Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att tala om ren ånger öfver hvad som uppfyller hjertat med lust, fastän äfven med sorg, med fruktan, det är att vilja i den stjernklara natten fånga ljuset från en enda stjerna. Allt verkligt i verlden går sin naturliga gång, födes, vexer, aftager och försvinner. En fullfödd passion är derföre ingen passion, utan ett overkligt fantasiens gyckel, som aldrig får lif och verklighet. Äfven den lilla katastrof, som så djupt upprörde de eljest blott sakta gungande purpurvågorna i vår blondas hjerta, och hvilken med ett slag förändrat vår taflas lugna hvardagsbilder, kom ej så plötsligt, utan småningom förberedd. Fredrik hade sedan födelsedagen oftare än förut besökt Linas farbrors hus. Ehuru det väl stundom kunde märkas, att hans besök något störde de båda vännernas vanliga förtroliga sätt, så väl det tigande som talande, så fann han likväl en ersättning i samtalen med Lina, under det vännerne sutto vid schackeller brädspelet. Dessa samtal innehöllo väl sällan annat än hvardagliga ting, men då de alltid fördes vid ett bord på andra sidan af rummet, der Lina hade plats med sin söm, så fanns dock tillfälle för ett och annat halfhögt ord om kärlek, giftermål och dylikt kram, jemte hvilket man lättast kan smugla en blick in uti ett flickhjerta. Och detta läge gaf äfven för öfrigt blicken frihet. Ja, det hände ett par gånger, att då Lina haft besök af någon qvinlig bekantskap, hon ännu sedan denna förafskedat sig satt qvar i förmaket på andra sidan om salen, dit också han då kunde begifva sig. Men vanligen skyndade hon, förrän det kom dertill, in till de båda farbröderna och tog då, med smekande ord till båda, sin plats nära invid deras. Isynnerhet sedan Märtha, som fordom ofta i qvällsstunden sprang öfver till Lina, en gång öfverraskat dem båda i sagde rum och dervid icke varit i stånd att dölja sin förtret, fruktade Lina dessa tête-à-tête’er, i hvilka hon förut icke sett annat än oskuld; ty hos Fredrik kunde ingenting oroande märkas, och att han fann sig road i hennes sällskap kunde också icke bedröfva henne – hon var qvinna.
Uti en, med anledning häraf, den 11 Juli innevarande år till Rikets Ständer i nåder aflålen och från samtlige Stånden lill Stats-Ulskottet remitterad Proposition, har Kongl. Maj:t, uppå de af Bergs-kollegium anförda skäl och då vid särskilda tillfällen, såsom vid lagmans-embelenas upphörande, Rikets Ständer medgilvit godtgörelse lör så väl extra sorp ordinarie löneförmåner vid de indragna tjenslerna i nåder förklarat sig desto häldre vilja påkalla Rikets Ständers välvilja lill bergsfogdarnes fördel, sorn indragningen af deras tjenster skett i öfverensstämmelse med Rikets Ständers derom i underdånighet gjorda anhållan. Beträffande först de i äldre tid tillsatte och sålunda definitivt utnämnde bergsfogdarne, så vore af dem Helander och Sundin, i anseende till sin höga ålder, berättigade att, när de från tjensterne afginge, å allmänna indragnings-staten undfå pension, motsvarande deras ordinarie lön, ehuru det vore sannolikt, att de heldre sökte pension från Civil-statens pensions-inrättning, der de hvardera erhölle 300 R:dr, likasom Bratt och Slettengren kunde från samma inrättning, vid afskedstagande, undfå i pension 200 R:dr hvardera, Bratt likväl först år 1856.- Då emedlertid, vid Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o 287. 21 bergslags-staternas reglering, Kongl. Majit i nåder förklarat de ordinarie bergsfogdarne icke böra förvägras alt med sin tjenstgöring fortfara, bar Kongl. Majit, för deri händelse, att de sådant föredroge, behagat i nåder föreslå, alt, så vida den uti sednaste proposition om Slals-verkets tillstånd och behof framställda begäran, att beloppet finge utgå af 6:le Hufvudtitelns anslag till befrämjande i allmänhet af bergsbruket, icke bifölles, nyssberörde 4 bergsfogdars löner, tillsammans 408 R:dr, måtte å allmänna indragnings-staten uppföras alt från nästa års ingång tills vidare utgå.
Under de sednaste 10 åren hade nemligen Allmänna Barnhusets räntebärande kapitalfond, som vid 1841 års slut utgjorde 514,575 R:dr, minskats med ett belopp, öfverstigande 200,000 R:dr, hvilken betydliga kapilalminskning föranledi det stora missförhållande mellan Barnhusets inkomster och utgifter, att de förra under innevarande år icke uppgå till mera än 79,112 R:dr 34 sk. 11 rst., då deremot utgifterne under samma tid blifvit approximativt beräknade till 118,579 R:dr, under det att Barnhuset vid detta års början lemnade underhäll åt 3,499 barn.” I betraktande af dessa förhållanden har Utskottet, till beredande af någon lättnad för ifrågavarande högst vigtiga och icke blott för hufvudstaden, ulan för hela landet serdeles gagneliga väl gören hefcs-i n rä lin i ng, ansett billigheten fordra, att densamma, i likhet med öfriga Barnhus inom riket, kommer i åtnjutande af årligt bidrag från Banken, hvilket bidrag, med afseende å Allmänna Barnhusets vidsträcktare verksamhet och omfattning, Ctskollet troll sig icke böra föreslå lägre än till dubbelt mot hvad Frimurare-barnhuset i Stockholm tillgodoiijuter eller till 3,000 R:dr Banko. På grund häraf, och då Utskottet ansett de i Banko-reglementets 222 § omförmälda välgörenhetsbidrag böra fortfarande få utgå, hemställer Utskottet vördsamt, att motsvarande § i nästutfärdande Banko-reglemente må erhålla följande lydelse: l:o Följande årliga välgörenhets-bidrag, nemligen: a) till Allmänna Barnhuset i Slockholm b) till Frimurare-barnhuset i Stockholm . 1,000: — derå år 1815 beviljad tillökning 500: — c) till allmänna fattigvården i Stockholm . „ Transport
För att underlätta saken, så föreställde jag mig, att stoffilen var ett subjekt, ett mycket dåligt subjekt, ty jag är säker på, att det är han som förledt Gustaf – och att jag var ett objekt, utsatt för subjektets värkningar. Men det var lika kvistigt ändå! I detsamma knackade det på dörren, och som jag trodde, att det var den där obehagliga kyparen, som kommer med räkningen hvar lördag – jag är säker, att han skulle komma mycket oftare, om man inte höll efter honom – så ropade jag snäsigt nog: »Stig in!» Dörren öppnades, och en fullkomligt obekant ung man, med röda kinder och en liten början till mage, hvilken liksom stack sig in före honom i rummet, visade sig. Han stannade strax inom dörren, stack de breda hvita händerna i byxfickorna och stirrade på mig med ett par pigga blå ögon, som riktigt glittrade af friskt lynne och själfbelåtenhet. Unga män i och för sig, har jag rakt ingenting emot, men när de kommer öfver en så där som en störtskur, så känner man sig ändå liksom litet perplex. »Med hvem har jag den äran?» frågade jag med all den värdighet jag hann samla ihop i en hast. Nu skrattade han. Nej, minsann om det fanns mer än en enda människa på jorden, som kunde skratta på det viset! En blandning af undertryckt frustande och trillande af ärtor med kluck, kluck, kluck, emellan. Och så blef han blodröd ända upp i pannan. Ja, visst var det han! »Villy, är det värkligen du!» Innan jag visste ordet af, hade den präktiga pojken tagit mig i famn, dunkat mig i ryggen, som om han trott jag hade haft ett ben i vrångstrupen, kramat och ruskat mig, så att jag alldeles tappat andan. »Kära, rara tant Petterkvist!» Det var allt han fick fram, och minsann stod inte tårarna honom i ögonen. Ja, det var inte torrt i mina häller! En del människor må prata så mycket de vill om, att det är bara de onda handlingarna, som drar följder efter sig, så säger jag, att det är osannt.
250,000 k:r bränvin smuglas ifrån Jutland, men som en stor del deraf går till andra håll, så har man ej kunnat antaga, att mera än högst ^ deraf eller 25,000 k:r Den 6 Maj f. m. inkommit tili Sveriges vestra kust. På den andra kusten torde smuglingen bedrifvas i större skala, men ej till så stora qvantiteter, som man förmodat. Smuglingen bedrifves endast med smärre båtar och farkoster, som intaga bränvinet uti ankare och kuttingar. Enl. författningarna i Danmark får man ej dravvback för mindre qvantitet bränvin än 40 potter, och man finner således, att då drawback ej erhålles för mindre qvantiteter, är det ej troligt att smuglingen bedrifves i så enorm skala som man upgifvit. Såsom ett bevis på lättbeten att råka in i imaginära beräkningar vill jag nämna, att man inom Utskm vid ett tillfälle upgaf, att icke mindre än 6 mill. k:r bränvin blifvit till Sverige införde. Man fasade härför och råkade verkligen uti en viss ängslan, huru man skulle förekomma detta. Det stod och vägde en tid om man icke borde behålla den gamla skatten och afverknings-beräkningen för att sålunda förekomma den våda som den oerhörda bränsvinssmuglingen medförde. Men slutligen fick man bättre uplysningar om smuglingen och antalet af de insmuglade kannorna bränvin antogs då utgöra 500,000. Derest det ej skulle leda till alltför stor vidlyftighet skulle jag dock med tillgängliga handlingar kunna styrka, att insmuglingen vid vestra kusten endast upgår till 25,000 k:r och vid den andra till . Detta bevisar, att den så myc ket fruktade smuglingen med bränvin i sjelfva verket är en obetydlighet, och ej större än den, som med många andra varor bedrifves. Jag tror således att i detta fall det ej är någon fara att höja skatten och att inkastet om den stora insmuglingen saknar stöd i verkligheten.
Sedan allt detta föregått, fingo Fullmägtige af insände handlingar vid slutet af sistlidet år erfara, hurusom Comiteen, långt ifrån att bereda ökad säkerhet åt Contoret, i stället, vid tvänne serskilda tillfallen, låtit förminskning deruti få ega rum; och hafva Fullmägtige häraf hemtat ytterligare anledning att göra framställning om behofvet af mera bestämda föreskrifter i förevarande afseende, så väl till betryggande af Riksgälds-Contorets säkerhet, som till rättelse för Fullmägtige, vid meddelandet af decharge till ByggnadsLåne-Comiteen för låne-medlens förvaltning, allt på sätt Fullmägliges lill Högloft. Stats-Utskottet afgående serskilda skrifvelse i ämnet innehåller. i5:0. Rikets Ständers lilis. Hvad serskildt beträffar den lill delta hus hörande östra flygelbyggnad, så hafva Fullmägtige, efter å stället lagen noga kännedom om förhållandet, ansett sig, på sätt Protocollet för den 10 Juli sistlidet år närmare upplyser, böra gå i författning om en provisionel reparation deraf, och fördenskull anbefallt sådan, hvilken ock blifvit utförd före nämnde års utgång, likasom Fullmägtige varit nödsakade förordna otn några serskilda förändringar inom den local i nämnde flygel, hvilken är bestämd för Lag-Utskottets sammanträden; och skola Fullmägtige, under loppet af nu varande Riksdag, lill Rikets Ständers bepröfvande och afgörande serskildt anmäla ett redan uppgjordt förslag till en vidsträcktare af behofvet påkallad reparation af ifrågavarande flygel, efter rifning af en tiel deraf. I öfrigt hafva de af Rikets Ständer vid sista Riksdag beslutade 111- och invändiga reparationer och förändringar af Rikets Ständers hus numera, i öfverensstämmelse med derom gifna föreskrifter, blifvit fullbordade och äro rummen derstädes försedde med erforderliga inventarier.
Majrt har, under den 3r OcLoher 1829, bifallit hvad Rikets Ständer härutinnan hemställt. Inköp af Kronoskattehemmanet Holm i Norra Helsingland till Boställen för Häradshöfdingen, Kronofogden och Häradsskrifvaren i orten. Genom Nådigt Bref den 3i Mars i832 har Kongl. Majrt förordnat, att ifrågavarande hemman må inköpas för att till boställe åt Kronofogden och Häradsskrif varén i orten användas., 43.0 Anslag af medel till uppbyggande, iståndsätlande och underhållande af åtskillige Länshäkten i de Norra Provincerne. Uti Nådigt Bref den 3i October 1829 har Kongl. Majrt förordnat, att, jemte det halfva kostnaden för nybyggnaden af ett Länsfängelse i Jemtland af allmänna medel utginge, Staten hädanefter ensam skall vidkännas Bil. till R. »St. Just. Ombuåsm. Emb. Ber. den i5 Jan. 1834* 4'» underhållet af fängelsena i de Norra Länen, under villtor, att något anspråk å ersättning för sjelfva fängelsehusen i detta Län icke må ega runi. 44 :0 Utvidgad frihet för Kronohemmansoch Nybygges-åboer i Norra Länen, att till tjäru-bränning använda stubberötter och vindfällen. Genom Nådigt Bref den 6 Maji i83o har Kongl. Majit beviljat Kronohemmansoch Nybygges-åboer i nämnde Län vissa rättigheter i detta afseende. 45 O Förslag till förändrad lydelse af ett stadgande i 1814 års Jernvräkeri-ordning. Den 29 Januarii i83r liar Kongl.- Majit Nådig Kungörelse i detta ämne utfärdat. 460 Föreslaget stadgande i afseende pä Auctioners förrättande på landet dagen näst före Sönoch Helgdagar. Under den 5 Mars i83i har, i detta ämne, Nådig Kungörelse blifvit utfärdad. 470 Sågarelönens utgörande vid Sågqvarnar.
Utsk:t lagt det förhållande, att K. M. icke aflåtit någon nådig framställning i ämnet. Om den principen i allmänhet godkändes, sä skulle man å andra sidan och på sitt sätt anse sig oundgängligen böra bifalla alla de af K. M. i denna väg framlagde förslag. Jag tror att man icke, genom fastställande af en dylik princip, bör antaga rigtigheten hvarken af det ena eller andra förfaringssättet; utan anser att representanten bör hafva sig öppet lemnadt, att pröfva hvad som är nödigt eller icke. Efter en 40-årig erfarenhet utaf tjenstgöringen inom Just.-Revisions-Expeditionen hör jag väl icke kunna frånkännas ali auktoritet i afseende å hvad som kan vara nödigt att åtgöra för lönernas inom detta verk bestämmande, i förhållande till göromålens derstädes vigt och mängd. Med Justitie-råds-platserna kan man verkligen säga att ett undantags-förhållande eger rum. — Oberäknadt Justitie-råds-och Minister-platserna, tror jag öfrige embeten kunna skötas af personer med redbarhet och skicklighet, men som derför icke behöfva besitta någon utomordentlig öfverlägsenhet. Deremot är det af stort gagn, att de högsta domareplatserna beklädas af personer, som äro utmärkta, såväl för sina insigter, som ock för sjelfständighet och skarpsinnighet. Enär alltså dessa platsers fyllande hvarken kan bero på börd eller rikedom, utan endast af personligheten och öfverlägsenheten, bör man väl ock tillse att möjlighet beredes att kunna uppsöka personer, som äro till embetets emottagande i alla hänseenden väl qualificerade och vilja detsamma sig åtaga. Man har erinrat om lefnadskostnadernas förhöjning här i hufvudstaden; men icke nog dermed, att öfriga af desse kostnader stegrats och stegras. Hvad som är angelägnast för familjefadren, dess barns tidsenliga uppfostran, fordrar ock långt större utgifter nu än förr; och anspråken på familjfadern i detta hänseende äro numera betydligt ökade. Vid sådant förhållande Den 31 Januari. 263 hemställer jag, huruvida 8000 rdr kunna vara tillräckliga för Justitie-råd med familj och barn.
Gifver ~Griibblafeli~ oclrså i siiia mer reflekterade pm$ier intrycket af samlad kraft, har » Deii nya Grottesiingen~ B en v&amp;lds; linhet, soin annars icke finnes hos Rydberg. Mytelis Grottekvarn, som - slutade med att mala ' ve och förbmnelse å t siii agare kung Frode, blifver i Rydbergs jättesymbolik icke blott nutidens ofantliga konkurrensjakt. och nödtvuiigiia strid föl; - lifvet, som med alla medel skall mala, gidd och sa ' förgiftar själsaclel och lycka - den blifver .hela tillvaron utan viirldsplan och blott betraktad under den mekmiislra kaiisaliteteiis synvi~ikel. Närmast ter sig den demo-. nisks kvariien likväl har i poemet som deii indtcstrialis~~i, hvilken stundom nied llansymlös sjalfviskhet ~m.yntar de v&amp;riilöses muskelkraft till guld)) och som Gskiidliggöres i fixbrikselanclets inest Iij&amp;rtslitande skepnad. Och den, aristokratiske skdld, livars verkliga, förniimhet oiindligt höjer honom öfver ~i.&amp;gra f ås blaseraclt », zandsaristokrczfiske~ later, hans medlidaiide afspeglar det ve, som rymmes hos jordeiis millioner. Dikten iior låiigt viildsainmare an en redogörelse ens ka.n antyda; clen verkar som ett eldregn öfver Sodom och Gomorrha. Dess skriiekscener briinna sig in i sjalens lif. Man iuiiike iiieteriis oroliga, hetsade lopp; varsfötterna tramps hvaraiiclra p&amp; halitrne, andf öst; lcvmnens många diaboliska ljud, festens ej mindre diaboliska segerdåii iitergifvas illusoriskt. Trälens bön (VI) torde daremot ej vara nog koncentrerad och. har, i trots af sina upphöjda enskildheter,.
Vid betalning för återgången vexel, vare innehafvar en berättigad att af vexelgifvare och öfverlåtare fordra den hufvudstol, hvarå vexeln lyder, ränta till lf2 för 100 i månaden, räknadt från vexelns rätta betalningstid, om denna är förfluten, och till dess liquid sker, jemte ersättning för protest - Lag-Utskottets Betänkande, N',o 143. omkostnader, postpenningar Jör 2ine bref, nemligen ett fram och ett tillbaka, måklare-arfvode tilt, 1 för 100, dä. mäklare blifvit begagnad, provision till ’ för 100, och mera, när provision pd flere ställen bevisligen blifvit betald, samt de skäliga umgälder, so/n dessutom får innehafvarén bevisligen uppkomma. Ar vexeln ställd att betalas i utländskt mynt, bör, derest curseri stigit sedan vexelslutet skedde, betalningen erläggas efter den curs för vexlcir, pä enahanda förfallotid med dea förra vexelns, som är gällande när liquid sker; men, om curseri emedlertid aldit, utgöras efter den curs, hvartill vexeln bli vit köpt, eller som, i händelse cursberäkning i köpet ej ingått, eller ej kan till beskaffenheten visas, var vid köpetillf ället i allmänhet gällande: allt med förhöjning, motsvarande ränta till ’ för 100 i månaden under omfårmålde förfallotid, dock med afräkning a1 den tid, sorn för den protesterade vexeln ännu kan återstå. 33 §. Fexel-innehafvare ege rådrum, att, i saknad af godvillig betalning, instämma vexelgifvare och öfverlåtare till den i 4o § omförmälde domstol inom f öljande tid: är vexeln ställ i att betalas i Sverige, stämmes svaranden, om han bor eller vistas i samma
Hon satt bredvid sin man – de hade hvardera ett af barnen på sitt knä. – När jag kommit in, såg hon på mig – Jag glömde hvad jag skulle säga – Hon märkte det, kallade mig fram till sig, tryckte min hand och språkade sedan muntert med oss alla. Augusta helsar Hedda hjertligt, „törs ej” be mig helsa Mamma, men ville gerna se Eder. – Hälsa och friskhet knoppas på hennes kinder; min själ är uppfylld af glada förhoppningar — Jag vet J bedjen med mig om deras fullbordan! KAPITLET. Den första årsdagen af Margaretas afresa hemifrån, skref hon till sin Mor. Fordna tiders minnen framställde sig lifligt. – Hon tänkte på sin Fader – honom hade hon älskat af allt hjerta. – Han var död – dottern långt från de sina qvarlefvande – pennan föll ur Margaretas hand. — På en gång öppnades dörren, Augusta störtade in, sprang fram till henne och ropade: „Bonne Amie! Bonne Amie! Kors Bonne Amie har ju varit rik!“ Margareta måste le åt hennes ifver. „Mina Föräldrar voro en tid ganska rika“ sade hon. „Ja Bonne Amies Far var till och med rikare än Pappa.“ Margareta menade att det väl vore möjligt. „Och Bonne Amie har också sjelf varit rik, men så ville Bonne Amie icke vara det, utan gaf sin Pappa allt.“ En fin rodnad drog sig öfver Guvernantens kinder. Hennes Elev hade, i hast, blifvit förunderligt kunnig. Hon svarade ej. Augusta tystnade äfven – gick en stund af och an i rummet – brast i gråt, kastade sig i Margaretas armar och sade snyftande: „Förlåt, men jag kan inte låta bli att vara nöjd öfver att Bonne Amie blifvit fattig, ty annars hade väl Bonne Amie inte kommit till mig.“ Margareta tryckte sin första kyss på Augustas panna. Hon var djupt rörd, och i detta ögonblick än nöjdare med sitt öde än vanligt. Hon sade det åt Augusta, hvilkens hjerta liksom ville smälta bort i kärlek och tacksamhet. Margareta måste lugna henne. Denna gången skedde det med ord; denna gången skiljdes Lärarinnan och Lärjungen ej, utan att det Högsta, det Heligaste namn kommit öfver deras läppar!
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, alt som Hans Excellence redan förklarat sig icke kunna meddela proposition till instämmande uti BondeStåndets beslut, rörande Statsregleringens uppgörande, samt det förslag, hvarå Grefve Horn begärt proposition, eller att Ridderskapet och Adeln skulle förklara StalsUtskoltet Ridderskapets och Adelns önskan , att StatsUtskoltet måtte, vid Inkomstsoch UtgiftsBetänkandernes författande, fästa det afseende å BondeStåndets beslut, rörande Statsregleringens uppgörande, som kunde förenas med StatsTJtskotlets grundlagsenliga pligt, dels skulle, efter Hans Excellences tanka, ehuru icke uppstäldt under form af beslut i afseende å sjelfva Statsreglerin - 3i4 Den 26 Januarii f. m. gen, likväl, såsom innefattande beslut om en önskan rörande uppställningen af berörde Statsreglering, i högsta grad närma sig till beslut i sjelfva hufvudsaken, samt likasom innebära en föreskrift derom, och följaktligen föranleda till inskränkning och hinder uti den fria granskningsoch pröfningsrätt, som, i afseende å Statsregleringen, enligt 3o §. Riksdagsordningen, Statsutskottet tillkommer; dels äfven skulle i sjelfva verket innefatta en motsägelse, enär BondeStåndets beslut vore, på sätt Hans Excellence förut ådagalagt, mot Grundlagen stridande; ansåg Hans Excellence, på dessa grunder, sig icke kunna å Grefve Horns ofvannätnnde förslag meddela proposition; men som berörde proposition likväl blifvit begärd, under yrkande, att Hans Excellence borde deröfver inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, så finge Hans Excellence nu fråga, om Ridderskapet och Adeln yrkade ifrågavarande proposition. Ropades starka Ja och Nej. Hvarjemte Grefve Horn begärde votering. Herr Rothlieb> Axel erinrade, att Grefve Horns motion, såsom begärd på bordet, borde tills vidare hvila. Grefve Posse: Sedan discussiohen nu Den a6
Skulle nu hränvinsförbud emellankomma, så är det gifvet, att dessa jordbrukare blifva urståndsatte att framföda kreaturen, titan måste nedslagta dem eller afyttra dem till vanpris. De som hafva beräknat att på våren till bränvinsbrännarne afyttra potatis, gå äfven minste om den vinst, de deraf ämnat erhålla. Jag är således öfvertygad derom, att genom bränvinsbränningens inställande i April mycket större olägenheter skulle upstå, än ifall den fortfarande tillätes. Det är väl sannt att priserne å lifsförnödenheter i sednare händelsen stegrades och att, till följd häraf, fattigpersonalen ökades; men jag anser det vara rättare att, om detta inträffar, fattigvårdsstyrelserna träda emellan och lindra den värsta nöden, än att Ständerna skulle besvära K. M. med en anhållan, alt han ville uphäfva ett så nyligen fattadt beslut, hvarigenom en hel mängd personer, i större eller mindre mån skulle komma att lida. Jag yrkar afslag å Dtsk:s Betänk. Hr Flach, Joli. Fredr. Philip, anförde skriftligen: Jag måste djupt och innerligt beklaga, att jag ej annat kan, än betrakta Hr D:r Sandbergs ifrågavande motion såsom en ny länk uti de sammankedjade försök, hvilka sedan längre tid vid hvarje riksmöte blifvit å bane bragte för att jemväl inom Representationen förflytta dagens vigtigaste frågor från den lugna forskningens område, in på den ohejdade agitationens för att der af det fanatiskt eldade nitet, om besinningslös! eller planmässigt (deröfver Han allena dömer, som i hjerlat ser) verka för de syftemål, hvilkas upnående man jemväl utom Representationen derförinnan eller samtidigt omfattat med en verksamhet, alltid rastlös, ofta olycksbringande. — Det är denna verksamhet, man vid hvarje Riksmöte ser uppenbarad uti de ständigt återkommande försöken att uphäfva förordningar och påbud, hvilka, efter moget betänkande beslutade och i verket ställde, icke förnuftigtvis kunna eller böra gifvas till pris åt de vexlande opinionerne.