Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Eder Kongl. Maj:t fä Riksens Ständer i underdänighet öfwerlemna en förnyad Ctarta-Sigillatä-Förordning, hwilken Eder Kongl MajU lärer i Räder täckas läta kungöra, sa att den, med ign ärs början kunde till allmän »verkställighet cch efterrättelse befordras. Och pä det de gamla Chartorne, hwilkas bruk och nyttjande »vid nämnde tid upphör, ju för desto haldre ma warda indragne, hafwa Riksens Ständer beflutik, att behällningen deraf sist inom Sex Mänader derefter, eller den l Julii bör wara af Försaljningsmännen af lcfwererad, för att till Chartä-Sigillata-Contoirct ätcrställas, efter hwilken tid deste Chartor i deras da warande beskaffenhet wid steende redogörelse icke fä tagas i afräkning. Riksens Ständer hafwa ock pä det Staten mä ätnjuta en pärälnad inkomst af Chartä-Sigillatä-Werket, till tvinnande Den 26 April. 98Z winnawe af en säkrare Controll dcrä ansett owillkorligm nöbwändigt, att försäljningen - af Chartor och upbörden saint retowisningen derföre stilies frän det Contoir och de Cmbetsmän, hwilka med Stämplingen hafwa befattning, samt att nago?> Extra stämpling isrän nästkommande Julli Månads början icke warder tilläten, emedan alla Handlingar, som enligt ofwannämndc Förordning Löramed Charta forsek, komma att antingen dcrä ffrifwas eller dermed beläggas.
”Om din mor tillät det, Arve, så erkänner jag att denna lilla resa skulle roa mig bra mycket; men denna gång är det ej värdt nämna derom, ty nu får hon myror nog, när du meddelar henne din handelsplan. Om ditt ärende deremot lyckas och du på något beskedligt vis vill höra åt hos fru Haraldson, om jag vore välkommen, då tror jag nog, om förslaget komme från henne, att mor bifölle det, för att glädja mig.” ”Alldeles, Josefina! Ni qvinnor äro alltid fintliga. Nu vet jag huru jag skall ställa det och hoppas så bedrifva saken, att du en annan gång får göra mig sällskap. Och att du blir välkommen, det vågar jag ansvara för.” ”Då är allt bra!” sade Josefina. ”Men jag måste nu titta in till gamle löjtnanten och se åt om han somnat.” Tionde Kapitlet. Säll den, som, aldrig döf vid sina likars smärta, Vid uselhetens syn med öfverlåten själ, Ej dröjer i dess tröst med pröfning af dess skäl, Och aldrig för en hjelp, med långsam stolthet länad, Ransakar i sin köld hur vidt den är förtjenad! Oxenstjerna. En skarp Februaridag fick Tistelön besök af tulljakten, och Arve blef synbart väl emottagen af alla, utom af Anton, hvilken alltid sett mörkt på hans visiter. Till och med Gabriella tycktes icke missbelåten med ett afbrott i enformigheten, ehuru hon ännu med sin blekhet och ett visst svårmod förekom Arve som en ung enka under sorgåret. ”Vi ha icke se’n tidigt i höstas fått fägna oss af herr löjtnantens besök!” sade Birger och bjöd en pipa, medan Haraldson, skjutande den röda yllemössan åt ena örat, öppnade väggskåpet, för att få reda på korkskrufven; ty ännu stod, besynnerligt nog, Arnman i den egna gunst, som han förvärfvat efter det gemensamma nattäfventyret. ”Jag har ofta,” yttrade Arve såsom svar på Birgers anmärkning, ”varit sinnad, när jag flackat här förbi, att lägga till, men alltid fruktat att min närvaro obehagligt kunde erinra om fjolåret, som var så lyckligt mot hösten.”
Då, beträffande manskapet vid de indelda jägare-corpserne och Wermlands fältjägare-corps, någon skillnad icke eger rum mellan beskaffenheten af deras och öfrige infanteristers af indelda arméen exercis eller annan tjenstgöring, finna kommitterade skäl icke vara för handen att föreslå någon förändring i den för jägarne .nu stadgade pensionsålder af 25 tjensteår. Icke heller anse kommitterade någon annan förändring påkallad i det värfvade garnisons manskapets nuvarande pensionsålder af 20 tjensteår, räknade från fyllda 20 lefnadsår, än att, i följd af hvad ofvan blifvit anfördt beträffande lefnadsåldern, nyssnämnda inskränkning af tjenstetiden. genom dess beräknande lörst från 20:de lefnadsåret, bör vid värfvade arméen upphöra. I öfverensstämmelse med dessa af kommitterade föreslagna bestämmelser i afseende å tjenstetiden, bör hvarje tjensteår vid värfvadt garnisonsregemente beräknas såsom 1 k i jemförelse med t tjensteår vid indeldt regemente och Wermlands fältjägare-corps. Pensionernas belopp, tor det närvarande bestämda till 15, 24, 48 och 72 Rdr om året (det sistnämnda beloppet någon gång ökadt till högst 100 Rdr), kunna, åtminstone i de tvenne lägsta klasserna, icke anses utgöra något egentligt bidrag till den afskedades nödtorltigaste underhåll. Visserligen äro, såsom ofvan blifvit antydt, vederbörande kommuner skyldige att draga försorg om afskedade, fattige och orkeslöse soldater, i likhet med andre behöfvande inom hvarje orts område. Men ett sådant anlitande af fattigvården, om det kan undvikas utan större uppoffring å statens sida, bör billigtvis besparas dem, som deltagit i sitt fäderneslands försvar eller dertill varit beredde och gjort sig duglige under den bästa tiden af sin lefnad. De särskilda gratifikationer eller understöd, förutom pensionerne från krigsmanshuskassan, som afskedade soldater kunna erhålla från andra, ofvan omnämnda pensions-anstalter, tillfalla blott ett jemförelsevis ringa antal och utgå äfven med obetydliga belopp.
Edert bref af d. 21 d-s hade jag nöjet emottaga i Malmö, men hann ej att besvara det då, utan måste vänta tills jag åter befann mig i eget hem. Det gör alldeles ingenting att Fritze ej ville betala något denna gång, endast jag har bättre lycka härnäst. Hufvudsaken är att han låter det lilla häftet bli väl utstyrdt, fritt från tryckfel, samt att han puffar och annonserar duktigt för det, ty jag är så pass erfaren bokhandlare, att jag vet hvad nytta det gör. Man önskar naturligtvis icke bli ”hängd i tysthet”; det gäller att förmå den goda allmänheten till att läsa. På samma gång som dessa rader återsänder jag med tacksamhet Edra böcker, men de komma naturligtvis ej fram förr än senare, derför att de gå med paket-post. ”En kris” var i Fyris behäftad med flera tryckfel, ett par af dem rätt förargliga jag lägger derför ett ex. deraf i bokpaketen, sedan jag gjort nödiga rättelser; törs jag be Er ställa om att dessa tryckfel ej bli reproducerade? Förläggaren sörjer väl annars för korrekturläsningen? Nu som alltid har Ni med den mest oegennyttiga tjenstvillighet bevakat mina intressen, bättre än jag någonsin sjelf skulle kunnat. Med tacksam vänskap Vic. Benedictsson. Hoppas att Ni anser min vänskap mindre ombytlig än min namnteckning!250 Herr Kandidat! För allt detta har jag endast Er att tacka, och Ni, en främling, offrar tid och omtanke för mig – en stackars sjukling, som Ni icke känner – sannerligen, det sker förunderliga ting under solen! Och jag – hur skall jag kunna säga Er hur glad jag är, hur öfverraskad! Men hvad vållar omslaget hos Fritze? Hur har han kommit till beslutet att betala mig 200 kr. nu, när han nyss icke ville lemna något alls? Det är mig en gåta, men jag emottager naturligtvis hans anbud med uppräckta händer, väl kännande sanningen af det ordspråk Ni citerade. Er öfverlycklige, harhjertade klient Kommentarer Victoria Benedictssons text är mestadels tydlig och lättläst och hennes stavning följs till fullo. Inkonsekvent eller felaktigt stavade egennamn återges sålunda enligt Victoria Benedictssons skrivsätt.
Ståndet, huruvida icke det må vara lämpligt alt afsluta föredragningen af Const.Utsk:s memorial, likväl blott hemställningsvis; ty det kan hända, alt de andra äro af större vigt och således böra föregå. Dessa memorial äro blott 2 eller 3, som ännu återstå och hafva redan länge slått upptagna på föredragn. listan. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, förutom de mål rör:de pensioner för Statsråden Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård, som R. o. Ad. i början af detta plenum beslutat böra sättas främst på föredragn.listan, Hr Landtm, trodde att Statsoch Ekon.Utskms utlåtm Niis 81, 82 och 83 så mycket mera skulle kunna i nästa plenum föredragas utan att hindra företagandet i samma plenum af Const.Utskrs nu närmast på listan varande memorialer, som utlåtandena Nlis 81, 82 och 83 på flere ledamöters begäran då ytterligare kunde läggas på bordet, och förnyade Hr Landtm, alltså sin hemställan, om R. o. Ad. behagade tillåta att Stalssamt Allm. Besvärs-och Ekon.Utskms nu omförmälda utlåtm finge sättas främst på föredragn listan näst efter StatsUtsk:s utlåt. 0111 pensioner för Statsråden Frih. Åkerhjelm och Gr. Hård. Bifölls. Den i December. 45 Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna mern., utlåt:n oell betänkm, nemi. från Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktn: N:o 81, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 1; N:o 82, i anledn. af återremiss å betänk. N:o 2; N:o 83, i anledn. af anmärkna-, som föranledt återremiss af Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns betänk.
I enlighet med de salunda inhämtade upplysningar, erhällne uppgifter och utrönte förhållanden, åligger det Berednings-Commitlöm, efter aflagd Ed, pä sätt som i denna Alt. 6 §. föreskrift - Den is Augusti. L7?i rcstrifwcs, att förestå de grunder efter hwilka cn hwar Skacrstmdig bär debiteras, och l följd deraf pröfwa de EkanstyisigeB uppgifter samt, efter den kännedom Eommiiiäcn äger, pä ära och samwere häröfwer desi bedömande meddela, och ändteligen, med hänsigt lill sädane omständigheter, hwilka, enligt hwad här nedao.före är söeorduadt, skola tjena Taxerings-Couttiiirrsterne till rättelse wid deras ät» gärd i al seende pä Egendomars och Lägenheters upp, skattning, in m., färesta wärdet a t de hop Berednings-Commitlärn uppgisne Egendomar och Lagenheter. i6 Moni. Till den ändan böra Häradshöfdingstrne wid hwar-e a.s början lill Häradsskrifwarne insända Förteckningar'öfwer de Fastigheter och Lägenheter, four del föregående aret blifwit uppbudne, hwilka Förteckningar upptaga ben summa hwartill hwarje sadan Egendom dstnvit försald. Men i ben händelse någon Fastighet pa Landet sa nyligen blifwit sald, alt uppbud derä ännu icke hunnit sökas, stall Berednings-Commil e n äga rättighet att affordra Köparen bestyrkt aftkrift af Köpr-Afhandiinaen, hwilken äfwen, om sa päiordras, i hufwudstrifc hos Commitlöän bör föreics. i? Mom. Om hos Berednings-Committäm anledning stuile förekomura, akt någon uran gällande och laga skal blifwit fran Mantaisstrffnmgen utesluten, bör en sadan utestuten perjon vwlllkoriigen till lltstvlders betalande anleknas, och anmärkning derom ste i Protocollet. »8 Mom.
Små gröna ättiksgurkor. Krukan täckes v ä l. (Af samtliga till Redaktionen insända frågor, afsedda att införas å vår vanliga afdelning för » Frå- gor och svar », utvälja vi till det första numret i hvarje månad tre, hvilka vi numrera i särskild följd med romerska siffror. För det bästa och mest uttömmande svaret å någon af dessa tre frå- gor, hvilket insändes inom 3 veckor efter del resp. numrets datum, utbetalas för hvarje gång Välluktande dyna att lägga mellan rent linne. Täflingens utgång. Priset i täflingen har tilldelats signaturen » Farbror Janne » för uppsatsen: » Om fiske som förströelse för barn », hvilken insändts som svar å frågan X X V och i något af de närmaste numren kommer att inflyta. Svaren å frågan X X V I af Q, Juliana och H. omnämnas med mention honorable. [2247] PRIS AF TIO KRONOR, förbehållande vi oss att på öfligt sätt få efter godtfinnande begagna oss af äfven ej belönade skrifvelser. På konvolutet sättes ordet: Täflingsskrift.) Då de få ingångna svaren å prisfrågan XXVII varit föga uttömmande ombedjas ännu en gång erfarna husmödrar gifva beshrifning på anordnandet af ett GODT smörgåsbord och lämpliga smårätter därtill. Ehuru väl sent för året, vore jag dock mycket tacksam erhålla beskrifning på, huru man själf skulle kunna förfärdiga en verkligt stark och bekväm hängmatta. Jag hunne då åtminstone alltid godt utrusta mig till nästa sommar. EVELYNE. Jag tror, att min lilla flicka (9 år) är verkligen musikalisk. Röst har hon dock ej. Men skall jag nu låta henne klinka piano som hela vär lden "! Hennes pappa af skyr det. Finns intet annat, mindre alldagligt instrument, hvars trakterande ej behöfver anses okvinligt? Gif ett godt råd åt BRYDD MAMMA. H U S M Ö D R A R. r. (G. J. » adress Sämb. (G. (G. är v a n v i d skötsel af barn o. h u s l. r. af lektris, sällsk.
Kringstryker och tigger äldre Person, som njuter sådan Fattigvård, hvarom 2 Ari. 3 och 4 §. §. förmäla, den skall fasttaga® och öfverlernrias till Konungens Befallningshafvande, istockholm eller Orterna, inom hvars område han anträffas, samt såsom lösdrifvare anses och behandlas: mansperson dömmes till krigstjenst enligt Värfnings-Stadgan, om han dertill är dugelig och antaglig, men eljest till arbete, en månad första gången och sedermera hvarje gång dubbelt så lång tid sorn sista gången, helst i Stadens eller Länens Tuktoch Arbetshus, örn sådant finnes, men, i brist deraf, vid allmän Atbets-Inrättning: och Qvinsperson dömmes antingen till arbete på lika tid i Stadens eller Lär 144 Betänkande om Fattigvården i Riket. nets Tuktoch Arbetshus eller, i brist deraf, till atta dagars fängelse första gången, samt fjorton dagars fängelse hvarje gång hon sedermera med Tiggeri beträdes. Efter utståndet Arbetsdier fängelse-straff återsändes alltid Tiggaren till den Församling eller Socken, dit han hört då Tiggeriet utöfvades, och ställes under FattigYards-Styrelsens närmare uppsigt. §• 5- Kringstryker och ligger någon person,’ som njuter Fattigvård enligt 2 Art. 5 §., den skall då upptagas och öfverlemnas till O f ver-Slåt hå 1 la reÄmbetet, i öfrige Städer till Magistraten, samt på Landet till Fattigvårds-Styrelsen ; och bör hatt derefter ställas under Fattigvårds styrelsens närmare uppsigt der han är inhyst samt dess vanliga kost för dagen minskas till hälften, första gången uti fyra dagars tid; men hvarje gång han sedermera med tiggeri beträdes uti åtta dagar. Har lian sitt hemvist i annan Stad eller Ort, då bör han, om det utrönes vara inom Länet, utan omväg dit återsändas; men eljest till Konungens Befallningshafvande i Länet aflemnas för att genom dess försorg (ill hemorten fortskaffas och der till näpst befordras.
Skulle åter arbetet nu alldeles afstadna eller planen förändras, hvarigenom de nu befintlige osålda exemplar af utkomna titlar blifva utan värde, dä ådrages Staten en bestämd förlust af circa 10,000 r:dr b:eo, som dä måste tillskrifvas helt och hållet arbetets inställande: en åtgärd, som då den tillika innefattar ett åsidosättande af Statens med enskild person ingångna förbindelser, måste serskildt medföra förluster för Statsverket. Hvad mig personligen beträffar, är jag, i afseende på R. Sl:s Revisorers sålunda gjorda anmärkn, lugn i medvetande att under deltagandet dessa sista fem åren i redakt:n af Militär-författningssamlingen hafva fullgjort vida utöfver åtagna förbindelser; men jag har ansett mig såsom riksdagsman, med den bekantskap jag derunder varit i tillfälle göra med sakförhållandena, böra fästa R. Sl:s och Statslltsk:s upmärksarahet på orikligheten i Revisorernes upgift och det obetänkta i sjelfva amnärkn:n; hvilken, om den af R. St. godkändes, skulle leda lill undertryckandet af ett. arbete, som kunde blifva af stor och allmän nytta, och i någon mon reda det chaotiska virrvarr, som de med arméens organisation, styrelse och förvaltning gemenskap egande författningar och föreskrifter förete. — Jag anhåller således, att StatsUtsk., i sammnhang med granskningen af den ofvannämnde Revisions-berättelsen, mätte föreslå R. St. att, med ogillande af Revisorernas anmärkn. i denna del, hos K. M. anhålla: att Militär-författnings-samlings-arbetet mätte efter samma plan som hittils fortgå och pä lämpligt sätt påskyndas. Stockholm d. 11 December 1850. G. M. Stiernsvärd. BIL AGOR. Transund af prot., hållet hos R. Stms år 1849 församlade Revisorer af Statsverket. S. D.
Lieutenanten Holst, bwilken, för att säfom Adjutant till Swerige ätfölja Hans Kongl. Hög. het Kron'Prinsen, flyttat med Hustru och Barn ifrän Den 21 September. 617 ifrän Norrige och sorsällt sin derwarande fasta egendom; 500: Rdr. äirKammartjenaren Juel, som i 24 är tjent Hans Kongl. Höghet; R.dr. 100: ät Städerskan Stina Iwarsdotter, och R dr. 50: ät Laqyaicn Jens, som bägge frän Norrige hitkomnnt; hwarjemte Kongl. Mast i Näder tillagt Högsalig Kron Prinsens bär an. tagne Hand Secreterare, Expeditions Secreterarcn Kullberg, bwilken tlllwumnt sig Hans Kongl. Högbets Nädiga törtrvknde, säsom Pen. sion, den Summa af R:dr. zzz: b 6. st. som Hans Konal Höghet hade, utom öfriga förmo, ner, säwm bestämd Lön honom lofwat. Ehuru Kongl Maj:l dä andra lagliga tillgängar för desta Pensioner saknades, anordnat dem tills widare pä Extra Ulgnts tueln, har Kongl. Maj-.t dock i Näder förmodat att Riksens Stän. der genom ett serskildt anflag till isrägarparande, i anseende till personernes antal, mätteliga Pen. stons Stat, ssww wilja ädagalägga sitt deltagande i de tänkesätt, som föranledt Kongl. Mast till Dest härutinnan fattade beslut. Dä det af Riksens Ständer bestämda är. liga ansiaget för Extra-Utgifter endast uppgär till 100,000: R:dr. i stället för 150,000:
– Men – hon smålog klipskt, litet kokett – så hade kanske hvarken du eller han tyckt så mycket om mig, som ni nu gör. – Det är troligt. Han böjde sig plötsligt ned och kysste henne. Hör, Alice – jag är allt bra svag för dig, när jag säger “ja“ till det här. Slägten tyckte, att Alice Brandt kunde ha gjort ett bättre parti. Hvem hade väl trott, att hon, som var så stolt och noga på det, skulle nöja sig med en misslyckad, nästan ruinerad bildhuggare, bekant för sina excentriska åsigter och dertill omtalad som en genomdrifven roué. Han gifte sig naturligtvis för hennes pengar – det var man strax på det klara med – isynnerhet när man också fick veta, att han som kontorist och kompanjon hade ingått i svärfaderns enskilda affär, för att sedan i en framtid öfvertaga den, då bankdirektören nemligen mer och mer upptogs af offentliga och kommunala angelägenheter. Det var just ingen lysande samhällsställning för Alice, – hon, som man alltid trott pretenderade på att bli minst grefvinna. Men det var icke värdt, att säga något om detta till henne sjelf. Så snart fru von Saxe fått veta förlofningen, som förresten icke eklaterades förr än en månads tid före bröllopet, ville hon genast försöka tala allvarligt med sin brorsdotter och i all välmening varna henne för att nu i ungdom och öfverilning taga ett steg, som hon sedan i framtiden kanske – ja, säkert, skulle ångra; – men det tjenade till rakt ingenting. Alice var först litet generad och satt och smålog artigt-intetsägande med nedslagna ögon, under det fastern högtidligt förberedande började med att ge mystiska vinkar om äktenskapets verkliga väsen, och att unga flickor alldeles inte visste, hvad det var de gingo till mötes – de kunde aldrig vara nog försigtiga. Men när hon derpå öfvergick till att direkt tala om Georg Lexow och bevekande, med handen på hennes arm, frågade Alice, om hon verkligen kunde våga att binda sig så ung, helt och hållet öfverlemna sig åt en man, om hvars förtid hon visste så litet – då var det slut med Alices tålamod.
O V drakar icke borgerligt, utan politiskt; att båda Nationernas intressen icke, kunna vara pä långt när så förbundna, så i hvarandra inväfda, sorn individuernas i en Nation, hvilken ovilkorligen Utgör ett höft; att således sambandet mellan bägge ■Staterna mäste kunna vara underkastad! eventuella skif - Den 27 April. 503 skiftc-n, afven sådana som icke af någondera staten . bero; att bada Natioerfta, öaktadt sin arlida böjel. se omständigheter lösrifvas, så länge ap n u ^ ej ett fullständigt sämhälls-contract, lika gällande för alla Skandinaviens invånare, tryckt på hvarjes intresse stämpeln af införlifning med det helas; ar, säger jag, detta allt obestridligt, så lärer ock, efter milt omdöme, följa, att de, nu framställda constitutionella stadganden för sambandet, omöjligen kunna tänkas så orubbliga, sorn stadgan lena rörande hvardera Rikets inre samhällighet: och af denna, understundom cförekomligen rubbliga beskaffenhet synes mig den slutföljd naturlig, att all uppskofstid för afgörandet af sådana ' stadganden, som röra bägge Staternas förening, är, icke -tillfälligen för dennatidpunkt, utan i siri grund, stridande mot ändamålet; att den skulle när som helst kunna vära vådlig i afseende på Staternas sammanhållande; och jag säger iner, skulle vara illa beräknad i afseende på möjligheten och förhoppningarna att allt iner tillknyta föreningsbandet. I kraft af hvad jag nu anser mig hafva ut» redt, tror jag alltså, att merberörde frågor, och alla framtida af enahanda beskaffenhet, ehuru linder en viss inskränkt synpunkt constitutionella, icke böra i afseende pä af glirings-tiden behandlas så, som stadgandena rörande värt inre constitutionella skick, utan, bestämdt sagdt, nit och alltid afgöras genast.
IY A r t i k e 1 n. Om Mästerskaps minnande å Handtverk, samt om Handtverksidkares rättigheter j vid utöfningen af deras handteringar. §. 1 blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln gillad. 542 Den 12 November e. m. §• Hen’ Hjerta: Utskotten hafva icke gjort afseende på den anmärkning mot denna §., som jag framställde då målet återremitterades. Den bestod deruti, att dryckenskapsbrott icke skulle förhindra någon Gesäll, att bli Mästare. Flera Ledamöter ansågo väl det vara besynnerligt, att jag dref denna sats; men jag tror, att den icke är så oriktig, emedan det ju möjligen kan hända, att en Mästare , som icke vill, att en skicklig Gesäll skall vinna Burskap, fyller honom en gång om året, då hail således är utestängd ifrån att blifva Mästare. Jag tycker derföre, att §:n bör omredigeras, och på sådant sätt uppställas, att det må vara hvarje Gesäll öppet, att bevisa, huruvida hans dryckenskapsbrott tillkommit genom en tillställning emot honom af Mästaren, eller icke. Herr Ribbing: Så vida en person äger sitt förnuft, innan han blifver rusig, kan hallfreda sig för alla tillställningar; och jag tror således, att man icke bör göra något undantag i dryckenskapslagen, hvilken nu icke gör någon skillnad, i afseende på ansvaret, på den person, som af egen böjelse öfverlastat sig, och den som dertill blifvit förledd. Skulle något undantag göras, så skulle sjelfva konstfärdigheten att tillställa så, att man finge opåtalt vara full, komma under Skråförfaltningarne. Den 1U November e. m. 543 Herr Hjerta: Bet laar visserligen icke varit nain mening, att en Gesäll ej skall dömas för fylleribrott; men det harda ansvar, sorn Utskotten föreslaget, ärt han derföre icke må blifva Mästare, kaia jag icke godkänna, hälst rusig belägenhet kaia inträffa genom en tillställning; och jag anser derföre, att en Gesäll bor få visa och uppgifva, på livad sätt hans rusiga belägenhet tillkommit.