Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammarrätten; till förekommande af hvilken skada motionären föreslagit, att hvar och en skattdragande borde, sedan han fått sin debetsedel qvitterad, befrias från allt vidare kraf för det året, samt det anmärkta beloppet i stället drabba den, som oriktigt debiterat. Samma motion väckte jag vid sista riksdagen, hvilket föranledde ett beslut, som finnes intaget i 149 §. af hévilln:sförordn. att nemi. Kammarrätten icke äger att sjelfmant Den 10 Maj f. ra. 379 göra anmärkning mot för låg debitering, utan endast pröfningsrätt, då den skattdragande eller Kronans ombud klagar. Jag skulle således önska, att de ledamöter, som nu uppträdt emot mig, ville något närmare begrunda ämnet, då de torde finna, att hvad motionären åsyftat redan är stadgadt; och för att lenina tillfälle till en närmare undersökning af förhållandet, får jag anhålla, att frågan måtte hvila på bordet till nästa plenum. Frih. Boye, Fredr., förenade sig i Gr. Cronhjelm* begäran, att StatsUtskts utlåt. Nto 66 än ytterligare måtte få hvila på bordet. Föredrogos ånyo och bi föl los LagUtskts d. i dennes e. m; på bordet lagda betänkanden: !V:o 38. öfver Hr Prosteu Doctor A. G. Elfströms motion, alt de i K. kung. d. 27 Aug. 1820 meddelade föreskrifter, angtde vederbörandes åliggande att till presterskapet aflemna förteckningar på personer, dömda eller ställda under framtiden för gröfre brott, äfven måtte till mindre brottmål utsträckas; Nto 39. i anledn. af Hr Prosten Doctor A. G. Elfströms motion om skyldighet för båtsmän att, när de från commendering till hemorten återvända, rara försedda med prestbevis. Företogs till pröfning LagUtskts d. 1 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
Glasvarorne afsättas öfver hela riket, äfvensom papper från Lessebo, största delen öfver Kalmar, Karlshamn, Karlskrona och Ronneby. Wexiö stad har 2 klädesfabriker, hvilkas tillverkningsvärde uppgår till 200000 R:dr och deröfver. Klädet upphandlas mest för arméens och flottans behof. Såsom råämne begagnas Jutsk ull. Dessutom finnas 6 garfveriet1, i snusfabrik, 2 vagnfabriker och I laggkärlsfabrik med omkring 40000 R:dr produktionsvärde. Utom med ofvananförde mindre så kallade fabriksnäringar sysselsätter sig befolkningen med binäringar, hvaribland anföras: I Sunnerbo härad: Handsrnide i Pjetteryds, Lidhults, Götteryds, Traheryds och Hallaryds socknar till afsättning på Skåne, Halland och Jönköping, ylleväfnad i Torpa, Wrå, Markaryds och Hinnaryds socknar, samt tillverkning af väfskedar i sistnämde 2:ne och Traheryds socknar, hvilka till värde af 50 ä (50000 R:dr afsättas till större delen af riket samt äfven i Danmark, Norge och Ryssland. Albo härad: Brännvinsbränning i Thorsås, Skatelöfs, Aringsås och Lekaryds socknar, linodling och iinneväfnader till betydligt värde i de flesta socknar, gröfre smiden, skoarbeten, samt tillverkning af vagnar oell tröskverk i Wiresta, Stenbrohults och Härlunda socknar. Kinnevalds, Konga, Uppvidinge och Norrvidinge härader: Linodling, linneoch ylle väfnader, forsling af varor, särdeles i Konga och Kinnevald, samt salpeterberedning. Väfnaderne afsättas på marknader i Wexjö samt till Blekinge, Kalmar län och Skåne. I brukstrakterne lemna dessutom kolning och upptagning af sjömalm anledning till biförtjenster. Sågning af bräder och leveranser af skeppsvirke till kusten jemte annan mindre trävaruproduktion bedrifvas likaledes i gränssoeknarne mot Kalmar och Blekinge län. /önköpings Un.
Att känna, hur det arbetar här inne, hur det våndas, vill fram till klarhet, men hur det stannar vid ett oklart, ofruktbart famlande af brist på kunskaper, ljus och uppmuntran. Ack — det brände, hamrade härinne! Tankar, idéer föddes, och till sist arbetade mina händer ut dem, dessa utskrattade, klumpiga händer », han skakade dem i luften så häftigt, att Betty vek undan. » Allt bättre och bättre blef det, allt finare, allt vackrare, och slutligen tvang jag dem, som hånat mig, att berömma mitt arbete. Det var segeri Men för allt detta, » tillade han plötsligt i stilla, ödmjuk ton, » för allt detta tackar jag först Gud och sedan Erik. » Då Betty sagt, hvad som så länge legat henne på hjärtat och sagt, mer än hvad som egentligen passade för en ung dam att säga, kände hon stor lust att brista i gråt, men hennes tåreflöde hejdades af Jannes ordflöde, hvilket blef allt häftigare och häftigare, under det att hon stod och såg upp på honom med strålande ögon och blossande kinder. Var detta väl » Janne stackare » — » olycksfå- geln ». » Hur ståtlig stod han ej där, med hufvudet stolt tillbakakastadt och ett uttryck af innerligaste kärlek upplysande de klumpiga dragen. » Förlåt mig, » sade han vekt, i det han tog hennes darrande händer i sina, » förlåt mig, att jag bedrog er. » — » Om du reser tillbaka till det gamla eountriet som en rik karl, då hänga de sig på dig, smickra och krumbukta, » sade Erik, och Erik har alltid rätt. » Nej, res hem du och låtsa vara fattig och stupid, och då lär du dig snart känna, hvad folk går för. » — » Ack, Betty, hur vänlig var ej du mot mig, vandringsmannen, landstrykaren, » Janne stackare ». Törs jag — får jag tro, att din ovänlighet på sista tiden vuxit fram ur — ur en sann tillgifvenhet? » Hon försökte rodnande draga sina händer ur hans. » Hur — hur kunde du? Hur kunde du? » stammade hon. » Banna mig sedan, men hör, hvad jag har att säga till mitt försvar först.
St:r, hvilka förut icke till K. M. ingått med någon framställning i detta hänseende, nu göra det. Visserligen inkom BondeSt. vid 1847—48 års Riksdag med en dylik anhållan, men R. St:r gemensamt hafva aldrig gjort det. Jag tror att någon verklig förbättring i åboernes ställning icke kan vinnas förr än hemmanen blifva under full äganderätt till åboerne uplåtne, och föreställer mig, att då R. St:r uti den nu föreslagna skrifvelsen begära en ytterligare åtgärd förutom den, derom de vid föreg:de tillfällen anhållit, kan skrifvelsen icke innebära bristande grannlagenhet mot K. M. Jag anhåller om bifall till Betänk. Den M a j. Frih. Cederström: Det är just de sista orden i Utks:s framställning som föranledt mig att begära afslag å detta ärende, ty om R. St:r skulle hos Regeringen anhålla, att »K. M. läcktes i Nåder tillse huruvida och i hvad utsträckning försäljning till skatte af II v i Lfe I dska stipendii-hemmanen lämpligen skulle kunna åstadkommas», så invecklade detta frågan i st. för att utreda den; ty just detta förslag har icke, så vidt jag vet, varit föremål för de auktoriteters hörande, hvilka med ärendet tagit befattning. Skulle nu detta förslag verkställas, så måste auktoriteterna åter höras, och då komme frågan ånyo att taga ett alldeles oberäknadt vidlyftigt omfång, hvilken i sin mån måste aflägsna och icke påskynda dess lyckliga lösning. Skulle R. o. Ad. vilja aflåta en skrifvelse i den syftning, som Utsk. förordat, anhåller jag vördsammast att slutorden från »öfverensstämmer» måtte ur skrifvelsen uteslutas. Hr Printzensköld, Carl: Det synes hafva blifvit en vana hos R. St:r i följd af de numera beklagligen alltför ofta återkommande Riksdagarna, att man i motionsväg söker göra frågor af huru enskildt beskaffenhet som helst till föremål för R. Stms öfverläggningar, för att derigenom antingen bereda ett beslut af R.
Preste-Ståndet, har till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonoini-Ulskottens behandling blifvit öfverlemnad en af Herr Contracts-proslen Udden väckt motion, deruti anföres, att, då åsigterna, rörande det gamla eller nya skolsystemets företräde vore olika, och då emellan dessa båda system herrskade en betydlig skiljagtighet, det vore af stor vigt, att försök i practisk väg gjordes, äfven i en annan rigtning, än dessa system utvisade. Sådane hade ock blifvit anställde i en enskild läro-inrätlning, Stockholms Lyceum, der af det äldre lärosätlet allt hvad, som befunnits ändamålsenligt, vore dels olörändradt och dels med obetydlig förändring bibehållet och af det nya lärosället antaget det, som man funnit näst och lämpligast. 1 nämnde Lyceum, som egde den gamla skolans grundlighet med den nyas större rörlighet, hade man ock lyckats förena de båda så kallade bildnings-linierna, utan väsendtlig rubbning af klass-indelningen och klass-läsningen, och denna läroinrältning, der undervisning i de practiska vetenskaperna meddelades samtidigt med de classiska studierna, uppfyllde således äfven det ändamål, som åsyftades med det så kallade Real-Gymnasium — en anstalt, som vore isyn - Slatesamt Allm. Besa.- och Ekon.-Vt skott ens Utlåtande, N:o 69. 21 nerhet behöflig för Stochholm, hvarest eu mängd ynglingar uppfostrades för borgerliga yrken. Om man kunde vinna en vigtig fördel — den, att undvika en total omskapning af de gamla läroverken, innan tillräckliga försök i flera rigtningar anställts —- borde en utgift icke besparas; och då nya Elementar-skolan, i egenskap af experimental-skola, redan förut egde ett årligt anslag af 6,800 R:dr och nu begärt ett capital-anslag af 50,000 R:dr B:co, ansåge motionären för Stockholms Lyceum, sorn likaledes vore en experimenlal-skoia, ett årligt anslag af omkring 3,000 R:dr Banco vara billigt.
Presle-Ståndet den 3 Borgare-Ståndet den 3 Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående lag för enskilda banker, hvilka utgifva egna kreditsedlar. (Bankooch Lag-Utslcns Bet:den N;ris 1 och 2 samt Banko-Utsk:s Bet:de N:o 91.) S. A. K. Sorn Rikets Ständer anse lagstiftningen för enskilda banker, hvilka utgifva egna kreditsedlar, böra uti en enda lag sammanföras, samt alt derför alla för så beskaffade Expeditions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, A':o 217. 687 banker hittills gällande föreskrifter böra upphäfvas, och endast för de nu redan oktroyerade bankerna, under den återstående oktroytiden, eller intilldess de anmäla sig att efter den nya lag, som kan varda i nåder utfärdad, få bedrifva sin rörelse, fortfarande gälla, hafva Rikets Ständer för sin del beslutat att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 9 Januari 1846, angående enskilda banker, hvilka utgifva egna kreditsedlar, och Kongl. Förordningen den 6 Oktober 1848, angående vissa lagbestämmelser med afseende på enskilda banker, må utfärdas en så lydande B stuf för enskiida hanker, hvilka utgifva egna kreditsedtar. §• 1. Enskilde, som förena sig i bolag, för att bedrifva bankrörelse med egna tryckta elier graverade förbindelser, kallade kreditsedlar, eller med hvilken annan benämning sorn helst, skola om Konungens nådiga tillstånd dertill sig anmäla samt vid ansökningen bifoga uppgjorda bolagsreglor och utlåningsreglemente, efter granskning hvaraf och pröfning tillika, huruvida bankinrättningen kan vara för landet nyttig, Konungen fattar sitt nådiga beslut i fråga om det sökta tillståndet, hvilket icke i något fall beviljas för längre tid än tio år, och, när det meddelas, är förenadt med det vilkor, att hvad här nedan stadgas, varder noggrann! iakttaget. §. 2.
Hr Lindmark hade, han som andra förnummit de recensenters klagorop öfver uteblifven Almlöfs-muntration vid hr Hansons så enarägteliga ihjeltigna afskedsbenefice, klagorop som i en viss ungdomlig pennas foster togo form af en generalafbasning af den gamla aktörn, ehuru annars som man vet recensenterna vid dylika tillfallen bruka låta udda vara jemt och i bryderi om större motiv till rosande taga till privatlifvets hemligheter, » god familjeförsörjare », » snäll pappa och trogen make », » vän som få och witzare som ingen » eller hur det plär låta.Hr Lindmark lät sig röras af denna stumma eller dumma jemmer, talade vid sin gamle vän Knut, och som denne, enligt hvad han för ej så länge sedan yttrade, känner sig » kry och lifvad som en 19 års pojke » (förmodligen 19 års pojke förr i verlden) t så blef det hvarken tal om gikt eller vapörer, utan det blef Matiné och Sparlakanslexor och fullt hus och åskande applåder. » Så blefvo alla nöjda » heter en gammal pjes. Det lilla mästerverket Rudolf Mörk sekunderades godt af en ganska rolig ehuru allt för snörd fru Dorothea Ählan-der, en tack handelsmansfru — Rundberg, samt af handlanden sjelf, representerad af hr Hedin eller hr Personnc, jag mins just ej så noga hvilken. Dessutom i ett hörn herskapet Hamrins. Åtskillig sång vankades och hr Nygren föredrog med hemskt rynkade ögonbryn aria ur salig » Neaga », kom, snart derpå, litet gladare i synen, in med den nätta frk. Karlsohn, som på Vasateatern debuterade s. s. Mignon i svalduetten, litet okänsligt sjungen, hvilket emellertid om man tänker efter här var en merit, dertill med charmant röst och koloratur (i de små slutkrumbugterna), i god ordning sekunde-rad af fader Lothario. Ett dundrande bis! Bröllopp8matiné var det ej, dertill hade väl hr Lindmark ingen anledning, en brölloppsaria spenderades dock och det var fru Grunder, som bjöd på den.
Skulle vi vara i det beklagliga skick, att den återgångs-anda, som i vissa andra delar visat sig hos oss, sedan år 1809, äfven skulle qväfva allt framgående i vår folkbildning? Den mening, som framställts, att Vexelundervisningen icke är nyttig, eller rättare, icke lill nytta skulle kunna användas, är ej den allmänna tankan; denna ide'e är sluten inom en liten personal af halflärde polilici, som göra allt hvad de kunna, för att få oss att stå qvar vid våra gamla institutioner, och som motverka allt framskridnings-system, för att de måtte hinna att upp'göra sine systemer, hvarefter verlden i all framtid skulle styras. Det är dessas bemödanden, jag städse skall söka bekämpa, och som jag måste söka att äfven nu besegra. Jag kan ej annat än önska, att vi måtte komma till det resultat inom fäderneslandet, att Presterskapet och Styrelsen gemensamt måtte medverka till folkets bildning. Det är deras ovilkorliga skvldigliet, och ansvar måtte förr eller sednare följa, om de icke det göra. Det är från denna grund jag tror, att ingen vådlig följd kan uppkomma, om Rikets Ständer hos Konungen begära, att Han måtte ålägga vederbörande, att icke antaga någon till Prest, förr än han aflagt prof på kunskap i den nya läro-methoden. Det är synnerligen angeläget hos oss, der vården om folkets bildning tillhör Presterskapet. Åtminstone tyc - 86 Den 21 April f. m. kas Presterne då böra vara skyldige, att hafva gjort sig reda för, huru Yexelundervisningen bör förrättas. Jag är säker på, att följden af en Rikets Ständers skrifvelse icke kan blifva annan, än en närmare uppmärksamhet af Konungen på ämnet.
Wid ett sädant förhållande fa Utskotten wördsamt tillstyrka, det mätte, med asstag till Vice Tajemannen Jon Jonssons Motion, nu gällande Författningar uti ämnet blifwg oförändrade, och Let i anledning deraf hädanefter som hittills fä ankomma pä Domaren, att wid yppad twist tillse och pröfwa huruwida i frägawarande stans Conlracter vfwerstrida de grönför Lasén för dylika afhandlingar bestämt; hwilket dock Riksens Högloft. Ständer »vördsamt underställes. Orebro den 8 Julii 1812- Pä Risens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Beswärs, och Economie-Utskottens »vägnar. Pä Högloft. Ridderff. och Adelns Lcdam. magnar w k. 8 t rom tel t. loll. bl. O)-11 e n b o r A. Pä Högwörd. Prest-Ständets Ledam. magnar soli. sa c. Westräll. L. von KosensteinPä Wallofl. Borgare-Ständets Ledam. wagnar IVl. Konqvist. Pä Hederwarda Bonde-Ständets Ledam. magnar Wils Lveussoa. Wils Olansson. Den rz Julik. 1617 Uppläst hos Ridd. och Adeln deri k; Zulii» Prest-Ständer den rz s Borgare-Stäncet d. iz , Bonde-Srändet de»r rz - s Wärbsamt Memorial! *8agsamt Allmänna Beswärsoch stötten hafwa under gemensam äswerläggning förehaft Herr Lagmannen Högwälborne Grefwe I. H. Gyllenhorgs och Herr Prosten I LindeströmS, samt Riksdags - Fullmägtigen Olof Ericssons fran Norra Helsingland, remitterade särikilde Memorialer, angående den ändring af Allmänna Lagens stadgande i 2q:de Capkllet s och 6 §.§.
Lån, hvarigenom otvifelaktigt en stor del^nytti - Den 11 Maj. ga Medborgares undergång blefve oundviklig. Om det icke kan bestridas, att ett samhålles välstånd är oskiljaktigt från dess medlemmars välmåga, så iärer ingen kunna derom tveka, det ju Nationens representan* ter böra med värma omfat& ett ämne, på hvars afgörande en stor del af Nationens Medlemmars väl eller ve är beroende. Det är mig särskildt bekant, att af det Capital, som Götha Canal-Discont utlånt, är omkring 40 procent lemnadt till Köpmän , och återstoden till Jordbrukare, StåndsPersoner och andra Näringsidkare. Canal.Discontens upprätthållande synes mig således ett från Canalen och dess fortsättande alldeles skiljaktigt ämne, och helt och hållet förenadt med dess interesse •, ty om Riksens Ständer skulle afslå alla bidrag till Canalens fortsättande, blefve dock oundgängligt, för att undvika en allmän oreda, att bibehålla CanalDisconten och understödja den, intill dess andra utvägar till Låns erhållande blifvit beredde, och äfven då måste denna Discont-rörelse långsamt och succesive indragas. Till följe af allt detta får jag föreslå, att Götha CanälDiscont för närvarande och endast tills vidare må lemnäs fördubblad Disconterings.rättighet på Banken, eller Den 11 Maj. ytterligare 800,000 R:dr, emot det villkor, att Disconten conrramanderar de infordrade starkare afbetalningar, hvilka böra blifva efter vanligheten. BancoUtskottet, dit jag får anhålla att detta yttrande remitteras, torde böra anmodas att med sitt utlåtande öfver detta förslag så skyndsamt som möjligt inkomma, samt dervid uppgifva, om det, genom den nogare kännedom det äger om CanalDiscontens styrelse och förvaltning, finner några ytterligare vilkor vara af nöden. Jag får derjemte anhålla, att detta yttrande blifver de Respective MedStånden comtnuniceradt, med anmodan att sig i Remis, sen förena. Friherre Wirsen, Gustaf Fredrik:
Som äfven Hr Lilliehöök omnämnt, att han icke anser lämpligaste stället för en sådan fyrinrättning med säkerhet ännu vara funnen, tror jag rättast vore, att ställa ett anslag af ofvanupgifna belopp till K. M:s disposition, för att användas å ställe, K. M. dertill kunde finna fördelaktigast. På dessa skäl får jag förena mig med de Hrr, som yrkat återremiss; och anser mig, i sammanhang dermed, böra hemställa att äfven följande punkt måtte återremitteras. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exe. Hr Gr:n o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan och dels återremiss deraf, framställde H. Exc. propos. först å bifall till Utsk:ts förev.-de hemställan, dervid svarades många nej jemte några ja, och sedermera å punktens återremitterande, då svaren utföllo med ganska många ja, blandade med nej; och förklarade H. Exc. sig hafva funnit ja öfvervägande. Hr Nordenfelt begärde votering, men, innan förslag till voter.- propos. hunnit upsättas, anmälde sig och yttrade Hr Nordenfelt: Som flere ledamöter hemställt, att jag måtte återtaga min begäran orri votering, så vill jag, med ani. af de uplysningar, som mig tillhandakommit rör:de denna frågas behandling uti de öfriga Stånden, icke vidhålla mitt uti berörde hänseende gjorda yrkande, utan afstår. 3:dje punkten. Hr von Ehrenheim: Med afs:de uppå hvad blifvit anfördt vid nästföregide punkts behandling, anhåller jag vördsamt om återremiss äfven af denna punkt. Gr. Posse, Knut: Afven jag får, på förut anförda skäl, anhålla om återremiss af denna punkt. Hr Nordenfelt:
Jag erkänner visserligen riktigheten deraf, att hvar och en är oförhindrad att ifrån sin bänk yttra sig då det sker på ett sätt som instämmer med Riddarh.Ordn:s föreskrift, äfvensom att rättskänslan och billigheten fordra, det en anklagad bör ega att andraga allt hvad som kan ådagalägga hans oskuld, men jag medgifver ingalunda att någon ledamot här kan hafva rättighet att utan R. o. Ad:s bifal| upläsa artiklar, vare sig ur den ena eller andra tidningen. Ofverläggningan skulle derigenom ifrån sjelfva hufvudfrågan ledas på sidan om densamma. Jag har fullgjort min pligt som riksdagsman då jag vid anmälan af den oriktighet, sorn af Riddarh.Direkt, blifvit vid polletts utdelande till Hr Munck af Rosenschöld begången, uti original företedde det dokument, hvarpå jag stödde min talan; men så är här icke förhållandet. Jag får ytterligare protestera mot upläsandet af denna handling. Några ledamöter hördes häruti instämma. 6* 81 Den 6 December. Frill. Sprengtporten: Riktigheten af hvad Hr Printzensköld yttrat kan icke bestridas, men jag tager mig dock friheten dervid erinia att hans anförande icke vederlägger sanningen af min förut yttrade åsigt örn en ledamots rätt att upläsa hvad han kan vilja till sitt försvar andraga, vare sig i original eller afskrift. Dessutom ligger i Hr Printzenskötds yttrande ett erkännande af min anmärkning derom, att det icke juridiskt kan någon förmenas alt i sin sak anföra hvad han aktar nödigt 0111 det än å andra sidan anses icke på frågans bedömande kunna inverka. Af detta skäl anser jag fortfarande den äskade upläsningen icke kunna Hr Munck af Rosenschöld förvägras. Hr Printzensköld: Om jag också må medgifva det de handlingar, som här kunna komma i fråga att upiäsas, icke alltid äga den offentliga egenskap, att deras riktighet icke kan dragas i tvifvelsmål, skall jag likväl för ingen del erkänna rättmätigheten af, att företaga upläsningen af nu ifrågav:de mern.
Efter tagen kännedom 0111 de handlingar och intyg, som rörande denna fråga blifvit Stats-Utskottet delgifna, kan Utskottet för sin del icke antaga annat, än att ifrågavarande räkne-machin, till så väl plan som utförande, är af den beskaffenhet, att, genom de framsteg i både vetenskapligt och praktiskt hänseende, som deraf kunna förväntas, detta arbete skall lända icke allenast uppiinnaren utan ock det iand han tillhör till heder: hvadan äfven Magister Wiberg derigenom, enligt Utskottets tanke, förvärfvat sig grundade anspråk på någon erkänsla från det allmännas sida. Härvid torde jemväl böra tagas i betraktande vigten deraf — med hänsigt till den tekniska vetenskapens framåtskridande — att Staten på lämpligt sätt understödjer och befrämjar utvecklingen af de sällsynta mekaniska anlag, Magister Wiberg, enligt sakkunniges omdöme, visat sig ega; — och då, enligt hvad Utskottet inhemtat, Wiberg helt och hållet saknar egna tillgångar, samt han, enligt hvad ofvan är anfördt, efter det frågan varit föremål för Kongl. Vetenskaps-akademiens och Kongl. Maj:ts pröfning, i och för sina uppfinningar fått vidkännas betydligt förökade kostnader, har Utskottet föreställt sig, att det honorarium, hvarom nu är fråga, icke bör bestämmas till lägre belopp än ofvanbemälde motionär föreslagit, eller 8,000 R:dr, enär det i annat fall icke lärer blifva tillräckligt att både betäcka de omkostnader, Wiberg för sina uppfinningar redan haft och på samma gång utgöra ett, understöd för vidare sträfvanden i samma rigtning ; — i följd hvaraf Utskottet således tillstyrker, det Rikets Ständer måtte å Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 8,000 R:dr, att, såsom honorarium, Magister Wiberg tilldelas. Alik. till Exp.-Utsk. dea 27 Aug. IStlO, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af viickl fråga om sammanfattning och skiljande frän Wester-Norrlands luns arkiv af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands län. (U. A.)