Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemte anmälan, att hvarken 1855 eller innevarande år ombud för bemälde riksstånd vid granskningen af nämnde Låne-kontors räkenskaper sig infunnit, anser Utskottet sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att, vid inrättandet af Låne-kontoret i Wisby, Utskottet, beträffande granskningen af detta Låne-kontors styrelse och förvaltning, tillstyrkte och Rikets Ständer biföllo, att ett lika beslut måtte fattas, som vid Låne-kontorens i Götheborg och Malmö ordnande år 1823 egde rum, eller alt Rikets Ständer skulle utse 4 Revisorer, en af hvartdera riks-slåndet, samt lika många suppleanter, äfven en af hvart stånd, i händelse af Revisorernes bortgång eller förfall, hvilka alla borde vara boende inom distriktet för det Låne-kontor, som skulle revideras, och som det ålåge att, jemte ett af Banko-fullmäktige utsedt särskildt ombud, granska Låne-kontorets förvaltning och räkenskaper för det föregående året, i enlighet med den för Revisorerne gällande instruktion. § 7. (1S55 års Rev. Ber. § 16. Fullm. Ber. § 17.) Enligt sistnämnde berättelse uppgick Bankens metalliska kassa den Metalliska ‘27 September detta år till Silfver R:dr 8,838,466: 8. 11. kas,ans för' Efter nämnde dag till och med den 13 denändring, nes har samma kassa minskats med „ „ 1,035,358: 45. 11. till Silfver R:dr 7,803,107: 11. —’ Denna minskning har uppkommit dels genom utvexling af silfvermynt och utlemnande af silfver i omyntad form och dels genom försäljning af vexlar. blifvande från revisionerne af Wisby lånekontor åren 1S55 och 1856. 6 Banko-Utskottets Berättelse N:o 8. § 8. (J855 års Rev. Ber. § 18.
Den blinde fiolspelarn måste vandra en liten bit efter de andra för att ej förråda, att han hörde till sällskapet. Denne blinde hade en liten hund till förare, det var honom förbjudet att låta leda sig af ett barn. Det skulle ständigt hafva påmint herr och fru Blomgren om en liten flicka, som hette Ingrid. Det skulle hafva varit allt för smärtsamt. Och nu voro alla dessa ute på landet för vårens skull. Ty hur god förtjänst de än kunnat hafva inne i städerna, så måste herr och fru Blomgren ut på landet vid denna tiden på året. Det var konstnärsfolk, herr och fru Blomgren. De kände ej igen Ingrid, och hon gick först förbi dem utan att hälsa, ty hon hade brådtom och var rädd att bli uppehållen. Men hon tänkte strax, att detta var fult och hjärtlöst och vände tillbaka. Om Ingrid kunnat bli glad då, skulle hon väl blifvit det vid att se de gamla människornas glädje öfver mötet. Och det blef ett långt samtal på den förfärligaste rotvälska. Den lille hästen vände hufvudet gång på gång för att se efter om karusellen hade gått sönder. Märkvärdigt nog var det Ingrid, som talade mest. De gamla sågo ju genast, att hon gått och gråtit, och de blefvo så bekymrade däröfver att hon blef tvungen att berätta dem alla sina öden och äfventyr. Men det var lisa för Ingrid att få berätta, ty de gamla hade sitt eget sätt att taga allting. De klappade händer, då hon berättade hur hon kommit upp ur grafven, och då hon talade om hur hon skrämt prästfrun. De smekte henne och berömde henne, därför att hon gått bort från prästgården. Ingenting som var tungt och bekymmersamt, fanns till för dem, utan allting var lätt och förhoppningsfullt. De hade just inga mått för att mäta verkligheten, därför voro de så oåtkomliga för dess sträfhet. De jämförde allt de hörde med dockteaterpjeser och pantomimer. Litet sorg och elände satte man ju också in i pantomimen, men det var endast för att höja effekten. Och naturligtvis skulle allting sluta bra. Allting slutade bra i pantomimerna. Det var något smittsamt i så mycken hoppfullhet. Ingrid visste, att de ej alls förstodo, hur stor hennes olycka var, men det var dock uppmuntrande att höra dem.
— Nej, vi gå nu genom den gamla våningen, den äldsta, som lord Percys farmor bebodde. Den begagnades aldrig och är nu likadan som då den gamla ladyn lefde. Här är fasligt dystert och förfallet. Den gamla frun dog ett par år, tror jag, före lord Percys giftermål. Se här är hennes sängkammare; det är alltför ödsligt och spöklikt, jag ville verkligen icke sofva här en natt för hela Aukwoodhouse. Man påstod, att den gamla frun en lång tid efter sin död synts i slottets trappor och gångar, men kanske kom det sig deraf, att man så länge sett och fruktat hennes stränga ansigte, att man ännu efter hennes död tyckte det skymta fram ur mörkret. Under hushållerskans prat hade jag verkligen med en känsla af obehag och rysning granskat det stora och dystra rum, hvari hon infört mig. Det påminde mig lifligt om mrs Mertons bekännelse, om hennes afskyvärda brott och hennes sällsamma känslolöshet vid åsynen af den döda, hvars stela och vanstälda ansigte jag nästan tyckte mig se skymta fram mellan de gamla dammiga och tunga gardinerna framför den stora sängen i alkoven. Allt i detta rum var ännu fullkomligt sådant, som hon sett och beskrifvit det; och om jag i detta ögonblick sett henne sjelf och den gamla miss Spencer stående vid sängen i halfskymningen, så skulle jag säkert hafva funnit det helt naturligt, så bjert och gripande var det intryck jag rönte, och först en lång stund, sedan jag tagit afsked af mrs Banks och kommit ut i solskenet, flydde dessa skuggor ifrån grafven ur min inbillning. (Fortsättning några dagar senare.)
M. af hela den af mig ifrågaställa summa, göra en förnyad framställning i detta grannlaga ämne öfverflödig. Åtminstone bör det väl icke vara R. o. Ad., som medverkar dertill att K. M. skall vid nästa riksdag nödgas sjelf gå uti författning om en sådan framställning. Man bar påstått att ett R. o. Adis beslut om en ytterligare tillökning uti Hof-förvaltningssumman icke skulle kunna hafva utsigt till den framgång ait sedermera blifva R. St:rs beslut. Hvad som i berörde hänseende kan komma att inträffa, är omöjligt att nu bestämma; men erfarenheten gifver dock vid handen, att den mening, som hvilar på en fullkomligt rigtig och god grund, uti de flesta fall slutligen tager ut sin rätt. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Frih. af Ugglas har redan så fullständigt framlagt de motiver, hvilka i detta fall ledt Stats-Utskit, att jag anser mig kunna yttra mig ganska kort i ämnet. Rland detta Stånds ledamöter i Sfats-Utsk:t tror jag verkligen, att alla skulle gerna hafva linderstedt det af Gr. Mörner nu väckta förslag; men det visade sig der ganska snart, att frågan skulle komma att blifva afgjord på den förseglade sedeln, för så vida en sådan åsigt fortfarande förfäktades. Vid sådant förhållande torde det hafva varit klokast att, på sätt nu skett, R. o. Ad:s ledamöter i Utsk:t förenat sig om ett förslag, som var möjligt att få igenom och sorn ock gick igenom, — ett förslag, som Gr. Mörner sjelf erkänt böra föredragas framför det af K. M. i denna del framlagda; och R. 0• Adis ledamöter i Utsk:t Den 18 Man f. m. 207 förtjena således verkligen icke de anmärkningar, som emot dem af IIr Cederschiöld blifvit framställda. För öfrigt är jag temligen förvissad derom, att U(sk:ts förslag kommer alt bifallas af Irenne Stånd, vid hvilket förhållande diskussionen i ämnet härstädes icke kan lända lill mycken fromma. En talare har här redan erinrat, huru angenämt det skulle vara, att undgå denna diskussion.
Jag anser följaktligen den nu af Höglofl. Utskotten ‘oreslagna förnyade underdåniga skrifvelsen icke allenast onödig, utan ock obehörig. Onödig, då man kan taga för afgjordt, att den nu föreslagna allmänna undersökningen icke förmår sprida något nytt ljus i en sak, som så många gånger blifvit på alla sidor granskad och skärskådad. Obehörig, såvida man genom en sådan äskad hy åtgärd synes utan skäl betvifla sanningen och rättvisan af de i denna sak redan afslutade forskningar och utfärdade Nådiga Författningar.” Af Herr Prosten Bolander: ”Jag instämmer uti Herr Doctor Björkmans afgifne reservation.” STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834* Statsoch Oeconomie-Utshottens Utlåtande IV:o 2.3. i N:o 23. Anitona till Exp.-Utsk. den 5 Sept. Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar dels vid sistnämnde Utskotts Betänkande N:o 36, dels ock vid de förenade Utskottens Betänkande N:o 3. Sora desse Betänkanden, hvilka, på grund af framställde anmärkningar, blifvit från Ridd. och Adeln återremitterade, afhandla en och samma fråga, nemligen om ersättning åt hemmansegare å Landet för inqvartering af tågande trupper, samt innefatta likstämmiga utlåtanden, hafva Utskotten funnit återremisserne böra i ett sammanhang behandlas och besvaras; och alldenstund härvid förekommer, att, enligt ankomne Protocolls-utdrag, de förenade Utskottens Betänkande N:o 3 vunnit de 3 Ofrälse Riks-Ståndens bifall, och att Allmänna Besvärsoch Oeconom ie-Utsko t tets Betänkande N:o 36 blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden gilladt samt af Pfeste-Ståndet lagdt ad acta, i anledning af dess redan lemnade bifall till Betänkandet N:o 3; fördenskull anse Utskotten, till följd af -y5 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord, och kunna således dermed icke taga någon vidare befattning.
Ryttmästaren Åkerstein 500: hvaraf dock 200 R:dr blifvit redovisle. I afseende på dessa balancerade förskoLt åberopa Revisorerne deras, i andra punkten rörande ArtilleriAfdelningen här ofvan gjorde, hemställan. Af Räkenskaperne för de under denna Afdelnings Förvaltning stående Fonder hafva Hufvudböckerna för Beväringsmanskapets underhållsmedel blifvit i Kongl. KammarRälten granskade för år iSöa med och för år i833 ulan anmärkningar. Cassans tillstånd var: Debet: Balance från föregående året? Uppbörd; ÅrsAnslag . Balance till f öljande året; Skulder .. 8,860: 6. 5 41,919: 3. Tiel Utgifterne, hvilka befunnits ordentligen verificerade, hafva Revisorerne i allmänhet icke haft något alt anmärka; men af Räkenskaperne hafva dock Revisorerne hemlat anledning förnya den, uti Berättelsen (ifver revisionen af 1831 års förvaltning uttryckta, önskan, att hränvinsconsumtionen malte vid dessa möten i möjligaste män inskränkas och extra förplägning, då sådan kommer i fråga, meddelas på annat sätt än genom utdelning af bränvin. För Arlilleri-Exercitie-Hästarnes Underhållsmedel hafva hegge arens Hufvud böcker blifvit i Kongl. KammarRätlen granskade ulan anmärkningar. De redovisa för Inkomster och Utgifter sålunda: Debet: Uppbörd: Från StatsYerket erhållet anslag , , , , 10,492:2 1. 5. InlresseMedel — :—- 200: 38. 3. Credit: Lefverenng till Kongl. StatsContoret 2,608:29. *• Öfverföring till Räkningen öfver Exercitie Esquadronsraedlen, att der balanceras 60:45. 8. Sedan ArtilleriHästarnes Underhåll numera af de vid hvarje ArtilleriRegemente organiserade FourageringsDirectioner besörjes, kommer denna Räkning, från år i833 räknadt, att för framtiden upphöra.
Exc. Herr Grefven och Landtmarskalken jemte de öfriga Riks-Ståndens Herrar Talmän, efter begärdt och erhållet företräde, öfverlemnas till H. M. Konungen och H. M. Enkedroltningen Joselina, uti hvilket beslut de öfriga Riks-Stånden blifvit inbjudna att instämma; och fann Preste-Ståndet för godt alt denna inbjudning antaga. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades till Lag-Utskottet nedannä'mnde, i Ståndet den 9 dennes framställda motioner: l:o af Kontrakts-prosten Janzon, angående förändrade föreskrifter i afseende på lekmannaoch kolportörs-verksamheten inom församlingen, jemte i anledning deraf i Ståndet denna dag afgifna yttranden; 2:o af Kyrkoherden Ternström, om tillägg till 4 Kap. 1 § eller 25 Kap. II § Ryggninga-Balken, rörande lagning och afsyning af väg, som till afsides be lägen kyrka leder, jemte ett i ämnet af Prosten Lundholm afgifvet yttrande; och 3:o af Kontrakts-prosten Falck, om sättet för utfärdande af prestbevis för den, som vill kommunicera i annan församling, än der lian boende är. S. 1). Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet i Ståndet den 9 dennes väckta och då bordlagda motioner: . • Bih. till B. St. Brot. 1859 $ 1860. 9 Sami. 6 a Prot.-Utdrag den 12 November 1859. l:o af Kyrkoherden Ternström, om skyldighet att för uppläsande å predikstol aflemna handling in duplo, när bevis öfver uppläsandet fordras; och 2:o af Kontrakts-prosten Falck, angående upphörande af nuvarande revisions-sätt af kyrkornas räkenskaper, tillika med de yttranden, som flere Ståndets Ledamöter med anledning deraf i dag afgifvit. S. D.
Tro ej att det är isdimmor, nej, det är den stackars drunknade, men han kommer ej fram förr än det blir alldeles mörkt och långt mera kallt. Jo, jo, allt det der kan jag tydligt se, om jag bara litet blundar med ögonen! Det är en vemodig stämning i den der utsigten, men så nationel; om jag visste hvarför det så ofta är någonting mörkt och dystert i vår finska natur, det är som en ljuf gåta, som längtar att bli löst! Lyx. Hon satt der alldeles ensam i deras lilla rum, som på samma gång var verkstad, sängkammare och kök. Det var uppstädadt nu, renskuradt och ordnadt. Allt som hade kunnat rengöras var fullkomligt fläckfritt, till och med taket. Hon hade haft det arbetsamt i flere dagar, det var så ansträngande att taga itu med så hårda sysslor, trött och sjuk som hon var. De grå tofterna i taket hade hon skrapat rena från den sotiga limfärgen, och hade målat det så hvitt hon kunnat med kritvälling, det skulle vara en af de glada öfverraskningar hon beredt mannen för högtiden, julhögtiden, som stod för dörren. Endast tapeterna voro ohjelpliga. Nedrökta och solkiga på allt vis, var det endast med största möda hon lyckats klistra ihop dem och dölja de värsta refvorna med en våd eller par af tidningsmakulatur, så der blef en bred snygg rand på midten af väggen. Det var icke mycket, men det såg i alla fall bättre ut nu än förut, i synnerhet med de der granna, brokiga kejsarbilderna, som hon fått af sin forna kamrat, tjenstejungfrun hos assessorns. Der satt nu det ryska majestätet i gardesuniform och med så många kraschaner, band och medaljer, som kunde rymmas på hans bröst. På hufvudet en riktig ryssmössa, grön och med röd kant. På kinder och läppar var han rödmålad, ögonen förgätmigej-blå och alltsammans i mjölkhvitt fält. Det var rigtigt trefligt nu härinne, varmt och behagligt. Erik kunde väl icke vara missnöjd, att hon stält undan verktygen i skåpet och trävirket, som han snickrade af, ute i boden.
Patrivtiffe länerp som läspa med 6 procents räyta, och till hwilhas betalning, ingen fond äx päräknad;. sawt att lem-, na Fm llwägtlge, hädanefter som hittills, öppet att, enligt Reglemente och Jnsiructioner, uppdaga län a. Z procents ranta dä behofwey det fordra.' ^tats-UtstottLt hqdr ansett sig tillhöpigt att glfwa ett särskilt betänkande öm Lesia lgn, sedan Annuitetsläne-systemet war afstyrkt; as det Ml att werkställigheten af hwad förra Riksens Ständer beslutat cm Z procents-läns Upptagande, hittills hwilat, i och för samma betänkligheter som wällat annmLpts-länens inställande/-—För enffilt. del är jag af den tanka, att dylika, läns upptagande pä 2 ärs uppsägnings-tid werkeligen ej behöfwas, ty Riksgälds/Contoirets tillgängar äro sä stora att intet dylikt behof kan, inom 2:ne är . inträffa. HerrkLlllmÄn: Jag utbeder mig fä erinra, att det torde wara oafgjordt cm icke Riksgälds-, Contoirets behof af län möjligen torde ökas genom beslut som af Riksens Ständer wid detta Riksmötefattas. Desiutom bör ock besinnas, att om en sä lycklig handels-ccnjunctur inträffar, att Riksgälds-Contoiret sättes i tillfälle att remittera wäplar, sä torde det äfwen af det-. La ffäl wara nyttigt att Contoiret får rättig-. Z94 Den 6 Octsber, het att upptaga inhemska län, Jag tror säte-; des att. detta ämne behöfwcr ett närmare ökwerwägande innan det slutelig! afgöres, och tillstyrker derföre att det mätte fa till Statsutskottet ärergä. Herr ^!-riner?!tgm, lobsn:
Och beslöt Preste-Ståndet derjemte för sin del, alt, i likhet med hvad för de utländska lånen blifvit beslutadt, Rikets Ständer må bos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj.t täcktes lemna sin garanti och fastställelse äfven åt delta lån. S. I). F Öredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden: N:o 25, i anledning af väckta motioner om statsanslag för anläggning af åtskilliga telegraflinjer inom riket; N:o 20, i anledning af väckt motion om åtskilliga åtgärder för utsträckande af Poslföringen och Telegraferingen å Gottland; N:o 2 7, i anledning af väckt motion om befrielse för Svenska Ångfartyg, som, enligt på förhand upprättade reseturer, göra reguliera resor, från skyldigheten att taga lots; och N:o 28, i anledning af väckt motion dels om nedsättning af fyroch båk-afgiften jemte lotspenningar, dels om lotsarnes aflönande utaf Slals-medlen. S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedan omförmälda Utlåtanden och Belänkanden: N:o 28, i anledning af ålerremiss af Utskottets Betänkande N:o 2, rörande väckta förslag, alt den Heliga Nattvarden må kunna omedelbart efter skriflemålet, före den allmänna Gudstjenslen, utdelas. Afslogs. N:o 29, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 5, rörande väckt förslag om fördelning på vissa år af de kostnader i och för allmänna byggnader, sorn från boställen utgå. Lades till handlingarna med förklarande, att Preste-Ståndet ogillar Utskottets i detta Utlåtande gjorda hemställan och vidhåller sitt i frågan fattade beslut. 704 Prot.-Utdrag den 15 September 1860.
Om nödig försigtighet iakttogs, d. v. s. om man närmade sig stranden, der djuren voro samlade, vid frånlandsvind och med lansstyng dödade först dem, som lågo närmast vattnet, kunde man sedan utan svårighet slagta de öfriga, hvilka genom sina dödade kamraters kroppar hindrades att nå hafvet. Numera inträffar ett dylikt tillfälle till fångst ytterst sällan, och det finnes berömda hvalrossnäs, på hvilka man fordom hvarje år träffat hundratals djur, i hvilkas granskap man nu ej ser ett enda. Äfven i hafvet finnas vissa ställen, der hvalrossen företrädesvis uppehåller sig, och som derför af fångstmännen betecknas såsom hvalrossbankar. En sådan bank finnes i granskapet af ön Moffen, belägen under 80° n. br. vid Spetsbergens nordkust, och i tusental måste de djur räknas, som här dödats. En annan dylik bank finnes på 72° 15′ n. br. vid kusten af Jalmal. Orsaken hvarför hvalrossarne med förkärlek uppehålla sig på dessa ställen är helt säkert den, att de der finna en riklig föda, hvilken ej, såsom ofta uppgifvits, består af tång, utan af åtskilliga å hafvets botten lefvande musslor, hufvudsakligast Mya truncata och Saxicava rugosa. Dessas köttiga delar befrias, innan de nedsväljas, så utmärkt väl från skalet och rengöras så fullständigt, att innehållet i magsäcken ser ut som en anrättning af omsorgsfullt skalade ostron. Vid födans insamlande torde hvalrossen använda sina långa betar för att uppgräfva de djupt i leran dolda musslorna och maskarne.83 – Scoresby anger, att han i en hvalrossmage, jemte smärre kräftdjur, funnit stycken af en ung säl. De största hvalrossbetar jag sett voro ett par hanbetar inköpta sommaren 1879 på St Lawrence-ön i norra delen af Bering-hafvet. De mätte 830 och 825 millimeter i längd, den största omkretsen var 227 och 280 millimeter, och den sammanlagda vigten utgjorde 6,680 gram.
Hon märkte tydligt att han skonade den unge kaptenens moder och icke ville göra henne alltför hopplös. Först fjorton dagar senare, omkring den 12 december, ankom till Byborg en post, som meddelade det af herr Tönne och så många andra länge fruktade, nästan med visshet motsedda slaget. Tvänne andra hemkommande fartyg, som besökt samma hamnar, medförde underrättelsen om ett under rysliga omständigheter passeradt skeppsbrott, der det fartyg, som fördes af kapten Lauritz Hellevi från Göteborg, stött på och sjunkit med last och besättning. Vi dröja icke här vid skildringen af Juannas qval och strid, då hon såg den framtid, som nyss synts henne insvept i guldskyar, nu för alltid insvept i dödens kalla svepdrägt. Likväl funnos dagar, då hoppet återflammade, men det slocknade för alltid, när ännu senare i december ett nytt bref från rederiet ankom, hvilket meddelade att en af matroserna, som efter hans egen uppgift var den ende räddade personen, genom ett underverk blifvit upptagen af ett mötande fartyg och anländt till Göteborg, men den stackars mannen tycktes hafva hemkommit endast för att dö i fosterbygden. Han hade blott hunnit omtala att kaptenen varit den siste som han sett, men att äfven han försvunnit i djupet. Ifrån den dagen anlade Juanna den svarta enkedrägten. Af tvänne andra qvinnor var det blott en som hade rättighet att låta sitt hjertas känslor liksom aftecknas i den svarta skruden – den andra, som icke ens inför sig sjelf vågade erkänna våldsamheten af sin smärta, tuktade den med pligtens gissel. På Byborg efter tre år. Under dessa tre långa år hade Juanna aldrig aflagt enkedrägten; och ifrån det ögonblicket, hon påtagit den, var det liksom en annan själ gått in i hennes kropp. Man återfann icke denna mjuka, veka, ömtåliga och sydländskt glödande natur, den gula vackra liljan, som Lauritz så högt älskat. Till det yttre såg man nu en nordens sammetshvita lilja, snö-ren, men stel, utan ett böjdt blad. Den bländande friskheten hade doftat bort, men skönheten fanns qvar under både is och snö. Den unga enkans inre motsade ej heller det yttre.
Jag kan således ej annat än fortfara uti mitt ogillande af det Förslag Utskotten uti 2;dra punkten af deras förra Betänkande framställt, såsom saknande den enhet i principen och. rättvisa i verkställigheten, hvilka böra utgöra hufvudgrunden för all .Lagstiftning. Då likväl det bifall, de 3:ne öfrige RiksStånden lemnat å netta Betänkande i hela dess vidd redan bestämt Riksens Ständers beslut i före-. 184 Dan a5 September f. m, varande amne, vill jag visssrligen icke här söka tillvägabringa någon skiljaktighet i tänkesätt och åsigter, utan anhåller endast att detta mitt anförande må såsom min enskilda reservation uti Protocollet erhålla ett rum. Bilagor till PleniProtocollet för den 25 September, eftermiddagen. Herr Berghman3 Ambrotius Magnus: Jag betviflar alldeles icke Herr Baron Wrangels goda afsigt med dess väckta motion om HypotheksBankers berättigande till Creditive pä Riksens Ständers Bankj men jag fruktar att hans eljest så prisvärda Patriotiska nit hänfört honom, att till någon del adoptera det nu gällande olyckeliga Lånesysféme. Det är nog illa att man för Statens tarfvor och upprätthållande, nödgas gifva Creditiver på Den 25 September e. ml 185 Banken, men att lemna sådane åt private Associationer, vore af yttersta våda för Banken; Hvad som händt förr, kan hända om igen. Den grofva förlust Banken gjordt på förre FilialDisconterne hvilka hade haft begränsade Creditiver; ber vara en dyr Lärospån. Hvem kan gå i borgen derföre att icke Nordlindajr och dylike innästla sig i hypothekBankens styrelse och förnya Malmö Disconts bedrägerier. Jag afstyrker således Herr Baron Wrangels ifrågavarande Förslag under tillämpning af gamla Regien: Vejligia me terrent. N:o a.
Forman^ ”utan att der sådant, i Förpassning,; - Stadgan ’’är föreskrifvetr hafva utisgit TuJlpess & förrän , och innshåller ict-j någon honom msd”delad forscdeI„nm*n!nr , att tspa t* lant "Pass, bote första gången Z Rulf 16 sk.j och "sedan, hvarje gång han mad sudsn förbry telse beträdes, 10 R:dr»” ”Har Forman uti forsed-! blifvit erinrad derom , att han bör taga Tullpass, och "likväl icke rättat sig derefter* böle 10 R:dr. ”Uraktlåter godsegare, som med fora afvander "gods , till det belopp och nf den beskaffenhet , att förpassning derå bör uttagas , att i ”forsedeln påminna Formannen att uttaga Bih. till Rikt-St. V ^ ”Tullpas9 , eller ock att sjelf derom besörja | bote han 10 R;dr. Från Högvördige PresteStåndet, S. D. Föredrogs Välloflige Borgare-Ståndets, genom Protocolls - Utdrag af den 10 i denna månad, gjorda inbjudning till Presteoch BondeStånden, att förena sig uti den af Borgare-Ståndet antagna redaction af Lagarne angående Myntbestämningen samt för Rikets Ständers Bank , i sammanhang hvarmed äfven upplästes de af de öfrige respective Riks-Stånden i samma fråga fattade och genom Protocolls-Utdrag Preste Ståndet meddelade beslut; och fann Ståndet för godt att, med jemkning i dess förut i dessa ämnen fattade beslut , ofvanberörde inbjudning antaga. S. D. Banco - Utskottets Memorial , N;o 90, ined förslag angående vissa förändringar af Bankens Sedlar till deras valeurer , text, format m. m., garantierne emot missbruk och förfalskningar samt ordningarne inom Banken för olika sedelsorters utbyte och förvexling , blef, vid förnyad föredtagning , på grund af Prat.