Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lades dessa memorial till handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg de deri omförmälda motioner böra af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlas. S. D. Vid föredragning af Lag-Ulskollets den 26 och 30 sistlidne November på bordel lagde Utlåtande N:o 4, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans embetsberättelser, diarier och registratur under tiden från förra till innevarande riksmötes början, beslöt Ridderskapet och Adeln att till Statsutskottet remittera Justilie-Omhudsmannens af Lag-Ulskottet till Riks-Ståndens behandling anmälda hemställan om en mera lämplig lokal för Justitie-Ombudsmansexpeditionen samt lämpligare förvaringsrum för alla till expeditionen hörande handlingar; och fann Ridderskapet och Adeln Utskottets yttrande om Justitie-Ombudsmannens embetsförvallning ej föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Utskottets den 26 och 30 sistlidne November på bordet lagda Utlåtande N.o 4, i anledning af framställd fråga om särskild tryckning af alla inom Riks-Stånden väckta motioner. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utshottets nedannämnde Memorial: N:o 6, om återlemnande af en af Ola Lasson från Christianstads län inom Bonde-Ståndet väckt motion. Motionen ansågs tillhöra Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. N:o 7, om återlemnande af en utaf Mäns Mänsson från Calmar län inom Bonde-Ståndet väckt motion. Preste-Ståndet ansåg motionen böra till Stats-Utskottets behandling öfver lemnas. 148 Prol.-Utdrag den il N:o 8, om ålerlemnande af en utaf C. A. Larsson från Östergötlands län inom Bonde-Ståndet väckt motion. Motionen ansågs böra handläggas af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet.
Bryter den, som till försäljning af gift berättigad är, mot föreskrift, som till förekommande af missbruk eller skada deraf blifvit gifven, eller säljer eller utlemnar den gift, som dertill obe - Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. 37 rättigad är, och får någon af giftet döden; dörnes till fängelse från och med två till och med sex månader eller straffarbete från och med sex månader till och med två år. Får någon af giftet svår kroppsskada; då skall till fängelse från och med två till och med sex månader dömas. Om försäljning eller utlemnande af gift, så ock om olofligt innehafvande af arsenik, gälle hvad särskildt stadgadt är. Om barnamord och fosters fördrifvande, så ock om idsättande af barn eller annan, som värnlös är. § 24. Har qvinna med uppsåt dödat sitt oäkta barn, vare sig genom handaverkan, eller underlåtenhet af det, som till barnets bibehållande vid lif nödigt var, och skedde den handaverkan eller underlåtenhet vid födseln eller snart derefter; dömes, för barnamord, till straffarbete från och med fyra till och med tio år. § 25. Har qvinna uppsåtligen och med berådt mod, vid födseln eller snart derefter, gjort försök att döda sitt oäkta barn, och blef endast genom omständigheter, som voro af hennes vilja oberoende, brottets fidlbordan förhindrad, eller har hon, vid födseln eller snart derefter, utsatt sitt oäkta barn eller det uppsåtligen från sig skilt och i hjelplöst tillstånd försatt, och fanns barnet vid lif igen; varde hon dömd till straffarbete från och med sex månader till och med två år. Fick barnet svår kroppsskada, må tiden för straffarbetet förhöjas till högst fyra år. Sättes barnet ut å sådant ställe eller under sådana omständigheter, som i 34 § sägas; vare lag, sorn der stadgas. § 26.
Jag trodde verkligen icke, sedan Friherre Lagerbjelke uppläst sitt yttrande, att någon lång discussion skulle behöfvas, men jag har funnit 2:ne motiver» hvilka böra utvecklas» Det ena af Herr Cederschjöld, sorn tror att man kommer till en yttring af Svenska Folket, derigenom att man addresserar sig lill TryckfrihetsComileen. Detta har väl något i namnet, som kan refereras till Svenska Folket; men intet i saken. Att Comiteen äger alt utlåta sig öfver en sak, hvilken en Domstol skall dömma om, är för mig en oformlighet» ingen menniska, hvilken gjort sig underrättad om principerne för lagstiftning, kan komma fram med. Jag är långt ifrån att misskänna det nit, som föranledt detta förslag, hvilket Herr Cederschjöld framstält, för att hindra, borttaga eller afhjelpa det onda om Juryn blefve borttagen, men jag tror att det hvilar på ett missförstånd. Det andra skälet, framstäldt af Herr Tham, att 5q H. i o Den 27 Januarii e. ra. man derigenom ville gifva Folket tillkänna huru liberalt man vill gå tillväga, anser jag vara en parad af liberalitet, som Svenska Folket är för upplyst att nöja sig med. Är det osannt i sin princip, så är det ej rätt alt framställa detta som en parad för Folket, hvilket ej i längden blir nöjdt med ett sådant handlingssätt. Jag, som icke anser att Svenska Folket förnärmas derigenom att ett mål ransakas, då det står för parterne öppet att till Fullmägtige välja ledamöter inom TryckfrihetsComitéen, hvilka kunna se målet på alla sidor, tror att, om parterne komma till Domstolen, det är öfverflödigt och oriktigt att TryckfrihetsComiteens utlåtande infordras. Jag instämmer i de motiver Friherre Lagerbjelke samt Friherre Cederström anfört, hvilka gifva vigt åt saken, och anhåller att förslaget måtte utgå.
S. D. Föredrogos och remitterades nedannämnde motioner till: Stats-U Iskottet: l:o A. Medins från Kronobergs län, om ersättning till öfver-roterade hemman inom länet; 2:o Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus län, om understöd åt aflidne Gravören Åkerbergs oförsörjda barn; 3:o J. Sundbergs från Elfsborgs län, om försäljning af alla till Statsverket indragna boställen; 4:o Anders Nilssons från Hallands län, om anslag till premier för skogsplantering; 5:o Samme mans, om afskrifning af de Krono-fogden A. Pettersson ådömda ersättningsbelopp till följd af Läns-bokhållaren C. Langlets iråkade balans; 6:0 J. P. Anderssons från Elfsborgs län, om ersättning till rotehållare för skötsel af soldattorp, under innehafvarens frånvaro på kommenderi]]gar; 7:o ./. E. Rutströms från Norrbottens län, om ändring i 1773 års skatt läggnings-method för Westeroch Norrbottens län, med yttranden; 8:0 J. Johanssons från Östergöthlands län, om förhöjning i kommenderad båtsmans underhåll; 9:o Daniel Danielssons från Jönköpings län, om anslag för vattenaftappningssamt odlingsföretag; 10:o Liss Lars Olssons från Stora Kopparbergs län, om ersättning till åtskilliga jordegare för lidne förluster genom öfversvämningar; ll:o Samme mans, -om anslag till en Provincial-läkare i Nedan-Siljans fögderi; 12:o Samme mans, om skattläggning och rotering af Bergsfrälse-jorden inom länet; 13:o Samme mans, om ersättning af statsmedlen för jord, som skadats genom uppdämning inom Leksands^och Åhls socknar; 126 fröt.-Utdrag den 6 December 1856. 14:o Gustaf Larssons från Stockholms län, om förhöjning i anslaget till anläggning och förbättring af allmänna vägar; 15:o J. Lindbys och Olof Lagergrens från Gottlands län, om rotehållares befriande från skyldigheten att anlägga båtsmans-torp; 16:o J.
Vi tro dock ej, att det nu anförda mer än skenbart strider emot, vi tro fasthällre, att det just sammanhänger med och förutsätter, hvad vi i ännu ett par anmärkningar vilja antyda. Måhända kunde och borde latinet studeras på ett annat sätt, än som nu sker både vid skola och universitet. Dess grammatikalisk a betydelse hafva vi påpekat, men den är öfvervägande elementär. Vid finesser i själfva det latinska språket kunde kanske mindre vikt läggas, än nu vanligen sker; snarare borde hufvudvikten läggas på den kulturhistoriska sidan, hvarför förutsättningen är att någorlunda ledigt kunna läsa en latinsk skrift. Måhända kunde äfven valet af författare eller de partier af sådana, som i skolorna läsas, vara lyckligare 1). Dessa rent pedagogiska frågor lemna vi emellertid. Men innan vi för tillfället nedlägga pennan, torde ännu en fråga böra åtminstone uppställas. Vi hafva förordat vissa yrkens och studieriktningars fulla befrielse från latintvång heldre än latinstudiets sjunkande under en nivå, som för andra kan vara och obestridligen i vår tid ännu är behöflig. Men härmed är ej nekadt, att för vissa personer, t. • ex. läkare, jurister m. fl., ett visst mått af insikt i detta språk kan af rent tekniska skäl vara önskvärdt, eller rent af nödvändigt, låt nu vara *) Synnerligen lyckligt förefaller oss det grepp, man i Tyskland gjort att låta skolungdomen läsa Taciti Germania. Denna både intressanta och lärorika skrift — man må om dess historiska trohet tänka hvad man vill — skulle kanske äfven vår ungdom behöfva taga kännedom om. Mot den väl långt drifna identifikationen af Ciceros språkbruk med äkta latim vore den ock ett godt remedium.23° NÅGRA ORD I LATINFRÅGAN. att måttet ställes lägre än till de fordringar, som med skäl kunna ställas för betyget » godkänd » i studentexamen på latinlinien. Skulle ej en fakultativ kurs i latin på reallinien af jämförelsevis ringa omfattning kunna anordnas för sådant ändamål? Skedde detta kunde de realstudenter, som genomgått denna, erhålla vida ökade rättigheter, men å andra sidan kunde latinet med större kraft få göra sitt inflytande gällande där. hvarest det kan och bör göra detta
Ständer icke omedelbarligen till densamma anvisa några medel, likväl, efter hvad bekant är och med Riksdagsförhandlingar kan ådagaläggas, om det skulle bestridas, allt intill närvarande tid varit sammansatt, till större delen, af vissa summor utaf anslaget till MinisterStaten och ifrån extra utgiftsmedlen, jemte Norrska Statskassans mindre bidrag: att således Kabinettskassan, så vidt bidrag* dertill ifrån RiksStalens Andra och Åttonde hufvudtitlar ingå, utgöres af Statens medel, hvilka af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag beviljas; och att, vid sådant förhållande, en denna kassa utöfver dess dåvarande tillgångar ålagd borgen för Barthelemykassaus räkning synes hafva åsyftat Rikets eller Statens skuldsättning i samma mån, som framdeles ingående Statsmedel dervid påräknades. Med stöd af dessa skäl och omständigheter, hvilka torde fullkomligen ådagalägga, alt Herr Presidenten Skogmans åtalade åtgärd är grundlagenligt föremål för KonstitutionsUtskottets anmärkning och således äfven för Höga RiksRättens pröfning, bör jag nu anse Herr Presidenten hafva, genom sin, under den lid han var Statssekreterare, tecknade kontrasignation å Kongl. Maj:ts ofvanomförmälda nådiga skrifvelse den 7 November 1826, icke allenast gjort sig skyldig till förbiseende af 76 §. Regeringsformen, utan äfven, vid det förhållande, alt Protokoll angående detta ärende icke blifvit fördt, brutit emot 38 §. samma Grundlag.
Den härefter till bifall å förev:de punkt framstälda propos:n besvarades med starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordf:den förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr Cederschiöld, Fredr. Äng., begärde votering. Uplästes till justering och godkändes en så lydande voter:spropos. Den som bifaller 88:de punkten af StatsfJtsk. Utlåt. N:o 167, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, beslutar R. o. Ad. att R. St:r må bevilja Doktor Liströms efteriemnade enka Johanna Wilhelmina Sandberg en årlig pension af 400 Rdr Rmt att utgå från allmänna IndragningsStaten. Vid voteringens slut befanns att rösterne hade utfallit sålunda: Ja — 27. Nej — 26. 89:de punkten, ang:de pension för förre B alaljons Läkaren Doktor C. II. Anderssons efteriemnade enka och ogifta dotter; 90:de punkten, ang:de pension för Medicine Doktorn P. J. Hyckerström» enka; 91 ista punkten, ang:de pension för Reg:lsSkrif - varén J. C. Scliönnings efteriemnade enka och oförsörjda dotter ; samt 92:dra punklen, ang;de pension för Kommissions Landtmätaren J. G. Zanders enka. Dessa punkter b i föl los. 93:dje punkten, ang:de pension för RihsdagsFullmälcligen J. J. Rutbergs enka. Vid behandlingen af 9:de HufvudTiteln stannade man i det beslut, att för pensionering den grund borde följas, alt de Statens tjenstemän, hvilka upnålt högre ålder, än att de i Statens tjenst kunde användas, skulle erhålla pensioner för att lemna rum åt yngre krafter. Visserligen hafva döttrar efter utmärkte embetsman undfått pensioner och någon gång hafva äfven personer, hvilka icke tillhört emhetsmanna-corpsen, erhållit pensioner, men då har man också velat visa de efterlefvande ett erkännande af den aflidnes förtjenster.
På dessa skäl måste jag för min del inskränka mig dertill att hos Hr Frih. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till StatsUtskrs första betänk, i denna punkt, hvarvid jag äfven tillägger den anhållan, att R. o. Ad. ville, i afseende på undersökningskostnaden och anslaget dertill, förena sig i den mening, som inom BorgareSt. blifvit antagen. Gr. Anckarsvärd: Jag anhåller få börja med ett förklarande, att jag gerna och villigt frånträder det förslag jag lösligt framställde örn någon ersättning för verkställda undersökningar till den person, som på egen bekostnad så patriotiskt låtit anställa dem, och att således mitt yrkande i denna del må alldeles förfalla och ingalunda komma att för - 356 D c n ir\ Mars c. ra. svåra någon propos, i fråga hvarom jag lill alla delar fö renar mig i Frih. Sprenglportens åsigt. Jag utber mig dernäst få förklara elt yttrande af mig, som måtte blifvit illa utsagdt, emedan det blifvit oriktigt uppfattadt. Det har ingalunda varit min mening alt yttra, det canalen kunde komma att menligt inverka på klimatiska förhållanden; men min mening har varit den, som Frih. Sprengtporten sedan yttrat, alt innan en förutgående undersökning, kunde man icke känna, om icke de fördelar i afseende på de klimatiska förhållandena, som kunde komma alt äga rum särdeles genom sjöars och kärrs uttappning, konmie att förebyggas genom canalcns behof af detta valten. Något annat har icke varit min mening. Ilvad sedermera sjelfva saken ytterligare vidkommer, så skall jag utbedja mig att helt och hållet få förbigå den politiska delen deraf, emedan politiken i dessa hänseenden har synts mig i alla mina dagar med mycken fördel kunna låna sig till allt, när man önskar ett resultat. Hvad den militäriska delen beträffar, så önskar jag komma till samma resultat.
381 rätteligen kunde anses utgå utaf Norrska statsmedel, samt rättvisa och billighet fordra, att hvarje skattskyldig erhåller tillfälle att anmäla och styrka sin rätt att återbekomma honom påförd samt derefter vederbörligen erlagd, men på Bevillningsförordningens stadganden icke grundad bevillningsafgift, Rikets Ständer funnit godt lemna bifall till hvad E. K. M:t i nåder föreslagit, angående restitution till vederbörande embetsoch tjenstemän eller deras rättsinnehafvare af hvad, såsom bevillning för de från konvoy-kassan uppburna aflöningar, traktamenten och pensioner m. m., blifvit från och med år 1836 intill närvarande tid erlagdt utöfver samma bevillnings författningsenliga belopp för Svenska statsverkets, jemlikt ofvanuppgifna beräkningsgrund, bestämda andel i de till dessa aflöningar och traktamenten m. m. anslagna medel; börande de summor, hvilka bemälde embetsoch tjenstemän eller deras rättsinnehafvare genom vederbörliga beslut kunna förklaras berättigade återbekomma, på lika sätt som andra restitutioner af influtna bevillningsmedel, från Riksgälds-kontoret utbetalas, sedan besluten härom vunnit laga kraft. Hvilket; till besvarande af E. K. M:ts högstberörda nådiga framställning, Rikets Ständer få härigenom i underdånighet anmäla Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 16 Augusti 1851. 382 Expe ditionsUlskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 168. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 15 Aug. 1851. Preste-Ståndet den 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 16 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående de i Regerings/'orformens 63 § föreskrifna kredilw-summor. (Stats-Utsk:s Meni. N:o 259.) S. A. K.
S3fattb be mtgttga föremålen för ©bra öfmerläggntngar, iutageå främfta rummet af bet förffag ttff np fRiföbagösDrbning ocfj i famtnanftaug bernteb ttt; [Regeringsform, font $ag af ÄAouttttgSftg pligt faun SRtg itpptnauab att, ttff förs tnebfattbe af firibiga åftgter, för [RtfctS febuaft förfantfabe ©tänber framlägga, ocf) fjmtffet af ®etu atttogS att Ijmtla ttff gruttbfagScttfig Beljaitbftng mtb innes marattbe 91ifötnötc. ©ber pligt, ©ber rätt att beröfmer Befluta fjär ttu tnträbt, odj gag ^pfer ben fäfra tiUförftgt, att 3, ©obc |>errar ocfj ©menffe SRän, ffolett åt bettna, på gäberneåfanbetö ture förf)åffattbett bjupt tttmerfattbe fråga, egna ben forgfätftga graitffntttg ocf) mogna pröfning, fmarttff ©ber färfef tiff gos fterfanbet ocf) ©bert uppfpfta nit för befi bprBaraflc angefägcuf)ct måftc ©ber matta. 3 2Bår pufmttbfafltgafle näringsgren, återbrutet, par imber be fcbnafl förs fintna åren i attmänpet marit mälfignab; panbel ocp fföfart pafma af be polttiffa rörelferna inom ©itrona (ibit mtnbre, än man paft anlebtttng befara. ©tt Ipctltg fötjb päraf är beit förbelafttga ftättntng af mära fmanfer, forn ^ag ftatt för ©ber framlägga 5 ocp fer
Af den vackre, ljuse gossen återstod endast de små vänliga blå ögonen, som tittade fram alldeles främmande i det otvättade ansigtet, och så de jämna, hvita tänderna, som skeno riktigt ’sorgmodigt’ i det tofviga skägget. Han kom för att bedja nämdemansmor skaffa sig ett kvinfolk i huset. Han hade råkat fast för ett par ängslotter, och det gick inte att hjälpa sig ensam längre. En af grannarna hade låfvat att ta ut en barnhusgosse åt honom till ’lilldräng’, men han redde sig inte ändå, efter som han hade måst öka på ladugården också. Kommissionen var inte den bästa, ty det var just ingen, som kände sig hågad för platsen, men nämdemansmor var ihärdig, och till sist fick hon fatt i rätt person. Lovisa Larsson var omkring fyratio år, fet, dugtig och såg bra ut. Hon hade haft ett något vidlyftigt förflutet och tyckte, att hus och grund, med thy åtföljande mors värdighet, inte kunde vara så dumt att få så här på gammaldagarna, men den spekulationen behöll hon för sig själf. Altnog: hon antog platsen ’af beskedlighet’. »Där satt både han och pojkkräket, en blek, eländig stackare – vid sin gröna mjölk, när jag trädde in», berättade hon sedan. »Jesses, en sådan lukt där va’. ’Aldrig i mitt lif har jag sett så mycken smörja. Men jag satte i, och rent blef det.» Karl Johan sade aldrig ett ord vid hennes framfart, han såg bara olycklig ut, och olycklig kände han sig. Första gången han försökte äta af den rena mjölkvälling, hon satt på bordet, fick han så ’illa’ i magen, att han måste lämna rummet. Sedan dess lagade han sina bitar själf, som han var van. Att Lovisa och gossen åto sund, ordentlig föda sade han aldrig någonting om, ’det bara gjorde ondt i honom’. Inte var det någon glädje med gossen häller. Det tog så emot att väcka honom om morgnarna, när han såg hur väl han behöfde såfva, ja, ibland lät han honom till och med såfva ett tag ute på fälten under värsta middagshettan, – men trifdes med honom gjorde han inte – och inte med den andra häller.
Samt att t:sta punkten i 1 §. af 22 Cap. Rättegångs-Balken måtte ändras till följande lydelse: ”1 Hof-Rätt och Rådstufvu-Rätt i de Släder, der Kämners-Rätt är, skall någon af Rättens Ledamöter, på sätt i 2J Cap. 9 $. om Hof-Rätt sägSj genom lott utses, att, i lagvadde eller till Rätten instämde saker, skriftelig berättelse om deras sammanhang uppsätta, innan de till dom företagas. ” Rikets Ständer framhärda etc. 68 Exp. TJt sk. Förslag till und. Skrif v. N:q 29* JVfö 2g. Uppl. o. godk. lios Ridd. och Adeln d. 19 Fehr. 1829, Preste-Ståndet d. 19 Borgare-Ståndet d. 21 — Bonde-Ståndet d. 21 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående tryckning af Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes senast inkomne så kallade Fem-Jrs-Berättelser m. m. S. A. K, Rikets Ständer, som ansett angeläget, att Eder Kongl, Majrts Befallnings lia fvandes senast in-, komne så kallade Fem-Års-Berättelser, tillika med det hos General-Landtmäteri-Contoret författade Sammandrag af Tabeller, hörande till samma Berättelser, varda frana tryck et utgifne, få hos Eder Kgl, Maj:t i underdånighet anhålla, att berörde Berättelser och Sammandrag må med skyndsamhet till trycket befordras samt uppläggas till ett antal af i5oo Exemplar och deraf 8oo till Riks-Ståndens disposition öfverlennäs; hvarjemte Rikets Ständer bordt i underdånighet anmäla, det trycknings-kostnaderne komma att, efter vederbörligen godkända Räkningar, af Riksgälds-Contoret betalas utaf de till Riksdags-utgifternes bestridande anvisade medel, Rikets Ständer framhärda etc. Fxp. Vtsk. Förslag till und.
Det är nemligen gifvet, att, ifall ett dylikt maximibelopp vore faststäldt, så skulle, sedan detsamma blifvit på de bolag, hvilka först anmälde sig om tillstånd till bank-rörelses bedrifvande, fördeladt, några enskilda Banker, med rätt till egen sedelutgifning, icke kunna uppstå, och att stadgandet följaktligen skulle innefatta en monopolisering, hvaraf lätteligen kunde följa, att just de landsorter, hvilka hade största behof af rörelsekapital, deraf ginge i mistning, då sedelulgifvande Banker der icke kunde bildas; och kunna Utskotten destomindre gilla ett dylikt monopol, som Utskotten hysa den öfvertygelse, att ju flera enskilda Banker som uppkomma, desto hastigare skola deras kreditsedlar cirkulera, och med desto mindre sedelstock kunna de bedrifva sin rörelse, helst kroditsedlarnes verkan såsom rörelsemedel icke. endast beror af deras numeriska storhet, ulan äfven och lika mycket af deras omlopp, så att t. ex. en enda sedel af 10 R:drs valör, som gör sitt omlopp 100 gånger, verkar, såsom rörelsemedel, lika mycket som 100 dylika sedlar, hvilka göra samma omlopp endast en gång. Häraf följer ock att sådane Banker, hvilka företrädesvis drifva egentlig bank-rörelse eller depositionsoch kreditiv-rörelse, behöfva vida mindre sedelstock än de Banker, som företrädesvis idka direkt lånerörelse, enär kreditsedlarne uli förstnämnde rörelsegrenar ständigt strömma ut och in, det förra genom insättningar, det sednare genom uttagningar. Derför bör ock den naturliga begränsningen af de enskilda Bankernas totala sedelstock förefinnas i beskaffenheten af Bankernas rörelse och orternas naturliga behof af rörelsemedel, men icke uti en viss, på förhand i lag bestämd siffra.
Regerings-Formén samt 29 och 63 §. §. Riksdags-Ordningen ; Föredrogs å nyo och godkändes att hvila till nästa Riksdag , för den åtgärd 5 6 §. Regerings*- Formen, sådan den vid innevarande Riksdag blifvit antagen, föreskrifver. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. 984 Den 11 Juli. S. D. V id förnyad föredragning, gillades Allmänna Besvärsoch Oeconornie - Utskottets Betänkanden : 1:0 Af den 21 Juni, hvilket den 28 lades pl bordet, angående Saltpetter - Näringens tillstånd i Riket, 2:0 af den 29 Juni, som den 5 Juli lades på bordet , angående Gräns - Tullarna imellan Sverige och. Norrige samt Uandt-Tull-Inrättningen i Riket m. m., och 3:0 af den 4 Juli, likaledes ifrån den 5 Juli hvilande, angående vissa öfverklagade olägenheter för Båtsmans - Rotehållare j hvarjemte Ståndet 4:0 lät bero vid det den 3 sistl. Maj meddelta Betänkande, om Markegångssättningarne m. m. , och de förändringar Utskottet, i anledning af erhållen återremiss , uti sitt den 5 Juli på bordet lagda och nu åter föredragna förnyade Utlåtande af den 29 Juni, tillstyrkt. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn.