Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande afgifterna å Knifvar, som i 1863 års taxa äro bestämda, för Rakknifvar, med eller utan fodral, till 50 öre, för Pennknifvar till 1 rdr 12 öre, för Tälj-, Sjömans-, eller gröfre Arbetsknifvar till 15 öre, för Bordsoch andra slags knifvar, med skaft af silfver, pläter, ebenholz eller elfenben till 1 rdr samt med skaft af andra ämnen till 25 öre, allt pr skålpund, hafva Komiterade, i fråga om Traktaten med Frankrike, anfört: att, då utrönt blifvit, det värdet å de allmännast använda slagen af Rakknifvar utgjorde omkring 2 rdr pr skålpund, tullen å denna lätt smuggelbara artikel icke, ehuru de finare sorterna deraf stöde i högre pris, borde öfverstiga 12 å 13 procent af värdet å de vanligaste slagen, hvadan, i afseende på densamma, Komiterade tillstyrkt en tull, för år 1867 af 30 öre samt från och med år 1868 af 25 öre pr skålpund; att å Pennknifvar samt de dyrbarare slagen af Bordsknifvar och Gafflar, med afseende på deras högre värde, en dubbelt så hög tull, eller 60 öre för år 1867 och 50 öre från och med år 1868, syntes lämplig; att då Täljoch Arbetsknifvar vore närmast jemnförliga med ej specificerade arbeten af opoleradt jern, tullen måtte, liksom för dessa arbeten, bestämmas för år 1867 till 8 öre samt från och med år 1868 till 6 öre pr skålpund; och att för Bordsknifvar och Gafflar med mindre dyrbara skaft funnits böra föreslås en något högre tull än för opoleradt, men likväl icke fullt så hög som för poleradt eller lackeradt jernarbete, hvadan denna tull ansetts böra utgå, för år 1867 med 15 öre samt från och med år 1868 nied 10 öre pr skålpund.
B. tillstyrka, att då metallisk valuta blifvit ökad till det belopp att två tredjedelar svara emot Bankens sedelstock den tiden kommer att anses sorn den yttersta, hvartill allmän utvexling af reelt mynt må uppskjutas förekommer af uttrycket yttersta anledning till den förmodan att någon modification eller inskränkning i anseende till reela fondens belopp vid ntvexlingstiden kunde vara i fråga, som likväl vore betänkligt och icke bör medgifvas; men hvad som i synnerhet förekommer mig anmärkningsvärd! är Utskottens i särskilt utlåtande, meddelte tillstyrkande och förslag till Stats-obligationers utfärdande, till fyllnad i Statsbehof, hvartill Bankens öfverskott förme - nas blifva otillräcklige. Oförmodadt har det mig förekommit, både i afseende på sak och ordning, att Utskotten afgifvit ett förslag, till sina följder ett af de vigtigaste, som någonsin hos Riksens Ständer kunna förekomma, nemligen införande af Stats-obligationer med 3 procents ränta, då likväl Utskotten, icke med beräkningar och motiverade tillstyrkanden upplyst, att Statens inkomster nu icke mera förslå till bestridande af Statens verkelige behof, utan att tillgång annorstädes måste sökas. Det hade väl varit i tillbörlig ordning alt sammanhang T)tn 2 Julii e, m, n dermed, Utskotten framställt, de i förra tider okände anspråken till biträden af Stats-medel för Canai-anläggningar och allmänna företag, öfver desse anspråk meddelt deras omdömen och med jemförelse af i desse ändamål meddelte tillstyrkanden af understöd till tillgångarne till deras bestridande, framställt det ytterligare uppkommande behofvet; detta har likväl icke skedt, oell Utskotten hade väl icke bordt förvänta, att i en af Nationens vigtigaste angelägenheter, Riksens Ständer skulle i förväg bifalla en inrättning, utan sammanhang med tillstyrkande i grund af anförde skäl, och utan att ens känna till hvilka behof Stats-obligationerne föreslås, eller huruvida ifrågastäldte utgifter af nödvändigheten påkallas, hvarom Utskotten icke något Betänkande afgifvit.
Läns-notarien Förberg 200: — Lands-kanslisten Isberg 108: — Revisoren Nyström, förhöjning i expektans-arfvode 270: 24. Kapell-predikanten i Ramsjö Ersättning till åtskilliga Länsoch Fjerdingsmän, Färjekarlar m. fl. i Kopparbergs län 190: Spannmålsförhöjmng under lönerne . Lagmanslöner • • • 133: 16. Öfverflyttning från 2:dra hufvudtiteln af indelta rändm MiJitie-boställskassans pensions-stat 3,510: 16. — 29,027 3. S:r 392,591 Afgår, det'för närvarande utgående anslaget: spannmålsförhöjning under lönerne 24,047 S:r 368,544 Afgå ytterligare: S:r 353,526 32. — »egripas reservationsanslagen För blesserade öfveroch underofficerare 5,000: Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 18 Borgare-Ständet den 19 Bonde-Ståndet den 20 Rikets Sländers und. skrifvelse, angående extra statsanslag till föremål tillhörande Land/försvars-departemenlets handläggning. (Stats-Utsk:s Uti. N:o 161, Mern. Niis 224 och 261, samt Först. Stats-Utsk:s Mern.
till, samt att bonom dä wid astrade-Mst meddeUe Prvtocolls - Utdrag as örn »chiwckm «r de» -k.» «k> """ . ^ , , Syn bör tilläggas ärs^ttning för den efter of wannämde beräkningsgrund besinteliga öttver^ Byggnad. Om detta antages, kan i stället för den meningen om ärsättning efter mätttmannc ordom sättas: med rättighet för Arrendatorn att wid Arrendets stut, njuta äriättning för den öfwerbyggnad, han wid aftr-ädes Syn kan pröfwas böra ärhälta, sedan dan för Arrende, ären sullgjordt den arliga Byggnads-stylldigbeL dan enligt Boställs-Ordningen är älaqd werk. ställa." Orebro den 2g September 1810. Ur. "Uerzmeäsn. Och beslöt nu Utskottet, att, jämte detta Herr Friherre Ter sm evens anförande, skulle sä wäl genom Utdrag ak Utskottets Protrcoll för nästledne Gärdag Herr Bruke Patron Bjurö dä inaifne D ctam.n rörande Kungsgä värne, samt den i anledning deras förefallna vimerläggning, som oek en bcstrikl attkriit af Höglcfl. Stats Utskottets Ervedilien fö: den 19 Mars Den 2Z September. Wördsamt Memorial. 37 13 —.».. ytings och ldungs Ladugärdarncs förwalming afgäende Be. änkar.re. Ot sup.s. klx protocollo. 1.. WörH. och 15 i denna mänad hafwa de rekpective lRrks-Stäiiden förordnat, att som, i fräqan om janwänvandet eller förwaltningen af de ledig, warande eller framdeles ledigbliswande Kungs, och Kungs-Ladugärvar, twä Ständ stadnat i det beflut, att de böra stockås och till Skatte försällås, och twänne Ständ deremot förklarat, att de böra utarrenderas; Sä borde detta ärende a^'
Sedan Rikets Ständer vid 1834- och 1835 Arens Riksdag för Försvars-Verket till lands på en gång anslagit 430,000 R:dr, att med en femtedel för hvarje år utgå, hafva under åren 1835, 1836 och 1837 årligen af Kongl. Maj:t å Riksgälds-Contoret anvisats 50,000 R:dr till Carlsborgs fästning. — Vid 1837 års slut innestodo ännu de för anskaffande af 9,000 Gevär anslagne 180,000 R:dr, nemligen hos Statsverket 60,000 R:dr. och i Riksgälds-Contoret 120,000 R:dr, äfvensom de för åren 1838 och 1839 till nämnde fästnings byggnad calcuierade 100,000 R:dr. Utrednings-Afdelningen. Räkenskaperne, granskade för år 1836 med och f»r år 1837 utan anmärkningar. Debet. B al ance från föregående året: Ersättning för utlemnade Förråds-per sedlar 390:32. Credit. Balance från föregående äret: Utgift: Balance till följande året: Behållningar och Fordringar: Artilleri-Afdelningen. Dess Räkenskaper äro i Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1836 utan och för år 1837 med anmärkningar. Debet. Balance från föregående året: Balance till följande året: Credit. Q., Balance från föregående året: - Utgift: Balance till påföljande året: Behållningar i Banken deponerade FortificationsAfdelningen. Af dess i Kongl. Kammar-Rätten för år 1836 utan men för år 1837 med anmärkningar granskade Räkenskaper inhämtas: — 120 - År 1836. Debet. B al ance frä/l föregående äret: Uppbörd:
Departements-chefen, Stats-rådet von Hohenhausen uppläste derefter till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-rådets underdåniga tillstyrkan, fattade och näst här ofvan intagna nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående understöd åt öfverstelöjtnanten J. Z. Hunckers enka Maria Charlotta Tudenia,• Och täcktes Kongl. Majit, jemlikt Stats-rådets underdåniga hemställan, berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll vidfogadt, i nåder gilia samt förordna, att nådig skrifvelse i enlighet dermed skulle till Riketes Ständer afgå. Ex Protocollo, J. A. Jadrén. STOCKHOLM, f. d. Schultze^ Boktryckeri, 1851, .Kongl. Maj Is Kåd. Skrifvelse, A. o 77. I ;N:o 77. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 Juli 1851, kl. 2 c. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, i fråga om medel till fullbordande af Strömsholms kanals ombyggnad; Gifven Stockholms Slott den 18 Mars 1851. Till Kongl. Maj:t liar Strömsholms nya kanal-bolag, enligt vid allmän bolagsstämma fatladt beslut, genom dess direktion inkommit med underdånig framställning rörande bolagets närvarande ställning och de orsaker, sorn, utan bolagets eller direktionens vållande, skola densamma föranledt, med anförande dervid, bland annat, att vid verkställigheten af Strömsholms kanal-ombyggnad öfverste-löjtnanten ni. m. J. Edströms åren 1831—1833 haline undersökning, på grund hvaraf den af honom föreslagna, af Kongl.
Propos., ej mindre om en förändrad method för markegångssättningarna, än om indragning af de till Militäroch Civilstaterna samt Skolestaten och andra ändamål indelta räntor, emot anvisning af behöriga summor på stat, samt att räntepersedlarnas reduction i allmänhet lick hvila; men att, om en sådan för någon ort ansågs så nödvändig, att den icke borde uppekju - 44 Den 8 Mais f. m. tas, verkställigheten icke annorlunda än efter de skattdragandes hörande måtte vidtagas. 1830 d. 29 Maj remitterades frågan en förändrad method för markegångssättningen till KammarColhm, som, efter infordrandet af alla vederbörliga upplysningar, nu är färdigt att föredraga ärendet i Goll:m och insända handlingsjnassorna till K. M:t. Rörande reduetion af hemmansräntorna har Regeringen redan anbefallt KammarColhm att, för beredandet af dea allmänna frågan, göra försök med en slik åtgärd i Södermanlands Län, samt föreslå de derför nödiga förberedelser. Ett sådant försök har sedermera ej kommit att ske. 17:0 R. St., som erkände riktigheten af den grundsats, att alla fora privilegiata borde upphöra, ansågo sig likväl ej för närvarande höra sträcka sig längre än till de enskilda domstolar och execulionssäten, hvilkas antingen skadlighet eller umbärlighet är uppenbar och allmänt erkänd. De föreslogo altså till indragning: Öfra och nedra BorgRätterna, SlottsRätterna, med undantag af SlottsRätten för Stockholms K. Slott och Stockholms Stad, PostRätter, såväl enkla som blandade, SjötullsRätterna, GränsetullRätter och HallRätter, samt begärde, att RiksmarskalksEmbetets executionsrätt må till ÖfverStåth.Embetels Cancelli öfverlemnas, K. CancelliRättens befattning med postmål upphöra, samt BergstingsRätters, Grafveoch BergsRätters domsrätt i alla tviste-, brottoch utsökningsmål, hvilka år 1828 blifvit öfverflyttade från BergsGolhm till Svea HofRätt, uppdragas ut vederbörande allmänna domstolar.
Jag skulle således tro att, om hela den lånerörelse, som nu bedrifves af Riks-diskonl och Privat-Banken sammanlagt, småningom öfverflyttades lill enskilda Bolag, organiserades ungefär på det sätt jag här efteråt skall anföra, blefve lånerörelsen vida ändamålsenligare ordnad än nu. Riks-Diskonten rörer sig nu med ett belopp af 8 milbr. Privat-Bankerna hafva utlånade vid pass 10 milhr. Dessa 18 milhr skulle småningom öfverflyttas lill ifrågav:de enskilda Bankrörelse, under följande vilkor: l:o Bankbolagen deponerar lill R. St:s Banks säkerhet inteckningar inom taxeringsvärdet, eller andra goda papper till det större eller mindre belopp, hvartill Banken blifvit oklroyerad. Detta belopp borde dock vara begränsadt inom eli visst ej för högt maximum. 2:o På denna säkerhet och inom det bestämda beloppet skulle enskilda Bankerna ega att lyfta af RiksBankens sedlar, dock ej genom så beskaffade assignalioner, att de kunde sättas i omlopp. 3:o De penningar, som enskilda Bankerna sålunda af RiksBanken emottaga, skulle de ega att dels i Diskontering, dels såsom kreditiver sätta i rörelse, hvar i sin ort. 5 H. 21 322 Den 12 April f. m. 4:o Efter afdrag af omkostnader och förluster skulle vinsten delas lika emellan RiksBanken och de enskilda bolagen. 5:o För alla de summor, som i RiksBanken lyftades, blefve de enskilda Bank-bolagens delegare solidariskt ansvarige, så väl med de tillgångar Banken egde i fordringar och redbarheter, som ock med deras enskilda förmögenhet. 6:o Riks-Banken skulle ega sig förbehållet att, i händelse af behof, kunna med vissa, efter ullåningsliden lämpade, mellanskof, återfordra ända till £ af hela det lemnade kreditiv-beloppet. Riks-Banken skulle härigenom vinna: l:o Skulle den erhålla större behållen inkomst, än den nu eger af sina utlåningar.
Domarens laga förfall och omöjligheten af annan domares anskaffande inom den stadgade tiden, icke lagligen finge föranleda uppskof med ransakningen utöfver nämnde tid, vid hvilket förhållande det af Herr Lagmannen föreburna, från saknaden af den anklagades prestbevis hämtade skäl till ransakningens fördröjande icke förtjente afseende, helst denna omständighet ej lagligen bordt hindra ransakningens början och fortgång, ehuru den ej förr fått afslutas, än prestbetyget blifvit företedt; sa liar jag ej kunnat undgå att föra Herr Lagmannen Forssius till last, att han utöfver den i lag stadgade tid utan giltigt skäl underlåtit att med bemälte Moberg efter hans häktande anställa ransakning; hvarföre jag emot Herr Lagmannen förordnat åtal, efter hvars utförande Kongl. Svea Hofrätt genom utslag d. 8 December 185(1 sig utlåtit, att emedan det, till följd af stadgandet i 1810 års åberopade Kongl. Förordning, ålegat Herr Lagmannen Forssius, hvilken något laga hinder ej ens uppgifvit, att inom trenne veckor Irån det han erhöll Konungens Befallningshafvandes anmodan om ransaknings anställande, densamma ovilkorligen företaga, men Herr Lagmannen först den 10 Mars 1847 å då förrättade lagtima ting, och således utöfver två veckor senare än vederbordt, undersökningen i omförmälte mål börjat; ty och som, vid sådant förhållande, något afseende icke kunde halvas å den af Herr Lagmannen till sin ursäkt föreburna omständighet, att ransakningen, derest ock densamma i råttan tid blifvit anställd, likväl icke kunnat förr, än som sedermera skett, afslutas, utan ändock måst, likasom Häradsrätten den 10 Mars förordnat, i afbidan på det öfver Moberg infordrade prestbevis uppskjutas; Kongl.
Uteblifver part, utan förfall, då han tillval af Nämnd kallad vant, eller finnes Nämndens beslut kunna verka på frånvarande inteckningshaf vares rätt; göre Rätten förslag i hans ställe samt, om rättsegarne flere äro, ett förslag i deras ställe; och varde, genom lottning, utröndt, hvilka i Nämnden ingå skola bland dem, som å andra sidan föreslås; samma lag vare, der part drager sig eljest undan att förslag eller val till Nämnd göra. Finnes annan, den der del i saken häfver med honom, som utebliivit e - ler sig undandragit; vare det förslag eller val, som af den förre göres, för båda gällande; dock bör alltid för inteckningshafvare förslag af Rätten göras, i det fall, hvarom nyss är stadgadt. §-6- Göres jäf emot den, som föreslås att i serskild Nämnd sitta, eller emot eten, som af Rätten dertill namnes;; pröfve det Rätten.. Lag-Vtshottets Betänkande j JV:o 56. U §. 7. Jiif emot den, som till ledamot i serskilda Nämnden utses, äro: om lian ej fyllt tjugufem år; om lian står under annans målsmanskap, eller under någondera partens husbondevälde; om han, såsom allmän embetsoch tjensteman, under någondera partens förmanskap lyder; om han är med någondera parten i den skyldskap eller det svågerlag, som, enligt 13 Capillet 1 §. Rät lega ngs-Bal ken, utgör jäf emot Domare; om han sjelf, eller någon, som med honom i sådant skyldskapseller svågerlags-förhållande är, eger i saken del, eller kan någon synnerlig nytta eller skada deraf vänta; om han med någondera parten uppenbar ovän är, eller i oafgjord delo ligger; om han begått brott, som vanfrejd medförer.
Maj:ts befallningshafvande borde bevaka kronans rätt i afseende på borgensförnyelse m. m.; hvaremot för de boställen, hvilkas arrenden tillfalla några personer inom regementet,- eller ingå till regementena för att användas till regementenas behof j det bör blifva vederbörande regements-chefers eller befälhafvares skyldighet att hos landshöfdingen i behörig tid påminna. Då nu boställsarrendena för kompagnichefsbohemmanen först tillgodonjötos af båtsmanskompagni-cheferna och sedan, i följd af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 2 November 1824, ingingo till flottans kassa, för att för flottans behof användas, ansåg jag mig hvarken å - Kongl. Maj.ts Nåd. Skrifvelse, N.o 27. 7 ligga eller tillkomma att taga befattning med något som rörde slika boställen, annorledes än då sådant handräckningsvis hos Eders Kongl. Maj:ts befallningshafvande äskades af befälhafvande amiralen, i följd af nämnde kungörelse, deraf han i officiel väg erhållit del; och det var först efter det Jon Olssons borgen var utlupen, som tvist uppstod om författningarnas rätta förstånd, och i följd af hvilken tvist Kongl. Brefvet den 5 December 1829 emanerade. Min åsigt, att 1817 års författning var tillämplig äfven för båtsmanschefs-bohemmanen, delades äfven af Förvaltningen af sjöärendena oeh Kammarkollegium, af Kammarrättens advokatfiskal, af befälhafvande amiralen före det ifrågavarande tillfället, af flottans advokatfiskal och sjömilitie-kontoret, på sätt de i akten befintliga, till dag och datum uppgifna, handlingar tydeligen visa. Af alla dessa skäl och då dertill kommer, att
– «För närvarande, ja men omständigheterna äro föränderliga, och det qvalm, som just nu förtynger vår politiska luftkrets, bebådar ofelbart någon snar och stor omhvälfning.« – «Jag förstår ej hvart ert tal syftar; men också vet hela verlden, att baron Pechlin är outgrundlig.« – «Hela verlden gör mig för stor ära eller för liten rättvisa med detta omdöme, min furste. Jag bjuder till att vara förbehållsam mot fiender; emot vänner och gynnare åter har jag kanske det felet att vara alltför öppenhjertig.« – (Leende) «Jag hoppas generalen räknar mig bland sina vänners antal.« – «Än mer: jag hoppas innan korrt få räkna Ers Durchlaucht bland mina och fäderneslandets beskyddare.« – «Hvad menar ni med det?« – «Se en smula kring sig, min furste. Tror Ers Durchlaucht att det nuvarande tillståndet kan fortfara? Uppror i Skåne; uppmaningar till uppror i Stockholm; misstroende till kungen och hans bröder af de högre klasserna; hofvets smekningar mot de lägre; korteligen: en strid på lif och död förestår, då, om friheten dukar under, vi återfå Carl XI:s envälde; om åter friheten segrar ..« (tystnar och fäster genomträngande blickar på Hessenstein). – «Nå: om friheten segrar ..« – «Så störtar huset Holstein-Gottorp, som framkallat striden; det vill säga: på svärdssidan.« (Listigt och skarpt betraktande Hessenstein, under det Pechlin pekar på bröstbilden af marmor.) «Hon skulle kunna bli kärnan till en ny regentslägt, om eljest ordet «ny« är lämpligt (pekar på kung Fredriks afbildning), då svenska friheten redan öfver tretti år frodats under stamfaderns spira.« – (Hessenstein, brydd, men smickrad, skiftar färg. Hans uttal är sväfvande.) «Ni bygger slott i luften, general Pechlin Eller kanske afsigten endast är att fresta mig . Ni bör då veta, att min tillgifvenhet för och mina förbindelser till konungahuset «
— N:o 44. i anledning af återremisser utaf Betänkandet N:o 21, om ändring af Itese-reglementet den 31 October 1851- III. B. 505, 614. — IS:o 45. i anledning af väckt motion om permission för hälften af arméen emellan mötestiderna och då annan activ tjenstgöring icke ifrågakommer, m. m. III. B. 505, 614. A. 670. — N:o 46- i anledning af väckt förslag om tillägg i Militie-BoställsOrdningen. III. B. 505. A. 615- — N:o 47. i anledning af väckt motion i fråga om moderförsamlings rösträtt vid tillsättande af Komminister i annex-församling. III. B. 505, 615. A. 670 — N:o 48. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 37. III. B. 556, 615. — N:o 49. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 38. III. B. 556, 615. — N:o 50. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 39. III. B. 556, 615. — N:o 51. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande Nio 41. III. B. 556. 615. — N:o 52. i anledning af väckta förslag dels om indragning af en del af Biskops-embetena, dels om undersökning angående Biskoparnes löne-inkomster och dels om Biskops-prebendenas förseende med särskilda Kyrkoherdar. III. B. 556, 616- IV. A. 47, 75. E. 198. — N:o 53. i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 31.
Transport: 2,541,632: 31. 2,293,409: 59. 11,134: 18. 41,910: 25. 18,871: 15. 13,480: 20. 110,240: 62. 13,509: 24. 7,895: 11. 35,159: 68. 30,651: 72. 11,835: 8. 10,116; 51. 18,092: 23. 2,616,305: 56. 4 — 26 — Transport: 2,541,632: 31. till staden Kristinehamn, å 36,000 R:dr, för uppmuddring af hamnen och segelrännan vid denna stad, emot enahanda återbetalningsskyldighet; utbetaldes år 1850 24,082: 7. » staden Karlstad, å 100,000 R:dr, för anläggning af hamnbassin vid samma stad samt en kanal derifrån till Kanikenäset vid Wenern, emot dito dito; utbetaldes år 1859 91,504: 97. » samma stad, å 70,000 R:dr, för fortsättningen af hamnoch kanalanläggningen derstädes, emot dito dito; utbetaldes år 1861 67,144: — » staden Söderhamn, å 15,000 R:dr, för upprensning af farleden genom den närmast staden belägna skärgård, emot erläggande af 8 procent å lånesumman, hvarvid beräknas 2 procents ränta för återstående kapitalbeloppet; utbetaldes år 1846 2,567; 43. » staden Piteå, å 26,000 R:dr, för uppmuddring af segelleden mellan denna stad och Löfholmen samt lastbryggas anläggning vid staden, emot 6 procents årlig återbetalning, med beräkning af 4 procents ränta; utbetaldes är 1861 24,892: 19. för byggande af bro öfver Helge-å vid Kristianstad, å 100.000
Hon höll af dem och gjorde dem egentligen aldrig något obehag, då hon i botten var en vänlig och godmodig natur, som, när hon blott fick sin vilja fram i allting, icke gjorde någon menniska något ondt och aldrig visade sig otacksam eller hård. — Men hvad hon kommenderade de gamla damerna! Aldrig med annat än: »Åh söta tant!» och: »Du ger mig väl lof!», men något slags invändningar kommo aldrig i fråga. Hon fick hvilka kläder hon ville och fick lägga af dem, när hon blef trött vid dem. Det hette alltid: »Åh söta tant, det fins nog en fattig, som så väl kunde använda dem.» Hon fick taga emot hvilka inbjudningar hon ville och säga ja till alla, som behagade henne. Var hon för länge borta, så var det alltid »något som skulle köpas till skolan». Skref hon biljetter, som hon icke önskade skulle ses, var det »en anteckning till en af kamraterna». Läste hon farliga böcker, hvilka tanterna hört omtalas som mindre passande för unga flickor — sjelfva läste de så godt som ingenting —, så bad hon att i korthet få redogöra för innehållet och satte i en hast ihop en historia med så mycket dygd och moral, att hon kunde locka tårar i de gamla damernas ögon. Det hände till och med, att de ibland kunde se på hvarandra och säga: »Men den boken måste vi nödvändigt läsa», men då hette det alltid: »Ja, tyvärr måste jag lemna den tillbaka i morgon, och den är utsåld i bokhandeln. — Hon visste, att de aldrig skulle göra sig någon vidare ansträngning för att skaffa sig lektyr. När hon ville, bad hon sin barndomsvän Edvard, hvilken ungefär vid samma tid, som hon kom till staden, hade fått plats på ett kontor där, att tillbringa en middag eller qväll hemma. Hon sade till tanterna, att han var en så olycklig ung man, hvilket han verkligen också för ögonblicket var, af kärlek till Dina, och hon beskref de äfventyrligaste och mest upprörande händelser från Edvards hem, en beskedlig köpmansfamilj, som hade lefvat det enformigaste hvardagslif, med så lifliga färger och så talande gester, att tant Birgitta en qväll blef så rädd, att hon icke vågade gå ensam in i sitt rum.