Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständers ompröswande följande redaktion af detta moment: Privilegier a Boktryckeri skola ej erfordras, utan staude hwar och en fritt att, utan hinder af »agon särskild författning eller något Boktryckeri-Reglemente samt utan att wara underkastad någon skråordning, anlägga sadana Tryckerier as hwad beskaffenhet eller widd honom tjenligt synes uti Stad eller inom ett asständ derifrån af högst en hals Memorial N:o 41. 663 mil. Dä ett Boktryckeri salunda utom Stad anläggcs, skola, i alla mål, som Boktryckningen röra, Boktryckare, arbetare i Tryckeriet samt der tryckte skrifters författare och utgifware lyda under Stadens rätt. Den ett nytt Boktryckeri inrättar äligger att, sist 30 dagar innan nägon skrift derifrån utgifwes, sä tvål hos den Stads Magistrat, hwaruti Boktryckeriet anläggcs eller under hwars Domsrätt han säsom Boktryckare skall lyda, som oek hos den Kongl. Maj:ts Befallningshafwandc, under hwars styrelse eller Embetes tillsy» Staden hörer, skriftligen tillkännagifwa att och hwarest han Boktryckeri anlagt. Uraktläter någon det, plikte han 100 R:dr, och warde hans förbrytelse i Allmänna Tidningarne kungjord. Utgifwes fran ett icke pa nu föreskrifwet sätt behörigen anmäldt Tryckeri någon brottslig skrift, ware den olaglige Boktryckaren jemte författaren underkastad straff och answar för skriftens innehåll eller skrifart. Sedan anläggningen af ett Boktryckeri biifwit hos Konungens Befallningshafwandc anmäld, äligge det honom att Hof-Cantzlcren derom underrätta inom ätta dagar derefter, om Hof-Cantzleren är pä samina ställe som han sig befinner, eller i annan händelse med först afgående post. I § 5 Mom. Anmärkaren har rörande detta mom. sig utlåtit:
Med en deltagande blick betraktade han denna sorgens och dödens symbol, och snart voro alla hans tankar flyttade från egna lidanden och endast sysselsatta med den bleka, sköna gåtan framför honom, för hvars tydning han velat gifva mycket. Smärtan, som hos Arabella, under dagens timmar fängslat och nedstämt lifskrafternes fria verksamhet, sammantryckt bröstet och pressat blodet in i dess hvalf, vek elastiskt undan för sömnens välgörande engel, och den röda purpurströmmen, lifvets källa porlade åter fritt upp, och kindens ursprungliga rosor framsmögo en efter annan, likasom då, enligt grekiska mythen på en gudomlig vink, i den stilla natten, de hvita törnrosor öfverdrogos med purpurfärg. Tyst men med högt klappande hjerta, betraktade baronen undret af den fina vexlingen af ros och lilja. Slutligen ble det honom för varmt om hjertat. Han bortvände sig med våld från den sköna synen, och gick till den aflägsnaste delen af rummet, der han katade sig på en hörnsoffa, icke för att taga någon hvila, men i afsigt att tvinga den inre striden till tystnad: dock, han måtte gå hvart han ville, samma föremål stod honom alltid när. Förgäfves! man flyr ej undan sitt eget hjerta. Fåfängt sökte han aflägsna sina tankar från henne och festa dem vid andra föremål. Allt drog i otydliga bilder förbi hans inbillning; blott en, just den han ville undfly, stod klar och tydlig för hans själ. Oförmärkt, under det han förgäfves arbeade på, att lösgöra sina tankar ur den mäktiga förtrollning som fängslade dem, uttog naturen en länge förgäfves kräfd rättighet, och sömnen strödde sitt valmodoft på ögonlocken, qvallikt men icke uppfriskande, ty Amor roade sig, att i drömmarnes spel införa samma förföriska bild. Efter en stunds förlopp spratt han upp ur sin oroliga slummer, och befann sig i fullkomligt mörker. Han kände en stark myrtenlukt, och någonting betäckte hans ansigte, och då han förde handen dit, fattade han Arabellas brudkrans, från hvilken hvarje qvist af cypress var sorgfälligt borttagen.
Vid sådana kunna enskildes skuldförbindelser antingen alldeles icke eller blott med ytterlig svårighet realiseras, äfven om de erkännas såsom fullgoda; och deras afyttrande måste alltid ännu mera öka olägenheterna och förlusterna på den ort, der det ifrågakommer. Räntebärande obligationer hafva deremot en vidsträcktare marknad och kunna, lättare än andra slag af värden, när som helst försäljas, om äfven med någon förlust; och det ligger derföre i sakens natur, alt grundfondssäkerhelerna för bank-inrättningar rätteligen böra bestå af lätt säljbara räntebärande obligationer Denna grundsats har redan blifvit erkänd i afseende på Rikets Ständers Bank, för hvilken det är föreskrifvet, att en betydlig del af dess grundfond skall utgöras af nämnda slags valutor. Utskottet anser sig likväl icke böra föreslå tillämpning för närvarande af denna grundsats i hela dess vidd, af den anledning att, då här i landet jordbruksidkarne utgöra ett så öfvervägande antal och dessa företrädesvis hafva att erbjuda fastighets—iriteckningar, samt då dessutom en betydlig del af landets kapital i öfrigt är fruktbargjordt i lån mot inteckningssäkerhet, det torde böra lemnäs ett icke alltför inskränkt tillfälle att i bankbolags grundfonder använda jemväl detta slags säkerheter. Om dessutom föreskrifves att, i händelse en mindre del af grundfonden gått förlorad, bankrörelsen skall upphöra och utredning verkställas, anser Utskottet del vara tillräckligt, om allenast en tredjedel af de nedsalta grundfondshypotheken utgöras af räntebärande obligationer. Genom del nu anförda, torde Utskottet få anses hafva besvarat den af Herr C. Hammarhjelm väckta, ofvan omförmälda, motion, hvari hemställts: att när, före 1868 års början, fråga förekommer om beviljande af oktroj för banker, må föreskrifvas att minst hälften af det grundfondsbelopp, för hvilket säkerhet ställes, skall bestå i räntebärande obligationer, samt att för alla banker, hvilka efter nämnda års början söka oktroj, hela ifrågavarande del af grundfonden skall af obligationer utgöras.
Stat s-tl t s1 kottets' Betän konden. ngg den bestrida och dell vinst lian af företaget kunnat påräkna; och har följden häiaf måst blifva, alt hail bemödar sig föiekomtiia Ekens fortplantning, oell att delta bans förhållande, ehuru ledande till Statens skada, likväl i allmänna omdömet anses mindre straffbart, än påkalladt af omständigheterna. Ekeskogarnés nu varande ofördelaktiga tillstånd och deras märkbara försämring, sedan den lid då ifrågavarande förbudslagar utfärdades, vittna nogsamt om sanningen häraf, och det syne# således Utskottet högst aligelägét, att sådane åtgärder nu vidtagas, som icke endast skvdda den redan uppvuxna Eken, utan äfven förekomma begäret, eller kanske rättare behofvet för egare af Skaltejord, att hindra detta trädslags fortplantande för framtiden. Detta ändamål tror Utskottet icke kunna vinnas så länge Staten har sig förbehållen egänderätten till de å Skattejord växande Ekar; ty om man än vill antaga, att en' skarpt Lag, med nit af vederbörande tillämpad, skulle afhålla Jordegarne från att olofiigen hugga, och, på hittills vanliga sätt förstöra eller skada de redan befintliga fridlyste Träden , skall det ändock blifva omöjligt alt, genom lagens band, hindra honom ifrån att upprycka, afhugga eller nedtrampa den unga plantan, den han anser uppväxa till sitt 8oo S t. a t s -U t s k o 11 et s B e t ä n k a n d e n, förfång.
Af den ii dennes: N:o 431* Angående väckt fråga om anslag för utskrifning af manuscript till tryckningen af RiksStåndens Protocoll samt för correcturläsning. Af den 14 dennes: N:o 44°. Öfver väckt motion om anslag för upprättande och tryckning af Register öfver Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och 1818 årens Riksdag samt för författandet af Register öfver samma Stånds Protocoll vid sistlidne Riksdag. I följd af skiljaktiga beslut inom RiksStånden, i anledning af Utskottets hemställan i Memorial N:o 4*ö, angående de 70,000 R:dr, som äro anvisade för KrigsCollegii Departementers Materiella behof och Krut-tillverknings-kostnaderne, nemligen att denna summa måtte årligen utaf Öfverskotlen på StatsVerkets ordinarie och extraordinarie Inkomster för åren från och med i83o från RiksgäldsContoret utbetalas, så vidt de dertill lemna tillgång; men alt någon ersättning, för hvad sorn. för ett år brister i berörde 70,000 R:dr, icke får tagas af Öfverskotten för ett annat år. Af den i5 dennes: Med tillägg lill Rikets Ständers Regie - 124 Den i5 Mars f. m. mente för RiksgäldsContoret, innefattande de serskilda Hufvudgrunder Rikets Ständer faststält lill iakttagande vid verkställigheten af den Uppoch Utlåning, som, till beredande af Låne-understöd för jordägare, blifvit beslutad, att af RiksgäldsContoret besörjas. Från ExpeditionsUtskottet: N:o 46i. Med hemställan om förändring i redactionen af en redan justerad § af RiksdagsBeslutet. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. lii fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Tisdagen den 16 Mars i83o. Plenum klockan half till 10 Förmiddagen.
Frän Vällofl. Borgare-Sldndei. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Slals-Utskottets Utlåtande N:o 14, i anledning af väckta frågor om anvisande af statsanslag för åtskilliga af kyrkokassorna i Skåne och Halland hittills bestridda utgifter, blef berörda Utlåtande bifallet. S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 3, i Iråga om afskrifning af åtskilliga från Lånekontoret i Göteborg utgifna diskontlån, äfvensom af derstädes balancerade öfverräntor å dylika lån; N:o 4, i fråga om afskrifning af fem särskilda från Lånekontoret i Malmö utgifna diskontlån; och - Fröt.-Utdrag den 28 December i859. _ 159 N:o 5, öfver Verkmästaren vid Tumba bruk F. Bladins ansökan om ersättning lör en resa, i ändamål alt inhemta upplysningar om pappersfabrikationens framsteg i främmande länder. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 2, i anledning af väckt motion om rättighet för de olika hypotheksföreningarne all utgifva depositionsbevis. Ståndet ansåg motionen tillhöra Banko-Ulskotlels behandling; och Betänkande N:o 3, i ijnkdning af föreslagna bestämmelser till minskande af transportsökandet bland presferskapet. Återremitterades. S. D. Efter föregången öfverläggning, och sedan meddeladt utdrag al Högv. Preste-Ståndets protokoll denna dag, rörande behandling af frågan om Statens jernvägsbyggnadcr, blifvit uppläst, beslöt Ståndet att, lika med Preste-Ståndet, anmoda Stals—Utskottet, att Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader må oförtöfvadt behandlas. Vrån Hederv. Bonde-Stdndet.
Af erfarenhet veta vi, a t t det mer än en gång varit svhrt att p&amp; landet erhålla lämpliga skolrådsledamöter; vi äro öfveriygade om att denna brist skall mer och mer komma att fyllas af dugande kvinnor. Att skolraden på landet och i de mindre städerna hafvn ett vida större verksamhetsf6lt och vida större myndighet än t. ex. skolraden i Stockholm torde vara bekant. I hufvudstaden %r det nämligen Ofverstyrelsen som narmast sköter folkskolans pedagogiska angeliigenheter, sksom ämnesfördelning, anskaffande af materiel m. m. - Att i en del kommuner p % landet kvinnor icke kunna inväljas i skolrad beror derpå att kyrkoraden der tjiinstgöra äfven såsom skolrkd, och a t t kvinna icke är valbar till kyrkor&amp;d. Det star likväl hvarje kommun fritt att i detta hänseende ordna sig efter eget godtfinnande med kyrkooch skolråd skilda eller förenade .. Men om vi nu lyckas tillegna oss de egenskaper, som anses oumbärliga för skolrådsledamötsr i allmänhet, vare sig de äro män eller kvinnor, så är dermed icke allt vunnet. I så fall skulle Hr. Törnebladh haft ratt i sitt p&amp;stå,enidc, att det vigtiga är att f&amp; en duglig person i@ i skolrataet och att det ar aldeles likgiltigt om denne ar en kvinna. Men det är icke s&amp;. Hvad som skulle vinnas med den nya lagen, ar just att ett kvinligt element komme in i den institution, som har ledningen af folkets skolor sig anförtrodd. I småskolorna utbildas massor af barn i den ålder då, enligt allas ksigt, både gossar och flickor böra stå under moderlig vård och tillsyn. Den egentliga folkskolan har lika många flickor som gossar, och af lärarekorpsen är mer an hälften lärarinnor. Det %r ju d&amp; tydligt, att den institution, som bör leda och öfvervaka hela denna verksamhet bör inom sig ega ocksa ett kvinligt element.
Reservation af Herr Norin: ”Då arrendator blifvit genom Utskottets tillstyrkande tillerkänd så betydlig nedsättning i arrende-afgilten för ifrågavarande fiske och qvarn, anser jag honom jemväl hafva bordt förpligtas att vid arrendetidens slut aflemna byggnaderne och inrättningarne i fullgodt skick, utan tillgodonjutande af de genom Aska Syne-Rätts beslut honom tillagde 4qi R:dr 16 sk.” Härmed förenade sig Hrr Schartau> A. Berg; Vallej och Lindström. Ank. till Exp.-Utsk. d. 11 Nov., kl. n f. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om infriande eller afskrifning af Kongl. Krigs-Collegii Artilleri-Af delnings skulder i och för inköp af Mariebergs egendom. (I. A.) Enligt hvad uti Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorers Berättelse om Stats-Verkets och andra allmänna fonders förvaltning (pag. i46) omförmäles, utgjorde de skulder, för hvilka Kongl. Krigs-Collegii Ar - Stats-Vlskollets Utlåtande, IV.o 60. tilleri-Afdelning i och för inköpet af den till Artilleri-Läroverket å Marieberg anslagne fasta egendom vid 1841 års slut häftade, följande belopp nemligen: 1:0 till Rikets Ständers Riksgälds-Contor 14,000: löpande med 6 procents årlig ränta och för amortering af hvilken skuld någon tillgång icke är anvisad; 2:0 till Mili trae-Boställs-Cassa n •••■••» 33,898. 09.
Raab har sagt, alt han saknade länets Höfding här, och alt om han vore tillstädes, skulle han säkert hafva upträdt för den af Frihm uttalade mening. Då jag i går e. m., om jag rätt minnes, träffade honom, tyektes han gifva tillkänna att han icke eller hade något intresse för frågan. Pä denna grund tror jag mig ega ytterligare anledn. att yrka bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Cederström, Rud.: Denna fråga är icke så enkel, att den inom StatsUtsk. kunnat utan ledning af någon å Regeringens sida skeende utredning afgöras. Den har varit föremål för vidlyftiga undersökningar, men befinner sig ändock, efter min öfvertygelse, icke i det utredda skick att den nu bör föranleda till ett bestämdt beslut af bifall till det åsyftade målet. Jag önskar derföre, alt R. o. Ad. måtte bifalla ifrågavar:de Betänk., allrahellst som det torde vara omöjligt eller ganska svårt, alt här vid Riksdagen, der så royckat annat tager tiden i anspråk, afgöra huru den ifrågasatta delningen af länet månde lämpligast ske, om t. ex. Oland skulle utgöra ett län för sig, och fasta landet ett annat, eller om, på sått man äfven yrkat, Döderhultsvik skulle blifva residens-staden i st. f. Westervik, o. s. v. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Denna fråga är lika som dess behandling nära 15 år gammal, och problemet att verkställa en delning af Calmar län, är ganska svårt att lösa. De nuvar:de olägenheterna af länets långa sträckning så väl i hänseende lill fasta landet, af 30 mil, som Oland af 16, äro förhållanden, som föra frågan på ett serdeles inveckladt gebiel. Jag sade nyss, alt frågan är 15 år gammal; men dess ålder är rätteligen 40 år. Man har föreslagit, att lösa den på det sättet, att Oland skulle utgöra ett särskildt län för sig; men man fann, att detta icke skulle vara fullt ändamålsenligt.
– Tore – Amerika är ljust och härligt, vi måste skynda oss att bli rika, så vi riktigt liksom känna, att vi ha del i det – bli amerikaner på allvar – Tore står otålig och försöker knäppa kragen på sitt styfstärkta skjortbröst. – Här är väl ingen rik. – Det är skillnad – hvem törs vara bekymmerslös som de? För dem reder det sig alltid på något sätt – vi äro liksom resande, måste skynda oss att få pengar, hör du Putte, förr törs vi aldrig njuta af lifvet som de – ta det lugnt som om det hörde oss till. – Rik – Tore bråkar med knappen –. Duncan talar om att sätta ned för mig i stället. Louise stannar. Hennes bruddräkt förefaller henne i en sekund löjlig och besvärar henne, medan blodet långsamt sjunker till hjärtat. Så kommer något vildt öfver henne, en röd sky flammar till för hennes syn, hon går fram och sliter af Tores krage, rycker den loss med knapp och allt och rifver och rifver i det stärkta tyget. – Jag vill inte, vill inte nedåt – hör du. Tore står mållös. Han vänder sig mot spegeln och ser mekaniskt på sitt ansikte, sätter sig därpå ned på en stol. Plötsligen släpper hon tygbiten, hon darrar. – Tag på dig en annan. – Jag går ingenstans. Hon ställer sig framför honom med händerna hjälplöst nedhängande, hon är rädd att han menar allvar. – Tore – du vet ju – Han suckar och sätter på sig en ny krage, och de gå stilla ned i matsalen. Här brinna gaslågor öfver blommor och frukter, männen sitta badade och omklädda, och deras unga hustrur stråla, leende, med håret lockadt och krusadt och något glittrande men kallt i sitt väsen. Vid bordet råder glammande sorl och mycket flirtande, det är ett stänk af fest öfver måltiden med sin saftiga rostbiff, sitt öfverflöd af grönsaker, pajen och det gröna teet, och värdinnan går omkring förnöjdt dinglande med sina långa örhängen. Så beger man sig en och en, som man går och står, ut på gatan.
En del läste hon icke utan lade ned dem till hans andra försändelser i en låda, der de fingo förvaras tills han sjelf infann sig. Det retade henne, när hon tänkte på att dessa dumma bref kunde åstadkomma något missförhållande mellan henne och Brauner; ty för att väcka dennes svartsjuka behöfdes blott att ett bref eller paket lemnades henne, då han var hos henne. Hon hade aldrig sett Brauner svartsjuk. Han litade på hennes trohet och uppriktigheten af hennes kärlek. Det skulle derför smärtat henne, om dessa bref, som hon önskade »så långt som vägen räckte», skulle gifvit anledning till misstankar mot henne. Hvad hon fruktat, inträffade också. Det var en eftermiddag, då hon för att få vara fullkomligt ostörd med Felix Brauner skickat bort sin kammarjungfru. Tjenstflickan, som ej hade samma skarpa blick som kammarjungfrun för »ömtåliga förhållanden», förstod icke, att ett litet hvitt kuvert med utanskrift af manshand understundom kan vålla temligen stor uppståndelse. Hon rusade in med ett bref i handen, så synligt som möjligt, och ropade med sin gälla röst: – Brefbäraren var här med ett bref till fröken! Nora ryckte till. Hon blef blek af ilska och hennes första tanke var: »Åh, vänta du, det här skall kosta dig din plats». – Lägg det hvar som helst, der på bordet! sade hon häftigt. Hon kände sig förvirrad, hon rodnade och bleknade om hvartannat, medan hon väntade att Brauner skulle fråga något. – Att hon kunnat vara så dum att underrätta värdinnan på förra stället om hvart hon flyttat! Det hade hon gjort af fåfänga. Nu kom straffet. Hon slet sönder sin spetsnäsduk och funderade efter något ord, men hon fann ej ett enda. Hans tystnad misstydde hon. Var han ond? Hon ville se upp i hans ansigte, men hon tordes inte. – Hvad går åt dig mitt barn? frågade han slutligen. – Ingenting, ingenting alls, svarade hon kort. – Men hvarför då så upprörd? Kan ett litet bref göra dig så förvirrad? Hon blef förvånad. Hans röst lät mild. Han skulle då ej misstänka någonting. – Ett litet bref, fortfor han, från landsorten, ser jag på frimärket. Och från en man att döma af utanskriften.
Den, som gillar Stats-Utskoltets afstyrkan af bifall till Kongl. Majlis Nådiga Proposition om ett anslag af 100,000 R:dr till fullbordande af ett under byggnad varande ångfartyg af 200 hästars kraft, voterar Ja y den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, varder ofvannämnde anslag af 100,000 R:dr beviljadt. Som denna votering utfallit med 64 Ja och 55 Nej, hvadan Ja vunnit, så har det begärda anslaget icke blifvit beviljadt. 4:de voteringen, (enligt 5 punkten.) Den, som anser, att det till bomb-kanoner beviljade anslag, på sått Stats-Utskottet föreslagit, skall anvisas endast till Fregatters och Kanonslupars armering nied dylika kanoner, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer anslaget, utan berörde inskränkning, att lill bombkanoners anskaffande användas. Voteringen har utvisat 67 Ja och 52 Nej. Enär således Ja vunnit, har ifrågavarande anslag blifvit beviljadt på det sått, sorn Stals-Utskoltet föreslagit. 5:te voteringen? (enligt y:de punkten.) Den, som vill, att, i fråga om vattenledningen i Carlskrona, den beslutade underdåniga hemställan till Kongl. Majit expedieras, i enlighet med Stats-Utskottets förslag uti 6:te punkten af Bilagan Litt. B till Utlåtandet N:o 455, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer den förändring uti berörde förslag att ega rum, alt, i afseende å jernrörens försäljning, näst efter ordet ”öfvergifvas,” tillägges Förstärkta Slals-Utskottels Memorial, N\o 506. 13 ”och sedan utrönt blifvit, att de lill vattenledningen redan uppköpte jernrören ej kunna till allmänna byggnader användas.” Genom 29 Ja root 90 Nej har blifvit beslutadt, att den uti contrapropositionen intagne förändring uti Stals-Utskottets förslag skall ega runi. 6:le voteringen: (enligt 10 punkten.)
((Titta in!)) siiger vAr van Stambuli. Ett trettiotal sln8 pysar sitta pH golfvets matta ksan8e ur Koran efter lancaster-metod - cie trettio paren sing skor och tofflor st % uppradade framfor dem, och midt i kretsen lBraren med den ouudvikliga rottingen i hand. De sm&amp; rodmossade hmfvudena vrida sig nyfiket mot oss - och hvarfor slrttlle de vara mindre nyfikna .vi? - men larslren ar tydligen ej belAten darmed, utan utdelar nlgra s u l piiminnelser nled rottingen har och d&amp;r, hvarfor vi skyndsalvt Bter draga oss tillbaka, for s t t ej bli orsak till mera h&amp;rdh&amp;ndta tillrattavisningm. dterkomna till de franska kvarteren matte vi en myllrande folkst.rom, son pA julaftonen roar sig nled att defilera forbi utstdl ningarna i bodfonstren, da.r allt mojligt billigt och smakliist kram forekommer, lockande till inkop af nylrsg8hor. De infodingar, som vi nyss 15imnat bakom oss, roro fattigt, halfbarbariskt folk lefvande i smuts och okunnighet - men andB - med hur mycket storre vardighet bnro de ej sins trasiga inantlar och slojor, hnr mycket. battre togo de sig icke ut iin dessa inflyttade europeer lned simpla typer, dessa damer kliidda i outrerade pariser-moder, med hattar lysande i regnbAgens alla farger, sniirda och pudrade! &amp; o araberna verkligen en ras domd att do ut? finnes ingen framtid mera for dem? frigar man sig ' ovillkorligen med vemodigt intresse vid denna jamforelse. I slntet af februari aro vi pH vag till Biskra - en 03s i Sahara, som pL de sista %ren lockat framlingar till sig pa grund af sin for brostsjuka hiilsobringande luft. Det ar t v l dagsresor dit p t jarnvag frBn Alger.
Landtm, och till R. o. Ad., huruvida icke, med ani. af den djupa sorg, som träffat vårt konungahus genom H. H. Grefvinnans af Wurtemberg död, en deputation borde afgå för att göra sig underrättad om H. M. Drottningens helsotillstånd. Huru dervid bör tillgå, öfverlemnar jag åt Hr Gr. o. Landtm, att föreslå på samma gång som Hr Gr. o. Landtm, härpå framställer propos. I ani. häraf hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade besluta, att genom en Deputation uttrycka R. o. Ad:s deltagande i H. M. Drottningens förlust genom H. H. Grefvinnan Teodolindas af Wurtemberg dödliga frånfälle samt underrätta sig om H. Ropades Ja. Hr Gr. o. Landtm, yttrade sedermera, att då Frih. Sprengtporten velat åt honom öfverlemna att föreslå sättet för verkställigheten af det nu fattade beslutet, han nu finge hemställa om R. o. Ad. ansåge lämpligt, att han jemte några af Ståndets ledamöter, sedan plenum blifvit afsiutadt, begåfva sig till Kongl. Slottet, för att fullgöra R. o. Ad:s updrag. Ropadas Ja. Ånyo föredrogs BankoUlsk:s d. 18 sisth Mars och d. 1 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 22, i ani. af förre förvaltarens vid Tumba pappersbruk C. Möllers ansökning om förhöjd pension. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Det vore visserligen för Hr Möller ganska önskvärdt att erhålla den förhöjda pension, som här blifvit föreslagen, men jag befarar, att praejudikatet vore särdeles vådligt för R. St:s kassor. Nämnde Möller fick vid sitt afskedstagande hela sin lön i pension, ehuru likväl sedermera lönerna inom Banken blifvit förhöjde. Det är en sanning att lefnadskostnaden stigit, och det är möjligt att Möllers helsotillstånd försämrats, men förhållandet är detsamma med tusentals andra pensionstagande.