Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om formerna äro att beti akta såsom vaxet i konstnärens hand , eller såsom ormen, hvilken D c n i y A [) r i 1 f. in. slingrar sig kring alla föremål, så har jag orätt; men är <iet icke så, beror liela sambälhts lugn derpå, att den af oss besvurna grundlagen skall till punkt och pricka följas, sådan den i bokstafven lyder; så bar jag rätt, oell ännu är jag icke öfvertygad om motsatsen. Hr von Hartmansdorff bar sagt, att Coust.Utsk:s ledamöter af delta Stånd, och äfven jag, skulle hafva förklarat, att Stånden äro förbundne att antaga detta betänk, sådant det är, äfven i sina detaljer, derföre alt grunderna äro af förstärkta Coust.Utsk. fastställda. Deri värde ledamoten torde tillåta mig få erinra, att jag icke hört någon påstå sådant, äfvensom jag icke heller sjelf sagt det; ty jag sade, att när hufvudgrunderna äro okullkastliga, ehuru de icke af mig personligen gillas, så ville jag antaga så gerna delta som något annat förslag lill grundlagsenlig behandling vid nasta riksdag, efter jag olyckligtvis nu icke kunde få förkasta någotdera i sin helhet. Det är visserligen ganska vigt och beqvämt, alt på det sättet låta talare till bevis för sina åsigter hafva anfört skäl, sorn de aldrig yttrat, och derefter uppställa de anmärkmr man anser lampliga; men det är svårt för deni, som icke yttrat sig i sådan anda, att ingå uti motbevisning och vederläggning af skäl, som icke stå i något förhållande till de verkliga grunder, hvarpå man byggt sin bevisning. Slutligen anhåller jag att för milt eget rättfärdigande få bemöta ett yttrande af en värd ledamot, på hvars omdöme jag sätter den högsta vigt. Gr. Spens anmärkte nemi., all det förslag, som jag afgifvit att i sin helhet bordlägga Coust.CJtsk.-s betänk, på de af mig afgifna skäl, vore något för lättsinnigt uti en så vigtig fråga som denna.
Blefve deremot förslaget antaget, skulle förhållandet utan allt tvifvel förändras, på sätt redan blifvit anmärkt. Don 11 Mars f. m. 189 Slutligen anhåller jag att få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet deruppå, att en ibland de svåraste följderna af den nya lagen skulle blifva den, att under det att för det närvar:de osedligheten är till största delen sammanträngd i hufvudstaden och några af de större städerna i landet, så skulle densamma sannolikt hädanefter såsom en pestsmitta utbreda sig öfver hela landet, intränga i dess alla delar, både när och fjerran från hufvudstaden. Jag vill i allmänhet icke med några sidohugg anfalla motståndarne till de åsigter jag hyllar, enär jag icke anser sådant vara passande för den, som bekläder prest - embetet, men jag anser mig dock, vid detta tillfälle, ej kunna uraktlåta att bedja en föregående talare besinna, att då han kallar det i Guds ord anbefallda äktenskapet för något konventionelt, så kan han ganska lätt komma ända derhän, att han benämner tron på Gud vara någonting helt och hållet konventionelt och utan någon fara kunna bortkastas. Jag förnyar min förut gjorda begäran om afslag å Betänk. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Hjerta: Jag har råkat ut för det stora missödet, att icke mindre än trenne talare hafva påstått, att jag yttrat åtskilligt, som, mig veterligen, icke förekommit i mitt första yttrande. Till en början har Gr. Sparre, med en påtaglig allusion på mitt yttrande, beklagat sig deröfver att han, för sin olika tanke i frågan, blifvit betraktad såsom en barbar, en omenniska, och likväl vågar jag påstå, att jag ej yttrat något dylikt och vädjar till prot:t, som otvifvelaktigt skall detta mitt påstående vitsorda. Jag tror mig ej hafva ansett Gr. Sparre hårdare än han sjelf velat anses, enär han här i bestämda ordalag förklarat, att han i denna fråga måste kufva all känslosamhet samt vara sträng och obeveklig. En annan talare, Gr.
Dom den ij derpåföljde October, blifvit faststäldt, förklarat, att, då Kronofogden Eneman icke på något sätt visat sig berättigad till det af honom åberopade fullmägtigskap för Kongl. Majit och Kronan, Härads-Rätten icke kunde stamnings-påståendena i deras dåvarande skick lill pröfning upptaga; så liar Riksdags-fullmägtigen från Calmar Län, Per Jonsson, med hvilken Sven Isacsson från samma Län sig förenat, uti memorial, som till Stats-Utskottets handläggning blifvit remitteradt, hemställt, att, enär, enligt motionärens förmenande, den genom berörde donation upplåtne besittningsrätt till Kungs-gården Halltorp, efter förlänings-tagarens, dess hustrus och barns numera inträffade död, måste anses vara hemfallen till Kronan, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla Rih. till R. St. PrOt. 1840■ 4 Sami. 1 AJd. 43 Häjt. 1 2 StatsUtskottets Utlåtande, 'JV:o l3S. om laga åtgärders vidtagande, på det omförmälde Kungs-gård, hvars bevillnings-taxerings värde uppginge till 12,000 R:dr Banco och som lemnade ett årligt arrende af öfver 200 tunnor spanraål, kunde, jemte tillhörande inventarier, till Kronan återvinnas och ersättning tillika Stats-Verket beredas för egendomens afkastning under den tid, densamma af obehörige personer innehafts, eller från och med år 1827, intilldess Kungs-gården blefve till Kronan återställd.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 12 dennes afgifne, samt den ig i samma månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de bos Vallöf]. Borgare-Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 17 sistledne Januari meddelte yttrande öfver Herr Kjellanders Motion, angående uppskof med redovisningen af Krono-Uppbörden; fann Ridderskapet och Adeln, att enär Utskottets sistnämnde yttrande redan blifvit den 27 sistledne 622 Den 24 Februarii. Januarii eftermiddagen, af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande nu endast borde läggas till Ilandlingarne. Föredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch OeconomiasUtskottet, samt eftermiddagen den 17 och ig dennes på bordet lagde Betänkanden: 1:0 Af den 4 dennesj i anledning af väckt fråga, angående rättigheten för Lumpsamlare, att omkringresa i landet samt om sättet till Lumpors anskaffande för Pappersbrukens behof. 2:0 Af den 4 denneSj i anledning af yrkad skyldighet för ägare af Bruk och Tullqvarnar alt deltaga i vägrödning. 3:o Af den 10 dennes\ rörande föreslagen ny reglering af Socknarne uti Riket. 4:o Af den 12 denneSj rörande väckt fråga, om de i Riket bruklige Vigtsorters reduction till enhet 5:o Af den 10 denneSj rörande yrkad rättighet för Slädernes Magistrater, att få förrätta alla så kallade Dykeri-Auctioner. 6:0 Af den 10 denneSj angående yrkadt Den 24 Februarii. 623 utbyte och jemkning af Roteringen i Tossbo och Vedbo Härader af Elfsborgs Län. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 26 sistledne Januarii aflåtne, samt den 17 dennes eftermiddagen. på Bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om Spectaclernes inställande på de större Högtidsdagarne m. m. Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel, uppläste följande:
Af ofta åberopade Stats-Rådsprotokoll hafva Rikets Ständer vidare inhemtat, hurusom, sedan Rikets Ständer vid sistlidne riksdag för Meteorologiska Observationers anställande på särskilda orter inom Riket beviljat en summa af 6,000 R:dr årligen, att utgå under innevarande statsreglerings period, Vetenskaps-Akademien i underdånig skrifvelse den 11 Juli nästlidna är anmält, alt, sedan med det särskildt lör en gång anvisade belopp till meteorologiska instrumenter m. m., sådana blifvit anskaffade, justerade och till Observatörerne öfversända, de vigliga observationerna blifvit på ett, såsom Akademien hoppades, ändamålsenligt sätt öfver hela landet ordnade, men derjemte tillkännagifvit, att samma observationer icke skulle kunna regelbundet fortgå och medföra väntade resullaler, derest icke det årliga anslaget fortfarande kunde påräknas, hvarföre Akademien i underdånighet anhållit, det E. K. Majit täcktes i nådig Proposition till Rikets Ständer begära, alt förslberörda anslag måtte varda på Akademiens ordinarie stat upplordt; och sedan i anledning häraf, samt enär de meteorologiska observationerna finge sitt värde hufvudsakligen derigenom, alt de under en läng följd af år planmessig! forlginge, då deremot, genom ett afbrott i desamma, det ändamål, Rikets Ständer genom ett redan beviljadt anslag afsell; skulle förfelas, E. K. Majit föreslagit Rikets Ständer alt det för Vetenskaps-Akademien anvisade anslag 9,960 Ridr, deraf 6,000 R:dr äro afsedda för anställande af meteorologiska observationer inom Riket, mätte med hela beloppet på ordinarie stat uppföras, hafva Rikets Ständer härtill leinnat bifall. 1 aidedning af E. K.
— N:o 226. i anledning af väckt motion, angående afskrifning utaf arrendeskillnadsersätlning, ådömd slerbhusdelegarne efter Bonden Matts Andersson i egenskap af arrendator af indragne C 143 ) Balaljons-predikants-boslällel Forssa. VI. B. 558. A. 583. VII. E. 172. Slats-Ulskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o 227. i anledning af väckt motion dels om återgång till soldat-rotar vid Westmanlands regemente af från dem indragen spanmål, eller deremot svarande lösen, åt en del rotar vid sam ma regemente. VI. B. 558. A. 583. — N:o 228. angående tryckningskostnaderne för Riks-Ståndens protocoller, samt utdelandet af de vid Riksdagens slut öfver bl ifna exemplar af dessa protocoller och dertill hörande bihang. VI. B. 559, 584. A. 586. — N:o 229. i anledning af väckt motion, om inrättande af ett archiv i Rikets Ständers hus VI. B. 584, 593. VII. A. 46. — N:o 230. angående den vid Nordöstra sidan af Riksgälds-Contorets lius befintliga gårdsplats. VI. B. 584, 593. VII. A. 46. — N:o 234. roed förslag till sammanjemkning eller voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, angående arrendet för krono-säleriet Boda. Se Utskottets Memorial N:o 212. VI. B. 584. A. 593. — N:o 235. i anledning af erhållna äterremisser å Betänkandet N:o 174, angående dels alla bevillningsmedels inlevererande lill Riksgälds-Contoret och dels allmänna bevillningens ingående till Stats-Contoret. VI. B. 584. A. 594.
Under den långa tid jag haft äran deltaga uti R. o. Ad:ns öfverläggningar, har äfven jag understundom tagit Ståndets tid och tålamod i anspråk med anföranden i sådana frågor, men jag vill icke vid detta tillfälle tillåta mig att ingå i en så grundlig granskning af Hr Brakels förslag, som jag anser sakens vigt kräfva, och jag tror dessutom, att, på sätt Hr Gr. o. Landtm, jemväl en gång gifvit tillkänna, det icke är lämpligt, att med långvariga öfverläggningar uptaga en tid, som är afsedd för motioners väckande, Enär frågan måste återkomma, är tiden icke försuten och jag upskjuter således med att bemöta de af Hr Brakels åsigter, hvilka jag icke kan dela. Hr Hjerta, Lars: Jag skall icke uptaga R. o. Ad:ns tid med att vid detta tillfälle ingå med någon utförlighet uti en discussion, der så mycket redan blifvit sagdt och ännu återstår att såga. Jag vill blott uttrycka den önskan, att Stats-Utsk:s Hrr ledamöter samt hvar och en af Eder, mine Hrr, som intresserar sig för denna vigtiga fråga, ville taga kännedom af en artikel, som finnes införd uti 19:de årgången af Tidskriften för Svenska Sjöväsendet och har titeln: »Svenska Sjöofficerns ställning m. m.» Denna artikel innehåller ingenting annat än fakta, och jag har anledning att tro, att den icke allenast är författad utaf en af Svenska flottans talangfullaste och erfarnaste Officerare, utan äfven är ett uttryck af den gemensamma tankan hos denna flottas Officerare, åtminstone till och med kaptensgraden. Artikeln är, enl. min öfvertygelse, ett fosterländskt nödrop från denna corps, icke efter ökade löner, ty derom innehåller artikeln icke ett enda ord, utan derom, att corpsen måtte försättas i en sådan ställning, att den i större grad, än som nu är fallet, kan motsvara de fordringar, fäderneslandet på dem eger.
Har hon dä länge ensamt warit det? Nell hon ägde en Con och han har stukat sine dagar pä walplalsen eller pä ett sjukhus. —> Hwad skall jag bjuda denna olyckliga? Det finnes ingen jordi k statt som kan trösta hennes dagar; Hörén den lidandes känstor,och förekommen älminstone förtviflan. Jag har ej mod att inträda i siere af dcste bo» ninggr ^ Förläten ömsinte Medborgare, akt jag wisat eder en kasta fä full af eländet och sorgen eller rättare en skymt derutaf; Men stadan mäste kännas om den stall bolås. Den blödige Läkaren söker först att känna hwarifrän sjukdomen kommer innan han försöker häfwa den, Behöfwer jag nämna, att det är wäre fallne eller till hälsan förstörde Bröder af Landtwärnet, som framställer sig för mitt öga? De förre fordra af ost agtning för sine minnen och medlidande öfwer deras an - Den i4 Zebruarli. 723 anhörige, de sednare asta wär tacksamhet och tvär hjelp, begge hafwa rätt, och fordra den icke förgäf? wcs af sine Landsmän. Medborgare! denna förhopp? ning stall ej bedraga mig. Wi hafwa uplefl den stund dä krigets fackla är flack. Ware de wälsignade som stänka freden ät jorden! Men blifwe det wärr bemödande, att sä widt wi förmå laka de sär som minu blöda. Jag wet alt tiden i delta sall, sä wäl som manga andra, är det basta läkemedel; Men lindrom åtminstone den smärta, hwars orsaker wi ej förmä att hafwa och görom ost sielfwe den rättwisa att efterwerlden mä kunna säga: Sweriges Ständer moro lika tacksamme som bstlige, lika stränge, som rättwise.
Jag medgifver visserligen att det kan vara en svårighet att hänskjuta alla mål, som röra KrigsLagarne, till de Den i April e. m. lil vanliga Domstolarna, och att det stundom är nödvändigt alt föra dem till en särskild sådan. Men, såsom H. Exc. Hr Gunther anmärkt, kan det äfven vara svårt att alltid finna hos en KrigsDomstol den sjelfständighet, som man påräknar hos domaremakten. Detta är en omständighet, som icke förut blifvit vidrörd, och på hvilken jäg tager mig friheten fästa R. o. Ad:s upmärksamhet, emedan jag anser häruti till stor del ligga orsaken till det missnöje, som i vissa afseenden äger rum med KrigsHofR:n, och som utan tvifvel har till icke obetydlig del gifvit anledning till de vid hvarje Riksdag återkommande motionerna om denna Domstols indragning. För att närmare belysa detta, ber jag att få uprepa ett inkast, som i ett annat Stånd blifvit framställt af en person, som satt sig emot Bevilln:sUtsk:s Betänk, derföre att han, i öfverensstämmelse med den åsigt som på sednare tider gjort sig gällande, ansåg det vara rätt och läm-pligt att uphäfva alla privilegierade Domstolar, då de gällde quoad personam, men icke då de vore det quoad causam. Oaktadt denne man är en rättslärd, vill jag dock, utan afseende å hans erfarenhet, hemställa, om icke sådan specialkunskap om författningarna, som i afseende på hithörande ärender erfordras, kan inhämtas på förhand under målets utagerande, fastän saken afdömes vid allmän domstol; så sker t. ex. med tvister som angå bergsväsendet, äfvensom ang.-de patenter, och i båda dessa fall komma dock större fordringar på specialkunskap i fråga, än vid militärmål, der det endast gäller att känna till de för det omhandlade fallet gällande författningar, hvilka deremot för ingen vanlig domare kunna vara svåra att förstå.
När konunga-sonen hörde detta, blef han underlig till mods, och frågade om icke vallpigan ville följa honom hem till hans gård. Då log prinsessan; i detsamma föll en röd guldring ut ur hennes munn, och vid hon reste sig för att gå, se, då runno röda rosor upp i hennes fot-spår. Nu vändes konunga-sonens hug till henne, så att han bekände hvem han var, och sporde om icke den unga mön ville blifva hans drottning. Prinsessan jakade härtill, och lät honom tillika förstå, att hon icke var ringare än han till ätt och härkomst. Derefter drogo de samman till kungs-gården, och konunga-dottern blef prinsens gemål. Men alla unnade henne godt, och konunga-sonen höll henne kär framför allt annat i verlden. Vid dessa tidningar blef den elaka styfmodern ännu mera afundsam i sitt hjerta, och tänkte icke så mycket på någonting, som huru hon skulle kunna vålla sin styfdotters ofärd, och göra sin egen dotter till drottning i hennes ställe. Då hände sig att der blef ett stort krig, så att konunga-sonen måste fara bort; men drottningen var hafvande, och skulle falla i barn-säng. Nu passade styfmodern tillfälle, drog hän till kungs-gården, och visade sig mycket vänlig emot alla. Men när den unga drottningen blef sjuk, och ingen var hos henne, for styfmodern med svek, lade sin egen dotter i hennes ställe, och förbytte den rätta drottningen till en liten and, som låg och samm i elfven utanför kungs-gården. Någon tid derefter var örliget till ända, och den unga konungen drog hem, full af längtan att återse sin fagra brud. När han nu kom i sof-stugan, och fann den leda styf-systern på bädden, blef han mycket sorgsen, och sporde hvi hans gemål blifvit så förändrad till utseende. Den svekfulla styfmodern var genast redo, och svarade: ’det kommer sig af hennes sjukdom, och går väl öfver’. Konungen sporde ytterligare:
Sådan var äfven Utsk:s mening, ehuru densamma icke blifvit i bestämda ordalag uttryckt. Jag erkänner således, att förslaget i dess nuvar:de ordalydelse skulle kunna leda lill det missbruk, att 2:ne Ständ fordrade gemensam öfverläggning i en fråga, som rörde ett 3:dje Stånd serskildt, hvilket naturligtvis vore ganska olämpligt och oriktigt. Med vidgående af förslagets bristfällighet i sistberörde hänseende, anhåller jag, att R. o. Ad., med afslag å Hr von Hartmansdorffs förslag till gemensam tanke, ville såsom Ståndets gemensamma tanke förklara, att efter de i början af 2:dra mom. 46:te §:n Riksd.Ordmn förekommande orden ”gemensam öfverläggning” böra insättas orden: ”rörande någon allmän vid Riksdagen under handläggning varande fråga”. Hr Adelborg, Anders Otto: Den föreg:de talaren har så fullständigt utredt denna fråga, att något vidlyftigare ordande derom torde vara öfverflödigt. Det är nemi. klart, att en stor 270 Dea 14 Juli. fördel genom RiksStms gemensamma öfverläggningar skulle upkomma. Jag kan dock icke med Gr. Lagerbjelke instämma deri, att Hr von Hartmansdorffs anmärkn., rör:de uraktlåtenheten alt bestämma, det endast allmänna frågor finge å dessa sammankomster behandlas, borde föranleda till ändring i Const.Utsk:s förslag. Jag tager nemi. för alldeles gifvet, att detta skulle tjena Ull intet, ty ett Stånds egna angelägenheter skulle i alla fall icke komma att blifva föremål för allmän öfverläggning, emedan hvarje Stånd säkerligen är alltför månt om att ensamt få behandla dessa och icke gifva dem till pris att sönderslitas af de andra Ståndens olika åsigter, hvilka Stånd naturligtvis icke kunna hafva samma intresse för saken som det Stånd, saken rörer. Jag tror således, att det föreslagna tillägget icke är behöfligt, men hvad jag deremot, såvida den ifrågasatta mesyren skall medföra åsyftad verkan, anser böra stadgas är, ali några vidare öfverläggningar inom de serskildta Stånden ronde sådana frågor, sorn varit föremål för gemensam diskussion, icke skola få ega rum.
Direkt, får derjemte äran anmäla, att, enligt nu med samma boktryckare och på samma villkor som vid sista riksdag afslutadt kontrakt om ifrågavar. tryckning, kostnaden för hvarje tryckt ark, derest, likasom vid de sednaste riksdagarna, 500 exemplar uppläggas, kommer att uppgå till 15 r:dr b:co, och, då endast ett häfte är under tryckning 4, men så snart 3 häften på en gång kunna tryckas, 8 tryckta ark i veckan skola af boktryckaren aflemnas. Stockholm d. 29 November 1847. Frih. von Stedingk, Styrbjörn: Inom R. o. Ad. hafva böter blifvit stadgade för ganska obetydliga förseelser, såsom att stå på gången, eller luta sig mot skranket under St:s öfverläggningar, men deremot saknas sådana böter för uteblifvande vid bänkm:s-val. Ett sådant val har i dag ägt rum och, ehuru Bänkm:s-fördelu:n upptager 18 å 19 personer på hvarje bänk, hafva icke flere af St:s ledamöter vid valet infunnit sig, än högst 12 eller 13 på somliga bänkar. Af sådan anledn. får jag nu väcka den motion, att R. o. Ad. ville besluta, att den ledamot, som från Bänkm:s-val är frånvar., skall uppgifva giltigt skäl dertill, eller, i annat fall vara förfallen lill ett visst bötesbelopp. Jag inser visserligen, att denna motion icke vinner bifall af de med mig olika länkande, men i anseende till ämnets vigt kan jag icke underlåta att framställa den. Hr Gr. o. Landtm, ytlrade, att denna motion skulle blifva föredragen sedan densamma blifvit skriftligen atlemuatjv U. Koskull. J. K. Cederstråhle. Carl De Geer. C. Fredr. Boije. Georg Ulfsparre. J. A. Tornérhjelm. G. Brakel. Alterl Munck. 13S Den 4 December. Hr Hammarberg, Carl Axel: Jag anhåller vördsamt, att min motion, som nyligen blifvit remitterad till LagUtsk., jemväl måtte erhålla remiss till Ekon.Utsk.
Direktion att, så snart det årets råken-» skaper, för hvilket anslaget är afsedt, hunnit afslutas, hos Fullmäktige i Riksgälds-konloret behörigen ådagalägga om hela anslaget eller huru stor del deraf varit för ändamålet behöfligt, samt att, i händelse det Ivftade beloppet icke åtgått, öfverskottet då återlemna. Stockholm den 27 Mars 4857. Reservation: af Herr Hjörd;, hvilken ansåg, alt såsom vilkor för Rikets Ständers bidrag till Upprätthållande af Arméens pensions-kassa borde bestämmas, att delegare i nämnde kassa, som hädanefter erhåller civil eller annan tjenst med aflöning på Rikets stat, eller uppföres på allmänna Indragnings-stalen, undfår pension från Arrnéens pensions-kassa endast i det fall, att nflöningen eller pensionen på Indragnings-staten icke uppgår till dubbla beloppet af den pension, sorn från kassan bör utgå, dock härifrån undanlagne pensionstagarne i de 3 lägsta klasserne, hvilka under alla förhållanden må få åtnjuta sina pensioner oafkortade. Rättelse! tili Slals-Ulsknltels Utlåtande, Jttt 48, Sid. 4. r. 5 st. förändring l. förevändning. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1857, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 53. 1 \:o 53. Ank. lill E\p.-lJlsk. d. 2 April 1857, kl. 5 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne. (U. A.) Uli en lili Kikels nu församlade Ständer den 26 näsilidne Februari aflåten och frän samtliga Riks-siånden lill Slals-Utskottet remitterad pi'opo.sition, (intagen under N:o 7 I i 1 Sami.
N:o 203, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. ang:de f. d, Geijerska husets på Riddarholmen användande till riksarkif. Hr Cederschiöld, Gustaf: Då Ständerna vid förra riks dagen beslöto inköpandet af Geijerska huset, så skedde detta hufvudsakligen för att hindra ett derstädes tillämnadt byggnadsföretag af det omfång, att den närbelägna Riddarholmskyrkan skulle hafva kommit att derigenom till stor del undanskymmas. För min del skulle jag tro, att man helt och hållet tillintetgör denna R. St:rs plan, om man bifaller hvad StatsUtsk:t i detta sitt Betänk, till - Den 15 Oktober. 221 styrkt. För den föreslagna flyttningen af riksarkivet till Geterska huset har sora skäl hufvudsakligen blifvit anfördt den omständigheten, att det vore så särdeles nödvändigt, att detta embetsverk vore beläget i närheten af de öfriga embetsverken. Detta är en sats, som jag alltid bestridt, och som jag vid detta tillfälle ytterligare kommer att bestrida. Enl. mitt förmenande är detta ej att betrakta som ett vanligt embetsverk; det står ej i kommunikation med allmänheten, det har inga mål att afgöra, utan dess hufvudsakligaste bestämmelse är att förvara handlingar ronde gamla, redan afgjorda mål. De som egentligen hafva något der att göra, äro antingen sådana, som begifva sig dit för att forska i historiska handlingar och som för sådant ändamål vanligen qvarstadna flera timmar, eller ock sådana, som begifva sig dit för att eftersöka handlingar, som röra deras egna angelägenheter. I hvilket af dessa begge fall som helst, tror jag det för dessa personer är likgiltigt, om de gå några steg längre eller kortare väg. Det enda embetsverk, som har något att'skaffa med Riksarkivet är Justitierevision. Om nu detta embetsverk, som möjligen en gång om dagen har något ärende till Riksarkivet, holle sig en särskild vaktmästare för detta ändamål, tror jag att alla betänkligheter rörrde riksarkivets förflyttande till en aflägsnare del af staden åtminstone i detta hänseende derigenom voro undanröjda.