Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos ej mindre Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 21, i anledning af väckta motioner om skjutsningsbcsvärets ordnande, än äfven särskilda Protokoils-utdrag från Höglofliga Ridderskapet och Adeln af den 28 sistiidne Mars [JVs 254) och från Högvördiga Preste-Ståndet af den 26 i samma månad [M 242), innefattande inbjudningar till Med Stånden att förena sig i Ridderskapet och Adelns beslut i afseende på Utskottets hemställan främst å sidan 14 i nämnda Betänkande och i Preste-Ståndets beslut, för så vidt det rörde Utskottets tillstyrkanden främst ä sidan 14 och å sidan 21. Ifrågavarande Betänkande återremitterades; och skulle ofvannämnda två Protokolls-utdrag hvila på bordet intilldess det sammansatta Utskottet i anledning af återremissen sig yttrat. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, M 28, i anledning af väckta motioner om ändring i föreskrifterna rörande ogift qvinna» myndighet. Prot.-Uldrag den 1 April 1863. 307 S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkunden: JV3 ä, i anledning af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring of jord. Återremitterades; och M 6, i anledning af väckta motioner om ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar. God/iändes, utom hvad angår sednare tillstyrkandet, sid. IS, i anlednin gaf Nils Magnus Peterssons och Uhrs förslag, hvilket tillstyrkande afslogs. S. D.
Nej, nej, fortfor han, då Ingrid, hvars hela varelse plötsligt fått nytt lif genom denna oväntade förhoppning, gjorde en rörelse, såsom om hon velat kasta sig till hans fötter, – inga tacksägelser, förrän vi lyckligt sammanträffat i den fristad, som väntar eder! Först då kan jag emottaga dem. Men fastän Adolf hejdade denna yttring af Ingrids öfversvällande tacksamhet, gjorde han intet motstånd, då Ellen i samma ögonblick knöt sina armar kring hans hals. Han tvärtom lutade sig ned, slöt henne närmare sitt bröst och tryckte en glödande kyss på hennes mun. – Ellen, sade han, – du är mig kärare än en syster ... kärare än mitt eget lif. Hvad jag gör för dig, gör jag för min egen sällhet. I detta ögonblick tyckte sig Ingrid, hvars blick tillfälligtvis riktades mot det ena fönstret, urskilja dragen af ett ansigte, som tryckt sig tätt intill rutan. – Någon är utanför och ser hitin, sade hon. – Hvar? frågade Adolf och Ellen. – Der Ingrid pekade mot fönstret. Men i samma stund försvann ansigtet. Adolf skyndade ut, gick ett slag omkring kojan, men upptäckte ingen. Skogen gränsade dock på ena sidan så omedelbart intill kojan, att man endast behöfde taga några steg, för att vara dold af dess mörker. Med kännedom af den fruktan, det vidskepliga folket hyste för att nalkas detta ställe, framför allt sedan skymningen inbrutit, kunde Adolf emellertid lugna sig med den sannolika förmodan, att Ingrids gamla ögon gjort sig skyldiga till en synvilla. Ingrid sjelf trodde detsamma. Läsaren gissar dock utan tvifvel, att Ingrid sett ett verkligt ansigte, tillhörigt en verklig person, nämligen ingen annan än herr Gustaf Drakes ridknekt och Johannas trolofvade, Petrus. Adolf qvarstannade ännu en stund hos kojans innevånare, innan han efter hjertliga farväl och många varma tacksägelser, återtog vägen till Signildsborg. Han skulle kännt en berättigad glädje öfver de förhoppningar, han tändt, den förtviflan han förjagat från de begge värnlösa qvinnorna, om han sjelf förmått besegra den fruktan, hvilken han väl i deras närvaro förstått undertrycka, men som nu återkom med förnyad styrka. Denna fruktan egde giltiga skäl.
Vid föredragning i Siats-Rådet af frågor om stiftande, förändring, för klaring elter uppbofvande af lagar och författningar, som röra Rikets allmänna hushållning, böra två af Regerings-Rältens Ledamöter närvara, med enahanda skyldighet att sig yttra, som ofvan säges. §• 34. Slats-Ministrarne innebafve Rikets högsta värdighet, och Stats-Råden den närmaste derintill. Stats-Minister eller Stats-Råd må icke tillika annat embete utöfva, ej eller några inkomster deraf uppbära. Justilie-Råd eller Regerings-Råd må ej tillika annat embete innehafva eller utöfva. §. 99. Riksens Ständers Juslilie-Ombudsman må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, Regerings-Rältens, nedre Justitie-Revisionens, Hof-Rätlernas, Kollegiernas eller i dessas ställe inrättade Verks och alla lägre Domstolars öfverläggniugar och beslut — då han det äskar. §. 101. Skulle den oförmodade händelse inträffa, att antingen hela Konungens Högsta Domstol eller af dess Ledamöter en eller flere funnes hafva, af egennytta, vrångvisa eller försumlighet, så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom; eller Regerings-Rälten eller en elter flere af dess Ledamöter i denna egenskap uppenbarligen handlat emot gällande tagar och författningar; varö 478 Expedilions-Vlskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 474. Riksens Ständers Justitie-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitie-Kansler berättigad, att vid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa samt till ansvar efter Rikets lag befordra. §. 102.
Utskottet hade vidare föreslagit, att nuvarande 4:de mom. af 13 g, angående restitution af tullen å skeppsförnödenheter för fartyg, som härstädes för utländsk räkning byggas, skulle utgå, samt att såsom nytt moment i samma § skulle intagas det stadgande, att skeppsförnödenheter, hvarmed ett Svenskt från utrikes ort återvändande fartyg blifvit försedt, icke äro underkastade tull, så länge de förblifva i samma fartygs bruk; och torde, då dessa frågor äro af ekonomisk beskaffenhet och tre Stånd förslaget derom godkänt, detsamma få anses vara af Rikets Ständer bifallet. § 15. Borgare-Ståndet, som godkänt Utskottets förslag, i afseende på nedsättning af införselstullen å lin i allmänhet, har äfven bifallit den af Utskottet vid 15 § föreslagna motsvarande nedsättning i den tullreslitution, som vid sjöväga utförsel af packväf utaf detta ämne må åtnjutas. Då lämpligheten af sistnämnde nedsättning lärer vara beroende derpå, huruvida Borgare-Ståndets omförmälda beslut i afseende på införselstullen å lin, kan, emot de öfriga Ståndens derifrån skiljaktiga meningar, göra sig gällande, hemställer Utskottet, 108 Bevillnings-Utskoltels Memorial, M 14. att på utgången af dess här ofvan vid nämnde artikel gjorda inbjudning, eller den dervid föreslagna votering må ankomma, huruvida ifrågaställde nedsättning i tullrestitution för packväf af lin bör ega rum eller icke. § 17- De i 17 § vidtagne förändringar stå i oskiljaktigt sammanhang med Utskottets förslag om införselsförhudens upphäfvande; och lärer, då dessa förbud blifvit af Ri kets Ständer hufvudsakligen bibehållna, ifrågavarande § äfven vid sin nuvarande lydelse böra förblifva. § 18. Utskottets förslag om uteslutande af föreskriften i 18 §, rörande qvantiteten af den ved, hvilken må såsom skeppsbehof anses, torde, då endast två Stånd detsamma godkänt, v höra förfalla. 49 §.
Dito af Konvoj-kommissariatets medel 18,253: 33. Credit. Utgifter: Balans till år 1859: Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena med LotsochFyrings-verket, Sjökarte-kontoret äfvensom Kongl. Flottans Stationer i Carlskrona oell Stockholm samt Depot i Götheborg. Detta verks räkenskaper, som ännu icke undergått fullständig granskning i Kongl. Kammar-rätten, redovisa inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1857: Uppbörd: 5:te liufvudtitelns anslag för året 3,241,530: — Transport: 3,241,530: — “ 967,060: 5. — loa — Transport: 3,241,530: — Ersättning för förskjutne reseoch trak taments-penningar 4,878: 5. Dito fcjr dito begrafningshjelp 8,150: 23. Dito för dito aflöning till lotsar på indragnings-stat 60: — Lotspenningar fö.r fartyg, som år 1857 passerat Dalarö och Sandhamn 17,092: 69. ^ gjj 770- 97 1856—1858 årens extra stats-anslag för sjöförsvaret 716,653: 72. DjtP dito för lotsoch fyr-inrättningen 117,500: — 834 153- 72 Ersättningsoch försäljnings-medel m. m839,259: 85. Balans till år 1859: Skuld till Riksg^lds-kontoret Summa Credit. Balans från år 1857: Skuld till Riksgälds-kontoret Utgifter: Aflöning: » Uepartementets Jxansli-expedition » Dito Kommandodito » Förvaltningen af Sjöärendena samt Flottans Materielen: Kongl. Flottans underhåll 488,402: 25. Dito nybyggnad Båtsmännens förseende med kojer och täcken
För ornförmälde behof haren Summa af 1 5,000 R.:d blifvit begärd att Succes» sive och i raon af Byggnadens fortgång få lyftas, emot 4 Procents Ränta och 2 procents afbetalning å Capitalet årligen. Såsom påräknade och disponible tillgångar uppgifves: 1. En årlig Collect tillfoga betydeligt belopp; 4. Ett. Nådår vid de Prest-lägenheter der ingen till lagligt Nådår berättigad efterlefvandt finnes, och 3. Inkomsten al de Boställen där lägenheten öfver frillträdes-tiden står ledig. Banko-Utskottet har vid öfvervägande härj 396 BäntoUtskottets Betänk anden. af, ej kunnat lämna utan afseende, att Undervisnings-Verkens och de Allmänna Läro-anstaltevnes vidmngthållanne och understödjande utgöra ett af de vigtigaste föremål för Samhnllsförbindelserne, och att de allmänna bidrag, sorn härtill användas, ot vifvelaktigt genom inflytelsen på det uppväxande Slägtets Physiska och Moraliska bildning, och återverkan deraf, på Landets välstånd och trefnad, lämna den rikaste afkastning.
Då Svea HofRått för 21 Ledamöter har 6 HofRåttsRåds-löner, men Götha HofRätt för 20 Ledamöter endast 4, ehuru i den förra endast 3 HofRåttsRåder åro Ordförander på Divisioner, och i den senare 4, synes denna rättvisa icke vara iaktagen. En Ordförandes göromål åro hvarken mera trägne eller mera maktpåliggande, ån en annan Ledamots, men man har förinodeligen af~ sett, att, då i detta fall den högre värdigheten vanligen medföljer en längre tjenstetid, densamma också borde åtföljas af en större lön. Detta synes mig ock så mycket billigare, som utvägen för en HofRåttsLedamot till befordran utom verket är ganska inskränkt och i allmänhet lönerne inom HolRätterne, förenade med högst obetydeiiga extra inkomster, i förhållande till andra Embetsmåns äro ganska små. På t / D*n £ Julli f, m<4 fg På denna grund och då den ifrågavarande löneförhöjningen synes mig ganska obetydligt det hela, hemställer jag otn icke StatsUtskottet skulle finna skäligt, att tillstyrka" bifall till Kgl. Maj;ts i detta ämne meddelade Nådiga remiss. Bilagor till Pleni-Protocollet för elen 5 Julii eftermiddagen. N:o 1. Friherre Carpelan, Carl Mauritz: Frånvarande vid de discussioner, som ho* Höglofl. Ridderskapets och Adeln förefallit, föranledde af BevillningsUtskottets föreslagne förändrade Tariff för utoch ingående SjöTullsafgifternes beräknande, och således icke kännande de anmärkningar, som dervid blifvit gjorde, har jag trodt mig pligtig fästa Höglofl. BevillningsUtskottets uppmärksamhet vid följande förhållanden. Herr Fornander har uti dess gjorda re3erj Bil. till Ridd. o, Ad. Brot. VI.
För at öfwer detta r steka affeenden grannlaga ämne kunna afgifva et, i möjeligaste matto fnllständigt, samt pä werkeliga händelser gruttdadt utlåtande, har Banco Utflottet ej kunnat undgä, at, ifcän de Trennc iskpectivL Ständens ^rcliivcr, infordra alla de autlrenti<ins Handlingar, forn til uplysning och palitelighet i denna delen kunde blifwa tjenande. Isrän Kongl. Riks-^rediver har Banco Utskottet jemwäl erhållit del af älskilliga derstädes förwarade OriZinale ^cter, som angä Banco-Werkets första inrättning och clmlnikration.
Det ena är en naturlig följd af det andra: det förra betingar det sednare. Den omständighet att stadens nuvarande elementarläroverk endast är treklassigt förminskar emellertid den omgifvande ortens benägenhet att sända sin ungdom dit, på samma gång den äfven efter trenne år afbryter kursen för stadens egna söner. För såvidt likväl den intellektuela utvecklingen skall stå i någon öfverensstämmelse med den materiela — gå någorlunda steg om steg framåt — är läroverkets utvidgning en nödvändighet. Detta behof utgör också både stadens och ortens lifligaste önskningsmål, vigtigaste fråga, lifsvilkoret för ett fortsatt betryggadt och jemnt allmänt framåtskridande. Lärjungarnes numerär uppgår i närvarande stund till omkring ett sjuttiotal och man behöfde blott öppna dörrarne till ett femklassigt läroverk och det skulle säkerligen innan kort flerdubblas. Lärarne, som varmt behjerta stadens och ortens behof, hafva äfven frivilligt ansträngt sina krafter derhän att undervisningen, såväl under sistlidne som innevarande läseår, kunnat utsträckas till fjerde klassens kurs. Men man eger ej rättighet att uppmäta deras krafter derhän, att de på längden dermed skulle kunna fortsätta. Deras åtgärd utgör dock alltid ett öfvertygande bevis på behofvet af utvidgning, ett bevis som äfven bör tilltala — vid frågans behandling — Rikets Höglofliga Ständer. Men andra omständigheter tillkomma äfven här, som i ej mindre grad böra göra det. Motala köping, med en alltjemt vexande industri och befolkning, eger intet enda elementarläroverk och Skenninge stad, med omkring 1,600 innevånare, har blott ett enklassigt. Så nära belägna Wadstena som de äro, skulle de alltid i ett femklassigt läroverk der, också i Wadstena ega en naturlig anknytningspunkt. Alldenstund Wadstena för det närvarande likväl blott kan erbjuda ett treklassigt, måste de, för fördelen af verklig kontinuitet i undervisningen, föredraga att sända sina söner till Linköpings vida aflägsnare högre läroverk. Härigenom fördyras likväl uppfostringsoch undervisnings-omkostnaderna ganska betydligt, hvaraf i sin ordning äfven följer att mången yngling af bristande tillgångar måste undertrycka tanken på bildning.
Vatten-stämpeln i sjelfva papperet möjligast försvåras (efter de af Professoren Pasch införda och begagnade nya methoder, dels med, dels utan Lameller eller sammanfogade flerdubbla pappersblad); Herrar Banco-Fullmägtige o-* betaget att härförutan använda, efter egen pröfning* tryck med stilar, eller hvad sorn eljest skulle kunna finnas medföra ert ekad säkerhet; e) att de nya Sedlarne ej må göras så symmetriska, att icke någon viss del af dem kan, i likhet med hvad hittills egt rum, bestämmas såsom antaglig att med lulla beloppet infrias, äfven om de öfriga delarne genom tillfälliga händelser blifvit Banco-Utskotle.ls Memorial N o go. 5i frånskiljda; för hvilket ända Och har Utskottet i öfrigt ansett: alt valeurens anbringande uti sjelfva papperet, så väl med bokstäfver som ziffror, vöre af serdeles nytta ; att årtalets insättande deruti likaledes kunde i åtskilliga hänseenden medföra en gagnelig cöntröll; att tryck med stilar dessutom mätte få anbringas, i den tnon någon ökad säkerhet deraf skulle kunna påräknas; och att, då de kännetecken, som innefattas uti den personliga handstileil, Vanligtvis alldrasvårast kunna utaf någon annan till fullkomlig likhet frambringas, det försigtighetsmått (egentligen behöfligt till rättelse och ledning för Bankens egne
I denna skrift är medgifvet, att en tull af 5 procent å fartygens värde gerna motsåges, allenast rudimaterier och materialier, för förfärdigandet af sädane fartyg, finge emot samma tull-procent från utlandet införas, hvilket ock vore lämpligaste sättet att bereda svenska machin-fabrikanten tillfälle att ådagalägga, det machiner här kunde åstadkommas billigare än kanske på något annat ställe; men då priset på här tillverkade materialier och rudimaterier härigenom skulle på ett högst betänkligt sätt nedtryckas, föreslogs, såsom en lämplig medelväg, att vissa uppgifna, för ångfartygs-tillverkningen behöfliga jerneffekter, hvilka här nu stodo 60, 80 och ända till 100 procent högre än i England, mätte medgifvas till införsel mot uppgifne, till 25 procent af varornas värde i allmänhet uppgående, tullafgifter, i hvilket fall svenska machin-fabrikationen skulle kun - 16 Bevillnings-Ulskottels Betänkande, N:o 3. na uthärda täflan med den utländska, om tullen å färdiggjorda arbeten, såsom ångbåtar eiler machiner, sattes till 15 procent af bevisliga inköpspriset, och således 10 procent lägre än tullen å materialierne; hvarförutan erinrades, att det öfverklagade dröjsmålet, vid fullgörandet af ångbåts-beställningar, härrörde af omöjligheten för flertalet af verkstäder,' att ens på några vilkor, med nu gällande tullförfattningar, kunna erhålla behöfliga rudimaterier och malerialier, hvilka för det närvarande icke inom landet tillverkades i sådan mängd, sorn behofvet fordrade. Innan Utskottet öfvergår till undersökning af den eller de olika tullsatser, hvarmed utländska fartyg må beläggas, anser Utskottet sig böra förutskicka några allmänna anmärkningar i ämnet. Likasom, bland idkarne af någon inhemsk handtering, den, hvilken till lägsta pris kan åstadkomma samma produkt, i allmänhet blifver rådande, så förhåller det sig ock med skeppsrederi-rörelsen; men denna rörelse är icke, nu mindre än någonsin, inskränkt till täflan inom landet.
Han var i de ögonblick, då man är så sysselsatt med sin inre verld, att man helt och hållet förgäter den yttre; då ögats blick är vänd inåt, och liksom baksidan af en spegel otillgänglig för yttre föremål; då örat icke förnimmer de yttre ljuden; och tankan och inbildningskraften ostörde verka och, liksom silkesmaskar, spinna tusende trådar och omsluta sig allt tätare och tätare i det, till oändlighet utdragna, i alla färger skiftande nätet; men ack! drömmen är vansklig, trådarna äro sköra och drömmaren får icke dö i kokongen, han måste ut i stormen och åter bada vingarne i störtskurarne. I en hast tvärstannade baronens häst, och efter en suck och ett djupt andetag af baronen, återtogo alla hans sinnen sin verksamhet och förnummo med förundran den plötsliga förändringen i temperaturen, elementernas uppror, stormen och dundret. Landskapet, som nyss låg så fredligt i aftonens skuggor, var nu insvept i mörker, och vid de frambrytande blixtrarna såg han, att han helt oförtänkt nalkats vestra sidan af de skogbetäckta höjder, som här ändades med en tvär och brant sluttning. Förvirradt af ovädret, blixtrarne och det derpå följande mörkret, hade djuret icke aktat derpå, och skulle ovilkorligen hafva vid nästa rörelse störtat utföre, men nu hindrades med ens dess fart, och baronen upptäckte vid blixtrarnes sken en mörk skepnad, som, under det den med ena armen omfattat stammen af ett närstående träd, och derigenom sökte bibehålla jemnvigten, höll andra handen utsträckt, beredd att fatta i tyglen vid minsta rörelse djuret gjorde framåt. Detta var dock icke af nöden, ty baronen hade icke förr blifvit faran varse, än han ganska snart visste att draga sig derur, dock utan att ett ögonblick lemna sin välmente räddare ur sigte. Denne var klädd i en mörk blus, och på hufvudet bar han en sorts mössa utan skärm, under hvilken framstucko välbekanta, sköna drag. «Återigen,» sade nu den okände med en mild röst, hvari dock något lindrigt uttryck af förebråelse röjdes; «har man icke varnat er för Fogelsången och dess omgifningar!»
Kommittéen, som lika litet är i tillfälle att bedömma statens tillgångar för anslag till bibanor som för fortsättning och fullbordan af de föreslagna stambanorna, anser sig dock böra i underdånighet förorda denna bana såsom i främsta rummet 119 förtjent af uppmärksamhet, derest tillgångar till låneunderstöd derför vid innevarande riksdag kunna beredas, samt att Eders Kongl. Majit fördenskull täcktes bolagets underdåniga anhållan bifalla. Sedan Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i Kristianstads län till undertecknad Chef för statens Jernvägsbyggnader insändt ansökningar från en mängd invånare i samma län, om verkställande på statens bekostnad af undersökning för anläggande af en bibana emellan Kristianstad och Södra stambanan, samt sökandena sedermera på egen bekostnad låtit verkställa berörde undersökning samt upprätta plan och kostnadsförslag, så har Interims-Direktionen i ett för banans anläggning bildadt bolag till Eders Kongl. Majit ingifvit underdånig ansökan om nådig proposition till Rikets Ständer, om understöd af allmänna mede! för en bibana ifrån Södra stambanan vid Läreda eller Sjörröd till Kristianstad, hvaröfver Eders Kongl. Majit under den 29 sistlidne Augusti i nåder infordrat Kommittéens underdåniga utlåtande. Uti berörda underdåniga ansökning har Interims-Direktionen, med bifogande af plan och kostnadsförslag hemställt, dels att staten skulle öfvertaga ombesörjandet af rörelsen å banan med dess materiel, mot en viss lämplig andel af bruttoinkomsten, dels att ett anslag utan återbetalnings-skyldighet af 500,000 Ridr Runt, samt ett amorteringslån till samma belopp på möjligast billiga villkor, måtte bolaget beviljas. Af handlingarne har Kommittéen inhämtat, att såväl planer och profiler som kostnadsberäkningar för ifrågavarande bibana äro upprättade efter samma grunder som blifvit följda vid undersökningarne för statens stambanor samt afse en jernvägsanläggning af samma spårvidd och byggnadssätt som stambanorna, äfvensom att banan är utstakad i rät linie från Långebro vid Kristianstad, förbi Önnesta och Winslöf till trakten af Röinge, och derifrån alternativt till Läreda eller Sjörröd, beroende på den rigtning Södra stambanan erhåller norr om Finjasjön.
Dagen derpå den 12 November 1823, då Cortes nyss samlat sig, inträdde i salen ett Regeringens budskap, som förkunnade, att Hans Maj:t Kejsaren, i kraft af den honom i chartan förbehållna rättighet, funnit för godt att genast upplösa sina trogna ständer. Presidenten, efter att något hafva hämtat sig från sin bestörtning, anmärkte, att detta monarckiska prerogativ, i följd af kamrarnes dagen förut fattade beslut, vore upphäfvet. Budbärarn svarade, att en sådan åtgärd utan den andra statsmaktens begifvande, vore fullkomligt olaglig, hvarå å andra sidan invändes, att Cortes, såsom det souveräna folkets ombud och såsom den källa, hvarifrån all makt utginge, dertill vore fullt berättigade. Efter en häftig ordvexling och sedan den kejserliga fullmäktigen gjort de Deputerade ansvarige för följderna af deras ohörsamhet, gaf han det öfverenskomna tecknet, hvarefter salen genast fylldes af beväpnade. Villaflor gick vid det nu följande uppträdet till väga med all möjlig foglighet, hvilket var honom så mycket lättare, som de öfverraskade och obeväpnade Deputerade icke försökte det minsta motstånd, utan åtnöjde sig med att högtidligt protestera emot ett dylikt våld. I följd af sina ordres måste han jemte åtskilliga andra arrestera Antonio Carlos. I det han höfligt förde honom i vagnen, framförde han åtskilliga ursäkter, dem denne afhörde med ett stumt och trotsigt förakt; hvarefter den unge befälhafvaren gick att aflemna sin rapport hos sin kejserliga herre. Folket förhöll sig stilla, men en dof gäsning utbredde sig i hela hufvudstaden. Morgonen derpå begärde den gamle Ignazio företräde hos Kejsarn, och anmälte, att han jemte sina söner, beslutat lemna Rio och således taga sin hand från all politik, för att i stället öfverlemna sig åt vetenskaperna och det enskilda lifvets lugn. Dom Pedro hade möda att dölja den glädje, hvarmed denna nyhet uppfyllde honom. – J återresen då till San Paolo? frågade han. – Nej, senhor, till Europa, så vida Ers Maj:t täckes försätta min son, Antonio Carlos, i frihet.