Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skulle haft svårt att känna igen den med Gustaf III:s hofton införlifvade Kellgren, då han talade med mig. Han var icke mer densamme, som då han konverserade med grefvinnan Meijerfelt, skämtande och förlöjligande allt. Kvickheten, om äfven något vågad, var då hufvudsaken. En gång förde jag talet på hans mor, och då yttrade han: “Det var genom henne, jag lärde mig högakta kvinnan. Det är minnet af henne, som gör, att jag ännu hyser vördnad för könet.“ “Och ändå tillåter sig hennes son att ...“ jag hejdade mig. “Hvad?“ frågade Kellgren och såg på mig. “Att älska en gift kvinna,“ tillade jag, men vågade icke möta hans ögon. Kellgren teg, och jag lyfte mina sänkta ögonlock. Hans blick var fäst på mig med ett skarpt uttryck, som föranledde mig att bifoga: “När jag besinnar, att Johan Henrik Kellgren gjort sig till slaf under en otillåten böjelse, har jag svårt att fatta att så är. Om Lovisa Meijerfelt vore ännu mer intagande än hon är, borde hon likväl aldrig kunnat uppväcka ...“ “Min beundran,“ inföll Kellgren. “Är då detta något att klandra? Hon är hofvets förnämsta prydnad, och hvarför skulle det icke vara äfven mig tillåtet att skänka min hyllning åt skönheten.“ “Beundran offrar man åt det sköna, ädla och stora; kärlek endast åt det vi äga rätt att älska. Ni ler,“ fortfor jag, “därför att ni kastat ifrån er de begrepp, ni fordom hyste om sedlighet och sanning. Ni har gjort er till lättsinnighetens försvarare; men ni har gjort orätt, ty ni har därigenom ställt ert snille i en ovärdig herres tjänst.“ Kellgren stödde hufvudet i handen och sade med djupt allvar: “Bertha, hvems är felet ursprungligen? Då han uttalade mitt namn, slog mitt svaga hjärta af fröjd. Jag skulle velat sjunka på knä och tacka Gud för denna stund; men jag gjorde hvad bättre var, jag sökte bibehålla det yttre lugn, jag tillkämpat mig, och svarade med någorlunda fast ton:
Ofver hvad i nämnde nådiga proposition blifvit föreslaget i fråga om annat, än lullafgiflerna å spanmål och deras oföränderlighet under viss lid, tillkommer det icke Bevillnings-utskottel att afgifva yttrande; och som de å spanmål nu gällande införselafgifter icke uppgå till mera än 20 procent af värdet, samt jordbruket härstädes, till följd af klimatiska förhållanden, svårligen lärer kunna med en ringare skyddstull bestå i täflan med närgränsande fruktbarare länder, anser utskottet sig, med afvikelse från Kongl. Maj:ts förslag i denna del, böra tillstyrka, alt nu gällande införselafgifter å spanmål må bibehållas oförändrade; och ehuru utskottet således funnit sig icke kunna antaga de tullbestämmelser, hvilka Kongl. Majit, såsom vilkor för spanmålstullens oföränderlighet under viss tid, föreslagit, anser utskottet sig likväl, för befrämjande af både landtbrukets och handelns på en fix spanmålstull ytterst beroende förmåner, böra föreslå, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, att, oaktadt afvikelsen från Kongl. Majits förslag angående sjelfva tullbeloppen och utan afseende å de beslut, sorn för öfrigt i anledning af omförmälda nådiga proposition, angående åtgärder för beböfvandes undsättning i missväxtår, varda af Rikets Ständer fattade, spanmåistullen mätte förblifva oförändrad under viss bestämd tid af minst 3 år. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Majits förslag, tillstyrker utskottet, att speldosor må i noten hänvisas lill slöjdevaror, ej specificerade; och att införseltullen å »spetsar, uddar och blonder, silkes och linne», må nedsättas från 6 till 3 ridr skålpundet.
S. D. Sedan Borgare-Ståndet, vid pröfning den 17 dennes, af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JVs 119, i anledning af väckta motioner om ändring i författningarne, angående handelsoch näringsrätt, dels bland de föreslagna vilkoren för handels idkande godkänt 10:de punkten med tillägg af orden »atom marknader» näst efter ordet »derest» på femte raden af punkten, dels bland vilkoren för idkande af fabrikseller handtverksrörelse bifallit 10:de punkten med uteslutande af den förra delen, så att denna punkt erhåller följande lydelse: »att i afseende på tillverkning af fabriksoch handtverksarbeten lill efterrättelse skola vara gällande etc. — varda meddelade», dels ock näst efter 17:de punkten bland sistnämnda vilkor tillagt en ny punkt, så lydande: »18:o, att landtman, med bibehållande af den hittills dem medgifnu arbetsoch slöjdefrihet, skola utan särskild tillåtelse vara oförhindrade att, med biträde af sina hemmavarande barn och lagstadda tjenstehjon, lill afsalu förfärdiga de fabriksoch handtverksarbeten, hvilka, såsom föremål för husflit, kunna af dem åstadkommas ;» Prol.-Utdrag den 20 Juni 1863. 429 så beslöt Ståndet nu vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden, att i Borgare Ståndets omförmälda särskilda beslut sig förena. S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet Herr Hiertas bordlagda motion, M 314, om rättighet för utländsk man, som erhållit tillstånd att här i riket vistas, att i rikets stapelstäder sig bosätta och drifva grosshandel och större fabr ik sröl else, m. m. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden:
För att likväl kunna minska districtens vidd för de glest bebodda trakterue af Riket, hafva undantag skett, och ett maximum af tio riksdagsmän för de mest befolkade Länen ansetts tillfyllestgörande. Bih, till R, St, Prot, 184S, 3 Sami, 24 Haft, 3 18 Hör till Constitutions-Utskolttts Memorial, Nio 36. STy redaction af Kegerinssforraen. (I de delar, som ega sammanhang med den föreslagna Representations-förändringen.) 48 §. Svenska folkets representanter kallas Riksdagsmän, och utgöra Riksförsamlingen. 49 §. Riksförsamlingen sammanträde till lagtima Riksdag livart tredje år, den första helgfria dag i November månad. Till urtima Riksdag äge Konungen att, när Han nödigt finnér, Riksförsamlingen kalla. Ej må urtima Riksdag fortfara, sedan tid för sammanträde till lagtima inne är. 50 §’ I den händelse, att Konungen utöfver tolf månader ur Riket bl ifver, sammankalle interimsslyrelsen, genom Öppet Påbud, Riksförsamlingen till allmän Riksdag, och låte kallelsen inom femton dagar efter berörde tids förlopp uti hufvudstadens kyrkor samt, så fort ske kan, i de öfriga delar af Riket kungöra. Sedan Konungen derom underrättad blifvit, men Han ändock icke till Riket återkommit, tage Riksförsamlingen den författning om Rikets styrelse, hvilken den nyttigast finner. 51 §. Lag samma vare, om en Konungs sjuklighet fortfar af den beskaffenhet, att Han längre tid än tolf månader med régeringSäiendena Sig icke befattat. 52 §; Då Konung dör och Thronföljaren ännu omyndig är, utfärda interimsstyrelsen kallelse till Riksdag, hvilken kallelse inom femton dagar efter Konungens död skall i hufvudstadens kyrkor och, så fort ske kan, i öfriga delar af Riket kungöras.
Sig rättigheiten att för nyss uppgifna behof och i öfrigt för ordnande af försvarsverket i Jemtland fritt och obehindradt disponera de å nuvarande Fältjägare-regementets och Hästjägare-korpsens stater anvisade aflöuingstillgångar, för så vidt de genom indragningar och afgång samt under iakttagande-af vederbörande löntagares rätt kunna blifva disponibla, intilldess, efter det den nya roteringen och deraf följande reorganisationer af Hästoch Fältjägare-korpserne hunnit ulföias, förslag tiri nya a'— löningsstater för dessa korpser kunna Rikets Ständer tiil pröfning föreläggas. Slutligen har Kongl. Majit härigenom velat meddela Rikets Ständer Sitt nådiga beslut att, enligt hvad i underdånighet föreslaget blifvit, till den direktion, sorn kommer att besörja förvaltningen af Jemtlands blifvande roleringskassa, låta vid den tidpunkt, då provinsens nya rotering vidtager, till fond för nämnda kassa öfverlemna den då. i Jemtlands, reservmedels-kassa befintliga kapitalbehållning.. Kongl. Maj.Is Nåd. De detta ärende rörande handlingar skola varda öfverlemnade till det Rikets Ständers Utskott, som med dess handläggande kommer att få befattning. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. C. v. Hohenhausen. Utdrag af Protokollet öfver LandtJönsvar s-är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-rådet å Stockholms Slott den 22 Jpril i85u Närvarande: Hans Excellens, Justilie-Statsministern Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Stierneld, Stats-Råden: Fåhreeus, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen.
S. D. Upplästes och öfverlemnades till ExpeditionsUtskottet, för iakttagande i Riksdagsbeslutet, Kongl, Maj:ts nådiga svar, i anledning af åtskilliga af Rikets Ständer vid denna Riksdag föreslagna lagförändringar. S. D. Föredrogs meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protokoll den 20 dennes, hvaraf inhämtades, att Ridderskapet och Adeln, vid behandling af Allmanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 133, i anledning af Riks-ståndens olika beslut, angående Utskottets Utlåtande, N:o 131, i fråga om förändring af mått, mål och vigt samt mynt, ansett, att, sedan Borgare-Ståndets inbjudning till instämmande uti dess i ämnet fattade beslut blifvit af Ridderskapet och Adeln antagen, de uti förevarande Memorial särskildt omnämnde delarna af det i Utlåtandet, N:o 131, framställda förslag blifvit, hvardera, genom 3:ne Stånds beslut afgjorda, ock att den föreslagna voterings-propositionen, i följd deraf, borde förfalla; till instämmande uti hvilken Ridderskapet och Adelns mening, som äfven hos Högv. Preste-Ståndet gjort sig gällande, Borgare-Ståndet var inbjudet; ock blef denna inbjudning antagen i följd hvaraf ofvanåberopade voteringsrproposition förföll. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handling arne Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorial N:o 35, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande, N:o 8, angående väckt motion om ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag eller rök. , S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades Expeditions-Utskottets memoria! N:o 14, i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget, N:o 173, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens åttonde Hufvudtitel. S. D.
Kronprinsens kännedom och uppmärksamhet, i hvad mån meränämnde Prydnader vålla OllicersCorpserne en betungande utgift, uti hvilken öfvertygelse jag så mycket mera befästes, genom den förut omnämnde af Kongl. Maj:t i blåder anbefallda minskning i dessa Prydnader. Herr Lilljehorns slutliga Anförande af sin fulla och fasta öfvertygelse derom, att de af Oflicerare ännu brukliga Guldoch SilfverPrydnaders aiskaffande skulle för dem medföra vida större behållning, än den LÖne-lillökning, som skäligen skulle kunna dem tilläggas, anser jag alldeles orimligt. Jag har uppgifvit, hvad jag, som sjelf tjenande vid ett Indelt In fall teriRegem en te, känner; den Depence, som desse Prydnader medför, och ehuru knappa en del af Militairens Löner än kunna vara, äro de det, dess bättre, icke tillden grad, att en årsbesparing af 5 Riksdaler kan uppväga en skälig Löneförhöjning. I enlighet med hvad jag nu haft äran vördsammast anföra, tror jag således för min del, alt bruket af Guldoell SilfverPrydnader inom Armeen, föt närvarande, icke är urartadt till det öfverflöd, att Puksens Ständer äfven deruppå behöfva fästa sin, af så många vida vigtigare ämnen påkallade uppmärksamhet, utan torde delta ämne 612 Den 10 Januarii. kunna lill Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande i underdånighet öfverlemnas, utan fara att, om än de nu brukliga Guldoch SilfverPrydnader inom Armeen komma att bibehållas, sådant för Staten skulle i Financielt afseende medföra något mehn. Friherre Koskullj Andersj uppläste följande: I anledning af den Motion, som af Herr Lilljehorn, i Plenum den 5 dennes Förmiddagen, blifvit väckt, angående, att genom utläggande af GuldPrydnader på MilitaireUniformer, de sämre lönta SubalternOflicerare skulle vinna en betydligare förbättring i sina vilkor, än han tror Jern hafva att förvänta af en Löneförhöjning; tager jag mig friheten för Högloft.
Om nu, hvad angår ullkulturen och dess införande samt befrämjande i Sverige, det ej borde undgå att fästa uppmärksamheten, alt denna kulturs framgång ej kan vara utan synnerlig inflytelse på jordbruket, som anses utgöra landets modernäring; alt ull är en produkt, som för sig utgör’ ett nöd vändighets-alster för landets invånare; samt att behof vet deraf måste fyllas genom införsel från främmande länder, till ett värde af flera millioner Riksdaler årligen: så kan det väl sättas i fråga, hvilka de tänkvärda skäl må vara , som föranledt anmärkningen angående de 1,000 R:dr, som äro anslagna till aflöning åt Hofman Rang, hvars anställande i Statens tjenst äger nära sammanhang med de anstalter, genom hvilkas samverkan velat åstadkommas, att mer eller mindre, och måhända hela beloppet af de för ull utgående millionerna samt ännu mer kunde, förr eller sednare, för landet besparas; och huruvida någon annan bättre grundad må finnas till en dylik anmärkning, än den som välmeningen omfattar i sitt nit att söka utvägar till besparing i utgifter, såsom det enda tillförlitliga medel att komma till välstånd. Huru stod det väl till med civilisationen och de välgörande frugter den tillskyndat menskligheten i det nittonde århundradet, om utvecklingen deraf varit fjettrad af den besparingslära, som understundom låter höja sin rost i våra dagar ? — Slutligen anser jag mig ej böra lemna obemärkt, hvad jag inhemtat af Herrar Revisorers Protokoll öfver deras förhandlingar, att nemligen, bland Revisorerne, Herrar von Celsing, af Zellehi och Biskop Agardh dock reserverat sig mot de öfriges i omförmälda ämne ytLrade mening. Dernäst förekommer Revisorer nes anmärkning i afseende på anslaget till förbättrade lönevillkor för Kongl. Landtbruks-Akademiens Sekreterare Nathhorst. Härvid får erinras, att sedan Kong). Maj:t i nåder funnit, att vissa förändringar i organisationen af Landlbruks-Akademien voro nödiga, samt derom utfärdat nådiga, föreskrifter; så blefvo i följd deraf gränsorna för Akademiens verksamhet och föremålen, åt h vilka Akademien borde egna sin uppmärksamhet, närmare utstakade och antydda.
Då mäskekar skola förseglas, skall det alltid ske med dem af högsta numrorna i bränneriet, och sådan försegling bör försiggå å första dag af den månad, då de ej få till inmäskning användas, eller i händelse dessa kar då stå fyllda med mäsk, å första dag, då de blifva tömda, hvilket måste inträffa sednast å fjerde dagen af nästa kalendermånad. % 4* Vill fabriksidkare, som för en eller flera månader, på sätt föregående § föreskriiver, inskränkt bränvinsbränningen, åter för en eller flera påföljande månader utvidga den inom omfånget af den rätt, Kongl. Maj:ts befaliningshafvandes tillståndsresolution lemnar, skall han, med företeende af del i 36 § omnämnda, af kronouppbördsmannen qvitlerade, exemplar af anmälan, hos den, som förseglingsbestyret åligger, begära förseglingens brytning, hvilket denne bör verkställa å 3:dje dagen före ingången af den månad, dä karen få till inmäskning användas. Underlåter vederbörande att bryta förseglingen inom utgången af den dertill bestämda dagen, må fabriksidkaren sjelf bryta den i närvaro af Sä ne ojäfvige vittnen, som kunna intyga, att den då var obruten. § 42. Tillmäskningsarbetet får ej förrättas i något annat käril, än uti den dertill uppgifna förmäskaren. All inmäskning eller så kallad tillsättning i andra käril än de stämplade, till bräuvinsbränning anmälde, mäskekaren, eller flera inmäskniugar i dessa kar, än vederbörligen anmäldt är, vare förbjuden. All utvidgning till rymd af de stämplade mäskekaren, utan vederbörlig anmälan, vare likaså förbjuden. Det vare jemväl förbjudet att genom beläggning af lösa kransar, vedträd, tegelstenar, torf eller annorledes, tillfälligt öka mäskekarets höjd, för att under jäsningen hindra mäsken att rinna öfver.
Vid fumyad föredragning af Stats-Utskottets under N:o 153 afgifne sarntden 18 deapes f. m. pa bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistlidne Februarii rneddeldte yttrande öfver Herr Adhrbeths, Jacob, förslag om bidrag af Allmänna medel till kostnaderne vid Isländska Handskrifters öfversältande på Svenska Språket, fann Ridderskapet och Adeln att, enar det i sistnämnde yttrande framstälde första alternativ redan blifvit den 2 sisllidne Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande ritt endast borde läggas till Randlingarne, S. D. I anledning af gjorde anmärkningar återremitterades till Stats-Ulskottet bemäldte Utskotts den 13 dennes afgifne samt den 18 i samma mån:»*! på bordet lagde Utlåtanden: 1. Öfver gjorda motioner om förändring 1 Beklädnadssättet för Indelta Arméen, 2. Angående Grefve Löwenhjelms, Gustaf, motion om medels anslående för reparationer å Kongl. Theater.husen. Frän Hogvördigci Preste - Siandet. S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets 332 Fröt. Utdr, d, 33 April 1 81 8- uti Memoria] af ilen 22 dennes gjorda anmälan, att i frågan, huruvida Canzli-Rådet och Riddaren Tannström, i händelse han emottager något Embete med lön på Kronans Stat, denna J.cjn, ■bör gå i beräkning under den Honom til lagd e Pension af 1500 R:d årligen, eller icke, s-ne, Stånd stndnat emot 2ine, och för att undvika detta måls öfverlemnande till afgörande af förstärkta Siats-Utskottet, fann Prest-Ståndet förgodt att i denna del accedera till Höglofl.
Ingen kan lifligare än jag inse, att det enda verksamma sätt att bereda ersättning för klockare-posten, vore om den öfvertoges af kronobrefbäringen. Men då detta icke låter sig göra, är den enda utväg, hvarigenom denna tunga för klockarne kan lindras, att utsträcka fribrefsrätten äfven till postorsembetena för deras embetsskrifvelser. Jag medgilver gerna att denna lindring blir ganska ringa, ty, såsom Gr. Mörner nämnde, består klockare-posten hufvudsakligen i bref (rån den ene pastorn till den andra, hvilka icke lämpligen kunna genom posten befordras; men dessutom förekomma försändelser till statistiska och andra embetsverk, hvilka försändelser det hittills varit klockarnes skyldighet att bestrida, och från denna tunga fi4 Den 17 Oktober. skulle de genom en utsträckt fribrefsrätt för pastorsembetena kunna befrias. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Då vi nu så ofia hört omtalas de fördelar, de nya kommunalförfattningarne skola medföra, synes mig att man borde öfverlåta denna frågas afgörande åt kommunerna, hvilka torde hafva lättast att reglera den, vare sig så alt pastorn emot kontant ersättning åtager sig att genom sin dräng befordra brefven eller på annat sätt. Hvarje försök att öfverflytta klockareposten på kronobrefbäringen skall jag, om det göres, söka att, i hvad på mig kan ankomma, kraftigt motsätta mig, likasom utsträckningen af fribrefsrätten, helst den här icke kan medföra åsyftadt gagn, utan endast gifva anledning till ytterligare underslef. Frih. Armfelt: Jemte det jag får tillkännagifva, att jag icke är någon beundrare af kommunal-styrelsen, bekänner jag, att jag icke tror att någon kommun kommer att lindra tungan för sin klockare. Då derföre framställning blifvit gjord hos R. St:r och det gäller att befria en hel klass från ett tungt onus, får jag anhålla om bifall till Utsk:ts förslag.
Vidare har Riksdagsmannen Malts Pehrsson yrkat ändring uti ifrågavarande 66 §, jemväl i afseende på den Landshöfdingar tillerkände rätt att suspendera Lands-sekreterare och Lands-kamererare. Denna makt kunde, efter motionärens förmenande, på det högsta skada allmän säkerhet och enskild rätt. Den lemnade en maktlysten, högdragen och i sådant läll vanligen okunnig Landshöfding tillfälle alt, då han fruktade motsägelse eller reservation eller ansåge sig ej nog ”fjäsad” af sina närmaste män, från tjenstgöring aflägsna desse; hvadan motionären ansåg § böra erhålla följande förändrade lydelse: ”Om domstol, som eger att vid börjad ransakning bestämma huruvida den tilltalade genast hör afhålla sig från embetets utöfning intill dess vidare beslut i målet kan blifva faltadt. Detsamma gäller äfven för Landt-räntmästare, Läns-notarie, Läns-bokhållare, Kronofogde och Härads-skrifvare; dock med rättighet tre månaders tid.” Slutligen har Riksdagsmannen Per Östman, beträffande 66 §, framställt anmärkningar emot det der förekommande stadgande 0111 påföljd för Lands-sekreterares och Lands-kamererares fel i tjensten. Bland nämnde fel funnes uppräknade ”vanvördnad” och ”ohörsamhet” mot Landshöfding, men som åsidosättande af Landshöf - Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 70. 5 dings tillsägelser, så vidt de vore grundade pä lag och lagligen inför protokoll meddelade, hemföllc under det i § jemväl omförmälda felet ”försummelse”, så innebure ofvanberörde uttryck ett försök ait nedsätta ifrågavarande Departements-chefers embets-stäilning i förhållande till Landshöfdingarne och att bereda en utöfver lag sträckt subordination under dessa, hvarigenom tjenstemän, hvilka sjelfve i första handen hurö ansvaret för Läns-styrelsens åtgärder, förvandlades från kontrollanter på Landshöfdingarne i det allmännas interesse till lydiga redskap för dessas önskningar.
Denna våda är dock icke så svår; jag anser nationen till och med uti många hänseenden blifva i behof af dessa lärdomar; men jag önskade, att dylika vinstgifvande företag måtte lemnäs åt de inhemska ägarne af capitäler, som hellre derpå, än å den allmänna förlägenheten, ville beräkna sin säkra vinst. Här inträder likvist behofvet af statscrediten; och då hos oss ett gammalt thema med variationer: ju mer man lånar, ju mer man sätter sig i skuld, hinner framdeles blifva utsjunget, Den 2i Maj. x skola väl någon gång de öfvervägande fördelar deraf komma att fordra någon uppmärksamhet, då dermed (nemi. efter ordnadt system och noga bestämdt belopp) må kunna lättas utvägar för oundgängliga behofs fyllande och gifvas den nedsättning uti contanta statsbidragen, sorn jag anser för hvarje provins på närmare eller längre afstånd från hufvudstaden vålla mindre eller större olägenheter uti sin rörelse. Jag tror äfven Riksg.cont:s ordnande, att öfvertaga statens undsättningsbestyr, vara en oundviklig följd af Bankens förändrade befattning, och sålunda nämnde Cont. vara det verk, som bör emottaga och redovisa alla de creditiv och undsättningar, hvilka af Banken skola utgå. Tiden mognar allt, att af sin egen kraft uppehållas, sorn är lefvande industri; men ovanan och den osäkerhet, hvaruti alla rättsförhållanden i principväg hittills hållil nationen, kan icke hastigt förbytas, hvarföre vårt industriella lif ännu länge måste blifva under något förmynderskap för att utveckla sig. Jag vill dock vid ett regleradt myntväsende hoppas, det fäderneslandets rätta framgående i välmagt, (sorn icke ensamt vore på efterhärmnings-, utan egna vägar) och allmän förbättrad esprit i detta fall visa oss alla den sanna äran och lyckan uti att kunna gagna sitt iand tillika med sig sjelf. Hr Gripenstedt, Jac., uppläste följande: Realisationen är visserligen enligt sist samlade R.