Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att de ännu icke funnit skäl att frånträda sin förut i underdånighet yttrade mening, om sättet för JustitiseCanzlerns hö33 II, : 30 3o6 Den 18 Julii e. tn. rande i frågor rörande indragning af Tidningar; nemi. att det bör ske skriftligen, och icke genom personligt företräde i StatsRådet. 8:0 Att de likaledes icke annat kunna förstå, än att deras Revisorers underdåniga anhållan om delfående af StatsContorets Protocoll och Handlingar utöfver den tid af 2 år, hvars afslulade räkenskaper Revisionen omfattar, fullkomligt öfverensstämmer med Grundlagarnes och Instrnctionens för Revisorerna tydliga stadganden. 9:0 Att de anse de vid Stats-anslagen fästade lagliga vilkor böra i möjligaste måtto uppfyllas; samt Staten icke inledas i osäkra och på tid ställda handelsföretag; och slutligen 10:0 Att de i underdånighet önska, det ICbngl. Maj:ts Rådgifvare måtte, då de afstyrka bifall till någon af Rikets Ständer gjord underdånig anhållan, anföra sådana utförliga skäl, att Rikets Ständer kunde vinna öfvertygelse om sitt misstag. Herr Lefren, Johan Pehr: Jag tager mig friheten hemställa till Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, huruvida Hans Excellence skulle kunna och vilja för Ridderskapet och Adeln förklara sättet, på hvilket detta mål lämpligast bör behandlas. Vid förra Riksdagen blef Constitutions - Den 18 Julii e. m. Utskottets Memorial om StatsRådets decharge behandladt punktevis, så att de punkter, som voro föremål för återremiss, kunde återremitteras, oaktadt andra Llefvo bifallne eller afslagne. Jag tror visst, att discussio11 en, nu må kunna sträcka sig till det hela, men, då Herr Grefven och LandtMarskalken finner tiden vara inne att afsluta dis-* cussionen, torde propositionerne sedan höra framställas punktevis. Jag fruktar, att vi i annat fall icke utan mycken vidlyftighet komma tili något slut. Friherre Anckar swärd , Carl Henrik:
Uppläst hoS Ridderff. och Adeln d. iz Julik. Prcst-Ständet den i; « - « - Borgare-Ständet d. iz Bonde-Ständet den iz wöcdsamt Memorial! 8'än Högwördige Prest-Ståndet och Wallof!. Borgare,Ståndet haswa under den iz och 22 sistl. Junii s:ne serstilde Memorial blifwit remitterade till Riksens Högloft. Ständers Allmänna Beswärs och Ecvnvmie-Ukstott: Det ena af Herr Prosten Doct.
Fyra Krono-Parker, innehållande något öfver 29,200 Tunneland och Fjorton Krono-Allmänningar, med omkring 89,800 Tunneland i arialvidd, förutan impediment och tvisten marker, — halva nu mera undergått sådane undersökningar till lorand]ad hushållning och disposition, som blifvit förordnade genom Eders Kongl. Majus nådiga bref af den 16 Mars och Kammar-Collegii derpå grundade Circulairbref af elen 14 A piil 1824; och äro derefter, enligt Nådigt beslut, Krouo-Paiherne Halle och Hunneberg vordne bibehållne under allmän förvaltning och reglerade till trakthuggning elter nya Skogshushållnings-systemet, samt stå under vård och tillsyn af härvarande Läne-Styrelse, äfven hvad beträffar de delar som ligga inom 030 ;Skaraborgs Läns gräns. Om Kronomarken Edsmären, likaledes beslagen . inom bägge Länell, beror regleringsfrågan ännu på Eders Kongl. Majlis nådiga pröfning; men för Krono-Parkerne Mas test ogen .soch. Kroppfjell, på Dalils-Land, .är frågan i detta hänseende redan Kådigst afgjord, samt desse begge .Parker dervid öfverlåtne tili orternes in van are j ; för att på hemmanen fördelas. Ibland allmännings - Skoganeäro åtskillige jemväl definitivt reglerade, genom Eders Kongl. Majlis Kådiga beslut derom, sorn för närvarande bero på verkställighet, oell om andre äro regleriugs-frågorne antingen underStäldte' Kådig pröfning, eller hvilanda i afbidan på rättegångar vid Domstolarne, hvilka tills vidare uppehålla regleringen. Så fort om AllmänningseSkogarne hunnit slutcligen afgöras, blifva de merendels öfverlemnade till Interessenternes disposition, med visse förbehåll, eller npplåtne till de Byar och Hemman, hvilkas anspråk derpå äro af Eders. Kongl. Majit i Kader godkände. Emedlertid qvarstå Allmännings:-)Skogarne ännu, till det mästa, under Eders Kongl.
För hvarje fördomsfri tänkare måste det ligga klart i dagen, att de Häradshöfdingar, hvilka inom Bergslagerna äga Jurisdictioner, härigenom skola få sina göromål orimligt ökade och aldeles uturståndsättas att sjelfve sköta dem. Domsagorna måste då antingen undergå klyfning och nya anslag dertill göras, eller ock skall ett ökadt antal extra Domare tillförordnas, hvilka nyligen ankomna från Academien, med de vackraste theoretiska kunskaper och redligaste vilja, dock merendels måste sakna den menniskokännedom och den vana att handtera både menniskor och allmänna ärender, hvilken, endast genom erfarenheten förvärfvad, gifver full skicklighet att värdigt kunna uppfylla det vigtiga Domarekallet. Förenämnde Kongl. Förordning upptager, utom andra mål, som till HofRätten nu mera dragas, frågor om Grufvors Utmål, om intrång i Malmfälten inom andras områden, om anklagelse för oloflig brytning på band och pelare i Grufvor m. m. De till desse med flere frågors hedömmande gällande Kongl. UtmålsFörordningarne af 1741 och l7$7’ Kongl. MasmästareOrdningen af 1766, Kongl. HammarsmedsOrdningen af 1823 m. fl. bevisa tillräckligen, genom de tecliniska termer de innehålla, hvilka äro grundade på helt andra än juridiska kunskaper, och hvilka äro nödvändiga, för att icke genom vidlyftig omskrifning behöfva determinera hvarje förhållande, att lill de uti dessa Författningar upptagne måls bedömande eller för att förstå sjelfva Författningarne fordras flere vettenskaper, än det hittills ålegat dem att förvärfva, som gått den vanliga Domarevägen. Huru vill den, som icke äger kunskap i Mathematik, Mekanik, Physik och Chemi, och som icke genom egen handläggning förskaffat sig practisk kännedom af Bergsliandteringen, med säkerhet bedöma bättre rätt till Malmfyndigheter, på grund af meddelade Mutsedlar och Utmål, samt i följd af Malmlagrets donläge eller sänkande i Fält, anlagde Fältoch Tvärortsarheten, Stollar m. m.?
Af den 15 December. Om Remiss till Oecanomie• Utskottet af Johan Larsson Wiklunds, Johan Magnus Wesrings och Johan Longhergs Memorialer, angående Skjuts-inrättningen, samt af Nils Månssons och Johan Magnus Wessmgs Merrorialer, rörande beloppet at den, Inq\ arU rmgs-giivare tillkommande ersättning för tagande Trouppers underhåll. — Hvilka Protocolls-Utdrag lades till Handlingarne. Den 18 December. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållit hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 18 December 1817. S‘ D. Remitterades Till Stats - Utskottet ; Följande Kongl. MajrtS Nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 1:0 I afseende pä den vid 181J års Riksdag, yrkade rättelse r Författningarne om Afdrag till Statens förmån, å Civile Embetsoch Tjenstemäns indelte Löner. 2:0 Angående nödige Medel och Utvägar till Hjelmare Slussverks ombyggnad Och vidmakthållande. 3:0 Angående uppförandet af en Minnesvård öfver Svea Rikets utkorade Kron Prins Carl August, på Qvidinge Hed i Skåne. 4:0 Angående användande af de inom Södermanlands Län befintelige så kallade Jagbackar. ?:0 Angående beviljandet af vanliga Pre*te-Bols Friheten åt nya Preste Boställen. 6:0 Angående sökt befrielse från BränvmsBevillningens utgörande för åren 1810, 1811 404 Den 18 Dec? och 1812. af Personer å Landet, som ej äga eller besina Jord. 7:0 Om en stadgad Afgift af hvarje Mantalsskrifven Person, till den Veneriska Smittans hämmande, samt utvidgande af de dertill nödige Curanstalter, och om fortfarande af det vid sistledne Riksdag till samma ändamål gjorde anslag j hvarefter och sedan Stats-lJtskottets Utlåtande öfver denna Proposition till Ridderskapet och Adeln inkommit, samma Nådiga» Proposition derefter skulle till Bevillnings
Då Stats-Utskottets förslag rörande antingen Statens reglerande eller Bevillningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad lill Riksgälds-Kontorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Kontorets styrelse och förvaltning, till pröfning hos Riks-Stånden förehafves, galle hvad angående behandlingen af Utskottets afgifna förslag lili Riksdags-Ordningen stadgas; och skall saken afgöras efter tre Stånds beslut. Förena sig icke minst tre Stånd uti sammanstämmande beslut; då skall Stats-Utskoltet förökas med så mångå Ledamöter af Riks-Stånden, i vanlig ordning valde, alt de blifva Iretio af hvarje Stånd. Detta särskilda Utskotts Ledamöter röste sedermera samfäldt, med slutna sedlar, till ovilkorlig! antagande eller förkastande af hvad Stats-Utskoltet tillstyrkt, blott I de frågor, hvarom Riks-Stånden varit af skiljaktiga tankar; kommande de fleste sålunda röstandes mening att gälla såsom Riksens Ständers beslut. Till undvikande af paria vota skall, vid omröstningen, förr än sedlarne uppräknas, en ibland dem utlagas och förseglad afläggas. Befinnas, vid de öfrigas uppsummerande, rösterna lika delade, må denna gedel öppnas och gifva utslaget. Är pluralilelen redan vunnen, bör den aflagda sedeln ouppbrulen genast förstöras. Expedilions-Utskoltets Förslag till anderd.. Skrifvelse l\:o 5. § 81. Denna Regerings-Form samt Rikets öfriga Grundlagar kunna icke ändras eller upphäfvas, ulan genom Konungens och alla Riks-Ståndens sammanstämmande beslut. Ej mä frågor derom uti Ståndens Plena väckas, utan anmälas de hos Riksens Ständers vid hvarje Riksdag valda Konstilutions-Utskott. Detta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarne granska, eger rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa.
1 tredje morn. står: ’’äfvenså tillkommer det K. M:s Bef;h:de alt å landet sparsamt och efter noga ompiöfvande, sedan vederbör. pastor och socknemän ansett en sådan anläggning behöflig eller den begärt, samt, der så anses nödigt, äfven häradsrätt blifvit hörda, meddela tjenliga, ordentliga och väl» fräjdade personer” &c. Hvartill alla dessa personers hörande skall gagna, kan jag icke se, aldraminst hvad häradsrätten har med saken alt skaffa; och jag tror det är alldeles tillräckligt hvad härom i 18 55 års författning är stadgadt. Jag gör samma anmärka, här, som vid föregående moni., nemi. om olämpligheten att utsätta det icke oljenliga, oordentliga och vanfräjdade personer skola antagas. Jag förmodar, att det faller af sig sjelft, att della icke här bör intagas. Momentet skulle alltså få denna lydelse: äfvenså tillkommer det K. M:s Bef:h:de alt å landet sparsamt oell efter noga ompröfvande, sedan vederbör, pastor och socknemän blifvit hörde, meddela tillstånd, under ofvannämnda villkor <&c. 1 samma mom. förekommer längre ned en föreskrift, hvaraf vill synas, att inga andra anledn:r till indragning eller förflyttning af sådana näringsställen kunde äga rum, ändesom blifva anmälla af pastor och socknemän. Jag har likväl anleda. alt tro, elei äfven andra omständigheter dertill kunna föranleda. Jag önskar således tillsättande af en meflanmening, så att det kommer alt hela: på derom af pastor och socknemännen gjord anmälan eller af annat föranledande efter omständigheterna omflytta &e. .34 Den 13 Januari e. m. § 44) 2 mom. "Du i stöd af särskildt fa t ta d t beslut menighet i en eller flera socknar, der rättigheten till brännvinsbränning allmänt är afsagd, lios K. M:s Bef:h:de anmäler sig om erhållande af fastställelse å träffad öfverenskommelseatt ej mottaga brännvin" —.
Kallas väl det att omstörta, att, under det man utgår ifrån det närvarande såsom från ett gifvet rättstillstånd, man åt K. M. och alla fyra nuvar. RiksStm lemnar ett rättmätigt vederlag för hvad i en eller annan mån af den nu varande representationen kan förloras? Och är det icke slutligen snarare ett conserverande än ett omstörtande tillgörande, att vilja ifrån vår representations förhandlingar aflägsna ståndssplit, som redan tillförene mången gång bragt Riket till branten af sin undergång, och måhända en gäng i framtiden skulle kunna göra detsamma. Den värde talaren har vidare yttrat, att man icke ännu på en eller två riksdagar bör förändra del sekelsgamla beståndande. Mig veterligen finnes intet annat sätt att tillvägabringa grundlagsförändringar, än alt dessa afgöras på 2:ne riksdagar, på sådant sätt, att frågan väckes vid den ena, och afgöres vid den andra. Skulle formerna af det sekelsgamla betinnas förstelnade, på hvad sätt skall man då få dem förändrade, om man underkänner det i våra grundlagar inrymda sättet att åstadkomma denna förändring? Vill man icke bibehålla dessa förstelnade former från evighet till evighet, vill man icke lemna deras förbättring åt våldet, ståndssplitet och passionerne, i st. f. att låta förändringen ske på förnuftsenlighetens och laglighetens väg, så måste man väl omfatta en sådan utväg. Den värde talaren har yttrat, att den herrskande meningen är för ståndsprincipen, derföre alt under sislförllulne riksdag irenne Stånd skulle beslutat densammas bibehållande. Utan att gå så långt tillbaka, som till sistförflutne riksdag, hade den värde talaren måhända uti tilldragelserne före denna riksdag, kunnat finna någon ledning för sitt omdöme derom, huruvida den herrskande meningen vore för ståndsrepresentationens bibehållande eller icke. Den värde talaren hade då funnit, att vid öfverläggningarne om det sedan sisth riksdag hvilande grundlagsförändringsförslag, ang:de nationalrepresentationens ombildning, hafva 2:ne
I vänta mig här; jag ärnar undersöka detta land.» Detta funno de vara ett stort företag, och de ville hälst själfva fara med honom. Men Torsten ville gå ensam, och han fortsatte: »Men kommer jag icke åter, innan sju solar gått öfver himlen, då skolen I segla hem och säga konung Olof, att det icke blifvit mig af ödet förunnadt att återvända.» De gjorde honom följe upp till skogsbrynet. Där gick han ifrån dem, och de gingo tillbaka till skeppen. Hela den dagen vandrade han kring i skogen men blef ej varse något märkligt. När det började kvällas, kom han fram till en bred väg, som han följde, tills det blef alldeles skumt. Då vek han af in i skogen och träffade där på en stor ek, som han klättrade upp i. I dess krona var ett godt hvilorum, och där sof han om natten. Men när morgonsolen lyste fram, hörde han ett väldigt dån och därtill människoröster. Han såg en flock män, två och tjugo till antalet, spränga fram på sina hästar. Han förundrade sig öfver deras växt, ty så högresta män hade han aldrig förr skådat. Så klädde han sig, och morgonen led, tills solen stod i sydost. Då såg han tre andra välbeväpnade män rida fram på vägen, så resliga, att han ej häller sett deras likar förr. Han, som red mellerst, satt i gullstickad dräkt på en hvit häst, men de två andra redo på grå hästar och lyste i röda skarlakansdräkter. När de voro midtför eken, höll han, den förnämste, inne sin häst och sade: »Det rör sig något lefvande däruppe i eken.» Då klef Torsten ned och trädde fram till dem. Han hälsade dem, och de slogo upp ett ljudligt skratt. Och den reslige mannen yttrade: »Sådana gestalter få vi här sällan se — hur lyder ditt namn? Hvarifrån är du?» Torsten sade sitt namn och tillade, att han äfven plägade kallas den hushöge. »Min släkt har jag i Norge; jag är konung Olofs hirdman.» Den reslige mannen log och sade: »Mycket har man ljugit om den kungahirdens ansenlighet, ifall den ej kan visa fram någon, som ter sig duktigare än du.
Mecl anledning af en inom Riks-Stånden väckt motion, om upphö - Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse K;o 38. il randel af de i Gefleborgs, VesLer-Korr 1 ands, Jemtlands och Vesterbottens Län af ålder utgående och Landshöfdingarne derstädes tillkommande så kallade Räfstetings-penningar, halva Rikets nu församlade Ständer, som, vid pröfningen af nämnde fråga, ibland annat, inhemtat, att förrberörde Räfstetings-penningar utgöra en, i fortsättning af förra räfstelings-kostnadenj med hänseende ti i 1 ofvanomförmälde landskaps vidsträckthet osh egna beskaffenhet, serskildt beviljad afgift, till ersättning hvarför invånarne i dessa landskap icke åtnjuta någon motsvarande lindring i Lagmansoch Häradshöfd i 11 geräntan eller tingsgästnings-penningar, uti underdånig skrifvelse af elen 3o sistlidne Maji gifvit tillkänna, att Rikets Ständer, vid detta förhållande och då, genom lid efter annan skedd fördelning af de Korra Länen, den förut gällande orsaken till räfste-tingsafgiften, eller dervarande Landshöfdingars större resekostnader än i andra Län, försvunnit, funnit berörde afgift numera vara mindre lämplig, såsom utgörande en icke allmän beskattning för ett äfven upphördt behof, samt, på grund deraf, för deras del, ansett invånarne i Gefleborgs, Vester-Korrlands, Jemtlands och Vesterbottens Län böra befrias ifrån utgörandet af de så kallade Räfstetingspcnningarne, hvilka, enligt hvad upplyst blifvit, för ar 18dr utgjort tillsammans 1718 Rdr. 42 sk, 4 hvaremot, och enär Landshöf dingarne i oftanämnde Län voro herättigade till ersättning för denna at deni hittills åtnjutne löneinkomst, Rikets Ständer hade för afsigt att vid Siats-regleringen uppföra ett motsvarande anslag.
Nådiga uppmärksamhet derpå, alt, vid den compromiss, hvarigenom Handelshuset Michaelssons & Benedicks anspråk emot Kronan, i anledning af handelns återgång, om Skeppen Försigtigheten, Euridice och Camilla, blifvit pröfvadt , skiljesmännen ansett contractet, efter dess lydelse i Kronans exemplar deraf, der orden i och för fartygens utrustande finnas, böra så mycket hellre tjena lill grund för bedömandet af Kronans ersättningsskyldighet, som Kongl, Majlis Nådiga Bref af den 14 Junii 1825, hvilket bort tjena Kronans Ombud vid handelns afslutande, En af Rikets Herrar, General-Amiralen, m. m. Herr Grefve Cederström till rättelse för dess åtgärder, och bestämma vidden af Kronans förbindelser, och derutöfver desamma med laga kraft ej kunnat utsträckas, innehåller, i afseende på den försäkran Handelshuset Michaelsson & Benedicks deri lemnäs, de orden i och för fartygens utrustande. I anledning af detta underdåniga Memorial, anbefalldes Justitiae-Cancellers-Embelet uti Nådig Skrifvelse den 26 Mars i83i, alt i underdånighet inkomma med bestämdt yttrande, huruvida någon förlust, genom den förelupne origtigheten i contracten om Linieskeppet Försigtigheten och Fre gatterne Camilla och Euridice, tillskyndats Kongl. Majit och Kronan, samt om laglig anledning, i följd deraf, kunde vara att ersättningstalan emot vederbörande anställa. Och har, till fullgörande häraf, Herr Justi - Siats-Utskottets Utlåtande N:o Q1. 7 tiae-Caneelleren, uti underdånigt memorial af deli 28 April samma år, under åberopande af hvad i dess ofvanberörde, förut afgifne underdåniga memorial, rörande denna olikhet, finnes intaget, anfört, att, enär det varit Handelshuset Michelsson & Benedicks, hvilket, under utförande af dess talan, trott ofvan åheropade menings införande hafva inskränkt dess ersättningsanspråk; så och enär Kongl.
Utskotten anmärka emot Kyrkoherden Ahlqvist, att 3 § i 1 Cap. redan bjuder, att verkställdt treskifte, då det efter 1821 års Författning har skedt, ej får rubbas, men Ahlqvists förslag angår något annat; hvarföre, så synes han mig fråga, har treskifte före 1821 icke samma rätt, att mot en senare SkiftesStadga åberopa; och när af* Den 27 Augusti f. ra. 131 ven denna, enligt 12 Cap. to §, tillåter att utan Ägodelningsrätteils hörande stanna vid treskifte, hvarföre har då ej samma sak samma följd , derföre att den existerat före 1821. — Jag kan här icke tveka, och yrkar derföre proposition derpå, att, med afslag på Kyrkoherden Ahlqvists förslag till ny §, ordet tvenne må sättas i 12 Gap. 8§ istället för tvänné. Herr Danckwardt: Såsom Grefve Spens "uppgifvit, är det i SkiftesStadgans 8 Cap. 12 §, vid frågan om nytt skifte i storskiftadt skifteslag, blott för den delägare, sorn redan har sin lott i två skiften, medgifvit, att undgå att deltaga uti den nya delningen vidare, än hvad som erfordras för de öfrigas lämpliga utbrytning. Den värde Ledamoten anser, att en sådan tillåtelse borde utsträckas äfven till den, som har sina ägor i 3:ne skiften, enär SkiftesStadgan förklarar att de, enligt 1821 års Författning, med treskiften faststäldte enskiften icke få rubbas.
N:o § Bataljonsläkare, lönetillökning för 1 4 1 83 8 b. 25 April b. 25 April b. 20 April å. 28 April 169 Svar på återremiss — 4 1 150 G a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni Befordringssätt till regala pastob. 29 Jan. rat, förändring deri — 8 — 10 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan.
Då ifrågavar. punkt innehåller 2:ne morn., anhåller jag vördsamt alt Hr Gr. o. Landtm, täcktes på hvartdera särskildt framställa propos. Frih. Peyron: Jag instämmer visserligen uti hvad den siste värde talaren sagt; men som sista mom. i denna punkt är åberopadt i 22 punkten och dermed har snart sagdt oskiljaktig gemenskap, så får jag vördsamt hemställa, att ifrågavar. 22:dra punkt äfven nu må föredragas. Då i anledn. häraf Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge 22:dra punkten af förev. utlåtande böra nu jemväl föredragas, ropades Ja; och blef till följe deraf sistnämnde punkt, ang:de anslaget för försvarsverket i allmänhet eller krigscollegii departementer, nu uppläst. Hr von Hartmansdorff: Jag tager mig friheten återkomma till den hemställan, som Hr von Troil gjort, att lista mom. i denna punkt måtte skiljas ifrån den sednare. Detta morn. innehåller Örn 11 Mars f. m. 123 Utsk:s tillstyrkande att det ”för Lifgardet till häst uppförda anslag må förhöjas med 3,177 ndr 20 sk., på det sätt, att beloppet af kontanta penningar ökas med 3,930 r:dr 26 sk., och anslaget af oindeld spanmäl minskas med 125 tunnor 16 kappar, motsvarande, efter 6 r:dr per tunna, 753 r:dr.” Mig svnes som denna punkt icke Sammanhängde med de följande 10,000 r:dr och icke heller med den 22:dra punkten. Frih. Peyron: Jag önskade blott att sista mom. af 12 punkten måtte uppskjutas intilldess 22:dra punkten blir föredragen, emedan de hafva mycken gemenskap med hvarandra. Frih. Te r.smeden, Wilh. Fredr.: Här har af Hr von Troil, understödd af Hr von Hartmansdorff, blifvit yrkadt, att de 2:ne mora. i 12:te punkten skola åtskiljas.
Herr von Kock anförde: att, som Utskottet uti Betänkandet ibland annat tillstyrkt fri handel med alla sorter Trädvaror mellan Sverige och Norrige på gränseorterna, men densamma i afseende på Sågblock vöre ytterst menlig för alla pä dessa orter varande Svenska Sågverk, sorn derigenom skulle gå under och upphöra, så trodde han sig Ben). och Ekon, Utsk. Betdnkanden. härpå höra fästa Utskottets uppmärksamhet till vinnande af nödig ändring i denna punkt} likväl, då härom ingen anmärkning blifvit gjord af någon Ledamot i de Stånd, som återremitterat Betänkandet och följaktligen Utskotteticka lämpligen kund® förändra sin tanka i detta afseende, förklarade han sig åtnöjas, om denna hans mening finge i Protocollet intagas, och såsom hans Reservation till Respectiva RiksStånden åtfölja Utskottets svar 1 anledning af de gjorde aomärkningarne; hvartill han fann sig så mycket iner befogad, som han, då beslutet rörande denna fråga fattades, ännu icke var ledamot af Utskottet, och således utur tillfälle att sig deremot reservera. Herr Prosten Säve åberopade sin förut i ämnet afgifna mening. Riksdagsmannen Nils Månsson yttrade: att han trodde, det Högloflige Utskottet bordt, i enlighet med alla anmärkningarna vid Utskottets förrå Betänkande i ämnet, tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer att hos hans Maj:t Konungen frambära deras underdåniga örnakan om en friare export af trädvaror i synnerhet från norra orterna, då den, med iakttagande af reciprocitet, säkert skulle förän, leda till Sveriges förmon. Ut Supra. t 9'iQ Eesv. och Ekon. Vtsk. Betänk anden. Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi ■ Utskotts förnyade Utlät ande angående försutna Bergsmansprivi" legiers ersättning, samt inrättandet af en ny Bergslag i Norrbottens Län. Uti Protocolis-Utdrag af den 27 sistlidne Maj har Hedervärda Bonde-Ståndet återremitterat Riksens Högiofl.