Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag måste naturligtvis lyda, det hjelper väl inte annat." Mina städade i rummet, under det hon så pratade, och väntade inte på svar. Men nu tog hon med damtrasan i handen ihop med den närmaste stolen. "Frun ser så underlig ut. Bara inte frun också blir sjuk. Då äro vi illa ute." "Inte blir jag sjuk." "Var frun och åkte skridsko i går hela dagen? Jag tänkte litet det, när jag inte såg skridskorna på hängarn i tamburen, och jag hörde fru Leistén säga åt rektorn " "Hvad sade hon?" frågade Alma hastigt och ryckte till. "Att frun hade gått med magistern der förbi ned till isen. Hon förundrade sig så öfver att frun inte var hemkommen ännu, och ville att rektorn skulle fara och söka frun." "Hvilken tid var det?" "Så der mellan sex och sju, eftersom klockan slog sex just som vi gingo till Leisténs." "Hörde Mina hvad rektorn svarade fru Leistén?" "Han svarade rakt ingenting. Men orolig måtte han ha varit, jag tänker det derför, att han sedan hela eftermiddagen inte gjorde annat än gick fram och tillbaka öfver salsgolfvet." "För bort det der smutsvattnet, det luktar illa." Mina tog skurämbaret, trasorna och kvasten och gick. Med händerna i kors i knäet betraktade Alma Arvi, som var insomnad. Men tankarna förmådde likväl inte sysselsätta sig med honom; de hade alla stelnat till en enda frusen klump i hennes hufvud. Läkaren åtföljd af John kom för att se om Arvi, kände på hans puls och frågade ett och annat rörande honom. Alma svarade honom tydligt, hon hade reda på allt och förblandade ingenting. Troget satt hon vid hans säng natt och dag, gaf in medicin åt honom på de bestämda tiderna och frotterade den svullna halsen morgon och afton, såsom läkaren förordnat. Men allt, hvad hon gjorde, skedde utan själ, likasom existerade det alldeles utom hennes tankekrets. Det var någon annan makt, som satte hennes fötter och händer i rörelse, sjelf tyckte hon sig vara förintad, eller skild från sin kropp.
Sedan Traetaten, i väsendtlig olikhet med Riksens Ständers, först efter dess afslutande inkomna förslag, blifvit ingången, och Föredraganden, jemte mindre lämpliga utlåtelser om HandelsSocieleten i en af Rikets betydligare Städer m. m. yttrat, alt denna Tractat vöre den sista öfvergångspunklen till det af Riksens Ständer önskade målet, Finlands försättande, i afseende på lull-afgifler, i samma förhållande som andra främmande länder; så hafva dock Konungens Constitutions-Utskoliets Memorial, IV.-o 13. Rådgifvare år i838 tillstyrkt Kongl. Majit alt, på grunder, hvilka åtminstone betydligen skilja sig från deni, som Riksens Ständer år i834 föreslogo, och hvilka då sades komma att antagas omedelbart sedan den vid samma lid ingångna Traolalens gällande kraft upphört, med Ryssland sluta en ny Hundels-Traclat på tio år, i stället för de Menne, som utgjorde den fastställda liden för den förra; och när, en längre tid efter afslutandet, fråga å Ryska sidan väcktes om en från det loria förhållandet a (Vikande tolkning af en, i den serskilda Lar i (fen, förekommande punkt, synas Konungens Rådgifvare icke hafva inför Kongl. Majit i Siats-Rådet gjort de skäl gällande, hvilka emot en sådan tolkning kunde anföras. - Konungens Rådgifvare hafva, i afseende på handel och näring, befordrat ett systern af serskilda undanlag från gällande författningar, ett system, sorn, då det hänvisar Näringsidkaren på Nåd, i stället för på egen ansträngning, såsom vilkor för hans välstånd, måste qväfva ilen fria idoghetens lust och förderfligt inverka på Nationens moralite; och härunder hafva samme
Auctiorter; om Lönförbättring för Bankens Embetsoch Tjenstmän m. lii.; om Bränvins tillverknings och corlsumtions Bevillningen; om några Högvördiga PreStStåndets anmärkningar Vid BeVillningsförslaget, och om provisionen för stämpladt pappers försäljning i Stockholm; om en Fafieds öppnande från Sulvik till Norrska gränsen; om öfverlemnande Den 2 Augusti. 79 till Kongl. Maj:ts Nådiga godtfinnande att vid* taga medel till Fabrikernas uppbjelpande. Af den 29 Juli; Om Sjötullen och om befrielse från Bevillning för åtskilliga af allmogen som utgöra Grufvehjelp, Mantalskol m. m., och om Extra stämpling i Stockholm å handlingar; om åtskilliga Bevillningsfrågor; om Penningväsendet m. m.; om återremiss af StatsUtskottets Betänkande om skrifvarhjelp åt ExpeditionsUtskottets Betjening m. m.; om LandtT ullsinrättningen; om förändring i Edsformulairet till bestyrkande af Fordringar, Concourser m. m.; om Rancolån för Uddevalla stad; om Bancolån å fast Egendom; om bifall till StatsUtskottets Betänkanden: 1:0 om ändringar i Reglementet för GeneralAssistanceContoiret, 2:0 om LandtRentmästares Remisslage, 3:0 om förvexling af förslitna RiksgäldsSedlar, 4:0 om aflöning för Justitieombudsmannen m. fl.; om Lumpsamlare; om Krono-hjelp-dagsverken, Postgången, Jordbrukets förkofran* och förklaring öfver 5 §. uti Kongl. Förordningen angående.. Stängselskyldigheten; om Gerningsöre!).
Om vi fått behålla dea magt, sorn 107®, §. i RegöringsFormen tillägger Ständerne , så är det väl möjligt, att ännu i början anmärkningar emot Ministéren blifvit gjorda, sorn kunnat vara obilliga, öfverdrifna, eller orättvisa ; öjen min innerliga öfvertygelse är likväl, att det motstånd, de skolat röna af Repre* sentanterne sjelfve, och den ringa framgång de skolat erhålla, hade snart aflägsnat alla sådana , och hade snart återfört anmärknings-, hågen till Öfverensstämmelse med Grundlagens ändamål åt anjnärkningarfle, att icke framstå!* las i ändra fall, än då uppenbara Lagbrott blifvit föröfvade , eller också Fäderneslandet! väl varit öller vöre i fråga; i hvilka fall åter% Natiöaens rätt, National-friheten , naturligtvis också borde gälla möra, än Ministérens personliga ömtålighet, Jag hade verkligen trott, att blott man velat för en eller ännu tvänne Riksdagar hetala någon skatt af tålamod, så hade deref-, ter 107 §♦ 9rått qvar, utan att hvarken obilligt nyttjas eller obilligt klandras. Constitu-J tionsUtskottet har nu tänkt annorledes * och vi äro således satta i nödvändighet att försvåra Ständernas rätt emot sjelfva det Utskott, sora är till för att bevara deras , det vill sägg. Nationens Sveriges Constitutionella Regeringssätt hv& Den 23 Maji. 14» Jar på trenrte Grundprinciper, Och erkänner Irenne Magter: en Monarkiskt erl Democratisk och en Arhtocratisk. Åt hvardera af dessa Magter ger Constitutionen pligter; men hvartill dessa pligter, om de af inga band försäkrades? Och hvartill sjelfva dessa band, om de, ifrån verkliga, gjordes blott figurativa? Dm Aristocratiskä Magten anförtroddes åt ytatsR-ådet , och dess bestämmelse blef att utgöra ett bröstvärn för den Democratiska och ett stöd åt den Monarkiska.
Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Ncmitz af den 19 November >828 uppå Directionens wid Södertelge Canal och Slutzwerk underd. ansökning om fortfarande understöd af allmanna medel för Canal-Bolaget. Berörde till Stats-Utstottet remitterade ansökning är af följande lydelse: Stormägtigste Allcrnädigste Konung! I djupaste underdänighct wägar Bolaget för Södertelge Canal och Slusiwerk, genom undertecknade dertill befullmägtigade Ordförande och Ledamöter i Dircctionen, till Eders Kongl. Maj:t öfwerlemna en undcrdänig anmälan om detta Canal-Wcrks nuwarande tillständ, samt nedkalla Eders Maj:ts Nädiga uppmärkfamhet uppä den belägenhet, hwari Bolaget för det närwarande sig befinner. Efter det Södertelge Canal är >819 blifwit bragdt sä längt, att segelfart kunde börjas, fann Bolaget, att likwal betydliga kostnader annu atcrstodo, för att gifwa den det fullfärdiga stick, att dest waraktighet och fcglationens obehindradt gäng med säkerhet kunde päräknas. De däwarande iitsigtcrne för handeln och sjöfarten tycktes snarare hota med dest aftagande än lofwa hastig tillwext. Pä Bolagets wägnar wägade derföre desi Direction och Revisorer, att är -828 för Eders Maj:t i undcrdänighet an . / 4 I. Statsoch Banco-Utfkottens mäla Canal-Werkets tillstånd och Bolagets nndcrdäniga anhållan att antingen fä öfwerlemna Canalen och Slusswerket till Staten, emot en pä öfwercnsfomniclsc beroende skälig ersättning till Bolaget, svin detta nyttiga Werk grundlagt och utfört; eller ock att hugnas med fädant understöd, att Canalen mätte kunna för sitt nyttiga ändaniäl i framtiden underhällas och Bolaget njuta billig ränta ä sina i och f»r Canalarbetet utgifne penningar.
Eho, som idkar handelsrörelse, utan att dertill hafva erhållit behörigt tillstånd eller, som öfverskridit den rättighet honom enligt denna författning tillkommer, vare straffad med böter, bestämde efter handelns och förseelsens betydenhet, men högst 500 R:dr, derest de försålda varorna icke öfverstiga 2,000 R:drs värde, då böterna må bestämmas till högst en fjerdedel af försäljningsbeloppet. 31 §. Såväl landssom stadsfiskaler som kronobetjente i allmänhet ega att, i hvad på deras åtgärd ankommer, vaka öfver efterlefnaden af denna författning. 32 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Öfver Magistrats beslut i fråga om rättighet att idka handel, må klagan föras hos Konungens Befallningshafvande i länet, och öfver de beslut, som Konungens Befallningshafvande i dylika mål meddelar, eger den missnöjde att underdåniga besvär hos Kongl. Maj:t fullfölja, allt på sätt och i den ordning, som för rättegången i mål rörande städernas ekonomi stadgas; och må, då Magistrat eller Konungens Befallningshafvande förklarat sökande berättigad att handel idka, besvärs anförande icke hindra sökanden att genast inträda i utöfning af sådan rättighet, dock med förbindelse för honom att, om beslutet varder vid slutlig pröfning faststäldt, genast derefter fullgöra allt hvad han för rättighetens åtnjutande har att iakttaga. S:o. Följande §§ af Handtverks-ordningenj af den 22 December 1846 skola erhålla nedanstående förändrade lydelse: 3 §.
Då klingar och pinglar berlockerna mot spelbordskanten och det krasar och frasar och fräser i spetsar och pös ... och spanska röret med guldknappen halkar i golfvet ... – Och den vackra fröken Hedvig Stenbock, som står bakom stolen, niger och tar upp den. – Det gör hon visst inte, för hon är länge sedan gift och gammal och ful och hemma hos sig. Löjtnanten lefver bara i det, som varit, och det, som skall bli. – Kanhända det! – Ekerot plirade elakt och pekade på den norra slottslängan, som nyss blifvit uppförd af Tessin, sedan den gamla jämnats med jorden. Några murställningar kvarstodo ännu med granrisruskor på de högsta masttopparna. – Nå, hvem bor under det där långa lådlocket? Tvi vale! Där bor ingen alls ... och ingen kommer heller att bo där, det vet jag. Hvarför kunde det inte få stå kvar som det var? Fan tage gottorpskan, som satt alla byggerigalenskaper i hufvudet på kungliga majestät! Sir vaktmästaren, liksom hvar människa har sin själ, så har hvart gammalt hus inom sig allehanda myllringar och andra mörksens väsen, som bli oroade och vantrifvas, när man kommer med hackan och murslefven. Minns han Gröna gången, som fordom gick där uppe i takskärningen ofvanpå den gamla slottskyrkan? Det var där, som jag första gången fick mina ögon öppnade. Å, jag skall nog berätta. Jag skall säga vaktmästarn alltsammans, om han följer med mig hem och sedan håller sitt löfte att inberätta hvart ord för kungliga majestät själf. De hade nu hunnit ned till inkörshvalfvet och gingo på bron öfver slottsgrafven. En kurir med skinnväska på ryggen höll just på att stiga af hästen, och hans svar på de många frågorna hördes bland fottrampet och kommenderandet. – På sex mil norr om Stockholm bara sett tre människor ... De sutto vid vägkanten och lifnärde sig med ett själfdödt djur ... I Norrland kostade ett pund mjölblandad bark fyra riksdaler i silfver ... Soldaterna svälta ihjäl ...
På grund af hvad sålunda och i öfrigt blifvit anfördt och med ledning tillika af de förflutna årens erfarenhet hvad öfriga utgifter angår, har Chefen beräknat de för geologiska undersökningarna nödvändiga, löpande utgifterna, enligt uppgjordt förslag till utgiftsstat: för år 1867 till 59,700 R:dr „ „ 1868 „ 60,000 „ „ 1869 „ 60,300 „ hvilket i medeltal för hvarje år gör en summa af 60,000 Riksdaler. Härvid har Chefen dock i underdånighet anmärkt, att den för år 1867 med 2,000 Riksdaler utgående hyran för den nu disponerade arbetsoch samlingslokalen, icke blifvit i utgiftsförslaget upptagen, af den orsak att han trott sig kunna på annat sätt bestrida denna utgift. Likaså har icke heller vid förslagets uppgörande något afseende blifvit fästadt på den inkomst, som årligen kan inflyta för försålda exemplar af karteverket. Enligt de två sista årens erfarenhet har denna utgjort omkring 1,000 Riksdaler och Chefen anser det således vara att hoppas, att, i mån som ett större antal karteblad hinner utlemnas till allmänheten, äfven försäljningssumman för år skall ökas. Med denna inkomst, beräknad för de tre åren 1867-1869, anser sig Chefen kunna betala förut nämnda hyra för 1867, så att något särskildt bidrag för detta ändamål således skulle kunna undvikas, och har Chefen till en sådan anordning i underdånighet utbedt sig Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd. 46 Bil. N:o 5 till Kongl. May.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865.
Dä K.. M. imedlertid fann lämpligare att åt vissa personer uppdraga att verkställa den vidare utredning af ämnet, som möjligen vidare kunde erfordras och föreslå de åtgärder som borde vidtagas med afsende på de till K. M:s pröfning hänskjutne ärender, så måste väl denna ytterligare utredning icke kunna anses såsom en brist, ett minus i upplysning, utan såsom ett plus, och ärendet således anses vara fullt formenligt behandladt. Del synes för öfrigt, vara klart och icke behöfva bevisas, att K. M. vid pröfningen af dessa magtpåliggande frågor, lika litet som i andra fall, varit skyldig att precist rätta sig efter de förslag som vederbörtde framställt. Om K. M. vid ärendernas pröfning anser sig böra fästa sig vid andra förslager än dem vederbörtde uppgjort, eller R. St. framställt, så är detta K. M:s grundlagsenliga rätt. Annars skulle man komma till det förhållande, att vid hvarje tillfälle dä K. M. icke obetingadt och i allo funne Sig böra säga ja till hvad embetsverken framställt, så skulle han höra dem ånyo öfver de, ofta måhända obetydliga, förändringar deruti som kunde ifrågakomma. Något sådant torde imedlertid ingen vilja och kunna påstå. Det synes dessutom vara klart, att dä fråga var om att vidtaga en mängd af genomgripande förändringar, det äfven var nödvändigt, attalia de föreslagna åtgärderna sattes i sådant sammanhang, att icke den ena hindrade den andra. Jag tror således att man bör vara erkänsam derför alt K. M. låtit den af komiterade verkställda utredningen äga rum. Då R. St., vid sisla riksdagen, ansågo sig oförhindrade att i sakens dåvartde skick fatta sitt beslut i flera af hufvudfrågorne, kan man väl dessutom ej anse saken vara mindre utredd nu, derföre alt en komité handlagt frågan, hvilket, såsom jag förut antydt, K. M. kunnat helt och hållet underlåta. Jag vill derjemte tillägga, att, efter hvad mig är bekant, har anmärkn. inom Const.Utsk. blifvit väckt emot Konungens rådgifvare, derföre att K. M. icke öfver komiterades betänk, låtit höra vederbörtde embetsverk.
Deraf synes klart, att först skall beloppet af behofven vara bestämdt, och derefter skall Bevilln.- Utsk., enligt de grunder det uppgjort för fördelningen, tillämpa den i dctail. Om man nu, i afseende på grunderna för de extraordinarie inkomsterna, låter allt förblifva i samma skick som förut, så är det gifvet, att man med sannolikhet kan påräkna det eller det beloppet af de särskilda in - Dea a Maj f. m. 9 inkomsttitlarna. Do hafva derföre rätteligen, såsom mig synes, blifvit upptagna uti inkomsthetänk., på det att man, då utgiftsbetänk. förekommer, må veta, hvad man har att tillgå. Häraf är Bevilln.-Utsk. dock icke förhindradt att inom den af StatsUtsk. för de extra-ordinarie inkomsterna i det hela upptagna totalsumma göra den fördelning mellan tull-, post-, charta-sigillataoch allmän hevilla, m. m., hvilken Bevilln.- TJtsk. anser lämplig. StatsUtskts föregående åtgärd synes mig följaktligen landa Bevilln.-Utsk. till tidsbesparing och lättnad i dess arbete. Jag kan således icke finna annat, än att della behandlingssätt är lika öfverensstämmande med sakens natur som med grundlagens mening. Gr. von Fersen: Den siste värde talaren har förebrått mig, att jag icke betraktat grundlags-§:na i sammanhang med hvarandra, och samme talare synes äga den öfvertygelsen, att Riksd.Ordn. i närvarande fal! är tydligare än Reg.F. Hvad tydligheten vidkommer, tror jag, att detsamma kan tillämpas såväl på den ena som den andra §. Hvad saken åter angår, torde jag få nämna, att jag dervid icke förbisett stadgandet uti 3o §.
Utskotten hafva alltså tillstyrkt: att Kongl. Majit och Kronan må, då Dykeriet, vid inträffande strandning af Staten tillhötige eller med Statens egendom lastade fartyg , efter vederbörande Autoriteters pröfning, om biträde varder anlitadt, till Bolaget betala ett sådant biträde i likhet med hvad för enskilde stadgadt är,’ att den Skeppare, som, efter inträffad strandning, eger tillfälle att erhålla Dykeriets biträde , men hellre väljer att främmande personer derom anlita , bor, då han, sådant oaktadt, sedermera finner sig nödsakad att hjelp af Dykeriet begära , betala förhöjda afgifter till Bolaget 5 samt att Bolaget, utöfver den för hvarje serskildt fall stadgad procent, skall vara berättigad! att , i den ordning 7 $. af Reglementet föreskrifver, ersättning för utbetalde arbetslöner och vederbörandes skjutsoch tractamentskostnader erhålla, så att inventariernes slitning allena må under berörde procent anses inbegripen. I fråga om Bevillnings erläggande till Stats-Verket , i likhet med hvad det gamla Compagniet ålagdt varit , hafva Utskotten ansett med billigheten förenligt, att de nya Bolagen, intill nästa Riksdag, varda från Bevillnings utgörande befriade, men att derefter å Rikets Ständers pröfning bör ankomma , om och till hvad belopp Bevillning af Stat*'samt Ålim, Besv.o. Otc. Utsk. Uti.' N.o 53. i5 behållna inkomsten erläggas må ; dock med uttryckligt förbehåll, att en sådan bevillning aldrig skall öfverstiga hvad för Actier i allmänhet är, eller frnmdeles kan blifva fastställdt. Utskotten, hvilka alltså få härhos öfverlemna upprättadt Förslag till Kongl. Maj:(s Nådiga Förordning om de skyldigheter och förmoner, som tillkomma de till Dykeri-och Bergnings-försorgens öfvertagande districtvis bildade, enskilda Bolag, och, som derjemte lörbehålla sig att, sedan detta Reglemente blifvit af R.
Att åter i Räkenskaperne debitera boställsräntorna samt afräkna dem ifrån de lönebelopp, som vid blifvande lönereglering varda bestämda, vore äfven utan ändamål, emedan dels, i fall räntorna blifva i persedlar utsatta, deras belopp komme att omvexla, dels, i hvad händelse som helst, dylik ränta icke utgör någon tillförlitlig måttstock å den fördel, löntagaren åtnjuter genom dispositionen af boställe, hvadan nämnde räntors debiterande, för att under anordningstitel åter afföras, icke heller i detta sednare afseende komme att medföra någon nytta, utan blott en onödig vidlyftighet i Räkenskaperne. Det synes således vid blifvande lönereglering med de Stater, hvilkas aflöning af allmänna medel utgår, böra förfaras på enahanda sätt, som vid Indelta Arméens lönereglering år 1833 tillgick, eller att den afkastning, hvarje Boställe, såsom utarrenderadt, anses kunna lemna, varder bestämd utan beräkning af boställsränta, och beloppet afdraget ifrån den lön, som fastställes för den tjenst, hvarmed bostället följer. På grund deraf anse Comiterade ock lämpligast vara, att för BostadsBoställen icke någon ordinarie räntas eller tiondes utgörande eller upptagande i Räkenskaperne ifrågakommer, utan i Jordeboken endast upplysningsvis föres inom column; och borde, i sådant fall, vid bestämmandet af emedlertid utgående ersättning för indelt lön, ifrån denna sednare afdragas ej mindre sådan boställsränta, som kan vara deruti inräknad, än den andel af dylik ränta och tionde, som innehafvaren dittills skolat erlägga, hvadan naturligtvis, genom en dylik reglering, icke någon förlust blefve Statsverket tillskyndad. Härvid bör dock undantag ske för Ecclesiastike boställen, hvilkas innehafvare icke af Staten åtnjuta någon aflöning, hvadan eftergift af hittils erlagde andelen af dessa boställens ränta skulle utgöra en ny uppoffring.
Uti komiténs förslag till reglemente för Navigationsskolorne intogs nend. en bestämmelse derom, att lärare vid Navigationsskola skulle vid fyllda 60 års ålder få afgå med pension, sålunda att efter 25 års tjenst full lön erliölles i pension, » 20 » » £:delar af lönen, »15» » I ^n* Såsom motif härför anfördes, bland annat, att komitén icke kunde bysa den förhoppning, att någon för skicklighet och verksamhet utmärkt person skulle uppoffra sina bästa år åt dessa mödosamma befattningar, utan annan utsigt för ålderdomens dagar än nådehjonets, helst det ingått i kornilérades plan att en Navigations-skole-Iärare icke borde bibehållas vid tjensten sedan han fyllt 60 är. Bref af den 7 April 1841 förklarade K. M. likväl, att då några medel icke blifvit för ändamålet anvisade, frågan om anslående af pensioner för afskedade lärare vid Navigationsskolorna borde förfalla; men att K. M. för hvarje särskildt fall, då för sådan lärare pension vid afträdandet från sysslan skäligen kunde ifrågakomma, ville i nåder tillse, om och i hvad mån en sådan förmån kunde honom beredas. Det är nu första gången ett sådant fall förekommit och K. M. har äfven visat Sin nåd. omvårdnad om denna klass af lärare, genom den gjorda framställningen om pension för Kaptenlöjtnant Törnebohm. Det vore derföre så mycket mera att beklaga, om denna framställning icke vunne bifall, som en deraf föranledd misströstan att ega någon bergning för äldre dagar skulle framkalla en ökad tvekan hos skickliga personer att egna sig åt dessa ansträngande och jemförelsevis svagt aflönade befattningar. Jag får derföre vördsamt anhålla, det R. o. Ad. i afseende å förevide punkt behagade, med alslag å Stats-Utsk:ts afstvrkande hemställan, bifalla K. M:s Nåd. Propos. i ämnet. Olivecrona: Efter den utaf Hr af Ström meddelade upplysning, alt Hr Törnebohm numera icke innehar annan tjenst med lön på stat, synes det af Stats-Utsk:t för afslag anförda skäl hafva förfallit.
i sin ungdom till den gamla hexan i Gustaf 111: 8 » Bedragne Pascha » vid k. teaterjubileet 1882. Som man ser, har fru S. under dessa tvenne tjog år icke legat p&amp; latsidan, helst som hon ibland af intresse för saken uppträdt i kören, som statist o. s. v. Sällan eller aldrig har hon sändt återbud till repetition eller representation, aldrig kommit för sent, tidigt nere i sin loge, gladt pratande, aldrig intri-gant och svår mot rivaler (annat än med sin öfverlägsna talang), anspråkslös, tjenstvillig, förnöjsam, glädtigt enkel och god — se der den enkla sanningen om denna konstnärinna såsom menniska och kamrat vid v&amp;rt lands främsta konstanstalt. Som konstnärinna är friskhet och behag de egenskaper, som beredt fru Strandberg hennes lycka ooh gjort henne till — som Aftonbladets utmärkte musikbedömare mycket korrekt säger — » en af de mest typiska subretter vår k. scen någonsin egt&gt;. Nyss anförda utdrag ur fru S: s ropertoir gifver en — om ock ofullständig — föreställning om hennes mångsidighet och användbarhet. Ehuru Alice (Robert) och Ortrud (Lohengrin) lågo stick i stäf mot sångerskans skaplynne, hade hon dock i den förstnämnda flera lyckade moment såsom entrén i akt I, breftiraden i den andra, fästmanskupletterna med inledande småkoketta recitativ i den tredje, om ock fortsättningen af operan blef henne öfver-mäktig. Som Ortrud ansåg N. Ars stränga Q. henne » ganska skickligt lotsa sig i land », hvilket ej är litet sagdt om ett så horribelt parti, så i alla afseenden illa liggande för sångerskan.