Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del tror jag emedlertid icke; att det skulle möta någon svårighet för Riksg.cont. att ordna sin rörelse efter det af mig först uppställda alternativ, helst jag talat vid flera personer, söm hafva vana vid affärer, hvilka sagt mig, att med en så betydlig amortissementsfond, sorn här är i fråga, och särdeles om Ilr Nördenankars, som det tyckes, välgrundade motion går igenom, att åt Bnucofullmägtige uppdrages att använda bancovinsten till uppköp af Riksg.contts obligationer, något hvar skulle finna sin fördel uti att förvandla sina penningar till sådana obligationer. Emellan 1823 och 1828 begagnades denna utväg af ganska många. Det är väl sannt, att Riksg.cont. då hade oinskränkt creditiv på Banken, men det behöfde sällan anlitas; och då roan nu öfverlemnar åt fullmägtige att sjelfva bedöma, om obligationerna kunna utfärdas h vista eller med 3 å 4 månaders uppsägning, synas inga vådliga följder kunna uppkomma, men väl en betydlig räntebesparing. Jag anhåller, att mitt nu framställda förslag jemväl må tagas i öfvervägande. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum lomme att fortsättas på e. m. kl. 6. Hr Hegardt, Christ. Bernh.: Det är i anledn. af Hr Lagerhjelms framställda förslag, som jug begärt ordet. Jag hyllar visserligen den mening, att Riksg.cont:s fullmägtige så litet som möjligt må genom reglementariska före - Den 9 Mars f. m. skrifter bindas i afseende på upplåningssält.t; men jag önskar ej helier, att man utan ali inskränkning öfverlemna!’ saken åt fullmägtiges bedömande, och Hr Lagerhjelms förslag visar isynnerhet behofvet af åtminstone några föreskrifter till förekommande af skadliga utvägars vidtagande. Hr Lagerhjelm har, såsom ett medel till fyllande af Riksg.- conl:s behof, föreslagit en tillåtelse för fullmäglige alt utgifva obligationer å vista eller, hvilket är nära nog detsamma, på 8 dagars uppsägning.
Föihållandet angår nemi. Piteå landsh.residens oell landshöfdingen derstädes embetsrum. 1818 flyttades länets hufvudstation till denna stad; då fanns der icke tillfälle att för hyra på något villkor kunna få en lämplig local , utan landshöfdingen måste bo på gästgifvaregården första halfåret, tilldess en enskild man företog sig att inreda en local, som blef någorlunda rymlig för ändamålet och hvilken i närvar, stund begagnas. Den ene landshöfdingen efter den andra har lyckligtvis kunnat ställa så till alt ej hafva blifvit husvill. Fråga har uppstått att inköpa detta hus och denna tomt, äfvensom att tillbygga af sten sjelfva hufvudbyggnadeu, hvilken såsom de öfriga äro af träd. Hela kostnaden skulle uppgå lill 26,000 r:dr b:co. Alan förmodade att StatsUtsk. skulle täckas tillstyrka åtminstone den summa, som fordras för sjelfva tomtens inköp med de nuvar. husen och byggnaderna, som på densamma befinnas, emedan de äro för ändamålet tillräckliga, åtminstone intilldess att någon större byggnad kan komma i fråga. Denna tomt med byggnader kostar 6000 r:dr. Det är i allmänhet skäl att hysa de husvilla, och Rikets embetsoch tjenstemän, hvilka dagligen böra befinna sig på embetsrummen, böra icke vara ställde i det förhållande att, om icke en tillfällig utväg funnes att få hyra en Den 28 November f. m, 409 en local, den enda tjenliga sorn finnes i hela staden , så skulle de vara på det aldra högsta strandsatta. Jag ber alt (å uppläsa ett in'yg om beskaffenheten af denna local, och att detsamma måtte få åtfölja återremissen till Utsk af detta betänkande. Detta intyg är utfärdadt på magistratens i Piteå vägnar, undertecknadt af borgmästare oell rådmän, och till sin enlighet med originalet behörigen intygadt, så lydande: Afskrift.
Betänkande»» slagit upphäfvande aF Kongl. Brefvet den 50 Juni 1818 samt tillstyrkt Riksens Hög» lofl. Stander, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om upplifvande af Kong!. Brefvet den 15 September 1790 och såmedelst ef åberopande egen kännedom, om skadligheten af väglagningen om våren eller sommaren, trott éig finna den rätta tiden för väglagning vara i October månad, ehuru likväl under medgifvande deraf, att den ej vore lämplig för Södra och Norra dalarne af riket; så kan jag, som ej delat pluralitetens tanka (hvilken pluralitet hade varit ganska liten, om röstning skett per Capita), ej underlåta bifoga mina särskilda tankar i detta ämne, som alldeles öfverens» stämma med Riksens Höglofl. Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t vid sistlidne Riksdag, hvilken lyder som följer: — Af erfarenhet och på flere förekomna skäl anse Riksens Höglofl. Ständer den uti Kongl. Brefvet, den 15 September 179&, angående allmänna vägars underhållande, utsatte tid för den allmänna sand-och grusningen, eller ifrån början af October till den 24 i samma månad, för de flesta orter icke vara den rättaste och beqvämligaste.. Denna öfvertygelse hemta Riksens Ständer bland annat af de omständigheter: att, enär på många tracter 'för väglottsegarne icke gifves tillgång af det tillväglagningen tjenlig» slags gröfre grus och sand utan finare Btsv, och Ekon, (Jtsk, Betankanden.
Bif olls; 8:de punkten, angående befrämjande i allmänhet af jordbruk och landtmanna-näringar, hvarvid, i afseende på Utskottets yttrande under Litt. a.), rörande anslag tili understöd för Svenska Trädgårdsföreningens elevskola och lill spridande af fruktträd och andra nyttiga växter, gjordes anmärkningar, hvilka ansågos föranleda återremiss, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg det af Kongl. Maj:t för detta ändamål äskade årliga anslag af 1,333 Rdr 16 sk. böra beviljas, blef, så vidt UtskoLlets under Litt b.) gjorda tillstyrkande, att något serskildt anslag till aflöning åt Prot.-Utdrag, den 3o October 18/j4- 263 en resande agronom icke malte beviljas, beträffade, af Ridderskapet och Adeln bifallen; 9:de punkten, angående hästafvelns förbättrande; Bifölls; 10:de punkten, angående undervisnings-anstaller för slöjderne; samt 11:1 e “punkten, angående undervisnings-anstalter för Handel och Sjöfart, blelvo, Lill följd af deremot gjorda anmärkningar, återremitterade; 12:t,e punkten, angående fiskeri-näringens understöd; 13de punkten, angående jordförluster genom canal-anläggningar; 14:de punkten, angående det yid sistlidne Riksdag anvisade anslag tili inrättande af skepps-byggeriinslitut; samt I5:de punkten, angående öfriga till denna Idufvud-Tilei hörande anslag, deruti förändring ej ifrågakommit; biföllos. Slutligen fann Ridderskapet och Adeln någon dess åtgärd icke erfordras, i anledning af den i 16:de punkten gjorda anmälan, att Utskottet kommer att afgifva serskildt utlåtande, angående de dels under Sjette Hufvud-Titeln i Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition föreslagna, dels uti åtskilliga hit hänförliga motioner äskade anslag för en gång eller för viss bestämd lid. S. D.
Enär nu, enligt hvad motionären, på grund af flera åberopade intyg af läkare och vetenskapsmän, ansett vara ådagalagdt, misstankarne emot Lifmedikus Rossi att hafva förorsakat H. K. H. Kronprinsen Carl Augusts död voro helt och hållet ogrundade, och det syntes vara en pligt för nationen att, då en orättvisa af denna beskaffenhet blifvit »i följd af lidelsernas våldsamma påtryckning» emot en samhällsmedlem begången, sedermera, då en lugnare pröfning visat det ogrundade i den hårda beskyllningen, lemna godtgörelse åt den förorättade, eller, om detta ej mer kunde ske, åtminstone upprättelse åt hans minne, har, af sådan anledning, motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte åt framlidne Lifmedikus Rossis sjukliga och oförsörjda dotter Elisa Rossi anslå en årlig pension af minst 600 R:dr R:mt. Då det icke kan tillkomma Stats-Utskottet att utreda och pröfva, i hvad mån den emot Rossi vidtagna åtgärd varit grundad på giltiga skäl eller ej, och för öfrigt det synes mindre lämpligt, att Rikets Ständer, i en fråga af denna beskaffenhet, uttala ett bestämdt omdöme endast på grund af enskild motionärs framställning, utan att frågan varit föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, har Utskottet, i betraktande häraf, funnit sig böra hemställa, Bih. till R. St. Prot. 1856 & 1857. 4 Sami. 1 Afd. 3 Band. 13 Haft. 10 74 Stats-Utskottets Utlåtande M 167. att någon åtgärd i anledning af Jenna motion, för närvarande, ej må af Rikets Ständer vidtagas. 107:o.
Verk ofta äger sitt hela välde blott af Plancherna, Lithographien och andra Upfinningar under sednare tider beredt lindrigare pris i allmänhet på gravurer och dermed jern förliga konst-arbeten, samt bedömandet af Planchernas mer eller mindre kostsamma egenskap mäste oundvikligen Cofistit.-UtsA:s Memorial, J\:o 5i. 21 leda lill tvister, föreslår Utskottet, ali ofvan citerade Period måtte uteslutas. Vid 2 § Utskottet, som ansett 1, 2 och 3 momenten innehålla några, dels onödiga och intet sägande, dels för tidigt fr arn ko minan.,' de föreskrifter, har trott sig böra sammanbringa dessa momenter till ett enda, hvilket här nedan underställes; ““I öfverensstämmelse med Regerings“Formeu och denna Grundlag,““ skall det stå ““hvai och en““ fritt att, genom tryck, ““all“mängöra Skrifter, i hvad ämne som heUt““ Början af 4 morn , innefattande den generela tillåtelsen att utgifva Allmänna Handlingar, har Utskottet funnit erfordra omarbetning, isynnerhet af det skäl, att de publika Verkens och handlingarnas speciela upnämnande endast medför vidlyftighet och ej befrämjar, utan snarare hindrar fullständigheten, så länge något annat Verk eller annan handling, än de som der till na nili en äro upräknade, kan gifvas eller tänkas.
dåliga; såsom skäl för att göra det goda anger den, att man derigenomförsäkrar sig om en plats i paradiset och såsom skäl for att underlåta det onda, att inan annars kommer i helvetets eld; och för att man icke skall frestas att vara ond i det fördolda och god till det yttre, pågtår den, att man alltid är observerad, alltid öfvervakad. ” Sådan är alltså ”, utropar Max Nordan, ” den religiösa moralen: hennes motiv egennytta och ångest för kroppsliga straff, förhopp * ning på paradisets fördelar eller fruktan för djefvulens svafvellågor. Det är en moral för egoister och féga stackare, men företrädesvis for barn, som man kan taga bugt på genom hot om risbastu och löfte om bröstsocker. I stället för denna mcfral, som vädjar till menniskornas erbarmligaste drifter, sätter upplysningen-, en allmän grundsats: mensk-lighetens solidaritet, ur hvilken framgår en ny, ojemförligt djupare, upphöjdare och naturligare moral. Den bjuder: gör allt som gagnar mensklighetens lycka; underlåt allt som tillfogar menskligheten skada «Iler sm är ta! ” Men, säger Max Nordau till slut, icke blott källan till all moral, utan äfven till alla institutioner måste solidariteten blifva. Detta är det positiva resultatet af denne verldsförbättrares uppträdande mot lögnen i samhället, det ännu inom honom och de med honom liktänkande h vi lande resultatet, men som otvifvelaktigt en gång skall slå ut och bära frukt i allmän handling. Man må väl icke vara allt lör lättblodig optimist, om man med Max Nordau efter den nu varande civilisationen, hvilken kännetecknas af pessimism, lögn och sjelfviskhet, ser en sanningens, menniskokärlekens och den glada förtröstans civilisation följa.UR DAGENS KRÖNIKA TIDSTAFLOR UNDER MEDVERKAN AF HELLEN LINDGREN, GEORG NORDENSVAN, OSCAR LEVERTIN, G. GULLBERG, CHRISTER SVAHN, A. F. ÅKERBERG, HELEN ZIMMERN H. FL.
Samme ledamot förklarade sig tro, att Ståndets Talman icke kunde framställa proposition å bifall till nämnde 4 Konstitutions-Utskottets Memorial M 61. punkter, då de icke vore uppställde i enlighet med Grundlagarnes tydliga föreskrifter, anhöll att få höra Talmannens tanke i detta fall, och ansåg, att, i den händelse denna vore sådan, som talaren förmodade, frågan komme att hänskjutas till utredande af Konstitutions-Utskottet, hvarigenom den skulle blifva på grundlagsenlig väg och i grundlagsenlig ordning afgjord. Sedan en stor del af Ståndets ledamöter häruti instämt, anförde Talmannen: »Sedan man framställt till mig en förfrågan i detta ämne »och då ingen förut fordrat, att jag skolat framställa proposition på bifall till dylika »sammanjemknings-förslag, utan dessa hittills blifvit återremitterade för uppgörande af »nya, i enlighet med nu yttrade åsigter, får jag tillkännagifva, att, jemlikt den af »Kongl. Majit och Rikets Ständer vid denna riksdag antagna ordalydelsen af 69 § »Regerings-Formen, samt den ed jag svurit att, i egenskap af Talman, orubbligen »ställa mig Rikets Grundlagar till efterrättelse, jag omöjligen kan framställa proposi»tion till bifall å de nu anmärkta 3, 4, 9, 10, 11, '\2 och 13 punkterna af nu »föredragna Memoria). Sålunda får jag fråga om Ståndet fordrar, att jag skall fram»ställa proposition på bifall till nu uppräknade punkter.»
» Gud välsigne eder barnsliga kärlek och låte eder få glädje i lifvet, » sade Topelius djupt rörd, i det han med tårade ögon kysste dessa barns blomstrande kinder. Och inom sig tänkte han: » Lyckliga föräldrar, lyckliga hem! » Att det var hans idé, som då burit frukt, därpå tänkte han icke. Här påträffa vi ännu en sinnrik etagére, svenskt I hvarje hem, där denna idé vinner fotfäste och omhuldande, skall också samma arbete, hvilken kan svängas omkring så, att dess samtliga sidor blifva lätt tillgängliga och hvilken lycka växa upp för unga och gamla. därför också användes till förvaringsställe för uppslagsverk och dylikt. På etageren står en _ * byst af Mikael Agrikola, utförd af skulptören C. Sjöstrand och en gåfva af denne till skalden. Bokskåpen prydas här med byster af Runeberg, Gustaf II Adolf, Karl X I I m. fl. Till biblioteksrummet gränsar skaldens arbetsrum, ett af de minsta, i våningen och till sin För Idun af V. L i n d m a n. inredning ännu enklare än de öfriga rummen. Men talrika portföljer och manuskriptsamlingar vittna en, som haft lyckan att stifta personlig beom den sällsynta produktivitet Z. Topelius lagt kantskap med Z. Topelius, skall ej lätt föri dagen, en arbetsförmåga, som ej ens in i ålderns gäta de högtidsstunder samvaron med honom höst svek honom. Om dessa yttrade skalden skänkte. Jag har bland många andra varit deldock helt anspråkslöst: » Idel gamla papper, aktig af denna lycka, sammanträffat med den hvilka förgå så lätt. » store bortgångne både i hans idylliskt vackert Äfven här äro väggarna behängda med taflor, belägna hem och äfven i Finlands hufvudstad, bland hvilka den öfver sängen placerade, som och jag tager mig härmed friheten för Iduns föreställer Jairi dotter, var hans älsklingstafla. ärade iäsarinneoch läsarekrets lämna några Vi nämna sist i detta rum — märk, det bästa rön från mina besök hemma hos skalden.
Jag tror icke, att någotdera af dessa förslag kan leda till någon förändring, då man tager i betraktande, alt två Stånd bifallit §, och det tredje, genom uteslutande af orden ”samtidigt härmed,’’ hafva gjort en strängare restriction än BancoUtsk. föreslagit. Men om således näringarne i landet verkligen komma att blifva lidande, sä bör skulden falla på dem, som vållat det, och ur sådan synpunkt tror jag, att R. o. Ad. icke bör bifalla denna §. Man skall ihågkomma hvad denna § innehåller. I st. f. att, enligt 100 och ]70 §§ i förra hancoreglem. Fullmäktige skulle i sista hand draga in lånerörelsen, sä är nu den ordning föreslagen, att lånerörelsen först skall minskas, så indragas och slutligen andra åtgärder vidtagas för att skaffa silfver i landet. Om man till denna tvära förändring lägger föreskriften i en föregående §, der det öfverlåtes ät Bancofullm. om de blott hafva en aning om en dylik kris, att genast vidtaga dessa stränga åtgärder, så hemställer jag hvad följder detta skulle medföra i en tid, då landets näringar hälla på att gå under, blott i brist på credit och rörelse, isynnerhet som anledning är förhanden att tro, det de utsedde Fullmäktige icke komma att lägga fingrarne emellan vid tilllämpningen af dessa stränga föreskrifter. För min del protesterar jag derföre emot antagandet af denna §, men i valet emellan Gr. Frölichs och Hr Lagcrhjelms förslag, är jag likväl mera böjd för det sednare, emedan jag icke kan neka att skäl finnas, hvarför man bör lemna i Fullmäktiges band rättigheten alt vid vissa tillfällen inskränka Ilandelsdiscontrörelsen äfvensom den andra diseontrörelsen, och då detta förslag dessutom innebär en modification af Utsk:s förslag, tror jag, alt R. o. Ad. saklöst kan bifalla det. Hr Lagerhjelm: Jag underställer vördsamt R. o. Ad. huruvida man kan säga, att tre Stånds beslut finnas på denna §.
I brist på drifved begagnar man äfven trandränkta hvaloch sälben till bränsle vid kokning i det fria under sommaren; ett stort böjdt hvalrefben var stäldt som en båge öfver eldstaden för att tjena som grythållare; hvalkotor begagnades som mortlar; med hvalskulderblad spärrades ingången till späckkällrarne; urhålkade hvalben användes till lampor; bardskifvor eller stycken af underkäkar och de rakare refbenen till skoning på slädarne, till spadar och ishackor, med bardtågor hopfogades redskapens olika, delar90 o.s.v. Massor af svart sälkött och långa, hvita, dallrande strängar af uppblåsta tarmar voro upphängda mellan tälten, och i dessas inre såg man öfverallt blodiga köttbitar, på ett vämjeligt sätt tillredas eller ligga kringströdda, hvarigenom så väl bostäderna som de med fångsten sysslande invånarne företedde ett mer än vanligt vidrigt utseende. Ett behagligt afbrott bildade de hopar af grönskande videqvistar, som voro upplagda vid ingången till nästan hvarje tält, vanligen omgifna af qvinnor och barn, hvilka med begärlighet förtärde bladen. På somliga ställen hade man till föda för vintern insamlat hela säckar af Rhodiola och åtskilliga andra örter. Såsom egendomligt för de härvarande tschuktscherna må slutligen nämnas, att de voro rikt försedda med europeiska husgerådssaker, deribland remington-gevär, och att ingen af dem frågade efter bränvin. De flesta af de sälar, som sågos i tälten, voro vanliga snaddar, men derjemte funno vi åtskilliga skinn af Histriophoca fasciata Zimm., och det lyckades mig äfven, ehuru med stor svårighet, att förmå tschuktscherna att åt mig afstå huden och hufvudskålen af denna sällsynta, genom sin egendomliga teckning utmärkta art. Infödingarne tycktes sätta ett särskildt värde på dess skinn och afstodo det ogerna.
— Af anslaget för betäckande af kostnaderne för de med fregatten Eugenie hemförda samlingar 168: — » dito för utgifvande af ett vetenskapligt arbete öfver samma fregatts jordomsegling 3,457: 75. » dito för anställande af meteorologiska observa tioner inom riket samt till inköp af instrumenter dervid 5,375: 24. » dito för tillbyggnad af Akademiens hus 48,140: 20. Omföring till räkningen öfver Akademiens enskilda medel af: Anslaget till ersättning för af Akademien till statsverket afträdda fastigheter 3,000: — Af anslaget af manufakturmedlen 1,550: — Balans till år 1860: Svenska Akademien. Räkenskapen, som är lios Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, har ej heller från Revisorernes sida föranledt till någon erinran. Den redovisar inkomster och utgifter på följande sätt: l:o Ordinarie anslaget till Svenska Akademien. Debet. Uppbörd: Statsanslag 2,250: — Tillskott af Akademiens enskilda medel 145: 45. Credit. Utgifter: - Arfvoden 450: — Hyra och ved för bibliotheksrummen 905: 55. Omkostnader för högtidsdagen 247: 62. Dito för minnespenningar och medaljep 7o2: 28. Summa 2,395: 45. 2:o Extra anslaget för utarbetande af eu ordbok öfver svenska språket. Debet. Uppbörd: Statsanslag 3,750: — Credit. Utgiften Arfvoden m. fl. utgifter 3,750: — Kongl. Vitterhets-, historieoch antiqvitets-akademien. Räkenskapen, hos Kongl. Kammar-rätten granskad utan anmärkning, har ej heller å Revisorernes sida gifvit anledning till någon erinran; och redovisar densamma inkomster och utgifter sålunda: - 192 - Debet. Balans från år 1858: Balans till år 1860: Skuld å statsanslags-medlen 1,660: 91. Credit. Balans från år 1858: Utgifter: Af statsanslags-medlen: Balans till år 1860:
Jag är hufvudsakligen i detta fall af sam ma tanke med Gr:ne Lagerbjelke och Mörner Hvad åter sättet för uttryckandet af deras gemensamma åsigt vidkommer, instämmer jag med Gr. Mörner deruti, att det kan medföra sina olägenheter, att helt enkelt utesluta den ifrågav:de punkten: »Ej må egaren »kunna sig förbehålla, att för sådan fastighet rösta.» Deraf kan nemi. föranledas osäkerhet, huruvida egare af utarrenderad jord i vissa fall kunua vara röstberättigade eller icke. Med anledning häraf hemställer jag, att Irsta momd måtte erhålla följande lydelse: »För fastighet, som innehafves af landtbo eller arrendator, »röste innehafvaren, derest icke egaren förbehållit sig att för sådan »fastighet rösta.» Deri 3 Oktober e. m. <19 Jag anser det vara rätt att såsom regel stadga, det landtbo eller arrendator skall för sådan fastighet rösta, emedan mar, annars för hvarje särskildt fall måste komma fram med kontraktet. I afseende å 2:dra mom:t instämmer jag äfven uti Gr. M.örners åsigt, att man bör bibehålla ordalydelsen deraf. Tillfällen kunna nemi. i annan händelse förekomma, då man vill ifrågasätta den frånskilda hustruns myndighet. Gr. Lagerbjelke: I afs:de å mom. 1 instämmer jag med Gr. Mörner i hans förslag. I fråga om mom. 2 åter nödgas jag vidhålla mitt eget, såsom på en gång kortare och tydligare, ty man kan icke veta, om ej en frånskild hustru blifvit satt under förmyndare. All tvetydighet torde deremot undvikas, om man stadgar helt enkelt, att »myndig qvinna» eger rösträtt. Frih. Tersmeden: Hvad l:sta mom:t beträffar, instämmer jag helt och hållet med Gr. Mörner och Hr von Koch. För min del kan jag verkligen icke uptäcka någon egentlig skillnad mellan de af nämnde talare i berörde hänseende framstälda förslag. Vidkommande 2:dra mom:t medgifver jag visserligen att Gr.
35 byggnader alt i underdånighet yttra sig, huruvida ifrågavarande bro skulle på ett till alla delar ändamålsenligt salt kunna uppföras med nedsättning uti de i det afgifna kostnadslörslaget upptagna kostnader, anförde bemälda styrelse uti underdånigt utlåtande af den 31 Augusti 1853, att vid de i kostnadslörslaget förekommande prisberäkningar visserligen åtskilliga anmärkningar kunde göras, men att, som en del summor visade sig vara nog högt och andra deremot lör lågt upptagna, förslagets slutsumma likväl, enligt styrelsens åsigt, icke borde nedsättas, helst grundläggningen, i anseende till vattendjupet och sjöbottnens beskaffenhet, omöjligen läte sig med fullkomlig bestämdhet på förhand beräkna, ulan den uppgifna kostnaden derför måste anses vara i större eller mindre mån approximativ, ehuru med säkerhet kunde antagas, att undersökningarna verkställts med tillbörlig omsorg och utförlighet; att de genom styrelsens försorg utförda och på vunnen erfarenhet vid andra likartade arbeten grundade kontroll-beräkningar gåfve vid handen, att efter anledningar besparing kunde göras i utgifterna för åtskilliga materialier och arbeten till ett sammanräknadt belopp af omkring 24,000 Hulr; alt kajbyggnads-arbetet för strandens vid Skeppsholmen formande närmast intill brons den a rande landfäste deremot vore för lågt beräknadt och borde höjas med närmare 15,000 R:dr, i följd hvaraf verkliga minskningen i förslagskostnaden blott skulle utgöra ungefärligen 9,000 R:dr Runt, eller en alltför obetydlig summa, för att afseende derpå borde fästas, samt att, då en vacker och fast bro uppfördes emellan Kyrkoch Skeppsholmarna, anläggningen syntes icke kunna betraktas såsom fulländad med mindre än att omförmälde kajbyggnad äfven verkställdes, emedan stranden närmast bron i annat fall komine att framstå i ett alltför oordnadt och med öfriga byggnaden ingalunda öfverensstämmande skick.