Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas att Hr Grefven, ehuru mycken lust han visar efter en sådan makt, möjligen vid närmare.eftersinnande skall finna det olämpliga af sin nuvarande åsigt, ifall han, emot förmodan, kommer att blifva StatsUtskts ordförande vid en blifvande riksdag. Frih. Cederström, Jacob: Här råJer verkligen uti discussionen om detta ämne en babylonisk förbistring om hvad med Utsk. skall förslås och hvad ett förstärkt Utsk. egentligen är. Man vet icke att skilja emellan dessa båda saker. Det är icke sagdt, att ordföranden uti det ordinarie Utsk. blir ordförande äfven uti det förstärkta Ulsk. och kan gifva order åt ledamöterna i det sednare; ty ordföranden uti det sednare skall vara den efter matrikeln äldste ibland R. o. Ad:s samtliga 3o ledamöter. Efter denna distinc - Dc ii 14 Juni f. ni. 225 dislinction anhåller jag få vela om man verkligen mod Libell AI le n lugn sansning kan påslå, alt de g ledamöterne uti det ordinarie SlatsUtsk. skulle kunna stifta lag för de 21 ledamöter, sorn utgöra Ulskrs föi stårk ning. Det är på grund af de propos:r, hvilka RiksSlrn godkänt, som förstärkta Ulsk. skall votera, alldeles icke på de g ledamöternes af hvaije Stånd lillkännagifna vilja. Det är icke det ordinarie StatsUtskts ordförande, som har att skaffa med de propostr, hvaröfver uli förstärkta StatsUlsk. skall voteras, utan det är förstärkta Ulskrs ordförande. Om delta är samme man, så hallum två naturer, den ena såsom ordförande uli det ordinarie StatsUlsk , och den andia såsom ordförande uli det förstärkta StatsUlsk., och det är del förstärkta StatsUtsk:s ordförande, sora icke kan stå under det ordinarie Utskrs. Jag förnyar nu min förra begäran, att R. o. Ad. ville instämma uli PiesteSlrs beslut, som tydligen visar del lagstridiga och obehöriga uli StatsUtskrs förfarande uti denna fråga.
Dessa aflöningsbelopp äro visserligen ganska ringa, men då ifrågavarande fängelser dels äro mindre än de flesta öfriga Straff-fängelserna, der arbeten för fångvårdens räkning bedrifvas och hvaraf en mängd göromål uppkomma för tjenstemännen, dels ock till en del förvaltas af de å nämnde fästningar anställde Kommendanter, har Styrelsen icke ansett sig böra i underdånighet föreslå någon annan löneförhöjning för dessa tjenstemän än att för erhållande af likhet emellan lönebeloppen vid fängelser af ungefärligen samma storlek, aflöningen för Direktör och Redogörare vid fästningsfängelserne i Carlskrona, Christianstad och Ny-Elfsborg måtte i nåder bestämmas till lön 400: — Skrifvare-arfode 33; 16. samt vid Carlsten och Landskrona, lön Skrifvare-arfode S:a 433: 16 466: 32 33: 16. S:a 500: — 30 Kongl. Maj-.ts Prop. om Statsverk. 1850. Enligt 1850 års i nåder fastställde stat, tillkommer Predikanten vid Carlskrona fästnings-fängelse, hvilken det åligger att jemväl besörja religionsvården vid det i Carlskrona Då Styrelsen ansett lämpligt, att serskildt arfvode utginge för religionsvården vid fästnings-fängelset och serskildt vid Krono-arbets-kompaniet, har Styrelsen, med minskning i löneförmånerne, efter nuvarande innehafvares afgång, af 12 r:dr, uppfört återstoden af förenämnde belopp med 200 r:dr till en Predikant vid fästnings-fängelset och 200 r:dr för dylik tjensteman vid Krono-arbets-kompaniet. Detta fängelse, som nu till en del är under byggnad och nästa år anses blifva färdigt, torde framdeles komma att innesluta 400 straff-fångar.
Han afböjde utan vidare. Men så småningom förde hon samtalet in på literatur och till sist lyckades hon få honom att tala om sin roman. Han blef intresserad och började draga upp konturerna i stora drag, han talade sig varm, gestikulerade med högra handen framför sig, der orden icke räckte till att hålla stämningen fram. Det såg ut som om han sutit der och målat med sin hand, bredt och flott, på en osynlig duk framför sig. »Har du ingenting alls färdigt?» frågade hon. »Nej. Endast några lösa utkast.» »Men du berättar bra. Du borde ha lätt för att skrifva.» »Ja, men så fort jag börjar kommer jag inte ur stället.» »Nu, när du ändå berättat det för mig kan jag ju gerna få se de der utkasten.» »Det är ingenting att se.» »Hvem vet. För resten tror jag, det skulle taga helt annan fart om du hade någon att tala med.» »Kom och gå med hem då», sade han hastigt och reste sig. Hon svarade ingenting, gick blott ut i tamburen och tog ytterplaggen på. På vägen tyckte hon ibland att det såg ut som om han ångrade sig, men han sade ingenting och hon låtsade ingenting märka. Då de kommit upp i hans rum och tagit ytterplaggen af drog han tigande ut en af sina skrifbordslådor och tog fram en oredig lunta pappersblad. »Ja, här ser du», sade han och visade henne skrifna och öfverkorsade, af masstals ändringar öfverklottrade sidor. Hon satte sig vid skrifbordet och han fick stå bredvid. Hon bläddrade i pappersbladen, men det var omöjligt att finna reda i dem. Samma sats kunde vara börjad om och om igen, det var nästan pinsamt att se den fruktansvärda kamp med stoffet som här var spår af. »Hvad händer i första kapitlet?» sade hon plötsligt i det hon doppade en penna och lade framför sig en ren pappersremsa. Han började räkna upp det, torrt och skematiskt, och hon skref. Det blef en lång lista. Så tog hon en ny pappersremsa och började ett formligt förhör. Han svarade på alla frågor och det visade sig att han hade allting färdigt i hufvudet. Hurudant var vädret? Hvad hade hon på? Hvad hade händt förut? Hvad talade de om?
t Jfladt jag nickar från mitt fönster Till de unga två, som vandra Muntert vid hvarandras sida Mellan parkens träd och häckar: Vänner sedan barndomstiden, Då de troget lekte samman, Delande hvar fröjd och motgång. Och jag gläds, att liksom fordom Se dem umgås så förtroligt, Fritt och gladt som bror och syster. Och min tanke går tillbaka Till den tid, då än de voro Barn, och yra lekkamrater. Och jag tycker, att jag ser dem — Hon så djärf och oförvägen, Främst i alla vilda upptåg, Han mer stilla och betänksam, Alltid redo till att hjälpa, Skydda henne, när så kräfdes, Då för hårdhändt leken rasat. Och hur varmt de två beundra Hvarje framsteg hos den andra! Tre år äldre, har han hunnit Försprång få på lärdomsstigen, Babblar » bud » och » trons artiklar », Förr ' n hon knappast lärt att stafva. Men när efter mycken möda Andtligen så långt hon hunnit, Att hon uti läseboken Läser rent sitt första stycke — Hur han strålar då af stolthet! Vet ej, hur hon allaredan, Hunnit att så mycket lära. Många år ha se ' n förrunnit. Han vid universitetet Redan tagit » kandidaten », Och min flicka uti hemmet Varit mig till hjälp och trefnad. Och nu har han kommit åter För att hälsa gamla vänner, Njuta utaf sommarns dagar, Förr ' n i höst terminen börjas. Mycket har han att förtälja Från den gamla lärdomsstaden, Om hvad han däruppe pröfvat. Mest dock söka bådas tankar Hän till flydda glada dagar, Och jag gläds, att de som fordom Umgås såsom bror och syster Solen sjunker bakom skogen, Täta falla trädens skuggor, Och ännu de unga dröja. Men nu höras lätta fotsteg, Och min flicka kommer sakta Fram till soffan, där jag sitter. Böd hon är och het om kinden, Munnen ler och ögat strålar, Dämpadt dock af tårars glitter — Allt är prägladt af ett uttryck, Främmande och dock så vackert. Och mitt hjärta krymper samman, Och i ångestfull förbidan Känner jag, att allt är ändradt, Att hon är ej mer densamma • — Är ej först och främst min dotter.
Ali lid och hela sin betydeliga förmögenhet till Fäderneslandets tjenst och nytta, men dä under öfwerlöag, ningen huruwida kunde tillstyrkas bifall uppå Herr Landshöfdingen Friherre at tVsrkersteäks oswanberörde förslag och hemställan, någon skiljaktighet härutinnan yppats, och votering härom jcmwäl blifwit yrkad; sa haswa twänne af Utskottets Ledamöter af Högloff. Riddcrskapet och Adeln, nemi. Herr Oswcrste Karn, mar-Junkaren Commendeuren och Riddaren Friherre Lanäs samt Herr öswersten, Commendeuren och Rid» daren Friherre ^äslsvärä förklarat, att förr än Herr Friherre klsrmslins utmärkta förtjenst^ pä ett sadant sätt skulle blottställas för en votering, och ehuru Ur« skotters fleste Ledamöters förklarade tänkesätt, icke gjor» de utgången deraf twifwclaktig; likwät och pä det Herr Friherre k-lcrmelin, dyrbara och för Fäderneslandet tvigtiga Charter-samling med tillhörande plätar och in» strumenter icke mätte falla i Utländningars händer, som den med begärlighet för en sä obelydelig summa, säkerligen skulle inköpa, och hwilkct för Fäderneslandet skulle medföra en, om icke oersättlig, dock i längliga tider kännbar förlust sä ätogo de sig att denna sam» ling med tillhörande plätar och inftcumenter för eg-n räkning inlösa, efter hwad H.rr Landshöfdingen Fri» herre sk Wekrersteäk föreslagit; dock om Rik>ens Hög» loff. Ständer skulle pröfwa dct wara mera i sin ordning, att detze samlingar för Statens räkning böra in» lösas, sä moro de beredde att i sadant sall ifra» silk anbud assiä och detsamma lill Riksens Högloft. Slän» der öfwerlämna. Detta sä wärdig» ock patriotiska förhållande as 2:ne sä allmänt högaktade Medborgare har Stats» Utskottet härmedelst ffolat till Riksens Högloft.
Genom det af Comiterade sålunda framstälde förslag skulle ingen blifva obilligt betungad, men väl en nu saknad jemlikhet beredd och hvilken aldrig kan vinnas med mindre, än att egendomsuppskattningen öfver hela Riket, på sätt älven hittils varit åsyftadt, men ej iakttaget, sker efter det ansedda verkliga värdet, hvarförutan all tillförlitlig grund saknas. Härvid anse Comiterade sig ock, i anledning af Rikets Ständers gjorda underdåniga framställning derom, att förslag till vissa grunder för egendomars uppskattning måtte uppgöras, böra i underdånighet anmärka, att, då egendomars värde beror af en mängd helt och hållet locala omständigheter, någon annan allmän föreskrift i delta hänseende icke lämpligen kan ifrågakomma, än att uppskattningen skall ske elter Taxeringsmännens, på grund af deras närmare kännedom om förhållandet och med ledning af allmänna försäljningspriserna inom orten, egande öfvertygelse om hvarje egendoms värde. Till följd af allt detta hemställa derföre Comiterade underdånigst, om icke Eders Kongl. Majit skulle i Nåder finna lämpligt alt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å de fördelar, som, i flera hänseenden, genom de nu af Comiterade ifrågastälde förändringar i afseende å fast egendoms taxering skulle uppkomma. 45. lOm förändring med Enligt hittils gällande stadganden skola Häradsskrifvarne Häradsskritvarnes tjenste. .. i •• i <••• . ^ %. rr r befattningar. jemväl bevista uppbordsstammorna tor att annotera Kronolog darnes qvittenser å de utskylder, som då erläggas, men, om det förslag till förändrad controll i detta afseende, som Comiterade här efteråt i underdånighet framställa, varder antaget, skulle nämnde åliggande upphöra och följaktligen i denna omständighet hinder eller svårighet för förändring uti Häradsskrifvarnes station icke förefinnas. Sluteligen förekommer bland Häradsskrifvarnes förrättningar inom Fögderierne deras deltagande i skattläggningar.
Augustt angäende allmänna Skogshushällningen, J^gt - ordnin, gen och Jägeri-Staten, hafwa wid ärendets föredragning hoS Bondc-Ständct, ätskillige anmärkningar blifwit gjorda, hwilka dertill föranledt att frägan mäst kill Utskottets widare utlätande äter remitteras, hwar, om de öfrige Respeckive Ständen genom Prokocolls, Utdrag skulle wördsamt och wänligen underrättas, tuprs. kix krotocollcr 8. L. 'k?rä§äräli. S. D. I anledning af Exveditrons-UkstottetL nu föredragna Memorial af den 2Z dennes, bestöts, ak samma Utstött ställe nu och framgent under Riksdagens lopp, jemte förteckning pä de hos Ständcn redan afgjorde mäl, crhälla del, ej mindre af de ämnen som fordra UtstottckS stpndsammare ätgärd, än äfwen sä, dane som uti Riksdags Bestutet böra insixta, hwarom ds Den 2 October. 1229 dr öfrige Respective Ständcn jemke bcmälte Utskott flulle erhålla underrättelse genom Protocolls-Utdrag. vt supt-r. Lx krotocollo 8. L IräZLrclk. S. D.
Må ingen ung, kristlig kvinna (eller man) inbilla sig, att detta är likgiltigt, eller att han (hon) skall kunna omvända den andra I I de allra flesta, om icke i alla, äktenskap, ingångna under detta svepskäl, blir ett gemensamt fall följden, och när då uppvaknandet ur ruset sker, då stå vämjelse och hat på lur för att gripa de olyckliga, de dubbelt olyckliga, emedan en af dem med flit blundat för faran och nu söker gömma sig bakom sin medbrottsling. Måtte den väckelse, som innehålles i denna lilla bok af grefve Leo Tolstoi, hejda mången svensk yngling, som kommit in på det sluttande planet! Må boken väcka mången svensk kvinna ur det drömlif och den oändlighet, som förf. framställt i Kreuzer-Sonaten. Och måtte månget s. k. äkta par, som vanhelgat äktenskapet och därför skördat ofrid och bitterhet i sitt samlif, väckas till insikt af sin gemensamma synd och ingå ett verkligt äkta förbund med hvarandra och lära sig förstå, att det rätta äktenskapet är den enda möjliga förutsättningen för ett helgadt familjelif, där barnen skola uppfostras till glädjeämnen för såväl föräldrar som fosterland, äfven om det uppväxande släktet kostar oss möda och omsorger. Ty kristliga föräldrars omsorger likna lika litet den lastfulle Posdnyschews beskrifning därpå, som hans skildring af en vrångbild liknar det verkliga äktenskapet enligt Guds instiftelse. Detta, bäste » Augustus », är hvad jag här hållit för min plikt att säga om denna märkliga bok. En recension i vanlig mening anser jag ej vara på sin plats i Idun, och däri torde alla, som känna boken, vara ense med mig. J a g känner ej den svenska öfversättningen däraf; men sådan boken föreligger på tyska språket, skulle jag önska, att den blefve allmänt känd och förstådd. Men därtill fordras äfven, att ingen missbrukar den till denna förderfliga läsning i smyg, som åstadkommer så mycket elände bland en okunnig, omogen ungdom. Den, som vill taga kännedom om Kreuzer-Sonaten, göre det öppet och i samråd med sedliga människor; då skall den nog göra den verkan, som författaren åsyftat: en reformation af äktenskapet.
Derest ej Banken med Rikets metalliska mynt eller med sådana sedlar, sorn lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser sina creditsedlar, äfvensom derest af densamma utfärdad invisning å Rikets Ständers Bank, vid uppvisandet derstädes, i anseende till bristande behållning ej inlöses, åtnjute borgenären ränta af den enskilde Banken efter Åtta för hundrade om året, ifrån den dag, då betalning af creditsedel eller invisning vägrad blifvit, intill dess inlösningen i Banken åter vidtager. Vare det ock, när Banken sålunda brustit i betalning, hvar och en af Bankens borgenärer obetaget att väcka fråga om Bankens försättande i concurstillstånd, derom anmälan bör ske hos Konungens Befallningshafvande, som genast undersöker Bankens ställning. Gitter Directionen då ej visa, att den inträffade oförmågan härrört af en skyndsamt öfvergående tillfällighet och att Banken alla sina borgenärer förnöja kan, åligge det Konungens Befallningshafvande att låta inställa Bankrörelsen och öfverlemna målet till O Domstol, som beslutar att Banken i concurstillstånd försättes. När concurs inträdt, har ock Bolaget förverkat rättigheten att vidare begagna sig af det erhållne tillståndet till bankrörelses bedrifvande. 15 §. Oberoende af den rätt, som i nästföregående § Bankens borgenärer tillägges, ege innehafvare af creditsedel eller invisning, som ej inlöses, att genast erhålla qvarstad å en eller flere Directionens Ledamöters egendom, 648 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 2J7. samt att, sedan en månad förflutit (rån den dag, credilsedels eller invisnings inlösen vägrad blifvit, lagsöka en eller flere Directionens Ledamöter, med samma rätt att använda utmätningstvång, sorn Lag och Författningar 1 allmänhet medgifva.
Jag får likväl fästa uppmärksamheten derpå, att om man jemför 2.00 r:dr i månaden, — såvida jag ej misstager mig, — som Riddarhuscassan förskjuter till referenterna, och hvilken med denna månad skulle vara slut , då de framgent kunde komma alt uppföras på riksdagskostoadsmedlen, ifall de öfriga Stånden sig derom med R. o. Ad. förenade, och de 70 ä 80,000 rtdrs besparingar, sorn skulle uppkomma genom den nuvar. prot:stryckningens upphörande; så hemställer jag, huruvida icke det vore en ganska nyttig hushållning för statsverket, ifall denna förändring skulle komma att verkställas. Jemväl följer af sig sjelf, att om prot:na icke skola i fullständigt skick uppsättas och tryckas , så skall cancellisternes antal vid en blifvande riksdag ej behöfva vara lika stort som nu, och således skola jemväl derigenom stora besparingar i dessa kostnader åstadkommas. Jag tror således, att det verkligen är anledn. till den framställning, som jag gjort, då jag föreslagit, att Riddarhuscassan med dessa 2:ne månaders utgång skulle upphöra att bestrida referenternes aflöning; men att R. o. Ad. beslutar att dermed fortfara, och att R. o. Ad. inbjuder de öfriga Stånden, som redan tagit kännedom deraf, och af hvilka, om jag ej misstager mig, åtminstone BorgareSt. redan varit betänkt på en sådan åtgärds vidtagande, att sig derom med R. o. Ad. förena, så att vi för en blifvande riksdag måtte slippa den nuvar. prot.tryckningen. Hr von Hartmansdorff:, Aug.: Jag anhåller att Ståndet benäget ville lemna uppmärksamhet deråt, att det är 2:ne särskildta ämnen vi nu på en gång förehafva. Det ena är nemi. huruvida refereringarne skola fortfara , och det andra, huruvida vi skola inbjuda de öfriga Stånden att vidtaga en dylik inrättning, samt att af gemensamma liksdagskostnader betula våra nuvar. och deras blifvande referenter. Öfver den förra frågan anhåller jag att först få yttra mig.
Ombudsm. Erno. Ber. dm 14 jfan. 85:0 angående verkställd granskning af Kontroll-Verkets räkenskaper. 1835 den 10 Januari i underdånighet anmäld. Vederbörande till kännedom meddeld. 86:0 angående verkställd granskning dels af Stats-Kontorets förvaltning och räkenskaper för år i83i; dels af redogörelsen för anslagen till Hennes Maj:t Drottningens kröning, till Hennes Kongl. Höghet Prinssessan Sophia Albertinas begrafning och till Lejonbackens ombyggnad samt dels af redogörelsen öfver Finska ersättningsmedlen. 1835 den 24 Januari i underdånighet anmäld. Hvad Rikets Ständer yttrat i fråga om den enligt Kongl. Brefvet den 22 December 1831 gjorda disposition å anslaget till publika byggnaders underhåll i Slockholm ville Kongl. Maj:t, uppå Kammar-Expeditionens föredragning, taga under öfvervägande. Med anledning af de vid Stats-Kontorets räkenskaper i öfrigt gjorda anmärkningar, blef Kammar-Rätten anbefalld att skyndsamt handlägga de till Revisions-Kontoret för Magasins-Ärender öfverlemnade äldre balancemål, äfvensom Justilie-Kanslers-Embetet förständigadt att låta i laga ordning utföra den ansvarsoch ersättningstalan, hvartill förhållandet med en till undsättning utlemnad spanmålspost kunde föranleda. För öfrigt blef Stats-Kontoret förständigadt örn så väl förloppet af den verkställda granskningen, som Kongl. Maj:ts Nådiga beslut. 87:0 angående granskning af Karanläns-Kommissionens i Stockholm räkenskaper för år i83i. 1834 den 24 Januari i underdånighet anmäld. Karantäns-Kom missionen örn innehållet förständigad. 88:0 angående till afskrifning och ersättning anmälde utgifter å öfverskotten af Stats-Verkets inkomster för åren 1827—i83r. j 835 den 24 Januari i underdånighet anmäld.
Halfsiden; bör blifva: Halfsiden eller af silke, till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull, eller andra ämnen, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer denna hufvud-rubrik, jemlikt hvad Preste-Ståndet beslutat, att lyda: Half siden-väfnader och Halfsiden-dukar, som till mer än hälften bestå af silke, tullbehandlas lika med de helsiden-väfnader och dukar, hvartill de närmast höra. Alngods, alla slag, I anledning af Ridderskapets och Adelns vid aln gods, alla slag, fattade beslut, att denna artikel skulle, vid direct införsel från Ostindien, få förtullas med 1 R:dr på 10 R:drs värde Skålpundet, hemställer Utskottet att, så vida beslutet icke frånträdes, deröfver må röstas sålunda: 326:o. Den, som gillar Utskottets åsigt, att skillnad ej bör göras i tull-afgiften å artikeln Väfnader: Halfsiden, alngods alla slag, ehvad den inkommer från Ostindien eller annan ort, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, stadgas, att berörde vara skall, då den directe införes Forts, af Bevillnings-Utskottets Memorialj N-0 4r'. 51) från Ostindien, med ett tull välde af 10 R:dr Skålpundet bära 1 R:drs införsel-tull. Shawlar, ShawletRidderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet haf ter och andra va godkänt den af Utskottet å Shawlar, Shawletter och dukar: andra dukar: af under 10 Btdrs värde stycket till 25 Af under 10 R: dr s procent af värdet föreslagna införsel-tull, likväl med det värde stycket. tillägg af förstnämnde Stånd, att så val de af under som Af jo Rsdrs^oar^ öfver 10 R:drs värde stycket borde, vid införsel från ver Stycket.
1:0 Riksdagsmannen Per Jonssons från Kronobergs Län Memorial, angående en allmän Närings-frihet samt upphäfvande af alla SkråFörfattningar, Monopolier och Handelstvång ; och 2:0 Ett Memorial af samma Riksdagsman, rörande WägSyners hållande mellan d. 24 Junii och 12 Julii ; samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Memorial af: 1:0 Riksdagsmaonen från Christianstads Län, Pehr Nilsson, angående förbud emot införsel af Utländske varor till luxens hämmande och Inländske Fabrikernes upphjelpande. 2:0 Per Jonsson från Kronobergs Län , angående vidtagande af anstalter emot Lumpsamlares kringstrykande. 3:0 Lars Olsson från Calmar X.än, angående Frälsehemmans deltagande i Kronooch Fångskjutsning samt Brefbäring m. rn. 4:0 Samma Riksdagsman, rörande förhöj' ning i Skjutslega» för KronoSkjutsen samt betalnings erhållande för FångSkjutsen. 5:0 Pehr bengtsson från Halland i samma ämne. 6:0 Jon Jönsson från Malmöhus Län , angående rättighet för Hemmansägare * till Branvins-afsalu i mindre qvantum. 7:0 Gustaf Gustafsson från Södermanland , rörande anstalters vidtagande ätt befordra en ny Psalmboks antagande och lifgifvande. 484 ProtokollsUtdrag d. 2 Jan. 1818* 8:0 Olof Håkansson frän Elfsborgs Län, an* gående efterlefnad af Kongl. Resolution d, 12 Jan. 1757 i afseende på Marknaders undvikande in på Högtiderne. g:o Nyssnämnde Olof Håkansson, om afskaf* fande af Rotarnes skyldighet, att fortskaffa MilitairBref, när Soldaterne äro från hemorten commenderade.
Ha vi vandrat i dunklet hittills, så kan vi också vandra i dunklet hädanefter, isynnerhet när vi får en sådan minnets sol att värma oss med! Och därmed basta!» »Jag tycker», sa fru Ekeberg, som nog inte var med när krutet fanns upp, »att vi bygger en äreport och strör ut hvitklädda flickor genom fönstren!» »Basch!» sa jag, som ännu var litet i svallvågor. »Majestätet är alldeles ihjälgifvet med hvitklädda flickor, det är jag säker på.» »Ja, då är det bra mycket bättre», sa Fanny Flax ifrigt, »om bara en enda (hon!) träder fram och » »Beror på», sa jag med en menande sidoblick, »om inte det blir väl magert — —!» »Åh-å-å», sa hon rappt, för försvara sig kan hon, »om det som vanligt blir Lovisa som håller sig framme, så måtte det väl bli fett nog — —» Jag tänkte svara något ampert, men hvem hade tid att bry sig om elaka ord nu! Så skämdes inte fru Enberg föreslå, att vi skulle be stadsfullmäktige om en ny klappbrygga, efter den gamla var utrutten, och att först använda den som äreport, men då sa Apotekaränkan, som är född adel och så gammal, att hon runkar på hufvudet åt allt hvad man säger, om hon vill eller inte, att hon tyckte det skulle vara en evig horrör, om vi sköljde våra smutsiga kläder på Hans majestäts allra nådigaste äreport. »Det är presis min åsikt», sa jag med eftertryck, »och att någon kan ens uttala sig i den riktningen —» »Hvar ska han ligga?» frågade i detsamma en röst. Det blef alldeles dödstyst. Ligga! Den frågan föll ned som en bomb. Åh, hvad jag saknade borgmästarinnan igen! Nu, om någonsin, hade hon varit själffallen! »Jag föreslår fru Laxén», sa jag slutligen raskt. »Hu!» skrek det våpet. »Ja, det förstås i all tukt och ära», tillade jag än raskare. »Herr Laxén har ju vasen och herrskapets våning är den största och — —»