Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan den inbjudning, som kommit från BondeStd, ger tillkänna att detta Stånd är särdeles försigtigt med afs:de på de uttryck, som komma att användas i denna adress, och det förefaller mig också helt naturligt, att sedan R. Sl:r beslutat en underd. framställning rörande en revision af förenings-lörhållanderna mellan de båda rikena, R, 8t:r icke kunna utan den största varsamhet vidröra de politiska förhållanden, som f. n. existera, Om R. St:r besluta en adress, så är det gifvet, att dess uttryck äro ett R. 8t:rs beslut; de erhålla derigenom en vigt, som förutsätter en förut skedd noggrann och mogen pröfning. En sådan har icke egt rum, och oaktadt jag för min del icke heller har någon väsendtlig anmärkt), att framställa mot hvad som nu blifvit upläst, så måste jag dock bekänna, att om detta Exped.Utskits förslag skulle vara att anse såsom ett R. St:rs beslut, äro de förhållanden, detsamma vidrör, alltför grannlaga och ömtåliga att man skulle kunna här på stående fot säga, att förslaget bör gillas. Då R, St:r beslutat en deputations afsandande, för att inför H. M:t nedlägga uttrycken af Deri 18 Joli f. m. 183 R. St:rs vöfduadsfulia tillgifvenhet för Konungahuset och dess trofasta vänskap för Norska folket vid den förestående högtiden, synes mig också dermed vara uttaladt det sätt, på hvilket R. St:r vilja uttrycka dessa känslor mot Noriges Konung och folk. Att nu dessutom besluta en särskild adress skulle enligt min förmening »ätta de deputerade i en helt annan ställning än de haft utan en sådan adress, då man med fullt förtroende till dessa personers sätt att utföra sitt updrag kunde vara förvissad att det skedde både i värdiga och passande ordalag. Således synes mig allt skäl vara att antaga denna inbjudning, isynnerhet som det är af vigt, att alla Stånden äro liktänkta i en sådan fråga som denna. Jag anhåller följaktligen om propos. på bifall till Gr. Sparres förslag. Hr Brakel, Mauritz: Jag för min del skulle icke hafva något mot Gr.
Uti denna skrifvelse yttras, att medicinska undervisningen meddelas vid frenne läroverk, af hvilka det Carolinska medäco-kirurgiska institutet i hufvudstaden »visserligen vore med hänseende till såväl lärarnes antal, som tillgångar af materiela hjelpmedel det fullständigaste» »att denna den medicinska undervisningens fördelning på flera läroverk visserligen vore af vigt till förekommande af ensidighet och för undervisningens fullkomnande genom täflan mellan flere lärare i samma vetenskap, hvarigenom ock med mera säkerhet kunde påräknas, att om af en eller annan orsak vid någotdera af läroverken en undervisningsgren vore mindre väl upprätthållen, densamma likväl genom de öfrige lärarnes i samma ämne verksamhet icke helt och hållet råkade i förfall; men att såsom lärokurserna vid dessa särskilda undervisningsverk nu vore ordnade, blefve den medicinska kursen onödigtvis och utan verklig vinst i vetenskapligt hänseende i hög grad förlängd och fördyrad» ; »att således en ändamålsenligare samverkan mellan dessa läroverk borde tillväga bringas för vinnande af deras gemensamma syftemål: en så fullständig läkarebildning sorn möjligt.» Utskottet inser ej, huru något stöd till borttagandet af den theoretiska stud i ikursen och examen från Carolinska institutet kan sökas i denna underdåniga skrifvelse från Rikets Ständer. Ty medicinska undervisningens fördelning på frenne läroverk», som, enligt Rikets Ständers yttrande, skulle medföra fördelen dels af täflan för undervisningens fullkomnande, dels att, om ett ämne lage nere vid ett läroverk, samma ämne skulle kunna vid ett annat upprätthållas, lärer väl icke få tolkas så. som att Rikets Ständer tänkt sig den theoretiska undervisningens och examens borttagande från det ena läroverket — och det just från det fullständigaste — hvarigenom begge fördelarne, nemligen såväl täflan som delaktighet i upprätthållandet af de theoretiska läroämnena göras om intet, i hvad på institutet ankommer. Någon »samverkan» mellan läroverken kan väl icke Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N.o 94. 15 helier befordras genom att det ena läroverkets verksamhet uti den theoretiska undervisningen göres omöjlig.
Ett af Kronofogden Sandberg den r Martil 1802 öfwer den wid Kongsgardarne warande Brand-redssap, urgifwit bewis, att wid hwarde, ra Kongsgård finnes en Slangspruta, twanne Handsprutsr, twanne Laderambar, twänne Swabbar, twanne Brandhakar och 2:nc Brandstegar; härefter blef Besigtning företagen , hwarwid togs till rättelse den ar 17; 1 hällne Husesyn och ar 1798 i afseende pa försäkring i Rikets Allmänna BrandCafia, öfwer da warande Byggnader hallen markering , 06) hwarigenvm jemwäl kan inhemtaS, hwilka Byggnader och större förbättringar, som före ar 1782 blifwit uppförde, och be, som efter berörde ar, da framledne löfwersten och Commendeuren af Kongl. Maj:ts Swärds-Orden Walborne Den rz Just ii. rzsi Herr Ludw. ^oll emottagit förwaltningen as detze Kongsgardar, blifwit werkställte, hwlikuö kostnad uti f-ne serstilte Coluiuner aro rufördc. Flyinge Kongsgård. Caracters - Hus. A! Korfwirke pä Ekcföttrad med Ekestolpar och röshult ^uru leider. Bolkar sch Svarrwerk: En wanina hög, 40 alnar läng, rgoch en half aln bred. ; ock en half aln höa, innehäller ro Vinningar med bränd Tegel inmurade: Täckt med Tegelpannor samt uppförd »ä en och .'en half alns HLg Stenfot, är inredd Ifrån östra ändan i aune afdelte rum, Säl, fförma-, Mrstuswa, Garderob, Kök och Spiskammare, n:nc Kammare jemte Rustkammare samt ett litet Windseller foserum.
Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 22 Julii 1823. Pteste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 —■ — Bonde-Standet den 29 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. May.ts Nådiga Remiss uppå Grosshandlaren 11. We ner s underdåniga ansökning om nedsättning af Arrendet för Svartsjö Kungsgård. S. A. K. Uti en till E. K. M. ingifven skrift har Arrendatorn af Svartsjö Kungsård, Grosshandlaren Herman Wener, bland annat, i underdånighet anhållit, att, sedan det af honom, om nämnde Kungsgård, på 30 års tid ingångne Arrende, utaf 600 Tunnor Spannemål årligen, redan under tilländalupne 5 första arrende-åren, medtagit hela hans enskilda förmögenhet, så att, efter det dragare och andra kreatur jemväl blifvit för sisth års bristande arrende utpantade, Sökanden för närvarande sage sig uturståndsatt, att för fullgö. randet af det löpande och påföljande årens arrende anskaffa ny borgen, och således skulle äfventyra, att från Arrende-rättigheten varda skiljd, E. K. M. täcktes, på anförde ömmande skäl och omständigheter, i Nåder bevilja honom nedsättning uti samma Arrende, för nästlidne och påföljande åren, till 450 Tunnor Spannemål arli - SjG Underdåniga Shrifvelser. gen,' samt lata inställa så val ny arrende-Äuction å Kungsgården, som försäljning af dé för arrende-bristen hos honom utpantade kreatur; med anledning af hvilken underdåniga anhållan E. K. M-, under den 11 sistlidne Februarii, i Nåder förklarat, att frågan om Sökandens skiljande från merberörde Arrende skulle hvila, intill dess E. K. M. derom vidare
Betänkandet med fortsatt yrkande af Motionairernes förslag om återinförande af merberörde, genom Kongl. Brefvet den 2 April 4828, upphäfda förbud, Enär de årerremissen bifogade anmärkningar endast innefatta ett upprepande af de flera olägenheter, som derigenom skola möta jordegare, hvilka till söndersågning för lega framföra skogs-ämnen till Såg-qvarnarne, att Sågaren tillätes i virke uppbära såg-legan, och Utskottet i dess nyssberörde Betänkande föreslagit, att, såsom det kraftigaste medlet till samma olägenheters afhjclpande, Taxor måtte upprättas, att vid hvarje tillfälle, der frivillig öfverenskommelse icke egde rum, tjena vederbörande till ef - /Mm. Besv.- och Oec.-Utsk. Utlåtande N.-o 1/.8. g terrättelse, dock tillika med lemnad optionsrätt för Virkes-egaren, att den i Taxan bestämda sågare-lönen erlägga antingen i contant eller med virke, efter det han för sig funne förmonligast, så linner Utskottet nu desto mindre anledning att frångå dess i Betänkandet Nit 33 afgifna vördsamma tillstyrkande, som derigenom säkrast vinnes det ändamål, Motionairerne och Anmärkarne sjelf'-. ve åsyftat, Stockholm den 11 September 1829, N:o i48, Ankom till Exp.-Utsk. den 17 Sept. 1829. Utlåtande, rörande Anmärkningar vid Betänkandet, N:o 109, om en Lane anstalt får Tackje rns-til/v e rkare. 1- ill svar å Vällofl. Borgare-Ståndets återremiss å nämnde Betänkande, deruti åtgärder blifvit föreslagna till utredande af den io Allm. Besv.- och Oec.-Utsk.
Den, som vill, att, jemlikt tre stånds beslut, införselstullen å lin skall förblifva, för ohäcklad! 1 r:dr 8 sk. och för bäckladt 2 i:dr lispundet, röstar ja; Bih. till B. St. Prut. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 42 Hiift. % 10 Stuts-Vlskottet* Memorial, N:o 302. den, döt ej vill, röstar nej; vinner nej, bestämmes införselstullen å lin, för ohäckladt till 40 sk. och för häckladt till 1 r:dr 32 sk. lispuadet. Resultatet af omröstningen har varit 72 ja och 47 nej ; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med ja-propositionens innehåll. 27: de voteringen (enligt 83 punkten). Den, som bifaller Utskottets förslag, att införselstullen å Marin-metall bestämmes till 3 r:dr 16 sk. per skeppund stapelstads vigt, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut, att denna tull skall bestämmas till 1 r:dr 16 sk. skeppundet stapelstads vigt. Resultatet af omröstningen har varit 48 ja och 69 nej samt 2 sedlar kasserade ; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionens innehåll. 28:de voteringen (enligt 84 punkten Den, som vill, att, på sätt tre stånd beslutat, införselstullen å messing, arbetad, alla slag, gjuten, smidd eller pressad, oäkta latun derunder inbegripen, fortfarande skall förblifva 16 sk. skålpundet, röstar ja; den, det ej vill, röstar nej; vinner nej, antages för denna rubrik följande indelning och tuilbestäinmelser: utan beläggning med annan metall, 1 skålpund 16 sk. införselstull förgyld, 1 skålpund 36 sk. andra slag, 1 skålpund 24 sk. Anm. Gördelmakare-arbeten, deri tenn eller zink ingå, förtullas såsom messing, arbetad.
Med en stigande uplysning följde sedermera, ar förswaret i nästan alla Stater öfwerlemnades at wisia bertil or,^3nj!,erL6e lionpper: der besia mast wiker för en öfwerlagsen Fiende, hafwa Jnnewanarne, om icke förut öfwade i wapen, merendels haldre i möjeligt lugn underkastat sig Fiendens mensklighet, an genom försök at med egna krafter möta honom, blottställ sig för det rysliga upträde, at til lif och egendom mitzhandlas. Wib fa tilfallen, aldraminst i sednare tider, da sättet at kriga blifwit mera ledt fran det naturliga, har man funnit en sadan uran militairist Plan företagen resning medföra ej någon mildring i den inkräktade ortens öde, utan twärtvm ökade mord och plundringar: ined erfarenhet af sadant förhållande, har det rilhört försigtigheten, at en för milimirista insigter känd Person fart sig af Regeringen updragit, at pa stället ester omstandigheterne leda Allmänhetens steg wid fiendtliga anfall, hwarest någor milit-niistt morwärn icke funnits. At stadga någon Lag för Jnnewanarnes upförande i allmänhet wid sädane tilfällen, har fran äldre tider warit mocsagdr af ben regel: dr wapenstvrkan befaller, tvstna Lagarnc—Den frihet i handlingar, hwilka alla bud förutsätta såsom första wilkoret för deras tillämpning, är dä ingalunda ar påräkna; och lydnad af Lagen bäfwer swarligen tänkbar, da den skulle adraga den lydande en härdare behandling, än werkställigheten af Lagens straff möjligen kunde innefatta. Utom betta möter i asfeende pa sjelfwa Lagstiftningen en omständighet, som aldrig kan förenas med ber sahra och owilkorliga i Lagstiftarens steg, i ber at han under 384 Den 8 Mars. under öfwersigten af den ort, der Lagen ivid ivrffa tilfällen ssulle galla, icke har i sin förmåga at beräkna och stadga hwarje handling, hwitken kunde blifwa föremal för bud eller förbud.
Schlyter fått sig tillagdt för utgifvandet af Sveriges gamla lagar, fortfarande måtte få å nu ifrågavarande stat utgå med 1,200 R:dr, deraf 600 R:dr såsom arfode och återstående 600 R:dr till ersättning för erforderligt skrifvarebiträde. I sammanhang med det (’. d. Advokatfiskal i Krigs-Kollegium Nicolas Lindberg den 30 September 1851 beviljade afsked från nämnde befattning, förklarade Kongl. Majit Lindberg berättigad att för sin återstående lifstid pä indragnings-slat i Siats-Kontoret uppbära pension, motsvarande hans å Krigs-Kollegii gamla stat innehafda lön 1,314 R:dr, med förhöjning efter Riksmarkegångspris för derunder begripen spanmål, hvarjemte i afseende å berörde pension för öfrigt stadgades, alt den del deraf, som motsvarade hvad af lönen från Riks-Staten utgått, nemligen hälften, skulle upptagas å allmänna Indragnings-Staten och derifrån till Lindberg utbetalas, men det öfriga till honom af Siats-Kontoret anordnas utaf under händer hafvande medel, emot ersättning efter hvarje års slut, dels från förenade Mötes-passevolans-fonden, dels från Wadstena Krigsmanshus-kassa och dels i förhållande till det lönebelopp, hvilket från Militie-boställs-kassan utgått efter derom särskildt meddelande Nådig föreskrift. På de skäl, som närmare utvecklas uti bifogade utdrag af Slalsråds-protokollet öfver Finans-ärenden för den 9 innevarande månad, föreslår Kongl. Majit, att jemväl den hälft af Lindbergs pension, hvilken nu på sistberörde sätt utgöres, måtte, jemte förhöjning för derunder begripen spanmål, å Allmänna Indragnings-Staten uppföras med R:dr (564: 6. — Transport R:dr 664: 6. — 54 Kongl. Maj.-ts Nåd. Prop. om Statsverket 4833.
St. måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det bergsprängnings-krutet, vid rudimateriernes nu gällande pris, lemnäs bergverksidkare för aa R:dr Banco per centner och icke ökas i annat förhållande, än till allmänna priset å rudimaterierne; varande härvid anmärkt af Riksdagsfullmägtigen Nils Strindlund ifrån Wester-Norrlands Län, det han icke ansåge berörde underdåniga framställning lämplig, enär krutprisen, jemlikt Rikets Ständers Revisorers gjorde anmälan, funnits alltför låga, och samma pris således småningom måst förhöjas. Utskottet har, för bedömandet af denna fråga, sökt att förskaffa sig upplysningar, rörande de kostnader Kronan får vidkännas för kruttillverkningen, och deraf inhemtat, att försäljningspriset ännu betydligt understiger förenämnde kostnader, hvarigenom Staten tillskyndas en årlig icke ringa förlust. Orsaken till det af Motionairen öfverklagade höga priset å krut, anser Utskottet härleda sig ifrån det för salpetern stadgade lösningspris, som till uppmuntran af salpeter-näringen blifvit bestämdt till ett vida högre belopp, än denna vara gäller i handeln, och icke böra sökas deruti, att kruttillverkningen är inskränkt till vissa privilegierade Bruk. Denna förmodan vinner stöd deraf, att krutpriset, äfven i länder der näringen är fri, vida öfverstiger det af Motionairen öfverklagade, och lärer man med temlig visshet kunna antaga, att om än tillverkningen och försäljningen af krut lemnades belt och hållet fri, denna näring dock är af en så vådlig beskaffenhet, att dess idkare genom höga pris måste söka hålla sig skadeslöse för de förluster, som genom olyckshändelser alltid måste uppkomma. På sätt kruttillverkningen här bedrifves och i öfverensstämmelse med de för krutbruken gällande contract, är det Staten, som genom vissa, nämnde Bruk medgifne förmoner till en del ersätter och betäcker ofvannämnde förluster, utan att deras motsvarande värde påföres, eller helt och hållet skulle kunna påföras krutförsäljningen. Stats-Ulsiottets Utlåtande N:o Q.f.
Ståleffekter, angående sättet för utförsel af, se Jernoch Ståleffekter. Släder, 0111 ny klassifikation af rikets, och om tiden för dess förnyande Städsel och lega af jord, se Arrendetid. Stämning, angående tillämpning på byalag af det föreskrifna sättet för menighets delgifvande af » om ändring i åtskilliga lagens rum, i fråga om sättet för del gifning af Stämpelpapper, angående omkostnaderna för 2. T, 3. Se Se b. 28 Jan. b. 5 Aug. Se Preste Ståndet. BorgareBonde Ståndet. i Ståndet. Åttonde Nionde 28 Febr. b. 3 Jan. Sjette Sjette b. 28 Jan. b. 1 Aug. Sjunde I Hufvud Hufvud 28 Febr. h. 3 Jan. Hufvud - Titeln. Titeln. 28 Febr. b. 3 Jan. Titeln. HufvudTiteln b. 7 Febr. b. 5 Aug. Hufvud - a> O .* <*}' Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) i N:0 N:0 Stämpelpapper s-afgift, angående ändringar i sällande förordning om | 1 anledning af anmärknin gar och skiljaktiga beslut I anledning af skiljaktiga be slut Voterings-resultat » angående beräkning af .. Stämpelpenningar, Städernas, se Vågoch Stämpelpenningar. Stämpladi papper, om upphäfvan de af föreskrifterna rörande handlingars beläggande med Stämpling af varor, om upphö rande af, se Tullstämpling. Stängselskyldighet, angående ändring och tillägg i stadgandena om egors fredande och om . » om rättighet för landstingen att besluta ändring i Sundhetskollegium, om anslag till löneförbättring åt embetsoch tjenstemännen i Sundholms gästgifvaregård och Borås, angående vägomlägg• ning mellan, se Borås. Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStåuilet. BorgareStåndet. BondeStåndet. Svarande part, om påföljd för förfallolöst uteblifvande, se Rättegångsbalken. Svartån, om ändring af dess riktning, se Tysslingen.
Man har sagt, att kyi korna agde Stadselrä: ten lill desSa hemman omkring >645: det ur upplyst, att kyrkorna icke ägde denna rätt, ty Kronan hade då ej utan motsägelse kunnat utöfva sin rätt att föi läna dessa hemman, och hvilket tydligen inbegriper fullt dominium öfver desamma, på sätt landaboken innehåller, i stöd hvaraf en del af Kronan förlänades till Trippska slägten. Man har sägt, alt dessa hemman icke undergingo rednclion: dét är likväl upplyst, att en del af deni reducerades under Konung Carl XI. — Sältet, hvarpå kyrkorna tillvälla! sig detta dominium, har varit det, att under Konung Carl Xlhs krig, då åboer derå saknades, kyrkorna, för att lillå sina räntor, anskaffade åboer på desamma, som annars skulle bäfva blifvit ödelagda. Detta blef opåtaldt och öfVergick sålunda lill häfd, hvaröfver likväl klagomål forts, af åhoerne i långliga tider Skälet, hvarföre Konungen vägrade att bifalla Sländernfcs önskan, är rikligt an förd t; men då detsamma nu är undanröjdt derigenom alt ett nytt bevis är frambragdl, hvars äkthet ej kunnat jäfvas, till styrka för det gjorda påståendet att Lunds landabok är äkta och bör äga vitsord, hvarigenom åter alla de rättigheter, som äro byggda på denna handling, också äro lagligen styrkta, så hade Utsktn ej saknat anledn. att tillstyrka Ständerna att hos Konungen anhålla att dessa hemman måtte förklaras vara Statens och icke kyrkornas.
It-gsbärllmägtige boröe erbälls uppör.ig stt pä KItlsnösk ort ls uppgörs sftsl örn upplänsnös st ^ million L:ör, när säösnt beiröföes, oell snmälsn gs Lsnco-^ullmäktige ösrum gjor-lss , ssrnt öenns ^ million, om näöigt vöre, slbetslss ä 8tstens skuiö lill Lsnke»; öels oek stt tor 8tstens skulö till Lsnken ros irlställss 22 s seölar, meri lältigbet för Lsneo-bullmäktige, stt, mot kl^potbek st öesse 8eöi-,r, irrom r8)o ärs slut nppläns Irvsö som forörss, till k^IIsnöe sk kriste» i,ioo.ooo lf:ör; ssint bets nksn öen, lV:o i . 17g snöre beöswöter äter, stt öenns b,Zneeller 61 eöiti v-rättigbet boröe, för stt motsvsrs änösmslet, utsträekss till fullt 1,000,000, likväl unöer förbebäll, sf nägre, stt enösst bän, ej Lreöiiv, ssmt sf snöre ster, stt Lreöitiv, icke bär, mätte till öetts belopp fä bsgsgnss; bvsrjemte sf en beösmot blifvit snmärkt: stt, ös öet ej vore nyttigt, stt fonöen, seösn utvexlingen börjst, länge stoöe unöer minimibeloppet, boröe, tor säösne fsll, oelr, i bänöelse sf förstör 8ilfver-uttömning, Lsnko-kuIImsktige tillätss begsgns utrikes Lreöit s bögst l,000,000 I>:ör 8ilfver, som efter omstänöigbeterns boröe »morterss genom bankens bebällns vinst.
Härvid får jag erinra, att på samma gång som jag sade, att man vid dessa upskattningar borde lägga sista köpeskillingen till grund, så nämnde jag äfven, att som köpeskillingen ibland kan vara relativt för hög och än relativt för låg, så bör, i sådana fall, en jemkning af egendomsvärdet äga rum. Hvad beträffar Gr. Liljencrantz’ yttrande, att jorden var hårdare beskattad derföre att jordbrukaren icke under missväxt-år finge någon nedsättning i bevillningen, så är ingenting som hindrar att nedsätta jordens taxeringsvärde med 10 ä 15 proc., om detta värde befinnes för högt; ty man får i alla fall en rättvis grund. För öfrigt anser jag, att om BevillmsFönjrdmn medgifver handlande och näringsidkare nedsättning i bevillningen, då de hafva gjort bevisliga förluster, så bör en dylik förmån äfven medgifvas jordbrukaren, ehuru jag inser att betydliga svårigheter skulle möta vid tillämpningen. Ehuru så icke är förhållandet i det län, hvaröfver jag har den äran att vara styresman, så tror jag likväl att det, på sätt Frih. Raab anmärkt, fins PröfningsKomitéer, som hysa den grundsats, att jordvärdet icke får höjas, hvarföre de äfven neka att höja taxeringsvärdet, om också jordägarne sjelfva begära det. Gr. Lagerbjelke har sagt, att då man vid förra Riksdagen nedsatte procm till 21, så gjorde man det under förutsättning, att derigenom framkalla noggrannare upgifter af dem, som idka handel och rörelse, men att så icke inträffat. Denna anmärkning är visserligen riktig, men orsaken ligger deri, att man väl nedsatt procm, men likväl icke gjort den lika för alla; ty derigenom blir det först möjligt att åstadkomma någon likformighet i upskattningen. Gr. Björnstjerna: Det nu föredragna Betänk, har af flera talare blifvit strängt bedömdt; Utsk:s ordfde har dock redan visat, hurusom det väl är temligen liitt att klandra, men deremot svårt nog att upge bättre grunder för bevillningens utgörande än de, hvilka här finnas framlagda.
”Skulle han uppoffra mig, för att rädda de sina från ett ondt, som är ett intet, i jemförelse med försakelsen, genom hvilken det bättre borde vinnas?” – ”Nej, nej!” svarade den mäktiga känsla, som behöll öfverväldet i hennes själ, ”han skulle icke göra det. Så ädel och högsinnad han är, kunde han icke låta mitt hjerta brista, för att bringa sina föräldrar ett medel till jordisk vinning. Likväl” – Rosa kände att hon icke var rätt öfvertygad, att Mannerstedt skulle handla så; hon tyckte nästan, att hon endast ville dåra sig sjelf. Och när nu anblicken af hennes far på dödssängen, omgifven af de små, gråtande syskonen, åter sjelfmant framträdde för hennes andliga blick, vaknade alla de känslor, som stridde emot hennes hjertas önskningar. – ”Jag förvillas i detta kaos af tankar, detta mörker, som omhöljer min själ,” sade hon sakta, och lade handen öfver pannan; ”jag vill gå till min gamle vän, och öppna min betryckta själ för honom. Han har åtminstone deltagande, om än icke råd och tröst för mitt sjuka sinne.” Rosa svepte kappan omkring sig, drog hatten djupt ned i pannan, och smög så lätt och sakta öfver de gator, som lågo emellan hennes egen och professorns boning. Hon inträdde snart i hans arbetsrum. ”Huru är det med dig, mitt kära barn?” frågade professorn vänligt, då han tryckte den vanliga kyssen på flickans panna, och dervid varseblef hennes rödgråtna ögon. – ”Hur är det nu fatt? Det är ju inte längesedan jag berättade dig, huru raskt och bra det går för Mannerstedt. Du må tro, jag har ögonen på honom, och om två år, kanske förr, sitter du pastorska i den goda staden B**, samt fröjdar dig af allt hjerta åt er husliga lycka; ty med en så redlig, förståndig och bra yngling, som Mannerstedt, kan väl en flicka våga hoppas på en smula sällhet.” ”Ack, min gode, bäste farbror Ling! Huru mycket bittert och förstörande kan icke inträffa på tvenne dygn, tvenne timmar; hvad kan då icke ske innan tvenne år!