Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Högh St:r, såsom ett erkännande af fadrens förtjenster, bevilja dottren densamma. Om remiss af denna motion till StatsUtskrt har jag äran anhålla. Remitterades till StatsUtskrt. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus, upläste följande motion: En blick på vexlingarne i Riksbankens metalliska fond skall visa, att allt sedan 183 4 års realisation, eller i fulla 25 år, med få undantag förefunnits en betänklig benägenhet hos de ädla metallerna att strömma utrikes. Detta beklagansvärda förhållande har i verkligheten varit vida mera jemnt fortfarande, än hvad af Bankens redogörelser synes; ty äfven under de år, då dessa uptaga en förhöjning i det metalliska förrådet, skall man oftast finna, att en sådan skenbar förbättring endast härflutit från indragandet af stora utländska lån, lrufvudsakligast genom hypotheks-föreningarne. Dessa från utlandet lånade penningar hafva genom silfvereller vexelköp kommit att någon tid inräknas bland Bankens metalliska kassa och upväckt den glada förhoppning, att en förmånlig handel ökat vår rikedom, men deras hastiga försvinnande har fulleligen ådagalagt, huru föga grundad denna föreställning varit. Fyra år tillbaka, eller vid slutet af år 1855, hade sällsynt gynsamma förhållanden upbringat Bankens metalliska fond ända till 52 mill. rint. Af dessa äro redan 37 mill. försvunna, oaktadt under samma tid en minst lika stor summa blifvit indragen ensamt genom Statens eller hypotheks-föreningarnes lån, så att den uppenbara förlusten under dessa fyra år torde kunna upskattas till några och 70 mill. Jag vill dock ej fästa mig härvid; på några ovanligt lyckliga år följde några särdeles missgynnande; må de båda lemnäs ur räkningen. Af förhållandet under en dylik kortare tid kan ingen tillförlitlig slutsats dragas, utan måste undersökningarne omfatta en längre tiderymd, om något derpå skall kunna byggas. Bankens guldoch silfvertillgång utgjorde d. 1 Okt. 1834, eller vid realisationen, förvandlad i rmt, 26,300,000 rdr.
Erfarenheten har ju nu lärt oss, att enighet ger icke blott styrka, utan äfven — festliga frukostmiddagar. Och hurudana sedan! Sällan har väl någon ledande artikel i en tidning väckt sa odelad tillfredsställelse som den ledare, den » menu », de fyra värdarne gemensamt utarbetat och hvars innehåll publicistmötets medlemmar voro i tillfälle att i bokstaflig mening inhemta. Denna ledare har ock den oskattbara förtjen-sten att vara kort, men så mycket mustigare. Den lydde sålunda: • Saumon aux épinards. Filet de bœuf, Jardinière. Chaudfroid de gélinotte aux foie gras. Poulet rôti, Salade. Fraises à la crème frappée. Fromage. Dessert. Författarue hade ock haft den omsorgen att for den slutliga publikationen och gratisdistributionen lemua sitt opus i händerna på den snart sagdt verldsbekanta David-sonska officinen på Hasselbacken, hvars blotta namn bör vara en borgen för arbetets förträfflighet Och slutligen hade de vid sjelfva ombrytningen tillsatt åtskilliga flytande noter af den angenämaste beskaffenhet. Det är nu blott att önska, att det harmoniska samarbete, som under så lyckliga auspicier blifvit börjadt, måtte af dem med all flit fortsättas till heder for dem sjelfva samt till hugnad och uppmuntran for öfriga tidningsmän i deras släpiga lif. En något menlös önskan kanske, men fullt upprigtig! * Då Fingal Fingalson nämt rätternas namn vid den rikliga måltid, hvaraf t. o. m. rektor Gödecke borde känt sig mättad, om han varit närvarande, synes det oss som om F. F. varit alltför kortfattad i fråga om vinerna. Der fans eljest t. ex. en vinsort lika sprittande och sjudande som hr Struve under religionsdiskussionen i andra kammarens lokal, der fans en annan sort lika stark som Julius Mankell i d: o d: o o. s. v. Ja, man hade sträckt artigheten ända derliän att för hr Ernst Beckmans räkning sågs på middagen åtminstone en karaff fluidum af samma halt soin hans anförande i religionsfrågan. Jlrd: s anm.
Om nu t. ex. en mill. specier skulle utföras, blefve följden den, att man skänkte bort omkr. 16,000 rdr, som den i koppar är värd, hvarmed dessa specier äro legerade. Jag hemställer då, om det icke är klokare att tillse, att intet myntadt silfver eller åtminstone så litet deraf som är möjligt föres ur landet. Man bör icke ställa så till, att vederbörande exportörer anse såsom en fördel att begagna myntadt silfver, utan Banken bör ega plantsar, sorn gälla.i liq vider utomlands lika mycket, som våra specier. Det är dessa skäl, som, efter Den 1 Febrnari. 253 min öfvertygelse, böra verka på hvar och en att icke vilja vara så frikostig med utmyntningen af silfver. — Jag förnyar mitt tillstyrkande af bifall till hvad Hr Lilliehöök anfört; — och bör jag, i afs.-de på hvad Hr Akerman förut anmärkt deremot, att Fullmäktige i denna fråga icke ingått till BankoTJtsk:t, med något förslag, uplysa, att Fullmäktige, med kännedom om hvad nu gällande BankoRegiem:te innehåller, och i den föreställningen, att någon förändring deraf icke skulle ifrågakomma, saknat all slags ani. till en sådan åtgärd. Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik: Mig synes, att man alltför vidlyftigt ordat om ingenting. Jag måste för mili del förklara, att jag anser det vara en mindre lyckad motion, men äfven att BankoUtsk:t. tyckes på bästa sätt hafva besvarat densamma. Det är ingalunda positivt medgifvet hvad motionären yrkat, nemi. att silfverspecier skola utvexlas vid hvarje tillfälle, då så påfordras; BankoUtsk:t har endast sagt, att enl. BankoRegleimt skall för hvarje 128 sk. utbetalas en specieriksdaler. Jag föreställer mig, att det vore ett ganska vådligt förfärande, att positivt besluta förbud på utvexling af sådana myntsorter, som Banken är skyldig att tillhandahålla.
Vet ieke, om jag begär för mycket, då jag fordrar, att ConslitutionsUtskottet åtminstone borde upptagit Riksens Ständers vid sista Riksdag enhälligt uttryckta mening om detta ämne; det synes mig väl hafva varit i sin ordning, om Utskottet vid delta tillfälle icke så helt och hållet åsidosatt Rikets Ständers griindlagsenliga mening, för Ministrars gmndlagstydande mening.—För ConstilutioiisUtskollet> sorn eger tillgång å SlalsRådets Protocoller, borde det varit lätt, att härvid Vägleda omg IL 12 178 Den 9 Januari i. dömet genom de meningar Konungens Rådgifvare utan tvifvel företedt, vid det tillfälle, då de inför Konungen förklarade Grundlagen på ett annat sätt, än den säkerligen utaf hela det öfriga Svenska folket hegripes och förstås, på ett annat sätt än den af Rikets år 1823 församlade Ständer enhälligt förstods. — Jag kan icke undertrycka min förundran, att nu äfven finna Rikets Ständers ConstitutionsUtskolt lika enkelt, såsom de sjelfva uttrycka sig, hafva länat sitt biträde till en Grundlags tydning, som på en gång förstör alla begrepp om tydlighet i fråga om Lag-redaction. Då a4 §• Riksdagsordningen bestämdt uttrycker, att BondeStåndets Secreterare af Konungen förordnas; så faller det för mitt begrepp både tydligt och klart, att all den öfrige Betjeningen utan undantag tillsättes utaf sine respektive Stånd. Det blifver en för Grundlagarnes helgd högst vådlig grundsats, om Lag-öfverträdelser ifrån någondera sidan skola öfverskylas medelst Lagförklaiungar, der inga sådane behöfvas. Det är ConstilutionsUtskottets bestämmelse, att vidmagthålla Lagen i sin kraft, och att lika så litet medgifva misstydningsrättigheten från den ena sidan, som för den andra; och jag anser icke Constitu - Den 9 Januari i. *79 tionsUtskottet vid detta tillfälle hafva med noggrannhet uppfyllt denna dess pligt.
Den Ulliga beröring, Iivari hufvudstaden mäste stå med alla delar af riket, och den starka inflytelse den på dem nödvändigt utöfvar, göra, enligt Utskottets tanke, denna fråga till en angelägenhet af vigt för liela landet. En undersökning, sorn kunnat ligga till grund för en fullständig framställning af det religiösa och sedliga lifvets tillstånd i hufvudstaden, har emellertid lika litet kunuat af Utskottet tillvägabringas, som en sådan legal inom gränsorna af Utskottets, genom motionen bestämda, åliggande. Allt för många anledningar bestyrka likväl, att det sedeförderf, sorn af naturliga orsaker uppkommer i alla större städer, serdeles i hufvudstäder, äfven i vårt lands hufvudstad utvecklar sig och tillväxer. Derom vittnar tillräckligt den stora mängd al förbrytelser, som i polisen och vid domstolarne upptagas, de ofta förekommande misshälligheter inom äkta ståndet, som föranleda till konsistoriernas åtgärd, samt det ovanligt stora antalet af oäkta barn, under det å en annan sida oroväckande yttringar af en i separatistisk rigtning missledd religionskänsla ofta visa sig. De ökade och allt mera lättade inflyttningarna af löst folk från landet, de öppnade-, talrika tillfällena till nöjen och lustbar-, heter, ofta på de minst lämpliga tider, inflytelsen af pressens missbruk, de allt mera lossnade banden mellan husbönder och tjenare, mellan handtverks-mästare och arbetare, barnens försummade undervisning under de år som förflyta mellan deras utgång ur folkskolan och deras beredelse till den första nattvardsgången — äro orsaker, som verksamt bidragit alt gifva näring åt osedligheten, under det att dess tillväxt vid nuvarande förhållanden icke nog kraftigt kunnat motarbetas hvarken af andliga och verldsliga embetsmyndigheters åtgärd, ej heller af de verksamma bemödanden, som den enskilda omtaukan på sednare tider visat i stiftandet af föreningar, sådane som t. ex. "Skyddsföreningen”, ”De fattiges vänner”, ”Sällskapet för örn och sedlig modersvård”, ”Fruutiumiers-förrningen”, m. fl.
Stander tillagt Officerare af f. d. Finsta Armeen,. svin befunnit sig i alldeles enahanda belägenhet, i synnerhet, som i sakeus närwarande stick, det icke föruties kan, om ock hwad Joni ma bliswa återställt eller ersatt af hwad Pommerske Officerarne förlorat. Och da säsom ofwanberördt finnes, ännu osäkert är, huruwidt Pommerske Officerare, kunna eller wilia begagna sig af de föresiagne förmåner, samt någon tid söljakttligen för dem icke torde böra bestämmas, inom hwilkcn de stola wara skyldige att stg i Swerige i sadant afseende inställa och anmäla; Sa tror Utskottet det böra af Riksens Högs Stander, l underdånighet till Kongl. Mast öswerlcmrias att härom efter omständighkterne förordna; hwariemte Riksens Högloftige Ständer, lära hos KonglMast i underdånighet anhålla, att de <rf Pommerske Officerarne som hit till Ri - Den 9 Julis. iZ9- ket öfverkomma, mage sa fort sig oöra läker, blifwa befordrade till-Biensier pa En ensta standia Mililaire Staterne, eller anwände wid de Coroser, som äro eller warda upprättade till ,öljd af Bcsullet om förökande af Sweriocs Kriasmaot, hworkgenom den af Utstoltet päräknade och här efw. n« förmäldte Fond, efter Utstotlets fö luodan bl-m er tillräcklig för behofwen; Hwilket allt dock hemställes Riksens Högloft. Ständers widare bepröswaude. Örebro den 8:de Julii i8ir. Pä Hkgloff/Nidd. AdclnS Pä Höaw. Prcst-St°nLedam. wägnar, oetöLcdam. magnar, Lar1^l«rner. ' 6 u st. Nurra Pa A-älloft. Borgare-rktänPä Hederin.
Vidkommande den våda , hvarföre man velat anse en Tidningsutgifvare vara blottställd, genom en möjlig försummelse eller vårdslöshet hos den, som förrättar stämplingen , bör Utskottet, till undanrödjande af denna farhåga, upplysa, att uti RiksgäldsContoiret tvänne extra Ordinarie Tjenstemän äro förordnade, hvilka emot åtnjutande arfvoden, genomräkna allt inkommande Tidningspapper, dels för att efterse, huruvida dess qvantum öfverensstämmer med uppgiften derom, och dels för att iakttaga, det intet ark må återlemnas utan åsatt stämpel. Den framställda anmärkningen mot Tjenstemännens vid Postverket årliga arfvode af s
— Jag vill icke uppehålla mig vid sjelfva redaktionen af dessp berättelser, då deras bristfälligheter i detta afseende, hvaruti de i allmänhet stå långt efter Tabell-kommissionens berättelse, äro temligen allmänt bekanta; men jag måste erinra, att vi förgäfves skola vänta och knappt billigtvis kunna begära något bättre, så länge vår officiela statistik är splittrad på en mängd olika embetsverk, som hvart och ett gå tillväga efter sin olika, ofta nog af slumpen, aldrig efter ett vetenskapligt system, utstakade plan, och der arbetet i allmänhet bedrifves mekaniskt såsom ett vanligt tjenstegöromål af personer, hos hvilka man omöjligen kan vänta de insigter, som äro nödige för att gifva ett sådant arbete sin rätta halt eller att deruti åstadkomma nödiga förbättringar. Vi sakna enhet, drift och lif i vår officiela statistik. Detta är grunden tili vår underlägsenhet i detta fall! Vi sakna i Sverige icke intresse för statistik. Både Regering och Ständer hafva vid flera tillfällen visat sig inse värdet deraf; vi sakna icke heller goda elementer dertill; men vi hafva glömt att förena dessa till ett helt. Vi hafva förgätit alt dylika arbeten oundgängligen erfordra en systematisk både ledning och bearbetning, om de skola uppfylla ändamålet. Redan vid det primitiva upptagandet af statistiska uppgifter erfordras ett väl utarbetadt system, dels på det att man icke genom vissa auktoriteter må begära upplysningar, som med större lätthet och säkerhet kunde erhållas genom andra, eller hvilka möjligen skulle kunna undvikas, dels ock på det att formulärerna, hvilkas tryckning alltid kräfver stora kostnader, och hvilka äfven af andra orsaker så sällan som möjligt böra förändras, må länge kunna lemnäs orubbade. Härtill kommer att det erfordras en noggrann kännedom så väl af förhandeuvarande, inhemska förhållanden, som af de utvägar, hvaraf man i andra länder vetat begagna sig, för att besegra alla de hinder och svårigheter, som uppställa sig emot vissa forskningar, hvilka menige man af fördom eller okunnighet icke gerna vill tillåta. *)
Utskottens Betänkande, IV 2, s i444 ^— 145.3, BcaideSt^nd^t , ix s jp5, af Prestestånd^^ • l|t j# aq^',', ,a£ Borgare^ , jStåindqt, JX 45. £07. ^hahéi /o7< ' L: , „]tjndfr,d.: Ingsijieur^fFö^deliiingen: Se KrigsGpllegium. Inkorosl-Titlarne, pro, I ,1. 83a. Inkomsternas beräkning, angående några yid förslaget om, förekommande frågor. StatsUtskottets Betänkande, IV j. s 707 — it "jt§, åtevrem. af Adeln, ix & hgglc af PresteStåndet, IX s sos; bif. af BorgareStåndet, IX s 204. 3.7 a Jf Jab , .. H80 Återremissen Besvarad å sednare Utlåtandet om StatsVerkfets inkomster. _ Inqvarteringen, om ändring i, för Wendes ArtilleriRegemente; Motionera remitt. till SlatsUtskoltet, II s np4> i3oo? * Utskottets Betänkande, IV i. S i43p, i44o, bif. af PresteStåndet;, IX £ 4^3, af BondeSt ålid el, IX s 427> af Adeln,’ IX S 437, af BorgareStändet, IX s 444' InqvarteringsBesväref, örn lindring i, för Staderne i allmänhet; Motioner, rémitt. till StatsUtskottet, II s 1265, i32i. Utskottets Betänkande, IV 1. s 806 — 832, bif af Adeln, IX s 238, återrem. af 'PresteStåndet ,. IX s 254, af BorgareyStåndet, IX. s 286. 7. ytterligare ; Utlåtande, IV 3.
Härefter fortsattes widare granskningen af StalsUtflotteks Betänkande om Kongsgärdarne Hwad angick de i gdje Classen uppförde Kongsg. ärdar, hwilka till följe af 179Y ä^s författning eller i likhet dermed blifwit lill arrende uplä ne. blsöll Högloft Ridderskapet och Adeln Ulstottets tillstyrkande att de skulle orubbade förblifwa. Widare bifölls att enligt Utkottets tillstyrkande Sub-Arrendatoren af Ulltuna Kongsgård ^näers Ikakr för de ännu Återstående arrende arén till Stats-Werket borde inbetala hela den arrende-afgift af 1 666 R:dr 32 si. Banco, hwartill han genom comrack med f. d. G eswe Nunck stg förbundit ; men att i händelse Ikalrr efter skedd undersökning skulle befinnas hafwa jörsummat upfylla Contraciswilkoren, han dä mätte hafwa arrendet förwerkat och Kongsgärden afträdas till Kronans fria disposition. Uplästes Stats - Utskottets yttrande öfwer Jo hannisbergs Kongsgård. F iherre Stael von kkollstein uplaste till Protokollet följande: Jag får Utbedja mig att Högloft. Ridderskapet och Aoeln täcktes lemna någon upmärksamhet ät detta ärende. Ingen ing är mindre owanligt i en despoNsk regering, än enstilre personers förföljande, om de rakat mistig Regenken eller ock deh Favori er och Einbeksnrän i bland andra war äfwen Ri sRadel. k^unck et bewis deraf. Det är bekant att den - Den 27 Zebruarii14H denne fordna Radsherrn, jemte patriotistt nit förenade stort förstånd och slughet, war derföre alltid ett hinder för de planer som förehades till Konungamiagtens utwidgande, pä bekostnad af Folkets rätt; detta ädrog honom en rancune af Konung
Om nu den ringa bristen af ~ rst. i sistnämnde fall tillädes, blefve afgiften för 10 Rdrs värde 1 sk., för 100 Rdr 10 sk., och för 1000 Rdr en summa af 2 Rdr /j. sk.; och jemte det, om sådant antoges, derigenom, i Herr Prostens tanka, skulle vinnas mycken reda vid de - 9,0 Brvilln.-Uts/cs TJtlåtatbdfi, N:o (io, bitering och uppbörd, kunde denna, ingalunda betydliga tillökning af endast j. 4 i eganderättsafgiften, hvilken, i allmänhet, icke skall kunna kallas dryg, eller serdeles tryckande, bereda en tillgäng, antingen för betäckande af Salpetergärden, hvarifrän jorden nu blifvit befriad, eller till nedsättning af den personela skyddsafgiften. Dä likväl den nu föreslagna egandetättsafgiften, af 2 pä loootde, under mänga är utgått, utan att någon egentlig olägenhet, vid debitering och uppbörd, deraf uppstått, och sådant hädanefter än mindre bör befaras, samt Utskottet funnit, att en sådan tillökning, hvilken skulle träfFa fastigheter m. m. till omkring fyra procent af den nu utgående Bevillaingen, eller med ett samtnanlagdt belopp af circa 28,000 l\dr, h varken skulle förslå till ersättande af Salpetergärden, eller till skyddsafgif tens förminskande i någon märkbar mon, kan alltså Utskottet icke undgå att, med vidhållande af sin förra hemställan, i ämnet härmed af styrka bifall till Herr Prosten Sveclelii omnämnde förslag.
Jag fattade ej Grefve von Schwerins yttrande så att han ville göra en balance emellan sökande från landet och de från hufvudstaden; men jag ville visa, att den drif-fjeder som Grefve von Schwerin tycktes nämna ej verkat på Utskottet, I afseende på hvad Herr von Hartmansdorff yttrat, får jag tillkännagifva, att det år uti Allmänna Besvårsoch OeconomieUtskottet som 70 sökande anmält sig till Canzlist-platserne; alla åro Tjenstemän, och jag tviflar att de emot särskilt betalning, skulle vilja åtaga sig renskrifning. Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde huruvida Ridderskapet och Adeln an-f såg de vid Allmänna Besvärsoch Oeconomie-! Utskottets Memorial gjorde anmärkningar, hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade nämnde Memorial, jemte anmårkningarne till Utskottet återremittera. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och handtMarskalken gjorde proposition till bifall af Utskottets ifrågavarande Memorial, hvilken propo. sition med Ja besvarades. Den 12 Februarii. 441 Upplåstes och lades på bordet: 1) ConstitutionsUtskottets den 7 dennes af-i låtne Memorial, angående tryckning af en uppgift på de hvilande förslag, till ändring i Grundlagarne, som vid denna Riksdag till afgörande förekomma. 2) BancoUtskottets Memorial, af den 4:de dennes, angående Revision af Banco-DiscontYerket, under nu påstående Riksdag. 5) BondeStåndets ProtocollsUtdrag, af den 21 sistlidne Januarii, angående tillsättande af BondeStåndets Canzli-betjening. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim, :.L,'; ' - *42 Den 12 Februarii, Onsdagen den 12 Februarii, Plenum klockan 5 eftermiddagen. Justerades PleniProtocollet, för den 6 dennes. Herr af Ekenjtam, Israel:
Till förmån för de af Kongl. Majit föreslagna 2:ne rayons-porton, har blifvit anfördt: att, då för närvarande funnes 11 särskilda portosatser, en nedsättning deraf till 2 måste innefatta en högst betydlig förenkling; att dessa 2:ne porton, bestämda, det lägre till 4 sk. för afstånd af högst 20 mil, och det högre till 6 sk. för alla andra Bevillnings-Ulskottets Utlåtande, N:o SO. 5 afstånd, komme att medföra förhöjning endast för det obetydliga antal bref, för hvilka för närvarande erläggas 2 och 3 sk., men deremot nedsättning för dem, som nu betala 5, 7, 8 sk. och derutöfver; samt att, genom antagande af dessa 2:ne portosatser, någon betydligare minskning i post-intraderne icke vore att befara. För införande af ett enda medelporto har man åter åberopat de i Grefve Björnstjernas reservation anförda skäl, samt vidare, bland annat, erinrat, att, då medelkostnaden för ett bref härstädes för närvarande utgör 5f skillingar, blefve den minskning i inkomst, som genom ett medelporto af 4 sk. under de första åren skulle uppkomma, mindre betydlig och innefattade dessutom en motsvarig skattelindring för allmänheten. Den beräkning öfver minskningen i inkomst, som utgjort ledning för Utskottets yttrande i frågan, vore grundad på förhållanderne år 1851; men sedan dess hade den inrikes brefvexlingen lemnat betydligt större behållning. Endast från år 1852 till 1853 hade denna inkomst stigit med 30,000 R:dr, samt beräknades innevarande år uppgå till omkring 70,000 R:dr mera än för år 1851, hvarförutan inkomsterne af den utrikes brefvexlingen jemnförelsevis ännu betydligare ökats. Då brefvexlingen öfver Danmark och Preussen år 1851 lemnat en bruttoinkomst af 143,892 R:dr, hade nemligen samma brefvexling 1852 gifvit en intägt af 190,000 R:di;.
Aflider befälhafvaren eller öfvergifver han fartyget; tage styrmannen befälet och fortfare dermed till dess, enligt § 26, ny befälhafvare tillsättes. § SS. Hvar och en af besättningen är, med de undantag, § 70 innehåller, förpligtad att följa fartyget till den Svenska hamn, der lossning slutar. Ändras, när fartyget är till utlandet bestämdt, resan till annan utländsk ort än i förhvringskontraktet är uppgifven, eller kommer fartyget, efter fullbordande af den i kontraktet aftalade resa, att gå vidare till utländska hamnar, vare den förhyrde ändock förpligtad att åtfölja fartyget, såsom sagdt är. I dessa fall skall hyran, antingen den är bestämd för tid eller resa, beräknas efter månad för hela den tid, den förhyrde tjenstgör å fartyget och intill dess afmönstring sker, enligt den i förhyringsorlen gångbara högsta månadshyra till de hamnar, fartyget under hela resan anlöper; dock att, om resan slutar inom så kort tid, att på detta sätt bestämd hyra icke uppgår till det belopp, som, för den händelse alt hyresaftalet är för resa uppgjordt, motsvarar samma aftal, hyran ej må utgå med lägre belopp, än som i förhy ring skontraktet först sagdt var; skolande, i brist af godvilligt åsämjande, sådan hyra bestämmas af domstol, eller, om frågan uppstår utrikes, af Svensk konsul. § 86. Inställes resan till följd af krig, embargo, blokad, uteller införselförbud, is eller skada, som drabbat fartyget och gjort det till resan odugligt, erhåller besättningen, som md genom afmönstring från tjensten skiljas, hyra för den tid, den å fartyget tjenstgjort. Är den förhyrd för resa, bestämmes hyrans belopp, i brist af godvilligt åsämjande, af konsuln, eller, i Svensk hamn, af domstolen, efter jemförelse med de i förhyringsorten gångbara månadshyror för samma resa å samma tid. Är någon del af hyran utbetalad i förskott, ingår detta i ofvannämnda hyresbelopp. Ofverskjuter förskottets belopp hyrans, erlägges ej något vidare, men besättningen behåller hvad den uppburit. % 87.