Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Memorialet, i denna del, blef, med ogillande af voterings-propositionerna, lagdt till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Utlåtande och Memorial: N:o 41, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beviljande, för Mynt-verkets behof, af ett räntefritt lån från Banken å 50,000 R:dr Riksmynt; och N:o 43, med hemställan om personelt årligt anslag till Bankens Garde des medailles, Riks-antiqvarien B. E. Hildebrand. ‘Prot.-Utdrag den 26 Augusti 1857. 503 ( S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial N:o 42, med hemställan om tillfällig löne-förhöjning åt Bankens, Diskont-verkens och Tumba bruks tjenste-personal och betjening. Härvid förekommo: t:o. Tillstyrkandet, sidd. 16 och 17, angående löne-tillökningar för Bankens, Banko-diskont-verkets, samt Götheborgs och Malmö Låne-kontors tjenstemän och betjente. Yttrandet, näst derefter, sid. 17. Ståndet lät dervid bero. 5:o. Framställningen, sid. 17, angående pensioneringen. Tillstyrkandet, sidd. 22—26, angående löne-staten för tjensteman och betjente vid Tumba pappersbruk. Bifölls, med iakttagande af särskild anmäld rättelse. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 105, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 67. Med frångående af fattadt beslut, antog Ståndet inbjudningen; och Betänkande N:o 106, i anledning af väckta motioner om åtgärder för beredande af s. k. transito-rått emellan konungarikena Sverige och Norrige. Bifölls. Från Heden. Bonde-Ståndet. S. D.
Sedaa Rikets sednast församlade Ständer, i underdånig skrifvelse den 6 Juli 1857, uppgifvit vissa grunder, enligt hvilka, efter skedd fullständig utredning af presterskapets inkomster, ordnandet af dess löner, enligt Rikets Ständers åsigt, borde verkställas, samt i underdånighet anhållit, dels att en Kommité af sakkunnige män måtte i nåder tillsättas, för att, med hufvudsaklig ledning af dessa grunder, så skyndsamt som möjligt, uppgöra förslag till allmänt ordnande af presterskapets aflöning, dels ock att samtlige Konsistorierne i riket måtte i nåder anbefallas att under tiden söka genom tillfälliga öfverenskommelsers åvägabringande, så bereda, att all tiondeberäkning på åkern må upphöra; att de af offren härflytande inkomster må på annat sätt komma vederbörande tillgodo, samt att så väl Kapellpredikanter och Komministrar som vice Pastorer och Adjunkter, de båda sednare uteslutande genom bidrag från presterskapets sida, må blifva försatta i en, med hänsigt till deras bergning, mera tryggad ställning; har Kongl. Maj:t, i nåder anbefallt samtliga Consistoria Ecclesiastika i riket att från hvarje innehafvare af ordinarie presterlig befattning infordra fullständig uppgift å de befattningen åtföljande inkomster, hvilka uppgifter, åtföljde af vederbörande Kongl. Maj:ts Befäl 1- ningshafvandes och Konsistorii utlåtande borde före den 1 sistlidne Februari till Kongl. Majit insändas, samt att under tiden, intill dess presterskapets aflöning i allmänhet kan varda annorlunda ordnad, söka bereda de af Rikets Ständer åsyftade åtgärder. BiL till R. St. Proposition M 46. Hvad, bland dessa, angår frågan om vice Pastorers och Adjunkters löneförmåner, har densamma utgjort föremål för behandling vid i år uti flera stift hållna prestmöten och der i allmänhet erhållit en för tillfället temligen tillfredsställande lösning. Pastoraliekonventionerna hafva ock i ett ej obetydligt antal församlingar blifvit, för längre eller kortare tid, uppgjorde, och vunnit Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse.
Ståndens gemensamma öfverläggningar hafva hittills rört synnerligen vigtiga anslagsfrågor, och efter all sannolikhet komma de ock hädanefter att erfordras endast för särdeles vigliga och maktpåliggande ärenden. Utan att nu vilja förneka, att sådana äfven kunna finnas bland de ekonomiska eller s. k. önskningsmålen, torde dock af dessa större delen vara af för litet interesse, för att påkalla hela den lunga och besvärliga apparaten med Riks-Nämnden och thy åtföljande gemensamma öfverläggningar och beslut, för att komma till ett resultat, som, dessförutan, med mindre tidsutdrägt, mindre kostnad och mindre bråk kan vinnas.“ Herrar Friherre Leuhusen, Cart Herrman, Grefve Wachtmeister, Alarik, Biskop Butsch, Professorerne Lindgren och Selander samt Prosten Lagergren hafva velat tillkännagifva alt de icke öfvervarit frågans behandling i Utskottet. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 8 Sept. 1837, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag till ändring uti 17 och 22 §§ Reg ering s-Formen, åsyftande förstärkning uti antalet af Hogsta Bomstolens ledamöter. Så långt tillbaka, som några minnesmärken leda, egde Konungen inom det Svenska samhället utöfningen af den högsta domare-makten. Enligt sagornas berättelse biträddes han dervid af Tolf Drottar. Sedan samhället framträdt ur sagodunklet, finner man denna makt i regeln utöfvad af Konungen personligen i Rådet eller på Räfste-, Rättareoch Landsting, men äfven understundom af andra personer, hvilka, enligt Konungens för hvarje gång gifna uppdrag, å hans vägnar höllö ting med allmogen och dervid i hans namn dömde. Vid samhällets fortskridande utveckling, då statsbestyren allt bestämdare från hvarandra utvexte och sönderföllo, funno Konungarne domare-göromålen betungande och ej alltid förenligo med deras öfriga konungsliga pligter.
33rpter kronans up* bötDoman eller eDfmuren mätare häremot; mige cmbetet od) bote Dubbelt.” §. 57. ©emenfamt meD ^ongl. !Sftaj:t, f>afme *20* begutat, att Den i Sagen ut* fatta gärpntng af DöDögrag, meDelg I)ögra Ijanbenö affyugganDe famt Den DöDa froppenö gpefning od) utfättanDe på flegel eller förbränning, må afgagaS. §. 58. ©å 9Xöi för roiga brott, för fymilfa fpö* od) rié Sag eller färgilDa författningar böter åDömDa, i gället för fyroilfa, voiD brtganDe till* gång l)oS Den faffällDe, ftoppéplift, enligt 5 ^ap. @ttajf*33alfen, gaDgaS bör, Dä må icfe fpö eller ris åbömaS, utan gall, i fåDana fall, FroppSpliften alltiD utfättaS till fängelfe miD matten od) bröD, efter De grunDer, 4 § i npfj åberopaDe Äap. inncfiåller; Docf är härigenom icfe någon änDring gjorD i IjmaD litte punf* ten af ^ottgl. görflaringen
Af Herr Zander: ”Jag instämmer hufvudsakligen uti de motiv som ligga till grund för Banco-Utskotlets afslag på de inom 2:ne Riks-Stånd väckte motioner, om ett Creditiv i Banken af 200,000 R:dr B:co, att genast af FHial-Disconlen i Götheborg få disponeras, för en vidsträcktare utlåning inom Götheborgs Discont-Dislrict, till lättnad för dem som, genom den härjande farsoten, kommit i momentel penninge-förlägenhet; dock hade jag trott att Utskottet utan skada för Banken och dess grundvalar hade kunnat utfinna en möjlighet, att gå Motionairernas önskningar lill mötes, och utan alt derigenom prejudicera någon annan Låneberättigad inom Riket. Min öfvertygelse är således den: alt Disconten i Götheborg, såsom Creditiv kunde tillåtas att genast på Banken få disponera nämnde 200,000 R:dr Bih. till B. St. Brot. i834j S.te Sami. i.-sla Afd. a.dra Bandet. 12 Häftet. 2 10 B anco-Ut skottets Bet. B:co, och att Banken lill denna summas betäckande, ökade den privata upplåningen för den så kallade Ilandels-Disconten med samma belopp; och om Rikets Ständer derjemte, till ändamålets säkrare vinnande, tilläto Banken att i stället för förut bestämde 3 procent betala 4 procents ränta, tror jag att upplåningen icke skulle möta något hinder. Utlåningarne deremot böra verkställas till 5 procent och föreskrifven säkerhet: vare sig mot deposition af godkände publika Papper eller de vilkor och den säkerhet, som för Handels-Discontcn äro bestämde. På detta sätt lemnadt kan jag omöjligen fatta, att det önskade biträdet från Banken skulle på något sätt kunna rubba Realisationen eller de principer, hvarpå Rikets Ständer grundat densamma. Detta är min enskilda tanka, som troligen kommer att delas af flera Ledamöter inom respective Riks-Stånden.” Häruti instämde Riksdags-Fullmäglige Peter Andersson från Hallands Län och Anders Brisman från Skaraborgs Län. Af Herr Lake: ”Emot Höglofl.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge de emot StatsUtsk:s utlåt. N:o 206 gjorde anmärkmr föranleda till ålerremiss. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, att han funnit ja hafva öfverrösta! nej. Föredrogs och bifölls StatsUlsk:s d. 1 dennes f. m. på bordet lagda meni. N:o 207, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de ifrägastäldt inlevererande lill Riksg.cont. af alla bevillningsmedel samt öfriga statsmedel. Företogs till pröfning StalsUtskis d. 1 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 20S, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de nedsättning utaf afgiften till Handelsoch Sjöfartsfonden, Convoycommissariatets upplösning samt nämnde fonds ingående lill Riksg.cont. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då delta utlåt, innehåller 3:ne punkter af ganska skiljaktig beskaffenhet, anhåller jag, att det måtte punktvis föredragas. Härefter föredrogs och bifölls lista punkten, tida reglering utaf afgifterne till Handelsock Sjöfartsfonden. Vid föredragning af 2:dra punkten, ang:de Convoycommissariatcts indragning och dess befattnings öfnerflyttande pä K. Camin.coll., äfvensom de i sammanhang dermed af Utsk. föreslagna bestämmelser i afseende u detta Collegii framtida för - 460 Den 5 Mars. vältning af Handelsoch Sjöfartsfonden, uppkom följande discussion: Frih. Pal ms tjerna: Jag kan icke inse, att denna fråga, som af StalsUtsk. ansetts böra vara underkastad votering i förstärkt Utsk., verkligen är af beskaffenhet, att sådan votering deröfver kail äga lura. Frågan är egentligen endast, huruvida en befallning skall öfverflyttas från ett embetsverk till ett annat, hvilken fråga, såsom en R. St:s lind. anhållan, nu skulle till K. M. framställas.
Dito dito N:oi6gj i anledning af erhållna återremisser å betänkandet N:o 82, angående väckte motioner rörande förhöjning i priset å salpeter. Bifölls; Dito dito N:o iyo, i anledning al erhållna återremisser af betänkandet N:o 95, angående eftergift i arrendet för Mörrums krono-laxfiske i Blekinge län. Bifölls; Dito dito iyij i anledning af väckt motion, angående nedsättning å arrendet för krono-säteriet Boda. Bifölls; Dito dito N:o iy3j i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående rättighet till pension för åtskillige vid fångvården antagne tjenstemän. Bifölls; Lag-utskottets memorial N:o fg, i anledning af återremiss utaf en punkt i Utskottets betänkande N:o 35, öfver väckte motioner om ändring af 2 § samt uphäfvande af 5 och 6 §§ i 2:dra kap. Giftermåls-balken, angående dem, som äktenskap med hvarandra ej bygga må. Ståndet lade memorialet till handlingarna; Lag-utskottets memorial JV:o 5o_, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o 40, öfver väckte motioner, dels om arfsrätt för oäkta barn och dels om förändring af 8 kap. 7 § ärfda-balken, angående underhåll åt sådane barn. Ståndet lät vid memorialets innehåll bero; Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets betänkande N:o 8jj i anledning af väckt fråga om krono-fogdetjensternas indragning. Bifölls; Dito dito N:o 88_, i anledning af väckte frågor om indragning samt upphörande af bergs-fogdarnas befattning med uppskattande af fast egendom i bergslagen. Bifölls; Dito dito N:o 8g, i anledning af väckt motion om vederbörlig tillsyn derå, att Svenska och Norrska consuler fullgöra sina åligganden, angående nedsättning af de afgifter, desse consuler ega att af Svenska fartyg uppbära samt om åtgärder till förekommande af sjöfolks rymningar.
Fötterna tvättar man ofta i endast kylslaget vatten för att härda dem, och så snart den minsta svullnad eller rodnad uppstår på tårna, hälarne etc. börjar man genast om kvällarna, strax innan man går till sängs, med varma ammoniakbad, för att häfva det onda. I allt fall är försiktighet att rekommendera som ett förträffligt preservatif. Illustr. Ett oskyldigt medel att bortskaffa vårtor är att man hvarje afton eller äfven flere gånger dagligen gnider in vårtan med hvitkrita, så länge till den försvunnit, hvilket brukar vara fallet efter ungefär fjorton dagar. Ett enkelt medel mot lefverfläckar är att flere gånger dagligen tvätta dem duktigt med boraxvatten (10 gr. borax på ungefär 150 gr. vatten). Fru MARIA FilRLINS Handekhan.de I utgifves 1891 från Stockholm med ett nummer (F-sidigt) i månaden af Pastor Arv. Salvén, och kostar å alla postanstalter e n d a s t 5 0 Ö r e pr år (porto 20 öre). Tidningen har till syfte att genom bilder, berättelser och » geografiska öfverblickar » intressera barnen för hednamissionen och dess utveckling. Vid rekvisition hos Red. adr. Högsjö &amp; Hernösand af m i n s t 1 1 ex. erhålles tidningen portofritt för 55 öre pr ex. G r a t i s erhåller prenumerantsamlare af minst 11 ex., vare sig prenumeration skett å postkontor (då postkvitto bör till red. Prenumeration bör gärna ske före 20 december. (G. K l ä d e d r ä k t göras uppmärksamma på den genomgående Slutförsäljning, som — af inträffade omständigheter — pågår till december månads slut i boden 76 Vesterlånggatan 76, Stockholm.
Rättegångsbalken, AdvokatFiskalsEmbetet till Kongl. HofRättens bepröfvande hemställt, huruvida tillförordnade Polismästaren kunde undgå att, för ifrågavarande grofva Embetsbrott, dömas till ansvar enligt nyssnämnde Lagrum, jemfördt med 20 Kap. 8 §. Missgerningsbalken och Kongl. Brefvet den 12 November 1807, samt att tillika, med stöd af 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, förpligtas att, för det genom hans förvållande Christan, Berglund och Lundberg tillskyndade lidande, gifva ersättning, såvida desse ynglingar, i målet hörde, derpå gjorde anspråk; derjemte AdvokatFiskalsEmbetet till Kongl. HofRättens afgörande öfverlemnat, huruvida PolisUppsyningsmännen Wittmeijer och Kretz R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. lunde ansvar i målet ådömas, endast för verkställandet af tillförordnade Polismästarens befallning om merauämnde ynglingars pryglande. Hvaremot dels tillförordnade Polismästaren, Häradshöfdingen Hultbergerinrat, det hans åtalade och erkända förfarande icke skulle, på sätt AdvokatFiskalsEmbetet syntes påstå, hafva egenskap af edsöresbrott, utan kunde efter 17 Kap. 37 §. Rättegångsbalken, oberoende af annan jemförelse än 1 Kap. 12 §. samma balk, bedömas, dels ock Wittmeijer och Kretz slutligen anhållit. alt varda ifrån allt ansvar befriade. Och har Kongl..
Man utfår väl samma summa efter en korrt tid, men en Bruksägare, sorn belänt ett inventarium af t. tx 1500 Skepp, jern , måste emedlertid gå i författning om anskaffande af 15,000 R:dr Banco, utgörande efter närvarande fastställde beläningspris, hela beläningssumman, hvilket, ehuru blott för ett par veckor, medförer en ganska stor olägenhet för jerntillverkaren, i synnerhet under närvarande allmänna penningeförlägenhet. Om deremot det 6tadgades: att blott skillnaden i det pris, som af BancoFullmägtige vid hvarje Bruksårs början bestämmes, skulle jemte upplupen ränta erläggas, vore denna olägenhet helt och hållet afhjelpt. 1 anledning häraf, får jag föreslå: l;o Att på våg inkomne metaller och manufacturer som åtnjuta beläningsrätt, må under loppet af hela året kunna belänas, emot den af Ständerne fastställde ränta. 2-0 Att dessa lån kunna blifva stående, med villkor, att vid hvarje Bruks års förlopp, den upplupne räntan betalas, och ny vågattest, jemte revers inlemnas; samt, i händelse BancoFullmägtige skulle minska lånebeloppet, bör difiVrencen på gamla och nya summan genast erläggas. Funno deremot BancoFullmäg - 424 Den 3 Martil. tigs att den kunde höjas, bör denna förmån af Bruksägaren kunna begagnas. Då detta förslag kan komma att få gemenskap med den allmänna finance regleringen, får jag vördsammast anhålla, att detsamma, så väl till Statssom BancoUtskotten remitteras, och de andre RiksStånden med» delas. Herr von Wahrendorff, Martint På en tid då allmänna rösten påkallar fri-J het i Handel och Näringar, vågar jag vördsammast fästa Hnglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet vi 1 ett ämne, sorn med denna fråga står i närmaste samband} jag menar: vidsträcktare frihet för personer.
Nu vet man i stället, att Gustaf III fästade synnerlig uppmärksamhet vid en yngling af medelmåttig längd och fördelaktig växt; ljuslätt, med ädla, öppna drag och stora blå ögon. Hans hållning var icke utan en viss stolthet. Ingenting hos honom vittnade om snille – och det var, Gud bättre! ej heller deruti hans styrka låg – hvarken ögats matta låga eller talets enformiga hvardaglighet; men hans obesvärade skick och frimodiga svar behagade konungen. Med trollstafven af sin makt vidrörde han denne sin page, som vid 23 års ålder förvandlades till hofstallmästare och pryddes med Svärds-orden, vid 28 blef förste hofstallmästare samt vid 29 års ålder friherre och kommendör. Så uppsparkades på lyckans branter den alltför ryktbare grefve Munck, för att så mycket djupare störta i missödenas afgrunder. Huru öfverraskad blef icke en af Muncks umgängesvänner, auditör Ehrenheim, då han en vacker dag infann sig i kongl. stallet, och träffade pagen, insvept i en slängkappa, ganska förnämt vandrande omkring och med en förmans beskyddare-min tilltalande de närvarande, som stodo der med obetäckta hufvuden, medan Munck behöll hatten på sig. – «Är det något lustspel, som inöfvas?« frågade Ehrenheim. – «Detta är fullkomligt allvar. Du vet ej hvad som händt de här sednare tiderna, märker jag. Du ser ej längre i mig pagen: jag har, sedan vi sist råkades, blifvit hofstallmästare, och bär detta vedermäle af min konungs nåd. I det Munck gaf detta svar, slog han upp slängkappan och pekade på det ordenstecken, som zirade hans rock. Sverige hade vid pass 30 år förut varit vittne till en lika brådskyndad upphöjelse. Det var under frihetstiden. Föremålet då hette Höpken, som från en ganska underordnad tjenstegrad på en gång blef beklädd med talàren. Nu var det en allena styrande, ärftlig lifstids-konung, som ådagalade allmakten af sitt höga herrskarekall. Höpken och Munck . Jemför, läsare! och döm .
Uti 1 §. af Berättelsen hafva Revisorerne anfört: att samma ofullständighet, som i föregående årens Revisionsberättelse omförmäles, skulle vidlåda de i hufvudböckerna för åren 1842 och 1843 intagna balansrelationer, nemligen: att året, då hvarje särskild balanspost tillkommit, icke blifvit uppgifvet. I anledning häraf; har Öfver-Post-Direktörs-Embetet nu skolat i underdånighet upplysa: att då Embetet erhöll del af förre Stats-Revisorernes anmärkning i berörde hänseende, var 1842 års hufvudbok och den deri intagna balansrelation redan till Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Rätt öfverlemnad, hvadan de äskade uppgifterna deri saknas, men att balansrelationen för år 1843 deremot verkligen upptager året, då hvarje deruti omförmäld balanspost tillkommit; hvilket sistnämnde förhållande förmodligen undgått de sednare Revisorernes uppmärksamhet.
Hällar af 1-jf tams tjocklek och derunder till och med 1 tum, Lod och Lödjor till vigter af 1 skeppunds vigt och derunder till \ skeppund 1 Skfl. stäp. v. 2 Kasserade Kanoner, Bomber, Mörsare och Kulor 1 Sk fl. stäp. v. 2 Smidt eller valsadt: Stång-, Platt-, J tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver J tums fyrkant 1 Skfl. stäp. v. 4 Smältstycken 1 Skfl. stäp. v. 12 Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt 1 Skfl. stäp. v. 2 — Kol, träd1 läst 40 Koppar. ra 1 Skit. stäp. v. 18 36 gårad 1 Skfl. stäp. v. 32 Kopparskrot, eller gammal och brukad Koppar samt Kopparaska 1 Skfl. stäp. v. 16 32 Lumpor 1 lisp. —-— 12 Malm, rå och osmält, i Införsels-tariffen eller den dervid fogade särskilda Varu-förteckning ej specificerad F ör h. Metaller, sammansatta: oarbetade, alla slag 1 Skti. stäp. v. 32 Skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt, alla slag 1 Sktt. stäp. v. 16 32 Spillning, affall och spån, ej specificerade 00 B:dr v. 10 Tjärperma eller Vraktjära . 1 lunna 44 592 Exp ed ilia nslils k otte ts Förslag till undt. Skrifvelse, N:o 197. Qvantitet för tullberäkningen. Utförselstull.! Banko. Trädvaror : U: (lisk. rst. Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget:
Föreskrifter i denna syftning äro meddelade endast för dragon-regementena, i det, ge Bih. till R. St. Prof. 1859 # 1860. 8 Samt. 21 Haft. 1 2 Allmänna Besvärsoell Eleon omiUtskottets Betänkande N:o 98. nom Kongl. Förordningen den 11 Maj 1795, blifvit förbudet, att vil Skånska Dragonregementet remontera med andra än svarta, svartbruna, kastanieoch mörkbruna hästar, samt, genom Kongl. Brefvet den 6 April 1813, förordnadt att vid Lifregementets Dragonkorps endast hästar af mörka färger skola antagas och således hvarken hvita, grå, skäckar eller gula, ej heller sådana, som hafva ljus mahli och schweif. I skrifvelse den 19 November 1834 anhöllo Rikets Ständer i underd. att, med undanrödjande af omförmälde stadgande i Kongl. Förordningen den 11 Maj 1795, de rustande vid Skånska Dragonregementet måtte ega alt remontera med hästar af hvilken färg som helst, men genom Kongl. Brefvet den 4 April 1835 förklarades att då, på grund af militäriska skäl ett tyngre kavalleri alltid ansetts böra vara remonteradt med hästar af någorlunda lika färger, kunde af denna och andra orsaker någon ändring i hvad 1795 års ifrågavarande förordning stadgade icke medgifvas. Vid riksdagen åren 1844 och 1845 väcktes åter förslag om upphäfvande af nyssnämnde Förordning, men afstvrktes, under åberopande af Kongl. Brefvet den 4 April 1835, utaf dåvarande Ekonomi-Utskott i dess Betänkande N:o 39, hvilket af Rikets Ständer godkändes. Då således något sådant förhållande, som motionen alser att undanrödja, icke vid artilleri-regementena eller andra kavalleriregementen än de två dragonregementena förefinnes, och de skäl, hvilka i afseende å dessa föranledt särskilda bestämmelser, fortfarande lära ega giltighet, hemställer Utskottet, att motionen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Fartyg, här i Riket byggda, som för utländsk räkning köpas och utföras, Hjute helfrihet för de varor, som med dem första gången utskeppas. §. 21. Skeppare, inhemske eller främmande, som för trängande orsaker eller till inhemtande af ordres för sin vidare resa, inlöper i Svensk hamn, der Bil. till Bevillnings-Utskoltets Betänkande, N.-o 21. 59 Sjötullskammare finnes, må derstädes utan skeppsumgälders erläggande intaga förfriskningar och anställa nödige reparationer, samt jemväl, under iagttagande af hvad Seglations-Ordningen föreskrifver och efter behörig Märkrullas afgifvande, lossa större eller mindre del deraf och intaga fyllnad i sin last, utan alt erlägga tull eller annan afgift för mera, än som lossas eller lastas; men skeppsumgälder för fartyget skola lill fullo betalas, så snart lossning eller lastning eger rum. — Dock må, under fart från en till annan utländsk ort, Svenskt eller dermed lika berättigad! främmande fartyg, utan sådane umgälders erläggande, kunna lossa så stor del af innehafvande laddning, som icke öfverstiger fjerdedelen af fartygets lastdrägtighet, för utrönande hvaraf fartygets skeppshandlingar må tjena till grund. Fartyg, inhemskt eller främmande, som i Svensk hamn intagit en del af sin laddning, må i annan Svensk hamn, der, enligt Seglations-Ordningen, lastning får ega rum, intaga fyllnad deri. På hvart och ett ställe erlägges tull för hvad lastadt blifvit, men skeppsumgälderna betalas till fullo, så snart lastning verkställts. Då lossning eller lastning på flera ställen egt rum, erläggas dock skeppsumgälder endast å första lossningseller laslnings-stället, derom bevis på passet meddelas, §. 22.