Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, det var naturligtvis inte möjligt att en gammal och ful qvinna kunde vara betagen i en ung, väl utvecklad, gymnasticerad ynglings kropp, helst ynglingen hade små knubbiga händer med långa, väl skötta naglar, små fötter och smäckra ben med starka vador, och ännu bevarade ett friskt hull med gryende skäggväxt. Men logiken är inte så stark, när hjertat är såradt. Att Johan deremot skulle älska en trettioårig qvinna, lång och karlavulen, som hade sockersjuka och vattsot, det var nästan orimligt. Men efter den betan tog hon öfvertaget. Hon blef moderlig. Det grep honom; och när hon sedan raljerades för sin böjelse, kände hon sig nästan generad samt slog bort alla andra känslor än de moderliga och började arbeta på hans omvändelse, ty hon var läserska också. De råkades i en fransysk konversationscirkel och hade långa promenader hem, under hvilka de talade franska. Det var lättare att säga kinkiga saker på ett främmande språk. Derpå började han skrifva franska krior för henne, som hon rättade. Faderns beundran för den gamla flickan aftog, och det der fransktalandet vidrade styfmodern, emedan hon icke förstod det. Äldre broderns prerogativ på franskan var också dermed neutraliseradt, hvilket förargade fadern så, att han en dag säger åt Johan, att det var obelefvadt tala ett främmande språk i närvaro af personer, som ej förstodo det, och han kunde inte förstå hur mamsell X., som skulle vara så bildad, gubevars, kunde tillåta sig sådan ogrannlagenhet. Men hjertats bildning var icke det samma som bokbildning. Hon var icke tåld numera i huset, och de, blefvo »förföljda». Dertill kom att familjen flyttade till granngården, så att umgänget blef mindre lifligt. Första dagen efter flyttningen var Johan upprifven. Han kunde icke lefva utan hennes dagliga sällskap; han kunde icke lefva utan detta stöd, som lyftat honom ur hans åldersklass upp ibland de vuxna. Att gå dit in till henne och söka henne som en löjlig älskare, nej, det kunde han icke. Återstod bara att skrifva bref. Och nu öppnas en korrespondens, som räckte ett år.
Men detta bör äfven Vara Snart förkastadt, då man påminner sig att summan blott utgör 260,000 R:dr B.co och att ont den afgår, kan den med säkerhet återvinnas genom den inkommande tullen * om Utskottets förslag antages. Jag tror åtminstone icke att derigenom skall uppkomma någon statsbrist utan tvertom att förslaget sihäll ökä tullen vida öfver denna sUmmi. Detta är det hufvudsakliga hvaruti jag skiljer mig ifrån Utskottet , men i några mindre fall anhåller jag äfven att få yttra några betänkligheter. Om jag Den 28 Junii e. m. icke misstager mig, blir den värdering Utskottet föreslagit nog svår. Hvad den förste värderingen angår torde den kanske vara möjlig och äfven hättre än det sätt som 'nu brukas; men den Jury som är föreslagen tror jag ej vara verkställbar. I många Rikets Städer finnes ej så 'allmän handelskunskap att den kan existera. Sedermera är det äfven en annan sak, som jag anser af mycken vigt. Då uti första punkten Utskottet yttrar sin önskan att inga varor matte förbjudas, tror jag att hela tvisten vore förekommen angående behandlingens lagfighet, om man tillägger de orden i fall Konungen dertill lemnar sitt Nådiga bifallBevillningsutskottet kan likaväl tillstyrka ett önsknings mål som OeconomieUtskottet; det är likgiltigt ifrån hvilket Utskott ett önskningsmål kommer, åtminstone har jag sett att dst går ann ifrån StatsUtskottet och genom den förändringen är hela den fara förekommen, aom så många synas frukta. Herr Tham, Wollrath-.
[2940] Ett mångårigt praktiserande i yrket på de största fabriker såväl i Sverige som ter och n:r 3 omvexlande med bådaTyskland, Schweiz, Frankrike, England och Amerika garanterar ett godt arbete. dera. V i d rekvisition torde uppgifvas, hvilket n:r som önskas. Lådorna äro Lil j e k o n valj e rötter. ytterst väl sorterade och priserna de 1,000 st ._ kr. 28: — allra lägsta partipriser! 100 • » 3: 50 Fogelberg, Wernstedt &amp; K:ni, Stora, starka, präktiga Lilium auraBokhandel, Oekelbo. tum inkomma i nästa månad och är (G. 25356) [2945] priset: 100 st. n r I I kr. 50: 1 » » — 0 1 » » 1:; 6 — 100 » n:r I » 75: — för maskinstickningbilligast; profver ' och prisuppgifter på Lilla Nygatan 17, Stockholm. begäran. J H. Almgren, [2912] [2909] Borås. Skinn-Peleriner 7, ÅÅ LUDVIG EDLER, Körsnär AÅ Ullgarner: Svensons Fröhandel Magnusson STOCKHOLM, 46 &amp; 48 Testeliniptaii. F Från d:r Leonard Benarys manuskript af Henry Harland. D E N BLINDE T e A. g Q. n lönar sig väl! R G S CoulÖrt Sammet, brun, rödbrun, prune Ylledukar till 0,60, 0,75, 0,80,1,00,1,25, oliv och marin ä 0,S0 pr mtr. med och utan silke. Eleganta ocli Svart helylle Cachemire 90 cm. bred, uti moderna färger. Stor soitering. märkt färg, till 1,00,1,50, 2,00,2,20 pr mtr. Damvästar, goda helylle, mörka till 2 kr. Flaneller, gråblå, 65 cm. Dagny Fjällnäs. Ett svenskt sanatorium.
Gör ConstitutionsUtskottet, eller hvilken annan auctoritet som heldst, lill våra grundlagars tolkare, och vi skole snart se magten och våldet å den ena sidan, sjelfs» våldet och passionen å den andra, inför denna allsvåldiga Areopag drifva sill gäckande lek med vår frihet. Man åberopar exemplet af Konungens Högsta Domstol, hos hvilken UnderRätterne äga begära lagförklaringar uti tvetydiga fall; men grundlagen förbjuder ej, utan tvärtom tillåter en sådan förklaring; och hvad lagstiftande magt utöfvar väl derigenom Konungens Högsta Domstol? Dessa förklaringar blifva ju sedermera framlagde till Rikets Ständers granskning, för att af Konung och Ständer gemensamt stadfästas eller upphäfvas, utan att Konungens Högsta Domstol dervid äger någon den minsta del uti afgörande rätten. Mine Herrar! jag öfverlemnar till hvar och en bland Eder att bedöma rigtigheten och den stränga nödvändighet, som ligger uti dessa slutledningar. Min ungdom och oerfarenhet anstår det kanske illa, att offentligen förklara mig emot ett RiksStånds beslut. Men den frihet mitt hjerta dyrkar, och för hvars försvar milt lif voro blott ett alltför ringa offer, ålägger mig här i förväg offentligen förklara, att jag alltid måste anse ConstitutionsUtskottet med en a38 Den to December f. m. profaneronde hand hafva vidrört den heliga rolen för vår [medborgerliga frihet, i samma ögonblick, 'sorn detta Utskott befattar sig med afgörandet af hufvudfrågan, huruvida Herr dorchimont bör få bibehålla den honom tilldelte Inträdespollet, eller ej. Herr Dalman, Lars Johan: Jag anhåller få förena mig med Herr Bråkenhjelm i den af honom nu uppläste reservation. Hans Excellence Herr Grefven och L,andtMarskalken ankom, och emotlog klubban af Grefve Lewenhaupt. Öppnades Herrar Electorers lista till val af en Ledamot i BancoUlskoltet, efter N:o 642 Herr von Becker, Carl Johan; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1947* Herr Odencrantz_, Carl.
Anmärkningarne derom, att det ej borde bero på Konungens Befallningshafvande att bestämma, det Bank skall sättas i concurs-tillstånd, torde i så måtto grunda sig på ett missförstånd, som det, enligt Utskottens förslag, icke är Konungens Befallningshafvande, utan Domaren, som derom beslutar; men på det att Bank, utan alt i sjelfva verket vara insolvent, icke må kunna bringas i concurs och dess bestånd derigenom i otid äfventyras, hafva Utskotten ansett nödigt, att Domarens beslut i afträdesfrågan föregås afen undersökning om Bankens ställning, som lämpligast blifvit Konungens Befallningshafvande uppdragen. Och då Utskotten i öfrigt icke kunnat inse någre öfvervägande fördelar af de inom Riks-Slånden framställde olika förslag, angående liden och vilkoren för Banks utredning, hafva Utskottens derom lemnade föreskrifter bibehållits oförändrade. i5 §. Det har blifvit yrkadt, att delegarnes ansvarighet borde begränsas så, att den icke slutligen träffade den rikare delegaren i större proportion, än han i Bolaget deltagit. Utskotten hafva likväl ansett denna fråga, som afser, hvad rätt den delegare, som måst i förhand betala Bolagets gemensamma skuld, sedermera skall åLnjula emot sine meddelegare, vara af den 6 Hör tiil Bancooch Lag-U tskoltcns Ullätande, N'.o 5. för Bolagsmännen enskilda beskaffenhet, atl något stadgande derom icke torde behöfva i förevarande lag inflyta. Då ansvar lör vårdslöshet, svek och bedrägeri hos gäldenär finnes i allmän Lag stadgadt, anse Utskotten något annat criminelt ansvar för Directionens ledamöter icke eller behöfva i denna Lag bestämmas. Den ansvarighet med person och egendom för atla Bankens förbindelser, som Directör, enligt denna §, är underkastad, kan viii förekomma nog sträng; men då denna stränghet utgör en af de säkraste garantier, som kunna i Lagen nedläggas dérför, att
— Att malttunnan är en räntepersedel kan på intet sätt hindra maltets mätning med lika mål som säden, emedan, då räntan oftast utgår i delar af tunnan, man endast behöfver räkna antalet af kappar den gärdskyldige bör leverera, för att icke på minsta vis komma i oreda genom den för malt ändrade betydelsen af ordet Tunna. Lika litet vigtiga ära de af åkare-taxorna hemtade skälen för salttunnans bibehållande vid 595 kanna, att nemligen salttunnan skulle blifva mindre handterlig, om den Öktes till 63 kannor. Saltets egenteliga vigt är a.9 och rågens 1.3. Saltet är således ■ungefär i§ gång så tungt Sorn rågen, hvaraf man lätt finner att 2 tunnor salt örn 63 kannor, icke kunna vara så tunga som 4 tunnor råg af lika mål, och att man, vid åkaretaxans bestäm-, mande, endast sökt hålla sig vid jemna tunntal. Jordoch trädfrukters mätning sker, efter Collegii tanke, redigare och säkrare med vanligt tunnemål, än med packtunna, hvarföre det förra af Collegium tillstyrkes, hvilket också är det enda Commissionens förslag, som vunnit Karn* mar-Collegii bifall. Tunnans utvidgning tili 64. kannor afslås och ett stort antal exempel på mät« ningar med denna tunna anföras, till bevis att den. skulle blifva ett ovigare mål för de qvanti - i'Betänkande om Matt, Mill och Vigt.' 293 teter J efter hvilka tionde-spannemål nu vanlig gen utgår. Beträffande vigterna anförer Kammar-Collegium först en framställning af det historiska rörande deras uppkomst, hvilken i det föregående för de der gifne detaljer är hufvudsakeligen begagnad, och slutar sedan med att åberopa BergsCollegii grunder för bibehållandet af tackjerns-, Bergsoch Stapelstadsvigten, med indragning af Uppstads-vigten, såsom onödig.
Riksens Råd af ålder tillerkända blifvit: (inbegr. Canzli-gebiihr å 1R7: 50.| (och afgift till Wadstena Krigsmanshus 50: —( Biddarebref af Kongl. Serafimer-Orden (inbegr. afgift lill Wadstena Kri gsmanshus 37: 50.) j inbegripen Commendeursbrcf af Kongl. Svärds-Ordens Stora Kors afgiflen till — af Kongl. Nordstjerne-Ordens Stora Kors ' Wadstena — af Kongl. Wasa-Ordens Stora Kors Krigsmans hus 21: —| Bih. lill. R. U:dr öre. 3: — frän Kongl. Spor t terne R:dr öre. 250: — 500: — 1,000: — 1,000: — 100: — 60: — o 10 Bil. lill Bevilln.-Vlskotlels Betänkande JV? 8. Commendeursbref af Kongl. Svärds-Orden — af Kongl. Nordstjerne-Orden — af Kongl.
Det är möjligt alt, emedan jag haft en långvarig bröstsjuka, jag talat så lågt att Hr Bogeman ej har hört det; men jag hoppas dock att de fleste torde hafva hört det, enär jag verkligen fästade mig vid denna sak och en längre stund sysselsatte mig med att visa huru all räkning på sådant sätt är lätt att göra och högst betydligt lättare att korrigera; alt taga reda på begångna fel, hvilka oftast och lättast insmyga sig i bråken vid räkning i sorter; att det således vore en vinst i lid för dem, sorn med räkning hafva att göra, eller deraf på ett eller annat sätt bero, hvilket är en hvar i samhället; och en vinst i tid för alla, mätte väl vara något högst väsendtligt och vigtig!. Det var mina ord i förmiddags; det måtte väl i förklaringsväg öfver decimal-systemets fördelar få anses vara något. I afseende på småmynt, har Hr Bogeman anfört, att man i andra länder har ändå mindre mynt. Jag omtalade ock i förmiddags småmynt i andra land, nemi. i Frankrike, oell omnämnde dervid, att redan | franc år svårhandterlig och att £ franc eller den på 25 centimes år så liten, att nian behöfver väla på fingret för att taga den från bordet, hvarföre ock densamma ratas i rörelsen.
Men då allmänna opinionen icke i detta afseende är lika med min, utan fordrar nya lån, anser jag nödigt att stadga garantier. I sådant afseende har uti aldra punkten blifvit föreslaget, att Bankens metalliska cassa ej må hållas i lägre förhållande till sedelstocken, än som i till 3. Men jag anser detta förslag ej innefatta någon garanti, utan att det tvärtom kunde leda till många obehagligheter. Jag tror principen vara alldeles falsk, emedan, såsom jag yttrade vid återremissen af XJtskts förra betänk, i detta ämne, det är alldeles gifvet, att i samma mån som sedelstocken är större, bör proportionen emellan reella cassan och sedelstocken vara större, och i samma mån den minskas, kan jemväl proportionen minskas. Proportionen i till 3 är för liten vid början af en vexling, eller med ett rörelsecapital af 36 millioner vore en metallisk cassa af 12 millioner för liten; hvaremot denna cassa vore alldeles för stor, om rörelsecapitalet skulle sjunka till 24 millioner. De allmänna skäl, hvarföre en sådan proportion ej bör stadgas, hafva af flera talare, hvaribland jag får nämna Hr Cederschjöld och Hr v. Hartmansdorff, blifvit så fullständigt utvecklade, att jag ej vill uppehålla med vidare framställning deraf; men för att gå en medelväg får jag instämma i hvad Hr Frih. Ehrenborgh föreslagit, att nemi. rainimicassan i Bankens hvalf må bestämmas till 2^ millioner r:dr silfver, hvarvid jag likväl på förhand fäster den restriction, att inga sedelemissioner må vara Bancostyrelsen tillåtna. Vårt mynt har förut blifvit förstördt derigenom, att staten erhållit understöd från Banken, och nu vill man åter förstöra det genom understöd till enskilda personer. Jag vill icke neka näringarna att behålla, hvad de hafva; men denna utlåning bör icke ökas, och jag tror, att Bankens dertill anslagna fonder kunna ändamålsenligare disponeras än nu, då de göra föga gagn. Dessutom är det alldeles icke möjligt förBancofullmägtige att bedöma, huruvida näringarna behöfva detta förlag, eller om penningarna utgifvas blott för att hjelpa derangerade possessionater.
Långt ifrån att inrättningen inbringat eller någonsin lärer kunna inbringa inkomst eller utdelning åt actieägare, hafva utgifterna vanligen öfverstigit inkomsterna och skuldsättningen ökats till den grad, att farhåga längesedan uppstått, så hos actieägare som allmänheten, om skolans bestånd, helt och hållet derigenom beroende på detta allmänhetens, stundom vacklande, förtroende. Och som förtroendet måste vara till sin natur tväggehanda, nemi. dels lill sättet för elevernes uppfostran och undervisning, och dels till skolans fortfarande, har det kunnat hända, att, äfven der förtroendet af första steget icke saknats, mången likväl tvekat alt Den 3o Januari f. m. 443 placera sina barn i en siola, sorn man fruktade snart skulle upphöra. Än mer — då denna inrättning, såsom en nyhet, naturligtvis skulle vara utsatt för mycken granskning och inånga klandrande omdömen, äfven af dem hvilka icke varit i tillfälle närmare följa verkliga förhållandet, har det inträffa», att det klander i en och annan omständighet, som rättvisligen yppats, men, såsom af tillfällig natur, snart kunnat rullas, verkat till minskning uti elevernes antal, långt efter sedan det felaktiga blifvit undanröjdi; hvaremot å en annan tid, när förtroendet för inrättningens duglighet åter stadgat sig, antalet af dem sorn sökt platser varit så betydligt, på en gång, att den väntan, som en större mängd anmälde måste underkastas, synes hafva periodiskt föranledt en annan opinion om svårigheten alt erhålla platser, hvilken sedan i sin mån vållat, att flere anmälde elever, vid uppmaning alt infinna sig, befunnnits varit placerade på andra stallen. Val må man kunna förebrå directionen, att icke nog ofta och fullständigt hafva lemnat allmänheten upplysningar i detta och andra afseenden, så att den kunnat med oförminskadt intresse följa och riktigare bedomina tidsförhållandenas vexlingar; men å andra sidan förekommer, att otaiiga svårigheter mött för alt hittills uppfylla så beskaffade fordringar. Stundom har man nödgats frångå grundsatser för att bibehålla personer, och stundom, när ombyte af personer i alla fall blifvit oundvikligt, hafva de åsigter, som dittills företrädesvis inrotat sig, befunnits icke ulan det helas skakning kunna förändras.
Utdrag af Protokollet öfver Landt för svars-Ä re riden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rudet pä Stockholms Slott den 17 Januari 1851. Närvarande: H. Ex. Justitiae-Statsministern Hr Grefve Sparre. Stats-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen. Chefen för Landtförsvarsdepartementet, Stats-Rådet von Hohenhausen, uppläste till justering ett, jemlikt Kongl. Maj:ts den 15 December sistlidet år fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer, angående upplåtelse åt staden Jönköping al plats till skolhus å den, Jönköpings I. d. fästning tillhörande, mark; och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, i nåder gilla samt Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, JYs 39. 5 befalla att nådig Proposition, i öfverensstämmelse dermed, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo F. L. Tillander. Ank. till Exp.-Utsk. d. 26 Jan. 1831, kl. 12 midd. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående låneunderstöd får anläggning af en jernväg mellan städerne Orebro och Nora; Gifven Stockholms Slott den 21 Januari 1851. Sedan, i ändamål att åstadkomma en lättare kommunikation emellan Nora och Lindes bergslagers rika malmfält och sjön Hjelmaren samt deromkring belägne orter, bruksägarne inom nämnde bergslager hos Kongl. Maj:t anhållit om understöd af allmänna medel till utförande af en båtled emellan Nora sjö och Hjelmaren, samt Kongl. Maj:t derefter till Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständer gjort nådig framställning om ett statsbidrag af 300,000
Hr Gr. o. Landtm. tillkännagaf jemväl, att de ledamöter af It. o. Ad., som önskade underskrifva Riksdagsbeslutet, hade tillfälle ■dertill i Riddarh.Kansliet, dit de sista bladen af detta beslut för sådant ändamål blifvit aflemnade. Föredrogs ånyo Sammansatta Statssamt Allin. Besv.- o. Ekon.- Utsk:s d. 27 sistl. Febr. och d. 1 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 58, i ani. af väckt motion om anvisande af en särskild fond tor belåning af fabrikater och liand t verk s-produkter. Hr Åkerman', Fredrik: Då det Betänk, som nu är före draget rörer såväl det embete jag såsom President i KammarColhm innehafver, sorn den befattning hvarmed R. o. Athus förtroende hedrat mig, nemi. att vara Fullmäktig i RiksgrsKont., så anhåller jag att om detsamma få yttra några ord. Motionen iir föranledd af och grundad på ganska goda oell upmärksamliet värda skäl, samt har till sylte att komma de mindre näringsidkarne till hjelp under den svåra kris. hvaraf laide deli enskildes och Statens finaucer lida; och jag delar fullkomligt hans åsigt derutinnan, att det vore väl om en sadan hjelp kunde komma dem till godo. Detta oaktadt måste jag dock bestrida bifall till Utskis framställning, dels derföre att jag anser ändamålet icke kunna vinnas genom den utväg sorn der föreslås, dels derföre att denna hjelp vid den tid då den kunde komma i fråga att lemnäs, förmodligen ej längre iir af behofvet påkallad. — Det är föreslaget att Riksg:sKont. skulle öfverlemna 2,01)0,000
Inar ansett momentet, rörande IJofCancelleren, böra utgå; och BondeStåndet har trott IlofCancelleren kunna försvinna genom hans befattningars öfverflyttning på Cheferna för Justitireoch ÉcclesiastikDeparlementen. Dessa, egentligen till blolla ordalagen, olika anmärkningar, har Conslitutioris-Utskottét icke kunnat uppfatta annorlunda än att de samfäldt åsyfta upphörandet, ej allenast af MofCancellerens functioner såsom StatsRådets Ledamot, utan ock af öfriga i Grundlagarne honom tillagda altributioner och befallningar. Häraf åter föranledas åtskilliga andra förut icke väckta eller beredda Grundlags-ändringar, dem Utskottet, i serskildt Memorial under dac, får Lill nödig behandling uppgifva. Vidare hafva samtlige RiksStånden förenat sig om det Utlåtande, att endast de allmänna föremålen för hvarje Departement må genom Grundlag bestämmas, men deras, närmare fördelning, medelst Nådig Stadga, Förordning eller Instruction, äf Konungen regleras. Dock hafva, äfven i fråga om den generelå, medelst korta rubriker uttryckta fördelningen, flera skiljaktigheter, Stånden emellan, sig yppat, serdeles under hänsigt till till de ärenden, hvilka nu tillhöra Kammarsamt Handelsoch Finance■Expedilionernas föredragning. Ridderskapet och Adeln har nemligen upptagit ett Departement för Handeln och Näringarne samt ett för Cameraloch Drätsel-Verken; Preste-Ståndet deremot ett Camera!- samt ett Handelsoch Finance-Deparlement; Borgare-Ståndet åter yrkat Departementens fördelning i tre, eller ett Inrikes Civil-, ett Financesamt ett Handelsoch Industrie-Deparlement, och Iionde-Ståndet, nästan i öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adeln, ett Inrikes Departement för Näringarne, Handeln, allmänna Hushållningen och inre Ordningen, samt ett Finance-Departement för Cameraloch Drätsel-Ärenden.
Majit täcktes meddela nå - ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 186. 19 dig förklaring öfver den för honom sålunda ifrågasatta rättighet till pension; men att, i iäll hans rätt till omförmälde pension icke skulle finnas ostridig, É. K. Majit, med fästadt afseende, icke allenast på hans tjenstgöring i 36 år vid Gottlands Nationalbeväring, utan ock på den längre tid af inalles 41 år han varit anställd i statens och det allmännas tjenst, på sätt en den underdåniga ansökningen vidfogad tjensteförteckning närmare utvisade, måtte i nåder föreslå Rikets Ständer, att åt honom, såsom sjukhus-inspektor och magasins-förvaltare, på allmänna indragningsstaten anvisa en emot nu fastställda eller blifvande pensionsbelopp svarande summa, att utgå då han af ålder nödgas lemna meranämnda, af honom hittills innehafda tjenstebefattning; och har militär-befälhafvaren på Gottland, med öfverlemnande af denna ansökning, i underdånighet hemställt, att E. K. Majit täcktes till Rikets Ständer göra framställning derom, att Lindström må vid afskedstagandet öfverfiyttas på allmänna indragningsstaten med en årlig inkomst af 400 Ridr under sin återstående lifstid. Sedan direktionen öfver Arméens pensions-kassa uti afgifvet underdånigt utlåtande upplyst, att Lindström, hvilken, vid Gottlands Landt-bevärings upptagande till delaktighet i Arméens pensions-kassa, innehade kanslisttjenst vid beväringen, begagnat sig af medgifven rättighet för de då i tjenst varande, att, emot befrielse från åliggande afgifter, afsäga sig delaktigheten i kassan, följaktligen icke vore till pension derifrån vid afskedet berättigad, samt, vid sådant förhållande och då för rättighet till de genom Kongl.