Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skjutsningsbesväret är väl den svårare årstiden å de allmänna vägarne betungande, men då endast reserve-skjuts utgöres bär i Länet, anses denna såsom en inkomstkälla, den Allmogen för ingen del vill sakna. Hvarje Fjerdingsbonde eger sin bäst, med hvilken han vill förtjena allt hvad förtjenas kan. — För Småland, der endast smärre hästar kunna, i anseende till det magra betet, underhållas, är den så kallade reserv-skjutsningen för resandes fortkomst den lämpligaste och dess bibehållande af Allmogen önskad. Politie: Ordningens vidmakthållande beror på Kronobetjeningens mer eller mindre drift och duglighet, och policen liandhafves förnämligast af Krono-Länsmännen, hvilkas i sednare tider ökade göromål och direeta beröring med folket fordrar en urskiljning och pålitlighet, hvarå man svårligen kan göra anspråk, när man besinnar de fleste af desse Tjenstemän» svaga Lönevilkor. För Barnundervisningen finnes, utom den i förre berättelsen omförmäldta, af framlidne General-Majoren Hederstjerna organiserade Schola till förmån för Soldatbarn, äfven en och annan Selmia efter Bell-Lancasterska Melhoden, men i allmänhet besörja Pastorerne hvar i sin Församling harnaundervisningen. Hälsovården handhafves af Vederbörande Provincial-Läkare, biträdde af de i orien stationerade Regementsoch Bataillons-Läkare; varande en särskild Provincial-Läkare för Sunnerbo Härad, boende vid Ljungby KöpingDenna vård försvåras af Allmogens obenägenhet att iakttaga gifne föreskri!' ter; ett förhållande, som synnerligen är olyckligt vid sig yppande-farsoter» deraf orten likväl lyckligtvis sällan hemsökes, ehuru koppor i år varit allma111 gängse och mångå deraf dödtj Men Allmogens fördom mot barnmorskor °c^ deras antagande är af svårare inflytande och har till följd s..r 4..lrit dand barn-föderskor.
Knut Almlöf lär förr hafva gjort detta i den roll, som nu innehades af herr Baeckström, men denne mera mångpröfvade än mångsidige skådespelare har ej sin lycklige afton, då han spelar f. d. notarien Duplan. Gamle teatervänner återse med nöje herrar Hedin och Norrby i roller, som de spelat för längesedan, vi yngre känna mera vördnad för veteranerne och glädje för deras skuld, att de ännu kunna memorera och spela större och vanskligare uppgifter, än vi egentligen lyckas uppfatta någon riktig, genomförd bild af den figur, de vilja framställa. Minnet af forna glansoeh kraftdagar bidrager väsendtUgt att försona med hvad som nu måhända brister i framställningen. Af liknande, fast motsatt grund hade återupptagandet af » Blond och brunett » ännu ett intresse däri, att titelrollerna anförtrotts åt ett par af teaterns elever. Här är det förhoppningen, om hvad som kan komma, som stämmer åskådaren sympatiskt, i synnerhet när detta hopp tyckes hafva så goda skäl för sig, som här var fallet. Den » blonda », fröken Svanström, var en spritt ny bekantskap; ett fint och intelligent yttre och en mycket vacker stämma var det, som först tilltalade, sedan märkte man med välbehag en god, enkel uppfattning och ett godt talsätt. Fröken Jansson, brunetten, har ju redan försökt sig på ett par småroller i » Margot » och » Kärlekens triumf »; i synnerhet i den sistnämnda och i » Blond och brunett » vidlådde en viss tillgjordhet hennes uppträdande, något som var gjordt på att vara » sött ». Så kom emellertid » til syvende och sist » på terminen elevskolans offentliga uppvisning, och denna gestaltade sig till en verklig succés för fröken Janson, liksom för ett par af hennes kamrater. I första akten af » Jane Eyre » utvecklade denna nybörjerska så mycken energi och kraft i sitt spel utan att dock slå öfver, hennes röst hade i synnerhet i. det lägre registret så mycken uttrycksfullhet, att resultatet blef ett sällsynt godt elevarbete. Utom fröken Jansson utmärkte sig till sin fördel i synnerhet hr de Wahl och fröken Rising.
B:ko; anmälande härvid Styrelsen att densamma ansåge jemväl kanaloch sluss-anläggningarne vid Forshaga och Dejefors i Wermland och jernvägs-anläggningen emellan sjöarne Norra Barken och Wessman vara förtjente af ytterligare statsunderstöd, äfvensom öppnandet af lättare kommunikationsled från det inre af Jemtland till hamn i Norrige böra med sådant understöd befordras, ehuru af uppgifna anledningar Styrelsen ej kunnat i förslaget uppföra de för ifrågavarande tre företag erforderliga belopp. Vidare hade Styrelsen, sorn i general-förslaget uppfört följande understödssummor: till vägarbeten: i första klassen B:ko lhdr 395,073: 16. i andra klassen „ , 170,123: 16. i tredje klassen „ , 28,758: 16. J 593,955: och till vattenaftappnings-ar beten: i första klassen B:ko lt:dr 177,846: 32. i andra klassen „ „ 177,996: 32. i tredje klassen , „ 52,279: 8. 408,122: 24. — i underdånighet hemställt, dels att, som dessutom åtskilliga vägundersökningar påginge, hvarom planer vore att införvänta, Kongl. Maj:t måtte föreslå Rikets Ständer, att till Kongl. Maj:ts disposition för anläggning och förbättring af vägar må afsättas en fond af 600,000 Bih. till R. St. Prop. M 1, om Statsverket .1856.
Emedlertid, till följe häraf, uppkomma, när valrätten skall bestämmas, flera särskilda cathegorier, hvarefter den bör utöfvas; alla innefattas dock i de tre hufvudcathegorierna af personlighet, af bildning och af förmögenhet; efter den förra bestämmes hvilka menskliga individer skola äga valrätt, efter de båda andra åter huru stor och hurudan del deruti hvar och en ibland dessa individer skall erhålla. Såsom det är med den enskilda menniskan, som, i olika riktningar verkande, på olika sätt förmår uppfylla sin bestämmelse allt efter som olika förhållanden hennes bana olika utstakat, på samma sätt är det ock med samliällsclasser. I samma mån som de individer, som bilda dem, äro rika på bildning och förmögenhet, i samma mån höjer sig och hela classen öfver de materiella behofven och vinner ledighet och förmåga att förvärfva och använda för det allmänna nyttiga kunskaper, och bör derföre kallas lill en mera verksamt och lifligt deltagande omvårdnad om dess fosterlands alla vigtigare angelägenheter. Jag tror alltså äfven den saken vara fullkomligt riktig, att nemi. väl alla samhällsclasser böra kallas att deltaga i valen af folkombud, men alt dock hvardera ibland dem skall få rösta blott i ett förhållande, som är afmätt efter den ställning den intager i samhället; denna ställning, bestämd så väl efter den bildning som efter den förmögenhet, som, vare sig ärfd eller förvärfd, af classen äges. För att åstadkomma detta, bör man, innan man fastställer reglorna för valrättens utöfyande, bafva eftersett huru samhället i särskilda classer är indeladt; många dylika skall man finna, om ock gränserna emellan dem aldrig äro bestämdt uppdragna i verkligheten, När jag nämnt dass, har jag dermed alldeles icke menat stånd; på de sednare vill jag ingalunda fästa något afseende vid valrättens reglerande; ty ombud för stånd komma alltid att företräda blott enskildta intressen, då deremot ombud för classer skola företräda allmänna intressen.
Här följer ett recept enligt kemisk sammansättniug: 3 « koksalt, % ® socker, 1 » /, lod saltpeter ocb 2 0 ® vatten eller ungefär 3 % kanna. Laken kokas upp, skummas samt slås, KALL, Öfver köttet; ligger detta I laken blott en vecka, behöfves ingen VATTENLÄGGNIDG, — skulle detta ligga en längre tid får det vattenläggas öfver natten. Det vatten, hvari salt kött skall kokas, bör alltid koka upp, när köttet nedlägges I grytan, ty då stelnar ägghvitan och förhindrar den köttsaft, som lins qvar, ' att uttränga. Mät ut på väfskeden, huru måoga bund det behöfs till tygets bredd, ty så många bund man vill hafva, så många HÄRFvor tager man till varpgarn och far då 10 alnar; t. ex. om väfven skall vara 8 bund, tager man 8 härfvor och får då 10 alnar. Vill man ha 20 alnar och 9 bund, så tager man 16 härfvor o. s. v. » Siri ». LISEN. Jag för min del tror, att ni uti denna sak gör klokast I att rådgöra med Gud och ert samvete. Tror ni er med godt samvete kunna ingå uämda förbindelse, torde ni nog bli lycklig, men känner ni med er, att det är mot Herrens vilja, bör ni ej göra det. Det skulle ej finnas sä många olyckliga äktenskap, om man blott ville rätta sig efter Guds vilja. Bed honom uppriktigt visa er sin vilja i denna sak, öfverlemna er helt åt honom med alla omsorger, och var viss, han skall styra allt till en god utgång. » SM ». Undertecknad, som lidit af skrifsjuka I hög grad, vill med nöje ät Magda rekommendera samma kur, som jag sjelf undergått: massage och galvanism en längre tid å armen samt dessutom friskgymnastik 3 timmar i veckan. FINSKA. Undertecknad, som varit husmoder på landet I 24 är, finner «Fru Annas » matsedel ofullständig och delvis ej användbar, bvarföre en matsedel insändes, huru tjenarne bruka få i ett mindre hushåll i Stockholms län.
Jag vill icke gå så långt, som Const.Utsk., att Calholiker må vara riksdagsmän i det protestantiska Sverige; utan jag vill hålla mig till 1111 gällande föreskrifter i Riksd.Ordn., nemi. att alla christna trosbekännare må deltaga i valen, men alt endast Lutheraner och Reformerta må vara riksdagsmän. Jag anhåller således att i 4 §;n af milt förslag ordalydelsen måtte blifva följande : Intet Stånd och ingen valkrets mä välja riksdagsmän utom sina egna medlemmar eller utom den rena Evangel i s k a e 11 e r Reformerta lärans bekännare. Då jag säger mitt förlag, är det ingalunda derföre att jag vill tillerkänna mig hvad andra hafva yttrat. Detta förslag innehåller till en stor del hvad som ursprungligen varit Hr Lefreös mening. Jag har äfven i andra fall jemkat min mening efter andras. Det är egentligen icke mer än en hufvudsak uti förslaget, hvilken ursprungligen varit min tanke. Jag beder således R. o. Ad:s ledamöier icke tio, att jag genom detta uttryck på något sätt vill tillerkänna mig andras tillhörigheter. Frih. Sprengtporten: Skilnaden emellan Frih. Hamiltons och Hr von Harlmansdoi ffs förslag ligger, så vidt jag uppfattat deras karakter, deruti, att Frih. Hamilton önskar, att den öfre kammaren skall vara mindre talrik än den nedre, alt densamma skall bestå af 100 ledamöter, och den nedre of 200, då deremot Hr von Hartmansdorff äfven - Den a4 O c t o b e r f. m. som Hr Lefren önskat att båda hamrarne skola vara lika talrika. Dessa förslag skilja sig äfven deruti, att Frih. Hamilton föreslagit, att den nedre kammaren skall välja den öfre, då deremot Hr von Hartmansdorff föreslagit att båda hamrarne skola väljas af samma valcollegiér med för öfrigt alldeles samma bestämmelser och villkor, sorn Frih. Hamilton. Jag måste riktigt erkänna, att jag icke stadgat min öfvertygelse, hvilket af dessa förslag jag skulle vilja lemna företrädet. Jag anser Frih.
Betän kande, JVs 43, i anledning af väckta motioner om förändrade föreskrifter i afseende pä böters fördelning och om bötesmedlens användande. S D. Föredrogs ett frän Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet protokolls utdrag, JVZ 456, innehållande, bland annat, inbjudning till de öfriga Biks-Ständen, att förena sig i det beslut, som Bonde-Ståndet, vid behandling af Stats-Utskottets Utlåtande, JU 3 53, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens nionde Hufvudtitel, fattat i afseende å 5:te punkten i samma utlåtande; men då Ridderskapet och Adeln, efter att hafva öfver ifrågavarande punkt beslutat, jemväl inbjudit Med-Stånden, att Ridderskapet och Adelns beslut i ämnet biträda, ansågs Bonde-Ståndets inbjudning ej böra förar,leda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ett från Vällotliga Borgare-Ståndet ankommet protokolls utdrag, JU 420, innefattande, bland annat, inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-Ståndets vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, JU 55, lättade beslut i afseende å 38 § i 5 Kap. af förslaget till ny Strafflag; och då Ridderskapet och Adeln öfver nämnde § fattat enahanda beslut som BorgareStåndet, ansågs inbjudningen ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Från Hågv. Presle-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats—Utskottets Memorial, JU 154, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande Utlåtandet, JU 150, i fråga om anskaffande af medel till jernvägsbyggnader. Preste-Ståndet afslog för sin del Utskottets inbjudning, rörande antagande af det i 3:dje punkten af Utlåtandet, JU 150, framställda förslag, och godkände den föreslagna voterings-propositionen. Den i förevarande Memorial, sidan 3, föreslagna lydelse af stadgandet uti mom. litt.
M. ingå med underd. anhållan, att K. M. ville låta utreda frågan och i delta afseende lill Rikets näst sammanträdande Ständer allåta Nåd. Propos. För min del instämmer jag med niije i det af Borgare-St. framställda förslag, och hemställer derföre att R. o. Ad. behagade antaga den gjorda inbjudningen. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framstäld propos. Lief den ilrågavtde inbjudningen af R. o. Ad. antagen. Föredrogs ett från Ilederv. Bonde-St. ankommet prot.-utdrag N:o 409, med inbjudning till R. o. Ad. samt Preste-St. att förena sig i Borgareoch Bonde-St:ns beslut öfver 144:de punkten i Stats-Utsk:ts öllåt. N:o 139, ang:de regleringen af utgifterna under riksstatens åttonde hufvudtitcl. Frih. af Ugglas: Då R. o. Ad. efter föregången öfver läggning afslagit det ifrågaställa anslaget för utgifvandet af en handbok i Svenska pomologien, hemställer jag att R. o. Ad., i öfverensstämmelse med don åsigt att ett fattadt beslut icke bör upprifva», behagade afslå Bonde-St:s nu löredragna inbjudning. Ofverläggningen förklarades härefter fulländad och inbjudningen afslogs. Fortsattes behandlingen af Stats-Utsk:ts Ullåt. N:o 141, ang:de föreslagna statsbidrag lör vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vatten-aftappningsföretag, m. (1. dylika föremål. Frih.
Hr Tersmeden, Pehr Reinhold: Ofver detta ämne har så mycket blifvit ordadt såväl på detta rum som annorstädes, att jag icke anser mig böra uppehålla mig vid allmänna satser; så mycket mindre som dessa blifvit framställda med en talang och en fullständighet, hvartill jag ej kan åstadkomma något motstycke. Jag vill således endast anhålla att få till besvarande uplaga några af de anmärkn:r, som mot förslaget blifvit gjorda. Motståndarna mot K. M:s Propos. äro af 3 slag. Några ha velat helt och hållet afslå densamma. Andra ha önskat en återremiss till Utsk. i anseende till vissa deremot förekommande betänkligheter. Slutligen har man äfven velat, att R. o. Ad. skulle sorn sin gemensamma tanka antaga Hr Adfercreutz’s reservation. Jag ber att få besvara dessa anmärkn:r i den ordning jag här nämnt dem. Gr. Sparre har mycket talat om qvinnans natur, och sagt att med densamma icke vore förenligt, att hon skulle som myndig vårda sin egendom. Jag skulle dock i motsats häremot tro, att det ligger i hvarje menniskas natur att tillse och vårda det goda Gud har gifvit henne, och att således hvad man i dagligt tal kallar hushållning äfven ligger i menniskans natur att besörja. — En värd talare bar sagt. att hans motståndare önskade, det qvinnans upfostran skulle företrädesvis riktas åt förenämnde håll. För min del tiar jag icke hört någon talare yttra sig i denna syftning. — Gr. Sparre har också sagt, att det för upfostran icke vore nog att uttala några allmänna satser, ulan att det fordras äfven öfning, eller en slags exercis. Detta kan vara ganska riktigt, men för all exercis — för att tala militäriskt — fordras nödvändigt vapen. Vill man att qvinnan skall blifva en god matmoder, måste hon äfven i tid lära sig behandla de medel, utan hvilka detta icke blifver henne möjligt. — Han har också yttrat, att frihet från yttre bestyr skulle vara nödvändig för bibehållande af själens renhet. Detta kan jag ej rätt förstå.
Dessa stadganden anser jag böra bibehållas i förevar:de §. Något skäl till förändringen synes mig Utsk:n icke hafva anfört. Om något sådant finnes, anhåller jag att de af Ulskms ledamöter, sora äro närvar/de, ville framställa dem; i motsatt fall fortfar jag uti min öfvertygelse, att det är hällre och rigtigarc att låta nu gäl - Den 10 September e. m. 57 lande stadgande få i §:n införas, samt att den här föreslagna siffran 5 bör förändras till 2. Hr Gripenstedt: I afseende på preskriptions-tideus längd är jag af samma tanka, som de båda sista talarne, ty om något i detta hänseende bör föreskrifvas, så är det två år, men jag har stor betänklighet emot att någonting alls härom uti ifrågavar.de författning uptages. Uppenbart är, alt de här föreslagna bestämmelserna om preskriptions-lid, bevakning vid konkurs etc. äro af civil-lags natur. Om nu R. o. Ad. härom beslutar, har Ståndet tagit på hand att hela denna författning skall presenteras i form af civil-lag. Jag medgifver visserligen, att Ståndet redan vid 4:de §:n, der frågan om forum afgjordes, har, utan att märka det, gjort något dermed temligen liktydigt, och jag tror verkligen, att man derigenom gått i en snara, som, vare sig med eller utan afsigt, blifvit utlagd; men då jag icke vågar biträda den mening, att allt, som af Utskm blifvit föreslaget, skulle vara af civil-lags natur, törs jag icke heller tillstyrka att R. o. Ad. må antaga de ifrågavar:de bestämmelserna, som onekligen äro af civil-lags beskaffenhet, hvarföre också dessa, enligt 1846 års författning, äro hänskjutne till de bestämmelser, hvarom beslut framdeles skulle fattas i den ordning § 87 Reg.-F:n före skrifver. Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framslälde, att Hr Arnell och Frih.
som efter 1815 och 1846 års missväxter utaf allmänna medel beviljats, uti en af Carl Magnus Engström biträdd motion, anhållit, att, derest innehafvare af sådana lån inom andra orter varda befriade från skyldigheten att dem återbetala, enhanda befrielse jemväl måtte tillgodokomma de bland motionärens kommittenter, sorn för sin egen och sina familjers räddning från hungersnöd måst af oftanänmda understöd sig begagna. I landsorten omkring Kalmar, synnerligast i vissa delar af Södra Möre härad, hade den allmänna nöden varit utomordentligt tryckande. Invånarne i denna bergiga trakt måste visserligen alltid, utan afseende å årsväxtens beskaffenhet, forsin brödföda anskaffa spanmål från andra orter, och någon afsättning medelst åkerbruket kunde följaktligen icke förväntas, utan skogsprodukter och boskapsskötsel utgjorde de enda inkomstkällorna; men nu mera voro skogarna till största delen uthuggna, och boskapsskötseln befunne sig på en alltför låg ståndpunkt, för att kunna bereda någon betydligare penningetillgång för innehafvarne af mindre jordegendomar, hvilka just voro de, som nödsakats anlita ifrågavarande lån. För återbetalandet häraf funnes således ingen annan tillgång, än de skuldsattes oundgängliga husgerådssaker; 12:o af Arnold Svensson, Gustaf Bernhard Appelqvist, Olof Persson och Erik Månsson från Blekinge, hvilka föreslagit, att det lån, hvarmed Blekinge 16 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 102. läns nödlidande invånare vårtiden sistlidet år af Kongl.
Såsom ett tillägg till den värde talarens anförande tager jag mig friheten fästa uppmärksamhet derpå, att Kongl. Svenska Regeringen bar annu en annan aucloritet i Damnark, nemi. den Svenska diplomatiska beskickningen. Utan tvifvel är nu förhållandet med Öresundska tullen det vigtigaste, som denna beskickning kail hafva att bevaka, och den kunde icke heller gerna vara i okunnighet om, att förhållandet med consulerna var sådant, som nu blifvit uppgifvet. Det står då derhän, huruvida Svenska beskickningen kan anses fullkomligen ursägtad för sin uraktlåtenhet, då den visat sig antingen icke ens känna den tractat, sorn låg till grund för Öresundska tullen, eller också, under loppet af flera år, underlåtit alt skänka någon den ringaste uppmärksamhet åt hvad dervid tilldragit sig, samt till sin Regering inberätta förhållandet. För öfrigt har så mycket redan blifvit yttradt i ämnet, att jag icke har något att tillägga. Hr Rosenblad: I anledning af hvad den siste talaren yttrat, vill jag endast fästa uppmärksamhet derpå, att det är hvarken till Svenska beskickningen i Köpenhamn eller något annat Svenskt embetsverk, som Öresundska tullräkningar ingå, utan de böra aflemnas lill vederbör, godsägare eller deras commissionärer; och när aldrig någon godsägare eller skeppsredare anfört några klagomål, så måste berörde Dc ii 3 Juni c. ni. bestickning och embetsverk, som icke hafva sin station vid tullboden i Helsingör, vara i fullkomlig okunnighet om, att klagomål kunde rättmätigt derstädes göras. I afseende på den obekantskap, som man här yttrat om de gjorda förhandlingarna, så får jag nämna, att det utlåtande, sorn i frågan blifvit afgifvet af Commerce-colhro, och hvarpå den af K. Svenska Regeringen till den K. Danska afgifna reclamation hufvudsakligen sig grundar, varit införd i en allmänt läst Svensk tidning, ehuru utan de åtföljande bilagorna.
Förordningen den 1 Mars 1749, tillkommer arfvingar i adliga sterbhus att till förrättande af bouppteckningar och arfskiften i samma sterbhus kalla dem de helst dertill bruka vilja; i följd hvaraf Kongl. Brefven den 26 Oktober 1748 och den 7 April 1805, hvarigenom utländske adelsmän, som hit till riket inkommit, samt Svenska Akademiens ledamöter blifvit förunnade enahanda förmåner i rättegångsmål, som Ridderskapet och Adeln, komma att till all verkan upphöra; skolande de mål och ärenden, som, jemlikt förenämnda lagrum och författningar, tillhört Hofrätt såsom första domstol, tillhöra vederbörande underdomstolar och efter allmänna rättegånsordnmgen behandlas. Denna författning kommer att gälla till efterrättelse från och med den i Januari 1867, men de mål och ärenden, sora då på Hofrätts pröfning bero, skola af Hofrätten med slut afhjelpas.» 1 sammanhang härmed och då nödigt är, att Riddarhus-direktionen äfven hädanefter, likasom hitintills skett, på grund af Kongl. Brefven den 30 Mars 1787 och den 9 Augusti 1818, varder underrättad om sådana omständigheter, som hindra adelsmän att begagna sin representationsrätt, såsom om han råkar i konkurstillstånd, om han, sedan han uppnått myndig ålder, sättes under förmyndare, om han dömes adelskapet förlustig eller ställes under framtiden för brott, som medför sådan förlust; men berörda 96 Motioner hos Eidderskapet och Adeln 1865. Kongl. Bref afse nuvarande förhållanden, hvadan annan ordning för underrättelsernas meddelande, än den samma Kongl. Bref bestämma, är behöflig, derest Utskottets framställda förslag vinner bifall, får jag hemställa, att Rikets