Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Inträffar, medan Riksdag är uppskjuten, något af de fall, då, enligt bestämd föreskrift i denna Regerings-Form, Urtima Riksdag borde hållas, och infaller ej den utsatta dagen för Riksdagens fortsättning före utgången af den tid, som för Urtima Riksdagens öppnande skulle iakttagas, varde Riksens Ständer kallade att viss dag inom nämnde tid åter sammankomma. I händelse af sådan underlåtenhet, som i 95 §. omförmäld är, sammankomma Riksens Ständer sjelfmant till fortsättning af Riksdagen å den i samma §. bestämda dag. Tidigare, än efter Tjugondeförsta dagen från kallelsens kungörande i Hufvudstadens Kyrkor, må icke i något fall dag för Riksens Ständers återkomst utsättas. RiksdagsOrdningen: §. 80. Riksdag må ej räcka längre, än Tre månader från den dag, då Konungen låtit om Stats-verkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta. Skulle likväl, vid nämnde tids förlopp, ärendena ej vara afgjorda, anmäle Riksens Ständer det hos Konungen, och aske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst En månad derefter; börande minst Trenne Riks-Stånd hafva sig om denna önskan lörenat. Händer sig, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, målen ändå icke blifvit afslutade, gånge som i Regerings-Formens 109 §. stadgadt är, angående Riksens Ständers åtskiljande och huru med Revillningen skall förhållas. Riksdag må äfven slutas innan Tre månader till ända gått, enär samtlige Stånden sådant begära. Har Konungen låtit Riksdag fortfara utöfver den lid af tillsammans Fyra månader, som sålunda är Riksens Ständer för ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen, nar omständigheter anses dertill föranleda, kunna, om Tre Riks-Stånd det begära eller dertill samtycka, för bestämd tid af högst Sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken lids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola åter å Riksdagsorten tiilstädesvara.
Sala stad, hvilken enligt Kongl. Brefvet den 13 Mars 1667 skall uti allt konsidereras som en bergsstad och njuta lika vilkor och förmåner med Fahlu stad, anlades år 1622, efter Ofverstelöjtnanten Häggbladhs i sednare tider verkställde mätning, under 59°, 55', 24", 93"' latitud och 1°, 25', 35", 8'" longitud, i båge vester ifrån Stockholms observatorium på afstånd af 12 mil ifrån Stockholm, 44 från Enköping, 3 g från Westerås och 5f från Hedemora, och är indelad i 160 gårdstomter, hvardera om 41- kappland areal i qvadratform, med 45 alnars sträckning å hvarje sida samt vidare fördelad i tjugu rotar och fyra qvarter, nämligen Östra, Södra Vestra och Norra. Konung Gustaf II Adolf utfärdade för staden den 15 April 1624 privilegier, genom hvilka, äfvensom genom sedermera tillkomne nådiga donationer, staden till everldelig egendom skänktes Brådstad, Ekeby och Wårby hemman, samt Söderkifsta och Norrby byar med torpet Svepnäs, under föreskrift, att denna sålunda blifne stadsjord icke finge abalieneras från gårdstomterne i sjelfva staden, och med åliggande att för Sala silfververks drift städse hålla folk och hästar och annat, som dervid erfordras. Stadgandet, att den staden donerade jorden icke lar skiljas från tomterne i staden, eluderas fortfarande förmedelst tomternes och derå uppförde äbyggnadernes förpantande vanligen på 50 år, hvarmed dock icke följer juridisk säkerhet för besittningen. Detta förorsakar att några reela byggnadsföretag ej kunna utföras och hindrar således ståndspersoners inflyttande, men lemnar i stället tillfälle för inhyrandet af medellöse, som slutligen komma fattigförsörjningen till last. Isynnerhet är delta förhållande menligt för sådana borgerliga näringar, som kräfva sina idkares hela tid och kapital.
Ut supra, Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Efter förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 5 Maj på bordet lagda Betänkande af den 26 April, i anledning af de utaf Herr Öfverste C. Ehrengranat väckta frågor om Uandtbruks-Skolors in rät# - 152 Den 8 Maj. rättande, samt om utvägar till understöd för odlingars företagande. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. Utdrag af Protocollet, hållet hos HSgvordiga Prest-Ståndet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 8 Maj J 815. S. D. I ett sammanhang föredrogos a nyo ito Constitutions-Utskottets Betänkande af den 25 nästlidne April, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om de nya Constitutionella förhållanden, som till följe af Föreningen meUan Sverige och Norrige uppkommit» 2:0 Samma Utskotts, sedan 18x2 års Riksdag hvilande, Förslag till ändring i RegeringsFormens 41 §. 3:0 Bemälte Utskotts den 10 sistlidne April afgifne utlåtande , angående de hvilande Grundlagsfrågorna, så vidt detsamma rörer nämnde 41 §; samt 4:0 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse i afseende på de uti berörde §. föreslägne förändringar» Efter öfverläggning härom, beslöt PrestStåndet, med bifall till Constitutions-Utskottets
pntationen till en sannskyldig hogtid Bfven fiir iclre - fackinmnen: Det behofdes ingen juridisk bildning for .att njuta a£ den snnbba nppfattningen, den skarpa logiken, den " ovanlign !6rin&amp;gan att klnrt referera opponen.ternas ofta gmska invecklade och abstralrtn argumenterjng, - en virt~: tositet, sonl snnnedigen kunde berattiga den nya jmris doktorn att 115 sig tillampa prillsessans ord i Goethes Tasso: aIch h e u e mi.cl1, wenil kluge Miinner spreohea: class ich verstehen kana, \ vie sie es 1neinen.o Icke ens den iistetislra ~l; jntni.ogen fattades, sH juridiskt vetenskaplig disputationen Bn - var: ckrfbr sorjcle den psecision och elegans, 11vns.nzed fijrsvoret skottes. Icke-fnckmanneu fick ocks5 snart gepom juristerna sjalfva vittnesbord om, att han iigde ritt att beundra i godnn ro. Derns belktenhet framlyste rodan br forste opponentens siitt att afsluta sin opposi.tion och %nnu mer ur e. o. opponentens npptraclande. Det giclr ett sakta sorl af nyfikenhet genom auditoriet, dR vid respo~ldentens 8fl.iga uppmaniag till hvem som helst af iihorarnn att opponera, professor Trygger seste sig och rned en nogg~annhet, vittnancle om stort illtresse for afhandliugen, sida for sidn ungrep detaljer dari. En episod ur den t h l i g e n lBnga replikviisling, sow nu foljdc, torde fijrtjiina anfiirm. De.t gallde tolkilingen af ett stille hos en ' Bldl-e juridisk.
Slockholm den 26 Äowember 2309. Pä Höglofl. Ridderskap» och Adelns Ledamöters mägnar, fb,uäv. Msnäsrstrom. Pä Högwördige Preste - Ständers Ledamöters mägnar, Llirist. ^Vaklin. Pä Wällofl. Borgare-StändetS Ledamötermägnar, k. lk. 6rsvssmubl. Pä LZ92 Den 2l December. Pä Hederwärda Bonde-SrändetS LedamöterS wägnar, Lria Olossson. ^ok. tso!mbsr§5on. Begärdes pä Bordet. Utdrag af Riksens Högloft. SländerL Lag-UtffollS Protocoll häl» lie i Stockholm den ir De» cember 1809. S. D. Wid Lag.UtskottetS den 9 sistledne Oktober afgifna Betänkande angående fardag ä Fidei CommiH-fastighet för en afliden innehafwareö Sterb» hus, hade hos Högloft. Riddcrffapet och Adeln Herrar LsrZenskoIck och as klintslierZ anfört anmärkningar, hwilka, kill Utssotket remitterade, nu up» lästes. Men sedan de öfrige Respektivkrenne Riks» Sränden, i enlighet nied UkffottetS tillstyrkande, enstämmigt beftut fattat; ansag Utffotket nägon annan ätgärd för ftg icke äkcrstä, än akt Högloft. Ridderstkaper och Adeln, genom Utdrag af Protocollel, sädant wördsammeligen tillkännagiswa. Lx krorocollo. Joki. IlolmberZson. Begärdepä Bordet. Rike Den 21 December. iZyz Riksens Häglof!.
om hjalp och s o n fijredrager fallet for Isomitdn. Stockholnl gsr for nrbetet pB CentralbyrBu indeindt i fyra kretsar, Bvar och en oinfattande en eller flern forsandingar. Hvnrje krets forestis af en lrvinlig sekreterare nled ett bitrade och en besijlrare. ~ d s s a slrola fijrbereda allt for samlnantriidena och sedan utfora beslnten med hj3ilp af komitbus ofriga ledamoter. Efter fijrsta fiiredragningen lran vanligen ej nBgon bestamd plan for upphjalpaudet utarbetas, sbvid~z .den Ifjiilpsolrande ej forut ar kiind, utan liimnas dB tillfiilligt uuderstod nledan ngrmare ntredning slrer. Stundom lanlnas sBdant understijd sf inat och ved redan vid forsfa besoket, ty besolsaren har rBtt att hjiilpa genast, om behofvet p; likallar det. Hvad nlsn forst solrer Bstadkon~ina Br ett eggande tzf sjalf-. verksamheten. Kan denna ej vaekckas eller frilnljas, sB iir ett upphjiilpande oinojligt. ISlAngn. hafva till foljd af allinose-systemet bli fvit s&amp; sloe &amp; h vana att lita pti andra, att allt eget initiativ synes d6dt eller iitininstone liggande i dvala. Andra Bafvx nf motggngar och ' urnbaranden btifvit liksom doinnade ocll behofila en tid af hvila och understod for ett form4 resa sig. Andra Ater - och rle aro naturveta bBde hvad de vilja och kunna,. ligtvis de Iiittlzste att hj8lpa fnstBn cle ej form8 att pB egen hand komina i giing.
För qviniiga elever åter har Utskottet ansett undervisningsbehofvet kunna nu fyllas af en läroanstalt för bela riket, enär sammanlagda antalet af lärjungar i de för delta behof afsedda seminarierna hittills i allmänhet icke uppgått till mera ån 50 å 60. Då detta antal utan svårighet kan inom en bildningsanstalt undervisas, torde det för det närvarande icke vara erforderligt att bekosta flera bildningsanstalter af detta slag. Skulle deremot erfarenheten visa, alt antalet elever i framtiden tillvexer, så lärer Staten icke undandraga sig alt, i mån af det uppkommande behofvet, öka de qviniiga seminariernas antal. Till anläggande af elt nytt seminarium i Luleå har Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka Rikets Ständers bifall. Det för denna åtgärd anförda skälet, att folkskolelärare till behöfligt antal icke linnes i en del af socknarne inom Norrbottens län, torde ega full tillämplighet äfven inom andra, aflägsna och glest bebodda delar af landet, och bristen måhända snarare böra afhjelpas genom elt mera tillräckligt anslag till folkskolelärare-löner än genom upprättandet af ett nytt seminarium särskildt för några få socknar i landet. Hvad åter angar det förhållandet, alt elever från de Finska och Lappska socknarne, sedan de i stifts-staden inhemtat kännedom i Svenska språket och hunnit vänja sig vid lefnadssältet på denna ort, icke skulle vilja återvända till hembygden, så synes ingen säkerhet vara för handen, alt ju samma Stats-Utsliotiets Utlåtande N:o 139. 105 samma svårighet skulle kunna inträffa äfven om ett nytt seminarium blefve inrättadt något nordligare, eller i Luleå. Om vid seminariet i Hernösand, hvars lärjungeantal städse varit jemförelsevis inskränkt och vanligen icke öfverstigit 20, en i Finska språket kunnig lärare anställdes som särskildt ginge de elever tillhanda, hvilka ifrån dessa socknar anmälde sig till seminariet, så torde Slaten, i hvad på den ankommer, hafva sörjt för undervisningen i detta afseende.
Krig och oro vänta här, och", här log den gamle tjenaren ett förstulet leende, "jag vet väl att det finnes ett par ögon, som speja efter min unge herre der borta." Johan rodnade lätt, men låtsade ej höra sin trogne tjenares frispråkighet. Han steg opp, slog några slag öfver golfvet, derpå sade han, som en fortsättning af sina tankar: "och dock befriades så många andra finska fruar af Arvid Eriksson, men min mor och mina systrar, ack de bevakades bättre! Att nödgas resa, utan att träffa min morkär och mina kära systrar, det är dock hårdt och mitt hjerta blir tungt vid tanken på dem. Johan Bertelsson, om jag ej mera får se dem, skall dock du en gång säga dem huru kära de voro mig", sade Fleming drömmande. "Herr Johan, min ädle, älskade, unge herre, huru kunnen J tala sådana ord! Skulle jag, den gamle tjenaren, vara den, som efter eder skulle framföra helsningar! Sådan sorg skall väl, med Guds hjelp, icke vara mitt gamla hjerta bestämd. Hvi talen J så?" I detsamma anmälte en tjenare att herr Arvid Eriksson anländt och önskade träffa herr Johan, och denne gick, något förvånad, för att möta sin oväntade gäst. "God dag, unge herre", tilltalade honom nu den ankommande. "J synes mig helt förvånad att se mig, och det är väl icke eller att undra öfver, ty när hertigen håller på att elda badstu åt oss, kan man nog behöfva vara hemma och binda qvastar. Men jag önskade dock sjelf nu få råka eder." Johan Fleming välkomnade sin gäst och förde honom in i det inre tornrummet. Den gamle tjenaren kastade en lång, litet misstänksam, blick efter de båda herrarne, skakade på hufvudet och sade vid sig sjelf: "Hade jag honom blott väl borta härifrån." "Ernen J, unge herre, verkligen resa bort härifrån?" började nu åter Arvid Eriksson. "Ja", svarade Johan. "Hvad jag här haft att uträtta, är fulländadt. Jag kom blott för affärer. Herr Klas är bortgången, min morkär och mina systrar i Sverige, jag har här intet mera att göra."
N:o 12, Om tillökning i missräknings-penningarne för Bankens Casseurer och uti 2:ne Extra Arfvoden. N:o 13, Om prägling af sä kallad JubelRiksdaler. ■' • -I i. > Fröt, Utdr. d. 15 Maj 1823. 846 Lag-Utskottets N:o 41, Om Lagarne rörande tjenstledighet för Domare. S. D, Då nu åter föredrogos ConstitutionsUtskottets särskilda Memorial: N:o 11, Med förslag till en ändring i 21 §. Riksdagsordningen, och 1 N:o 12, Med ett föreslaget tillägg uti 79 §. Riksdagsordningen, blefvo dessa förslag antagna att hvila, såsom Riksens Ständers Utlåtanden till nästa Riks» dag. S. D. Constitutions-Utskottets Memorial N:o 13, om verkstäld granskning af Justitia2-Ombudsmannens Diarier och Registratur, föredrogos ånyo och lades till Handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo och återremitterades följande Betänkanden: Bevillnings-Utskottets N:o 6, Angående grunderne för den blifvande Bevillningen, Trot. Vtdr. d. 15 Maj 1923. 247 LagUtskottets N;o 36, I anledning af Motioner om upphäfvande af de Författningar, som hindra Sakegares fria val af Rättegångs-Ombud. Om yrkad rättighet för en hvar, att utan behof af allmän Åklagare, utföra talan emot Domare för Ämbetsfel, Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets N:o 8c, Om Lastage-Bryggors och Strandridares Boställens underhållande på Gottlands N:o 8i, O™ böterne för förfallolöst uteblif. vande från Krono-Uppbörds-Stämmor och Regementsskrifvares uppbördsmöten. S. D. Upplästes till justering och godkändes Constitutions-Utskottets vid Memorialet N:o 14 bifogade uppgift på de förslagstill Grundlagsändringar, som frän sistl.
Milt skäl var då, att, som Allmähningarne utgöra en reservefond för dem, hvilka ej hafva skog, eller tillfälligtvis förlora sin tillgång derå; kunde de ej delas emellan hemmanens ögonblickliga innehafvare, utan alt tillintetgöra denna reservefond för framtiden, Jag bestridde således deras delning. Jag utgick från samma välvilja för framtiden, som Herr Danckwardt, men kom till andra slutsatser än han, rörande medlen att vinna ändamålet. — Nu synes man hafva ångrat det beslut man 1823 fattade; hvadan Utskotten föreslå en sådan delning, att ingen delning troligen kan äga rum. Utan att vilja uppenbart motsäga sitt förra beslut, kommer man på en omväg derhän, som icke lyckats mig att komma på den raka vägen. I början ämnade jag instämma i Utskottens förslag, ty då skogselden t»r lös, begagnar man hvilken utväg som helst, att frälsa hvad som frälsas kan; men jag bör dock icke tillåta mig begagna så origtiga medel, då jag har med män att göra, som taga skäl. Enär jag anser Herr Danckwardt nu hafva rätt i sina anmärkningar, tror jag mig desto häldre böra erkänna det, som jag vid flere föregående tillfällen funnit mig böra rösta emot honom. Denna gång deremot ämnar jag rösta med honom. Den 10 September e. m. i5i Grefve Mörner, Carl: Då man nu talar om delning af Allmänningar, och hvilka som anses deruti hafva del, får jag tillkännagifva, att i Kronobergs Län finnas 5 Häradsallmänningar, å hvilka jag föriidet år hållit undersökning, så väl i afseende på beskaffenheten af skogsväxten derå, som i afsigt att inhämta vederbörandes önskan rörande delningen af dessa Allmänningar, så vida de ej kunde förblifva i det skick de voro.
Llottj omnämner Kneckte-Concracter och Indelningswerk, säsoin grundförfatlningar för Krigsmagtens uprättande; dä hwarken under Konung den Elftes Regering, dä de uprättades, eller sedermera, någre allmänna Contracter cm Wargering i sammanhang dermed blifwit träffade är det omäneadl att Oeconomie-Utstottet under förewäudning af en allmän hushålls - anstalt kunnat medgifva möjliga Existancen af en Krigsmagt, som Regerings-Formei: icke godkänner, och i äldre tider icke warit påtänkt, än mindre beskuren. Denna tillökning i Krigsmagten, fick först fin killwarelje', efter den kännedom jag äger, ,74, dä Riksens Ständer sjclswe besiöto Kriget emot Ryssland och till utförande as det samma förordnade, att en »y Krigsmagt under benämning af Wargering skulle upsältas, som till säkerhet för för fullt anta!, borde den gängen jemlikt roteringen utgöras. Denne rillsäliige beskattning uphörde under kriget och i den män ro arne eftergäsmo Wargecingsbarkarne, deras förbindelser att de blifwande Vacancer Completkcra. I det päföljandc kriget med Ryssland lät Konung den g:dje i Otterne göia propofition cm Wcugenngens upsäitande, dä misse Provincer deri ingingo, andre äter fig densamma undandrogo. Om detta warit Nationens skyldighet ii grund Bett 28 Zebruat!^ rgZZ i grund af Hemmantal, hade ej högstbemäldte Konung , svin wisterligenickccftergaf sina rättigheter, icke begärt hivad han kunna! befalla) och att Konung doubtt i grund af Anwäldsmagt pabuder Wargeringens upsattande bewisar blott hans magt, men icke Äationens förbindelse.
Ank. lili Exp.-Ulsk. d. 18 Juli 1887, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för Gunnarskogs socken i Wermlands län alt efter tio års medelmarkegångs-pris lösa den af socknen utgående rote/ rihetsafgijt för oroterad jord. Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion, som blifvit till Siats-Utskottets handläggning öfverlemnad, bar Riksdags-fullmäktigen Olof Olsson IVån lVermlands län anfört, hurusom Gunnarskogs socken i Jösse härad af Wermlands län, bestående af 24,/4 mantal, af ålder varit befriad från ordinarie rotering, men deremot indelad i 21 £ extra soldat-rotar, för hvilka årligen erlägges rotevakans-afgift efter markegång, hvilken i räkenskapen benämnes med "ro te fri hets-a fgi l’t för oroterad jord”. — Att denna afgift således vore en grundskatt, som åtföljde jorden och inginge till Kronan bland andra statsmedel, kunde icke bestridas. Man hade derföre väntat att afgiften skulle, i likhet med hvad, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 11 Maj 1855, eger rum för grundräntors och krono-liondes utgörande, lå lösas efter 10 års medel-markegångspris; men vid markegångs-laxans upprättande hade likväl rotevakans-algilten för hel soldat-rote blifvit beräknad efter 1855 års för länet gällande markegång, hvilken beräkning alltså komme att ligga till grund för debiteringen, uppbörden och redovisningen af ifrågavarande afgift, till stor förlust för de skattskyldige, emot om densamma får lösas i penningar efter 10 års medel-markegångspris. Öfver detta debiterings-sätt hade Gunnarskogs socknemän anfört besvär hos Kongl. Kammar-kollegium och, då rättelse der ej följde, i underdånighet fullföljt saken hos Kongl.
Derföre uttryckte jag icke, i det förslag jag uppgjorde, huru alla Stånd skulle constitueras, ulan öfverlemnade det åt Stånden sjelfve; ty jag anser det vara en alltför simpel sak att säga, att Adeln skall ingå, men det svåraste är alt säga huru detta skall ske. Delta sätt hade jag önskat skulle hafva blifvit föremål för en bearbetning inom Ridd.Utsk. och jag baserade milt förslag på ståndsförfattningen i afseende på sjelfva sättet såväl för Adeln, som de öfrige Stånden, således gjorde jag mitt förslag oberoende af Ridd.Ordn. emedan i den vill jag hafva bestämmelser, som skola karakterisera det sätt, på hvilket Adeln skall ingå i denna kammare. Det torde blifva svårt äfven för ledamöterne i en comité att framställa ett förslag, som skall verkliggöra den rätt i representationen, som Adeln innehafver, och det afseende, som ifrån statsmannasidan bör deråt lemnäs, derest icke R. o. Ad. i dag, genom sin discussion, lemnar ledning i detta hänseende. — Slutligen ber jag att få anföra, att då jag yrkade ett afslag på förevarande Const.Utsk:s förslag, och alt R. o. Ad. skulle som gemensam tanka uttrycka, att det vore oanvändbart, var orsaken dertill hufvudsakligen formel. Jag trodde icke allenast att det skulle blifva svårt att på förhand göra bestämmelser, utan ock att, i följd af grundlagens obestämdhet i sina former, det vore för Const.Utsk. bättre att icke några sådane bestämmelser gjordes. Detta föranledde min hemställan som föremål för R. o. Ad:s beslut i nästkommande punkt, men hvad angår den, hvaröfver jag nu haft äran att yttra mig, så har jag ingenting emot att R. o. Ad. fattar ett beslut, men har likväl ansett mig till Adelns protocoll böra göra en sådan. _ Den 12 Mars f. m. 153 Frill. Cederström, Jacob: I afseende på den nu föredragna frågan om en gemensam tanka, på grund af Hr Åkermans förslag, anhåller jag att först få yttra mig öfver det formella deraf och densammas upptagande.
Tv vinner nämnde förslag bifall, kan någon bränvinstillverkning icke utan stor förlust ske annat än med sådan redskap, som nu begagnas i större brännerier och hvars beskaffenhet är sådan, att en dermed företagen bränning al flere skäl icke kan fördöljas. Men då i alla händelser den, som vågar blottställa sig för det drvga ansvar, som drabbar en upptäckt lönbränning, icke lärer sky att trotsa förbudet mot brytande af försegling, hvadan ifrågavarande föreskrifter svnas fullkomligt ändamålslösa, får Utskottet tillstyrka, att art. V, om försegling af bränvinstillverkning och distillering, måtte ur författningen utgå. Föreskrifterna i IV art. afse att skaffa kronobetjeningen kunskap om tillvaron af all bränvinstillverkningsoch distilleringsredskap, som icke är till begagnande anmäld, hvarigenom kronobetjeningen må kunna så mycket säkrare vaka deröfver, att sådan redskap icke olofligen begagnas; men då, på sätt ofvan blifvit anmärkt, det 14 Sammansatta Hevi lin.-, Lagfarn t Allm. Resi' - och Ekon.-Utsk. Ref. M i. icke är att befara, att lönbränning kommer att ega rum med den redskap, hvilken blifver erforderlig, för att, enligt Utskottets förslag, hädanefter utöfva bränvinslillverkning, samt den som ämnar föröfva lönbränning nog lärer underläta att anmäla sin redskap, anser Utskottet äfven berörde föreskrifter till intet tjenande; hvarföre Utskottet tillstyrker, att art.
För Lån, emot pant af guld och silfver, jern, koppar och andre vågförde effecter 3,500,000 samt tackjern ” ” emot pant af fast egendom på Landet 6,500,000 och i Städerne, utom Stockholm ” ” till Skiften och odlingar 80,000 Till belåning af Actier och Publika papper 500,000 —“ • ” utlåningen på namn och reverser 9,000,000 ” d:o genom Handelsoch Närings-Diskonterne 3,500,000 Kreditiv till Riksgälds-Kontoret • • • 1,000.000 ” Manufaktur-Diskonten 1,500,000 ” Jern-Kontoret 600,000 * ” Fahlu Bergslag, Stockholms Stads Brandförsäkrings-Kontor samt SparBaukerne i Riket 300,000 . ” Hypotheksföreningar 800,000 • * Associationer och Privatbanker för Spanmåls belåning 400,000 — 27,680,000 . Utskottet har i Betänkandet N:o 29 framlagt en j emnförelse erne ian Bankens Låneoch Kreditiv-rörelse vid 1843 års slut och förhållandet dermed efter det för samma rörelses framtida bedrifvande af Utskottet då upprättade förslag; och ehuru Bankens räkenskaper för nu sednast tilländalupne år icke äro afslutade, har Utskottet dock, till grund för nedanstående beräkning, antagit förhållandet vid sistnämnde års slut, sådant detsamma approximativt kunnat erhållas. (Se härvid fogade Tabell.) (Se sidan 4-G). Förlaget för Lån på rörlig pant skulle, enligt Utskottets ofvanstående förslag, utgöra Vid r844 års slut utestodo: