Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derom kan således nu ej bli fråga, utan måste man välja mellan de alternativer, som deremot äro i fråga: södra banan utan bibana, Den 15 Mars. 347 eller deri norra med den genom enskild teckning redan så godt som säkra bibanan Filipstad-Norum! Hr Lilliehöök, David Willielm: Då jag är, och un der 20 års tid varit Chef i det vägoch vattenbyggnadsdistrikt, der den nu ifrågav:de delen af nordvestra stambanan kommer att anläggas; anser jag mig böra inför R. o. Ad. afgifva mitt yttrande angående den omtvistade sträckningen. Jag anser, att, lör stambanans anläggning, och den dermed alsedda allmänna och långa trafiken, bör antagas den södra linien, såsom blifvande billigast uti både anläggningssamt driftocti underhålls-kostnader; såsom jemnast och kortast; såsom gående genom de bördigare och folkrikare trakterna, hvilka äro belägna utmed Wenern, samt genom länets residensstad, hvilken är ej allenast försedd med embets-, lärooch penningeverk, utan ock med betydlig handel och sjöfart m. m ; samt emedan denna linie bildar en särdeles ginväg mellan sjön Fryken och Carlstads hamn; och hvarmedelst dessutom kostnaden för Norselfvens ofta ifrågasatta kanalisering kan insparas. Den såsom tillämnad åberopade bibanan från Filipstad till Norum för jernhandteringens speciella intresse kan deremot lämpligen utsträckas efter undersökta linien till Blysjön, nära Deje, och vidare utmed Klarelfvens plana stränder till Grafva station å södra linien, hvilket synes kunna utföras för ungefär det kostnadsbelopp, hvarmed norra linien skulle öfverskjuta den södra. Denna bana borde göras smalspårig och billig. Härigenom uppkomme tvenne banor, som måste uppfylla alla billiga fordringar för båda de tvistande partierna. Bibana mellan Carlstad och Norum insparades härigenom äfven. Vid jernbanors utstakning bör tillika lästas uppmärksamhet på framtida utsträckning och lämplig förening med nya limér Så kommer sannolikt i framtiden en bana att sträckas från Wenersborg, vester om Wenern förbi Nors kyrka till Grafva, vid hvilken sistnämnda punkt då bildades ett särdeles lämpligt jernvägskors.
Så är förhållandet i Amerika, och der är det religiösa tillståndet vida bättre, än hos oss, oaktadt äfven der finnes nacken villfarelse. Hr Olivecrona har med afseende härpå äfven behagat anföra åtskilligt, som är temligen strängt mot personer, som icke vilja förena sig i församlingar, hvilka deras samveten icke kunna gilla. Jag skulle snarare vilja säga, att det är Staten värdigt att tillerkänna hvarje individ rättighet och frihet att tro, bekänna och dyrka Gud efter sitt samvetes röst, och icke tvinga menniskor att blifva skrymtare. Det är visserligen sannt, såsom Hr Olivecrona i sin reservation säger, att Staten bör hafva garanti för menniskors moralitet, ehuru blott i verldsligt afseende. Hen beträffande deras religiösa öfvertygelse, så har Staten dermed ingenting att skaffa, utan så snart en menniska uppför sig ärligt och redligt, så är det tillräckligt Att kalla nonconformister lösdrifvare, är temligen hardt, och jag tror icke att det skall af allmänna meningen delas, lika litet som Hr Olivecronas reservation i sin helhet. Beträffande särskildt några uttryck i TTtsk:ts förslag, så inser jag väl att Utsk:t nödgats bibehålla dem för att derigenom bibehålla likheten med K. M:ts Propos. Det heter t. ex. ”att han skall förmanas af själasörjaren”. Jag återfinner icke i Skriften att en korporation skall afskiljas för att vara själasörjare Jag känner icke mer än en enda sådan, och till honom vill jag hålla mig i lif och död; men någon annan erkänner jag icke. Att indela menskligheten i lekmän och prester, står ej i öfverensstämmelse med kristendomen. Ty man vet att det blott är i judendomen, som man finner prester. Vi skola vara våra egna själasörjare. Vidare talas det om ”affälling”. Det är ett skymford, som jag icke hade föreställt mig skulle insmyga sig i en författning. Det är sannt, att. det står i öfverensstämmelse med den anda af ofelbarhet och prestvälde, som genomgår hela författningen.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han ansåg sig först j ordningen böra framställa propos. å det förslag, som Utsk. framställt, och hemställde alltså, om It. o. Ad., på sätt Exped.Utsk. föreslagit, behagade i denna fråga instämma i det beslut, som Borgareoch BondeSt:n fattat. Ropades starka ja, blandade med ganska många nej. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han fattat Ståndets beslut så, att den gjorda proposjn blifvit med ja besvarad. Hr von Hartmansdorff: Jag får endast anföra, att jag motsätter 111ig förslaget, och är färdig att begära, det pluraliletens mening måtte genom votering utrönas. Hr Lagerhjelm: Jag får vördsamt hemställa, om icke Hr Frih. o. Landtm., enär det är oafgjordt, huru Ståndet fattat sitt beslut, täcktes framställa den andra frågan, nemi. om Ståndet vidblifver sitt förra beslut, för att derigenom söka inhemta, huruvida icke svaret blir ett öfvervägande ja. Gr. Frölich: Jag hemställer, mine herrar! om vi nu åter skola komma derhän, att icke iakttaga det första abed uti form, hvilket i min tanke måste vara, att derest någon ledamot, innan Landtm, förklarat, huruvida han nppfattat Ståndets svär med ja eller nej, begärt att få en annan propos. då må sådant alltid stå öppet, för att utröna om den smakar Ståndet bättre ; men sedan Landtm, bestämdt förklarat, att han uppfattat svaret med ja eller nej, så finnes intet annat medel att få någon ändring deruti, än att begära votering. Nu har Hr Frih. o. Landtm, redan förklarat, att han uppfattat ja, således måste detta blifva Ståndets beslut, så framt icke vid anställd votering ett motsatt resultat erhålles. Den siste värde talarens förslag, att en annan propos. nu skulle framställas, skulle endast leda der - D en 29 April f, m. 3<j5 till, att vi få 10 eller 3o propos.T oc!i aldrig komma till votering, än mindre till något beslut. Hr Hjerta:
För organiserande af skjul-skolor är af Eders Kongl. Majit äskadt ett årligt anslag af 9,000 R;dr; och enär inrättandet af dylika anstalter lör bibringande af praktisk undervisning i skjulkonsten måste anses numera ulgöra en vigtig del af krigsmanna-biidningen, hafva Rikets Ständer för ifrågavarande ändamål anvisat det äskade anslaget af 9,000 R:dr R:mt årligen. 39:o. Vidare har Eders Kongl. Majit för organiserande af ridskolor begärt ett årligt anslag af 25,000 R:dr, med rättighet all få använda lörsta årets belopp dels till uppförande af en för den tillämnade ridskolan vid Strömsholm behöflig stallbyggnad, dels Expeditions-Utskottets Förslag lill under di Skrifvelse N:o i 94. 37 till anskaffande af de för nämnde skolor erforderliga sadlar, belseltvg och öfriga inventarier; men då Rikets Ständer anse behofvet af dylika undervisnings-anslalter icke så tvingande, alt ju dermed kan tills vidare anslå, helst stålens tillgångar lagas i anspråk för mångfaldiga andra mera vigliga föremål och för öfrigt tillfälle för närvarande ej saknas lill erhållande af undervisning i ridkonsten dels genom privale lärare, dels genom de vid Kavalleri-regementena anställde Stallmästare, hafva Rikets Ständer funnit sig icke böra bifalla hvad Eders Kongl. Maj:t i denna del föreslagit, 40:o. Anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus m. m. för Krigs-kollegium m. 11. verk, har, enligt hvad Eders Kongl.
Vid granskningen af detta Utskotts Betänkande angående grunderne för den allmänna Bevillningen, har RiksdagsFullmägtigen Eric Svensson, tillika med flere af Heder» värda BondeStåndet från Götheborgs och Bohus Län > väckt fråga om en förändrad beräkningsgrund för den så kallade RotefrihetsAfgiften, hvilken alla till extra Rotering indeldte Hemman och Lägenheter af enahanda natur med dem, som dittills dragit ständig Rotering, enligt II Art, 3 §. 5 Morn. af 1812 års BevillningsFörordning och Kongl. Majus Hådig-a Bref till samtelige Landshöfdingarne under den 26 September 18)5, måste erlägga med 12 R:dr af hvarje helt Hemman, och i propor» tion derefter af de mindre, men hvilket beräkningssätt blifvit ansett oförenligt med billigheten och i dess ställe föreslagit, alt, då Rote* rings-skyldigheten , som utgör anledningen till denna beskattning, icke grundar sig på ett lika hemmantal , utan att två till tre hemman ofta ingå i en Rote, så borde äfven afgift för frihet från Roterings-skyldighetens utgörande beräknas på samma sätt , utan afseende derpå om Roten bestod af ett eller flere Mantal. Efter inhämtad kännedom af de till detta ämne hörande Författningar, har Utskottet ej härtill kunnat lämna sitt medgifvande, emedan 302 SevillningsUtsk. Betiinkanden. något visst hemmantal icke är för Extra Rofarne stadgadt, utan de blifvit sammansatte i förhållande till Lägenheternas större eller mindre godhet, och denna beräkningsgrund skulle så mycket mera föranleda en ännu ojemnare beskattning, som derigenom kunde inträffa, att ett helt mantal, utgörande en hel Rote, kom att betala lika med en annan bestående af a till 3 Mantal , hvilket åter motstrider det redan an* tagne beskattningssättet för jorden, till grund för hvilket åsatt mantal alltid varit antagit. 4:0 Genom ett från Höglofl.
På detta sätt utfunderar jag hvarföre Banco-disconten nu har mindre förmåga att afhjelpa behofvet af penningar än förut. Möjligtvis hade Banco-disconten boi t betänka detta och kanske reservera en del af sina tillgångar, sfi alt icke ett sådant afbrott, som nu inträffat, kunnat tima, utan att behofvet till en del åtminstone stått alt afhjelpa. Denna erinran torde icke vara alldeles ur vägen att i framtiden länka på. Emedlertid, och då en sådan brytning inträffat, skulle jag anse det vara obetänksamt att icke afhjelpa densamma till någon del åtminstone; och intilldess lånerörelsen i sin helhet blifvit reglerad, finner jag nödvändigt att bifalla Utsk:s betänkande. Ur R osenblad: Anledningen hvarföre jag ännu en gång uppträder är endast för att återkalla i R. o. Ad:s Den ij ö eloi) er f. m. 363 minne, att den utväg Frih. Cederström föreslagit är icke någon utväg för det närvarande. Frih-.n har troll, att vi om några dagar skulle kunna hafva BancoUtskis nya reglering af bankens lånerörelse verkställd. Frihln har då ej erinrat sig, att aldrig ännu, åtminstone icke under de 4 riksdagar, som jag bevistat, något BancoUlskts, och jag tror knappast något annat Utskts utlåt, eller betänk, i någon vigtigare fråga blifvit, då det för första gången föredragits, af samtliga Stånden oförändradt antaget; men derjemte torde Frih:n, som sjelf varit bancofullmäktig, erinra sig, att det nya reglementet och dess innehåll icke träder i kraft och verkställighet förr än efter riksdagens slut. Det är sisla dagen af riksdagen, som reglementet öfverlemnas till bancofullmäktige, och vanligen åtgår en och annan månad derefter, innan verkställigheten vidtager, hvilken tid vederbörande behöfva för att taga kännedom af della reglemente. Hr von Hartmansdorff: Den väsendlliga anmärkn., som blifvit gjord, är efter min förmening den, att 3 millioner ligga i banken undandragna rörelsen. Denna svårighet kan afhjelpas, om Ständerne besluta att använda dem* lill allmänna arbeten och nyttiga förelag, då de blifva bäst begagnade.
7 Majit i underdånighet inkomma med utlåtande och förslag i den framställda frågan, att, emot anvisning af behöriga summor på Stat, indraga de till Militaire och Civile Staterne samt Schol-Staten och andra allmänna ändamål indelte räntor och tionde-anslag, hvarförutan Kammar-Collegium borde serskildt afgifva underdånigt utlåtande, rörande förändring i nu gällande method för markegångssättningen; äfvensom Kongl. Majit i Nåder förständigat Kammar-Collegium, att i underdånighet föreslå de verkställighetsåtgärder, som vid skeende omsättning af räntepersedlarne till förminskadt antal borde iakttagas. Kongl. Majit har derjemte, genom Nådig Remiss af den 29 Maji i83o, infordrat Krigsoch Kamraar-Collegiernas underdåniga utlåtande, rörande Rikets Ständers i ofvanberörde underdåniga skrifvelse gjorda förslag om förändring i sättet för grundräntornas och kronotiondens utgörande, så väl som öfver de af Preste-Standet och förbemälde fem Riksdagsfullmäglige från Östergöthlands
Ständer en viss preskriptionstid, eller 1846 års slut, för liqviderandet af nedannämnda, sedan flere år tillbaka, i liufvudböekeriia till oförändradt belopp upptagna summor, nemligen: 8 st. af riksgäkls-kontoret utfärdade, under åren 1802, 1807 och 1821 förfallna, 5 procents - obligationer å ett sainmanlagdt kapital-belopp af r:dr 3,250: — 1-^ jemte till förfallodagarne beräknade räntor 510: 38. 1. r:dr 3,760: 38. 1. 3 st. till ersättning för svenska medborgares fordringar bos Franska regeringen af samma verk utfärdade och år 1823 förfallna obligationer å ett kapital af i’:dr 383: 21. 4. med derå vid förfallotiden upplupen 5 procents ränta 175: 47. — 55g. 20 4 Och så kallad depositionsskuld, härledande sig från den med riksgäldssedlarnes utgifning förenade depositoch vexlings-rörelse, samt utgörande 897 r:dr 34 sk. 3 r:st riksgälds, eller i banko 598: 22. 10. tillsammans r:dr 4,918: 33. 3. Rikets Ständer anhöllo fördenskull, i underd. skrifvelse den '22 Februari 1845, alt allmän kungörelse 0x11 den sålunda fastställda preskriptionstiden ExpeditionsfishoUels Förslag t ii lind. Skrifvelse, N:o 4 7. 75 måtte under samma års lopp varda af E. K. M. i nåder utfäYdad. Dock har denua kungörelse, enligt livad Rikets Ständers revisorer anmält, icke utkommit, af hvilken orsak ifrågavarande skuldposter, oaktadt den för desamma af Rikets Ständer utsatta preskriptionstid, måste fortfarande i riksgälds-kontorets räkenskaper balanseras.
Vänder om, mina döttrar, och går edra färde: ty jag är nu för gammal, till att gifva mig manne i våld. Och om jag än sade: Det är förhoppandes, att jag i denna nattene må taga mig en man, och föda barn, Så kunnen I dock icke bida, intilldess de varda store; ty I föråldradens, så att I kunden inga män hafva. Ingalunda, mina döttrar; ty det gör mig ångest för edra skull; ty Herrans hand är utgången öfver mig. Då hofvo de sina röst upp, och greto ännu mer; och Arpa kysste sina sväro; men Ruth blef när henne. Men hon sade: Si, din svägerska hafver vändt tillbaka till sitt folk, och till sin gud. Vänd ock du om efter dina svägersko. Ruth svarade: Tala mig icke i det sinnet, att jag skall öfvergifva dig, och vända tillbaka igen ifrå dig; dit du går, dit vill jag ock gå; der du blifver, der blifver jag ock. Ditt folk är mitt folk, och din Gud är min Gud. Der du dör, der dör jag ock, der vill jag ock begrafven varda. Herren göre mig det och det, om döden icke skall skilja oss åt. Som hon nu såg, att hon stod fast i det sinnet, att hon ville följa henne, vände hon åter att tala mer derom med henne. Så gingo de båda med hvarandra, intilldess de kommo till BethLehem. Och då de kommo till BethLehem, rörde sig hela staden öfver dem, och sade: Är detta Naemi? Men hon sade till dem: Kaller mig icke Naemi, utan Mara; ty den Allsmägtige hafver svårliga bedröfvat mig. Full drog jag härut, och tomman hafver Herren låtit mig komma igen. Hvi kallen I mig då Naemi, efter Herren hafver så tryckt mig, och den Allsmägtige hafver bedröfvat mig? Och det var på den tiden, då bjugganden var begynt, då Naemi och hennes sonahustru Ruth, den Moabitiskan, igenkommo af de Moabiters land till BethLehem.
Klinckowström upplyser visserligen, att Oster - 46 Den 2 Mars. rikarne icke begagna dessa tält, men äfven om de på den Italienska krigstheatern vore mindre nödiga, är det dock af synnerlig vigt att bereda truppen ett sådant skydd i vårt land, der klimatet är kallt och hårdt; att Hyssarne icke hafva dem, bevisar deremot ingenting; der är åtgången af folk af mindre vigt än åtgången af penningar. För min del anser jag emedlertid, att Frankrike är ett för oss mera efterföljansvärdt exempel, än Österrike och Ryssland, och der äro fördelarna af skyddstalten längesedan både kända och erkända. Att, såsom här blifvit föreslaget, uppskjuta med anskaffande af dessa tält, till dess faran står för dörren, anser jag vara en dålig hushållning, ty i sista stunden blifva penninge tillgångarne i aila fall så hårdt anlitade, att fara värdt är, det arméen ej då blir så utrustad, som den borde. Enligt min tanke, bör man deremot under freden småningom samla förråder, så att man, när så erfordras, kan fullt färdig möta fienden. I)å nu den s. k. lilla krigsfoten i Sverige är bestämd till 50,000 man, anser jag nödvändigt, att åtminstone lika många tältdelar finnas. Jag yrkar bifall till K. M:ts Propos. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utskrts ifrågavarande hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte bifalla K. M:ts nåd. framställning om beviljande af ett anslag å 80,000 rdr för anskaffande af skyddstält; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utskits hemställan, hvartiil svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på afslag derå samt bifall till K. M:ts ofvanberörde förslag, då svaren utföllo med många ja, jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.
Efter värdet af den jord, som gifver rättighet till idkande af Bränvins-bränning, hafva Riksens Ständer funnit rymden af de dertill nytt. jade pannor böra i allmänhet lämpas, dock ej utöfver en viss och till förekommande af missbruk bestämd gräns, men då Hemm an svärdet å Landet kommer att genom den nu medgifne minskning i den så kallade Mini'ini-Tabellen undergå en betydlig förändring, hvilken skulle för flere egare af Bränvins-pannor medföra ett tvång, att låta dem med dryg kostnad omarbetas, hafva Riksens Ständer trott sig förekomma denna olägenhet, då de antagit 1822 års Taxerings-värde och Mantalsskrifning, såsom dels den måttstock, hvarefter pannerymden må, för så väl Hemman och Lägenheter, som stadsjord beräknas, dels cck den tid, hvarinom öfvermålige pannor måst hafva varit förfärdigade och angifne, för att få brukas. Den till Staten af denna rättighet utgående Bevillning har blifvit ålagd efter tvänne särskil - Underdåniga Skrifvelser, Afgiften för den förra är oförändradt bibehållen. I afseende åter på Beviilningen efter den senare hafva Riksens Ständer till undanrödjande af de i det förr gällande beräkningssättet förekommande dryga och hastiga öfvergångar i Summorna, genom den i 1815 års Nådiga Kungörelse antagne progression, fastställt en Tariff, som bestämmer beskattningen i en framskridande förhöjning i samma mån, som ett ökadt kannetal ger anledning till en ökad vinst af inrättningen. Härvid hafva Riksens Ständer iakttagit, att då de Bränvins-pannor, som finnas under, eller till och med 35 Kannor, kunna med skäl endast betragtas såsom tjenande till husbehofsbränning och ej lemnande annan afkomst, än den, som uppkommer genom förädlingen af egna producter till eget behof och underhållande af de för Landtbruket nödige kreatur, hafva de ej eller fått någon förändring i afgiften vidkännas.
Om de bifallas, kan man då underlåta att bevilja äfven en sådan ner till Blekinge, och måste man icke äfven göra det för vestra kusten till Halmstad eller dylikt? För min del hade jag trott att man kunnat stanna vid hvad vi redan ega och vid att befrämja mindre banors byggande medelst lån. För närv:de tror jag således det icke varit rätt att gå tillväga som Utsk:t gjort, och tillstyrka banor, för hvilka måste lånas omkring 35,000,000 rdr. Detta har jag nu velat yttra, icke med anspråk att derpå göra någon propos., utan endast för att uttala min reservation. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Då frågan om jern vägsbyggnadernas öfvertagande af staten och för statens räkning under namn af stambanor för första gången förevar, tog jag mig friheten anföra mina betänkligheter dervid, anseende då som nu, att jernvägarne utgöra ett industriell företag, sorn jag var säker på icke borde öfvertagas af staten, och som med mindre äfventyr och kanske större fördelar kunnat öfverlemnas till enskilda bolag. Jag hade icke ämnat deltaga i diskussionen, men då jag icke från något håll ännu hört yttras något rörande hvarifrån medlen borde tagas, har jag trott att inom denna församling frågan borde väckas, ty för det allmänna, likasom för det enskildta, är det en sund regel att först uppgöra hvarifrån man skall hemta medlen. Det är sannt att genom låneutvägarne behöfver man visserligen icke för stunden tänka på annat än att besluta lånen och använda deni, så länge lånen kunna erhållas; men säkert är äfven att genom ett sådant system, då man gång elter gång vid hvarje statsregleringsperiod dekreterar nya lån, kan saken bära Den 9 Maj f. m. 149 sig lill en tid, men icke i längden, ty liqvidationens timma måste någon gång slå. Vår firiaciella ställning visar sig för mig, om det ock i åtskilliga öron skulle låta skärande, såsom ganska betänklig.
Banco-Fulhnägtiges till BancoUtskottet vid innevarande Riksdag afgifne och den 12 December förlidet år på bordet lagda Berättelse beslöts skola läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets Betänkande, SFröt. Vt dr. d, 30 Jan, sgt}. N:o s, i anledning af Herr Landegrent Motion om anstalt till beredande af noggrann efterlefnad af Kongl. Förklaringen den 14 Maji 1805 samt öfrige Lagbud, rörande lagfart ä fast egendom, blef samma Betänkande i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Lag - Utskottet återremitteradt. S. D. Vid S nyo skedd föredragning biföllos följande Lag-Utskattets Betänkanden, nemligen: 1:0 N;o 3, öfver Herr Lindqvists Mo* tion örn uphäfvande af Hof-Rätternas Leuterations-rätt; 2:o N:o 4, öfver Riksdagsfullmägtigen frän Stockholms Län'! Niis Insulins Motion om stiftande af en Lag, hvarigenom mä förekommas, att gäldenär, medelst digtade köpe-afhandlingar, undanhåller sine borgenärer de tillgångar han kan ega till betalning! af sin skuld; och 3:0 N:o 6, öfver Herr Fredrik Leonard Rosenqvists förslag af tillägg till 27 Cap. 9 §. Rättegångs-Balken. S. D. Med bifall till Lag. Utskottet Utlåtande N;o 10, i anledning af Her io5 Prut. Utdr. d. jo Jan. igsy. jfohan jfacob Lövenström! Memorial om öfverseende oell förbättring af författningarne rörande Post-Verket, remitterade Ståndet Motionen till Allmänna Besvärsoch OeconoinieUtskottet. S. D.
Öfver StatsUtskottets nu gjorda anmärkningar, så vidt som de af Riksens Ständer antagas, förmodar jag att Directionen af Kongl, Majit i Nfder erhåller’ enahanda tillfälle att sig förklara. i4o Den i 8 Junit mi Allt anförande af mig i den enskifta genskapen af Ridderskap-ts och Adelns medlem, vöre i dubbelt fall olämplig; först emedan j»g i ansvar för collectiva Embetsmannaåtgärder, icke må skilja mia förklaring frän mina Collegers; och sedermera, emedan 90 §. af Regeringsformen anvisar gränsome, så wäl för den enskifta Riksdagsmannens communicationer, som för R ksStåndens egen befattning med dylike Styrelseärender, Mitt uppdrag såsom Ordförande uti Kongl. Allmänna MagazinsDirectionen, har under de 6 år det snart fortfarit nästan oafbrutit Varit förbundet med mångå och svåra bekymmer. Naturen af denna befattning gör förmodeligen ett sådant förhållande oskiljaktigt , äfven från större förmögenheter än mina; tillfälliga omständigheter liggande utom beräkningarnes område, och brister uti egne krafter hafva serskilt ökat anledningarne dertills men jag ser dock tillbaka på det förflutna med mycket lugn, Ridderskapets och Adelns bifall måste skattas högt af hvar medborgsman och jag fcekäoner, att jag dervid fästat ett stort värde; att jag ansett det bland målen för mina handlingar. Men det gifves dock ett högre, som jag ojåfvadt och oklandradt besitter och som förmodeligen blir min egenteliga behållning, den enda öfverlåtelsen jag har att göra åt en talrik Famille , sorn jag åt behofvet af andras Omvårdnad efterlemnar, det är, Mine Herrar! Den 18 Junii J. mi bifallet af mitt samvete, att, med en gränslöst god vilja, med en aldrig hvilande verksamhet och jag tillägger tryggt, med uppoffring *f helsa, lugn och förmögenhet, hafva redeligen utlört ifrågavarande förtroende kall.