Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Matiné gifves om söndag i Musikaliska akademiens orgelsal af Det var för henne natten, som pressade violoncellisten Carl Bach med biträde af flere fram dofva suckar af sorg öfver sitt eget framstående förmågor, bl. a. prof. Ivar Hallström, mörker, och då kunde hon gripas af en förste hofkapellmästaren C. Nordqvist och förste outsäglig längtan efter sol och dag. Men konsertmästaren L. J. Zetterqvist. Å samma ställe konserterar instundande torskom hon ned till bruket och såg det tunga dag fröken Valborg Aulin, som därvid kommer arbetet, såg huru det smälta tackjärnet gniatt utföra flere af sina egna kompositioner. strande vältrade sig ut i formen, hörde fallets brus öfver isbelupna vattenhjul, maskinernas gnisslande, hammarslagens dunder, som k o m hela marken att darra, luftens tjut, då den pressades in i härdar och ugnar, då fylldes hennes själ af beundran öfver detta storartade lif, som utvecklade sin mest underbara prakt just under vinternattens mörker. Här fanns ingen plats för det Skiss för Idun af Fredrik Ljung. svaga och ömtåliga, här var leken bannlyst. För att lyfta de tunga järnstyckena fordraI. des jättekrafter, och ljudet af den egna rösten dog, innan det k o m fram öfver läpar du känt någon gång i löfsprickninparna, såvida det icke pressades fram med gens första dagar, då vårkvällens vestormens kraft. modiga stämning breder sig ut öfver nejI denna värld, där hennes fader var herre, den, hur en känsla af beklämning lägrar sig likt en tung börda öfver ditt bröst? Det växte hon upp. Hennes vilja blef kraftig, är, som anade du, att alstrandet af detta hennes hjärtelag stolt, och därför såg hon gryende lif icke kan ske utan vånda; men under slynåren med förakt ned på de unge naturen lider så tyst. I födslostunden mö- män, som traktade efter hennes gunst. tas en namnlös ångest och en outsäglig Desse unge män voro i hennes ögon så vekglädje, o c h därför kan du i vårdagarna liga och svaga.
Utsk:s förslag åter medgifver kyrkan rätt att helt enkelt frånskilja villfarande medlemmar. Denna omständighet har också föranledt en ledamot af BorgareSt. som i hög grad gillade K. M.s Propos., att reservera sig mot Utsk:s förslag. Men hvad är frånskilja? Ar man frånskiljd, derföre att man öfvergått till en annan lära? På samma sätt skulle man kunna säga om en främmande makt, som inryckt i landet, att man frånskiljt den, om man innestängt den i ett befiistadt läger. Utsk. säger vidare, att om man också måste tolerera affall, så bör det likväl icke af lagstiftaren gillande betraktas, utan någon påföljd derpå bör ega rum, och i detta afsrde har man ansett den lämpligaste vara förlust af medborgerligt förtroende. En sådan förlust anser likväl Utsk. icke i sin fulla utsträckning kunna ega rum, emedan man då skulle komma i strid med Grundlagen. Enligt 18 § Riksd:sOrdn:n kunna nemi. de, som till reformerta liiran höra, väljas till Riksdagsmän, och andra kristna trosförvandter i Riksdagsmannaval deltaga, och Utsk. anser, att den, som affaller från Statskyrkan och antager annan kristen lära, icke lärer kunna förvägras de förmåner, som bekännare af sådan lära genom Grundlagen medgifvits. Det är likväl stor skillnad mellan den, som öfvergifven sina fäders tro, och den, som, tillhörande en främmande religionsbekännelse, inkommit i landet. Jag medger, att Utslcs förslag i flera punkter kan vara bättre än K. M:s Propos., men i alla fall har jag 2:ne väsendtliga anmärkmr att göra mot detsamma. Den ena anmärknm gäller sjelfva grundsatsen i förslaget, och den andra gäller detta »frånskiljande». Utskrs förslag hyllar en lika oinskränkt religionsfrihet som K. M:s Propos.; ty varningsgrader kunna aldrig anses sorn straff, och sådana förekomma äfven i K. M:s Propos.
Horn och Hr af Billbergh anfört, får jag tillägga, att om, på sätt Ilr af Ekenstam föreslagit, kostnaden för förseglingen skulle af den enskilde bestridas, skulle derigenom uppkomma förlust på samma gång för honom och för det allmänna, emedan kronobetjeningen troligtvis skulle begagna sig af tillfället och taga ersättning åtminstone för lack och messingstråd af dem båda, hvilket svårligen skulle kunna controlleras. Vinsten deraf, att den enskilde skulle bestrida förseglingen, blefve således icke statens, utan endast kronobetjeuingeus. Att kost - Den 26 Januari. *97 naden för förseglingen varit så betydlig, som en värd talare anfört, måtte härröra derifrån, att uppgifterna derpå icke blifvit med allvar granskade af K. M:s Bef:h:de, innan ersättningen anordnats. Några få U lack och messingstråd för hvarje länsinnnsdisti ict är allt, hvad staten kommer att bekosta; och dessa måtte icke kunna uppgå till något synnerligen stort belopp. 36 5 blef af R. o. Ad. godkänd. 27 och 28 S§ godkändes. 29 §. BondeSt. hade beslutat, att slutorden i 3 mom. af denna §: ”emot det att afgiften beräknas från den tid, brännvinsbränningen börjades,” skulle förändras till följande lydelse: ”emot det att afgiften beräknas från början af den ”termin, under hvilken brännvinsbränningen vidtog.” Ilr Hjärne: BondeStrs inbjudning tror jag det icke vara skäl att antaga; men jag skulle vilja föreslå, att sista orden i denna §: från den tid, brännvinsbränningen började, måtte utbytas mot orden: från den tid, profbränningen verkställdes, såsom mera bestämdt uttryckande meningen. 29 § blef af R. o. Ad. godkänd. Gr. Horn: Jag anhåller att blott till prot. få reservera mig mot det fattade beslutet, emedan jag anser redactionen i många afseenden felaktig; dock hoppas jag, att K. M. vid tillämpningen af författningen skall se saken ur en riktig synpunkt. 30 §. Frih. Boye: Jag kan icke antaga denna §, emedan den strider emot hela syftningen af författningen.
I sammanhang med de uti 1830 års reglemente för Riksgälds-Contoret meddelade föreskrifter, rörande Genera 1-Assistance-Contorets upplösning, är af Rikets Ständer i afseende på dervarande Enkeoch Pupiii-Cassa, stadgadt, att Fullmägtige böra, efter delegarnes hörande, vidtaga sådana åtgärder, att dessas efterlemnade enkor och barn komma i åtnjutande af de pensioner, hvilka, genom det af Fullmägtige stadfästade reglemente, äro bestämda, och att Cassan icke pä något sätt må blifva förskingrad. \ idare innehåller 8 §. af det för denna Cassa af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, under den 7 Januari 1834, utfärdade reglemente, att delegares efterlemnade enka och barn åtnjuta gemensamt pension tills vidare, till minst en femtedel af det lönebelopp, hvarå den stadgade 2 procents afgiften blifvit till Cassan erlagd; hvilket sålunda fastställda pensions-belopp icke under någon förevändning får af delegarne förhöjas , utan ankommer sådant på Fullmäktiges serskilda pröfning, efter derom af delegarne gjord anmälan. Dessa stadganden ådagalägga ovedersägligen, att någon uteslutande förvaltningsoch dispositionsrätt öfver Pensions-cassans fond aldrig varit delegare tillerkänd. Också bar, enligt hvad de sjelfve medgifvit, samt Utskottet tillställda handlingar vitsorda, denna fond hufvudsakligen tillkommit genom de medel, Rikets Sländer dertill anslagit. I följd af Gen e ra h Assis ta n ce-Con to r e Is för flere år sedan verkställda upplösning, komma naturligtvis några nya delegare icke att hädanefter inträda i Cassan, och måste således antalet af de ännu qvarvarande allt mer och mer minskas. Denna omständighet lärer dock ingalunda kunna för Stats-Utskottele Utlåtande j i\7;0 lS3. 9 för (le personer, som derförinnan vunnit delaktighet i Cassan medföra några grundade anspråk på andra eller större förmoner för dem eller deras enkor och barn, än som med Gassans stiftande varit afsedda.
De hafva tillfälle att träffas och sins emellan, äfven utom kontraktet, utbyta tankar, men sådan är icke händelsen med lekmännens valmän, hvilka äro helt annorlunda tillkomne, och för öfrigt icke stå i någon beröring med hvarandra. Detta sält för lekmännen att utse valmän, eller för dessa valmän att afgifva sina röster vid det slutliga valet, torde således anses olämpligt, och jag anhåller derföre om ålerremiss på denna §. Hr von Hartmansdorff: Jag finnér icke heller detta för slag till valsätt för lekmännen vara det ypperligaste, utan har sjelf afgifvit ett annat. Men då LagUtsk. ansett det förevande tillfredsställande och då de prestman, som deltagit i dess förhandlingar, icke hafva reserverat sig deremot, utan antagit detsamma: så vill jag, för min del, icke heller tala deremot. Jag tycker det är bättre att få något än intet. Likaväl som prestmännen kunna samlas från hvarje pastoral, d. v. s. i allmänhet två från hvarje gäll: så kunna äfven lekmännens valmän sammanträda till val på ett ställe. Om det icke gifves tillfälle för lekmännen att på förhand öfverenskomma hvilka personer höra väljas: så kunna valen blifva desto mera oväldiga. Det vore ingen skada; och, i alla fall, kunde ju inträffa, att man, närmare tiden för valet, finge höra hvilka personer, sora inom de serskilda distrikten vore till mötesraän på förhand bestämda. Jag anhåller om bifall till 3:dje §:n med den af mig derutinnan föreslagna ändring. Frih. Cederström, Rud.: Om det vore någon glädje i att se sina varningar sannspådda, då de förut blifvit förbisedda, men den förutsagda påföljden nu visat sig inträffa, så skulle jag f. n. kunna åtnjuta denna slags förnöjelse. Innan detta ärende föredrogs till handläggning, yrkades upskof deri, på det man mätte fä tillfälle inhemta PresteShs åsigter och beslut i frågan. Sådant medgafs likväl icke.
Herr Assessor Arosenius anmälte sig vara af samma tanka, och tilläde, att, sedan Const. Utskottets förslag till någon förändring i Grundlagarne till Utskottet blifvit återremitteradt, borde det tillhöra en sådan Nämd att afgöra hvilka af de då i Riks Stånden gjorde anmärkningar böra anses innefatta nya frågor, som skola hvila till nästa Riksdag, till skillnad från dem, som med Constitutions Utskottets förslag äga sammanhang oell följaktellgen såsom lagligen beredde, utan uppehåll kunna afgjöras. Herr Doctor Wijkman anmärkte att en hufvudprincip i nu gällande Constitution vore, att hvarje Stånd, vid frågor om ändring af dess föreskrifter, måtte äga ett veto så att om ett Stånd afslår en derom väckt motion, förfaller frågan. Herr Assessor Arosenius — Men om alla Stånden uppge modificationer skall Coust. Utskottet äga att sammanjemka och förena dem. Den 15 Juni 1812 199 Herr Doctor Wijkman. Då Herr Kammarh. Silfverstolpe, som vid sistl. Riksdag väckt den nu förehafde fråga till afhjelpande af en brist hos den Grundlag han sjelf bidragit att stifta, och i följe häraf noggrannast öfvervägat de medel som till detta ändamåls vinnande leda, nu vore frånvarande, hemstälte Herr Doctorn om Beredningen med vidare företagande af detta ämne behagade uppskjuta, intill dess Herr Kammarh. kunde blifva till hälsan så vida återstäld att Herr Kammarh. vore i stånd att taga del i Beredningens öfverläggningar. Beredningen instämde enhälligt i denna tanka, och beslöt, att till Herr Kammarh. Silfverstolpe uppdraga att, så snart hälsan det tillät, författa en ny redaction af Utskottets återremitterade Betänkande af den 16 October 1810 — och skulle Herr Kammarh. i sådant afseende erhålla del af den nu förefallne discussion. Fördelningen upplöstes kl. 1. In fidem Leonh. Palmblad. Den 17 Juni 1812 e. m. Justerat d. 18 Junii 1812. A. G. Mörner.
t I. tiillverkas hos undertecknad till .moderata priser. Personer som liafva önit&amp;ligh eller £&amp;stötds fötter, k u k m. á hos mig f&amp; skodon, som pnsse v5l: ' och.aro be.kvams att g&amp; med. Idun N:r 48 (206) Byrå: Prenumerationspris pr kvartal: Redaktör och utgifvare: Idun med Modetidning och koKlara v. Kyrkogata 7, 2 tr. " FRITHIOF H E L L B E R G. lorerade planscher _ kr. 2: 25 (Aftonbladets nya hus.) Idnn m. Modet, utan kol. pl. sker i landsorten å postTräffas å byrån kl. 12 — 1. Idun ensam — • 1: 20 anstalt, i Stockholm hos redaktion. Allm. Telef. Carolina Inom några få dagar. sluta sig för alltid portarne till det konsttempel, som i mer än ett århundrade varit den förnämsta härden för odlingen och utvecklingen af vårt musiklif. Vår opera går nya öden till mötes, men huru dessa än må gestalta sig, kommer minnet af dem, som bidragit att sprida glans öfver dess första skede, att kvarstå för alltid. Bland dessa stjärnor skall man äfven nämna den konstnärinna, som under det sista lustret af nämnda skede stod på höjden af sin konst ochbelyste öfvergången från det gamla till det nya. Carolina Östberg är född i Stockholm den 17 maj 1853. Hennes föräldrar voro fältskären Johan Ludvig Östberg och Beata Ulrika Wallberg. Såsom hos de flesta begåfvade naturer röjde sig hennes anlag mycket tidigt, men först då hon vid 16 års ålder inträdde som elev vid musikaliska akademiens läroverk, erhöllo de omsorgsfullare utdaning. Hon sjöng här för professor Julius Giinther, och efter tre års studier ansågs hon mot slutet af 1873 färdig att beträda vår operascen. Fredagen den 27 november 1891. Utgfifning-stid: hvarje helgfri fredag. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). Aimuiispris: 35 öre pr nonpareillerad.
RegeringsFormen äro till Riksens Ständers disposition öfverlåtne, detta ärende tillhörer Stats, inen icke Besvärsoch OeconomieUtskottet, hvarföre jag om Remiss till StatsUtskottets behandling anhåller, om allt det som rörer detta ämne, samt att Riksens Ständer genom StatsUtskottet måtte få kännedom och upplysningar, huruvida redan någon del af dessa Krono-skogar blifvit till Skatte köpte, huru många tunneland blifvit på hemman, net beräknade, samt huru stor skatte-skilling derföre blifvit erlagd, samt om den i några räkenskaper är beräknad; samt om Den 2« Maj 687 på auction till den mestbjudande något är försåld t, ty omöjligen kunna Bruk, om de än äga 2 å 5000 skeppunds smide, erfordra 5p, 60, å 70,000 tunneland skog till kolning, och vore så, tyckes vara bättre nedlägga Bruken och använda jorden annorlunda, ty ehuru sterilt ett tunneland än månde vara, så framt det intet är rena gråberget, måtte det dock i årlig afkastning kunna öfver hufvud taget, då 100 sammanräknas, gifva | R:dr psr tunneland, då Kronan årligen skänker det Bruk, som har 50,000 tunneland skog, 25,000 R:dr, hvaremot erhålles genom utlagorna, kan hända blott par tusende åter; hvilken hushållning icke är passande, hvarken för våra upplyfta tider, eller nu varande behof, dä alia andra egendomar i Riket genom förökad Krigstqagts hållande, och hvarjehanda andra stora-pålagor, hafva blifvit starkt betungade; Riksens Ständer torde ock i öfvervägande taga, ett provisionelt bestämmande af tunneland på hemmantalet, hvilket likväl vid undersökningarna af vederbörande Embetsmän efter locala omständigheter kan jemkas. 5000 tunneland på ett Hemman är rikligen tilltaget, då det är af beskaffenhet att kunna odlas; till blott skogsväxt vore 1000 å 1200 säkerligen mer än tillräckligt, hvarföre jag får tillägga, det Riksens Ständer måtte taga den författning, att derest någon aquisition antingen redan eller hädanefter göres af Kronans jord i annor ordning än 1^ <$• i Riksdagsbeslutet den 2 Maj IgiQ Den 2 » Maj. innehåller, den måtte förklaras ogiltig, ty Allmänna Lagen bjuder, att lagligt stånda olagligt återgånge, äfven som sådant må gälla om Kronans hemman och lägenheter, sorn tilläfventyrs kunna vara abalienerade, hvarföre om påminnelse till Herrar Lands, hötdingar att hålla de i Författningarna anbefallte jordransakningar, som i flera
Jag lemnar derhän frågan om bokföringen af restitutioner och exportpremier, enär den verkliga omkomstnadsstaten alltid måste blifva densamma., ehuru restitutionerne och premierne kunna inverka olika på behållningen, i mån af desammas varierande belopp; men då Konungen, efter den verkliga omkostnadsstaten har ansett och i Dess nåd. propos. begärt, att förslagsanslaget måtte höjas med 338,000 r:dr, och således komma att uppgå till 900,000 r:dr, samt dä Konungen, som just derföre att det är ett förslagsanslag, har rättighet att detsamma öfverskridahvilket äfven sisth riksdags StätsUtsk. bekräftat, då, i anledn. af väckt motion om anslagets höjande till en million r:dr, detsamma förklarat, att, emedan anslaget vore ett förslagsanslag, det berodde på Konungen att detsamma öfverskrida efter omständigheternas kraf, och motionen således icke böra föranleda till någon åtgärd — nu i Dess nåd. propos. bestämt en ungefärlig gräns, inom hvilken Konungen vill låta omkostnaderne för Tullverket stanna; så finner jag det vara olämpligt att StätsUtsk. med 100,000 r:dr nedsatt det af Konungen äskade förslagsanslaget. Om SlatsUtsk. vid den troligen blifvande återremissen af inkomstbetänk. N:o 33, äfven deri och i öfverensstämmelse med Konungens propos. gör den rättelse, att behållningen af tullintraderne upptagas till 3,500,000 r:dr. i st. f. den nu, utan gilltiga skäl, med 100,000 r:dr nedsatta behållningen, så kommer icke, genom utgiftsanslagets ökande med sistnämnde belopp, statsbristssumman att i ringaste mån ökas och således icke eller den blifvande bevillningen att, i detta hänseende, med det aldramiusta behöfva förhöjas. Hr Fåhraeus: I anledn. af hvad Frih. Palmstjerna yttrat, anhåller jag att till mitt förra yttrande få lägga ett par ord.
Oe öfrige, hämtade af wista orters locala benägenhet och hus» hällssätt, eller anwändandet af tjenstefolkets arbete til deras egen och cnstilta socknars winning äro för smä och swaga, emot de stora och allmänna fördelar, hwilka bewisligcn stä i förening med en säkrare Ladvgärdarms wärd, bestädad i stort och i det hela; hwarsöre ocksä denna fräga icke annorlunda än som en gäfwa kunde eftrrfljänkas ät wälbehaget, opinionen och et inskränktare öfwersernde af större och allmännare fördelars widd och wigt; Sanningen deraf at den nuwarande upsägningsstädstovch flyltningstidcn är för största delen af Riket gansta oläglig, och i ruärkrlig mähn ökar beswäret och swärigheterne af ben sä allmänt öfwerklagade folkbristen, torde mig tillätas med följande, i min tanka nog gällande stjäl bewisa
Fän* driken L. W. Munthes besvärj rörande Utbekommande af Skogsåverkans-böter, S. A. K, Medelst Nådig Remiss af den 13 November sistl, år, har Eder Kgl, Maj:t till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnat de underdåniga Besvär, Fändriken vid Kongl. Jönköpings Regemente, L. IV, Munthe, anfört deröfver, att Eder Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-Collegium, tinder den 7 Junii 1826, förklarat sig icke kunna göra ändring i Landsbo fdinge-Embetets uti Calmare Län, den 25 Januarii sistnämnde år, medfleldte och af honom hos Collegium öfverklagade Utslag, hvarigenom, i anledning afbemälte Fändriks, å dess Moders, Enkan Carin Munthes vägnar, gjorda ansökning om utbekommande från Landt-Ränteriet af det belopp utaf Eder Kongl. Maj:ts och Kronans, hennes aflidne Man, Öfver-Jägmästaren Munthe tillagde, andelar uti de, under åreni8i5 till och med 1821, ådömde och i Bandt-Ränteriet insatte åverkans - Fxp, Utsk, Förslag till underd. Skrif v. N:o 25- 61 böter, som Iian i lifstiden icke uppburit, utgörande, enligt en af Krono-Fogden, Assessoren L. J. Berggren upprättad Förteckning, tillsammans a44 R-dr 16 sk. Banco, LandshöfdingeEmbetet sig utlåtit, att, ehuru aflidne ÖfverJägmästaren Munthe, enär lian tjent utan Lön på Stat, varit, i förmågo af Kongl, Maj:ls Nådiga Bref till Dess Befallningshafvande, den 1 o
Detta ämne förekommer i nästföljande punkt; men jag vill nu i afseende på den förevar, nämna, att jag föreställer mig, att, äfven sedan dessa creditiver blifvit nyttjade, man kunde komma under ifrågavar. minimum, och frågar: hvad Den a,j Juli f. m. 87 skall Bancostyrelsen då göra? Det Ur denna fråga, jag anser böra besvaras. Dernäst ber jag att få upptaga hvad som sades af Hr v. Troil i afseende på den andra här ifrågakommande synpunkten, nemi. näringarnas behof och den successiva ökningen af rörelsecapitalet för att motsvara detta behof. Deri bekänner jag mig till alldeles motsatta åsigter, och jag befarar att icke i denna fråga, allraininst genast, kunna vinna mycket medhåll, åtminstone af den värde talaren, hvars yttrande jag nu går att besvara. Han synes tro, att näringarnas fortkomst och stigande förkofran skall bero derpå, att R. St:s Bank successivt accumulerar silfver och utsprider ett större rörelsecapital för näringarna. En annan värd talare har yttrat nära nog detsamma. Han har sagt, att det tillhör en statsbank att så agera, och han har t. o. m. gått så långt i detail, att han föreslagit, att silfverfonden måtte årligen ökas med 100,000 r:dr. Han har icke sagt, huru länge denna ökning skulle äga rum, hvarföre jag ej kan tro, att någon limiterad tid blifvit afsedd. Är meningen endast, att sådant bör ske intill nästa riksdag, så skall jag icke motsätta mig förslaget; men här är fråga om principen, och då vågar jag framställa, huruvida det är principenligt, att It. St:s Bank ständigt skall accumulera silfver och deremot utgifva sedlar. För min del bestrider jag det. Jag vet alltför väl, att en statsbank bör hafva ett så betydligt capital, att det svarar emot dess värdighet att vara statsbank. Jag vet också, att en sådan banks sedlar, äfven om denna bank icke, såsom vår, hade privilegium uppå, att dess sedlar skola gälla sorn mynt i landet, likväl skulle åtnjuta fördelen af ett sådant privilegium genom bankens egenskap att vara statsbank.
R:dr 67 öre bestämda lån, ännu icke blifvit utbetaldt. Utaf de låneunderstöd, som vid sednaste riksdag blefvo beviljade för enskilda jernvägsanläggningar, hafva under sistlidet och innevarande år följande utbetalningar skett, nemligen: utaf lånet, 2,450,000 R:dr, för jernvägs anläggande från Ystad till Eslöfs station på sta - tens södra stambana R:dr 1,633,333: 34. bela det beviljade lånet för jernvägsanläggning från Helsingborg till Arup, hvilket lån genom Kongl brefvet den 4 Mars 1864 bestämdes till » 1,100,000: — utaf det genom sistberörde Kongl, bref till 1,200,000 R:dr bestämda lån för anläggning af jernväg från Landskrona förbi Arup till södra stambanan i trakten af Eslöfs station » 1,100,000: — hela det beviljade lånet för anläggning af jernväg mellan Kristianstad och Hessleholms station på nämnde stambana » 720,000: — hela lånet för jernvägs anläggande mellan Wexiö och Alfvestads station på dito » 434,000: — lånet för anläggning af jernväg från Köping till Uttersbergs bruk, jemte en grenbana till sjön Lillsvan » 500,000: — och utaf lånet, 3,240,000 R:dr, för jernvägsanläggning från Uddevalla öfver Wenersborg till Herrljunga station på vestra stambanan » 1,278,876: — Summa R:dr 6,766,209: 34. Under granskningen af Hiksgälds-kontorets för sistlidet år upprättade hufvudbok, hafva deruti upptagna inkomster och bevillningsmedel samt andra i Landtränterierna levererade och till Riksgälds-kontoret insända afgifter, så vidt tiden medgifvit, blifvit af Revisorerne jemförda med de i samma Ränteriers afgifna månadsförslag och Landskontorens summariska räkningar redovisade belopp; hvarvid någon anledning till anmärkning icke förekommit.