pepitas Bröllop» tänker till äfventyrs: Jag skall nog förlika mig med den nya riktningen, kan jag bara från en stridslysten fullblodstjur förvandla den till ett lojt arbetande ök. Ändtligen börja vi få det reglementeradt och stillastående igen — alldeles som en förståndig kritik önskar. Nu skall den nya riktningen fira sin middagslur, en lång, lång mannaålderslugn och kärnsund sjusofvarelur. Tänker han så, förgäter han, att konsten är ett rinnande vatten i beständig rörelse, att smakriktningarna likna folktribunerne: när de komma till makten och fordra disciplin, slocknar glorian kring deras hufvud, och den, hvilken nyss helsade dem som befriare, nedsticker dem som förtryckare. Ingen smakriktning, hade hon också en Cæsars dygder, skall undgå att då hon närmar sig maktens tinne, möta en Brutus. Man invänder möjligen, att den nya smakriktningen ingalunda nått denna tinne. Detta är kanske på sätt och vis sant beträffande stornaturalismen, som ännu alltjemt på många håll bemöts med fruktan; men lillnaturalismen med sitt skolfuxaktiga pedanteri är dagens konung. Några få kritici tillämpa den nya metodens regler med tankeskarp konsekvens. De recensera icke böcker utan korrigera dem som krior. Allt det skaldiskt omedelbara, det lyriska, det personligt otvungna är för dem underordnade faktorer i jemförelse med det exakta och logiska återgifvandet af verkligheten. De bedöma böcker som man granskar schackspel. Hur kan hvita löparen lägga an på drottningen, som står på svart, samt slå konungen ur brädet?
För öfrigt ber jag att till alla delar få instämma med Frih. Palmstjerna, att en sä genomgripande förändring, som den ifrågavarande, icke kan verkställas vid slutet af en riksdag, samt att man omöjligen kan ät Bankens och Riksg.cont:s Fullm. öfverlåta att på egen band reglera en så maktpåliggande affär. Sländerne måste nödvändigt bestämma grunderne derföre, öfverlätelsen och bestyret må sedan uppdragas Fullmäktige; ty om ej så sker, kan man vara fullt förvissad, att de åtgärder, som Fullmäktige med bästa vilja i verblen skulle vidtaga, kommo vid en påföljande riksdag att ådraga dem mångfaldiga anmärkmr. På grund af dessa mina anmärkmr, anhåller jag om afslag å den af Gr. Cronhjelm gjorda framställningen och ä det redactionsförslag, som Frih. Raab afgifvit. Hr von Hohenhausen: Jag skall i detta mitt anförande vara sä kort som möjligt, dä Adeln ändå, genom denna discussions utsträckning och långvarighet utöfver hvad den bort vara, blifver i tiden för det definitiva beslutets fattande långt efter de öfriga Stånden. Jag kan äfven vara kort, emedan det gör tillfyllest att visa, på sätt Frih. Palmstjerna påpekade, omöjligheten att nu göra en ändring och att allt tal derom gagnar till ingenting, fastän Frih. Cederström, Jacob, som icke är van att erkänna några svårigheter, äfven om de förefinnas, derest de icke äro alldeles ögon - Den 12 April f. m. 309 skenligt oöfvervinnerliga, påslått motsatsen. Förhållandet är emedlertid, att Lånecancelliet, som har uppdrag med befattningen att vårda Bankens redbarheter och liela Bankens understyrelse, skulle först undergå en total omorganisation, för att den ifrågaställa öfverftyttningen skulle kunna verkställas. Tvenne Stånd lära hafvav gillat hvad Utsk. föreslagit; och då deras beslut icke kunna ändras, så är frågan förfallen.
Jag kan således ej för min enskilda del beklaga mig öfver någon bristande liberalitet å StatsUtskrs sida i afseende på de anslagsfrågor, som röra den befattning, hvarmed jag egentligen har att skaffa. Olyckliga händelser hafva likväl inträffat vid målets afgörande. BorgareSt. har, såsom bekant är, nedsatt anslaget till hälften emot hvad StatsUtsk. tillstyrkt, och en ledamot inom detta Stånd har i dag föreslagit en Den ao Mars f. m. likartad åtgärd af R. o. Ad. Jag skulle tro, att i en fråga, som utan tvifvel af en hvar anses vara af högsta vigt, det vore nödvändigt att man sammanhölie all den välvilja, som i denna fråga finnes, och som redan har visat sig, i stället för att splittra sig, och att man använde denna välvilja för saken, för att om möjligt godtgöra hvad BorgareSt. tilläfventyrs genom sitt beslut i målet har skadat; ty om de tre Ståndens beslut skulle blifva gynnsammare än dess, så vore StatsUtsk. i tillfälle att, vid den anmälan derom, som måste äga rum, framställa inbjudning, för att möjligen förmå BorgareSt. alt ändra sitt beslut och bifalla hvad StatsUtsk. här framställt, och uti den instansen, nemi. förstärkt StatsUtsk., dit målet i alla fall lärer komma att gå, vore det mera sannolikt, att åtminstone denna fråga classificerades ibland dem, der frikostigheten borde vara större än vanligt. Åtminstone gör jag mig den förhoppning, alt om någon fråga skulle i förstärkt StatsUtsk. slutligen vinna, så vore det denna anslagsfråga. Jag älskar att så förstå saken, ehuru försatt i en mindre fördelaktig ställning, än StatsUtsk. densamma ifrån början framställt. Frih. Cederström har sagt, att det vore nyttigt, om i stället för att denna fråga af Utsk. blifvit framställd så, alt anslaget skall med 4 för hvarje år utgå, summan hade blifvit i sin helhet bifallen, så att 4o°>°oo r:dr för detta ändamål utan någon årsbestämmelse blifvit anslagna.
Hjelper icke heller det, och barnen stå tillbaka i Christendoms-kunskap eller färdighet i innanläsning, må de kunna från föräldrarna skiljas och till vårdande åt enskilde personer öfverlemnas samt deras underhåll, jemte skolpenningarne, hos föräldrarne eller målsmännen i laga ordning utmätas. 12 § 7 morn. skulle erhålla följande förändrade lydelse: Alla i skolåldern varande barn böra, enligt den gällande Skolordningen, i skolan sig inställa, endast de undantagne, hvilka af föräldrar eller målsmän blifvit anmälde att undervisas hemma. Desse äro väl befriade från skolgång, men måste vid de allmänna skölf örhören sig inställa för att undergå pröfning, huruvida den undervisning, som de erhålla hemma, i n ggranhet och omfattning någorlunda motsvarar den, som i skolan meddelas; börande, om ett annat förhållande utrönes, ordentlig skolgång dem åligga. Uti 12 8 mom. skulle orden: den tid på dagen, sorn, utbytas emot orden: de tider, som. Dessutom bestämdes, att numer-ordningen af momenten i 12 §. skulle så förändras, att 6 momentet skulle blifva det Usta, 7: le det 2:dra, 8:de det 3:dje, 2:dra det 4:de, 3:dje det 5:te, 4:de det 6:te, 5:te det 7:de och Usta det 8:de. 13 §. skull e erhålla följande förändrade lydelse: Om söndagarna bör, der så ske kan, för den ungdom, som utgått från skolan, undervisning meddelas af vederbörande Presterskap uti religionen, och af Skol-läraren uti öfrige för skolorna före skrifne läro-ämnen, vid hvilka tillfällen förhör i dessa ämnen anställes. Till den i skolan begynta undervisningens fortsättning och ytterligare befrämjande, genom läsning af tjenliga böcker, bör Socken-bibliothekers inrättande uppmuntras. 14 §. skulle erhålla följande lydelse: Barn, som begagna enskilda skolor, stå under samma tillsyn af församlingens allmänna skolstyrelse, som de der begagna huslig undervisning. 15 §. 2 morn., som i öfrigt godkändes, skulle flyttas till 5 §. och der blifva 6:le momentet. Uti 16 §. 3 mom. skulle orden: