Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj 1815, inkommen underdånig skrifvelse, i afseende på jordlegans förvandling och ersättningarnes bestämmande, funnit endast Indelningsverket och Kneckte-Contracten böra tjena till grund, och ersättningen böia ej fastställas i annat än spannmål eliev motsvarande penningar efter länets markegång, så att, i de orter, der kneckte-contracterne berättiga Stamrotarne till någon vedergällning af hjelpro* tarne, denna ersättning måtte utgå till samma belopp, som knecktecontracten och Indelningsverket utstaka, förvandladt i sä mycket spannmål, hälften Råg och hälften Korn, som efter det årets markegång, då hvarje regementes kneckte-contract efter Indelningsverket upprättades, belöper emot de i contractet utsatta penningar, och med iagttagande, att de Stamrotar, hvilka enligt Indelningsverket äro förklarade skyldige, att utan ersättning af hjelp-rotarne bestå de soldaten tillerkände förmåner, de Rotar, hvilkas torp vid fastställde Storeller Enskiften blifvit utbrutne och planlaggde på sådan gemensam mark, hvilken förut tillhört både Stam* och hjelprotarne, samt i allmänhet Stamrotar, hvilka något ständigt vederlag erhållit, vore till ali ersättnings* £2o Besv. och Eicon. Utsh. Betähhanien. åtnjutande oberättigade; äfvensom ali rättighet till ersättning för den jordrymd, sorn, tilläfventyrs utöfver hvad kneck te-contr aetea utsätta, vid Soldatetorpen befunnes, icke borde ega rum. Sedan för utfärdandet af den Nådiga författning i dessa ämnen, hvarom Rikets Högloft. Ständer i Underdånighet anhållit, Kongl. Maj:t den 25 Maj 1815 anbefallt Kongl. Krigsoch KammarCollegierne att höra Konungens Befallningshafvande, och sedermera deras underdåniga utlåtande afgifva, samt dervid, i händelse de af Rikets Högloft.
Ej heller må inteckning beviljas i annan egendom, än den gäldenären veterligen genom laga fång förvärfvat, och deraf hatt egare är då inteckning sökes: är egendomen kommen i hans hand genom fång, som lagfaras bör; vare ej inteckning beviljad förr än uppbud skett. 13 §. Är i egendom, den gäldenär till annan öfverlåtit, inteckning för förre egarens skuld sökt förr än nya egaren sökt lagfart å öfverlåtelsen; då må ej den öfverlåtelsen ligga i vägen för inteckningen, utan hålle nya egaren sig till f ångesmannen för hvad han förlorar: sökes å samma rättegångsdag i staden eller vid samma ting å landet inteckning för fordran och lagfart å öfverlåtelse; vike fordrmgsegaren för den, som eganderätten förvärf vat, der ej inteckningen sökes för fordran, som i 11 kap. 2 § Jordabalken omtalas. 14 &■ Dnr gäldenär, i hvars egendom inteckning för fordran sökt är; prof ve rätten, sedan sterbhusdelegarne hörde blifvit, om den inteckning beviljas må. Karder gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt blifvit, till konkurs afträdd; prof ve ock rätten ansökningen; och bestämme konkursdomstolen hvad verkan inteckningen ega må, om den beviljad varder. 15 S" Då inteckning beviljas, varde rättens bevis derom tecknadt på hufvudskriften af den handling, hvarå borgenären sin fordran grundat. Inteckning, som beviljad varder, gälle för borgenär med förmånsrätt, som i »7 kap. handelsbalken skils ifrån den dag i staden och det ting å landet, då han inteckningen inför rätten sökte. Ej må dock ränta å intecknad fordran tilläggas förmånsrätt för flere än tre år Om ränta å intecknad fordran, då gäldenär sin egendom till konkurs afträdt, Stadgas i konkurslagen. Ljg-Utskottels Reta karine, A', o Sy. 21 #7 intecknad egendom i annans ego än gäldenärens, och räc ker den ej till intecknade gäldens betalning; vare egaren ej till ansvar för bristen bunden, der han ej gälden ä sig tagit 18 §.
Betänkande, i anledning aj väckta motioner om förändrade och skärpta straffbestämmelser för olofligt spel. Sedan erfarenheten hade ådagalagt hurusom de emot spel och dobbel utkomna förbud samt det under särskilda vilkor gifna tillstånd till utöfning af vissa hasardspel varit otillräcklige, till undanrödjande af de sedligheten kränkande oordningar och olägenheter, för hvilka ynglingar och hederliga mäns barn som ock betjente!- och tjenstefolk ej sällan blifvit blottställde, fann Kongl Maj:t nödigt att för ändamålet vidtaga ytterligare mått och steg: och af sådan anledning utfärdades Kongl, förbudet emot spel och dobbel af den 2 Augusti 1792, genom hvilket förklarades alt det så kallade La Belle-spelet samt Biribi, Phara» och alla äfventyrliga spel med kort eller törning af hvad namn de vara må voro derefter ingenstädes tillåtna, med stadgande derjemte: att, om detta förhud öfverträddes skulle så väl värden som de spelande hvardera böta Tjugufem Biksdaler och alla de penningar, som på slika spel vågas och utsättas vara förbrutna; alt böterna borde fördubblas hvarje gång någon med omförrnälde förbrytelse blifvit beträdd; alt alla spel, ehvad namn de hade, dock utom det särskildt tillåtna billard—spelet, voro vid lika ansvar och plikt alldeles förbudna å källare och kaffehus, samt slutligen att icke något slags spel med kort eller tärning fick företagas å krogar och spisqvarter vid Tre Riksdaler 16 skillingar böter för så väl värden, som de spelande, änskönt förebäras skulle att spelet ej angått penningar, utan blott varit ämnadt till nöje och tidsfördrif. Bih. till R. St.
Maj 1844 och den 5 Januari 1847 . 1,978 42 — 990 Omläggning af vägen upp efter Indals-elfven inom Indals och Lidens socknar, enligt Kongl. brefven den 15 Februari och 19 September 1844 samt den 15 September 1846 5,516 14 1 2,758 Anläggningar och förbättringar af vägen genom Helgums socken upp efter Ångérman-elfven, enligt Kongl, brefvet den 18 Augusti 1844 2,039 34 _ 1,319 41 — Omläggning och förbättring af vägen genom Edsele socken i samma riktning, enligt Kongl. Öfverföres 50,593 34 1 17,518 41 — ' Beräknad kostnad i gilladt förslag. Beviljadt Statsanslag. Omläggning och förbättring af vägen i Ramsele socken äfven uppefter Ångerman-elfven, bifal1,697 8 848 30 6 len genom Kongl, brefvet den 11 Mars 1843 Omläggning af landsvägen emellan Hernösand och Säbrå, enligt Kongl, brefven den 1 Augusti 1845, den 25 Augusti 1846, den 11 Juli 3,264 18 4 1,628 39 1848 och den 11 Maj 1849 Omläggningar och förbättringar förbi 25 branta backar på vägsträckan uppefter Indals-elfven i Indals och Lidens socknar, enligt Kongl, brefven den 4 September 1845, den 15 Septem3,997 25 9 2,000 ber 1846 och den 18 Oktober 1847 Omläggning förbi Kungsgårdsoch Näfdabackarne vid Selånger på sträckningen från Sundsvall till Östersund, enligt Kongl, brefven den 10 November 1848, den 16 November 1849 oell 14,844 28 9,900 den 16
Stats-Verkets behållne andel beräknades vid 1819 års Stats-regle - 75,ooo. V Stats-Utskottets Bctänkanden, 601 ring till 1400 R:dr, men har utgjort, för år: 1817» — 1166:40. 1818, — 1169: 24. 1819, — 1161: •— 1820, — 1026: 32. 1821, 1— 1205: 40. och synes alltså nu ej kunna upptagas högre ån till 1,100 hvilken Summa ytterligare bor ökas med Stådernes förut utom Stat anordnades andelar, som, med föranledande af 1815 års Riks-Hufvud-Bok, anses kunna utgöra omkring 700 17:0. Sterbhus-afgift. Desse medel, hvilka erlåggas med |:dels proCent af behållne Summan uti alla Sterbhus, efter Ledamöter af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, åfvensom efter Innevånare i Städerna, med det undantag hår nedan omförmåles, haf - 1800. Goa StatSmUtskottets Betänkanden. va tillförene utgjort en del af den uti Riks-Staten upptagne Inkomst-Titteln: Fond till Hof-Rätternes aflöning. De åro uti 1819 års Riksstat påråknade till 6233 R:dr 16 sk., och hafva uppgått, för år: 1. och torde derföre böra hår utföras med 8000 Hit höra ock deMatlagspenningara i§ sk. för hvarje matlag eller hushåll årligen, som Ståderne Stockholm och Götheborg erlägga i stället för Sterbhus proCenten, och hvilke, ehuru i 1819 års Riks-Stat, upptagne till 600 Rd. de sednare åren utgjort endast den Summa, som nu förslagsvis beräknas eller . 400 % 8400. Stats-Utskottets Betänkanden. iS:o.BStesmedel: Sakåren hafva af ålder varit Regale, men understundom blifvit bortförlåndte.
5 Silfvermynt vid hvarje rote, enligt det för hemälde Regementen fastställde Kneckle-contract; att likväl denna ersättning, i anseende dels till förändrade myntförhållanden, dels ock hufvudsakligen till den betydliga tillökning i åker och äng, soldattorpen, utöfver hvad Kneckte-contractet stadgade, erhållit, efterhand funnits otillräcklig, ock alt, i anledning deraf, Kongl. Majrt, i Circulaire-Bref den i3 October 1812, anbefallt Landshöfdingarne att i ämnet befordra frivilliga öfverenskommelser; men sedan de i anledning häraf vidtagne åtgärder visat sig icke hafva medfört någon väsendtlig påföljd, hade Kongl. Maj:t i Nådigt Bref den 28 October 1817 stadgat, att, då de i Kneckte-Contractet bestämda planpenniogar, 1 D:r S:mt, i det närmaste motsvarade 102/3 kappar spanmål den tid, de åsattes, skulle, i de händelser planpeuningar, enligt Kneckte-contractet, borde utgå, och behörige öfverenskommelser icke till annat förhållande föranledde , dessa planpenningar af hjelpoch utrotarne samfäldt, och, i mon af deras andel i roten, till stamroten erläggas med 102/3 kappar säd, hälften råg och korn, eller med penningar efter markegång.
— 228 - Kontant behållning. Uti ån tu medel. Fordringar. Summa. Grenna pedagogi: Vid granskning af redogörelsen för Konsistorii kassor har förekommit, att uti räkningen öfver caducs-medlen samt befordringsoch sterbhus-afgifter ingår bland inkomsterna — 229 - ett belopp å 26 R:dr 25 öre, utgörande besparing under 2:ne månaders ledighet af den 8:de adjunktslönen vid Wexiö högre elementarläroverk anslagna indelta spanmål; men, sedan numera en definitiv lönereglering vid elementarläroverken kommit till stånd, böra, jemlikt skolstadgan den 29 Januari 1859, besparingarne, som uppkomma å de till lärare vid elementarläroverken anslagne löner, vare sig att dessa utgå i penningar eller spanmål, till statsverket ingå för att till elementarläroverkens behof reserveras; och då räkenskaperna icke antyda något förhållande, som skulle i förevarande fall berättiga till undantag från hvad i afseende å dylika besparingar i allmänhet är stadgadt, hafva Revisorerne ansett sig böra å förhållandet fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 2. Ofvanstående, på räkenskapen upprättade, tabell upptager behållningarne vid årets ingång till R:dr 172,925: 18, hvaremot uti nästlidet års revisionsberättelse utbalanseras » 171,823: 47; och utgöres skillnaden, R:dr 1,101: 71, dels utaf den behållning, 798 R:dr 50 öre, som vid årets början förefanns uti Grenna pedagogis kassor, för hvilka särskild redovisning först år 1861 afgifvits, och dels utaf ett belopp å b03 K:dr 21 öre, utgörande behållningen likaledes vid årets ingång utaf en vid Jönköpings elementarläroverk genom gåfvor uppkommen fond, hvilken förut icke varit i redovisningen öfver skolans öfriga fonder upptagen. Konsistorium Ecklesiastikum i Lund. Med anmärkningar granskad i Kongl. Kammar-rätten, har denna räkenskap hos Revisorerne icke föranledt till någon erinran. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1860:
Ridflerskapet och Ädelt* uti ingifvit Memorial föreslagit, att ladugårds-) lands Bränneri matte till sagde behof varda öfverlåtit, hvarigenom efter Herr Ekenbergs tan-* ka ändamålet med minsta kostnad skulle vin* tias. Såsom skäl för denna hemställan uppgift ver Herr Estenberg hufvudsakligen , att, emedan Ladugårdslands-Bränneri är beläget vid Saltsjön, och således mindre tjenlig! för sitt ändamål, då ej annat än salt vatten är att tillgå, hvilket för Bränvins-tillverkningen icke lärer vara lika förmånligt sorn sött vatten, och härtill kommer, att vid Tanto Bränneri, om det i gång ställes, kan afverkas 56 Bränn-Tunnor da, geligen, och vid Mariae Brännet?, såsom hittillsj skett, 15 Bränn-Tunnor per dag, eller tillsam» mans 7* Bränn-Tunnor, synes detta afverknings-quantum tj lräckligt för Stockholms Stad,' hvadan Ladugårdslands Bränneri med dertill hörande Byggnader skola kunna till förutnämnde behof öfvgrlemnas, då sjelfva inredningskostnaden förmodas, på sin höjd uppgå till 50.oop R:dr Bänto, hvartill betydligt hidrag skulle vara att påräkna genom försäljning af de vid Bränneriet befintlige Koppar-Pannor och öfrige effecier, enär dessa Persedlar vid Tanto Bränneri, såsom försedt med nödige Inventarier, icke behöfde begagnas. Stats• Utskottett Betänkandtn. 1223 Öfver detta Förslag, som till Stats-Utskottet blifvit remitterat/it, får Utskottet, på grund af de upplysningar, som Allmänna Magazins» Directionen meddelat, och efter den kännedom, som Utskottet under granskningen af Verkets Räkenskaper och Förvaltning, haft tillfälle inhämta, vördsammast afgifva dess Utlåtande.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch E'onomiUtskottens Betänkande, N:o 54, i anledning af väckte motioner, rörande Jude-Reglementet, med iagtlagande af de deri serskildt meddelade tryckfel och rättelser; och blef samma Betänkande af Ståndet bifallet. S. D. Då nu ånyo föredrogs Constitutions-X tskottets Memorial, Nio 99, till Rikets Ständer, med Utlåtande öfver Kongl. Mai;ts Nådiga Proposition om ändring i 87 §. R. F. blef den i högslberörde Nådiga Proposition föreslagne ändrade lydelsen i 87 §. R. F. af Ståndet antagen, såsom hvilande lill grundlags-enlig behandling vid nästa Riksdag. S. D. Föiedrogos ånyo Banco-Utskottets följande Utlåtanden; N;o 15g, i fråga om belåningen af actier och publika papper. Återremitterades. N:o iCo, öfver Capitainen C. F. von Hennings ansökning cm eftergift af ofverl äntå å Discontlån. Bifölls. N:o 16r, i anledning af väckt motion om nedläggande af all vidare ersättnings-talan emot förre Directeurei ne vid Malmö Lane Contor, Conlracts-Prosten Doctor Gullander samt Borgmästaren Kjellander, folden, genom Kamereraren Idndstedts bedrägliga förfarande i tjenslen, Låne-Conloret tillskyndade förlust. Bifölls. S. D. Vid nu skedd förnyad föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 183, i anledning af väckt fråga om ändringar i Kyrko-Lagrn, blef samma Betänkande af Ståndet bifallet. Bill. till R. St.
Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den 3 dennes afgifne samt den 7 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Betänkande N:o i4o, angående bidrag af Staten till PensionsCassa-Inrättningen för Civile Embetsoch Tjenstemän , blef samma Betänkande i anledning af de, utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar till StatsUtskottet åter, remitteradt. Ut Supra. S. D. Föredrogos å nyo och återremitte. rades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, LagUtskottets den 8 och 19 sistledne April afgifne samt den 7tde dennes eftermiddagen på bordet lagde Betånkanden: N:o 36. Om upphäfvande af de Författningar , som hindra sakägares fria val af Rättegångsombud. Angående skärpning af Lagarne, rörande tjenstledighet för Domare. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den i4 sistledne April under N:a 56 afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, angående lämpeligaste tiden till allmänna vägarnes grusning; blef samma Betänkande af Ridderskapet och Adeln afslagit. Ut Supra. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades , i anledning af dervid gjorde anmärkningar, Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 29 sistledne April under N:o 81 afgifne samt den 7 dennes eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, rörande yrkadt upphäfvande af de Stadganden, hvarigenom böter föreskrifvas för dem, som förfallolöst uteblifva från Krono Uppbörds-stämmor och de af RegementsSkrifvaro utsatte Uppbörds-möten. Ut Supra. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 10 om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, 2§g ®en 3-5 Maji f. mi Thordagen den 15 Maji. Plenum klockan 9 förmiddagen.
Och då tvänne Riks-Stånd ansett fullmägtigskapets införande icke i alla städer böra göras beroende af stadens fria val och de andra två Riks-Stånden ansett städer, hvars befolkning endast öfversteg 2,000 personer, icke böra i detta hänseende åläggas någon förpligtelse, anser Utskottet en sammanjemkning af dessa tvänne meningar kunna i så måtto ega rum, att den gränslinie, som skiljer de städer i hvilka en stads-representation bör efter lag finnas från dem, som i anseende till ett ringare antal innevånare äfven kunna, om de så önska, besluta mangrannt å allmän Rådstuga flyttades något högre, så att ett större antal sådana kommuner föll inom det område, som skulle lyda under den sednare föreskriften. Om denna rättighet, som egentligen är af vigt för mindre folkrika städer, tillägges alla sådana, som hafva mindre än 3,000 innevånare, så kommer mera än hälften af Sveriges städer att hafva detta val sig öppet, och de städer, omkring 30 till antalet, som böra hafva en stads-representation, hafva så betydligt anta! innevånare att föga tvifvel lärer 4 Allmänna Besvärsoch' Ekonomi-Utskottets Memorial M 194. uppstå om det olämpliga deri, att samtlige röstegande der skulle sammankallas för beslut om de mångfaldiga och invecklade ärenden, som åt den allmänna Rådstugans behandling skulle komma att öfverlemnas. Utskottet får således vördsamt inbjuda samtlige Riks-Stånden, att förena sig om antagande af 7:de §:s mom. \, med denna lydelse: »Uti stad med öfver 3,000 innevånare skall den staden i kommunala angelägenheter tillkommande beslutanderätt uppdragas åt stads-fullmägtige. Andra momentet af förevarande § innehåller, enligt de Kommitterades förslag, hufvudsakligen ett stadgande att i sådana städer, hvilka icke äro förbundna att uppdraga vården om sina kommunal-angelägenheter åt fullmägtige och der det således beror på beslut af stadens egna röstegande medlemmar att hos sig införa fullmägskapet, det till giltigheten af ett sådant beslut erfordras att mer än hälften af stadens hela röstetal efter röstvärdet sig derom förenar.
Stats - Utskottets följande, den 30 Juni och den 6 dennés afgifna, Betänkanden och Memeria! föredrogos å nyo och biföllosj lia 1 Den il Juli. i:o I anledning äf Kongl. Majits Nådiga tlem iss a Uandshöfdirtgé fcÉröbétets i Vermland tmderdäiiiga anmälan om Mantalsskrifväre-Pro*- VisiönCn derslädes för åren 1812 och 1813. 2:0 Angående tillökning i Utskottets Be* tjening samt betalning för tillfälligt Skrifbiträde* Ut supra* Ex Protocollo ji. Gi Silverstolpe„ * — Tj* , §. fi. Föredrogs det tTfedetvärdä Bonde Stan» tlets Protocolls - Utdrag äf den 7 Juli och det Vällofi. Borgare-Ståndets af denna dag angående dels förhöjning i arfvöden för bethalia Stånds Notarier och Ordinarie Cantzlister, dels tillökning i Cantzlistern^ äntäl; och hade Bidderskapet och Adeln för siri del ej något ätt erinra Vid berhältä Pviks-Stånds anmodan till Stats-IJtskottet ätt häröfver med utlåtande inkomma» Bidderskapet och Adeln fann sig allenast här* vid böra tillägga, att Bidderskapet och Adeln funnit de ganska sysselsatta Tjenstemän vid dess Cantzli tillfullo belåtna med de dem af Biksens Ständer redan anslagna tractamencen; att beihälte
Det var Karl Johan, som fördes dit de, hvilka hvarken ega skydd eller hem, bruka komma. Fastern hade hållit ut hos honom till det sista. Hon skämdes så på brorsdotterns vägnar, att hon delat sin sista brödbit med Karl Johan, men nu voro såväl hennes som hans medel uttömda. Först, när Karl Johan fick höra sammanhanget, började han att skrika, skrika så vildt och besinningslöst, att det gick timmar innan de lyckades få honom tyst. Sedan låg han i tre dygn, utan att hvarken tala eller förtära en bit. Sakta, men säkert, arbetade sig ett medvetande till klarhet inom honom: ’det var för moderns skull’. Han hade förstått sitt lifs fulaste handling lika visst som om prästen lagt ut den, och från den stunden fann han sig i allt, med ett slags dåf undergifvenhet, utan att hvarken fråga eller sätta sig upp. Han skulle sota! ’Det var ju rätt: han skulle sota’. Men när han såg det fruktade fattighuset närma sig mer och mer, greps han af en vanvettig ångest. Han försökte att kasta sig ur sängen, och när dörren slutligen öppnade sig, grep han med den friska handen så hårdt i dörrposten, att fingrarna hvitnade. Men så sjönk han undergifvet tillbaka mot kuddarna: det måste ju ändå ske. Nämdeman glömde inte bort honom, utan plockade åt honom litet af hvarje, som han trodde skulle kunna glädja. Ja, till sist lät han till och med barnen bära dit en kattunge, då han visste, hur tokig han var med djur – men ömhetskänslan var slut. Gossen på bärget låg numera orörlig, med halfbrustna ögon, och bara ’längtade på kaffe’. Kaffe var nu hans lifs stora passion. Men när han ett par år senare låg på ’döds-strå’, kom det så mycket galet för honom. Han talade om mor, om sol, om stryk, om barnen och lille Hans. Alldeles mot slutet reste han sig upp och mumlade tungt: »Om ja’ bara skicka’ pängarna!» »Dä hadde vuri’ bätter», sa Spring’-Malena, som vakade, »om han bedt ett Fader Vår. Nu dog han som en hedning.» Men det fins många sorts Fader Vår. En bönemanshistoria.
Men tonen med hvilken hon yttrat orden hade ej låtit uppmuntrande, den hade haft en hård klang, hur annorlunda kunde ej hennes röst ljuda, när hon ibland, sedan de slutat spela, hviskat ett sakta »tack, tack, det var härligt»! Hvad hon var besynnerlig, hvad hon var svår att förstå sig på, hvad hon ibland var mjuk och honom nära och ibland så skarp, så afvisande, men alltid förtjusande. Hvad de andra flickorna föreföllo honom vanliga och banala mot henne, och han följde med ögonen den späda, eleganta gestalten i den svarta spetsklädningen med de gula terosorna instuckna i skärpet. Soupén var slut, gästerna hade tagit afsked. Edith hade sagt godnatt och gått upp på sitt rum och höll nu på att kläda af sig. Hon stod framför spegeln och skakade ut det långa mörka håret och smålog åt sin bild i spegeln. Jaså — han älskade henne, så mycket visste hon då! Det var ju smickrande, det borde vara en eröfring, att vara stolt öfver. Häradshöfding Säfve, som hade namn om sig att vara så oåtkomlig för kvinlig tjusningsmakt, som alla stadens mödrar önskade till måg, den förträfflige, förmögne, aktade unga mannen med den goda ställningen! Ja, det var smickrande, det är alltid smickrande att vara omtyckt för sin egen skuld, när man är en rik flicka och hos Säfve kunde man omöjligt förutsätta några egennyttiga motiv, men det var obehagligt. Det hade varit så roligt att spela duetter med honom, det hade varit det angenämaste hon haft under sitt besök hos sina släktingar och så skulle det sluta så här med det tvång och obehag, som alltid åtfölja ett afslaget frieri. Ty det kunde aldrig komma i fråga att säga ja till honom. Han var allt hvad de sade, det var hon öfvertygad om, förträffligheten själf, mönstergill, exemplarisk, den bäste son och bror, man kunde tänka sig och dessutom sist men inte minst en sällsynt begåfvad musiker, men nej — nej, det var alldeles omöjligt!