Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes stall den, bwiiken kill följe af Egendomens högre Hcmmanswärde, enligt r §. 5 Mom. äger att begagna sig af mer än en 90 kannors Panna för den Panna han derutöfwer nyttjar, erlägga afgift efter följande Tariff: För rs kannor — 32 ss. — 20 — 40 ss. För Den »8 Augusti. i R-d^ ^ I R:V. 8 §. r R:d. i6 fl. i R:d. 24 fl. 1 R:d. 32 fl. r R:d. 40 fl. 2 N:d. Debiteringen stallgöraS för hwardera Pannan särstildt. Misten ester Hemmanswärdet stall salunda utgöras, alt 24 fl. erlägges för hwar>e Etttusende Rrdlr af warder pä den Egendom, för hwilken tillwerkning ar tilläten; dock ma denna afgift ej understiga tolf stillingar, hwilket är faststäldt såsom ett minimum för ehuru ringa warde en Hemmansdel ma wara. För den del af Dalarne hwarest en utsträckt Heminanskivfnina -'är tilläten, ma i ställe för den minsta Hemmansstatten af 12 fl. denna Bewillning erläggas ester Rotarnes delningswärde. Consumtions, afgiftcn kommer stör Landet att utgöras af hwarje Mamalsstriswen Mansperson med i2 fl. 7 Mom. I Städerna erlägges Panneromdsasgiften efter samma grunder och beräkning som för Landet ar faststäldt. 8 Mom. Mot asgiften ester Hemmanswärdet pa Landet swarar i Staden afgift för Personalen. Denna afgift beräknas pa hwarje i Staden Mantalsffrifwen Person i fl. 6 r:st. eller för 8» Personer som nöttja en 50 kannors Panna 2 N:d. 24 fl. 9 MomMed Consumtions, asgiften ware t Städerna samma förhållande som pä Landet. Sä länge Bränwinsbränningsrättigheten i Stockholm, Götheborg och Carlscrona utöfwas af Kongl.
Denna cassa, hvartill IL St. äfven vid föreg:de riksdagar haft en särdeles begärlighet, belöper sig endast till 9,000 r:dr. Sedan R. St. vid 1830 års riksdag till K. M. framställt ungefärligen samma begäran som nu, fann K. M. icke skäl att dertill lemna Sitt bifall. Vid 1840 års riksdag förnyades samma begäran. K. M. lemnade derpå samma svar, motiveradt egentligen derpå, att cassan tillkommit till största delen genom enskilde donationer. Nu har K. M. vid denna riksdag i sin nåd. propos. förutsatt, att cassans öfverlemnande till Riksg:s-cont. icke vidare skulle komma i fråga, och i öfverensstämmelse dermed föreslagit, att en emot räntebeloppet å detta capital, efter 5 proc. beräknadt, svarande summa, som af sednaste Ständer blifvit uppförd, nu skulle afföras och ifrån titeln uteslutas. Häraf inses lätt, att om R. St. ånyo ingå till K. M. med en dylik anhållan som vid sista riksdagen, så måste afslag derpå från K. M. vara att förvänta. Jag anser, att i synnerhet för en sådan småsak som delta är, och hvarutinnan derjemte R. St. icke tyckas hafva rättvisan på sin sida, det ingalunda är skäl att strida emot den andra statsmakten. På dessa grunder och dem som i reservationerna äro anförda, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på afslag å nu föredragna betänk. StatsUtsk:s utlåt. N:o 32 blef af R. o. Ad. afslaget. Anmäldes och emottogs en af K. M:s Kammarherrar, Frih. Carl Stephan Bennet, hvilken på II. M. Konungens nåd. befallning samt å Dess höga vägnar inbjöd R. o. Ad:s samtliga ledamöter till den féte, som af DD. MM. komme att gifvas å Rikssalen nästkommande Måndag, samt derefter, i afseende på klädseln m. fl. ordningsstadganden vid denna féte, allemnade en underrät - Den 5 Octo b er. 23 telse, hvars innehåll af H.
Hvad åter formen af detta Utlåtande beträffar, så vittnar denna blossande vältalighet, dessa beständigt återkommade allegorier, hvilka för den sansade läsaren fö - Den g Mars e. m. 83 rekomma såsom något alltförmycket vågade bocksprång — de vittna om ett missförhållande emellan ett stort snille och saknaden af den egentligen manliga förmåga, att ej låta sin qvickhet rasa, der det kalla förståndet bör ransaka och dömma; ett missförhållande, som ej nu för första gången beklagas. Om emedlertid antingen Ridderskapet och Adeln skulle bevilja återremissen, så att vi hafva att förvänta ett nytt Utlåtande i samma ämne; eller ock om Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet framdeles skulle blifva i tillfälle att undfägna Rikets Ständer med något dylikt snillefoster, skulle jag för min del önska, att detta antingen måtte färfattas på rimad vers, eller ock på Riksdagsprosa. Friherre Boije ^ Ludvig: Med hänryckning har jag beundrat flera sköna tankar bär och der i Utlåtandet; med djup ledsnad har jag läst åtskillige andra ställen i samma Utlåtande; men med sann tillfredsställelse antager jag det resultat, sorn oss tillstyrkes. Om jag rätt fattade Ridderskapets och Adelns mening, när motionen remitterades, var Ståndet då i allmänhet öfverens om att ogilla motionen. Jag hemställer hvartill, med förutsättning af att samma åsigt ännu qvarstår, en återremiss skall tjena, om ej till en ordstrid emellan Ståndet och Utskottet. I den öfvertygelse 6"' »4 Den 9 Mars e. m.‘ att Ridderskapet och Adeln är mån att bibehålla conseqvensen, hemställer jag vördsamt, huru dermed låter förena sig att återremittera Utlåtandet, och om icke aktningen för allmänna omdömet fordrar, alt nu genast bifalla detsamma, hvarpå jag anhåller om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Friherre Boije, Fredrik: I det hufvudsakliga instämmer jag med Herrar af Geijerstam och Bråkenhjelm.
Den granskning af förvaltning och emhetsåtgärder, som tillhörer Riks-församlingen, sker i enlighet med §. 53 Regerings-Formen, i afseende på de inom Stats-Rådet förda Protocoll, inora Constitutions-Ulskoltet, Bil. till Constitutions-Ut slottets Memorial, JV:o 38. 3p i afseende på Jnslilias-Ombudsmannens Embete, dels inom Lag-Utskollet, dels inom Constitulions-Utskoltet, i afseende på Statsverket och Riksgälds-Contoiret, inom Stats-Utskoltel, i afseende på Rikets Bank, inom Banco-Utskottet. Derjemte skall hvarje Riks-församling forordna om Revisorer, att emellan Riksdag»rne, enligt af Riks-församlingen utfärdad Instruc tion, öfverse och granska Statsverkets, Bankens och Riksgälds-Conloirets , tillstånd, styrelse och förvaltning; likväl, hvad Statsverket angar, utan rättighet alt meddela föreskrifter eller förändringar besluta. Desse Revisorer, hvilkas antal och valsätt i nedanskrifne §. 83 föreskrifves, böra emellan Riksdagarne årligen sammanträda den i5 September, hvarje revision ©mratta ett års afslutade räkenskaper, och icke någon öfverskrida två månaders lid. §■ 66. Vid hvar och en af de i föregående §.:s mom. i omförmäldle granskningar iagltages, att allt hvad en Riks-församling har efter gransk ning godkänt eller lemnat oanmärkt, hör anses halva vunnit decharge i afseende på det granskade, och ingen ny, tdl ansvarighet förbindande, granskning af ny Riks-församling, i samma mål vara tillåten; men att likväl den allmänna öfversigt af medels förvaltning, som blifvit förrättad af Utskott eller Revisorer, ej må kunna anses hindra vedel hörande embetsman alt verkställa den serskilda revision, som dem, i kraft af deras embete, tillkommer.
Mars 1830. dige PresteStåndet nu mera hade biträde Höglofl Ridderskapets och Adelns samt BondeStåndets beslut, rörande s:a momentet i j:a punkten, samt förenat sig med Bor. garesamt Bonde-Stånden, angående 7:de punkten, så ansåg BondeStåndet ifrågavarande Memorial icke föranleda till någon Stgärd. S, D. Gillades dén i Statsoch BancoUtskottens nu å nvo föredragna Memorial , N:o 57, i anledning af de inom respective Riks-Stånden fattade beslut, i afseende på Utskottens, under N:ri* 25 och 46, afgifna Utlåtanden, framstälda Voterings-proposU tioner. S, D. Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Memorial, Nto 135, med förslag till Voterings-proposition, i afseende på fördelningen af det vid innevarande Riksdag för Undervisnings-Verken beviljade tillökade anslag, föredrogs å nyo och gillades.
Första gången frågan om proliibitifsystemet förevar, förklarade jag, att jag icke kari mäta mig med Herr Lefren i principer och theorier. Jag erkänner inga andra än de mathematiska och aritlimetiska. Alla andra grundsattser mäste gifva vika för erfarenhetens läror, och jag skall derföre aldrig antaga någon annan princip, än den jag anser vara allmänt nyttig. I det ämne, som nu är i fråga, står en stor allmänhet på ena sidan, och några få personer å den andra; och jag vet icke, om man bör uppoffra den stora allmänheten för några få Fabrikörer. Den Fabrikör, hvilken betalar lika mycket för varan, som Köpmannen, har likväl derjemte en besparing på utförseltullen och alla • omkostnaderna. Vill han då icke tillverka bensvärta, tili samma pris, som utlänningen på dessa goda vilkor, hvilka utgöra tillsamman 5o å 60 procent, måste antingen inrättningen vara onaturlig, eller ock han begära en onaturlig vinst. Grefve von Rosen: I mitt tycke är denna discussion benigare än alla öfriga. Till föda Den 3o Oe t o ber f. m. föda samlas beri, icke annorstädes, än der man vet, af hvad egenskap de äro. Hvad de gamla benen beträffar, måtte tendensen med deni vara att antingen användas till gödning på utländsk ort, eller ock till Sockerbruk. Jag får ännu en gång upprepa, att till det sistnämnda beloppet åtgår ganska obetydligt, i synnerhet som bensvärtan kan uppglödgas, och på det sättet många gånger brukas. Jag kan icke finna annan tendens till högre tull, än att öka Rikets inkomster, och det bör väl icke ske på exportartiklarnes bekostnad, minst de, sorn nära den fattige. Herr af Billbergh: Då här blifvit väckt fråga, dels om exportförbud på kreatursben, dels om en så hög tull, att den skulle motsvara förbud, ber jag få fästa uppmärksamheten på vigten af detta ämne. År 1827 exporterades öfver 98,000 Lisp. ben, hvilket uppgick i värde till en summa af 16,476 R:dr. Det ringa priset på denna vara, som ännu existerar härstädes, visar, att vi ännu icke lärt använda artikeln inom landet.
53* Blifva rösterne vid valet till en Consistoriel lägenhet lika delade emellan 2;ne elier alla tre föreslagne, så att ingendera pluralitet erhållit, afgöres genom lottning inför Consistorium, sedan valet vunnit laga kraft, hvilkendera af dem lägenheten skall tillfalla. Härvid ege så väl de föreslagne att sjelfve eller genom Ombud, som ock Församlingen genom Deputerade, att, der de så åstunda, vara tillstädes, hvarföre den till lottning utsatta dag i tillräcklig tid, genom vanligt anslag, kungöras skall. Sådan lottning ege ock rum, der förenämnde likhet i röstetal genom afgjorda besvär skulle uppkomma. Förslag tili and. Skrif v. N;o 07J. Art. g. Om ansvar för olagligheter vid Prestval • samt om föreskrift i afseende pä besvärs fullföljande i sådana null, §• 54* Ali röstvärfning till Prestval vare strängeligen förbjuden. Skulle någon af de föreslagne i sin Profpredikan genom något yttrande om sin person, sina förtjenster och öden eller om sina medföreslagne, eller ock sjelf, eller genom ombud, medelst gåfvor, löften, hotelser, eller andra olaga medel, under kringresande i Socken, eller eljest, hafva sökt förskaffa sig röster; densamme skall ifrån Prestembetet på ett halft års tid skiljas och sitt förslagsrum förlustig vara. Annan Prestman, som uti predikningar eller andra prestliga förrättningar, något andrager om de föreslagne, eller om det blifvande valets utgång, straffes likaledes med «tt halft års suspension. Hvar och en i öfrigt, som till röstvärfning sig bruka låter, ehvad han derom varit anmodad, eller icke, bote 50 Rdr och vare ogillad hans egen'röst, i fall han röstegare är. Tjensteman, som sig sålunda förgår, bote dubbelt. Fiscaler och andra Kronobetjente vare vid 20 Rdrs böter förbjudne att vid Prestval vara närvarande.
Med de lätta principer om ägande rättens helgd som den wäckie fragan innesat» tar om förlusten i allmänhet af ingängne Contrgciet om Kongsgardarne är wäl del projecc icke owäntat att de som genom särstilte afhandlingar fatt förste innehafwares rätt till deste Arrenden kunna' efter wiste fardags ar förlora denna rätt men som jag finner att Stats-Mstottets pluralitet icke gillat benna ranka, förmodar jag alt Högloft. Ridderstapet och Adeln lika rättwist ogillar den, hälst förste Arrendeägaren som för sitt afträde blibwit förnöjd egentligen skulle förlora dä han etdera efter laga öfverenskommelse eller en redlig mans Heders pligt bör hemula sin ingängna öfwerläkelse. Detta lärer wäl äfwen wara Statens pligt om lagliga Contracter stola häs. was eller ändras innan Arrende tiden till ända gatt» Jag äger icke Lagkundstap, men jag är öfwertygad alt bäve Lagar och Författningar i samband med bil» lighet och owald, godkänna de anmärkningar jag gjordt, och i fölgd af hwilka, jag ödmjmasi sär anhälla om Högwälborne Herr Grefwens och LandtmarffalkenS proposition att till Kongl. Maj:t öfwerlemna afgöranbet huruwida något eller nagra af deste Arrenden böra kunna upphöra eller ändras. I denna hän. delse förmodar jag att hwarje innehafware blir hörd och lärer ej någon med billighet och heder i sädank undandraga sig an genom tillökning i Arrendet som wid Statens nu owanliga behof tyckes billigt Uppfylla den pligt sam endast pä delta sätt blir ädelt och rättwist affordra».
Om man för ögonblicket icke har medel dertill, sä föranlätes man skaffa dem huru man kan; ty att vara lill är en hufvudsak, för hvilken allt annat mäste vika. 62 § R.F. lyder som följer: ”sedan Statsverkols behof blifvit af SlalsUtsk. upgifna och af R. St. pröfvade, ankommer det pä R. St. alt en deremot svarande bevillning sig åtaga etc.”, följaktligen att skaffa de medel som för samhället behöfvas. Jag anhåller om återremiss af denna punkt. Hr Rosenblad, Bernhard: Jag är visserligen i hufvudsa ken förekommen af Hr von Hartmansdorff, men ber dock alt få omnämna att det exempel, troligtvis det enda inom Sverige, som företer sig vid artilleri-vapnet, nemi. att de ordinarie tjensterna ej kunna tillsättas af brist på sökande, visar att det måste finnas något, som afhållen rikets ungdom från att söka inträde i denna korps, under det att förhållandet är motsatt i alla andra, både militära och civila embetsverk. Jag erinrar mig från den tid då jag sjelf tjenade vid ett Infanleri-reg:te, ehuru jag blef förbigången af 7 stycken yngre fölen sjukdoms skuld, jag likväl inom 4 är blef befordrad till Löjtnant, men att förhållandet sedermera så förändrats, alt vid samma reg:te en person tjenat i 16 år som Fändrik och 11 år som Löjtnant, d. v. s. 27 år innan han nådde Kaptensgradeu, och det ehuru han af ingen under tiden blef förbigången. Om icke alldeles i samma starka proportion, torde dock förhållandet vara lika vid hela Svenska arméen, med undantag af Artilleri-reg:tena. Vid de civilla embetsverken är förhållandet lika. Uti det embetsverk der jag tjenar, finnas de, som i 20 år varit extra-ordinarier, utan ali ännu hafva lyckats att erhålla den lägsta ordinarie befattningen inom verket. När nu ett så motsatt förhållande eger rum, oaktadt denna brist på embeten för tjenstsökande, så är det sjelfskrifvet att något fel i sjelfva organisationen mäste förefinnas, och dä ingen påstått, att på
Den 36 Mini 547 liiHjärne, Harald.: Jag instämmefl visserligen icke uti den åsigt, Frih. Boye uttryckt; men jag vet också å andra sidan, att det, enligt grundlagen, är Hr Frih. öppet att vacka den frågan, enär de beslut, R. o. Ad. fattat i afseende på banklagen, icke lägga något hinder deremot. När således fråga om afskiljande af de juridiska från de oeconomiska stadgandena kan komma att discuteras inom Stånden, tror jag, att ett sådant afskiljande lättare skall kunna låta sig göra, sedan Bancooch LagUtsk:n yttrat sig derom, än om frågan derom omedelbart företages inom Stånden, Till tidens vinnande tillstyrker jag således remiss af motionerna, ehuru jag icke kan instämma med Frih. Boye deruti, att propos. till remiss icke kan vägras, emedan vi vid denna riksdag hafva flera prejudicat derför. Men af skal, som jag nämnt, anhåller jag oin propos. till remiss. Hr Rosenblad, Bernh.: Vördsamt anhåller jag, alt Hr Ridd.secret. täcktes upplysa, hvad ämne som nu är under öfverläggning, 0111 det är någon motion eller utlåt, från Utsk., samt att derefter få fortfara. Underteckn. Ridd.Secret.: Föremålet för öfverläggningen är Frih. Boyes och Hr Stråles motioner om afskiljande af de linanciella och ceconomiska från de juridiska delarna af besluten öfver förslaget till lag för privatbanker. Hr Rosenblad: Redan i början af öfverluggningen om förslaget till lag för privatbanker yttrade jag min tanke i öfverensstämmelse med Hr Stråles åsigter, att det vore olämpligt att ingå uti en fullständig lagstiftning för sådana banker; men då skälet, hvarföre jag understödde Hr Stråles tanke, nemi. att tiden vore för kort för att i detta fall åstadkomma en lagstiftning, sådan att den kunde och borde antagas, sedan pröfningen numera försiggått, belt och hållet förfaller i afseende på den af Hr Stråle gemensamt med Frih.
Ty vore förhållandet sådant, behöfdes icke några särskildta medel i detta afseende anslås, då de redan befinteliga Universitets-stipendierne kunde göra tillfyllest. Men nu skola stipendierne gifvas för det att stipendiaterne ingå i yrket, och det blifver således nästan en skyldighet för dem, att beständigt deruti qvarblifvä> Och i sådant fall har man onekeligen, lockat dem in på en hana, som mången möjligen i framtiden ångrar, att, han beträdt. Herr Von Hartmansdorff: Är det fråga ont, att genom stipendier bi Ida ynglingar för att tjena Staten i CornmerceCollegium, så torde man, äfven böra ihogkomma Bergscollegium och andra verk, sorn hafva att göra med iräringarne. För att dana unga män till dessa embetsvärf, finnas redan vid Universiteten Professorer i Fysik, Kemi, Oeconomie in. m. och de fleste, sorn, der studera dessa vettenskaper, lära dem i högre mått, än som för handtverkare och näringsidkare plägar komma i fråga. Adelns söner, sorn begifva sig till Universiteten, kunna således der få all den undervisning i dessa delar, sorn ds för framtida näringsföretag kunna Önska sig. Samm* värde Talare, sorn yttrade sig i nyssnSmnde afseende, har ock sökt vis», huru väl ^ch nyttigt det vöre för en Adelstuan, att kunna B*n II 6*tobtr /.ht. »4I »töfva ett handtverk, i händelse han icke lyckades pä ijenstemannabanan. Detta påminner mig 9m, att då jag vistades vid Universitetet, hade föräldrar redan insett nyttan af att barnen, utom studierna, lärde något handtverk. Man brukade då lära sig svarfva; och det skedde utan att nä got stipendium derföre erhölls. En annan värd Ledamot har anmärkt, att den ifrågavarande stipendii-fonden icke brister, utan beständigt tilltager. Delta är ganska »igtigt; dock bör inan ihogkomma, att denna fond borttages från det ändamål, hvartill Ridderskapet och. Adeln vid sista Riksdagen egnade den.
I anseende till de förhöjda portionspriserna, är kurhusafgiften numera ökad från 4 till 5 skillingar af hvarje skattskrifven person. En veterinär-läkare med lön på stat finnes inom länet anställd. Fattigförsörjningen. Enligt tabellverket uppgå utgifterne för fattigvården å landet till 46,999 Riksdaler 32 skillingar banko. Jemte föreskrifven personal-afgift, utgöras dessa bidrag till större delen i span mål, efter hemantalet, 2 till 3 tunnor af helt hemman, stundom med tillägg af något potates och sofvelvaror samt särskild afgift i penningar. Inom några församlingar beräknas bidraget efter antalet af kreatur, som vid hemmanen vinterfödas. I flere socknar finnas icke obetydliga fattigkassor, deribland åtskilliga tillkomne genom enskilda donationer. På de flesta ställen utdelas understöden å särskilda terminer i varor och något penningar; så kallad kringgång nyttjas ännu blott undantagsvis och för äldre personer; egentliga arbetsinrättningar finnas icke utom i släderne och den förut omförmälda vid säteriet Stora Herrestad; dock förtjenar att såsom dermed jemförlig! omnämnas förfarandet i Långaryds socken i Westbo härad, der, genom Fattigvårdsstyrelsens försorg, ull och lin anskaffas och utlemnas till förarbetande af de fattige mot ersättning, derefter det tillverkade åter afyttras till fulla värdet och utan förlust för fattigkassan. De bidrag, som numera inom socknarne utgå till fattigvården, kunna visserligen anses betydliga och för mången tryckande, men deremot har den stora fördel vunnits, att tiggeriet nästan alldeles upphört, så att, rätt räknadt, vinsten häraf torde fullt uppväga tillökningen i de bestämda utgifterne.
M. må i underdånighet begära att vid nästa Riksdag erhålla den utredning, rörande ifrägav:de slags skolor, hvarom vid sednaste Riksmöte underd. framställning af R. St:r gjordes. Gr. Lagerbjelke, Gust.: R. o. Ad:ns beslut i denna fråga fattades efter en långvarig öfverläggning, oell då inga skäl blifvit anförda för frånträdande af samma beslut, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte vidblifva detsamma. Uppå härefter framställd propos., fann JL o. Ad. för godt alt med vidblifvande af dess förut i ämnet fattade beslut, lägga Presteocb BorgareStlns förev:de inbjudning till handlingarne. Föredrogs Ilögv. PresteSLs den 3 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 421, innehållande inbjudning till R. o. Ad. samt BondeSt. att förena sig med PresteSt. i dess, vid föredragning af StalsUtslcs Utlåt. N:o 148, ang:de regleringen af utgifterne Under RiksStatens Åttonde llufvudtitel, 32:dra punkten, fattade beslut, hvarigenom St:t bifallit hvad Otsk. hemställt och för eulay i t i afs:de å Skolan i Piteå. Hr Frih. o. Ord fidén erinrade att R. o. Ad., vid pröfningen af StalsUtslcs Utlåt. N:o 148, beslutat att till K. M. må öfverlämnäs om det af Utsk. i Piteå föreslagna läroverk med 1 Rektor D e n 7 D ecember. och 7 Kolleger bör förläggas i Piteå eller Luleå, samt alt vid sådant förhållande, i sammanhang med PresteSt:s nu föredragna inbjudning en från BorgareSt. ankommen inbjudning rörande läroverket i Luleå, syntes böra blifva föremål för 11. o. Ad:ns beslut; hvarjemte Hr Frih. o Ordhden för sådant ändamål nu lät upläsa sistnämnde Stånds, genom dess den 3 dennes bordlagda prot.-litdr.
Banko, sotn ock elen för omförmälde tillökte personal belöpande aflöningen, intill dess densamma framdeles kan komma att å Stat 4g6 St a ts-Utsket t e t s B e tän leande n. uppföras; men hvaremot en del af Tjenstemännen i det under Kongl. Kammar-Collegium lydande Afräknings-Contoiret ml kunna indragas; Och har Utskottet jemväl, i anledning af >822 års Revisorers derom gjorde framställning, funnit sigböra tillstyrka, att det för uppgörandet af Riks-hufvudbok efter den af framlidne StatsCornmissarien Widegren uppgifne Metod, inrättade Contoir, hvars på obestämd tid constituerade personal åtnjuter arfvoden af öfverskott å Statsjnkomsterne, bör upphöra med innevarande år; hvarom Riksens Ständer likaledes lära hos Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan. Hvad åter angår de för öfrigt af Revisorerne föreslagne ändringar vid Uppbördsoch Redogörelse-Verket i sammanhang med Riks-hufvudboks-Räkenskaper; har StatsUtskottet, vid öfvervägande häraf, funnit sig böra, med instäm, mande i Revisorernes förslag, tillstyrka Riksens Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det måtte sådan reglering härutinnan, som finnes lämplig, och ledande till ändamålet, blifva vidtagen i följande delar: 1:0