Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Nådiga afsigt med deras tillförordnande, borde taga kännedom om förenämnda redan uppgjorda förslag, innan det af Lagberedningen till expedierande afslutades, så vore förslaget, enär nämnde personer ej hittills medhunnit detta åliggande, följaktligen ännu på Lagberedningens åtgärd beroende. Uti allmänna redogörelsen, som, enligt 14 §• i den för Justitie-Ombudsmannen utfärdade instruktion, bör innehålla en utredning af lagskipningens tillstånd i Riket, meddelar jemväl Justitie-Ombudsmannen, under åberopande af svårigheten att uppfylla detta åliggande, det yttrande, ”att då ingen anledning sig företett, att lagskipande makten, under de sednaste åren ådagalagt mindre verksamhet än tillförene, borde bär i betraktande tagas, å ena sidan, vidden och mångfalden af denna verksamhet, och, å den andra, de oordningar derutinnan och de i embetsutöfning begångne förseelser, som, på sätt utredt är, emot vissa vederbörande blifvit anmärkta och åtalade. Från denna jemförelse, ehvad antalet eller beskaffenheten af sistnämnde händelser afsåges, kunde man ock otvifvelaktigt hemta grund för den tillfredsställande slutsats, att samma upplysning, rättrådighet och drift, som förr utmärkt lagskipningen i Riket, ännu äro dervid bibeliållne och att sålunda dess vigtiga bestämmelse och ändamål må anses, genom de lagskipande i allmänhet, uppfyllda.” Erkännande svårigheten af en tillförlitlig utredning i denna del, tror likväl Utskottet de omständigheter och förhållanden, som grundat Justitie-Ombudsmannens omförmälda yttrande, lemna en öfvertygande ledning för ett allmänt omdöme härutinnan. I anseende till de stränga och noggranna kontroller, brottmålsdomaren är underkastad, förefalla icke gerna sådane missbruk, som äro af väsendtligare art, utan att åtföljas af anmärkning; och då man öfverväger den hos Svenska folket djupt rotfästade känslan för rätt, tillfällena och lättheten att söka rättelse i hvarje förnärmelse, samt den hos allmänheten rådande anda att ej med liknöjdhet fördraga rättskränkningar, lärer man ifrån de uteblifna klagomålen, ej utan skäl, kunna hemta stöd för ett omdöme i denna del.
Jag anser nemligen likhet uti rättigheter vara ett vilkor för hvarje offentlig Inrättning, som inrättas till begagnande af allmänheten j Jag tror ej att något undantag bör göras till förmån för någon särskilt Class, fastän det väl kan önskas af våra Den II Martu. 715 Tidningsredacteurer, hvilka derigenom skulle erhålla en tyst uppmaning att ofördröjeligen meddela Rikets läsande allmänhet hvad de sålunda efter inbjudning kommit i tillfälle att höra» Grefve Horn; förenade sig med hvad Herr von Hohenhausen yttrat i frågan om ett särskildt stadgandes införande i Riddarhusordningen, rörande offentelighet vid Ridderskapet och Adelns öfverläggningar. Och skulle desse särskildta meningar enligt bemäldte Ledamöters begäran genom utdrag af Protocollet åtfölja Utskottets Betänkande. Ut supra» Ex Protocollo. NSnoilsky. Hörsamste Memorial. Uti 12 §> af RiddarhusDirectionens till Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid denne Riksdag afgifne Berättelse, har Directionen anmält det flere gånger hafva inträffat, att större penningesummor, hvilka, antingen tillhört; Den 11 Martii. ge c^e under RiddarhusDirectionens Förvaltning ställde Fonder, blifvit inbetalte, eller ock, vid tillfälle af nya Stiftelser, till RiddarhusDirectionen öfverlemnade, icke kunnat emot första inteckningen i fast egendom, enligt de i Line* Reglementet antagne grunder, så snart utlånas, som afkomsten deraf varit till bestämde pensioner eller andra lika beskaffade nödvändige behof påräknad; hvarföre Directionen hemstält att när större penningesummor inflyta och icke kunna snart emot inteckning i fast egendom, enligt Reglementet utlånas, RiddarhusDirection må äga, att endast intill dess tillfälle dertill yppas, emot annan af RiddarhusDirectionen godkänd säkerhet samma penningar på kort tid utlåna.
Rättegång i Tryckfrihetsmål skall för öppna dörrar hållas j så vid Under Rätt som vid HofRättj dock under förbindelse för Jhör arne att iakttaga allt hvad Rättens Ordförandej till ordningens bibehållande , före skrifver j samt att afträda så ofta Rätten öfverlägger om beslutj eller när annars Ordföranden finnér anledning att derom förordna _, för hvilken åtgärd han likväl ansvarej som för annan Emhets-utöfningj när deröfver klagas. Herr Cederschjöld: Sedan Ridderska pet och Adeln, i frågan om TryckfrihetsComrniteens hörande, tvärt emot min önskan i ett föregående plenum, ingått i pröfning af garantierna för en sak, som Ståndet redan förut hade ogillat; så får jag, enär i denna § en annan garanti finnes föreslagen, hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna för godt godkänna densamma, för det fall, att Ridd. och Adelns mening 0111 Juryns bibehållande blefve öfverröstad, hvarå jag anhåller 0111 Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Hans Excellence Herr Grefven och Den i Februari i f. m. Landt Marskalken förklarade, alt då ingen anmärkning blifvit gjord emot förevarande § vore densamma, enligt 56 § RegeringsFormen, af Ridd. och Adeln till Grundlagsenlig behandling godkänd och blefve alltså, i händelse Tryckfrihetsmål skulle komma att öfverflyttas från Jury till allmänna Domstolarne, denna § till Rikets Ständers antagande eller förkastande vid nästa Riksdag oförändrad samt Herr Cederschjölds önskan uppfylld, utan att någon proposition derå behöfde till Ståndet framställas. § 27* Alla mål, angående färbrytelser mot denna Lag, skola, vid ansvar för Domare och Embetsman, med största skyndsamhet af göras, och vid alla tillfällen , då fråga kunde uppstå om bestraffning af flera olika förbrytelser , särskilt behandlas; Äfvensom den brottslige, i alla de fall, derhän ej redan gjort sig saker till dödsstraff eller fängelse för lifstiden, skall särskilt undergå hvarje bestraffning, den han , enligt denna Lag, sig ådragit. § 28- 1:0
Ingen ningen väljer sina hoffröknar — maids of honour giltig för henne. annan än h o n fick sköta h o n o m och, när hon såg, — bland pärernas döttrar. Vanligen underrättas hvilka kval det kostade h o n o m, då h o n lämnade Fru Runeberg var begåfvad. H o n talar föräldrarne till d e n unga damen, på hvilken rummet, stängde h o n sig så godt s o m inne där. en g å n g o m, att h o n » lekt m e d sin docka, drottningens val fallit, helt kort o m drottningens Ibland reste sig de bittra tankarna o c h blefvo önskan, hvilken det faller af sig själft att de skola henne öfvermäktiga, så att h o n måste bita sig sin p e n n a ». i tungan för att hålla tillbaka d e n skoningslösa åstadkommit något, m e n, s o m sagdt, en Det har ännu aldrig förekommit att denna gunst anklagelsen, att han förhärjat hela hennes lif; o c h hvar vill h a sin d o c k a att leka m e d. » D o c k afböjts. en årlig lön af 5,400 kr. H o n har eget sofrum, därför att han ville ha henne i närheten, tänkte m e n måste dela sin salong m e d e n kamrat. tyrporträtt af drottningen. Detta v a r hennes värsta lidande och det h o n I ett af sina bref säger h o n, att ' h o n, | länge förebrådde sig. i D U N 200 I dödsstunden, då allt s o m varit mellan d e m glömdes för dödens majestät, hviskade han ett enda ord — » förlåt * — så bönfallande och ödmjukt, att det låg en hel upprättelse däruti. Hon sörjde h o n o m! Han hade i många år fyllt hela hennes lif, o c h allt som tiden gick glömde hon hans fel för att leta fram förtjänsterna; men på samma gång kände hon sig s o m en frigifven fånge o c h blomstrade upp till en helt n y människa.
Utskottets den is sistl. »sep tein - 126 Den 12 October. tember till Riksens Högloft. Ständer afqifna Betänkande med förestagne stadganden angäende upplopp, för Utskottet, som nämda anmärkningar noga öfwerwägat, föreflä följande ytterligare redaction af betz förra projeet: Uti de Lagar och Författningar, hwilka, till det medborgeliqa lugnets betryggande, tid efter annaa utkommit, äro wäl sädane grundsatser fastställde, i stöd hwaraf wäld mä med wald styras och upprorsman ligga ogilld, men dä deste Författningars för wisa fall otillräckliga föreskrifter kunde sätta wederbörande Befälhafware i wäda, att antingen genom efterlätenhet blottställa den allmänna säkerheten, el. ler genom förhastande i oträngt mäl, begå wäld, och dä widare en förwillad menighet uttryckeligen mä wärnäs om det äfwentyr till lif och wälfärd, som ben, i brist af laglydnad ock sanSning, löper; hwarförutan answars.lagarne för Befälhafvare tarfwa att närmare bestämmas; sä har, under owilkorlig fordran, sä wäl, att wagter, patrouller och poster ställa sig till noggran och obrottslig efterlefnad hwad KrigsArtiklar, tjenstgörings Reglementen och Jnstructioner, till lugnets och ordningens widmagthällande, dem föreskrifwa, som ock att Öfwer-Stätkällare-Embetet i Hufwudstaden med behörig waksamhct och alfwar, handhafwer de PolieeFörfattningar, hwilka, för den allmänna säkerheten, äro eller kunna blifwa utfärdade, äfvensom att Konungens Befalluingshafwande och Wednbörande Embetsmän i orterne fullgöra hwav
Magistrar och Radhus-Rätt har inrättats i Sölwirsborg, som förut lydt under Carlshamns Radhus-Rätt, och i Philipstad, i ställer för der förut warande Justitiariat §8 och Stads-Rätt; och har Kongl. Maj:t förordnat att Kämners-Rätten i Wennersborg, efter nuwarande Borgmästares afgång, stall up» höra, samt att, i anseende till de olägenheter, hwilka i Hufwudstaden, särdeles för brottmalslagstipningen, upkomma genom malens fördelning pä fyra Kämners-Rätler med witza territorial-jurisdictioner för hvardera, detza Kämners Nätter stola, med territorial-jurisdictionernes uphörande, förenas till en enda, hwilken stall arbeta pa sa manga divisioner, som för ärendernas obehindrade gang kan finnas nödigt. I äcstilliga städer hafwa Drätselkammare för förwaltningen af detza städers enskilde medel och bestyret med andra deras angelägenheter blifvit ordnade, och med af Kongl. Maj:t fastställde Reglementen försedde. Krmise-, Enligt Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, har af Swensta och Norrsta Officerare den i en äldre Gränse-Tractat emellan Swerige och " Norrige bestämde Gränse-reglering och eftersyn a Gränserösen blifwit werkstäld. FLttgwzrdcii. Lagstiftningen VIN fängslade personers behandling har i sednare tider wäckt en allt mer och mer stigande upmärksamhet. Nättwisa och mensklighet hafwa förenat sig, alt till ett helt sammanföra och tilli» ka förmildra de äldre författningar i-detta ämne, hwilka mer afsags fangens förwarande, än förekommandet af hans ytterligare demoralisation, hans bestraffande, än hans förbättring. Man har i andra Stater, pa allmän bekostnad, afsändt till främmande länder sakkunnige personer för att inhemta underrättelser om de bäst anlagda och förwaltade fängelser; och för att tillegna sig de förbättringar, som erfarenheten synes godkänna, har man anwändt högst betydliga summor.
Ekströms utlåtande numera tillfaller södra linien, sedan Hr Nordenfelt tillkännagifvit att man icke mera bryr sig om bibanan emellan Norum och Filipstad. Jag tillåter mig anhålla att Stats-Utskit, vid granskningen af Hr Nordenfelts yttrande angående nämnde bibana, äfven må egna särskild uppmärksamhet åt de af ofvannämnde auktoriteter afgifna utlåtanden. Så vida jag ej hörde oriktigt, framkastade Hr Nordenfelt äfven några ord i den syftning, att, för den händelse R. St:r nu icke beviljade anslag till fullbordande af hela den nordvestra stambanan, företräde borde gifvas åt jernbanan emellan Arvika och Charlottenberg framför den emellan Christinehamn och Carlstad. Jag tror dock att det är nödvändigt, att när så dyrbara arbeten som jernvägar bekostas af staten, de beslutas i sådana rigtningar som medföra den största möjliga både nytta och inkomst. Banan, isolerad, emellan Norska gränsen och Arvika är i allt för stort beroende af en vattenkommunikation, så väl i afseende på nyttan som inkomsterna af densamma, ty då Wenern, Byelfven och Glafsfjorden ofta under långa tider af året, ibland halfva året, äro frusna, skulle en sådan jernbana då komma att stå så godt som obegagnad. Den som känner lokalförhållandena, vet mycket väl, att utan understödet af vattenkommunikationen från Arvika söder ut, skulle en enstaka bana deremellan och Norska gränsen ej komma att utöfva en verksamhet som i minsta mån motsvarade en så dyr anläggningskostnad. Om deremot nordvestra stambanan, i händelse R. Stir pruta på det begärda anslaget, fortsattes såsom K. M:t föreslagit från Christinehamn till Carlstad, skulle denna vara i verksamhet både vinter och sommar, och således verka nyttigt och framkalla inkomster hela året om. Jag skulle visserligen kunna yttra några ord med anledning deraf, att Hr Nordenfelt endast fäst sig vid godstrafiken och icke alls vid persontrafiken, hvaruti jag tydligen igenkänner argumentationssättet af Norumsintresset, men då detta ämne blifvit så val behandladt i den Kongl.
N:o 32 om särskild aflöning för elen person, sora under en cancellists sjukdomsförfall kommer att förrätta dess tjenst. Hr Hjärne, Harald, begärde, att Hr Stunrts och Gr, v. Forsens reservationer matte uppläsas, hvilket skedde, Den 20 October e. m. 23; Hr Hjärne: Då reservationerna innehålla sådana upplysningar, att man med skäl kan finna besynnerljgt, huru Utsk. kunnat fatta ett beslut af den beskaffenhet, mentor, innehåller, tror jag mig ej behöfva tillägga något till de skal, Gr. v. Fersen och Hr Stuart anfört, utan inskränker mig att hos Hr Gr. o. Landtm, begära propos, på afslag å mein or. Frih. Cederström, Jac.: Utsk. har icke ens haft någon rättighet att, på sätt sorn skett, bibehålla nrfvodet för en person inom dess cancelli, so;n ej gör tjenst, och föreslå nytt arfvode åt en annan, som ar tjenslgörande, Det hade varit Utsk:s skyldighet att genast indraga arfvode! för den icke tjenstgörande och att derefter tillse, om någon annan behöfdes i hans ställe, då Utsk. ägt att med hemställan derom till Stånden inkomma. Jag yrkar på grund häraf återremiss af mentor. Gr. von Fersen, Hans: Jag skulle visserligen kunna redogöra för hela marchen af denna fråga; men en hvar känner den troligen förut af det uppseende den gjort. Jag förenar mig således blott med Hr Hjärne i begäran om afslag af mentor. Frih. Cederström har väl yrkat återremiss; men jag tror ej, att det är behöfligt, ty om såväl R. o. Ad. som de öfriga RiksStm afslå mentor., kommer Utsk. ej att få flera canceliist-anfvoden än förut. Någon fördel af återremiss kan jag derföre ej inse; den skulle blott leda till uppskof kanske utöfver denna månadens slut, då det likväl inom den tiden är nödigt för Utsk. att känna, huru många arfvoden få requireras från Riksg.contoret, Hr von Troil, Emil: Lika med Frih.
Stockholm den 22 Februari 1841. Reservationer: Statssamt Milin. Besv.- och Ekon.-ZJtskottens Utlåtande, ffl.o 162. 33 R e se r v a t i o n e r: af Herr Friherre Ä. Leyorihufvud, som anmält sig vara från Utskottets förslag skil jagtig i så målto, att han, i stället att Pensylvania-systemet nu skulle på förhand antagas lill grund för uppbyggande af ett straff-fängelse, ansett Rikets Ständer böra inskränka sitt tillgörande derhän, att tili Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlemna att, efter förekomne omständigheter och för criminella lagstiftningen antagne grunder, låta uppbygga detta experimental-fängelse med 3oo ä 4°o celler, dervid må tillämpas hvilket penitentiar-system, som tjenligast finnes; af Herr Hegardt, som åberopat den reservation, han afgifvit mot Utskottens Betänkande N:o 89, med afseende å den, i hans tanka, vigtiga och af behofvet påkallade åtgärden att, i vidsträcktare moa än nu skett, samtidigt med organisation och ombyggnad af Länshäkten i enlighet med Pensy lvania-straffsystemet, ordna jemväl ransakningshäktena på ett för ändamålet tjenligt sätt och att således derför anslå nödige medel till Regeringens disposition; af A. Trysén från Östergöthland, hvilken anfört: ”Jag skulle icke reserverat mig emot det af Höglofl. Utskotten tillstyrkte anslag af i,55o,oo® P»:dr till fängelsernes byggnad, örn Utskotten egt någon fast grund, någon gifven godkänd plan för användandet af denna summa, utan skulle då fastlieldre varit bland de förste att med min röst tillstyrka ett så stort och nödvändigt företag. Men det, i min tanka, förhastade beslut, Utskotten nu ytterligare tagit, kan jag icke gilla. Jag har trott och tror, att
I anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning, att, så väl vid Stockholms som Götheborgs stationer, upphandlingar vid åtskilliga tillfällen egt rum, utan att grunda sig på afslutade contracter, bör Förvaltningen af Sjö-Ärendena underdånigst upplysa, att, jemlikt i5 § uti Eder Kongl. Maj:ls den 20 December 182*5, angående kronoauctioner för Landtoch Sjöförsvaret utfärdade Nådiga Reglemente: ”Befälet å Flottans Stationer ega, att, då upphandlingar vid hastigt förekommande behof finnas nödige för Sjöförsvaret, låta dem kungöra och verkställa;” hvadan ock då Leveranteurer vid dylika tillfällen vanligen icke vilja form-enligt conlract ingå, Förvaltningen, iör dess del, finnér anmärkningen i denna punkt förfalla: börande Förvaltningen, hvad serskildt angår det anmärkte beloppet för vid Götheborgs Station upphandladt Tågvirke, underdånigst tillkännagifva, att priset derå med gällande priscourant vid Repslagarebanan är öfverensstämmande och anmärkning sålunda ej eller i detta afseende skäligen synes böra ega rum. Då yxle punkten i Rikets Ständers Revisorers Berättelse endast innehåller deras anmälan, att vid Carlskrona Stations Räkenskaper någon anmärkning icke blifvit gjord, får Förvaltningen vidare, beträffande 8:cle punkten, innehållande anmärkning emot ett CommendantsEmhetet å Carlstens fästning år 1833 lemnadt förskott till uppköp af Fyringsmaterialier, i underdånighet meddela, alt redovisningen för i i832 års stat till sådane materialier för Carlstens Båk anslagne och anordnade 117 R:dr 24 sk.
Och Erika, den lidande, nedtryckta Erika, måste fatta sig, gå in och med några vänliga ord underrätta Arnman att Birger bifallit resan. Sjuttonde Kapitlet. Dyrbart är hvart ögonblick. Vet du, hvad jag gör? Jag tar Nu med mina ögon redan Från de söta läppars par Kyssen, som du ger mig sedan. Franzén. Framför förstuguqvisten till jaktlöjtnant Arnmans stuga sågs, hvad endast vid namnseller födelsedagar brukades, friskt löf och granris, hemtadt från fasta landet. Den var smyckad såsom till en högtid; men på fru Kathrinas bleka ansigte, som lutade sig öfver balsaminerna, sågs ingen skymt af glädje, ehuru det visserligen bar pregeln af en stel högtidlighet. ”Barn,” sade hon till Josefina, hvilken mera lik en mekaniskt rörlig bild, än en lefvande varelse, flyttade sig fram och åter; ”ser du någon skymt af dem ännu? Jag tycker mina ögon hafva liksom en hinna för sig.” Och denna hinna var tårarnes. Fru Kathrina hade gråtit, bittert gråtit öfver sin sons olyckliga kärlek; men ehuru blödande, hade dock modershjertat gifvit vika för hans enträgna böner. Hon hade, efter en svår strid, samtyckt att se Gabriella. ”Ser du ingenting?” upprepade fru Kathrina. ”Ännu ej,” svarade Josefina, medan hon omsorgsfullt gned dammet af de gamla ostindiska kaffekopparne, hvilka, med undantag af gamle löjtnantens begrafning, icke varit i bruk sedan salig fars sista födelsedag, utan alltid förvarades i skåpet, liksom en helgedom. ”Hur tycker du att du är till mods, barn?” frågade gumman Arnman, efter en liten stunds tystnad. ”Liksom jag skulle sträckas på pinbänken,” hade Josefina kunnat svara sanningsenligt; men nu yttrade hon blott: ”Jo men, det går väl an.” ”Kom hit och låt mig se på dig! Se så, du ser rätt bra ut, åtminstone i mina ögon mycket bättre än den der Tistelörosen, som jag önskade mina ögon aldrig finge skåda. Men håll dig nu rak, min flicka, att ingen får se dig längre än till tänderna!
Dessutom får jag nämna, att frågan inom StatsUtsk. blifvit på ett uplysande sätt utredd genom det Siatsrådsprot. af d. 4 Nov. 1850, som blifvit Utsk. meddeladt. Att här framställa alla de detaljer, som samma Slals-rådsprot. innehåller, lärer icke vara lämpligt; men jag ber alt endast få fästa upmärksamheten pä en enda omständighet, nemi. att de nuvar. utgifterne af den gemensamma Handelsoch Sjöfaits-fonden, uteslutande åtgå till underhållet af de båda ländernas Consuler i främmande länders förnämsta handelsplatser; alt derjemte dessa Consuler hafva andra inkomster af fartygen, som erläggas efter dessas lästetal, och att dessa sistnämnda under den sednare liden utgått från Norrige med 19,000 Sp., men från Sverige med endast 13,000. Deraf visar sig tydligen, all, om man sammanlägger dessa Uonsulers inkomster, hvarvid icke blott bör inberäknas, den ord. lönen, utan äfven inkomsten af fartyg, så betalar Norrige i detta fall vida mera, än man af detta land i sådant hänseende kan begära. Jag skulle för öfrigt tro, att, då de billiga klagomål, som i fordna tider försports, numera blifvit afhulpne på det sätt, att de gemensamma omkostnaderna blifvit nedsatta till 136,758 r:dr, deraf Norrige tillskjuter 40,000 r:dr, så linnes deruti ett ytterligare skäl, att icke nu aflåta en skrifvelse, hvilken för ett par år sedan kunnat vara af behofvet påkallad. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, får jag förnya min anhållan om propos. lill afslag å förevar, punkt. Frih. Palmstjerna:
Tio procent af beloppet utaf allt det stämplade papper, hvarmed dylika Fullmakter, öppna Bref eller Resolutioner, efter den i Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse, angående stämplade pappersafgiften, stadgade grund, blifva belagde. Dock må denna afgift ej understiga Tre R:dr B:ko. 2:o. För Fullmakter, öppna Bref eller Resolutioner, af hvilka, enligt Be villnings-Stadgan den 14 Maj 1835, i årlig bevillning erlägges Sex procent af beloppet af det stämplade papper, hvarmed desamma äro belagde, skall enahanda afgift fortfarande utgöras. 3:o. Den, som erhållit högre karakter, än som åtföljer innehafvande Ijenslegrad, och, efter behörigt förordnande, minst en månad förrättar den tjenst, som motsvarar den högre karakleren, samt sådant vederbörligen styrker, erlägger icke under löpande året någon Karakters-bevillning. Den, som under påstående krig eller i och för krigsförtjenst erhåller en högre karakter utan åtföljande lön på Stat, erlägger för fullmakten derå ingen bevillning. 36 Bevillning S-Vt skott cl,i Betänkande, JU 4. 5:o. Undfår någon afsked utan högre karakter än som åtföljt förut innehafd tjenst, påföres honom icke karaklers-bevillning. § 38. Vid den Mantalsoch Skattskrifning eller Taxeringskommitté, som först inträffar efter det Karaktersfullmakt erhållits, eller, i händelse en sådan person, för hvilken Karaktersbevillning kan komma i fråga, skulle lill annor ort afflytta, än den, hvarpå han förut varit skattskrifven, bör den karakteriserade personen, vid ansvar, såsom för felande uppgift i öfrigt (innes stadgadt, förete Karaktersfullmakten, antingen i original eller vederbörligen styrkt afskrift, som tillika utvisar beloppet af allt det stämplade papper, hvarmed fullmakten är belagd. Art. Föreskrifter, angående hvad vid mantalsoch Skattskrifningar, Taxerings» samt Pröfnings»H.oimnittéer bör iakttagas, om ändrings sökande i Debiteringsoch Taxeringsman samt om Besvär öfver ådömde böter.