Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En förändring i afseende pä kreditivet för Hypolheksföreningarne skulle derigenom blifva behöflig, och jag tror derföre, att det vore bäst att BankoUtsk. fick taga denna fråga i förnyadt öfvervägande med anledn. af R. o. Ad:ns beslut, och att derföre denna del af 2:dra mom. till Ulsk. återremitteras. Frih. Tersmeden: Jag instämmer till alla delar uti hvad Gr. Gyldenstolpe nu föreslagit, nemi. att första delen af detta mom. ändras i öfverensstämmelse med de beslut R. o. Ad. nu fattat, och att den sednare delen deremot återremitteras. Hr von Hartmansdorff: På de skäl, som Gr. Gyldenstolpe anfört, anhåller jag alt R. o. Ad. måtte bifalla första afdelmn, men återremittera den sednare. Hr Mannerskantz: Det vore origtigt, att förfara på detta sätt, om, det jag icke kan erinra mig, det har blifvit förut besltitadt om och hvarest de medel skulle tagas, sorn äro anslagne för Hypolheksföreningarne. Jag föreslog visserligen, men vet icke om något beslut derom blifvit af R. o. Ad. fattadt, att sedan R. o. Ad. beslutat att den mill., som blir ledig, får användas till kreditiv åt Ilypotheksföreningarne, det måtte bestämmas på hvad sätt och af hvilka medel dessa kreditiver skulle bildas, och det var fördenskull, som jag ansåg en återremiss nödvändig. Frih. Tersmeden: Jag tror att det ändamål, som Hr Mannerskantz afser skulle vinnas, om R. o. Ad. genomgick den af Ulsk. upgjorda tabellen, och i följd af de fattade besluten derutinnan, gjorde de rättelser, som deraf föranledas. Dervid skulle visa sig, att besparingen icke vore mer än 1,400,000 R:dr, sedermera kan det vara alldeles likgiltigt hvar detta tages. Jag tror att om man går sålunda tillväga, så vinnes det ändamål, Ilr Mannerskantz åsyftade. Häruti förklarade Hr von Hartmansdorff sig instämma.
Man lärer wäl ej kunna pasta, att en titel bestämmes enoast derigenom, arr man till densamma anslär en rvisi penninge-summa. Bestämningen lig - Den 22 ZebrugM. ger i ändamälel hwartill penningarne stola amvändas, ei i storleken af den summa, svin der,ill ansins. Nav ryan säger, alt besparings - medlen, anda lill ktt belopp af ioc,c:OO R:dr, stola anwändas Under e'' 9 Me tjtel lill upphjelpande och understöd af Åkerbruk, Handel och istäringar, sä har man uppaifwit dels alt denna summa och icke derstlöfwer lill della ändamål stall anwändas; dels det bestämda ändamälek för den y:de titeln. Mig synes således som intet twstwel mera kunde uppsta, att icke den as Friherre ^lsnnsrkeirn förestagne titeln, efter all simkonst är fullkomligen bestämd och dest bestämdhet för hwilken som hälst fästlig Herr dknröenslolpo, g^näers Som mig icke marit möjligt akt höra huruwida en wärd Ledamot , Herr Bqron fjerta erhöll swar as Herr Grefwen och LandtMarstalken om till förewarqnde venkilatiyn icke hörer blott qntalet och benämningen af articlarne lill Statens hehofwer, sä, jemte det jag mig förenar med denna hans yttrade tanka, hwartill jag dä bi. saller , att de enligt Baron klanrmrkeims proposition mä blifwa nio, sär jag ock tili ika ödmjukeligen hemställa hys Ridderstapet och Adeln samt för egen del förklara, qtt de wjd hwarje article upplagne summor icke. anses hewiljade förr än hwar och en article af Ridderstapet och Adeln hlifwit enligt Reg^rings-Formen behörigen granstad. Friherre fjerta, ^xei sqde sig hafwa frägak, M det nu stulle asgöras endast ym Titlarne eller Gven tillika om summorne för hwarje mel? Herr Lock z Lorstt?
Trenne år efter detta Lands återlemnan‘de till Sverige genom Freden, som slöts i Brömsebro år 104.5 , ditsändes af Regeringen Commissarie r med uppdrag, att bilägga, sorn orden lyda, den irring och oreda som en rinn tid hos Prester skåpet och Allmogen sväfvat, och hvilkas afhjelpande ansågs vara vunnet genom en af de Kongl. Comrnissarierne med Deputerade af Landet slutad Convention dat. den 30 September 1648- (Se Bil. Vid jern fö re Isen emellan denna Convention och Konung Carl den XI:tes Förordning afår 1681 rörande Presterskapets Löne-rättigheter, finner man lätteligen^ att Presterskapet på Gottland åtnjuter högre Löne-förmoner, än det i Moderlandet. Sådant torde ock med skäl kunna tillskrifva®, att Gottlands Presterskap kan hafva sin bergning, ehuru Moderoch Annex-Församlingarne på en Areal af 37 Qvadratrnil *) och med en befolkning af 33,607 ’**) menniskor, eller 1207 på Qvadrat-mifen, stiger till ett antal af 94 då deremot Östergöthland, med gg Qvadrat . mils rymd och en befolkning af 163,320 menniskor, hvaraf belöpa öfver 1649 på Qvadrat - milen, är för H:o 24- *>) Akrellt Beskrifning till Chartan öfver Sverige, l8i0 ärs Qvinqvennii-Tabell. Den 8 Mars. fördeladt endast uti 149 *) Moderoell AnnexFd fsam lingar. Hvad som dock i synnerhet förtjenar uppmärksamhet är. att ändamålet med Coriventionen, nemi» förekommandet af den ofverklagade irring och oreda, intill närvarande tid icke kunnat uppnäs genom sa obestämda och följaktligen till olika begrepp om rättigheter och skyldigheter föranledande föreskrifter, sorn de, hvilka innefattas i Conventionens 1, 21 3 , 4, 6, 12» och 14. §. §.
Den i afseende på denna bevillning af Rikets Ständer under den 42 December 1754 utfärdade, efter andra grunder än föregående bevillningsförordningar uppgjorda författning innehåller följande hufvudsakliga stadganden: utaf alla, efter stater och indelningar samt eljest, vid publika verk utgående löner skulle innehållas 4 procent; » pensioner och gratialer, öfverstigande 300 d:r s:mt, likaledes 4 procent; » frälseegendom skulle erläggas 40 d:r för hvarje rusttjensthäst och i samma för hållande derefter för i hardt korn utgående ränta; » jernbruk 6 d:r för hvarje skepp:ds hammarskatt eller 100 skepp:ds tillverkning; för kronoförpantningar efter år 1700 skulle utgöras 1 procent af räntan; af arrendatorer en procent af arrendesumman; » underofficerare och musikanter m. fl. vid armén och flottan 1 d:r; » Biskopar 60 d:r; » Kyrkoherdar på landet, efter hemmantalet, högst 30 och minst 4 d:r; » Kyrkoherdar i större städer med prebenden samt Professorer 20 d:r; » Kapellaner dels 3, dels 1 d:r; » Klockare från 12 till 1 d:r; » Borgmästare i Stockholm och Göteborg 30 samt i öfriga städer högst 12 och minst 4 d:r; » Rådmän i Stockholm 20 och i andra städer högst 12 och minst 2 dr; » förmögnare grosshandlare 60 d:r; » andre handlande, upptagne i 6 kategorier, högst 50 och minst 4 d:r; » »societetsoch embetsman», dito i 3 dito, högst 40 och minst 10 d:r; » handtverkare, dito i dito, högst 30 och minst 10 d:r; » borgare med ringa förmögenhet i större städer 4, i medelmåttiga 3 och i dc minsta städerna 2 d:r; » handelsbokhållare och inspektörer 8 d:r; » köpmansdrängar 6 d:r; » handtverksgesäller dels 2, dels 1 d:r; » bergsmän vid Kopparberget högst 20 och minst 5 d:r; » bruksoch handtverksarbetare 24- öre; 15 •af åbocr på skattlagda hemman I d:r; » adelns betjenter och kainmarpigor 1 d:r; i) drängar 20 öre; » pigor 10 öre; » arbetsfolk och gerningsmän 1 d:r; » torpare 10 öre; och » backstugasittare 8 öre; Allmogen i Finland skulle blott erlägga hälften af de för dess vederlikar i Sverige bestämda afgifter.
Hennes fru kunde ej neka att slutsatsen var riktig nog, men var ledsen att Möllerstedtskan var bjuden och intet assessorns. De måste ännu bjudas, men huru få the och dess oundvikliga bihang sockret? «Nog vet jag, att Russila bonden har båda delarna och annat godt dessutom;» sade Maja Stina betänkligt, «men han lånar icke och lemnar också intet något på krita, isynnerhet se'n hans nåd gräla me'n, när han ville ha pengar för hvad löjtnant «Schan» tog hos honom, när han var hemma i somras. Hvad skulle man göra i betrycket? Hennes nåd beslöt att skicka henne dit. «Skall jag gå till pappa och begära pengar,» frågade lilla Etta, pappas favorit. «Nej min engel,» svarade mamma. «Pappa får icke veta, att vi köpa något från Russilas, ty han har förbjudit det. Äfven får ingen säga honom, att de fremmande äro hitbjudna, ty då ville han att allt skulle vara annorlunda. Det skall se ut som om de kommit hit af sig sjelfva.» «Men hvarföre ber mamma dem då?» frågade Bata. «Aftonen blefve alltför lång och odräglig med grandtanten, som icke spelar kort, äfven ni får roligare när ni blir flera.» Derpå befalltes betjenten Eklund taga den bättre båten, och först sätta Maja Stina i land vid Russila strand, sedan ro så fort han förmådde till Östervik med begäran, att om de hörsammade bjudningen, skulle de genast följa med, ty det var långt lidet på dagen. De båda tjensteandarna skyndade just bort, när lagmannen hastigt öppnade köksdörrn för att fråga hvarför frun dröjde ute, när hon visste att han var upptagen. «Ack, söta Fritz, jag står verkeligen litet bekymrad här, sade hon. Just när tant kom hit i dag, for Maja Stina till Vestervik med en väfsked jag haft till låns af majorskan; der berättar hon i sin enfald att vi erhållit besök af friherrinnan Perlkrans, och hvad tycker du väl! Möllerstedtskan lät genom Maja Stina säga, att både hon och fru R. vore så nyfikna att se tanten, och att hon ville gifva dem bud på Östervik; således lära vi få dem hit allesammans.
Och torde denna inkomst, i anseende till dess föränderlighet, nu icke böra uppskattas högre än till 9:o Mantalsp enning arne, hvilka beräknats 1860 till 560,000 R:dr och 1863 till 525,000 R:dr samt år 1861 utgjort 600,621 R:dr, hafva väl derefter uppgått: 1862 till 630,865 och 1863 till 639,873, eller i medeltal för de 3 åren till R:dr 623,786: 33, men synas dock, i anseende till den vid sistlidna riksdag beslutade nedsättning i afgiften för qvinnor till hälften, hvilken nedsättning först från och med år 1864 börjat tillämpas och antagligen icke uppväges af den förhöjning, som i andra afseenden egt rum, nu icke böra beräknas högre än till 10:o Bötesmedlen beräknades vid de 2 senaste statsregleringarne till 90,000 R:dr och hafva under åren 1861 —1863 i medeltal utgjort 93,648 R:dr 33 öre. Då nu, enligt nya Strafflagen, alla deruti fastställda böter skola med hela sitt belopp tillfalla Kronan, lärer deraf äfvensom af de i nämnde Lag intagna bestämmelser, hvarigenom bötesbeloppen betydligt förhöjts, blifva en följd att Statens inkomst af dessa medel hädanefter kommer att uppgå till vida högre belopp än hittills. Enär likväl den nya Lagen först med innevarande år börjat tillämpas samt således ali ledning af erfarenheten saknas för beräkningen af den förökning uti ifrågavarande inkomst, som af omförmälda orsak är att emotse, finner Kongl. Maj:t samma inkomst nu icke kunna beräknas annorlunda än till summan af dess senast uppskattade belopp 90,000 R:dr och det anslag 250,000 R:dr, som Kongl. Maj:t här nedan under Andra hufvudtiteln af Rikets Ständer äskar till ersättning åt vederbörande för dem i följd af nya Strafflagen frångångna bötesandelar, eller 1 1:o
En ny §., kallad den Öde, så lydande: ”Såsom grundfond för Sedelbank må begagnas ej allenast reda penningar, samt eontröleradt guld och silfver, än äfven sådane fastighets-inteckningar, adier eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål äro i Bolagsreglorna godkända. Bankens egne oell andra Bankers actiebref få aldrig såsom grundfond användas.” ”Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge Bankens rörelse fortfar.” ”Bankens grundfond må ej, utan Kongl. Maj:ts tillstånd, ökas utöfver den i privilegium utsatte teckningssumma.” En ny §., kallad den 5:le, så lydande: ”Såsom grundfond för Sedelbank må begagnas ej allenast reda penningar saint controleradt guld och silfver, utan äfven fastighets-inteekningar, goda actier och lotthref, Bankens egne och andra SedelBankers undantagne, eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer; dock skola alla dylika hypothek, med thy åtföljande handlingar, vara till säkerheten pröfvade af Konungens Befallningshafvande i Länet, gemensamt med Bolaget, oell af bägge godkände.” ”Ej må insatt grundfond genom utdelning minskas, så länge Bankens rörelse fortfar.” 5 §. 1, 2 och 3 Mom. Se Ridderskapets och Adelns 7 §., hufvudsakligen efter Grefve Frölichs reservation, med den förändring, att ej heller skrifna, förbindelser lill innehafvaren skulle få utges af annat slag, än Creditsedlar och Invisningar, samt alt CredilSedel-valeureu skulle blifva minst 1 R:dr silfver specie uti både Actieoch Solidariske Banker. Gillade med uteslutande från 2 Mom. af orden: ”utaf 3:ne Directeurer eller.” 1 - Gillade. Gillade i det luifvudsakliga, med fastställande af 4 R:dr courant såsom minsta sedelvaleuren, utan åtskillnad för den ena eller andra Banken. Se 2:dra Punkten. % 6 §. Se Ridderskapets och Adelns 8 §.
Riksd.Ordn. innehåller, alt i anledn. af sådana utlåt:n som det förevarande böra RiksSt skyndsamt yttra sig, under hvilket Utsk. de anse målet höra. Frågans afgörande nu genast vore således icke att frångå ordningen. Den i; Mars e. m. 33i Hr Dalman förklarade, att han icke kunde afstå från sin begäran, att ifrågavar. memorial skulle få hvila på bordet. Frih. Rantzou, Joh. Alb., och Gr. Spens, Garl Gust., förenade sig med Hr Dalman. Företogs till pröfning BancoUtsk.'s d. ii dennes e. m. och d. i3 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 4> i anledn. af R. o. Ad:s Utsk. gifna anmodan att ofördröjligen inkomma med kategoriskt svar i fråga om silfverutvexlingen. Frih. Rantzou, Joh. Alb., begärde, att detta memorial ytterligare måtte få hvila på bordet. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sådant icke kunde ske, emedan BancoUtskrs memorial redan tvenne gånger varit bordlagdt. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då Ronungens nåd. skrifvelse af d. 17 sisth Febr. tillkännagifver Ronungens bestämda åsigt, att silfverutvexlingen kan och bör taga sin början d. 1 nästk. Juli, och dåBancoUtsk. nu torde vara i tillfälle bedöma, i hvad mån omständigheterna för närvarande medgifva att med den silfverfond, som finnes, verkställa realisationen; så anser jag intet hinder möta BancoUtsk. att nu kathegoriskt yttra sig, huruvida silfverutvexlingen kan, enligt vid sista riksdagen gifven lofven samt enligt de af Regeringen yttrade åsigter, nu fullgöras.
Jag skulle för min del tro, alt den gärna kunde bestämmas till 8 år; ty jag kan icke inse hvarföre Armeen behöfver yara i så Ben 22 December f. ra. utomordentligt förträfflig hållning i delta fall. Klädernas nya och präktiga utseende inverkar så obeskriflig! på kostnaderne för landet; och det är utom all tvifvel, att denna mundering både kunde och borde räcka vida längre. Det torde tillåtas mig att i detta fall få anföra exemplet af Nerikes Regemente. År 1806 utgick det till Pommern med samma mundering, med hvilken det slagits vid Sawitaijpal i Finnland. Jag påstår icke, att utseendet var vackert, och det är långt ifrån, att jag skulle vilja återföra oss till ett sådant tillstånd; men jag tror, att man bordt mera fästa uppmärksamheten derpå, att det är just i denna omständighet man hör söka åstadkomma besparingar; och jag tror att de, som leda Aramens inre skötsel, skulle påkalla Svenska landtrnannens odelade erkänsla och tacksamhet, om en större hushållning härutinnan ägde ruin. Det är troligen ingen af Er, mine Herrar! som icke vet, alt BeklädnadsCassorna äro öfverfylida af tillgångar, och många Regementen hafva igenom den nya beklädnadsstadgan fått vidkännas betydliga kostnader, hvilka blifvit dem med ett pendrag påförde tvärt emot Indelningsverkets hufvudgrunder och ingångna Contracters ordalydelse, derigenom, att de fått åligganden sig gifna, som icke varit deras skyldigheter. Deribland är också Nerikes Regemente. Jag vill likväl icke ingå i några detailler, emedan det kunde Den 22 December c. m. förebäras mig, alt jag frångick ämnet. Jag anhåller således blott, allde anmärkningar jag nu framställt måtte få medfölja Herr Thams Memorial till Utskottet. Herr Rosenblad, Bernhard: Jag måste till en början anhålla om ursäkt för det jag så sent upptager Högloft. Ridderskapcts och Adelns tid.
Hr Bergströms utförande af densamma förtjänar mycket erkännande. Oaktadt konserten drog tämligen långt ut på tiden, var publiken dock tydligt mycket belåten med densamma och visade den om vårt musiklif förtjänte konsertgifvaren sin lifliga sympati. Filharmoniska sällskapet gaf i tisdags i Musikaliska akademien sin första konsert för innevarande säsong. Konsertens första afdelning upptog tvänne orkesternummer, nämligen Aug. Södermans välbekanta konsertuvertyr i f-dur ochRameau ' s Rigaudon ur » Dardanus » i Gevaerts transkription. Hofkapellet utförde båda numren ganska förtjänstfullt; det senare måste till och med omtagas. Af delningen utfylldes med trenne sångnummer, en konsertaria (b-dur, op. 94) för sopran och orkester af Mendelssohn-Bartholdy och tvänne romanser vid piano, den ena, » Månestrålar » af L. Norman och den andra, » Der Nussbaum » af Schumann. De utfördes alla af fröken Esther Sidner, som härför tillvann sig det lifligaste och mest välförtjänta bifall. Särskildt förtjänar hon beröm för det delikata utförandet af Schumanns romans. Sångerskan framropades efter densamma flere gånger och måste sjunga ett extranummer, Sjögrens » Der driver en Dug ». Programmets andra afdelning upptogs af Gherubinis härliga och storslagna Requiem i c-moll för blandad kör och orkester, förut flere gånger, ehuru aldrig för ofta, utfördt härstädes. Att ingå i en närmare redogörelse för det odödliga mästerverket nekar oss både tid och utrymme. Vi vilja endast säsom dess mest anslående delar framhålla » Dies irse » med sina målningar af den yttersta domens fasor och de karaktäristiska växelsångerna mellan de olika stämmorna, framställande syndarnes böner och anropanden om försköning från dessa fasor; vidare det oförlikneliga offertoriet, det innerligt blida och sköna » Pie Jesu » samt det härliga och poesimättade » Agnus Dei », som afslutar verket.
Privilegier af år 1723* hvilka genom 114 §• uti J809 års Begeringsform blifvit stadfästade* icke tillständigfc att föreslå någon slags förklaring, hvarigenom Privilegi rne skulle kuntta gifvas en utöfver deras ordalydelse sträckt tillämpning till den i fråga satta byggnadsoch underhållsskyldigheten; enär för öfrigt Kongl. Majus Nådiga Kungörelse af den 6 April 1810 tydligt upptager i hvad nion de Bespectiva 3o8 jBest), oell Ekon. UtsE Éttankänden. RiksStånden concederat till ändringar uti de» ras undfångna Privilegier, •— Detta Betänkande hafva Höglofl. Ridderskapet oell Adeln samt Högvördiga Pi-estS landet den 22 Maj och Hedervärda BondeStåndet den 16 1 samina månad bifallit; äfven som Vällofl. BorgareStåndet den 3 Juni deruti instämt, dock med det tillägg, att som Högvördiga PrestStåndets den ^2 Maj lemnade bifall till Ut* skottets Betänkande vore beledsagadt af det förklarande, att det Högvördiga Ståndet åto* ge sig den ifrågaställa Byggnadsskyldigheten för sådana hus och gårdar, sorn Ståndets Le* damöter eller deras Enkor och Barn i Städerna äga, men icke sjelfva bebo, så blefvo Höglofl. Ridderskapet och Adelli samt Hedervärda BondeStåndet inbjudne, att lika med Vällofl. BorgareStåndet instämma uti Högvördiga PrestStåndets nyssberörde förklarande, på det sådant måtte i underdånig skrifvelse anmälas hos Kongl. Majit, till erhållande af Nådig författning, i det hänseendet. — Höglofl.
Vid serskild rubricering af denna under slöjdevaror förut hänförda artikel, får Utskottet föreslå, att den må åsättas a5 procents tull af värdet vid införsel och medgifvas tullfrihet vid export. Ost, alla slag: Vidbiifvande dess förra åsigt, att specificalion af de serskilda slagen utaf Ost bör, till förekommande af missbruk, undvikas, tror Utskottet likväl det allmännare behofvet af denna vara påkalla, alt den derå förut lill 2 R:dr Utb föreslagna införsels-tull skäligen bör jemkas till 1 R:dr 24 sk. Parapluier och Parasoller: Utskottet hemställer, att dessa, vid deras specifika införande i Tariffen, må bibehållas vid deras nu gällande tullbestämmelser. Porcellaine: Hvad vid denna artikel i Riks-Stånden blifvit anfördt, bar synts Utskottet böra föranleda dertill, att den med 6 sk. W å rubriken andra pjeser, af oäkta, hvitt eller omåladt porcellaine antagne införsels-tull, nedsättes till 5 sk. Portfeuiller, TaskbÖcker, Ridiculer och Nattsäckar: Gällande taxas bestämmelser å dessa slöjdevaror föreslår Utskottet må, vid deras specificerande, antagas. Salpeter, oraffinerad och raffinerad, Sirap, Socker-, brun eller hvit, samt Socker, Topp-, Kandioch Ixak-, hemställer Utskottet må, på grund af de i Riks-Stånden gjorde yrkanden, till införsel förbjudas. 48 Bevillnings-Utskotlels Utlåtande, N\o 30. Spanmål:
Dessutom har jag just i dag genomgått åtskilliga adelsbref, hvaruti åberopas de adlades rättighet till alla adliga privilegier, hvarvid åberopas Ståndets privilegier och icke RiddarhusOrdn. Redan detta visar ju, att RiddarhusOrdn. icke sättes i bredd med de adliga pri - Den 16 Januari. !W vilegierne. Att den icke har grundlags-makt är ju dessutom erkändt af alla, och sfiledes kan den icke eller ställas i bredd med grundlagen, och privilegierne äro, enl. 114 § Reg:sF:n af grundlagsnatur. l'e privilegier, som ligga till grund för alla våra lliddarhusOrdmr, kunna väl ej anses vara afskaffade genom vår närv:de RiddarhusOrdn.; och jag skulle tro således, att ingen RiddarhusOrdn. kan fråntaga hvarje enskild slägt dess rättighet till säte och stämma på Riddarhuset, och att denna rättighet icke kan på annat sätt afskaffas än såsom privilegier i allmänhet, i enlighet med 81 § Reg:sF:n. Att denna åsigt äfven gjort sig gällande vid 1809 års Riksdag, derpå kan jag anföra bevis. Sedan R. o. Ad. vid denna Riksdag gjort de concessioner till de öfriga Stånden, som då gjordes, inkom RiddarhusUtsk. på begäran, med en upgift på de privilegier, som Adeln ännu hade qvar. Första punkten deraf innehåller: »R. o. Ad. är Svea Rikes första Stånd, och eger vid Riksdagarne säte och stämma för hvarje ätt, — efter hvad RiddarhusOrdn. derom stadgar».
Om vi nu jemföra arbetskarlen med handtverkaren i staden; huru mycket lyckligare är icke den förre? Handtverkaren behöfver ett förlag. Han vet icke om han får åter, hvad han för detta förlag betalt, tillika med sitt derpå nedlagde arbete, förr än han väl fått sälja sjelfva produeten. Arbetskarlen deremot vet hvarje dag sin behållning. När Hrr:ne nu äro så hjertnjupna till arbetskarlarnes fördel, i en tid, då de verkligen spela det bästa instrumentet, hvad skulle det icke vara, om verkligen arbetslönerna blefvo förminskade. Jag får äran säga, huru det nu förhåller sig i den ort jag bebor. Der gäller en lunna potates 1 R:dr 12 sk. och en tunna råg 5 r:dr, åtminstone då den är nyss uttröskad. Ett dagsverke har man under October månad, då dagarne äro så korta, icke fått under 1 r:dr och bränvin dertill. Den som bjudit 1 r:dr och | qvarter bränvin, har fått det svaret: jag går hellre dit, der jag får liela qvarteret. Kunna Hrr:ne nu göra upp den calculen, om icke arbetskarlen har en lyckligare lott än handtverkaren, med hvilken jag torde vara befogad att närmast jemföra honom. Handtverkaren i en småstad vet icke om hans arbete blir såldt, vet icke om han får förlust derpå, oaktadt det aldraträgnaste arbete, och har under tiden måst skuldsätta sig, då deremot arbetskarlen bär, såsom hela socknen kan intyga, funnit sig föranlåten att blott arbeta två dagar i veckan och supa fyra, då Den 30 November f. m. 508 lagarne i det beqväma land, som han bebor, icke ålägga honom att insätta en del af sin arbetsförtjenst i en sparbank, utan lian tverlom genom dessa lagar iir försäkrad, att om lian lefver rikligt oregerlig!, sä skall socknen desto förr dömmas att föda honom, sedan lian icke mera har något. Mine Hrr? Den röle, som den fattiga arbetskarlen nu spelar, i jemförelse med handtverkaren, är icke den sämre.