Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den värde talaren icke bestridt återremiss, skall jag icke upptaga tiden med en ny discussion i ämnet i anleda, af hvad lian i öfrigt anfört, utan blott tillägga, att det öfverskott, som kan uppkomma på Convoj-commissarialets tillgångar, och som Utsk. beräknat till något öfver 107,000 r:dr, hvarmed statsbristsumman skulle minskas, bör betydligen nedsättas genom de vigtiga nya utgifter jag redan förut omnämnt, samt desto mindre tagas i beräkning i afseende på bestämmandet af statsbristsumman, som] utgifterna kunna vara högst betydligen olika för det ena året mot det andra, så att det ena årets behållning kan komma alt helt och hållet medtagas det andra året. Men skulle likväl något öfverskott - Den 7 November e. m. >77 skritt uppkomma, anser jag bättre att nedsätta procenten af sjelfva convojafgiften i förhållande till Norriges bidrag, än att beräkna ett tillfälligt öfverskott såsom en tillgång, iilian hvaraf statsbristsumrnan skulle kunna minskas. Jag för livar min anhållan örn återreniiss. Hr von Hartmansdorff, Au g.: I afseende på sammansättningen af det embetsverk, som skulle efterträda Convoj-cominissariatet, får jag, hvilken, lika med andra talare, anser förmånligast vara att låta det gamla embetsverket fortfara, för min del anmärka mot det nya, att insättande uti underordnade embetsverk af Konungens rådgifvare och af de högsta bland dem, efter min förmodan, är ett bland de största misstag man kan begå i organisationsväg. Följden af så höga embetsmäns insättande uti underordnade bestyr är vanligen den, att de föga komma alt befatta sig dermed, hindrade af vigtigare göromål. Deras namn komma således att skydda embetsverket, eller ock få de uppbära klander för åtgärder, hvaruti de ingen del haft. Man gagnar icke saken, men man skadar de personer, som skola hafva befattningen. Jag afstyrker derföre denna organisation.
N:o 59, i anledning af Itiks-Ståndens beslut, rörande Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet N:o 51 framställda förslag till ändring i 1 § II mom. och 4 § 2 mom. Tryckfrihets-förordningen. De i delta Memorial föreslagna voterings-propositioner godkändes. Fiol.-Utdrag dan 18 Augustt 1860. 629 S. I). Föredrogos ånyo Bevillnings-Ulskoltets den 15 innevarande månad bordlagda Utlåtanden: N:o 55, i anledning af 1’iks—Ståndens skiljaktiga beslut, dels i fråga om bevillning af gåfva, testamente, fideikomiss, arf och lynd. dels angående upphörande af föreskrifterne om slämpelpnnper å testamenten och fideikomiss-bref. Hvad Utskottet i detta Utlåtande vtlrat och hemställt bifölls af Ståndet, sorn godkändeUtskottets förslag lill lydelse för §§:ne 18- 2 1 saint g 24 i Bevillnings-stadgan; och N:o 56, i anledning af återremiss utaf en del af Utskottets Utlåtande N:o 24, angående Folkskole-afgiftens utgörande. Bifölls. S. S). Följande af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifua och i sista Plenum bordlagda Utlåtanden och -Betänkande» föredrogos nu ånyo, nemligen: Utlåtande N:o 145, i anledning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut öfver Betänkandet N:o 28. Utskottets yttrande i anledning af Kyrkoherden Wenner ströms motion lades lill handlin g arne; oell biföll Ståndet ej mindre hvad Utskottet hems läll t i anledning af Friherre Creutz motiqn, än jemväl Utskottets förslag om en underddmg Skrifvelses aflålande tili Kongl. Majit.
Del är oundgängligt, att för hvad som återstår samma matheinaliska noggrannhet, samma bestämda uppfattning af stilen, hvarigenom arbetet hittills fått sitt värde, städse iakttages, och ehuru biträde af flere valde, kunnige tecknare kau och måste begagnas, så erfordras dock, äfven för hvad jag mäste lemna ät andra att utföra, i hvarje ögonblick min hand och min ledning. Endast så skall det lyckas att rätt använda och ordna allt, ty de hemförde materialierne äro, och mäste vara af den beskaffenhet, att de af ingen annan än den, sorn samlat deni, kunna hringas till ett helt. En bureau med passande local måste för arbetet inrättas, och detta kan ej ske utan kostnader, vida större än hvad jag ännu skulle kunna lyckas att pä enskild väg bestrida. Jag har beräknat att, med ett understöd af 6000 r:dr b:co, det skulle blifva mig möjligt alt hinna hela verket färdigt för pressen. Att vid denria beräkning jag ensamt haft det företagna arbetets slutliga fulländande till föremål, utan att syfta efter penningevinst, det vågar jag hoppas' redan vara klart ådagalagdt i den redovisning, jag haft nåden här ofvan framställa om den återstående delens af mitt arbete beskaffenhet och omfattning. Saken skulle lida alltför mycket, om det arbete, som ännu återstår, länge uppskjöls, då många omständigheter för dess utförande måste bero på minnet. Koslnadssumman skulle ock betydligen ökas, genom ett mångårigt betalande af biomkostnader, såsom hyra förrum m. m. Derföre torde det få anses, att den längsta tidrymd, på hvilken nyssnämnde belopp, så vidt det skall blifva någorlunda tillräckligt, kan fördelas, må blifva 2:ne år, att börja med det nu ingångna. Här är blott fråga om verkets slutliga utarbetning, så till text som plancher. Ar del en gång färdigt i original, då, men icke förr, skall för dess utgifvande förläggare vara säkert alt påräkna utrikes.
Hvem vet, hvad der inne försiggick. Beppo, tjufpacket — föll det honom in; och hunden, som var försvunnen! Trots sin svaghet kunde han kanske hjelpa! Hastigt kastade han upp dörren. Beppo och Zeppa plundrade i rummet. Då karlen fick syn på honom, öfverföll han honom som ett vildt djur. » Bra att du kom, din hala orm, sjelf gick i fällan; nu skall du inte längre spionera och sqvallra! Zeppa, kom, rafsa inte till samman allt onyttigt skräp. Ingen annons Införes Den gamla hade förskräckt sett på. » D u skulle inte ha utgjutit blod, Beppo. Blod är farligt, det förråder mer än mitt usla byte. » » Ah, strunt! Hvarför strök han omkring här? Båten ligger i ordning; de skola inte se oss åter, och den här kan inte förfölja oss. » Sigfrid var ensam, han sjönk ned öfver bordet; först nu kände han, att en varm blodström sköljde öfver honom. Ljuset brann allt fortfarande helt lugnt. Han kände ett välbehag, sådant han ej förnummit på länge. Om ock till ingen nytta — hans blod flöt dock för Klas. Kanske skulle han nu ha medlidande. Hunden släpade sig gnällande fram till honom. Han kunde inte hjelpa honom, men han strök smekande hans lurfviga hufvud. Än en gång en rossling från det stackars djuret. Så var allt tyst. Hur länge Sigfrid låg på detta sätt, det visste han ej. Ett klart ljus väckte honom, han såg Klas stå lutad öfver sig. » Förlåt, att jag är här, » stammade han, » det skall inte bli länge. B e p p o. jag ville. » Krafterna öfvergåfvo honom på nytt. » Den otacksamme skurken, » utropade Klas, » otacksam som alla! » Rådvill och förtviflad såg han sig om efter hjelp, för första gången kände han sin ensamhet. Han var allena, helt allena. På nytt qvälde blodet fram ur såret. Han sökte hejda det, men allt jemt utan uppehåll flöt det varma hjerteblodet öfver honom. Det var som blandade det sig med hans eget. Milda ord gingo omedvetet öfver hans läppar.
Utsk:t yttrar, pag. 5: »Of vanstående utredning af 18, 19 och 21 §§:s innehåll visar äfven, att embets-myndigheterna ovilkorligen endast ega att, på grund af anförda klagomål, pröfva huruvida olagligheter blifvit vid riksdagsmannaval begångna, men icke med enahanda ovilkorliga rätt afgöra, huruvida den valde vore i alla hänseenden behörig att blifva Rikdagsman, hvaröfver afgörandet. ensamt tillkommer vederbörande Riks - B en 8 Febr nai i e. m. RiksStånd.» Hår liar Utsk:t sål. tydligen sagt att det ensamt tillkommer ett Stånd att afgöra behörigheten. Skulle denna grundsats blifva gällande, blefve följden densamma som under Franska revolutionens tider, då majoriteten först förhindrade olika tänkande tillträde, och slutligen lät guillotinera desamma. Jag kan icke annat än på det högsta ogilla ett sådant ätt satt tolka grundlagen och ehuru jag visserligen vet, att densamma förbjuder att vidtaga någon åtgärd med ett så beskaffndt Betänk, som detta, har jag dock icke velat underlåta att öppet ultala min tanke derom. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Då Konst.Utsk:t icke, såsom jag tror varit vanligt vid föregående tillfällen, då propos. blifvit af någon Talman vägrad och frågan derom dragen noder Xonst.Utsk:ts pröfning, helt enkelt ställt sitt memorial till det Stånd, som saken angått, utan till R St:r gemensamt., hvarigenom Betänk:t äfven blifvit föredraget inför R. o. Ad., måste jag för min del anse hvarje ledamot berättigad att vid detta tillfälle yttra sin mening, äfvensom att full anledning finnes till ett ogillande af de satser, Utsk:t inför Ständerna framlagt, samt bekymmer öfver att något sådant kunnat inträffa. Jag tror dock icke, att R. o. Ad. kan på något sätt fatta ett kollektivt beslut i afs. på denna fråga, eller såsom
Jag hemställer, om icke, på grund deraf, ett af de vigtigaste skäl, som vid förra Riksdagen anfördes emot den Nåd. l3ropos:n, nemligen att ett bestämdt myntvärde saknades, troligen kommer att förfalla, sedan realisationen är verkställd. Hvad min begäran om bordläggning beträffar, bör jag, då den mött anmärkningar, redovisa för skälen dertill. I Riksd.-Ordn. nämnes väl ingenting uttryckligt i detta fall; men då jag hört, att bordläggning af anmärkningar tillförne skett och äfven sjelf hört sådant af äldre representanter begäras och medgifvas vid denna Riksdag, ansåg jag mig kunna följa deras exempel. Jag hemställer dess 3 Ii. 28 Den 3 Mars f. m. utom till Gr. Cronhjelm och andra talare, om det varit möjligt att p/i ögonblicket besvara de skriftliga anmärkningarna punkt för punkt, då ingen citation finnes deri på annat sätt, än genom nunnor på Utsktsbetänkande och äldre riksdagshandlingar; men jag vill ej vägra att återtataga min begäran om bordläggning, dels emedan jag lärer hafva tid nog till anmärkningarnas besvarande, då Utsk. afgifvit sitt betänkande, men isynnerhet på det jag ej må kunna åberopas såsom den der velat sätta praxis i. bredd med grundlagen. Hr Lefren, Joli. Pehr: Den motion, som Hr Hjärne väckt, är ej af så liten vigt, som man vid första påseende skulle tro. Svårligen lärer man kunna vänta en mera klar, ren och tydlig eller efter tidehvarfvets åsigter bättre afpassad Propos. än den, som K. M. vid sista Riksdagen afgaf i fråga om Aromens befäls lönereglering. Hr Hjärnes motion lärer ej bifallas, emedan man då försummade ett vigtigt framskridande på upplysningens och förbättringarnas bana. Man behöfver endast läsa förhandlingarna i denna sak för att finna, det man då var — jag tvekar ej att utsäga det — nog småaktig att förbise det stora och vigtiga, som åsyftades med Propostn. Jag vill ej vara vidlyftig; men jag vill dock, om också ensam, höja min röst för att understödja Hr Hjärnes förslag.
Ändamålet med tryckningen af ett rikshufvudbokens sammandrag och dess spridande öfver hela Riket, allt med betydlig kostnad, måtte vara att en hvar skall lätteligen kunna fatta statsverkets tillstånd. Men det första läsaren får se, nemi. hufvudräkningen, är så vidlyftigt uppställd, att jag tror mig utan öfverdrift kunna säga, att kanske af femtio läsare är det icke en, som gifver sig möda att göra alla de uträkningar, sorn behöfvas för att bestämdt få veta slutsatsen. Felet är att man i hufvudräkningen icke gjort sammandrag nog, utan läsaren måste arbeta sig fram genom balancer både i debet och credit, sjelf summera och subtrahera, för att komma till kännedom af verkliga förhållandet. Hvar och en vet, att det egentligen icke är mera än fyra summor, som i en hufvudräkning intressera läsaren, nemi.: huru mycket ägde man vid årets början? huru mycket har man fält in under årets lopp? huru mycket har man under detsamma utgifvit och förlorat? samt huru mycket har man qvar vid årets slut? Dessa hufvudsuinmor borde rikshufvudbokens sammandrag visa; men som de tjenstemän, hvilka hafva med denna sak att skaffa, ej finna för godt Den 27 November f. m. 479 att framställa dem; så hafva R. St:s Revisorer icke haft någon annan utväg, än alt vid hvarje revision låta göra och trycka ett omslut af hufvudräkningen, på det att läsaren må kunna veta hvarom frågan är. Alt R. St. i allmänhet icke vela, huru härmed hänger tillsammans, hevises aldra bäst genom de långvariga tvisterna om den s. k. reservfonden. Jag lyckönskar oss lill denna tvist, derföre alt den skall, såsom jag tror, omsider bringa rikshufvudbokens capitalräkning till enkelhet. Att sådant låter sig göra, kan man se af Bankens årliga redogörelser, oaktadt en mängd af särskilda cassaräkningar deruti ingå. Om jag hade den här, så skulle jag genast kunna visa, huruledes detta bokslut i sammandrag är framsläldt med den lättfattligaste enkelhet.
Efter fulländade Taxeringar ålieger det Häradsskrifvare!!, att till Konungens Befallningshafvande uppgifva de värden, som blifvit hvarje Boställe vid de inom Länet förlagde Regementetoch Corpser asatte; skolande förteckningarne deröfver af Konungens Befallningshafvande öfversändas till vederbörande ChefsEmbeten , ätt tillställas Regements-skrifvaren eller Uppbördsmannen vid Regementet, som derefter skall påföra hvarje högre och lägre Tjenstman, som vid Regementet bör skattskiifvas, så väl den bevillning som af boställe och lön bör utgå, som alla de öfriga utskylder, hvilka efter denna Stadga komma af honom att erläggas, och sådana medel, som af lönerna ina innehållas, behörigen verificerade, i Landtrenteriet utan uppehåll leverera. 14 Mom. All Taxering skall verkställas i öfverensstämmelse med uppgifterna till Mantalsskrifningen; dock så att rättelse må gifvas, i grund af de anmärkningar dervid, som af Berednings-Committéerna blifvit gjorda. En hvar taxeras således enligt Mantalsskrifningen, för sin person, der han Embete, Tjenst eller hufvud-näring idkar, för egendom och lägenhet, der den är belägen, samt för rörelse, der den Den 3 Juli. 307 nied laglig rätt eller enligt privilegier drifves. Tjenstehjon alltid vid den egendom , der de ärö skattskrifne och tjena. 15 Mom. TaXerings-Commitfée ma halla sina sammanträden inom slutna dörrar , dock så , att skattskyldig lemnäs tillträde, da han har något särskildt att andraga. TaXeringc*Ledamot afträde då han sjelf skall taxeras. 16 Mom. En hvar sorn det åstundat, vare berättigad, att på stället erhålla underrättelse om beloppet af den bevillning, honom påförd blifvit. 17 Mom.
För Wassbo Härad af JonFör Wässby Läns Fögderi köpings Län, af Westerås Län,. L. S. L. S. Olof Olsson. Anders Persson'. För Sahlbergs Fögderi af För Åkerbo Härad af WeVWesterås Län. terås Län, L. S, L, S. Johan Nilsson. Peter Jernström. r För Wagnsbro Härad af För Gamla Norborgs och Westerås Län, Skinskattebergs Härader L, S, af Westerås Län. L. S. Johan Magnus Wessing'. Per Persson! För Norrbo, Siende och TnFör Snefringe Härad af hundra Härader af Westerås Westerås Län, Län. L. S, L, S, Jöns Isacsson. Anders Joachimsson» För Lysings och'Dahls Hä- För Göstrings oell Aska Hä-i räder af Östergöthlands Län, rader af Östergöthlands Län, L, S, L, S, Bengt 53& Den 9 Augusti Bengt Larsson. För Östkinds, Lösings, Björkekinds oell Hammarkinds Härader af Östergöthlands Län, L. S» Andi P. Persson. För Gullberga och Bobergs Härader, med Landslags-Orteii i Hellesta och Tjellmo Tingslag af Östergöthlands Län, L. S. Jon Andersson. För Bråbo Härad, Risinge Tingslag, samt Hellestads och Wånga Bergslags Härader af Östergöthl;s Län. L. S. Jonas Jönsson. För Memmings, Skärkinds och Åkerbo Härader af Östergöthlands Län. kj, S« Johan Petter Jönsson. För Hanekinds och Bankekinds Iläi adér af Österiinds Län. L. S. Bengt Svansson. För Wifolka och Walkebo Härader af Östergöthlands Län, L. S. jn Persson. För Kinda och Ydre Härader af Östergöthlands Län, L. S. G. Gustafsson. För JöpSkers och Willåttinge Härader af Södermanlands Län. L. S. Pehr Olsson. För Opp,unda Härad af Söder Hanlands Län» L, S, Jonns Jonsson.
PråsteStåndet har också insett detta, och biföll, i anledning häraf, StatsUtskottets vid sednaste Riksmöte, i ämnet afgifne yttrande med den modification, att det af Wadstena Församlingar begårdte understödet för Klosterkyrkans Ridel, o, Ad. Vrot. 5 Band. 14, 310 Den f April e. m. reparation, skulle af Statsmedlen genast afsåttas, för att framdeles, enär contractet blifvit] behö* rigen uppgjordt, Församlingarna tillhandahållas. Då härtill lågges, att den åskade summan år till beloppet lika med den behållning, som genom försäljning af Kyrkans fordna koppartak Statsverket tilfgodokommit, och således år att anse såsom en Kyrkans tillhörighet, samt i öfrigt Statens vinst genom Kyrkans öfverlåtande åt Wadstena Församlingar synes mig lika påtaglig som Församlingarnes dryga kostnad för reparationens fullbordande, enär denna troligen kommer att öfverstiga ifrågavarande 5ooo R:dr, oberåknadt, att Statens utgift endast åger rum för en gång, men Församlingarnes deremot blifver ståndigt fortfarande; så vågar jag, på dessa skål, yrka, att ofvanomförmäldte 5ooo R:dr må till Wadstena Stadsoch Landsförsamlingar af Statsmedlen utbetalas, enär de, genom vederbörligt contract åtagit sig, att, enligt Öfver-Intendents-Embetets ritning och förslag iståndsätta Klosterkyrkan i Wadstena samt att densamma sedermera framgent underhålla. Jag anhåller derföre att StatsUtskottets Betänkande må varda återremitteradt; och får jag endast tillägga den önskan, att, i händelse
26 kapitlet 2 § Byggninga-Balken måtte erhålla följande lydelse: »Prestgård skola alle bygga efter gårdatalet, men sätesoch ladugårdar, så ock afhyste rå- och rörshemman vare der fria före. 1 prestgård skall vara stufva med två kamrar, kök, brygghus med bakugn, bod med dubbel botten och loft, visthus, lada med tak och loge, fähus och stall, alla till den storlek, sorn särskildt derom stadgadt är. Dessa hus och ej flera ega socknemännen med tak och innanredet Kyrkoherden färdiga antvarda och vare han sedan skyldig att hålla dem vid magt med egen 8 Sammans. Lagsamt Allm. Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 13. kostnad och ansvare han eller hans arfvingar, att de i godt skick till efterträdaren öfverlemnas och må virke å prestbolets egor tagas, om der tillräcklig skog är»; — dels Olof Olsson från Wermlands län, med hvilken Lars Ersson från Södermanlands län, Jöns Andersson från Malmöhus län, Daniel Danielsson och August Pettersson från Jönköpings län samt A. W. Uhr från Örebro län sig förenat, hemställt: »att 4 morn. i sagde § måtte upphäfvas och försvinna och kyrkoheiden i stället förklaras ovilkorligen skyldig att, sedan han tillträdt boställets åbyggnader i laga skick, dem på egen kostnad vidmagthälla.»
Hr Hjärne, Harald: StatsUtsl. har i detta betänk, föreslagit en gratification af 1666» r:dr till Slatseommissarien Tauvon för det biträde han, efter nåd. förordnande af K. M., under riksdagen lemnat Utsk. vid slatsregleringens uppgörande och andra statsverket rör:de frågor. Jag linner för min del denna vedergällning nog hög. Den uppgår till nära lika mycket, som Utsk. föreslagit i arfvode åt UtsktssecreUue, för månad räknadt; och då Tauvon af sin befattning ej varit hindrad att derjemte bestrida sin ordinarie tjenst, hvilket ej är händelsen med Ulsk:s-secret:ne, synes Statscommissarien Tauvon blifvit af Utsk. bättre lottad. Jag finner intet skäl alt för hans biträde gifva mera, än hvad det verkligen kan vara värdi, och föreslår således en nedsättning till 1000 r:dr b:co, hvilken summa jag ändock skulle tro i alla åfjeeuden kan kallas rundt tilltagen, samt yrkar på grund häraf återremiss af betänk. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Jag anhåller att få veta, huru de öfriga Stånden beslutat i denna fråga. Underteckn. Ridd. Secret.: För närvarande är jag ej i tillfälle att meddela någon officiel underrättelse om de öfriga RiksSt:ns beslut, ang:de StatsUtskts ifrågavar. betänk. Nio 28 a. Gr. Gyldenstolpe: Jag skall vid detta förhållande ej motsätta mig återremiss af betänk., men önskar, att den värde ledamoten, som ansett det af Utsk. föreslagna beloppet för högt, måtte upplysa, huru mycket han sjelf anser Statscommissarien Tauvons biträde hafva varit värdt. Hr Hjärne:
j^jjet är ju särdeles fägrjesamt att se de euroC i f peiska turisterna — de amerikanska millionärerna icke förglömmandes — styra kosan till vårt land, ty det är med detta på samma sätt som belgaren och luxemburgaren bruka säga om de franska duellanterna, hvilka komma för att spetsa hvarandra på deras mark: » Det stadnar alltid något pengar kvar i landet! » Huruvida de amerikanska millionärerna uppfyllt sin skyldighet (eller hvad somliga kanske betraktade som en skyldighet) att slå sig ihop om att lämna en million eller så efter sig i Sverige, det vet jag ej, men är föga böjd att tro det. Hvad jag däremot både tror och vet, det är att vi här i detta konungarike äro en smula barnsligt naiva både i ett som annat och därigenom icke sällan göra oss smått löjliga för främmande. Den där folkskolläraren nere i Små- land, som kommenderade barnen till stationen för att sjunga folksången för » millionärerna », skulle jag inte ha något emot att veta få en skrapa, och om det hade kommit ett försvarligt störtregn och afkylt nyfikenheten hos de täta lederna vid Stockholms centralbangård, så hade det kanske heller inte varit så illa. * * * Bland andra resande, som hedrat Stockholm med ett besök nu under sommaren, är en fransk dam, femme de lettres och direktris för en på sätt och vis parisisk Idun, den redan gamla oeh mycket ansedda le Consieller des Dames et des Demoiselles, madame Apparuti — äfven hon ganska gammal och ganska ansedd. Hon tog in på Grand Hotel, och hennes första fråga var efter en af våra unga skalder, af hvarspoamer några stycken, öfversatta af ingen mindre än franska akademiens (som jag tror) äldste ledamot Xavier Marmier, varit införda i hennes tidning. Hr Z. — eller hvarför skulle vi ej skrifva ut namnet! — hr Daniel Fallström fanns i Stockholm, kände sig med rätta smickrad både å egna och svenska litteraturens vägnar, inställde sig och blef madame Apparutis ciceron i Stockholm, hvarefter hon afreste till Ryssland, dit hon var kallad af själfvaste kejsarinnan. Så långt var allting godt och väl. Men hvad få vi väl sedan läsa i tidningarna?
Hade ännu dertill från början Credit-väsendet städse fått fortfara, att vid Riksgälds-Contoiret vara fastadt, och Bevillning» anslaget derifrån utgått, att sucBihang lill Riki-St. Frel. X8^7 — ISiSC«:< Sami. 2o2 Staisoch Banko-Inskottens Betänkandtn, cessive betala Stats-skuld; men Myntväsendet 'deremot förblifvit orubbad!; dä skulle Rikets Ständers bekymmer funnits mycket lättade. Nu åter, dä Riksgälds-Contoirets egenteliga functioner bestå uti ränte-liqvider öfver de mindre betydliga Inrikes Skulderne, och en utvexlingsoperation emellan dess och Bankens Sedlar, som i sitt r>u varande skick egentligen är blott ett opinionsspel; sä lärer man ej eller behöfva serdeles uppehålla sig vid Riksgälds-Contoirets affairer, då frågan är om det generella af Rikets Finance, utan torde ett fortfarande af nu gäl-* lande ordning i denria del hufvudsakligen komma att äga rum; likväl, och i den mohn, vid denna Riksdag framstäldta förslag om öfverlåtande af egande-rätten till Krono-Egendomar^ Skogar, Parker och Allmänningar m. m. genom försäljning till Enskilda, skulle komma tillverkställighet, och medel efter band derföre till Stats-Cassan inflyta, bör det vara RiksgäldsContoiret, som blifver Cfentral-punkten för denna serskilda Finance-*-bestyre!se, och de inflytande medlen böra utgöra en ny fond för Riks-. gälds-Sediarnes garantie och Credit, hvarmedelst Ranken i denne del kommer, att, i realisationsväg, mindre ålitas. Verkan af denna anstalt lärer emedlertid icke, inom loppet af Fem år, kunna blifva så väsendtlig, att någon egentlig rubbning i Sedelmassan i denna väg kan vara att befara. Det återstår härefter, att öfverväga de öfriga delarne, nemligen: Banken och de allmänna Läne-Inrättningarne Statsoch Banko-Utskottens Betunkanden.