Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om denna §:s tillämpning, kan man visserligen icke genom en mathemalisk linea utmärka hvar Sländernes grundlagsenliga rätt inträder; det mäste bero af ömsesidig välvilja vid förklaringen af §:n, och då hemställer jag, om denna afsiltning, som tillskyndar statsverket en fördel, kan anses såsom anledn. lill den åsigt, att K. M. inträdt på Sländernes område. Jag tillstyrker afslag å betänkandet. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är visserligen sannt, såsom Frih. Cederström yttrat, all de fleste af ifrågavar. regtten voro redan afsullna då 80 §:n lleg.Fm skrefs. De voro likväl afsuttna för viss tid efter bestämda coritract. 80 §:n Reg.Ftn talar om indelningsverkets hufvudgrunder. Till dessa måste ovillkorligen höra, att icke cavallen kan förändras till infanteri eller infanteri till cavallen; och om så sker, rubbas dessa hufvudgrunder. Men meningen med den 80 §:n i Reg.F:n är väl icke att dessa hufvudgrunder alltid skola vara orubbade och blott utgöra en antiqvitet, såsom Hr Lefre'n yttrat, utan meningen är alt Ständerne skola deltaga i besluten om de ändringar, hvilka K. M. anser böra äga rum. Ifrågavar. conlract voro upprättade på 3o år, och när denna tid tilländagått, så inträder samma förhållande, som före contraclens ingående ägde rum, d. v. s. att i samma mån conlracten togo slut, voro dessa regtten att anse såsom uppsultna. För att prolongera dessa conlract erfordras, efter min öfvertygelse, pre - i64 Den i November f. m. cist detsamma, sorn för att Jäla ett cavallen afsitta, och det är en sådan afsittning, som jag icke tror att K. M. kan verkställa utan Ständernes begifvande. Hr Lefren har sagt, att genom ifrågavar. åtgärd af K. M. visst icke åsyftades något annat än godt, eller en besparing.
Riksdags-Ordningen, för sam manjemnkning häraf, skolat, under åberopande af hvad uti memorialet, N:o 298, i enahanda fråga är vordet yttrad t, inbjuda Ridderskapet och Adeln, att med Presteoch Bonde-Stånden sig om den af Utskottet gjorda framställning förena. Medgifves icke detta, hemställer Utskottet, att votering uti förstärkt Stats-Utskott må anställas öfver följande propositioner: Billi Cili R. St. Prat, 184.0. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. rf:de Haft. 3 18 Siats-Utskottets Utlåtande, N.-o 3ocx Den, som vili, att, i likhet med Stats-Utskottets uti Utlåtendet N:o 85 gjorda hemställan, Rikets Ständers till Kongl. Majit afgående underdåniga skrifvelse skall innehålla, att Assessor Lagercrantz må på nu gällande arrende af Barkarby Kronohemman erhålla förlängning af 3o års tid, räknad från midfastan år 1846, emot skyldighet att fullgöra de, enligt nuvarande contract, arrendatorn åliggande förbindelser, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, skola Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t anmäla, att om, efter skedd undersökning, Kongl. Majit pröfvar det vara med Rikets fördel öfverensstämmande, Rikets Ständer medgifva, att Assessoren Lagercrantz måtte på nu gällande arrende af Barkarby Kronohemman erhålla förlängning af 3o års tid, räknad från midfastan år 1846, mot skyldighet att fullgöra de, enligt nuvarande contract, arrendatorn åliggande förbindelser. Stockholm den 18 Augusti i84o. N:o 300» Ank. till Exp. Utsk. den 19 Augusti, kl. 2 e. m. Utlåtande j angående sökt rättighet för åtskillige städer att återbekomma af dem erlagd rotejrihets-bevillning. (Rgs. Afd.)
Då en § blifvit återremitterad af några RiksSt. i afsigt alt vinna ändring i bötesbeloppen, af andra för samma ändamåls vinnande i afseende pä redactionen, sä finnes ingen § i grundlagen, som hindrar ett Utsk. att upptaga det hela till ny bearbetning, samt att, i händelse en annan redaction befinnes riktigare och ändamålsenligare, densamma då antaga. Jag kan således icke annat än instämma i hvad Frih. Palmstjerna i denna del yttrat. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., förklarade, att vid det af Utsk:n upplyste förhållande, att två Stånd bifallit Utskms förslag och ett Ständ bibehållit det nu gällande stadgandet, hvilket var alldeles öfverensstämmande med hvad Utskm föreslagit, utom i afseende på bötesbeloppen, det vore klart, att 3 Stånd beslutit, att den gamla författningen borde förblifva oförändrad i allt, som icke rörer böternes belopp. Således vore frågan i denna del afgjord, men detta kunde, likväl icke hindra R. o. Ad. att för sin del fatta ett annat beslut, oaktadt detsamma icke i saken medförde någon verkan. Fhih. Palmstjerna: Jag anser ännu icke alldeles afgjordt, att icke frågan inom Väilofl. BorgareSt. skall kunna fä en annan vändning. Det förra betänk, har äfven frän sistnämnde Stånd blifvit äterremitteradt, och jag anser icke alldeles afgjordt, att Ståndet skall af sitt förra beslut anse sig sä bundet, att det icke Den 5 Mars. 463 ännu skulle kunna förena sig med det beslut, som R. o. Ad. skulle fatta, i fall den propos. blifver af H. Ståndet antagen, om hvilken jag bos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anhåller. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Instämmande i den förklaring, som II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, afgifvil öfver orsaken hvarföre Ulsk:n icke kunnat behandla denna fråga annorlunda, än de gjort, tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derå, att det skulle till intet tjena, om R. o.
Utskottet befarar dock, att revisionen af omförmälde räkenskaper, hvilkas vigtighet dessutom torde kunna näses tillräckligt controllerad genom de serskilde granskningar, de-* samma dels i vederbörande landsort, dels hos Kongl. Kammar-Rätten äro underkastade, tager i anspråk en alltför betydlig del af den för Revisorernes sammanvaro bestämde tid, och sålunda i sin mon försvårar den fullständiga re** visionen af Siats-verkets hufvudsakliga räkenskaper, en olägenhet, som ytterligare skulle ökas, derest räkenskaperne för de inom Rikets öfriga landskap belägna kyrkor jemväl komme att undergå revision, hvartill emedlertid enahanda skäl, sorn framkallat granskningen af kyrko-räkningarne för Skåne, Halland, Blekinge och Bohus Län, synas vara för handen, enär äfven förstnämnde kyrkor, fastän i mindre mon, uppbära bidrag från Stats-verkets sida. Med afseende å berörde förhållanden, har Utskottet funnit sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte frikalla sina hädanefter sammanträdande Revisorer från åliggandet att verkställa granskning af räkenskaperne för kyrkorne så väl inom ifrågavarande fyra landskap, som i öfriga delar af Riket. § 102. (1841 års Rev. Ber. pag. 200. 1843 års Rev. Ber. pag. 319). Revisorerne hafva anmält, hurusom Pastorer och Kyrkovärdar för ett icke finga antal kyrkor innehaft större oförräntade behållningar, än som med - Stats-Utskottett Utlåtande, N:o 54. 67 gifves uti 16 punkten af Kongl. Kyrko-Instructionen den 12 April 1815, utan att sådana behållningar vid alla tillfällen synts hafva varit till förestående utgifter behöflige, äfvensom att vid låns meddelande utaf Kyrkornas disponibla tillgångar nöjaktig säkerhet för beloppets återgäldande icke alltid blifvit anskaffad. I följd häraf anser
I afseende på den första frägan förekommer att någre Penninge-förvaltningar, hvilka det blifvit Revisorerne vägradt att granska, nu mera icke funnos, utom ConvoijGomniissariatets och PassevolanceCassans. X 2o8 SlatsDtskottets Granskningen af elen förra syntes väl uttryckligen vara medgifvén af 9 §. i den Föreslngne Instruclionén, men förhållandet roed den senare förefölle tvåtydig!, af ordalagen ”tiiiståndet och förvaltningen af alla milder (Krigs)-Collegii disposition ställde Allmänna, Castor, ” emedan det var örn PassevolanceCassans egenskap af Allmän, eller af motsattsen, som striden, angående hennes granskning, livälfde sig år 1828, och emedan K. M:t i specificationen af åtskillige Cassör icke upptagit äfven denna Cassa: — att i allmänhet det vore riktigast, att i Instruetionen undvika all Specification af EmbetsVerk och derunder lydande Cassör, då den icke behöfdes, enär Grundlagen om StatsUlskoitet uttryckeligen säger, Statsverket i alla dess eldar, då Pievisorernes enahanda rätt, alt granska samma Cassör, som StatsUtskottets, icke varit bestridd, och då specificationen kunde föranleda inskränkningar i granskningsrätten eller åtminstone vålla tvister derom, genom de indragningar och förändringar, för hvilka CoIIegierne och EmbetsVerken voro föremål: — att det medgifvande K. M:t för närvarande gjort af en vidsträcktare granskningsrätt, än tillförene, icke eller vore ovillkorligt, såsom Grundlagens stadgande, enär K. M:t i Dess Nådiga Skrifvelse yttrat: ”att den af K. ”M:t föreslagne Instruction vore grundad derpå, att, "under förbehåll af den dispositionsrätt K.
Jag anhåller derföre om afslag å Utsk:ts framställning i denna punkt, och om bifall till BorgareSt:ts inbjudning. Frih. Tersmeden: Saken torde vara temligen likgiltig: men det är dock mest i sin ordning, att prot:sföranden utses af ordf:den, emedan det i alla fall väl blir denne, som får ansvara för prot:t. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Sparre: Jag för min del skulle tro det vara lämpli gare att låta stämman sjelf anskaffa protisförande, emedan det eljest blir ordf:den, som får aflöna honom; och det kan icke vara lämpligt att belasta denne med en sådan utgift. Hr Hjärne: Just derföre att kommunernas tillgångar all tid äro otillräckliga, ansåg man sig inom Utsk:t böra bibehålla hvad som i afs:de å prot.föringen är stadgadt för närv:de i sockenstämmoförordningen. Jag förordar bifall till Utskits förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n enligt Utsk:ts förslag och dels biträdande af BorgareSt:ts beslut, framstäldes propos. på bifall till §:n, sådan den af Utsk:t föreslagits, dervid svarades många ja jemte åtkilliga nej; och förklarades ja haft öfvervigten. §§:ne 24, 25 och 26. Tillkännagåfvos vara godkända af de öfriga RiksShn och biföllos. §:n 27. Tillkännagafs vara bifallen af MedStrn. Gr. Mörner: Här är fråga om att afhända kommunalstämman beslutanderätten och öfverlemna den åt fullmägtige. Ett så vigtigt beslut synes mig icke böra fattas så utan svårighet, som här är föreslaget, då nemi. enligt Utsk:ts förslag dertill fordras endast enkel pluralitet. Jag får derföre hemställa, om den förändring, att för ett sådant besluts fattande skall erfordras 2/3 af kommunens hela röstetal efter röstvärdet. Hr Dalman: Jag anhåller att få förena mig med Gr. Mörner. Gr..
Drottning Ulrika Eleonora afled på Carlberg den 26 Juli 1693, der liket blef qvarstående tills vanliga anstalter för den kungliga begrafningen hunnit iordningställas, samt bevakades af hofbetjenter och ett detaschement af kongl. lifgardet. Samma tid var vid hofvet aflidne landshöfdingen och ståthållaren öfver Upsala län m. m. Axel Axelsson Lillies enkegrefvinna, fru Maria Elisabeth Stenbock, den aflidna drottningens hofmästarinna, som stått i mycken nåd hos henne och tillika blifvit under dess lifstid ganska vänskapsfullt bemött af henne. Denna hofmästarinna hade under den tid drottningen stod lik på Carlberg legat sjuk uti Stockholm; hon hade äfven en liten favorithund vid namn Camillus. En afton, då kapten Stormcranz vid lifgardet hade vakt vid det kungliga liket på Carlberg, hände sig att en sorgvagn, omgifven af facklor och förspänd med trenne par svarta hästar samt ett fruntimmer uti, kom farandes, hvilket straxt rapporterades till kaptenen af vakten, som, då han såg den stanna utanför stora trappan vid slottet, gick dit för att emottaga den som satt i vagnen. När han fann att det var hofmästarinnan Stenbock, den han kände, och att hon hade sin lilla hund Camillus på armen, tog han henne stillatigande uti handen och förde henne trappan uppföre, samt insläppte henne uti salen, der drottningen stod lik, och stannade sjelf utanför dörren; men då hofmästarinnan varit någon stund inne hos liket, och han begynte undra af hvad orsak hon kunde dröja der så länge, fick han den nyfikenheten att genom nyckelhålet titta in uti salen, der hon var. Han såg då, som han tyckte, att hofmästarinnan stod och talte tillsammans med drottningen vid ett af salsfönstren, hvarvid han blef så förskräckt, att han straxt begynte spotta blod. Dock, sådant oaktadt, rapporterade han dagen derefter allt detta för konungen.
Utsk:n hade bort rätta dessa stralfbestämmelser efter Sveriges öfriga brottmålslagstiftning, och jag tillstyrker alt Ulsktn må betrakta förbrytelser i detta hänseende såsom tjufnadsbrott, saint i öfverensstämmelse dermed, men icke derutöfver, föreslå straffbestämmelser. I afseende på 3a, 33 oell 34 §§:na förenar jag mig med Frih. Leijonhufvud , nemi. att rättigheten till iiusvisitations anställande må utgå, såsom alldeles oförenlig med det skydd medborgaren äger rätt att i sitt hus hafva. Jag förenar mig med dem som yrka återremiss. Hr Lagerhjelm, Pehr: Ehuru jag hufvudsakligen instämmer med Hr Prytz och uti mina åsigter blifvit understödd af hans sakrika anförande, har jag dock ansett mig böra yttra några ord uti detta ämne, emedan opinionen om förslagets egentliga hufvudpunkt, eller visitationsrättens större eller mindre utsträckning, icke synes vara nog stadgad. De olika åsigterna för eller emot visitationsrättens utsträckning omfattas of sina försvarare med värma; man har till och med beskyllt dem, som äro för stränga controller, att hysa åsigter mindre förenliga med den borgerliga friheten, och jag vill, vid sådant förhållande, icke undandraga mig att yttra mina tankar i detta afseende. Man liar gått ända derhän, att man åberopat 16 §:n Reg.F:n , såsom ovillkorligen förhindrande, att husvisitation kan tillstädjas. Jag skulle likväl föreställa mig, att, om denna § borde så tolkas, om den innefattar den betydelse, som man nu af densamma vill draga, hade väl också, straxt efter §:ns antagande, denna visilalionsrält i Sverige kommit att upphöra. Den omständighet att emedlertid så icke inträffat, synes mig tillkännagifva alt något haltande måtte förefinnas uti den slutföljd man nu efter några och 3o års förlopp vili af denna § draga.
Ständer för nu framställda behof kunna komma att anslås. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. C AR I,. C. Lagerstråle. T a !> S å, utvisande de summor, hvilka under åren 1862—1867 böra för aflösning af Stade-tullen, jemte ränta å 4 proc. å aflösningskapitdet, af Sverige erläggas: 1862 Juli 1. Ränta för 1 år ä 4 proc. å Thaler 92,495 — Th:r 3,699: 24 sgr. 1863 >; » Kapitalafbetalning » 22,495: — Ränta ä Thr 92,495: — » 3,699: 24 26,194: 24. 1864 v » Kapitalafbetalning » 17,500: — Ränta å återstående Thr 70,000: — 2,800: - 20,300: — 1865 » Kapitalafbetalning 17,500: — Ränta å återstående Thr 52,500: — 2,100: — 19,600: — 1866 » » Kapitalafbetalning 17,500: — Ränta å återstående Thr 35,000: — 1,400: — 18,900: — 1867 o n Slutliqvid 17,500: — Ränta å detta belopp 700: — 18,200: — Summa Thaler 106,894: 18 sgr, af hvilket belopp kapitalet utgör en summa af Thaler 92,495: — och de upplöpande räntorna ” 14,399: 18 sgr. Summa Thaler 106,894: 18 sgr. 8 Kongl. Majlis Nåd.
Förordningen den 12 November 1858, angående ändring i föreskrifterna rörande hemmansklyfning och jordafsöndring; JM 112, af Herr von Koch, Nils Samuel, angående skjutsningsbesvärets ordnande; JM 141, af Herr Nordenfelt, Leonard Magnus, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit örn utarbetande af en ny förordning i fråga om vattenverk m. m.; JM 164, af Herr Fock, Johan Axel, angående omarbetande af taxan å afgifter för transporter på Statens jernvägar m. m.; JM 167, af Friherre Creutz, Steffan, angående inrättande af tjenstefolksskolor; JM 168, af densamme, angående polisväsendet i riket; JM 173, af Herr von Koch, Nils Samuel, angående omarbetande af Kongl. Instruktionerna af den 10 November 1855 för landtstatens tjenstemän m, m.; JM 183, af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, angående ändringar i Legostadgan, jemte ett i anledning deraf afgifvet yttrande; JM 190, af Herr Paykull, Lars Gustaf, angående en underdånig anhållan hos Kongl. Majit om åtgärders vidtagande för beredande af sysselsättning och arbetsförtjenst åt manskapet vid de värfvade trupperna; samt JM 212, af Grefve Cronstedt, Fredrik, angående veterinärväsendet och den veterinära undervisningens ordnande. 76 Prot.-Utdrag den 29 November 1862. Från Hogv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden: M 8, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående eftergift af återstoden å ett staden Cimbritshamn meddeladt hamnbyggnadslån; och JVJ 9, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående Markaryds församlings befrielse från skyldigheten att betala återstoden af det för dess kyrkobyggnad från Riksgälds-kontoret utgifna lån. S. D.
I anledning af Kongl. Maj:ts den 14 December nästlidet år till Rikets Ständer aflåtna Nådiga Proposition om åtjjärders vidtagande för att underlätta penningeställningen och rörelsen inom landet, hafva, uppå Utskottets i Utlåtandet J\l 66 och Memorialet M 69 gjorda framställningar, Rikets Ständer, med bifall till Kongl. Maj:ts derom afgifna förslag, för sin del beslutat, att ett lån eller kreditiv till belopp, motsvarande 3 millioner R:dr Silfver, skall å utrikes ort skyndsamt upptagas, i ändamål att, genom utlåning från Rikets Ständers Bank, bereda en af behofvet påkallad'tillfällig förökning i förlags-kapitalet för handel och näringar, samt att berörde lån eller kreditiv skall vara till fullo slutligen liqvideradt sednast inom slutet af år 1860; och hafva Rikets Ständer i sådant afseende hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes under den form, som för ändamålet kan finnas mest lämplig, och på de vilkor, som kunna betingas, för Svenska statens räkning upptaga ifrågavarande lån eller kreditiv samt ställa detsamma till Fullmäktiges i Rikets Ständers Bank disposition, att af dem användas och inom ofvanuppgifna tid liqvideras i enlighet med de föreskrifter, som af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag varda meddelade; hvarförutan Rikets Ständer förordnat, att, så snart på fullt säker hand aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, Rikets Ständers Bank må, efter behof och enligt Fullmäktiges bepröfvande, genast utgifva ett deremot svarande belopp i sedlar, hvarefter genom lånets eller kreditivets indragning, på sätt Fullmäktige finna lämpligast, den metalliska kassan skall beredas en mot den ökade sedel-utgifningen svarande förstärkning, allt under vilkor, att Banken för härvid tilläfventyrs uppkommande förluster varder af Staten till fullo godtgjord. Bih. till R. St. I Afd. 32 Håft. 4 !)anko-Utskollel* Utlåtande M 70.
Där sinnets naturliga jämnvikt fattas, där lider själen skada, där kan ej sången trifvas. Det bekanta tyska ordspråket » Wo man singt, da lass dich ruhig nieder, Böse Menschen haben keine Lieder * » är snart ett öfverflödigt tal, ty man skall snart förgäfves söka människor, som sjunga. * » Där man sjunger, kan du tryggt slå dig ned; dåliga människor ha inga sånger. » S t ö r s t a u r v a l «s^so billigaste, m e n bestämda priser. Mödrar, sjungen för edra barn; låten dem själfva sjunga! Ingen har för obetydlig röst till att i en enstämmig, enkel sång kunna gifva enkla, rena känslor uttryck, en ren glädje, en ren andakt, en ren fosterlandskärlek, ja — hvarför icke — en ren sorg. Icke minst i lifvets skugga ger sången ljusning. Svenska mödrar, rädden sångens skatt åt Sveriges barn! Detta var några af de tankar, som framställdes och väcktes hos oss vid ett föredrag, som den kände rektor K. E. Palmgren, grundare och föreståndare för den » Praktiska arbetsskolan för barn och ungdom » härstädes, i söndags för en fulltalig och på bifall frikostig publik höll i Musikaliska akademiens hörsal. Rektor Palmgren påvisade det faktum, att sången som sällskapsnöje allt mera börjat försvinna, vare sig det gäller att gifva uttryck åt stundens glada stämning eller att i samlad kör låta de fosterländska känslorna tala. Detta tillskref föreläsaren dels den öfverhandtagande kvartettsången, dels också den öfverdrifna förnä- mitet, som gör att man är rädd för att låta höra sin röst, emedan man fruktar att öfverträffas. Man sjunger ej för att glädja sig själf och andra, utan för att briljera. Skolorna och universiteten ha däri en stor skuld, emedan där endast de goda rösterna tillåtas öfva sig. Och hvad hemmen angår, är den tid förbi, då man sjöng — far och mor och barn — endast därför att man älskade sången och hade behof af den för att gifva uttryck åt en naturlig och oskyldig glädje.
— Den å Riksgälds-kontorets inkomstoch utgifts—riikning i Rikets Ständers Rank innestående kontanta behållning, som vid 1853 års slut utgjorde R:dr 4 21,945: 22. 11. uppgick vid utgången af år 1854 till » 1,986,507: 27. 6. men hade vid slutet af sistlidet år sjunkit till » 349,452: 9. 6. Vid bedömandet af Riksgälds-kontorets verkliga financiela ställning, mäste från de bokförda fordringarne och tillgångarne, hvilka, med undantag af de inom linien i räkenskaperna upptagne summor, vid innevarande års början utgjorde olvanuppgifna belopp i R:dr 10,874,574; 45. 5. afräknas följande bland dessa fordringar balanserade poster, nemligen: l:o det mellan 1847 och 1848 samt 1850 och 1851 års Riksdagar lyftade belopp utaf dåvarande s. k. mindre kreditiv 2:o hvad sorn före 1855 års slut utbetalts utaf det under sednasteRiksdag anvisade särskilda kreditiv för upprätthållande af Rikets neutralitet
Angående förslag till en rättelse of inledningen till nu gällande TryckfrihetsFör. ordning. Angående ett tillägg i 75 §. Riksdagsordningen. Angående ett nytt moment vid slut*t af 68 § RegeringsFormen, 638 Den 12 Julii f. m. N:o 55, Rörande ett tillägg i i5 §. Riksdagsordningen. Angående förslag till en ändring i a5 § Riksdagsordningen. Fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Herr Grefven och LandtMarskalken framställde sårskilte propositioner, för godt att ConstitutionsUtskottets berörde förslag, till den behandling 56 §. RegeringsFormen stadgar, godkänna. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den 5 dennes under N:o 280 afgifne, samt den 10 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion, angående nedsättning af en Committée, till under-; sökning om beskaffenheten af alla hemmans onera. Vid förnyad föredragning af Bevillningsutskottets den 5o sistlidne Junii under N:o 17 afgifne, samt den 10 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 20 sistlidne Maj meddeldte Utlåtande, rörande en föreslagen ny method till Bevillningens utgörande och fördelning m. m.; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Utlåtande redan Den 12 Julii J, m, blifvit af de öfrige frenne RiksStånden gilladt, för dess del dervid låta bero. Upplåstes till justering ExpeditionsUtskottets under N:o 91 insände förslag till Riksens Stånders underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj;t rörande anslag af medel till godtgörande af kostnaderne i och för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens förmälning och Utrikes Resa. Herr Hjerta, Gujiaf: Jag anser mig nödsakad att begära återremiss af Expeditions-Utskottets förslag till underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t i detta ämne.