Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande slutligen alla de öfriga uppgifna anmärknings-föremålen, så, enär de samma inom Utskoltet redan undergått granskning och pröfning, samt, med undantag af föredragande åtgärden till Författningen ont Bränvinsbränningen, lemnat ulan anmärkning, finner Utskoltet, då några nya, för Utskottet okända skäl icke blifvit förebragta, sig icke heller tillständigt att förnyad pröfning af dessa ämnen företaga. Ankom till Exp.-Utsk. den 5 Augusti. Memorial^ angående Högloft. Ridderskapets och Adelns återretniss pd Memorialet N:o 14• Till besvarande af Höglofl. Ridderskapets och Adelns återremiss, under den 20 nästlidne Junii, på Constitutions-Ulskottets Memorial N:o 14, med den af Herr von Froil j Emil, gjorda och för Ståndets gemensamma tanka förklarade anmärkning, att, då med de i 60 §. Regerings-Formen föreslagna orden: "Tullen å inkommande och utgående span/nål", kunde me - Comtitutions -Vtshtttts Mm. N:o 37. 5 nas tull afven S spamnål, som föres från landet till stad, ellcrXfrån en» landskapet till det andra, redactionen häraf måtte sålunda ändras: ”Tullen ä till Riket inkommande eller derifrån utgående spanmål", får Utskottet vördsamligen andraga, att, enär någon annan, under bevillning innebegripen eller allmän tull, än den på till Riket inkommande eller derifrån utgående varor, icke finnes, och den längesedan, såsom för inrikes trafiken ganska tryckande och för Staten föga indrägtig, afskalfade Landtulls-inrättningen sannolikt ej lärer i framtiden återinföras, Utskottet saknar skäl att företaga den yrkade redactionsjemkningen; hvadan, och då för öfrigt Högvördiga Preste-Slåndet under den 1 dennes, samt YY^llofl.
Han blir trognare undergifven de åtgärder och Författningar, hvilka han sjelf önskat och föreslagit, han vördar ännu högre sin Konung och sin Statsförfattning, i samma mohn som han slutes närmare intill administrationen och kommer i tillfälle att inse att den oupphörligt vill Folkets val, och han älskar lifligare den jord och det land han sjelf eller hans förfäder beredt, ej mindre genom deras medborgerliga omtanka och klokhet, än deras arbete och möda Municipalinrättoingarne i Jemtland bevisa dessa sanningar. Följderna deraf hafva varit att noggranna beskrifningar blifvit författade öfver alla Socknar i Länet, att ganska betydliga odlingar af både Åker och Äng blifvit Den 5 September J. m. 43 verkställde, att Potatoes eulturen mycket tilltagit, att klokare hushållnings principer i allmänhet följas än tillförne, att allt lösdrifveri, genom Sockentäilskaperna och Ordningsmanna inrättningen, förekommits, att orten blifvit lörsedd med tjenliga gräsfrön, att allehanda slöjder mera allmänt idkas, att saltpextertillveikningtn vunnit en större förkofran, att flera tusende tunneland sank mark , tjenlig tili äng, blifvit afmätte, afröjde, (ill beskaffenheten beskrifne och på Charta lagde , att anstalter vidtagits till Barnaundervisningens ytterligare befrämjande , att SockeDApothek anskaffats i flera Församlingar, att Veterimrkunskapen blifvit befrämjad, att hvarje lidande medborgare letnnats tillfälle att framställa sitt tillstånd och sina behofsamt blifvit hulpen efter sig företeende omständigheter, att ett tusende exemplar årligen utdelats af Länets HushållningsSällskaps Handlingar , utan betalning rn, fl. åtgärder, som tiden ej nu medgifver att omtala. Alla desse anstalter skulle till större delen uteblifvit, utom en Länestyrelse på stället. Förvaltningsutskottet verkställer utan tidsutd'ägt, och i förening med LäneSiyrelsen, det nyttig» förenämnde Sälskaper föreslå, och är i beständig skriftvexling med SockenSälsktpernas Ordförande.
Så har äfven för första året skett, i det Stats-Kontoret blifvit godtgjordt af 2:dra Hufvudtitelns extra utgiftsmedel; och det var endast derför, att dessa medel och andra besparingar blifvit för andra ändamål starkt anlitade, som K. M:t ansett sig böra af K. St:r för de två följande årens förskott begära ersättning. Det är icke heller något nytt eller alldeles ovanligt, att då K. M:t förklarat sig sinnad att af R. St:r begära pension åt någon enka, en gratifikation blifvit henne under tiden beviljad, på det hon icke skulle komma att lida nöd, innan R. St:r lomme tillsammans. Jag anhåller om bifall till punkten. Frih. Liljencrantz: Då af den siste högt aktade talaren blifvit upplyst, att, 0111 R. St:r afsloge Proposm, K. M:t hade för afsigt att af tillgängliga medel ersätta beloppet; och då Hr Gr. o. Landtm, lärer anse sig förhindrad att å mitt förra yrkande framställa propos., så får jag derifrån afstå, och hemställer att R. o. Ad. ville bevilja 4,000 rdr att för ifrågav:de ändamål af Statsverket utgå. Frih. Dea 8 Maj. 161 Frih. Cederström: Om de af H. Exc. Frih. De Geer i dess nu afgifna yttrande begagnade ordalag, att nemligen pensionsbeloppet blifvit enkefru Richert tilldeladt »tillsvidare och intilldess R. Skr hunne öfver detta ämne besluta», hade varit använda i den K. Propos:n i stället för det af mig anmärkta uttryck: »tillsvidare och intilldess en sådan förbindelse hunne af R. Skr öfvertagas», så skulle jag, änskönt obelåten med sjelfva åtgärden, icke funnit mig böra mot ordställningen framkomma med någon anmärkning, och jag vill, efter detta H.Exc.s förklarande, gerna tro, att meningen varit sådan, som den, efter min föreställning, från början bordt vara, ehuru ordalagen, temligen tydligt, synas tillkännagifva en annan uppfattning af R. Skrs befogenhet i detta afseende. Hr Frih.
Jag bekänner, alt jag icke kunnat uppfatta grundlagen, såsom ägande annan syftning, än denna mening åsyftar, och jag tror icke, att något Constit.Utsk. kunde underlåta att tillämpa grund-^ lagen, jemnförd med ansvarighetslagen, så som Hr Dalmans redactionsförändring förutsätter. Men medgifvas måste, att fullständigheten fordrar, att grundlagen ställes, till ordalagen, i öfverensstämmelse med ansvarighetslagen. Det har väl inom Utsk. ansetts öfverflödigt att göra det tillägget i grundlagen; men om R. o. Ad. sä anser nödigt, har jag ingenting deremot. Hr Dalman: Jemte det jag får uttrycka min tillfredsställelse öfver Frih. Ehrenborghs benägenhet att gå min önskan till mötes, skulle jag äfven vilja hemställa om en annan mindre vigtig redactionsförändring i denna §. Der står nemi.: ”eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra Rikets gällande lagar.” Jag anser conjunctivet och böra utbytas mot eller, emedan stadgandet i annat fall skulle kunna tolkas så, att öfverträdelsen skulle hafva gällt både grundlag och andra lagar. Frih. Ehrenborgh: Hr Dalmans anmärkning finner jag visserligen göra § mera tydlig, ehuru jag tror, att en misstolkning af §, sådan den för närvar, finnes redigerad, nära nog är omöjlig. Men jemte det jag medgifver, att jag icke förmår uppfatta alla de fel , som ligga inom redactionsområdet, bekänner jag, att det ligger Constit.Utsk. och framför allt mig till last att icke hafva fästat uppmärksamhet vid en mycket större felaktighet. Jag finner nemi. till min blygd, att jag här förbisett, hvad jag icke förbisett på ett annat ställe. Det står nemi. i denna §: ”uppenbarligen handlat mot denna Reg.forms tydliga föreskrift,” då det i stället borde heta: ”mot grundlagarnas tydliga före - Den g October e. :n. skrift,” emedan eljest den' tolkningen kunde uppstå, att blott nian icke handlade mot Reg.formen, kunde man ansvarslöst handla mot Riksd.Ordn. Qch Tryckfr.förordn.
Sedan Hr Gr. o. Landtm, lillkännagifvit att den i fråga om dessa artiklar af Utsk. till R. o. Ad. samt PresteSt. gjorda inbjudning blifvit af sistnämnde Stånd antagen, fann R. o. Ad. för godt att med frånträdande af sitt förut i afseende på granat äpplen och pislacier fattade beslut, antaga Utsk:s derom framställda förslag, samt ansågs voter:s-propos:ue N:is 154 och 155 till följe häraf hafva förfallit. Den 15 Juli f. m. 107 68:0 Grijlar. R. o. Ad. fano för godt att med bifall till Utsk:s i fråga om denna artikel till R. o. Ad. samt BorgareSt. gjorda inbjudning, frånträda sitt i ämnet förut fattade beslut samt antaga den af Presteoch BoudeSi:n gillade tullbestämmelse å grillar; hvarjemte dock, enär underrättelse om BorgareStis beslut saknades, den härom föreslagna voler-.s-propos. N:o 156 godkändes. 69:o Gryn. R. o. Ad. godkände Utsk:s yttrande om oförändradt bibe hållande af hufvudrubriken gryn, alla slag, utom af spanmål, äfvensom förslaget att, derest artikeln Ris varder i taxan upptagen, redaktin deraf må blifva Ris, oskalad eller s. k. Paddy. Beträffande sedermera Utsk:s till R. o. Ad. gjorda inbjudning alt med frånträdande af sitt förut fattade beslut antaga förslaget alt
Grosshandlarfrun i första våningen åker ut till Belvederen, och hattstoferaren i fjerde låter sin hustru på lördagsqvällen packa in pannkakor och hårdkokta ägg i en korg i och för en lustfärd till Vaxholm på söndagen. Han ville också gerna hafva sin vän, museivaktmästaren, hvilken bor i samma förstu, med sig, men denne, som icke tycker om att trängas bland plebs, njuter sin vår på Klara kyrkogård, halfsofvande öfver en öresbroschyr om »kapital och arbete», medan kyrkklockornas glada kling klang i breda tonvågor fara genom den genomskinliga luften, och hopar af sondagsklädt folk gjuta ut sig ur öppnade kyrkportaler och par om par strömma fram mellan gräsmattornas stråltråds-staket. Förlofningar eklateras i stora knippor. Hela Norrbro fylles af lyckliga par, hvilka profgå och göra förtviflade ansträngningar för att se vana och stadiga ut. Och alla de, hvilka ej hunnit så långt i riktning mot det heliga äktenskapet, hafva fullt upp att göra med flirtation. Det finnes ingen tid på året, under hvilken en ung man och en ung dam så ofta råkas à propos på konstutställningarne, och så ofta träffas händelsevis i en spårvagn som på våren. Du kan se hopar af glada ungdomar, hvilka med bevingade steg ila till rendezvouser. Se bara på alla de der, hvilka gå och törna emot aktningsvärda, förbigående krutgubbar, omedvetet röra läpparne, och när de komma till ett visst hus plötsligen tvärstanna, snegla uppåt och ikring sig, för att bäst det är skjuta in i porten som en pil och springa uppför trapporna med tre steg i sender. Våren är lustfärdernas och rendezvousernas tid. Så en pingstmiddag är alt i ordning, och våren firar sin culmen. Solen glänser så varmt öfver Stockholm, att det är en riktig fröjd åt det, och himlen, mot hvilken lätta, grå rökslingor orma sig upp, hvälfver sig så varm och klar öfver skimrande tak och skinande spiror, att man med bästa vilja i verlden ej kan stanna i sitt rum.
Enligt hvad ett den nådiga Propositionen bilagdt Statsråds-protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden gifver vid handen, hade Kongl. Majit genom nådigt Bref den 9 November 1860, i anledning af bristen på sökande till den lediga kapellpredikantstjensten i Jörns församling af Norsjö pastorat, anbefallt Konsistorium i Hernösands stift alt, i händelse detta förhållande kunde anses härröra af otillräckliga lönevilkor, söka i behörig ordning bemedla en skälig förbättring af kapellpredikants-lönen, hvarefter Konsistorium uti underdånig skrifvelse den 28 Augusti 1861, med tillkännagifvande, att de, ifrågavarande kapellpredikantstjenst åtföljande, löneförmåner, äfven efter tillägg af ett af församlingen vid sockenstämma den 20 nästförutgångna Januari utfäst ytterligare tillskott af 100 Ridr, icke kunde beräknas uppgå till fullt 600 Ridr, hvilket lönebelopp dessutom, i anseende till en mängd lörsamlingsmedlemmars stora fattigdom, aldrig kunde till iullo utbekommas, i underdånighet hemställt, att, då berörda lönevilkor voro alldeles otillräckliga att, helst under nuvarande prestbrist, förmå någon sökande att anmäla sig lill erhållande af Kapellpredikantstjensten i Jörn, Kongl. Majit måtte, i anseende till den vidsträckta församlingens stora behof af själasörjare och dess egen oförmåga att tillförsäkra honom en anständig bergning, i nåder täckas till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande af ett årligt statsanslag å 400
Striden bade sedan icke förts ensamt på theoriens fäll». 13:o af Herr J. G. Brodin. »Emot det af Utskottet afgilna förslag, »det Rikets Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, att det af Kongl. Maj:t Aid 1847 och 1848 årens riksdag afgifna och af Rikets Ständer jemväl då antagna förslag om tolagens utgående till viss procent af tullsatserne i stället för tullvärdet samt om reglering af Städernes tolagsinkomster i öfrigt, måtte varda till verkställighet befordradt», — föranlåles jag mig reservera. Då, under den längre följd af år, som förflutit sedan Sländerne vid omnämnde riksdag afgaf underdånig skrifvelse i ämnet, icke någon åtgärd, mig veterligen, försports för att verkställa detta så kallade förslag, torde deraf vara tydligt, att för en sådan verkställighet svårigheter möll, hvilka vid dess afgifvande icke varit beräknade och icke lätt albulpne. Hvad nu sjelfva förslaget angår, så inskränker det sig egentligen dertill, att l:o de hvarje Stapelstad af tolagen tillflytande årliga inkomster skulle utgå med vis» procent å tullsatserne i stället för tullvärdet; och 2:o desse inkomster begränsas till ett belopp, som ungefärligen motsvarade medeltalet af de sisla fem årens, med det vilkor, alt någon minskning i lolagsinkomsterne icke finge, genom lullafgifternes framtida nedsättning, städerne tillskyndas, samt att, intill dess denna förändring kunde komma tillstånd, tolagsberäkningen fortfarande skulle grundas på de i gällande taxa utsatta tullvärden. Emot första punkten i detta förslag torde kanske icke något synnerligt vara att erinra, förutsatt likväl, att procenten på ändamålsenligt sätt bestämmes, men deremot är så mycket mera att påminna vid sednare delen.
R:dr Ö. Kub.-f. k. R:dr ö. Skrifvelse, !\:o 186. Riksmynt. R:dr öre Eactra Ståts-reglering s-ans lag. Till pensioner åt vissa, till framlidna Hennes Maj:t Enkedrottningen Desiderias hofstat hörande personer af lägre tjenstegrad, för tiden från och med den 1 Maj 1861 till 1863 års slut, å 12,171 R:dr om året j Till understöd åt sådane elter 1808 och 1809 årens krig qvarlefvande Landtvärnsman, som kunna anses vara af dylikt understöd i behof, 10,000 R:dr årligen under nästa statsreglerings-period 32,456 30,000 Summa 62,456 — Tillhör Expedilions-Utskoltcts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o iS6. 7 Tab» Litt. B. Allmänna Indragnings-staten. Ny anvisning. Till åtskilliga till framlidna Hennes Maj:t Enke-drottningen De siderias hofstat hörande personer af lägre tjcnstegrad, årliga pensioner tillsammans (Utom ett extra stats-anslag, se Tab. Litt. A.) „ Justitie-rådet m. m. A. F. Gyllenhammar, årlig pension från och med månaden näst efter den, deruti han erhåller nådigt afsked „ öfversten m. m. Friherre Nils Eriksson, stats-pension, att utgå från och med år 18(53 „ Lands-sekreteraren i Örebro län Gustaf Fredrik Hökerberg, efter erhållet afsked, årlig pension „ Häradsskrifvaren i Åkers, Frötuna och Wermdö skeppslags fögderi af Stockholms län, Gustaf Laurentius Sjöberg, efter erhållet afsked, årlig pension „ Landträntmästaren i Christianstads län Magnus Billing, efter erhållet afsked, årlig pension „ Justitierådet J. H. Backmans enka, Maria Backman, född Torbjörnsson, årlig pension af „ Kanslisten i Svea Hofrätt Johan Fredrik Cralius, årlig pen sion från och med månaden näst efter don, i hvilken han erhåller afsked från kanslist-tjcnsten „
Gr. af Ugglas har sagt att man icke ens i England, när man interpellerar ministrarne, talar om saker och ting, som stunda. Detta är en sanning, men denna sanning härflyter derutaf att i England är det parlamentet, som tillsätter ministern i full öfverensstämmelse med de tänkesätt, som inom detsamma råda. Mån tager för gifvet att ministérn är ett uttryck at nationens tänkesätt och, först när man deruppå börjar tvifla, interpellerar densamma och följden af eu sådan interpellation blifver, om parlamentet ej kan nöja sig med ett undvikande svar, antingen en tillfredsställande förklaring eller ock en ministérföröndring. Att Hr Lallerstedts mo - 4 24 t>eii 2! December. tion är laglig, kan icke betvifla». Återigen om den är af beliofvet påkallad, skall jag nur så godt jag förstår, söka reda. När Franska arméerna gingo öfver Ticino, klappade många tusende hjerta» för deras sak, ty dem var helig» Det gälde ett folks rätt till frihet och oberoende. Ätt i vår Konungs bröst slogo samma känslor, som i våra egna, derföre äro hans kända personlighet, hans egenskap att vara Konung öfver ett fritt folk och nu sednast Utrikes Ministerns ord en säker borgen. Konung och folk gladdes således öfver de Franska örnarnas segrar vid Magenta och Solferino och vi undrade öfver att de stadnade vid Mincio-linie®. Vi visste ej rätt om det var Mantuas murar och de blödande såren, som hejdade dem, eller om det var invecklade och ännu outredda politiska syften oell beräkningar. Vårt deltagande öfverflyttade» då till mellersta Italiens folk, som afskudda! ett långvarigt oell förtryckande ok. Detta deltagande ökades mer och mer, när vi sago dessa folk på ett klokt och sansadt sätt ordna sin styrelse oell tillegna sig den högsta politiska dygd, sorn finns för smärre stater, den att upoffra egna små intressen för det stora, heliga, målet, gemensam frihet och nationalitet. Vårt tänkesätt är för dem, vår Konungs är det äfven och motionären säger uttryckligen att han är derom öfvertygad. Hvad vill han då väl?
Hon lägger sin hand i hans; lugnt, främmande, passivt. Hjertat klappar hörbart och rösten nästan qväfs då hon tvingande sig till ett leende säger: ”Redan igen! Vi hade inte en aning om att herr Qvillfeldt skulle komma nu.” ”Herr Qvillfeldt? Det kommer ett spändt uttryck öfver hans ansigte, han anar redan hennes mening, hon ser att han icke är att leka med. Hon bäfvar för honom, men ännu mer för allmänna opinionen: det måste ske, ”Jag kan icke säga något annat.” Hans bröst häfver sig våldsamt under det en brännande rodnad för ett ögonblick sprider sig öfver de solbrända dragen och derefter viker för en djup blekhet. Nu först får hon en aning om styrkan af den förolämpning hon tillfogat denne man, när hon ser honom med sammanpressade läppar svigta derunder, som för ett bedöfvande slag i ansigtet. Hon är en qvinna. Han får icke slunga henne bort, kasta henne till marken, krossa henne: han måste bära denna skymf och hans bröst häfver sig tungt derunder, men han säger icke ett ord. Gripen av ångest fattar hon hans hand. ”Kan du förlåta mig?” Orden komma med flygande hast, bedjande, förskrämda. Hvad är allmänna opinionen nu? Sken, tomhet intet! Hans vrede är allt: – är verkligheten. Hennes ögon höja sig bönfallande emot hans och hon försöker att le med ett leende från fordom, men det kommer ej som förr: blekt och spöklikt smyger det öfver de blodlösa läpparne och försvinner. Han vänder sig bort; icke i vrede blott, men i smärta, och det är en förödmjukelse – kanske den största – att hon skall se hur han lider. Han vänder sig emot de inträdande. Det ogenomträngliga lugnet öfver hans ansigte liknar en stridsrustnings slutna vizir. Endast i djupet af hans blick flammar en dämpad eld; men ingen mer än hon ser det och konversationen löper jemt och otvunget. ”Kan ni tänka er, mina damer, hvad ssom hände mig en dag i England,” säger han med sin ledigaste samtalston, ”jo jag fann ett bref i min ytterrocksficka, fästadt der med en knappnål.” Hennes blick möter hans med ett varnande uttryck.
Majit behagat till deras vidd och beskaffenhet tillkännagifva i denna Nådiga Proposition, hvarföre Utskottet trott sig böra densamma härhps till närmare upplysning bifoga. Derutaf inhämtas att efter Finlands förlust pch föreningen med Norrige Försvars-planen i det hela mäste omarbetas samt efter förhållandet lättås och lampas , hvarvid Kongl. Majit ansett nödigt att Bevärings-inrätiningen efter hand bringas till den fullständighet, som eri så väsendtlig del af Försvars Verket förtjenar, Och kostnaden dertill, för hvilken något bestämdt anslag dittills icke varit gjordt, bland utgifterna upp. förås, Deri 14 Juli. 1273 foras, enligt den reglering Kongl. Maj:t blifver i tillfälle att vidtaga: att Kongl. Majit funnit Indelnings-Verket, såsom utgörande grundvalen och stammen för Bikets Försvars-väsende, böra på sätt 80 §. Regeringsformen innehaller tili sina Hufvudgrunder förblifva orubbad!; men att då Beväringsoch extra Boterings-manskapet vid infallande Krig kommer att inför!ifvås med den inom hvarje ort indelta troupp, sorn derigenom erhåller sin rätta styrka, Befäl derefter bör finnas och organisationen vara gjord : att några särskilta fonder för ett emot den ökade styrkan af Manskap erforderligt antal Befäl ej varit eller är att tillgå, hvarföre Kongl. Majit sett sig 1 nödvändighet att söka dem inorta de förut befintliga, medelst en annan fördelning a£ hvarje Regementes gamla Stat, samt att Kongl.
M. sålunda tillkännagifva och föreslagit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och beträffande först de, under rubrik Konungens ensahs bötesmedel, uti Seraphimer-Ordens Gillets Räkenskaper balancerade medel; så enär Rikets Ständer redan vid 1809 och 1810 årens Riksdag förklarat, att alla emellan Kronans publika Veik, före år 1809, gjorde försträckningar borde afskrifva», samt Allmänna Hospitals-Inrältningen, änskönt uti dess fond bidrag af den enskilda välgörenheten ingått, likväl utgör en del af Statsförvaltningen, hafva Rikets Ständer bifallit, att de i liqviden emellan ensaksoch vilesbötesmedlen samt Allmänna Hospitalsoch Barnhusfonden balancerade poster må, sådana desamma för närvarande finnas uti Seraphimer-Ordens Gillets Räkenskuper upptagne, deruti afskrifvas. Vidkommande derefter de 6,689 ^:dr 6 sk. 8 rst., som ännu återstå på det till Direclionen öfver Södermanlands Läns Lazarettsoch Curhusanslaller, år 1819, utaf Medicinal-fondens besparingar utgifna lån; så emedan upplyst är, dels alt detta lån blifvit beviljadt, i anseende till en då mera allmän sjuklighet uti vestra delen af nämnde Län, samt användt till förekommande af sjukdomens spridande till nästgränsande orter, dels ock, att Curhus-afgiften i detta Län redan en längre tid utgått med dess högsta belopp, samt att ett serskildt Curhus i Eskilstuna härmed underhålles, Bih. till R. St. Skrifvelse No 25. bafra Rikets Ständer funnit skäl till afskrifning af ifrågavarande 6,689 R:dr 6 sk. 8 rst. lemna bifall.
På eftermiddagen såg jag på en förnäm och högt uppsatt Armeniers begrafning, Boghaz bey, som denna natt hade dött. Öfverallt voro stora samlingar af folk och alla Européer voro genom respektive konsuler bjudna att följa processionen. Det var förskräckligt upprörande att se huru ordningsmännen behandlade Araberna, då de trängde sig fram liksom andra för att gapa. De höggo in i hopen med stora spanskrörskäppar, hvart helst det träffade, i hufvudet eller på ryggen. För öfrigt gick det till nästan liksom hos oss. Först gick på ömse sidor en lång rad gossar och män, bärande stora tjocka vaxljus, på hvilka elden gick ut redan innan de hunno sorgehusets port. Sedan följde 4 à 5 prester och derefter sjelfva likvagnen, dragen af 4 stora ståtliga hästar, beklädda såsom hela vagnen med svart kläde. Derefter alla Européer och den öfriga processionen. Armenierna äro öfverhufvud ett vackert folk med fullkomligt lika, om ej mera markerade drag än Judarne, men ha derjemte något eget klokt och liksom Judarne något girigt drag, hvilket gör dem obehagliga. Här tyckas de finnas i stor mängd och ehuru de nästan allmänt gå klädda som Araber, skiljer man dem dock lätt från de sednare. I trädgården der han begrofs och der den enda Armeniska kyrkan här på orten finnes (alltsammans, som jag tror, en anläggning af honom), var isynnerhet vid porten och vid trappan ett ordentligt slagsmål, hvilket var verkligen grymfärdigt att se. Men mot Européerna voro de särdeles hyggliga och artiga. Jag vet ej om dessa ordningshållare voro polis eller blott den aflidnes tjenare, men de tycktes alla vara Turkar. Sedan spatserade jag ännu litet omkring och var inne i Attarin moskén, der jag blott träffade den gamle enögde moeddin, som jag gaf några 5:or för det sista kaffet. Han var åter outtömlig i sitt beröm och bjöd mig dit rätt ofta: vi skulle sitta och prata och koka kaffe och äta, här funnes allt som behöfdes och sheikh Soleiman frågade alla dagar efter mig. Gick som hastigast in i Attarin-moskén, der man ställde i ordning till middagsbönen och bredde mattor ut öfver hela golfvet.