Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o~$(fo gavarande personer till vinnande af en sadan uppmuntran, vore, att i underdånighet vända sig till Kongl. Maj:t, som eger medel för dylika andamil att disponera; Inom Högvördige Preste-Sländets Af Dom-Prosten Heurlin , som väl för sin del bifallit den föreslagna belöningen j men ansett öfverflödigt, att besvära Dandtbruks-Academien med förfärdigande af mo« deller till den nya Väfstolen , såsom i öfrigt medförande en betydlig kostnad, i hvilken sistnämnde tanka Herr Prosten Dillner jern» väl instämt; Af Herr Prosten Nordin, som funnit betänkligt, att bifalla den föreslagna belöningen , enär en god väfkonst nog skall lyckas utan premier , och de Elever, hvilka af Ekenmarkska famillen blifvit underviste , efter Herr Prostens förmodan, densamma nöjaktigt betalt; Af Hrr Prosten Grevillius Och Herr Professor Hasselroth, hvilka, till skäl för afi| slag å Utskottens betänkande , hufvudsakligen fästat sig vid den inkomst Ekenmarkska famillen förmodas hafva erhållit genom lemnad undervisning i väfnadskonsten, under årliga resor genom landet, samt den vinst Stals-samtAllm.Besv.o.Oec, TJtsk. Utl.N.-o 5g.
Under riksdagarna förordnas alltid en statscommissarie alt vara närvar, i StatsUtsk., för att gå till handa med nödiga upplysningar, m. m. För denna visserligen icke trägna extra tjenstgöring åtnjuter han alltid, — om jag icke missminner mig, — vid riksdagens slut, utöfver sin ordin, lön, en särskild discretion eller arfvode, hvars belopp icke plägar vara knappt tillskuret. Nåväl, mine herrar! skulle icke R. St. linna rättvisan fordra, att lön löse extra ledamöter i en Hofrätt, som minst i i månader 0111 året äro upptagne afen trägen och ansvarsfull sysselsättning, må ställas åtminstone i samma cathegori, som en cancellist eller en vaktmästare, om de verkligen skulle anses ovärdige den hedern att jemföra* med secreterarne uti RiksSttn eller deras Utskott. För att upplysa R. o. Ad. om det arbete, som de 4 extra adjuncterne uti Götha Hofrätt nedlagt, anhåller jag att i korthet få nämna: En af dessa adjuncter har ifrån d. i Oct. 1837 intill d. 8 sisth April ensam utarbetat och utur egen rotel föredragit 172 lottade mål, och innan d. 1 instundande Oct., då adjunctionen upphörer, uppgår antalet med visshet till minst 200. Som arbetet för hvarje år alltid fortgår i ungefärligen lika förhållande på Hofrättens alla divisioner, så kan med full säkerhet antagas, att de 4 extra ledamöterne, under de 3:ne åren af sin tjenstgöring, utarbetat och föredragit i det minsta åttahundra (800) på deras 4 rotlar lottade mål. En annan af dessa adjuncter har från d. 17 Jan. till 3r Mars innevar. år, eller under en tidrymd af allenast 2^ månader, föredragit 18 instämda och vädjade samt 10 suplikmål, eller tillsammans 28 lottade mål, samt dessutom under samma tid deltagit i 202 domar och utslag, förutan alla sådana ärenden, hvaruti endast blifvit resolveradt i K. Hofrätlens protoeoll. •-»44 Den 5 Maj e na.
337 blef enligt planen färdig år 1863 och har ett särskildt bolag derefter underhållit trafiken efter taxa å denna del; men först i sistlidne Oktober månad fullbordades den 6 mil långa väganläggningen inom Norge. Såsom fortsättning af denna led har Kongl. Maj:t fastställt plan för dess utsträckning ända till Hemgrafven under benämning Sundsvall—Bräcke-leden enligt samma system, som gällt för Jemtlands-leden och för arbetena å den delen, hvilka nu fortgå, hafva Statsmagterne vid sistlidne riksdag beviljat 253,000 R:dr och ett särskildt bolag bildat sig för trafikens underhållande derå, när denna del af leden blir färdig. Hela leden från Lewanger till Hemgrafven kommer att utgöras af: båtled med 12 omlastningar r 22,oo. och landsväg emellan sjöarne 16,38. 38,38. och skall, om jemväl kommer till stånd den jernväg för lokomotiv af 4 fots spårvidd, af 2,*i. som enligt ursprungliga planer varit föreslagen emellan Hemgrafven och Sundsvall för en sammanlagd längd af 40,79 mil. Man har velat förutsäga, att en så egendomligt ordnad led icke skulle kunna blifva till någon egentlig nytta för orten, då transporten derå borde blifva dyr och rimligtivs icke kunna bära omkostnaderna dervid. Men af den tablå, som den 10:de sistlidne Oktober vid ordinarie stämma af verkställande direktören afgifvits till det bolag, som bestrider trafiken emellan Melen ock Bräcke, inhemtas: Juni, Juli, Augusti och September. 1863. 1864. 1865. att antalet passagerare utgjort 10,147. 10,922. 9,567. och gods, oberäknadt af den inre trafiken a) från Norge öfver Melen centner 6,877,oo. 7,683,oo. 14,666,75. b) „
Om än Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, livar inom silt län, framgent likasom hittills, borde utöfva högsta inseendet öfver de lill denna, såväl som lill andra administrationsgrenar börande tjenstemannabeslyr inom länet, skulle det likväl, enligt motionärens tanke, för dessa embetsmyndigheter blifva af högsta vigt och lill stor lättnad i denna del af deras magtpåliggande värf, om de till biträde dervid, för rådplägningar om åtgärder, som borde vidtagas rörande länets helsovårdsangelägenheter och för kontrollen öfver sättet huru de verkställdes, egde att tillgå en med afseende derpå speciell anställd tjensteman, hvilken genom ådagalagda högre kunskaper och under föregående tjenstgöring förvärfvad erfarenhet, samt visadt nit och skicklighet, till sådan tjenst blifvit befordrad. De omsorger, som den allmänna vården om folkets helsa kräfde, vakandet öfver sundhetspolisen, eli noggrannt iakttagande af helsotillståndet och hvad derpå menligt inverkade, ett säkert bedömande af sig yppande utbredda sjukdomar och farsoter, samt ordnandet af de åtgärder, hvilka till dessas hämmande kunde och borde företagas, uppsigten öfver apothek, öfver veterinärläkare, fältskärer, barnmorskor och vaccinatörer, sakkunnigt deltagande öfver länets sjukvårdsanstalt, vore samtligen af den vigt för det allmänna, att de fordrade, om icke helt och hållet sin egen man, åtminstone en för hvilken deras handhafvande och underhållande af de kunskaper, på hvilka detta borde grundas, icke allt för mycket undanträngdes af läkareyrkets speciela utöfning; och alt hvarje län egde åtminstone en sådan läkaretjensteman vore utur alla synpunkter högeligen af behofvet påkalladt.
Till slut ma det tillåtas mig att anföra, luiru, näst Evangel» fria oell oafiålliga förkunnande oell utbredande i Anda och Sanning, tili mensklighetens emancipation ur vanans och traditionens förslönnde inflytande, näppeligen något utöfvar ett så mägtigt inflytande på mensklighetens utveckling, som äktenskapet, då det förblifver fritt och obundet af formalistiska stadgar. Såsom fritt och på naturens rätta grund, strålar det såsom det heliga Ordets förklaring på jorden, anammadt af tacksamma hjerta». 1 naturens sanna lif, i kärlekens och trohetens famn, fjerran ifrån vidskepelsens och bigoiteriets formaliteter, aktar menskligheten först Guds ordning och Ord sorn sitt högsta smycke. Då. säger Luther — »är äktenskapet ett rätt hederligt sorn nödvändigt och aktadt stånd, på den ena sidan en läkedom mot synden och ett hospital för de sjuka, — och pä andra sidan en förträfflig skola för Gudsfruktan och alla kristliga dygder.»
BancoRevisorerne togo genast deruppå ämnet i öfvervägande, och gåfvo BancoFullmäktige tillkänna deras öfvertygelse, att en förändring med den af Bolaget tillsatte Styrelsen syntes böra skyndesammeligen vidtagas. Hvarefter BancoFullmäktige, genom underdånig Skrifvelse af samma dag, hemställde till Kongl. Majits Nådiga godtfinnande, om icke, efter de oordningar, som 1 Malmö DiscontVerks Styrelse blifvit yppade, lämpeligt vore, att de private Delägarnes Directeurer genast blefvo endtledigade, och att Kongl. Maj:t, i sådant fall, i Nåder täcktes utse gine andre personer, för att, jemte ett Bankens Ombud, besörja Discont Verkets angelägenheter, enligt de grunder Kongl. Majits Nådiga Reglemente och Föreskrifter innefatta. De händelser, som sedermera inträffat, äro allmänt kända, men till sina följder för det Allmänna, och för Rikets Ständers Bank, såsom beroende af de Beslut, Riksens Ständer viri instundande Riksmöte vidtaga, ännu oberäkneliga. Götheborgs, Malmö och Götha Canal DiscontContoir i Stockholm blefvo på en gång deri 2 October tillslutne för infriande af Reverser; Inlösen af Assignationer på BancoRäkningen fortsattes emedlertid för Götha Canal till d. 4 October - 5 8 Riks. St. Revisorers Berättelser. ber och för Malmö D iscont till den 15 isamma Månad, då deras EancoCrediti vör befunnos vara begagnade, och de presenterade Assignationernes cassering . enligt BancoFörfattningarne, tog sin början. Götheborgs Discont® BaricoRäkniog har deremot, genom tid efter annan gjorde Ipsattningar. blifvit intill närvarande tid med nödig fond för inlösen af Verkets Assignationer försedd. Revisorerne förmoda, att genom denna ut. förliga Berättelse om Malmö DiscomVerks förvaltning, ända ifrån dess början, Riksens Ständer skola finna sig i tillfälle, att sjelfve bestämma Deras opinion om de under de sednare åren vidtagne åtgärders större eller mindre nödvändig, bet.
Från samma fond utgingo vid 1858 års slut svärdspensionär till: 47 svärdsmän, ä 45 R:dr, 2,115: — 151 med svärdsmedalj benådade, å 15 R:dr, 2,265: — Summa 198 pensionärer, med sammanlagdt pensionsbelopp af 4,380: — i «• Vid anställd inventering hafva samtlige ofvannämnde kassors Och fonders aäkerhetshandlingar befunnits i behörig ordning; dock har det fästat Revisorernes uppmärksamhet. att, i likhet med hvad förlidet års Revisorer jemväl anmärkt, större summor, såsom: å förenade mötes-passevolans-fonden 347,850: — å trosspassevolans-fonden 161,250: — å Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond 95,050: — samt å volontär-vakansmedels-fonden 18,000; — eller tillsammans R:dr 522,150: — Riksmynt, blifvit utlånade mot endast 41 procents ränta, hvilken räntefot, enligt Revisorernes åsigt, borde kunna höjas till 5 procent, utan att föranleda minskning i den för lånen befintliga säkerhet, helst andra under Kongl. Krigs-kollegii förvaltning ställda tönder och kassor numera, med bibehållande utaf förut befintlig säkerhet, erhålla sistnämnde ränta. § 9. Enär det måste anses såsom ett Revisorernes åliggande, att vid granskningen af hvarje verks räkenskap kontrollera, huruvida behållningarne från ett föregående år blif* — 88 vit till riktiga belopp upptagne, men sådan granskning icke utan svårighet kan ske med mindre hvarje särskild redogörelse åtföljes af behörigen styrkt transsumt af kassa-inventarium, hafva Revisorerne trott sig böra uttala don önskan, att vid de räkenskaper, sorn hädanefter afgifvas, sådant må varda iakttaget, hvarigenom granskningen utan tvifvel kommer att underlättas. § 10. Revisorerne, som vid besök å Marieberg funnit den klagan välgrundad, att nödigt utrymme för undervisningens ändamålsenliga ordnande vid detta Statens högsta militärläroverk för närvarande saknas, hemställa till Rikets Ständer, ätt den del af Kongl.
Käranderne såsom sysslomän ostridigt vore förvaltare af massans tillgångar; följde deraf ovilkorlig skyldighet för Svaranden att till dem aflemna redovisning i pmförmälte afseende; men som dertill icke kunde hänföras den ofullständiga liqvid, han under rättegången ingifvit, blef honom ålagdt, vid 50 R:drs vite, att inom tre månader hafva till Käranderna aflemnat en med behöriga verifikationer försedd fullständig redogörelse för den köpeskilling, han förbundit sig betala, samt dervid jemväl utlemna afskrift af köpebrefvet, upprättadt den 7 December 1842. Lagmansrätten deremot dömde den 19 Sept. 1845, att emedan den af Svaranden (köparen) vid Häradsrätten meddelade redovisning varit den af Säljaren (gäldenären) före konkursen godkända, samt icke visadt blifvit, att något klander utaf afhandlingen dem imellan ägt rum, hvaraf följde, att den senare icke ägde annan redovisningsskyldighet än till konkursmassan; alltså, och då Käranderne (sysslomännen) endast i egenskap af enskilde fordringsägare, och icke för konkursmassans räkning, yrkat Svarandens redovisningsskyldighet, ogillades Häradsrättens utslag, med förklarande, att stämningspåståendet, sådant det i saken blifvit framstäldt, icke kunde vinna lagligt bifall. Hade denna tankegång slutat sig dermed, att hvarken Sysslomannen såsom enskilde fordringsägare eller någon annan ägde klandra redovisningen, då den af Säljaren sjelf var före konkursen godkänd; så hade slutledningen tilläfventyrs haft sin rigtighet, och möjligen vore äfven dess grund antaglig, i fall det nemligen verkligen så förhöll sig, att redovisningen var af säljaren sjelf godkänd, innan den kfinde af någon annan klandras. Men att köparen, i fall han ägde redovisningsskyldighet till någon annan än säljaren sjelf, skulle varit redoskyldig endast till dennes konkursmassa, men icke till hvarje fordringsägare i massan, (som ej särskildt rättigheten härtill förverkat), det vill icke blifva rätt begripligt — tankeföljden deri vill icke låta sammanbinda sig.
Nästan alla de garantier mot maktens missbruk, som vi hafva besuttit under 37 år af den representativa styrelsen, fordrades af Adeln med hög stämma. Man märker, då man läser dess motioner, oaktadt de fördomar och obetänksamheter, som i dem finnas, en ande af aristokrati och några af dennes stora egenskaper. Man nödgas för beständigt klaga, att man, i stället för att kufva denna Adel under lagens välde, har nedslagit den och upphuggit dess rötter. Genom att gå till väga på detta sätt, har man beröfvat nationen en nödvändig beståndsdel af hennes väsende och gifvit friheten ett sår, hvilket aldrig skall läkas. En klass, som under sekler har gått främst, har, under detta långa obestridda umgänge med högheten, antagit en viss stolt - 548 Den 6 December. het i hjertat, en naturlig förtröstan till sina krafter, en vana att blifva hörd och afsedd, som gör densamma till den mest sega motståndspunkten af samhällskroppen. Den besitter icke allenast manliga seder; den ökar genom sitt exempel manligheten hos de andra klasserna. I det man utrotar den, försvagar man till och med sjelfva dess flender. Ingenting skulle kunna ersätta densamma fullkomligt; den sjelf skulle aldrig kunna återuppkomma; den kan återfå sina fäders titlar och egendom, men aldrig deras själ.» Dessa ädla tankar anvisa den väg, som Svenska Adeln i reformfrågan skall beträda. Den skall handla sonligt mot sin forntid, broderligt mot sin samtid och faderlig! mot sin efterverld. Den skall handla sonligt mot sin forntid, den skall vördnadsfull och trogen sina stora minnen och traditioner förkasta ett förslag, som helt och hållet brutit med dessa traditioner, och ställt sig på en för alla våra nationela elementer främmande grund; den skall handla broderligt mot sin samtid, ty, på samma gång den förkastar förslaget, skall den gifva nationen ett ärligt handslag uppå att den vill en tidsenlig reform, endast att det beståendes rätt varder tillbörligen tryggad; — den skall ändtligen handla faderligt emot sin efterverld, ty i det den förkastar förslaget, vill den lemna det emottagna arfvet förökadt till efterverlden.
”Att, då fråga församlingar emellan uppstår, angående skyldigheten alt underhålla de från den ena till den andra församlingen inflyttade personer, skaij den fattige tillhöra den församling, der han sist varit eller bordt vara Mantalsoch Skattskrifven ; 210 den andia af nämnde föreskrifter blef af Ridderskapet och Adeln afslagen 3:o den tredje föreskriften skulle erhålla följande lydelse: ”Att då församling å allmän Sockenstämma beslutat vägra någon att sig inom socknen nedsätta, eller gammalt och mindre arbetsfört tjenstehjon att derstädes i tjenst antagas, skall sådant socknens beslut alltid underställas Kongl,. Maj:ts Befallningsliafvandes stadfästelse'''; hvad Utskottet i öfrigt yttrat, fann Ridderskapet och Adeln ej erfordra någon åtgärd. S. D. I)å nu i ett sammanhang föredrogosy ej mindre Banco-Utshotiets Memorial, N:o ira, med öfverlemnande af förslag till reglementariska föreskrifter, motsvarande Afd. i‘ af Art. 4 l,6 *33o års Baneo-Reglemente, än ock samma Utskotts, i anledning af åter re miss utaf nämnde Memorial afgifne, och den ar dennes på bordet lagde, Utlåtande, N;o 126, biföll Ridderskapet och Adeln i allt öfrigt Memorialet N:o 112, med de nti Utlåtandet IV:o 126 föreslagne förändringar, men afslog 4-de punkten af Utskottets förslag och stadgade, att denna punkt skulle erhålla den lydelse, som Herr Stuart i sin, vid Utlåtandet N:o 126 fogade, reservation föreslagit. S. I>. Å nyo föredrogos och biföllos Banco Utskottets den 21 denMes på bordet lagde Memorial: N:o 127, med öfverlemnande af förslag till återstående reglementariska föreskrifter, angående Bankens belåning af actier och publika papper; Wto 128, med öfverlemnande af förslag till Prof. (fl dr. d25 April 183%.'
Ytterligare Utlåtande, IV B. s 34^ — 353, afsl. af Adeln, IX 3- s 3o3, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 307, lagdt till Handlingarne af BondeStåndel, IX. 3. S 3ro, afslag. af BorgareStåndet, IX 3. s 33s. Utfall, von, Capitain. Se Bevillningsmedel. Utlåningar, angående Bankens, å Guld och Silfver. Motion, remitt. till BancoUtskottet, II s 1171g. Utskottets Utlåtande, VI 1. s xr.vi—• j.v, lagdt på bordet af PresteStåndet, IX s 533, bif. af Adeln, IX s 5a3, Aterrem. af BorgareStåndet, IX s 537, af BondeStåndet, IX s 53o °). Utrikes Förvaltningen. Särsk. Utskottets Betänkande, xi s 127—1 39. Utskott, ett särskildt, beslutet, af Adeln, IX. s 3o, förkastadt af PresteStåndet, IX s 33, af BorgareStåndet, IX s 35. Hänskjutet till Constit. Utskottets afgö - *) Återremisserne besvarade i sednare betänkandet om Rikets PenningeVerk. 315 rande af Adeln, IX s 38, af PresteStåndet, IX s 4° > BorgareStåndet, IX s 44. Constit. Utskottets Utlåtande, III s 5, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 54. Utskott, ett hemligt, äskadt af Konungen, I 1. s 343, 343. PresteStåndets Ledamöter i detsamma, IX s 3g, Adelns, IX s , BorgareStåndels, IX s 43, BondeStåndets, IX s 45. Underrättelse om valet af dessa Ledamöter skall, genom underd. Skrifvelse af Exped.
Hvad arbetspersonalen, dess arbetsförtjenst och uppförande angår, har alldeles samma förhållande egt rum vid södra sorn vid vestra stambauan, med den skillnad, att någon kommendering ur Arméen icke varit och aldrig synes blifva erforderlig inom de sydligaste provinserna, emedan Smålands och Skånes befolkningar lemna ett tillräckligt antal ^ private arbetare äfven för ett vida större jernvägsarbete än det, som under de sista åren blifvit utfördt inom Skåne. Trafiken mellan Malmö och Lund, som under hela året dagligen pågick, visade en anmärkningsvärd liflighet. Brutto-inkomsten för passagerare och gods uppgick till 79,610 Riksdaler banko. Öfver trafikens särskilda afdelningar hafva vid denna stambana, lika litet som vid den vestra från Göteborg, några så beskaffade annotationer och redovisningar kunnat åstadkommas, som lemna materialier till något slags jernvägs-statistik. Bantågen hafva varit till lika mycket gagn för arbetet som för allmänna rörelsen, och den i bokslutet synliga vinsten af trafiken å banan har egentligen uppstått derigenom, att kostnaden för banans betjening jemte en mängd andra utgifter tillhört och blifvit arbetet påförde. En ibland de väsendtligaste fördelar af rörelsen har också varit inöfvandet af duglig betjening vid materielen och banans bevakning, till gagn för den framdeles utvidgade rörelsen.» Förhållandena med inkomster och utgifter iuhemtas af nedanstående tabeller: 1) Vestra Stambanan: Debet. Balans från år 1856: Uppbörd: Uppdebitering: C re d i t. Balans från år 1856: Skulder. Utgifter: Förrådets underhåll Diverse arbeten Jordarbeten Bergsprängning Kulvertar och afloppstrummor Broar Viadukter Vägo mläggningar Sjukvården Ballast-fyllning Helgoch rastdagar Transport af räler och sliper Reparationer å till trafik öppnad bana Bangårdar och stationshus Stängsel med grindar Rörelse-materielen Expropriations-omkostnader Trafiken Tjenstemäns aflöning Marscher och kommenderingar, befäls aflöning v Undersöknings-kostnader Diverse utgifter Balans till år 1858-: Kontant behållning
JDrDtnarie 3nFomfter 4,448,430: 0tatövoerFetö Sptra ordinarie eller SöeroiUningö Snfomfter: $ull*mebel 3,700,000: —•** — 0alu*2lccté 11,000: $ofl«mebel 575,000: io 0jartae ©{gillats ineDel 500/000: Sötänroiné bränninge afgift 670/000: 5,455,000: Svejfantier 155,000: fommanDe Det erforDerliga återjfåenDe beloppet, ellet’ Den fa fallaDe ©tatöfpllnaDsfttmman, att från DvifögälDö^ontoret utbetala^ af Den utaf Of åtagne allmanna SSercillning, meD 1,325/360: ©Uttima £5:co 9v:Dr 11,384/790: «f)arrotD anmärfeé, att Då De beftämmelfer, fmarpå Det uti föreftåenDe fummor inbegripna, férjföjDa infontfrbelopp af ^ullberoillningen till en Del är grunDaDt, icfe unDer loppet af inncwaranDe år fontina att tillämpad, bär famma infomfi för Detta år blifmit uppförD till ungefärligen enal>anDa belopp, forn Den unDer De feDnare åren utgjort, eller 3,550,000 3l:Dr, ocb följaftligen ©taWfollnabSfummcm för år, 1845 upptagen till 1,475,360 9v:Dr £3:co. gör Den f>änDelfe ©tatétnerfeté till .fongt. ©töt^-fontoret ingåenDe in* fomffer unDer något år icfe jfulle uppgå till
Omförmälde andra punkt kan jag ej inse hafva annan afsigt, än bereda en underdånig anhållan af Ständerne, att Kongl. Majit ville i Nåder på det sätt förändra vissa Embets-Verks organisation, att samma Verk egde utnämna några tjenster, hvilka nu hugnas med Kongl. Fullmakter; och att delta underdåniga Förslag, bedömdt utan några Motionärens motiv, lika litet som det föregående, innefattar någon “anmärkning mot Regeringens åtgärder ' eller "försök inskränka den Kongl. Maj:t i Grundlagen tillagde rättighet utnämna tjenster" synes mig otvifvelaktig!, enär de Embeten och tjenster, hvilka med Kongl. Fullmakter skola förses, icke äro i Grundlagen uppräknade, hvarföre äfven Konungen Allm, Bcsv. och Ekon. Utskottets Metnoiiul N.o. 2. 9 Konungen äger en obegränsad rätt hugna hvilken tjenst, Han behagar, med Nådig Fullmakt, likasom, efter godtfinnande, deruti förordna hvarje förändring, utan att 28 §. Regerings-Formen derföre behöfver undergå någon rubbning. Tredje punkten i Herr Ekholms Motion jemte Herr Bagges förslag, hvilket senare hufvudsakligen innehåller, att Embeten måtte tilläggas lön och värdighet, efter deras anseende i samhället, äro jemväl frågor, hvilka böra af detta Utskott beredas, såsom innefattande önskningsmål, för hvilka Grundlagen icke utstakat någon gräns. Tages slutligen i öfvervägande, dels att Utskottet vid föregående Riks-* dagar icke dragit i betänkande upptaga likartade frågor, t. ex. Motioner, sorn åsyftade underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t skulle inskränka Sin rättighet utnämna Postmästare utom Postverkets tjenstemän, och dels alt Motionerne blifvit från Borgare-Ståndet remitterade, som sålunda begagnat den, i 2 mom. af l>4 §•