Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I betragtande af hvad sålunda förekommit, och då deraf slutes, att fråga om förändrade föreskrifter, i afseende å fartygs mätning, kommer att utgöra föremål för Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, har Utskottet, som icke ingått i närmare granskning af de här ofvan åberopade, för fartygs mätning gällande, författningar, enär Utskottet icke är i tillfälle att med tillförlitlighet bestämma de serskildta fall, hvari de möjligen kunna tarfva rättelse och förändring, ansett någon annan åtgärd icke vara att vidtaga, i anledning af Herr florins ifrågavarande motion, än att tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer: 12 Allm. Resr.- och Elon.-Utskottens Betänkande, Ervis 8g & 90. att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, i sammanhang med förrbemälde Commitlerades åsigter, då de lill Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande varda öfverlemnade, läcktes egna Sin Höga uppmärksamhet åt de af Herr Norin i ämnet gjorde framställningar, till det afseende, de må anses förtjena. Stockholm den 17 Juli 1840. N:o 89. Anie., till Exp. Uislc. elen 29 Juli , Icl. 9 f, ra. Betänkande, i anledning af väckt motion om inrättande af Pant-Lane-Contoir i Itikcts större Städer. Genom remiss från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet fått emottaga en utaf Hr Munck af Rosenschöld j Ntls Rudolfj väckt motion, så lydande: ”Jag vågar fästa Rikets Hög lod. Ständers uppmärksamhet på lämpligheten af inrättandet af Allmänna Pant-Lånings-Contoir i Rikets större Städer, i likhet med och på samma grunder, som det i hufvudstaden.”
Bruka våld mot Anton – då får du först se hvad han kan göra.” ”Jag tror säkert att jag icke misstager mig, Birger; men om Anton skulle insperras, måste det vara så att han ej undkommer.” ”Nej, Erika, det duger icke, och jag säger allvarsamt att det ej får hända; bestämdt får det icke hända! Jag är säker att med det slags galenskap, som nu regerar honom, är han minst farlig.” Erika behöll sin tro för sig; men mot Birgers vilja kunde ingenting företagas. Gubben Haraldson förhöll sig vid allt detta temligen passivt. Saken var att hans samvete icke skulle funnit sig serdeles besväradt af att nämna jaktlöjtnanten för måg; men han skämdes att låta sin son och medbrottsling ana hans tankar, och så fort Birger eller Erika sökte inleda ämnet, undvek han dem beständigt med samma svar: ”Hvad f-n flaxar j efter i ogjordt väder? Han har ju inte begärt henne än!” Arnman började emellertid ledsna vid detta tvång på sina känslor; och som han länge funderat på ett passande tillfälle att få visa Gabriella för sin mor, i hvilken händelse han med säkerhet trodde hennes fördom mot Tistelöns ros skulle försvinna, så begagnade han en dag, då Haraldson var vid temligen godt lynne, att framkomma med det af Gabriella förra året gjorda förslaget om ett besök på fiskläget. ”Nu,” tillade han, ”vid denna vackra tid, vore det serdeles lämpligt, och ingenting skulle göra mig gladare, än om jag finge hemta fruntimmerna i jakten?” Gabriella fattade genast eld. Med armarne lindade kring gubbens hals, smekte och tiggde hon så bevekligt, att alla Erikas invändningar dunstade bort. ”Hon skall ha sin vilja fram, för här är jag den som råder!” sade Haraldson afgörande. Då hånlog Anton för sig sjelf. Erika såg det och ville gifva Birger ett betydelsefullt ögonkast; men han fanns icke i rummet. ”Söta, goda Rika, hvarföre vill du icke göra mig det nöjet?” frågade Gabriella och klappade Erikas händer. Denna blott såg på sin älskling.
M:t i underdånighet anhållit om nådig framställning till Rikets nu församlade Ständer, angående fortfarandet af ofvanberörde anslag under enahanda vilkor, som hittills varit i detta afseende bestämdt; och då Rikets Ständer af det den nådiga propositionen bilagde Statsråds-protokoll öfver ecklesiastik-ärenden inhemtat, att E. K. M:t på departementschefens hemställan, bifallit denna Sundhets-kollegii underdåniga framställning, hafva Rikets Ständer, ehuru i högstberörde proposition ej något derom finnes omnämndt, likväl funnit sig böra, på de af Sundhets-kollegium anförde skäl, bevilja ett årligt anslag af 1,000 R:dr att, under den tid, för hvilken nu skedda statsreglering Olifver gällande, och emot förut stadgade vilkor, fortfarande utgå för den i Stockholm stiftade Pharmaceutiska läroanstalt. 440 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse, N:o 173. Carolinska Medico-chirurgiska Institutet. 21 :o. Med afseende å viglen, att för helsovården och läkarebildningen inom fäderneslandet fortfarande upprätthålla den kliniska undervisningen i barnsjukdomar, har E. K. M:t föreslagit, att det arfvode, sorn å Carolinska medico-chirurgiska institutets stat, för den tid nu gällande statsreglering omfattar, blifvit beviljadt åt en professor i kliniken för nämnde sjukdomar, fortfarande måtte å samma stat bibehållas; och hafva Rikets Ständer såsom arfvode för en professor i kliniken för barnsjukdomar vid Carolinska medico-chirurgiska institutet, beviljadt ett årligt anslag af 1,000 R:dr, att, på förut stadgade vilkor, fortfarande utgå, under den tid, nu verkställda statsreglering blifver gällande. Orthopediska Institutet. 22:o.
Stats-Utskoltet anser sig härigenom hafva upplyst, att den gjorde anmärkningen saknar all grund; men, då den anmärkande .Ledamoten af Eonde-Standet Andars JIaniel$son från Elfsborgs Län, tillåtit sig följande uttryck: alt den serskildta Redovisningen för denna Magazins-Inrättningens skamliga vinst efter hans tanka aldrig kunde blifva annat än ett nytt skäl för underslef och. ett nytt skäl att afsky det ovärdiga preyeri, hvarifrån hela vinsten ledde sitt ursprung, skulle Stats-Utskottet glömma sin värdighet om icke Utskottet erindrade om den sanning i uppgifter, och den anständighet i skrift och tal, hvilka böra tillhöra livar och en, suni yttrar siri mening, och sorn minst bör glömmas af en bland Svenska Folkets Representanter, och aldrig sträckas derhän, att' kasta en oförtjent skugga uppå Embetsförvaltnin^ar, om hvilkas redlighet och nit i uppfyllande af sina pligter man blifvit upplyst och i all Stats-Utskottens Betänkandeni 5905" händelse är skyldig-att söka underrättelse, in.?; nan man sig otn deras Embetsutöfning yttrar. 9:0 Vid Utskottets hemställan om förökade Aflönings-Vilkor för Upp b iirds-Sta ten har En Ledamot i Vällofl. Borgare - Ståndet onskat, att någre visse Summor i detta ändamål blifvit a£ StatsUtskottet uppgifne. Vissa Summor för ifrågavarande behof hafva ej kunnat bestämmas, med mindre icke ordentlige AflÖnings-Stater blifvit upprättade, hvilket åter Utskottet icke ansett tillhöra dess åtgärd, eller kunnat af Utskottet tillvägabringas, dä sådane Afiönings-Stater måste grunda sig på en noga kännedom af Uppbördsmännens olika befattningar och öfrige dermed gemenskap ägande förhållanden. 10:0 Hvad i anmärkningarne från Högloft.'
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan utan förändring och dels af Hr Huss bifall till densamma med följide förändrade lydelse: »att It. St:r må hos K. M:t i underd. anhålla, att K. M;t täcktes vidtaga sådan åtgärd, att den kompetens, som till utöfning af vissa yrken, såsom läkarens, veterinärläkarens, apothekarens, tandläkarens, fältskärsmästarens och barnmorskans, der yrkesexamen är i lag Den 31 Januari e. m. 259 föreskrifven, blifvit vunnen i Norge, äfven må tillgodonjutas i Sverige, så vida samma rätt äfven i Norge tillerkännes Svensk undersåte samt så vida i de särskilda rikena kunskapsprofven äro och fortfara att vara hufvudsakligen lika.» Sedermera framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvartill svarades många nej jemte åtskilliga ja, och derefter propos. på bifall till samma hemställan med den af Hr Huss föreslagna förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja, blandade ned nej; och förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Björnstjerna begärde votering. Uppsattes och justerades följ:de voteringspropos.: »Den som bifaller Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts hemställan i slutet af Betänk:t N:o 36, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. denna hemställan med följ:de förändrade lydelse: »att R. St:r må hos K. M:t i underdånighet anhålla, att K.
Riks stat beräknad till ett nedsatt belopp af 8,250 R:dr B:ko eller 12,375 R:dr Raul; — och får Utskottet, jemte upplysning alt denna inkomst under de fem åren 1850—1854, hvilka närmast föregingo omförmälde nedsättning, uppgått i medeltal lill 11,986 R:dr B:ko, hemställa alt densamma må upptagas, pä sätt Kongl. Maj:t behagat föreslå, till 16:o. Four age-afgift af Indelta Kavalleriet. Denna inkomst, som vid sednaste stats-reglering beräknades till 32,300 R:dr, bar under de Irenne åren 1852—1854 i medeltal uppgått till 34,267 R:dr B:ko eller 51,400 R:dr R:mt. Uti särskild Nådig Proposition af den 28 Oktober nasti, år, hvilken af samtliga Riksstånden blifvit till Slals-Utskottet remitterad, har Kongl. Maj:t behagat föreslå Rikets Ständer, att fourage-passevolans-afgiften hädanefter skulle upphöra och häslarnes underhåll vid möten och mönstringar besörjas af Slaten utan vidare ersättning från rusthållarne; men då Utskottet, som älven fått emottaga inom Riks-stånden väckta motioner i detta ämne, funnit en omständligare utredning af frågan erforderlig, innan Utskottet kan deröfver meddela yttrande, har Utskottet, Transport: 7,598,250: 29,000. Transport: 7,688,250 lör att icke härigenom fördröja Rikets Ständers pröfning af de öfriga delarne utaf Inkomst-betänkandet, ansett sig böra uppskjuta nämnde fråga om fourage-passevolans-afgiftens upphörande, och kommer således att framdeles derom afgifva särskildt utlåtande; varande emellertid, med anledning af högstberörde
Att Lån utaf denna Fond äfven utlemnas pä sådana StadsEgendomar, som ej derjemte äga 268 Den 5 Januarii. någon odlingsbar Mark, anser jag åtminstone för det närvarande mindre Riksgagneligt. Den hittills rådande BancoLåne-melhoden torde ock tåla omstöpning, emedan äfven å det största Jordagods ej bekommes högre BancoLån än fiooo Riksdaler, och en mindre Egendom endast får belånas till j-:del af dess år j814 uppskattade värde, som dock synes tåla en vida högre beläning. — Dervid kan väl anmärkas, alt det är Ägaren obelaget på Egendomen söka andra Lån emot Inteckning näst Banquens, och att Banquens säkerhet fordrar en slik åtgärd; men dels lemnar ej den nu varande svårigheten att utur publique eller privata Cassör erhålla Lån någon säker tillförsigt åt den behöfvande Låntagaren, dels tvingar ock Conjuncturen Långifvaren att aldrig anse ett Hypolhek af en senare Inteckning för nog säkert; — dels ock synes Banquens säkerhet i alla händelser vara tillräckeligen bevarad, om Egendomar få belänas till hälften af j814 åi’s dem åsatte Taxeringsvärde. För öfrigt synes mig Banquens säkerhet vara mera garanterad då dess Capital ligga hypothiserade i Jord, än nedgräfde i Banquen; hvarutur det åtminstone vore en möjelighet alt de kunde försvinna, då det ligger emot sakens natur att sjelfva Jorden kan förstöras, om icke medelst jordbäfningar, hvilka hos oss icke synas vara att befara. 2:0 Odlings Lane Fonden anser jag likaledes böra betjdeligen ökasj om någon väsendtlig Den 5 Januarii. £69 enskild och allmän nytta deraf skall kunna förväntas. De obetydliga OdlingsLån, som nu beviljas, äro högst olillräckeliga och ej svarande emot ändamålet; således torde sjelfva hufvudgrunderna böra undergå någon förändring.
Disconten äga att dem på Afskrifnings-räkning för 2 Procent mottaga; men icke af enskildte personer, och aldrig att några Reverser utgifva. Om angelägenheten af Allmänna Discont-räntans nedsättande, äfvensom om antagandet af det Förslag, som var i Kongl. Maj:ts Nådiga Propo. 6ition gjordt, att f af nu utestående DiscontLån borde förvandlas till FastighetsLån; till hvilket ändamål de Låntagare ej allenast i FilialDisconterne, utan äfven i RiksgäldsDisconten, som äga ointecknad Jord att pantsätta, skulle äga att deras skulder sålunda förändra; derom skall jag framdeles, då sluteliga Financeplanen inkommer, mig yttra. Mine Herrar! Om tidens inträffade omständigheter nu mern, till någon del, besannat, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag redan år 1814 framlade taflan af den Penningebrist, som skulle inträffa, i naturlig påföljd af de Pinanceprinciper, hvilka vid 1812 års Riksdag voro antagne; om närvarande förlägenhet bevisar, att jag icke hade så alldeles orätt, då jag vid 1815 års Riksdag talade emot den Capitalisterne förunnade fördel, att för 3 ProcentsSedlar deras Penningar insätta; samt visar , att man verkeligen gjort bättre, derest man antagit det Förslag jag då afgaf, till 3 ProcentsSed - Den 17 Martii, f. m. lames tidiga, men successiva infriande, än att afbida deras fall , i hela sin tygnd; så torde också, tilläfventyrs, icke heller allt afseende bura nekas af hvad jag nu haft äran anföra. Jag anhåller ödmjukast om Återremiss af Betänkandet; samt att Utskottet må tillhöra, att öfver det Förslag jag här uppgifvit, sig utlåta. Herr Grefven och Dandt Marskalken tillkännagaf, att Plenum korame klockan fern i eftermiddag att fortsättas Herr Flach, Carl Fredric, uppläste föl-' j mde :
Och ehuru den, som någon tid under sin mans samräd och handledning ägt tillfälle till kännedom af flerahanda ärcnder, kan säsom Enka mindre äfwenty» ra, än qwinna som ej warit gist; dock som wid 21 ärs alder del ej kan förmodas mera rådighet och stadga hos ket ena könet än hos det andra kror Lag.Utskottet, as den i ofwanäberopade lagens rum stadgade princip, sig äga grundad anledning wördsammeligen förestå följande förändringar, nemligen. 1 19 Cap, g K. Ärfda Balken. ''Enka, som fyllt 2r är, rade sig och sitt gods sjelf, men för den, som före denna alder kommer i Enkestånd, bör sörordnas Curator med eller utan för»nyndare answar, alt som Rätten nödigt pröswar." 2 lo Cap. iZ §. Handels Balken. ''Ej mä omyndig l borgen gä, och ej hu« flru, Utan mannens ja och samtycke. Enka som enligt lag myndig är, hafwe magt med sitt gods gä i borgen. I 8 Cap. i §. Giftermåls Balken. ''Göra Man och ester lag myndig bliswen En» ka, eller Giftoman ä omyndig Enkas etter ä Mös wäg» nar förord sig emellan v. s. w. En» 1406 Den sr December^ Enligheten nied Riksens Högloft. Ständers LagUtstkottS första Berednings projccr, intygar lstolmbergson Likt. B. Asssrist. Till Prokocollet. Det synes wäl närma sig tift billigheten dä en yngling, gift eller ouft, eller Enkling söre 21 ärs alder ej fär wara niyudig, otc Enka innan hon upnält denna alder, äfwen bör wara underkastad samma lagens innehåll; Men dertill bör icke hänföras förlusten för henne att sörwalra sin hushållning eller den ratt alt salom Förmyndare sörja för sina barn, ty derigenom skulle en alr för stor och ofta wäclig rubbning
Vid frågan om sjelfva sockenskrivarsysslan så, emedan borgen var uppsagd och Paul Ersson inte till alla delar uppfyllt vilkoren vid dess antagande den 9 mars 1828, yttrade församlingens ledamöter sig böjda, att välje någon inom socknen boende till denna befattning, och föreslogs af någon härtill Olof Dahl i Grötom, men som någre yttrade sig nu vara mindre beredda på ett sådant val, blef beslutet, att dermed skulle uppskjutas till den 3:dje instundande januari då utan vidare kallelse socknemännen skulle infinna sig här, för att afgöra denna angelägenhet. [Fortsättning nedan] Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. År 1830 den 3 januarii fortsatte således socknestämman, då först bestämdes att sockenskrifvaren hedanefter såsom hittills åtnjuter såsom lön 12 skill. b:co årligen af hvarje hemmansrök i socknen, hvarefter samtelige närvarande hemmansegare förente sig och utvalde tills vidare Olof Olofsson Dahl i Grötom till sockenskrifvare för Häggenås socken, hvilken ock, nu i socknestämman närvarande, åtog sig denna befattning, samt lofvade på gifven anledning, att ställa vederhäftig borgen för den uppbörd han i denna egenskap komme att hafva, hvilken cautionsskrift skulle för församlingens ledamöter, instundande 13:de dag jul, uppvisas för att granskas och sedan bland kyrkans handlingar förvaras. 2:do Uppvistes en af öfver-intendents-embetet i Stockholm författad ritning till ny kyrkobyggnad för Häggenås annex socken, hvilken ritning af församlingens ledamöter, under ytterst tillfredsställelse till alla delar gillades. In fidem N. S. Edlund 1830 d. 6 januari upplästes förestående protokoll och till alla delar erkändes, då ock Olof Dahl framlämnade en borge[n]sskrift, hvilken af församlingen utan tvekan antogs. Intygas på församlingens vägnar: Erik Svensson i Österåsen Olof Ersson i Österåsen Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA.
Ulrik, som åtagit sig att döda Ottokar, upptäcker vid sin återkomst från mötet, att det bref, hvilket skulle förskaffa honom den nödiga audiensen, stulits under hans frånvaro och icke mer kan åferfinnas. Alix, hans älskade, väpnar sig med en dolk och ilar, oaktadt hans protest, upp till borgen. Där får hon blifva vittne till en sorglustig komedi. Den ene efter den andre af staden Nürnbergs sammansvurne infinna sig hos grefven och uppdaga, hvad som väntar honom. Alla äro de rädda om sina skinn, eller sin egendom; de angifva hvarandra och hoppas på en belöning. En enda söker att stöta ned Ottokar — dock icke af fosterlandskärlek, utan af ett slags lifsleda. » Han ser ut » — säger grefven — » att vara en roué, hvilken af ledsnaden drifves att söka ovanliga sinnesskakningar. Hans bragd tyckes snarare vara frukten af en blaserad toks vad, än af en sann medborgares fosterlandskärlek. Han har velat döda mig för att icke behöfva begå själfmord. » Så kommer äfven Ulrik — förrädare som de andre, i hopp om att kunna hindra sin älskarinnas blodsdåd. Och så kommer älskarinnan, den hjältemodiga Alix, icke för. att mörda sin gamle fiende, Ottokar, utan för att afslöja ätten-438 OCTAVE FEUILLET, tåtet och rädda honom. Samtidigt gör hon grefven en energisk — kärleksbikt. Proverbet blir sålunda en satir, riktad mot tiden, omhöljet för en tröstlös ironi, ett djupt världsförakt. Diktaren kan ej se annat än låghet och egoism. Fosterlandsoch frihetskärlek ega ingen betydelse. Människor sådana som det goda Nürnbergs folk kunna ej blifva lyckliga under andra än despoter. Här finnes endast en man, som är sympatisk, Ottokar, därför att han är ärlig midt uppe i sin grymhet. Han sätter egoismen och cynismen i system. Han är den väntade store kejsaren, Napoleon, förebådad och anad 1848. » Jag sysselsätter mig med att uttrycka alla mina iakttagelser i mer eller mindre tyckliga maximer.
”Nej, det er da konstateret.” ”Hur då?” ”Husker de en vis Aften?” Han böjde sig fram mot mitt ansigte och såg mig in i ögonen. ”Ja – än sen?” ”Men siden? — Mener de ikke siden? Nu da? Vil du? Vi gaar ind i det andet Værelse.” ”Nej.” ”De vil ikke?” ”Säg du” ”Hvad?” Jag gömde mitt ansigte mot hans rock. ”Ah! Säg du till mig?” ”Eller vi gaar her hen. Vil du det?” Han gick bort till dörrn, tog nyckeln af på yttersidan, satte den i och vred om rigeln. Så kom han och tog mig i handen och reste mig upp. ”Se da ikke saa höjtidelig ud.” Jag var nyfiken, nyfiken, nyfiken. Han har rätt: jag står utanför och är nyfiken. Jag lät honom hållas. Jag visste hela tiden att jag icke skulle falla. Jag visste att min natur icke kan draga mig med. Men jag har ett sådant omättligt begär efter smekningar, liksom han. Han drog mig fram till chäslongen, fint och vackert som i en francaise. Jag satte mig. Men jag kände en stark hand kring min strupe mitt hufvud trycktes tillbaka mot chäslonggaflen åh, en sådan kyss skrämmer mig och lemnar mig kall. Jag tror att också han var kall. ”Kläd af dig.” ”Hvad säger du?” ”Tag den kjole af.” Jag gömde mitt ansigte mot hans axel. Han såg på mig förvånad. ”Du vill ikke?” Intet svar. ”Du vil jeg skal forföre dig, men deraf bliver det Intet. Antingen af egen fri Vilje eller ogsaa slet ikke.” ”Nej, jag vill inte du skall förföra mig!” Victoria Benedictsson 1888. Ett blad ur Victoria Benedictssons silhuettbok. ”Du ved slet ikke hvad du vil,” sade han hälften förargad och gaf mig ett halfhårdt slag på kinden. ”Jo.” ”Jag skal sige hvad du kan göre: du kan ganske roligt gaa ind til dig, och siden kommer jeg paa en ti Minutter.” ”Omöjligt. Tänk på folket.”
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken föredrog Herrarne Rosenqvists, Fredrik Leonhard, och Cederschölds, Pehr Gustaf, den 6 dennes e. m. på bordet lagde hemställan, att de öfrige RiksStånden måtte inbjudas att uti Ridderskapets och Adelns, i afseende å Fjerde Punkten i ofvannämnde ProtocollsUtdrag, fattade beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena* Den 9 November f. ni. 7 Herr Cederschjöld * Pehr Gustaf: Då RiksStånden så ofta i mindre vigtiga frågor vid denna Riksdag brukat inbjuda hvarandra att deltaga i sina beslut; hemställer jag, om icke Ridderskapet och Adeln skulle i denna högst vigliga fråga finna lämpligt att inbjuda de öfriga Stånden, att med sig instämma. Flans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll den föreslagna inbjudningen. Ropades Ja. Justerades fem ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 6 dennes f. m, fattade beslut. Företogs till pröfning ConstitutionsUt-* skottets den 26 sistlidne Maji under N:o 3o aflåtne, och den 4 derpåföljde Junii e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande tillstyrkan af underdånig framställning, rörande Allmänna Beredningens grundlagsenlig befattning med RegeringsÄrender. Herr Danckwardt s Magnus Georg: I förevarande Memorial har ConstitutionsUtskottet föreslagit en Skrifvelse till Konungen med begäran, att de åtgärder malte vidtagas, hvarigenom ändamålet med Allmänna Beredningens constitutionella inrättning må 8 Den 9 November f. m. lämpligast kunna uppfyllas. Anledningen v dertill har varit en motion väckt hos ConstitutionsUtskotlet om en Grundlagsföreskrift i afseende på närmare bestämmande, att frågor om Allmänna Ekonomiska Författningar i Allmänna Beredningen skola föredragas. Utskottet har ansett, att denna yrkade Grundlagsförklaring vore öfverflödig, emedan enligt 10 §.
Riksdagsmannen Johan Wiklund instämde uti hvad Herr Grosshandlaren Svedelius sålunda yttrat, heldst nu ifrågavarande förslag i behörig ordning syntes komma under Riksens Ständers granskning, när det, enligt Riksdags-Ordningens allmänna föreskrifter väckes, och skulle, efter gjord begäran, dessa Ledamöters sålunda yttrade särskilda mening uti Protocolls-Utdrag åtfölja Berättelsen till Riksens Ilöglofl. Ständer. Ut supra. Ex Protocollo Z. f}, af Sillén. Rik - Revisorers Berättelse. 545 N:o 8. Rikets Höglofl. Ständers, till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende, valde Revisorers Berättelse, angående den granskning af de under Kongl. Maj:ts och Rikets Commerce-Collegium ställde Fonder och Medel, som blifvit verkställd år 1822. den revision af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verken, som undertecknade, af RiksStånden valde Revisorer, innevarande år, å Rikets Höglofl. Ständers vägnar, verkställt, hafva vi äfven, i enlighet med Rikets Ständers beslut och Kongl. Majrts i anledning deraf utfärdade nådiga Kungörelse, af den i4 sistlidne Junii, granskat Räkenskaperna och Förvaltningen af de under Kongl. Majrts och Rikets Commerce-Collegium ställde Fonder och Medel, och få nu, angående denna sednare granskning, till Rikets Ständer vördsamt afgifva berättelse.