Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Till Riksens Ständers Allmänna Besvärsoch EconomiasUtskott återremitterades bemälte Utskotts den 20 sisth December afgifne Beiänkande, rörande de från samtlige RiksStånden remitterade Memorialer, angående Brännvinsbränningen och dermed gemenskap ägande ämnen; och skulle derjemte till Utskottet öfverlemnas så väl de till Protocollet d. 27 nästlidne December uti Vällofl. BorgareStåndet emot förenämnde Betänkande gjorda anmärkningar, som Herrar A. USchvans och M. Tunells den 30 i samma Månad uti ämnet ingifna skrifteliga anföranden. S. D. Bifölls StatsUtskottets sedan den *3 December på bordet hvilande Memorial . angående tryckningen af Landshöf iingarnes årligen ingifvande Embets-berättelser om årsvexten. Fran Hedera. BondeStandet. S. D. Sedan Kongl. Maj:ts Soneson, Han* Kongl. Höghet ArfPrinsen, Hertig af Södermanland, efter de i begge Skandinaviens Riken gäl lan^ - 3 6 Prof. Utdrag d. 2 Jan, 181S •' lande Grundlagar, upphunnit sina myndiga årj har "BondeStåndet, för att åt Rikets Ständers BeJ slut vid i 8 12 års Riksdag, om Hans Kongl. Hög. het KronPrinsens antagande af Rikets Styrelse, i händelse af KonglMaj:ts sjuklighet, gifva den ytterligare utveckling, hvarigenom all osäkerhet för framtiden må förekornmas, enhälligt beslutir, att, på sätt de, vid 1S12 års Riksdag, i afseende på Hans KoHgl. Höghet KronPrinsen förordnat, för framtiden bestämma, att Hans Kongl. Höghet ArfPrinsen , Hertig af Södermanland, vid alla de tillfällen, då Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen af sjuklighet hindras, att med Regerings-ärenderna sig befatta, må inträda uti utofningen af Konungamakten, med all den rätt närvarande Grundlagar densamma tillägga, samt uti Kongl. Majus Höga namn Rikets Styrelse föra.
Föredrogs Gr. Layerbjelkcs, Gust., d. 4 dennes f. m. på bordet lagda motion, med förslag till förändrad organisation af ntivande Collir samt öfriga statsförvaltningen tillhörande embetsverk. Hr Stjernsvärd, Carl Mauritz: Ehuru jag fullkomligt gillar åsigten om behofvet af en förändrad organisation af KrigsGolhm, måste jag likväl framställa den önskan, att med denna organisation mätte anstå tills vidare. Jag anser nemi. icke att man bör börja med KrigsCollim, då möjligen någon del af Arméens organisation kan komma att undergå förändring, utan jag tror det vara lämpligare att först företaga reorganisation inom Arméen och sedan öfvergå till KrigsCollim. Samtidigt med KrigsColliii förändrade organisation borde man äfven taga i betraktande om någonting är att åtgöra vid Kanslioch KomwandöExpeditme. P e 11 8 I)ec ember. 527 I ali mö n het hyser jag den åsigten, att arméeförvallningen lämpligare sker vid cprpserna än genom Collini; persedel-anskaffandet t. ex. oph allt dylikt, med undantag af Arméens reservförråd, verkslälles mycket bättre genom corpserna sjelfva. I öfrigt hemställer jag, huruvida man icke i och för denna organisation skulle anse ändamålsenligt att inom infanlerivapnet, likasom artilleriet, bilda en pröfningskomité, som hade sig updraget egentligen allt hvad som anginge vapnets organisation. Men det är nödvändigt, innan man föreslår en sådan förändring som denna, att göra sig ett begrepp om skillnaden mellan kommandomål och andra mål. Jag skulle tro att den första afdeln:n af den föreslagna organisationen, eller militärundervisninaen, hörer under kommandomål, hvilka Konungen äger att, i egenskap af Arrnéens Högste Befälhafvare, ensamt afgöra, i samråd med Chefen för Landtförsvaret.
Föredrogos ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedanstående Betänkanden: N:o 15, i anledning af anmärkningar emot förslag till ändringar och tillägg uti, samt förklaringar öfver Kongl Majrts nådiga Stadga om Skiftesverket i riket den 4 Maj 1827 och Kongl, kungörelsen den 9 Juni 1832, bifölls', N:o 16 i anledning af väckta frågor om ändringar uti Kongl. Instruktionen för General-landtmäteri-kontoret, Provins-landtmäteri-kontoren och Landtmätarne i riket den 4 Maj 1827, bifölls; N:o 17, i anledning af väckt fråga om behöfligheten af sådan besigtning, som, enligt 1 § i Kongl, kungörelsen den 4 Maj 1827, skall förrättas å boställen belägne i skif teslag, der laga skifte skall verkställas, bifölls', N:o 18, i anledning af väckt motion om ändring af gällande författningar, angående understöd af allmänna medel till utflyttningar, i följd af verkställda laga skiften, bifölls', N:o 19, i anledning af väckt motion om ändring af 21 § i Kongl. Taxan på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834, bifölls', N:o 20, i anledning af väckt motion om underdånig framställning hos Kongl. Maj:t, att åtgärder måtte vidtagas till befordrande af skiftesärendens skyndsammare afgörande i Högsta domstolen, bifölls', N:o 21, i anledning af väckta frågor om förändring af gällande stadganden, angående skyldighet att bygga och underhålla prestgård, tingshus och häradsfängelse. Utskottens å 25:te sidan föreslagna underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t afslogs; hvaremot Betänkandet i öfrigt bifölls. 368 Prot.-Utdrag den 9 Juli i851. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedanstående Utlåtanden:
Ståndseller Classoja/s-principens företräde framför den af allmänna val; och grundar jag denna min resérvation på de många svårigheter och olägenheter, till hvilka della beslut vid utförandet skall föranleda, men i synnerhet emedan man härmedelst rubbar den hufvudgrundj hvaruppå det nu till öfverläggning förehafda Representations-förslaget hvilar, samt infaller uti den motsatta, af så många goda skäl förkastade, allmänna val-principen; hvarförutan jag, såsom sedermera närvarande vid justeringen af förslaget i dess helhet, anser mig kunna anmäla min reservation äfvenledes emot de delar af detsamma, angående hvilkas speciella granskning jag likväl icke haft äran öfvervara; och gör jag det alltså i afseende så väl: på inskränkningen af valrätt till endast Christne trosförvaudter, hvilken rättighet synes mig böra obestridligen tillkomma hvarje dertill i öfrigt qvalifieerad Svensk medborgare, utan afseende på religion, sorn ock på den, enligt min förmening, alltför höga valcensus för ledamot inom Aldre Kamaren” Derjemte hafva Herr Winge samt Riksdagsfullmägtige Petter Jonsson från Skaraborgs, Johan Petter Brattström från Wermlands och Tobias Lind från Götheborgs och Bohus Län, hvilka, under Represenlations-förslagets utarbetande, såsom Suppleanter vid serskildta tillfällen deltagit i Utskottets öfverläggningar, lill Protocollet anmält sig instämma i den reservation , Herr Ekholm afgifvit; Bih, till R, St. Prat. 1845. 3 Sami. 16 Haft. 8 STOCKHOLM, tryckt hos P. G. Berg, 184-5. Constitutiom-Vtskottets Memorial, N:o 27. Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Febr., kl. 11 f. ra. Memorial, till Riksens Ständer, med förslag lill ändring i Riksdagsordningens 14 §, angående representationsrättigheten för Stockholms stad. Inom Constitutions-Utskottet är, af Borgare-Ståndets nuvarande vice Talman Herr Brinck, fråga väckt om ändring i 1 mom. af Riksdagsordningens 14 §., åsyftande att för .Stockholms
— Ja, jag känner till det där, det är den sydländska improvisationsgåfvan! Hans politiska och religiösa åsigter voro högst radikala. Han omtalade, att han som yngling hållit på att bli »dévot», jag förmodar att han menade »läsare», nu var han naturligtvis fritänkare. Han hade en vinter varit med i kören i S:t Trophime i Arles — jag tror det var samma år han gick och läste, då hade han fått en inblick af, hur det gick till bakom den heliga förlåten och så — Jo, jo men. — Det var första gången vi talade allvarligt med hvarandra, Vi hade kommit på det religiösa ämnet genom en helt naturlig idéassociation. Det var uppe i tronsalen på Neuschwanstein. Du vet, den där märkvärdiga salen, där kung Ludvig sökt symbolisera kungadömet af »Guds nåde». De heliga kungarne, profeterna och apostlarne framställda i målningar på väggarne, Kristus öfverst i himlahvalfvet. Golfvet föreställer jorden med bilder ur djurvärlden, plafonden himlen med alla stjärnbilderna — och tronen är placerad så, att man ovilkorligen tänker: mellan himmel och jord! — Han var ju också vansinnig, din romantiske kung Ludvig! Hon svarade ej, utan fortsatte. — Du kan inte tänka dig något så egendomligt, så stämningsfullt, som att vandra genom salarne på Neuschwanstein. Det är inte prakten, hur öfverväldigande den än är, som gör det mesta intrycket, det är den doft af medeltid och romantik, som ligger öfver det hela; vemodiga kärlekssagor, Tannhäuser och Elisabeth, Lohengrin och Elsa, Tristan och Isolde, sångarstrid — svanoch gralriddare, alla ens gamla, halft förglömda svärmerier vakna till nytt lif! — Det var riktigt något för dig, du var väl alldeles borta i det blå, isynnerhet som du inte hade mig att passa på dig. Och så svärmade ni tillsammans och så — Nej, du misstar dig, han svärmade inte alls, han ville tvärtom med all makt rycka mig ner med sin kritik och sina anmärkningar.
Då, på sätt motionen äfven gifver vid handen , Rikets Ständer, genom votering i Förstärkt Stats-Utskott, afslagit den af Kongl. Maj:t för Secreteraren vid Tabell-Commissionen ifrågasatte löneförhöjning för framliden, vid hvilket förhållande beviljandet af den nu, fastän på annan Stat, föreslagne dylika lönetillökning vore ett kringgående af det redan fattade beslutet, samt serskildt väckt fråga om ersättning åt Herr Hof-Marskalken Leyonmark för de uppoffringar han under den förflutna tiden må hafva för Tabellverket fått vidkännas, hvarom Stats-Utskottet sig yttrat i dess afgifne Utlåtanden Nrris 197 och 366, ännu icke blifvit af Rikets Ständer definitivt afgjord, har Utskottet icke funnit sig böra, i anledning af Herr Bråkenhjelms nu ifrågavarande motion, Rikets Ständer någon åtgärd tillstyrka. Stockholm den a3 Februari 1841 * Bih. till R. St. Ank. till Exp. Ulsk. d. a5 Ftbr. 1841, kl. 2 e. ca. Utlåtande, angående återremiss å Utlåtandet JV:o 4°3- (U. A.) Det af Utskottet under ofvannäronde N:r afgifne Utlåtande, i anledning af Herr Friherre von Krcemers motion, om ett årligt anslag af icoo Rfdr till Upsala Domkyrkas undeihåll, i händelse 124 tunnor af den till samma kyrka nu utgående Krono-tionde skulle, på sätt Rikets Ständer Iros Kongl.
Domstolen meddelande lagförklaring, utan befogenhet att vidröra eller motsäga hvad lagen med bestämda ord uttalar, måste inskränka sig till att, i öfverensstämmelse med dessa, ”förklara”, hvad lagen för öfrigt må finnas mindre bestämdt uttrycka. En vidsträcktare rättighet, som Grundlagen visserligen icke åsyftat att åt Lagskipande makten anförtro, skulle ock lätteligen kunna ingripa i Lagstiftande maktens egen, utan tvifvel oinskränkta rätt att förklara, ändra eller upphäfva hvad lagen innehåller. Det måtte således hufvudsakligen vara lagens ordalydelse, sorn Högsta Domstolen äger alt taga i öfvervägande, ehuru, om tillfälligtvis förhandlingarne vid lagens stiftande äro bekanta, äfven dessa kunna rådfrågas; 62 H. St. Just. Ombudsm. Emb.- Ber ätt else den 11 Juli 1844. men om än detta tillfälliga förhållande äger rum, torde ändock, i valet emellan beggedera, de sistnämnda böra vika för den förra, som måste anses utgöra sista uttrycket af lagstiftarens mening och vilja. Enligt sådana åsigter, hvilka Högsta Domstolen, vid ifrågavarande tillfälle, tvifvelsutan velat iakttaga, visar det sig, huruledes Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, ”angående förändrade stadganden rörande bysättning, ” i sin inledning lillkännagifver Konungens och Rikets Ständers beslut att, med ändring af åtskilliga föreskrifter i 8 Kap. Utsökningsbalken samt ”med upphäfvande af 10 § i 5 Kap. samma Balk och 50 § Konkurslagen,” meddela allmänna lagbud i samma ämne; hvaraf måtte följa, att dessa laghud äro satta i stället för dem, som blifvit ändrade eller upphäfda.
Ridderffapet och Adeln af hwad följder det kunde wara, att sedan ett amne blifwit z:ne särskildta gänger granffadt och 2me gänger bifallit, dä fluteligsn r följe af någre begärdte Förklaringar, ändra om hwad man förut fastställdt. Jag *?or ej heller att för Ridderffapet och Adeln dermed nägst Aulls Den 6 Apri!. 17Z stulle winnås, dä g:ne Stand redan bifallit beflutct och hwatz Nidderffapet och Mein skulle förändra komme alltför sent. Skulle det oaktadt Högloft. Riddcrstapct och Adeln tro sig kunna widtaga den af Baron Dil^ncrsntr föreftag, ie förändring, fär jag likwäl hemställa, huruwida sadant werkeligen more nyttigt. Det är otmifivclagtigt en god afsigt, att sörja för Banquens säkerhet -igenom ökande af inbetalningarne till densamma; men jag tror att detta minnes säkrast igenom iagttagande af hwad uti den redan gillade Financc-plan är föreslagit, da man derigenom wisst fär weta hwad Banquen ärligen i intersse och afbetalningar erhäller. Det ar dessutom i synnerhet de bokförde eller 7 procents Länen, som kunna bidraga att minsta Sedelmpntet, men om dessa ar nu ingen fraga att utsträcka tiden inom hwilken de kunna uptagas öfwer den föreflagne Perioden af 6 weckerHwad de 5 Procents Länen pä 6 ärs äterbctalningstid angär, sä kunna de pä intet satt hafwa en lika fördelagtig werkön som de förstnämde. Enär de kunna delas i Sedlar ända till 52 Rd. och äro ställde pä Sedelhafwarcn ,. säledes kunna löpa man och ruan emellan, blir det egentligen intet annat än ett slags Pappers mynt som kommer att i samma mähn det utmidgas, göra det auloriserade Sedelmyntct mindre behöfligt och följaktligen att öka tilloppet till Banquen för att realisera det.
Då frågan från sistangifne synpunkt betraktas, kan Utskottet visserligen icke frångå, att resor till riksdagsorten under sä sen årstid, sorn nära medlet af November manad, äro förknippade med mänga obeqvämligheter, för hvilkas undvikande det kunde vara önskvärdt, att en lämpligare tid för Riksdagens öppnande blefve bestämd, men Utskottet anser denna synpunkt i allt fall böra underordnas frågan, huruvida och i hvad mån hinder tilläfventyrs kunna uti grundlagarne förefinnas emot den förkortning eller förlängning af mellantiderna mellan Riksdagar, som af olika bestämmelser angående tillen för nästföljande Ständers sammanträde kan blifva en följd, hvadan Utskottet anser lämpligt, att företaga denna fråga till utredning, medelst framställande af de särskilda stadganden i detta hänseende, som grundlagarne under olika tider upptagit och huru dessa stadganden af framfarna Ständer varit uppfattade och tillämpade. Uti den, efter statsskickets förändring, den 6 Juni 1809 först antagne Regeringsform, egde 49 § följande lydelse: "Riksens Ständer skola, i kraft” af denna grundlag, sammankomma enär fem år ifrån den sist hållna Riksdagens slut förflutit. Uti hvarje riksdagsbeslut skola Riksens Ständer bestämma dagen då Expediliuns-Ulikolkts LU&landc, N:o 7. 5 do, tili följd häraf, åter sammanträda samt uttrycklig riksdagskallelse, med nödiga föreskrifter i afseende på riksdagsmannavalen, deruti intaga. Konungen vare dock obetaget, att Riksens Ständer derförinnan till urtima riksdag kalla», hvilka stadganden uti Rikdags-Ordningen den 10 Februari 1810 finnas, i det närmaste ord för ord, upprepade.
Den af Herr Öfwer-Jägmästaren ijAerKselm sörledet Plenum rpäckta fräga, angäende hmuwida Riksens Ständers Utskott mä äga rättighet, at o« medelbart anbefalla Rikets Collegicr samt andra - 640 Den Z Augusti. dre Rikets Werk och Ämbetsmän, at afgifwade uplysningar och redowisningar, som för Utskotten kunna wara nödwändige, synes wid första päseendet wara af nära gemenskap med den af Stats - Utstötte^ gjorde förfrägan hos Riksens Ständer huruwida icke detsamma mätte tillätas, at hos Kongl. Maj:t i underdånighet anHälla, det Kongl. Majit täcktes befalla wiste sakkunnige Ämbetsmän, at til Stats-Utskottet -afgifwa project til en Finance-plan; men wid närmare granskning torde finnas, at den af Herr Öfwer-Jägmästaren l^erkjcim wäckta fräga är af den beskaffenhet, at densamma, innan den afgöres, torde til Constitutions - Utskottet böra remitteras; dä deremot afgörandet af StatsUtskottets Proposition ej torde kunna sä länge upstjutas, til dest den förstnämnde frägan blir afgjord. Uti den nu gällande Regerings-Formens 47 § sä lydande, Rikets Hof-Rätter och alla andra Domstolar stola efter Lag och Laga Stad. ga dömma; Rikets Collegier. Landt-Regeringen, tillika med alle andre Werk, samt högre och lägre Ämbetsmän stola förwalta de dem älig. gande systlor och wärf, enligt de Instructioner, Reglementer' och Föreskrifter, som redan gifne äro eller framdeles kunna gifwas, lyda Konungens Bud och Befallningar och räcka hwarandra handen til fullgörande deraf och af allt hwad Rikets tjenst utaf dem fordrar ; blifwande de Lonungen i Laga ordning answarige, om
G. rört sig på någorlunda fast mark och så, att man kunnat upptaga det sagda till diskussion, Men längre fram blir det för galet. » Hvilket kvinnligt kontorsbiträde vill » — säges det — » i ur och skur och midt i natten inspektera växeln eller på ögonblicklig order begifva sig af vid hvilken timme som helst till annan station och där ensamt sköta densamma? » Bästa hr H. C., för såväl manliga som kvinnliga kontorsskrifvare vid järnvägsstyrelsens byråar finnas inga växlar alt inspektera, och ingen order att midt i natten resa hit eller dit väntar dem. Allt sådant arbete är öfverlämnadt åt stationsskrifvare, hvilka tillhöra liniepersonalen. Dessa tjänster äro hvarken sökta eller erbjudna åt kvinnor. För öfrigt, att inspektera en växel som ligger på några få minuters afstånd från stationsbyggnaden, är då sannerligen ej det tyngsta arbete man kan taga sig för. Det är ansvarsfullt, men det är ej tungt eller svårt. Emellertid är det nu så, att männen hafva sig detta arbete anförtrodt tillika med öfverinseendot på stationerna, som vi förmoda till dels därför, att den lägre personalen vid järnvägen är bäst betjänt med att kommenderas af män. Nej, kvinnorna de få nog sitta kvar på sina stolar i modiga sex timmar i instängd och damuppfylld luft hvarje dag. Säg uppriktigt, hr H. C, hvilket lif skulle ni helst välja, detta att sitta inne hela dagen lång eller att emellanåt få gå omkring i frisk luft, inspektera växlar och taga emot tåg? Dock är det verkligen så, att vid statens järnvägar finnes icke mindre än 700 kvinnor anställda, hvilka i ur och skur stå på sin post och taga emot tåg. De 700 kvinnliga grindvakterskor, som bevaka vägöfvergångar och signalera: banan klar — tror ni de ha det så bekvämt? Hvilken uthållighet, noggrannhet och plikttrohet fordras ej på en sådan post. En enda försumlighet, och det gäller mångas lif och lemmar. Vill ni ytterligare gå öfver till Fogelsta — Wadstena — Odeshögs järnväg, så skall ni där finna en kvinnlig stationsinspektor (eller — trice) vid Väfversunda station. Hon tager emot tågen och skö- ter alla de löpande gcromålen på stationen.
R:dr, alt fördelas på de fyra åren 1854—1857 med 125,000 R:dr för hvarje år, dock alt deraf högst 10,000 R:dr årligen borde för sistnämnda föremål användas. Enär, enligt hvad vitsordadt blifvit, ansökningar om statsbidrag för omläggning och förbättring af backiga, samt anläggandet af nya vägar, årligen till betydligt antal af menigheter göras, samt sådane arbeten, utom det alt derigenom bereda tillfällen lill 384 Expeditions fhskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 463. arbetsförtjenst för den fattigare befolkningen, äfven i väsendtlig män bidraga till rörelsens och transporternas underlättande och spridande af välmåga i landet, hafva Rikets Ständer ansett lämpligt, att äfven vid innevarande Riksdag bidrag af allmänna medel till dylika arbeten fortfarande anvisas, och alitsa beslutat att tili E. K. M:ts Nådiga disposition ställa en summa af 125,000 R:dr för hvartdera af åren 1854—1857, eller tillhopa 500,000 R:dr, för ait, efter den fördelning, sorn i Nåder pröfvas lämplig, utgå dels till anläggning af nya, dels till förbättrande eller omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar, dock att af nämnde summa jemväl någon del, eller högst 10,000 R.dr om året, må få användas för strömrensningar och smärre hamnoch brobyggnader. Reseoch undersöknings-kostnader samt expenser för allmänna arbeten. 12:o. Härtill har E. K. M:t äskat enahanda årliga anslag, som vid sisllidne Riksdag bestämdes, eller 12,000
St:r beviljas; — och om ej, skall ingen styrelse, huru nitisk och omtänksam den än må vara, kunna 246 Den 30 November. uppnå de resultater eller tillfredsställa de fordringar, hvartill ett välordnadt landtbruksinstitut berättigar. Det årsanslag, stort 4,000 rdr, i och för åkerbrukets förbättrande, medelst grund-dikning, mergiing, extra gödning o. s. v., och hvilket i K. M:s Nåd. Propos. om statsverkets ställning och behof finnes upptaget, är äfven till alla delar af behofvet påkalladt. Genom beviljandet häraf skall jordbruket skyndsammare komma i det stånd och skick, att det kan lemna öfverskott, och sålunda desto förr göra minskandet af årsanslagen till läroverket möjligt. Jag vågar derföre äfven tillstyrka beviljandet af detta anslag. 3:o. Ett tillfälligt anslag, stort 100,000 rdr, är af styrelsen begärdt i och för uppförandet af nya ekonomi-bvggnader vid Alnarp. Jag anser ej skäl upprepa hvad Revisorerna i detta hänseende yttrat, och som finnes intaget i bilagan N:o 5 till K. M:s Nåd. Propos. N:o 1, pag. 41. Hvarje landtman, som besökt Alnarp, skall obetingad! instämma i detta yttrande, rörande ifrågavarande byggnaders usla beskaffenhet, och, jag vågar tro, äfven dela Revisorernas åsigter, rörande nödvändigheten att förse ett landtbruks-institnt med fullt ändamålsenliga ekonomi-byggnader. Då jag sålunda på det kraftigaste förordar beviljandet af detta tillfälliga anslag, stort 100,000 rdr, sker det dock med det förbehåll, att uti dessa 100,000 rdr inbegripes lokomobil och flyttbart tröskverk, till belopp 10,000 rdr (och hvilket anslag finnes i K. M:s Nåd.
Då strålarna hunno fra Felices gamla kyrka, gjorde de den rosenröd, rosenröda blefvo också de gamla barbariska pelarna, som uppburo baldakinen öfver bilden, och San Pasquale med stenpåsen och fra Felice själf. »Vi se ut som unga pojkar,» tänkte gubben, »vi hafva ännu en lång rad med år att genomlefva.» Men då han skulle gå tillbaka in i kyrkan, kände han ett hårdt tryck öfver hjärtat, och det föll honom in, att San Pasquale hade kallat ut honom för att säga farväl. På samma gång blefvo hans ben så tunga, att han knappast kunde flytta dem. Han kände inga plågor, men en trötthet, som ej kunde betyda annat än döden. Han förmådde nätt och jämt ställa undan dammborsten bakom dörren till sakristian, så släpade han sig uppåt koret, lade sig på plattformen framför högaltaret och svepte kåpan om sig. Det var, som hade Kristusbilden nickat till honom och sagt: »Nu behöfver jag dig, fra Felice.» — Han låg och nickade tillbaka. »Jag är färdig, jag skall ej svika dig.» Det var bara att ligga och vänta, och det var skönt, tyckte fra Felice. Han hade ej förr i hela sitt lif haft tid att känna efter hur trött han var. Nu ändtligen kunde han få hvila ut. Bilden skulle nog hålla kyrkan och klostret vid makt utan honom. Han låg och smålog åt att gamle San Pasquale kallat ut honom för att säga god morgon till honom. Så låg fra Felice till långt fram på dagen och småslumrade för det mesta. Ingen var hos honom, och det kom öfver honom en känsla af att det ej kunde gå an att så där smyga sig till att dö. Det var som om han bedroge någon på något. Detta väckte honom gång på gång. Han borde väl hafva prästerna till sig, men han hade ju ingen att sända efter dem. Medan han låg där, tyckte han, att han kröp ihop mer och mer. För hvarje gång han vaknade, tyckte han, att han blifvit mindre. Det var som skulle han alldeles försvinna. Nu kunde han visst rulla kåpan om sig fyra gånger. Han skulle väl hafva fått dö helt ensam, om ej donna Elisa kommit för att anropa den lilla bilden om hjälp åt de blinde.