Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till besvarande af förrberörde erinringar får Utskottet anföra, att detsamma, utan att behöfva hemta något stöd ifrån Grundlagens serskilda stadganden om hvad Utskottet, vid uppgörandet af förslag till Stats-reglering, eger alt iagttaga, anser sig så mycket mera hafva varit befogadt, att, då skäl dertill förekom, de oftaberÖrde löne-tiliökningarne föreslå, som Kongl. Majit, uti Dess Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof, framställt, att utöfver hvad Kongl. Majit funnit angelägnast, jemväl flere andra behof blifvit anmälde, hvilka, såsom ej saknande vigt, Kongl. Majtt ansett jemväl böra komma till Rikets Ständers kännedom och hvaribland förefanns hemställan om ännu högre löner för Professorerne vid Carolinska MedicoChirurgiska Institutet, än Utskottet tillstyrkt, samt derjemte Herr von Hartmansdorff, A., ehuru deltagande uti nu ifrågavarande anmärkningar, i en till Utskottet remitterad motion, yrkat, att, så vidt tillgångarne det medgåfve och sådant i öfrigt funnes lämpligt, alla de anslag, som af vederbörande Aucloritcter blifvit begärde, men icke af Kongl. Majit uttryckligen äskade, måtte varda anvisade ; hvadan Utskottet, som i öfrigt, icke funnit skäl förekomma till frångående af de förut föreslagne lönebeloppen sitt i denna del afgifne förslag vidhåller; hvarigenom här förut omförmälde 2’.ne motioner af Herrar Ekströmer och Kjellberg emväl äro besvarade.
Det är ingen ringa triumf för Salvini, den lycklige framställaren af Shakespeare ’ s dramer, att han, efter att ha besjungits af alla nationers poeter och icke-poe-ter, som Corrado krönes af mästaren för den modema realismen, hr E. Zola. Salvinis konst kan ej hänföras till någon skola: det är icke realism, men sanning; icke romantik, men skönhet. Han har sjelf betecknat det som ett stort misstag, om en konstnär uppgår i en viss smakriktning. “ Jag tillhör hvarken realisterna eller idealisterna *, yttrade han en gång på tal härom; “ mitt mål är helt enkelt att förena sanning med skönhet. “ Det är med detta mål, “ värdigt en gud “, alltjemt för ögonen, som han hunnit till den höga ståndpunkt, han nu innehar, och som gör honom för-tjent af hedersnamnet: “ scenens furste “ .Från konstutställningen i Rom. Bref till ” Dagens krönika ” af Alfredo Mazza. (öfvers. från förfrs italienska handskrift af H. Sandström. Italien har i år firat två stora konstnärsfester: den in-ternationela konstutställningen och fyrahundraårsjubiléet af Rafaels födelse. Denna sistnämda tilldragelse högtidlighölls den 28 mars genom en stor procession till Pantheon (der Rafaels ben ligga förvarade); i festtåget deltogo konstnärer från hela verl-den. Många tal — några af utmärkt beskaffenhet — höl-los till minne af den store urbinesaren. Allmänheten erhöll tillträde till palazzo Farñesina, der “ Galatea “ och den historiska framställningen om “ Amor och Psyke “ befinna sig och hvilket palats sedan flera år hållits stängdt. Afven hafva några literära alster rörande Rafael och hans verk sett dagen; af dessa vill jag fasta uppmärksamheten på ett framstående sådant, som vår ansedde och värderade konstkritiker G. B. Cavalcaselle utgifvit tillsammans med J. A. Crowe om “ Rafael och hans tid, “ * utgörande en fortsättning på den italienska målningskonstens historia, hvilken för-fattarne redan offentliggjort.
Kungörelsen den 28 December 1822, hvarigenom upprensning af strömmar, åar och bäckar anbefalles, borde visserligen också bringas till en nu saknad Öfverensstämmelse med lagens stadganden uti 6:te Kap. Byggninga-Balken och Kongl. Förordningen den 30 November 1841, angående vissa vilkor för vattenaDedningar till beredande af samfällig jords odling. I öfrigt hafva nyodlingar blifvit verkställde till bearbetande af de landvinningar, sorn erhållits genom utdikning af Bälinge mossar med Dere dylika, medelst bidrag från Statens sida understödda, uti förutgående statistiska berättelser omnämnda, arbetsförelag af större och mindre utsträckning. Ehuru visserligen icke tillhörande tiderymden för denna underdåniga berättelse, torde dét. vid denna korta teckning af Länets allmänna beskaffenhet och de åtgärder, som till förbättrande deraf blifvit vidtagne, icke böra med lystnad förbigås, att sedan, uppå Hushållnings-Sällskapets i Länet underdåniga framställning om de stora fördelar, sorn en inom riket spridd allmännare kännedom om landets geognos,tiska beskaffenhet skulle medföra, ej allenast för vetenskapen, utan ock i praktiskt hänseende för så väl landets egentliga hufvudnäringar, jordbruket, skogshushållningen och bergsbruket, som äfven industrien i allmänhet, Kongl. Maj:t den 7 Maj 1836 beviljat statsanslag till belopp af 4,000 R:dr Banko, att med halfva beloppet utgå under detta och nästföljande år, till verkställande af geologiska undersökningar och upprättande of en geognostisk karta öfver Länet, till hvilket ändamål Hushållnings-Sällskapet jemväl anvisat en lika summa, så lia, under Professoren m. m, A. J. Lidmans sakkunniga ledning, sådana undersökningar börjats och fortsatts under sommaren och höstmånaderna detta år från Wattholma bruk förbi Upsala till Mälaren vid Flottsund.
Sedan de öfriga systrarna efter hand maktpåliggande, det hela bärande titelrollen och trädt i äktenskap och den enda af bröderna, som i de från Köpenhamns » Folkteater » lånade deägnade sig åt yrket, aflidit i helt unga år, blef korationerna af O. Lund en glänsande scenisk det slutligen » mamsell Marie », den näst äldsta ram. Den nämnde unge skådespelaren med sitt af systrarna, som ensam skötte hela den vidlyftiga impulsiva temperament, hvilket ibland finner så och vinstbringande affären, hvilken efter själfva lyckligt omedelbara och värmande uttryck, mefabriksrörelsens upphörande på 1850-talet öfverdan det däremellan mången gång maktlöst famlar efter ett rätt grepp på uppgiften, hade här gick till försäljning af andras tillverkningar. fått en roll, som » låg » särskildt gynsamt för de bästa sidorna af hans begåfning. Aftonens storFör idérika, htifvuden erbjudes ett tillfälle mande bifall blef äfven till väsentlig del hans, till extra förtjänst, ett artigt bidrag till de stunom ock rättvisligen af erkännandet bör delas dande julutgifterna. En pristäflan har nämligen främst åt fröken Borgström, som gaf en synneranordnats af Stora bryggeriet härstädes och gäller ligen täck bild af Lisa, samt åt flere af de talförslag till annonser, hvilka på det mest effektrika birollernas innehafvare, hvilka tydligen gjorde fulla och i ögonen fallande sätt framhålla brygsin allra bästa möda. Säkerligen blir » Lyckogeriets ölsorter. Fem pris på tillsammans 700 Pers resa » en riktig långresa för teatern med kr. utdelas, efter granskning af en nämd, åt de hänsyn till varaktighet och utsträckning i publibästa förslagen. De närmare bestämmelserna kens ynnest. återfinnas i annons i dagens nummer. * En vacker lifsgärninff. Efter en kort sjukdom har i Göteborg aflidit öfversköterskan på medicinska afdelningen å Sahlgrenska sjukhuset fröken Amalia Danielsson i en ålder af 46 år. Juvelerare K. A N D E R S O N 1 JakobstorjT 1 Södra teaterns nya program tyckes ha gjort lycka och må ju ock vara förtjänt däraf genom sin harmlösa munterhet.
Svar pä återremiss >>)>>«>>>> Näringsfrihet, utvidgande deraf , , , , > , , > , »>999999 9 9 9 9 9 9 9 9 9 9 999999999 deras domför» Kong eller cä ec i to Underdånig Skrifvelse. ! 1. Propos Skrifvels Samling. O! 3 *5 låtande, tänkande eller emorial. Riks-Ståndens Beslut. s~ 03 CfQ 1 CO M c to r* Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeP" N:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. y 41 a. y 41 — 8 — 39 1-13 b. V 40 b. v 40 a. U 40 b. V 40 186 SL 'X *2 2 jfö VG 7r~ cr* 77" eres: ’> cr> 3 2. pj: — Riks-Ståndens Beslut “1 w_ TO O • — w —l C n ^ 2» o 5 5' C/Q rT * å.S u TU tu 3 *3 52- PC6 Os - 5 1 __ ft}: 3Q cr a n> Ridd. o. PresteBorgareBondeN-o N:o Sid. Adela. Ståndet. Ståndel. Ståndet. n7 §• Obligationer; om utbyte af Riksgalds-Contoirets till b. y 41 b i 41 Banken > » , , iiiiiiiiiiiiiiiiiii 4 2 133 5 å. i 41 b. ? 41 Svar pä återremiss , , , , , , , , , , , 4 2 208 2 a. a. y 41 a. a. y> 41 a. a. y 41 a. a. V 41 — 46 Observations-medel) se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, sid. 8. Observationsoch uppbörds-procenter; se HufvudTitel 8:de. Gciroy för Wermlands Provincial-Bank, förlängning deraf; se Anmärkning 8.
l2:o 5lUa Strrwibe* och .£)i)teö»£ontract å CanDet (Tola, wib ben i 14 §mö 1 mom. fabgabe påföljb, wib hvarje mantalskrifning upmifaS och, bereft be bå befinnas icfe mara fFrifne på eller belagbe meb få hög (Charta ©igillata, 43 författningen utfdtter, meD behörig fyllnad charta férfeS; Ijmarå Mantals* eller åpäraDSktifmaren äger tillfpn, Dorf meD Det unDantag, forn i 7 §. omnämneS. 13:o £)'e exemplar af åDt;reS>£ontract i 0täDerne, forn husägare innehaf» ma, jTrifmaé på eller beläggas meD flämplaDt papper i förl)ålIanDe till Den betingaDe fjprané belopp, miD "Den i 14 _§. 1 mom. utftafaDe påföljD; och mare [jägaren (rplDig €ontractet miD fymarje mantalskrifning upmifa. §• 12. Glimån txllfyn å författningens efterlefnad. l:o fikaier, ^rono^flagare od) €^artae»0igillatae Ombudsmän kola mafa öfmer Denna författnings efterlefnaD och öfmerträDelfer Deraf lagligen åtala. 2;o ©ermiD äga De att njuta ^ongl. 3)}aj:tS SlåDtga l)ägn och bekpDD till goDo, fann kyaöfam od) fraftig handräckning fyoS domare och öfrige €mbetSmän; od; 3:o finnas De^e betjente ej härutinnan fullgöra fina pligter, late fufti; tiee^an|lerS''Smbetet meD Dem efter 2ag od; omfiänDigheter förfara. §. 13- iDomftol x mål, rörande ©tåinplade>pappet8<afgtften.
En tvist ang:de behörigheten i sättet, huru en tjenstledighet blifvit af 2:ne officerare sökt, tilldell och begagnad, uppstod i September 1837, och inkom för få veckor sedan till slutligt afgörande En stentryckare försummade i Januari månad 1837 en formalitet, och målet kom till definitivt slut i Mars l83g. Målet rörande en apothekare, anklagad för fel mot de af yrkets reglementen föreskrifna pligter, är afän äldre datum och lärer än icke vara att anse som slrjjadt. Correctionister, hvilka i838 begingo mordgerningar emot bevakningsförmän, äro ännu icke definitivt dömde. Men höra då dessa, såsom exempel anförda mål till cathegorien af de, hvilkas sällsporda och invecklade beskaffenhet undantagsvis förklara ovanlig långsamhet? Nej! de äro alla af det i alla land allmänligaste slag. Sednare än dessa hafva actioner tillkommit, hvilkas skyndsamma behandlande varit specielt påkallad; ty i dem alla var samhällsordningen hufvudparten. Jag menar de rättegångar, som alstrats af händelserna under sommaren 2 U. 63 49» Den 39 Februari e. m. 1833 Actionen emot en division i en öfverdomstol begynte i Juli i838, och slöts ej förr än i November 1859; således 16 månader efter verkställd pennidom, i följd af en rättegång, sorn aldrig uppkommit, om domstolen fattat prejudiciella frågan i enlighet med den emot domstolen förda actionen. Tvänne åtal emot militärer af 1:ne regtteu afdömdes först i samma November månad i fjöl, således i5 å 16 månader efter händelserna. Ett 3:dje åtal af likartad beskaffenhet emot en befälhafvare är så nyligen afdömdt i en instans, att ännu kan ej vara bekant, huruvida målet går vidare. Och enahanda är förhållandet efter det nu först i dessa sednaste dagar meddelta utslaget, i följd af ransakningen rörtde uppträdet, då en dom den 10 Juni i838 afkunnades. Och nu skrifva vi Februari månad 1840.
Förliden gärdag wagade jag ödmjukeligen föreflä, at det Lil i dag utstalde vent lationS-ämne icke skulle företagas, innan det hederwärda Bonde-Ständet sjelf, igenom Deputation tilkännagifwit, at Constitutionen more af StändetS Taleman utan förbehåll undertecknad. — Mit syftemål rvar likwällängt ifrån at wilja ogilla eller afstyrka den böjelse för nya upoffringar, som Högloft. Ridderffapet och Adeln sa ädelmodigt yttrade. Jag önffade endast, at Högloft. Ridderffapet och Adeln genom et lugnt och stg wardigt afbidande af manlige formaliteter wille ädagalägga, at eftergifter, som fruktan och imoosttion aldrig kunnat aftvinga detta första Riks-Stand, lika litet böra blifwa glädjebetyg i ögonblicket af en uphörd schisme eller en tingad belöning för en upfyld med-borgerlig pligt. Defte upoffringar äro, de böra endast synas och wara uttrycket af det tankesätt, af de patriotiske känslor, som i sekler utmärkt SwerigeS Adel, utan at af någon tilfällig omständighet wara provocerade Och om nägon eftergift ifrägasattes, som icke more pätänkt och besluten inom mig sjelf, som icke warit wäckt och gillad af Ridderffapet och Adeln i allmänhet, allt ifrän början af detta Riksmöte, sä skulle jag witzerligen omvända all den ringa förmäga jag äger ttl afböjande deraf. Men mine Herrar! ibland otz lärer ingen finnas, som ej opämind 9Z2 Den 28 Junit. delat de bördor förlidet är medförde, som icke ämnat, at til beslut förwandla det friwilliga deltagande wi da lemnade. Jag äger i följe deraf det säkra hopp at ^ Högloft.
Sveriges äldre lagar fordrade jemväl för giltigheten af köpslut om fast egendom, att det skulle ske offentligen och med iagttagande af vissa föreskrifna formaliteter; och enär denna offentlighet numera åstadkommes genom köpets lagfarande, bör äfven denna åtgärd utgöra ett väsendtlig vilkor för köpslutets betryggande. Yid detta förhållande kunna Rikets Ständer ej annat än gilla föreslagna stadgandet, att, om någon öfverlåter eganderätt till fast egendom, den han förut till annan öfverlåtit, den öfverlåtelse skall gälla, hvaråt offentlighet först gifves genom ansökning om lagfart; likasom Rikets Ständer anse öfverensstämmande med rättvisa, att, derest lagfart sökes å serskilda öfverlåtelser å samma dag i staden, eller vid samma ting å landet, dea öfverlåtelse åter bör blifva gällande, som först skett. Enär de grunder, hvarpå berörde föreslagna stadgande hvilar, äro fullt tillämplige, i afseende på de förhållanden, som utgöra föremål för 2 §;n i det Nådiga förslaget, eller serskilda upplåtelser af nyttjanderätt af fastighet å landet, följer, att Rikets Ständers, angående nämnde stadgande, fällda omdöme jemväl i hänseende till detta sednare förnyas. Då säkerheten fordrar, att den, som på grund af ett angående nyttjandeeller inteckningsrält träffadt aftal med den person, hvilken sist lagfarit med egendom, och således bör anses såsom egare dertill, lagligen sökt göra denna rätt giltig, varder i sin rätt betryggad, hafva Rikets Ständer funnit den bestämmelse, som i förslagets 3 § blifvit för sådant ändamål, i förenlighet med förrberörde grunder, meddelad, vara både nödig och rättvis, helst det beror på den nye egaren att gifva den af lagen fordrade offentlighet åt sitt fång och såmedelst afvärja de olägenheter, som underlåtenheten deraf skulle komma att medföra. De öfriga stadgandena uti ifrågavarande Nådiga förslag hafva Rikets Ständer likaledes funnit lämpliga och ändamålsenliga; men då derjemte fö - 356 Expedit iöns-Utskottets Förslag till und.
men jag måste tillika förklara, det jag haij 5 Ii. io 146 Den 37 Julii e. m. de väntat, att han stödt sig på något slags hevis; hvilket alldeles uteblifvit. Så länge detta ej skett, torde det vara förlåtligt, att jag ej finner mig öfvertygad om riktigheten af dess åsigter. Herr Rosenblad torde medgifva, att i Riket finnas en mängd köpmän, som icke hafva sådane relationer i Hufvudstaden, som han omtalat, ja som i Hufvudstaden icke äro kände hvarken till person, utseende eller besuttenhet, och som likväl kunna prestera fullkomlig säkerhet. Dertill kommer äfven den omständighet att, för att från Småstäderne cornunicera med Hufvudstaden, fordras tid, ja till och med, om man till köpmans-cörrespondencen kunde nyttja foglar. Då sådane handelsaffairer icke tåla något uppskof, huru kunna väl då dessa inrättningar gagna landsorters köpman. Eller kan man väl föreställa sig, att om eri Skeppare med sin last ankommer till Ystad eller Landskrona, han der skall ligga qvar, och icke försälja sin vara, innan svar hintler ankomma från Stockholm, att han för sin last kan erhålla penningar; — nej Skepparen seglar med sin last till annai! ort, i hopp alt träffa mera contanta köpare. Skulle sålunda all Sveriges handel blifva fotad på så aflägsna tillgångar, fruktår jag det vara ett säkert sätt, att upplösa all haridel; både utoch inländsk. Herr von Hartmansdorff: För att närmare förklara mitt yttrande om Bankens I Den 37 J*lii e. m. *47 påkänning genom det föreslagna lånesättet, vill jag anföra ett exempel. Om A lånar Banken 20,000 R:dr mot Bankens obligationer löpande med 2 procents ränta, och förfallne till betalning å vista, och Banken lånar ut de erhållna 20,000
Lön ener Landsort, utan ofta inom mindre ^kre sar, chwaraf mäste följa, de^ ingen gräns kunde u stakas, inom hwilken sädant medelwärde, em det möjelizen kunde rustnnas, borve, efter Orternas olika förhållande i allmänhet, stadna, hwartil kommit, .at icke eller egendomarnas natur af Frälse, Skatte eller Krono kunnat gifwa någon saker och allestädes tild mpelig grund för allmän beräkning och upfkattning; hollst ofta inträffar, at e^ Skattehemman finnes as bö 're wilkor och större warde, Ln et lika stort mar ll Frckse, utom det at Hemman af samma natur, i samma Landsort, icke sällan aro' af stilljak ig bestaffenhe ; fä hm He-nllga U stöttet, för at icke g foa arlledning til stoant, som wiÄ -verkställigheten och till impningen flullc leda til et vlika förhållande emellan dem, som böra lika behandlas, eller lägga grund til et obilligt betungande för en del, under de! andra ätnjöto en icke skäligen afpast rd lindi ing, sett stg föranlätet innehålla med allt u.stckande af andra grunder för Hemmans upstattame ^ landet, än de som kunna och böra hämtas af hwarje sadan egendoms werkeliga beskaffenhet uti godhet och afkastning, ester orternas olika förhållande, samt de pris, som allmänt aro gällande. Hemliga Utstottet har derföre trott, at dä, r afseende icke mindre pä färffilida lägenheter A Landet samt hus och joris i Städerna, gn säday —-H""!" »027 förmögenhet i allmänhet, som icke af fastigheter: består, eller synbar arupstatkningar och warde ringar af de^il uttedda och walda, mäste werkställas, det lämpeligast och tjenligast were, at desse U^stattuingsoch re eringe män ästoen utstakade hrvarje Hemmans warde efter b sta förständ och samwete, samt oe grunder, hwilka oswanföre nämnda äro.
N:o 50. Motion N:o 67, angående vägunderhållnings-skyldighetens ordnande. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. R. St. underdån. Skrifv. Kolbränning, om åstadkommande deraf på Gotska Sandön. Motion N:o 47. Stats-Utsk. Utlåt. Kommunalstyrelse, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om meddelande af en förklaring öfver Kongl. Förordningen om sådan på landet. Motion N:o 32. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 80 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Kompanichefer, angående boställs-hyresersättning åt. Motion N:o 28. StatsUtsk. Utlåt. Kongl. Personer, om upphörande af den för dem stadgade tullfrihet och restitution af de utaf dem erlagda tullafgifter. Motion N:o 82. Bevilln.- Utsk. Betänk. N:o 7 och Utlåt. Koppartillverkningen, angående upphäfvande af afrads-afgiften för. Motion N:o 122. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 22 Litt. B. R. St. underdån. Skrifv. N:o 61. 3 i 18 Koskull, Friherre Anders Magnus, Motion N:o 84, om anslags beviljande för en kanal-anläggning emellan Ålshult och sjön Salen, samt en jernväg emellan Ålshult och Carlshamn. Stats-Utsk. Utlåt. Kreditiv, om Jernkontorets bibehållande vid dess å Rikets Ständers Bank innehafvande. Motion N:o 69. Banko-Utsk. Mern. Kreuger, om beviljande af en pension å 450 R:dr åt enka och barn efter aflidne Öfversten m. m. Carl Christian. Motion N:o 151. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv.
Utsk. har tillförne visat, att framställda anmärkntr icke varit goda eller nyttiga; men Utsk. har likväl slutat med det tillkännagifvande, att om Stånden icke ville ingå på Utsk:s tanka, det för sådan händelse ansett sig skyldigt att framställa voter:spropos:n. Detta visar, att Utsk. ända hittills ansett sig icke äga någon magt emot Ständerna, sedan det till dem inkommit med förslag i någon fråga. Det kan väl icke blifva fråga om att förklara, det någon ledamot förverkat sitt förtroende. Det kan icke hjelpas, att den ena ser otikå emot den andra; men vigtigt är, att icke Stånden på något sätt må hindras utöfva den rätt, de äga. Frih. Boye haf vädjat till historien och eftervärlden. a 3 Dea 12 Februari f. m. ocli jag, sorn redan Jefvat länge, befinna oss redan i ettslags efterverld; och hvad det historiska beträffar, torde det icke vara olämpligt att påminna, hurusom förslaget om indragningsmagten, utan att vara lagligen beredt, antogs genast vid 1812 års riksdag. Detta var ett slags revolution, och det är icke den enda, som blifvit gjord sedan år 1809 på samma väg. Men allmänhetens missbelåtenhet var också snart gifven, och nian har länge hoppats, att Regeringen skulle återgifva denna magt, sedan krisen, hvarför den begärdes, var öfverstånden. Då likväl hoppet icke uppfylldes, växte missnöjet allt mer och mer, och frågan örn avskaffandet vid sista riksdagen förekom under en temligen allvarsam opinion. Men mycket motstånd visade sig likväl, och man sökte eludera den väckta frågan genom -att sammanbinda den med juryns afskaffande. Detta tog ej skruf i tre Stånd. Man antog nemligen der min reservation; men på ett sätt, som troligen icke fallit oss ur minnet, blefändamålet förfeladt genom beslutet i det fjerde Ståndet, med hvars förfarande missnöjet sedan var så allmänt. Nu blef saken ännu mera trängande vid denna riksdag.
”För min del instämmer jag i Herr Öfverste-Lieutenant Hjertås yttrade mening, alt den erforderliga Summan,till så stort belopp, sorn den af Sverige jemförelsevis till Norrige, kan erbjudas, lämpligast bör utgå genom en gärd, den man icke kan tvifla att Nationen villigt utgör. Jag anser ej, huru man ett ögonblick kan tveka om fördelen deraf, då man så medelst får spara Saltpetter-medlen för andra behof, samt åstadkomma en både billig och behöflig nedsättning i Bevillningen. —• Gärden upphör af sig sjelf efter i eller a år,men Bevillningen fortfar fem år, om Urtima Riksdag ej mellankommer, Nationen ej allenast hoppas, utan lill och med -fordrar Bevillningens nedsättning och månne detta anspråk af oss kan anses obilligt, då vi veta, huru tryckande Statsbördorne de sednare åren varit, under en hemmad rörelse och utomordentligt nedsatta pris på landets alla producter? Vi vete ock Rikets tillstånd efter flere års fred med Utrikes Magter och någre års lycklige skördar, vara sådant att, om någonsin, allmänheten nu bör vänta en nedsättning i utskylderne — skole vi då tillintetgöra det hopp derom, som landets Skattdragande Innevånare redan så säkert gjort sig, föranledde dertill äfven af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Stats-Verkets behof? Jag kan, för min del, aldrig samtycka dertill, så vida jag mäste anse mig skyldig att Stats-Utskottets Betänkanden. 481 alt här bevaka Nationens sak framför allt annat; utgiften är oundviklig och vanlig att utgöras genom Gärd, en vana, från hvilken jag ej inser något skäl att nu afvika, då jag ej kan tänka mig att man skulle vill ja för Nationen söka dölja, det man medgifvit denna utgift, en åtgärd, som icke kan instämma med någons hederskänsla, och som alltid i en framtid skulle mera skada än gagna, då upptäckten deraf tvifvelsutan ingåfvo blott misstroende för Rikets Ständer och deras beslut, ja! kanske äfven för Regén ten sjelf. Ett öppet handlingssätt är alltid det säkraste och då jag ej fruktar