Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag får meddela den siste värde talaren den upplysning alt formuläret för direktris af K. M. gillade skuldförbindelse, innehåller att åtta proc. af hela den beviljade lånesumman skall efter 5 frihetsår, erläggas under 14| års tid, efter fullgörandet hvaraf länet, sä till kapital som ränta, anses Den 10 Augusti. 181 inbetaldt. Samma föreskrift och tidsbestämmelse återfinnes också i riksg:s-kont:s nu gällande reglemente. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att ban, då de gjorde anmärkn:ne endast afsäg 1 mora. af 66 §:n finge hemställa om R. o. Ad. ansåge dem föranleda till sagde mom:s återremitterande. Ropades ja. Härefter upplästes och bifölls 66 §:n jemte den med afseende å denna § uti Utsk:s mern. gjorda hemställan. Då ml 67 §:n förekom, anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke: Det här uppgifna priset af två r:dr kan naturligtvis icke gälla om de tre hundra exemplaren, utan genom tryckfel eller annan uraktlåtenhet har väl orden: ”för hvarje exemplar,” hvilka borde stå efter orden ”två riksdaler” kommit alt bortfalla. Jag får derföre vördsammast anhålla om ålerremiss af denna §. Hr Printzensköld, Carl: Jag förenar mig så mycket heldre med Gr. Lagerbjelke i hans begäran om återemiss, som denna § bör vara uppgjord i öfverensstämmelse med 86 §:n uti nu gällande reglemente för riksg:s-kont., der det verkligen står: ”varande kostnaden för hvart och ett af dessa exemplar beräknad att årligen utgöra omkring två r:dr.” R. o. Ad. ansåg de mot denna § gjorda anmärkn:r föranleda till densammas återremitterande. 68 § lemnades utan anmärkn. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att i de delar, som icke redan utgjort föremål för Ståndets beslut, bifalla de föreslagna §§:ne, samt lägga förevande mern. till handlingarne.
N:o 27, i ani. af väckte motioner om förändrad lagstiftning rörande hemmansklyfning och jordafsöndring; hvarvid nu förekommo 3:dje punkten, ang:dc yrkadi uphäfvande af furbudet, all med besuten hemmansdel få sammanlägga nbesuten hemmansdel af annat nummer, eller all få till en besutenhet förena två obesutna hemmansdelar af olika nummer. R. o. Ad. b i föl 1 hvad Utsk. i denna punkt hemställt. 4:de punkten, ang:de en af Utsk. tillstyrkt skrifvelse lill K. M. i fråga om jordafsöndringar. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Mot det af Utsk. nu väckta förslaget vore visserligen åtskilligt att anmärka med afseende på de derstädes föreslagna minimi-beloppen, men som dessa i alla fall alltid mäste till en viss grad blifva beroende af godtycket, så vill jag icke i första rummet mot dem rikta min anmärkn. Men besynnerligt är det, att man efter så kort tid vill förändra den författn., som i ämnet blifvit stiftad, och att man i ett Iand som vårt, der förhållanderne äro så olika i olika landsorter, ånyo vill försöka att lagstifta lika för hela Riket. Det tycks som om man borde föredraga det nuv:de stadgandet, hvilket, till sina allmänna bestämmelser lika för hela Riket, likväl medger modifikationer med afseende pä de olika orternes olika behof. Den författn. som finnes måtte ej heller vara så dålig, då, ehuru man medgifvit undantag, dessa likväl icke blifvit flera ände äro. Men i alla fall är det principenligare att i sådana fall, då man i första I)«ii S Augusti. et rummet bör (aga i betraktande orternes olika förhållanden, icke stadga en så absolut föreskrift som Utsk. föreslagit. Utsk. försvarar sig måhända dermed, alt Utsk. satt sin gräns så låg, att den icke på något ställe blir för hög. Det är väl möjligt; men då blir denna gröns pä flera ställen för låg, och derföre är det bättre att, som nu sker, denna gräns regleras efter sig företeende omständigheter. Jag anhåller om afslag på Betänk.
Ehuruväl, efter Utskottet tanka, det icke synes osannolikt, att en tryggad besittningsrätt till ifrågavarande hemman skulle för innehafvarne deraf utgöra en verksam anledning att åt jordens skötsel och odling egna en större omsorg, än som af en vanlig åbo kan påräknas, hvilket åter ofelbart komme att i sin mon bidraga till allmänt och enskildt gagn; likväl och enär hvarken förenämnde motion eller dervid bilagde ansökning innehåller sådan utredning af ämnet, att Utskottet derpå kan grunda ett tillförlitligt omdöme, huruvida den ifrågaställa skatteköpsrätfighetens beviljande under ofvan uppgifne vilkor må vara med Stipendii fondens fördel öfverensstämmande, samt det för öfrigt är Styrelsen öfver berörde Stipendii-inrättning obetaget att, i händelse af befogenhet, hos Kongl. Maj:t i underdånighet göra hemställan om beviljandet af den sökta tillåtelsen till hemmanens skatteförsäljning, då Kongl. Maj:t. så framt, efter verkställd undersökning, sådant skulle pröfvas lämpligt och ledan de till allmän fördel, icke lärer underlåta att till Rikets Ständer i ämnet afgifva Nådig Proposition, har Utskottet funnit sig Wira tillstyrka, att M. Hjorts förevarande motion icke må till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Ank. till Exp.-Utsl. d. 28 Febr., 11. 1 e. ra.
Herr Friherren lärer säkert hofwa misitagil sig, dä ha« trodde 776 Den 17 Augusti. trodde akt mantals-räntan i Skäne utgöres endast till hälften emot öfrige frälser i Riket. Jag misstänkte wäl genast ett misstag, men den djupa kännedom Herr F-iherren äger i allt hwad som rör fäderneslandets statistik, den langa embetsbana han genomwandrat, gjorde, a t jag werkeligen rwekade, och fruktade att mitt minne bedrog mig. Sedan jag nu nogare undersökt förhållandet med mantals-räntan i Sweriges ätstillige provincer, sär jag Aran nämna att den i olika landjkaper pä högst plika sätt ulgar; denne statt som äfwen ägt stundom namn af landtogs gärd, upkom först 16^7, och således långt innan Skäne, Halland och Blekinge kades under Swen st lydno, men redan 1621 UedsatkeS den till hälften, och 1644 förswann den öfriga i anseende kill cession af tullfriheten. Genom Kongs. Maj-ts Resolution af den oo Martil 1684 och Rusttjenst - ordningen 1686 återfördes halfwa landtogs gätzoen eller mantals-räntan under namn af rusttjenst. Mantals-räntan utgår ännu i denna dag af de cynquetterade provincerna, ehuru ej io nrtnra, som i någre af de öfrige, utan i penningar i likhet med de fleste andre, i likhet med mänge af Skänes öfrige starter, men ingenstädes gifwes en författning, som för halfwa delen af mantals-räntan frikänner de conquetrerade provincerna. Jag wet noggrannt arr etk fattadt heflut ej kan andras, der är icke eller pä nägok rois min ranke,; men jag har endast welat wifq Ridderstapet och Adeln, a'k Skäne kj äger aliade förmoner som allmänheten kanste förmodar; och jag pantar af Friherre ttLkanlon tillgift art hafwa nämnt Den i?
Att lagens antagande i nuvarande skick från rättslig synpunkt sedt endast var ett sorglustigt gyckelspel var nog klart för åtskillige af dem, som ifrigast pläderade för modifikationen. Det var en östgötabonde — G. Andersson i Kolstad — förbehållet att genom ofvan omnämnda förslag angående straffet för politiska fångar söka sätta kronan på verket Antagligen var han dock endast skickad af någon, som vil tyckte om, att yxan gick men dock insåg, att detta ej var behagligt att hålla i skaftet Det var otvifvelaktigt detta förslag som kostade herr Andersson ett ifrågasatt mandat till andra kammaren vid nu pågående val. Han får sålunda fortfarande pryda den första. Det är emellertid vid frågan om detta herr Anderssons ifrågasatta val en sak, som nästan är sorgligare än riksdagens dekadans. Det är den pressens dekadans, som då visade sig. Härom emellertid mera i det följande.Andra Kammarens män 1888 — 90. Anteckningar af Scipio. Albert Bonniere forlag. Sedan den akademiska spekulationen vid Fyrisån väl slagit fast den absoluta sanningen — några andra, mindre anspråks * fulla slags sanningar befattar den sig ju icke med — att «det personliga är det högsta i historien », var det som bekant MarceUus som med sina Politiska Silhuetter djärft och förtjänstfullt tillämpade den nya läran på samtidens politiska personligheter. Den då nyhvässta pennan plöjde djupt in i landsmanna-partisternas breda ryggtaflor, under ljudeligt bifall från den stora del af de s. k. bildade, som tycker att bönder och radikaler minsann behöfva allt hvad de kunna få. Det kan då knappt anses logiskt, om än mycket psykologiskt förklarligt, att just från samma håll man nu skall jämra till den grad som i den konservativa pressen sker öfver » orättvisan » och » partiskheten » i den skrift, hvar titel läses här ofvan. Ja, denna lärer t. o. m. vara » en smutsskrift », enligt Smålandspostens utan tvifvel sakkunniga omdöme. Scipio har blifvit kallad » vensterns MarceUus », ett omdöme hvaremot andra funnit sig manade att på det lifligaste protestera, särskilt ur synpunkten att stilen icke skulle kunna nämnas på samma dag.
Han hade blott sofvit en half timma. När han kom ner till Brukspatronens, fick han undergå en ordentlig examen, hvaraf utröntes, att han skämts att begära en häst bara för sig, och som en tjuf krupit ut genom fönstret, för att icke så tidigt väcka någon i huset. Den aftonen brann en stygg fläck på Göstas kind. Wahl tyckte ej om den, och så länge Gösta stadnade på Stånga, måste han mornar och eftermiddagar dricka ”mjålkvarmer mjålk”, hvilken bekom honom förträffligt. Snart blef Gösta riktigt säll, ty Elin kom till Stånga. – Vid ett besök på Högesta, hade hennes fordne Läkare funnit henne så affallen, att han tillstyrkt luftombyte – I följd häraf skickades hon till Wahls, och båda barnen framlefde en paradisisk tid. Elin lemnade sjelf åt Gösta ett svar på det bref han smugglat in i sin trädgård. Skrifvet i många repriser och med Elins bästa styl, lydde det som följer. ”Högesta Fredag – den timman jag skulle le”ka. Ack hvad det var roligt att få se ditt bref ”när jag skulle ta vattenkannan! Jag skrek till i ”glädje. Men sedan kunde jag inte låta bli å ”gråta när du talar om den stackars blinda gubben ”som man tog hans hund ifrån ”Min goda Gösta! ”Men du är inte blind eller gammal men om ”du vore det så vore jag din hund och skulle inte ”lockas ifrån dig. När du sedan bad mig inte grå”ta för din skull gret jag redan men försökte låta ”bli. Så blef jag så glad att du säger det är ändå ”bättre vara Gösta och ha en Elin än heta någon”ting och ingen Elin ha. Gösta jag är bara Elin, ”din Elin, hör du det. ”Annars vore jag mycket fattig och blind. ”Samma dag jag fått ditt bref vet du kom här en ”stackars liten flicka. Hon sa hon hade inte något ”Hem. Hon har då ingen Gösta kan jag tänka. ”Jag fick lof att ge henne lite kläder och lite mat. ”Hon ville kyssa mitt förkläde vet du.
Arméens Pensions-Kassa Amiralitets-Krijgsmans-Kassan 2,580: Wadstena Krigsmanshus-Kassa (deraf ersättning för Hemmansräntor oell Kronotionde, Förslags ansiag 48,300 R:dr) AmiralitetsKrig smans-Kass an In validhusfonden: Ersättning för Hemmansräntor och Arrenden, Förslags-anslag S:r Allmänna Indragnings-Statcn. För blesserade Öfveroch Under-officerare, Reservations-anslag 7,500: — För öfrige föremål, Förslags-anslag 618,830: — Summa vild-Titeln. 25) Bil. Ijitt. JK. Penningar. Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. S p a n in å 1. Summa Riksmynt. Indelt på förslag. Oindelt. Mått. Värde ä 2 R:dr kubikfoten. Mått. Värde förslagsvis a 2 R:dr kubikfoten. R:dr. ö. R:dr. Ö. Kubikfot. k. R:dr. ö. Kubikfot. k. R:dr. Ö. R:dr. ö. 37,500 _ 37,500 45,000 — _ 45,000 — 37,500 37,500 7,500 i. f" St. Utkete Stauber# /orrian till ^ararbtttng augåeitbe ^tåmplabe *Pap' per&^ffgiftett famt Itfnab tuib contralien odt nppborben ber af bov iafttaga#, tipp utarb t i enlighet nteb be af SJtifet# ^oglofl* Ztäti; ber i betta atmte fattabe beflnt. § i. 2ltl«trtnt flabganbc.
Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets den 20 dennes under N:o g5 afgifue, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, rörande yrkadt upphörande af de Sjö- och Stapel-städerne beviljade afgifter för fartyg, som besöka Kikj pingar och Landthamnar, samt der intaga laster. Herr von Hattmansdorjf, August'. Jag godkänner visserligen de skål, som OeconomieUtskottet - Deri 5o Maji e. m, 785 tande böra, i anledning af de, dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Neji ¥ Hvarefter Herr Grefven och Gandl-Mar-* shalken gjorde proposition till bifall af berörde Utlåtande; hvilken proposition med Ja besvarades - Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoell OeconomieUtskottets den <50 dennes under N;o g3 afgifne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af vackt fråga, rörande utgörandet af bidraget till Soldatens beklädnad vid Westerbottens Regemente; fann Ridderskapet och Adeln att samma Utlåtande endast borde läggas till handlingarne. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 20 dennes under N:o g4 afgifne, saint den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Friherre Ridderstolpes, F., Motion till Nationalitetens återupplifvande, samt Herr von Heijnes G., Motion om afskaflande af Guld, Silfver och Broderier på Militaireoch Civileuniformer. Grefve Hård, Carl Gufiaf, hade in - Den 30 Maji e. m. så att bevisligt år, att mängden af Nåmndemåri ogerna skulle begagna den rätt de åga, atf afsåga sig deras uppdrag. I öfrigt vågar jag försäkra, att de aldrig kallas från Domstolarne till extra göromål, äfvensom att åtskillige af dem alltid åro ledige.
St. måtte hos K. M. i underd. begära, att 6:0 m y n t p i e c e r om 2 ducater, äfvensom myntpiecer om 5 ducater af samma pr opor tioner liga visrt och lika halt med de enkla ducaterna varda likaledes utpreglade, der sådant af nå gon astundas. Dessa 5 punkter blefvo af R. o. Ad. bifallna. Att, i händelse Utsk:s förslag bifalles, hos K. M. såsom önskningsmål i underd. måtte begäras, att de af Utsk. föreslagna 5 silfvermynt-piecerna må å framsidan varda försedda med Konungens bröstbild, men att, till undan rödjande af kopparmyntets möjliga förfalskande till likhet med något af silfver mynten, de nya kopparmyntsorterna må blifva å framsidan försedda allenast med Konungens höga namnchiffer, med underd. öfverlemnande derjemte till K. M., huruvida, i a nledn. af den önskan, som å allmogens i Dalarna Den * A ugusti e. ra. Si vägnar blifvit framburen, aine pilar, utgörande Dalarnas gamla vapen, skulle kunna på lämpligt sätt anbringas å andra sidan af det ny~é topparskiljemyntet. bifölls. Att R. St. måtte besluta, att Bankens och Riksg.cont:s räkenskaper skola fr. o. m. år 1835 föras efter den mynt-enhet och benämning, som nu af K. M. och R. St. antages, samt hos K. M. i underd. anhålla om utfärdande af nåd. kungörelse, att Kronans och öfriga publika verks räkenskaper komma att, så fort sig göra låter, föras efter enahanda räknesätt. Hr Cederschjöld: Jag får vördsamt hemställa, om det kan göra någon förändring i det beslut, som R. o. Ad. förut fattat, att siffran i jordeboken skall rättas efter den enhet, som nu är beslutad. Det måtte väl ej kunna hända, att de nuvarande numren blifva förvandlade till r:dr courant i stället för r:dr banco. Frih. Palmstjerna, Carl Otto:
Men är något spörsmål om ord och namn, och om eder lag och gudstjenst, der mågen J se eder om; ty deröfver vill jag ingen domare vara — och han dref dem frän domstolen.” Detta svar, som igenfinnes i Apostla-Gerningarnes 18:de kap., borde tjena till en förebild för dem, sorn i sådana mål skola stifta och skipa lag. Till slut vill jag endast, lill tröst för dem som frukta några vådor af samvetsfriheten, tillägga Gamaliels råd till Judarne uti deras äldstes rådsförsamling i Jerusalem, vid tillfälle af bekymmer öfver det allt mer tillväxande, såsom farligt ansedda religionspartiet, nemi. — kristendomen. Han sade: ”Ar det verk af menniskor, så blifver det väl om intet, men är det verk utaf Gud, så kun - 172 Den 16 Juni. nen J icke stå det emot, om J icke viljen befinnas strida emot Gud.” Ar samvetsfriheten verk af menuiskor, så hade kristendomen blifvit om intet, och redan i sin begynnelse varit utplånad ifrån jorden, men — uppenbart inför liela verlden bekänner jag: alt samvetsfriheten är ett verk af Gud, och kan ingen stå den emot — om han icke vill befinnas strida emot Gud! Hr Tham, Casper Wolrath: Jag anser mig knappast ega rättighet att deltaga i denna discussion, då jag redan år 1848 yttrade mig öfver en dylik motion, som nu ifrågavar:de, och då jag äfven under innevar:de Riksdag haft tillfälle att tillkännagifva mina åsigter i ämnet. Jag har icke funnit någon enda orsak, alt härutinnan ändra mina conservativa åsigter. Men jag nödgas likväl under en stund taga R. o. Ad:s upmärksamhet i anspråk, för att vederlägga några yttranden, sora af föreg:de talare blifvit fällda. Frih. Cederström har till en början begärt upläsning af Hr Carlesons reservation. Häraf slutar jag, att de åsigter, som deri finnas uttryckta, äro med Frill. Cederströms egen mening öfverensstämmande. Frih. Creutz har högtidligen förklarat reservanten sin tacksamhet för hans frisinnade åsigter i delta fall.
Jorden kunde af sig sjelf bibehålla sig inom slägterna så länge den gamla arfslagen ännu var gällande, genom hvilken det bereddes en möjlighet för sönerna alt lösa ut sina syskon. Sedanden nya arfslagen numera blifvit införd, så verka lagarna ang:de arfvejorden i motsatt syftning emot den, hvarunder de blifvit stiftade, ty derigenom all någon testamentsfrihet ang:de arfvejorden icke äger runi, så tvingas arfvingarna alt låta jorden gå ur slägterna, sedan den nya arfslagen gjort det mer och mer möjligt, att lösa ut samarfvingar. Det är för alt stödja den åsigten, att jorden bör betraktas till en viss grad såsom en slägttillhörighet, hvilket år nyttigt både i ekonomiskt och man kan såga moraliskt hänseende, så vida nemi. derigenom ett band finnes emellan jorden och dess ägare och jorden icke ensamt betraktas såsom en handelsvara, som Gr. Sparres förslag blifvit framstäldl. Gr. Sparre har föreslagit, att testamentsrätt ang:de arfvejord skulle införas, men skyldighet vara för testamentstagaren alt utlösa medarfvingarna och att denna lösen skulle till beloppet af testator bestämmas. Skulle denna lösen bestämmas till jordens fulla värde, så är med hela lagen sannolikt ingenting vunnet; skulle det deremot tillkomma testamentsgifvaren all bestämma, huru lågt lösen skall sättas under jordens värde, förfaller all verkan utaf stadgandet ang:de lösen. Det är derföre i min tanka, för att undvika krångel, bättre och enklare, att, i st. f. det föreslagna stadgandet ang:de lösen, inskränka testamenlsfriheten till arfvejord inom börd och sålunda endast i allmänhet stadga rättighet alt inom börd genom testamente förordna ang:de arfvejord. Hr Dalman har föreslagit rättighet alt borttestamentera jord i allmänhet. Då måste det naturligtvis så mycket mera, på grund deraf, kunna föreslås, att man må kunna testamentera jord in - Den 26 April e. m. 319 om börd, hvarföre jag för min del skulle t ro, alt eli sådant förslag af Utsk. mycket väl kunnat framställas, på grund af nyssnämnda motion. Jag får derföre förena mig med Gr. Sparre om återremiss af betänk.
Ständerna erkänna sig oförmögna att lösa frågan, men tror väl Hr Gripenstedt, om Konungen skulle till nästa riksdag afgifva proposition oin en representationsförändring, att detta förslag skulle vinna de fyra Ståndens bifall? Jag gör mig icke sådana illusioner. Ett afslag äter skulle innefatta ett erkännande, att icke eller Konungen vore mäktig alt lösa frågan; och om det således komme derhän, att hvarken Konung eller Ständer kunde åstadkomma lösningen; hvilken skulle väl då göra det? Jag fortfar alltså att anse mitt förslag för närvarande utgöra det enda medel, hvarigenom man kan hoppas att komma, om icke fullt, åtminstone närmare lill målet. Gr. Anckarsvärd: I anledn. af Frih. Cederströms yttrande, ber jag all fä förklara, att jag aldrig sagt, att Const.Utsk. skulle genom en remiss af denna motion blifva förpligtadt att upphöra med sitt arbete, utan jag liar endast sagt, att det kunde anse sig dertill berättigad!. En annan värd talare, hvars yttranden och tankemeningar jag sällan har den lyckan att förslå, och hvaröfver jag ingalunda linner skäl beklaga mig, har förklarat, alt afsiglen med denna comité' borde vara att tillvägabringa en kritisk be - 348 Den 14 Mars. handling af Const.Utsk:s och af alla andra förslag till representationsreform. Jag erkänner, att det är första gången i min lefnad, sora jag hört framställas den åsigt, att Konungamakten borde ställa sig i spetsen för kritiken och å bane bringa ströskrifter. Man må säga hvad man behagar om pressen, så tror jag likväl att kritiken mäste åt den öfverlemnas, och aldraminst torde Regeringen böra sig dermed befatta. — Jag har hört här framkastas den mening, att remiss å denna motion icke borde beviljas. Detta är en illiberalism, som jag hoppas icke nu kan inom Ståndet komma i fråga, ebarn jag sjelf fordom någon gång fått vidkännas en sådan. Jag tillstyrker således remiss, ehuru jag icke biträder sjelfva motionen. Hr Hjerta: Jag ber att få möta Gr. Anckarsvärd förra anförande med en liten anmärkn.
11 §, angående återstoden af den afsatta anslags-summan för Strömsholms kanals ombyggande, innehåller samma stadganden, som nuvarande 12 §. 12 §, angående de till Riksgälds-kontoret levererade och der innestående ekeskogs-medel; 13 §, angående den till samma Verk aflemnade Lappmarks Ecklesiastik-fonden; 14 §, angående Kongl. f. d. Nummerlotteriets samlade fond utaf outtagna brudgåfvo-vinster; 15 §, angående de från Kongl. Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret levererade äldre depositions-medel; och 16 §, angående medel, som varit inneslutna i rekommenderade bref samt från Postverket öfverlemnats till Riksgälds-kontoret, hafva samma lydelse, som 13—17 §§ i 1851 års reglemente. 17 §, angående de till Riksgälds-kontoret aflemnade, för undsättningar vid inträffande missväxter afsedda, medel, innefattar det vid både innevarande och föregångna riksdagar stadgade förbehåll, derunder sådana medel hos detta Verk äro deponerade, jemte Rikets nu församlade Ständers beslut om användande af en del utaf samma medel för de å Riksgälds-kontoret anvisade stats-utgifters bestridande.
Då RiksdagsOrdningens 56 §. tillåter Riksens Ständer att tillsätta flere Utskott, än de i Regeringsformen uppräknade, om de finna det vara nödigt, så kan proposition på Herr Hjertås moJ tion icke vägras, och skulle pluraliteten instämma i Herr Hjertås tanka, så får i och med detsamma det bestridda Särskildta Utskottet cour stitutionalitet tillfyllest Jag borde kanske anse mig jäfvig att yttra mig, då det är fråga om ett Särskildt Utskotts sättande. Under sista Plenum hörde jag att man ännu icke glömt att jag var medlem af 181.) års Särskildta Utskott. Jag har längesedan glömt det. Jag älskar mitt Fädernesland och kännedomen af dess behof gör att jag blott ser på den tid sorn ligger framför mig. Men vill man döma öfver hvad som förr handt, så borde man vara rättvis. Då Ständerna år *8i5 sgmjades, yar kriget nyss^ slu - Den lo Februarii, B8t tult. Det fanns anledningar att befara att man ville en reaction, sådan som den som ägde runi vid 1760 års Riksdag, efter det då slutade kriget, och hvarigenom liändelserne af åren 1768 och 1772 förbereddes. Det var första gången i nyare tider, som Ständerna anbefailte en undersökning af landets ekonomiska tillstånd. Landets inre ställning hade ännu icke hunnit bli föremål för folkets uppmärksamhet. Jag blef utsedd till Utskottets Ordförande; sjelf obekant med förhållandet, ovan vid dylika undersökningar i saknad af biträde, ty mången ansåg sig veta botemedlet till förlägenhetens afhjelpande, då ater jag trodde att botemedlen icke borde sökas, förr än man funnit förlägenhetens orsaker, var det med oro och (bedröfvelse, som jag, vid hvarje steg jag gick, mer och mer öfvertyga de mig om den våda i hvilken uäringarne i allmänhet råkat, genom de myntoperationer som kriget föraniedt. Följden häraf blef att jag behandlade frågan efter mina åsigter och afgaf mitt betänkande öfver förlägenhetens orsaker och botemedlen deremot, innan Utskottet hunnit stadga sin öfvertygelse och afgifva sitt betänkande.