Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Ilr Dalman instämt j en del af Hr Weidenhjelms reservation, så har han i och med detsamma tillkännagifva, alt hans yttrande endast varit en reservation. Jag kan således icke inse, alt någon öfverläggning i hufvudsaken behöfver upstå på sätt llr Cederschiöld förmenat. Jag anhåller alltså, att Hr Frih. o. Landtm, behagade ånyo framställa dess 2:ne gånger gjorda propos. i ämnet. Ofverläggningeh förklarades härmed vara slutad, hvarefter H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. bifölle att LagUlsk:s förevar, utlåt, lades till handlingarne. Ropades ja. Hr Cederschiöld: Jag anhåller vördsamt, alt i R. o. Ad:s prot. fä nedlägga min reservation emot Ståndets förfarande, att i tysthet begrafva ett betänk., som afhandlar frågor, hvilka, enl. min åsigt, äro de vigtigasle, som någonsin kunna blifva föremål för R. St:s öfverläggningar. Men då jag nu afgifver en reservation emot denna lystnad, hör jag äfven framlägga skälen, hvarföre jag sjelf 348 Den 8 Februari. iakltagit densamme. Då jag inom (Jtsk. afgaf min reservation, ansåg mig derigenom böra upfylla den mig såsom ledamot inom samma Dtsk. åliggande pligt, äfvensom jag hoppades, att Utsk:s betänk, skulle framkalla en lika allvarlig som lugn diskussion inom RiksStm. Men sedan betänk, till R. St. inkommit och blifvit bordlagdt, har jag trott mig finna tydliga tecken dertill, att om diskussion i ämnet upstode, den skulle förvandlas till en partistrid, och som de olika meningarnes anhängare för mig tillkännagifvit, det de helst önskade, att någon diskussion i ämnet icke matte komma att ega rum, har jag, som ingalunda haft för afsigt alt upväcka någon partistrid, ansett mig höra gå dessa önskningar till mötes. Jag måste dock djupt beklaga, att en fråga, som till den grad som denna rörer folket, väl icke skall hafva kunnat annorlunda än såsom partisak blifva föremål för diskussion.
Med rättvist erkännande af de högre insigter och den mera grund* liga erfarenhet uti Lagstiftning och beskattningslära, som dicterat det generela beslut, hvarutinnan HögloflUtskottens pluralitet stannat, i anseende till den högst vigliga frågan om en ny Bevillning på bränvins-tiU - Lil, t, Bevilln>- LagocfiOec.-Utsk. Bet,N'o6. lo^ verkningen, får jag flock vördsamligen till' kännagifva, att jag, för min del, icke kan i alla instämma uti Utskotten# ^illstyrkande* Jemte det jag fördenskull får åberopa den Motion, jag inom Vallöf!. Borgare-Ståndet i detta ämne väckt, bör jag lika vördsamt erinra, att jag icke tror den rätta principen i denna vigtiga beskattningsfråga ligga uti nya pålagors föreslående på den bränvins^ producerande jordbrukaren, utan att den ökade beskattningen bär drabba utminuteringen och consumtionen af den betänkliga varan, Länge nog bär odlaren suckat under tryckande Statsbördor, och att lindra deras tyngd bör i synnerhet, som jag tror, hädanefter blifva representantens och Lagstiftarens ögonmärke^ Ledd af denna grundsatts, den jag uti Konungens Nådiga framställning till Rikets Ständer vid detta Riksmötes öppnande funnit ännu mera bekräftad, har jag uti min Motion föreslagit: att Bränvins-Bevillnlngen på sjelfva varans tillverkning i allmänhet måtte nedsättas, samt att deremot de så kallade konst-brännerien måtte åläggas dubbel skatt; att i Stockholm och Götheborg en in* försel-tuil af t. ex. 16 sk. Banco kannan matte bränvinet påläggas; och att, i de öfrige Städerne och på Landsbygden, en propot» lionel salu-accis för bränyins-utminuteringcn jo8 Bil. t. J?evilln.- LagochOec.-ltsk.Bet.Niob^ jmå fastställas för, alla källare, värdshus, trac» teurssiällen och krogar.
VareMästareff pligtig att antingen betala någonanhan som af Magistraten utses att Lärlingen i de felande stycken undervisa, eller, om dertill icke: gifves tillfälle, betala Lärlingen sjelf ett skadestånd för den Lärotid han utan nytta förspillt. io. Så snart Lärotiden är slutad, vare Mäs'ar ö förbunden, att derom underrätta de vittnen, sorn undertecknat Lärocontractet, Och af vederbörande Magistrat begära göde män Ben ii April e, ml tnafi, Ti vilka efter ett af Lärlingen, under deras ögon, verkstäldt prof, böra intyga, att La*' gens fordran å Mästarens sida blifvit fullgjord, och vitsorda om Lärlingens skicklighet. Beviset deröfver skall skrifvas in dupplo, undertecknas af de utsedde goda män, af Mästaren och af Lärlingens inne .vittnen, och underställes Magistratens eller Landshöfdinge-Embetets pröfning. Sedan denna för sig gått, blifver det ena exemplaret, med påskrift af Magistratens eller Landshöfdinge-Embetets gillande, Lärlingen tillställdt; det andra förvaras vid deröfver förda Protocoll. 11. Qvarhåller en Mästare någon Lärling utöfver den för läroåren bestämda tid, håfve den sednare rättighet att för hvarje dag sorn ifrån lärotidens utgång förflutit, fordra full betalning, såsom utlärd arbetare. > 12. Lära i en slöjd hindrar ej att lära sig i andra, och till och med flere under samma tid med vilkor att allt hvad som för en läras godkännande erfordras, för hvarje handtering särskildt iakttages. Xti. Om'SlÖjdeidkares och allmänheten* inbördes (kyl* dighetter. i. Hvarje Handtverkare och Fabrikant Bil, till Ridd. 0. Ad.
Lindstedt, råkat i ohestånd och om afträdes-förmon sig anmält, hvarvid han befunnits hiifta för betydliga förbindelser, dem han såsom enskild Commissionaire för åtskilige personer bordt, men försummat uppfylla; i anledning hvaraf och då denna tilldragelse väckt ett mera allmänt uppseende, Direetionen funnit sig böra utan uppskof vidtaga åtskilliga försigtighetsmått, att för framtiden tillfredsställa och betrygga dem som kunde hafva liejvider med LåneContoiret, eller derifrån önskade erhålla Lånebiträden, hvarom 2:ne serskildt bifogade Protocoll för den 23 och 3o Martii lemnade upplysning. Ägande Direetionen dock den tillfredsställelse att kunna meddela, det någon förlust genom Lindstedts obestånd icke blifvit Verket tillskyndad, i enlighet hvarmed Direetionen ock uti Skrifvelse till Kongl. Majlis Befallningshafvande af sistnämnde dag förmält, att Fält-Kamreraren Lindstedt icke befunnits häfta för någon balance till Låne-Contoiret, så att åtal derföre och säkerhet å hans person kunde ifrågakomma, ehuru likväl de förbindelser, hvarföre han eljest häftade, syntes vara 110g betydliga och i afseende på deras tillkomst af en så egen beskaffenhet, all en alfvarlig behandling af Allmänheten torde förväntas och äfven med skäl borde kunna påräknas. Banco-Fullmägtige, som utur desse Handlingar ibland annat hade inhemtat, dels att Lindstedt nyssnämde dag blifvit ifrån Karnererare-tjensten och dermed åtföljande lön och inkomster endtledigad, dels att ålskillige — r.9 — Sökande af Lån oell omsättningar, lios Kongl. Majlis Befallningshafvande protesterat mot infriande af deras lill Contoiret utgifne Skuldförbindelser, celi som ansett det vara af serdeles vi°t att fa utredt huruvida nåeot i O O fö ival tilinge 11 eller föreskrifne conlrollers iakttagande kunde finnas uturaktlåtet, anliöllo genom Skrifvelse Lill Herr Kammarherren J. v.
CHARLOTTE. storn upp hennes adress? Stanna, Gustaf. (I dörren till fru Germans rum.) Skrifver pa FJÄRDE AKTEN KRISTOFER, kommer i dörren till vänster. Jag fick genast en droska. WOLFF. Jag far. CHARLOTTE. Stanna, Gustaf! Pastorn, adressen? Kom, Kristofer! Charlotte och Kristofer gå ut till vänster, följda af Wolff. Strax därefter kommer PASTORN från fru Germans rum med en papperslapp i handen och går ut efter dem. NIONDE SCENEN FRU GERMAN. SIGRID. WOLFF. Fru German går ned till Sigrid, som hela tiden suttit böjd och tyst. FRU GERMAN, Gråter du, Sigrid? Dramatisk situation i en akt. _______ Svenskt original. Sigfrid Flodins förlag. STOCKHOLM, DE TALANDE: ALBERT THORVALDSEN. AXEL PEDERSEN. MARIANNE MAGNANI. SIGNOR RODRIGO. MONSIEUR LAMBERT. SIR HOPE. En polistjensteman. År 1803. _______ STOCKHOLM, Sigfrid Flodins boktryckeri, 1870. (En atelier. I fonden två fönster, genom hvilka man skymtar ett italienskt landskap; mellan fönsterna en soffa. Dörr till höger. Till venster en stor gips, föreställande Jason; midt på golfvet en kavalett, vid hvilken Thorvaldsen står och modellerar. Till höger ett staffli. Taflor på väggarne; eskisser och modeller. En guitarr står på golfvet, lutad mot soffan, på hvilken Pedersen ligger, rökande pipa. För öfrigt herrskar en »artistisk oordning» i rummet). _______ Första scenen. PEDERSEN. THORVALDSEN. THORVALDSEN (vänder sig om) Jag tror du ligger och dig latar än? PEDERSEN. Hvad skall man göra väl, min hedersvän, När ej siroccon nånsin vill passera? THORVALDSEN.
Den största svårigheten vore dock, att vid ett indeldt artilleri kunna påräkna ett befäl med riktning till de special-kunskaper, detta vapen fordrar. Jordbruket, dess omsorger och dess affärs-verksamhet tillhöra väsendtligen lifvet på roten, och då man besinnar den tid och möda det fordrar samt det för hågen lockande, som denna numera lyftade näringsgren erbjuder sina idkare, är att befara, att den indelde artilleriofficeren företrädesvis skulle egna håg och lust häråt, och eftersätta utbildningen i sitt yrke, hvilket, vid dess speciela och vetenskapliga art, vore vida skadligare, än sådant vore för infanterieller kavalleri-officeren, hvilken jordbruket och landlefnaden på långt när icke lika mycket från sitt yrke aflägsnar. I betraktande af alla dessa skäl hafva kommitterade ansett, att artilleriet fortfarande bör utgöras af värfvad stamtrupp. Förslag till hufvudgrundcr för artilleriets organisation Artilleriets sammansättning, indelning och styrka. Svenska artilleriet utgör en enda corps, benämnd: Kongl, svenska artilleriet, öfver hvars personal generalfälttygmästare!! förer med chefs makt och myndighet befälet. Personalen utgöres på fredsfot af: 1 generalfälttygmästare (tillhörande generalitetet). 3 regements-trumpetare. 4 öfverstar. 8 divisions-trumpetare. 5 öfverste-löjtnanter. 105 förste konstaplar. 32 äldre kaptener. 220 andre konstaplar. 32 yngre kaptener. 67 afdelnings-trumpetare. Denna personal fördelas uti stab samt artilleri-batterier och kompanier. Med afseende på batteriers och kompaniers lämpliga förläggning, ställas de under brigadbefäl med hvar sin hufvudstation. Dessa brigadbefäl blifva tre. Det första innefattar: Stockholm, Vaxholm och Norrland (Sundsvall) med Stockholm till hufvudstation; det andra: 161 Göteborg, Carlsten och Carlsborg med Göteborg till hufvudstation; det tredje: Kristianstad och Landskrona med Kristianstad till hufvudstation. Artilleriets stab lyder omedelbart under generalfälttygmästarens befäl. Vid hvardera brigaden föres militära och disciplinära befälet af en öfverste.
St., i sådant fall, till bestämdt belopp sig bevillning åtagit. Gr. Anckarsvärd anhöll, att dessa anföranden och motioner måtte blifva med de öfriga RiksStm communicerade, för hvilket ändamål han till prot. aflemnade 5 exemplar deraf. Frih. Sparre, Sixten, begärde Gr. Anekarsvärds nu upplästa anföranden och motioner på bordet. Hr Wernstedt, Johan Otto, anförde skriftligen: Reg.Formen sladgar uti 16 §:n, bland annat, "att "Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrång’’visa och orätt hindra och förbjuda, ingen afhända eller af"hända låta något gods, löst eller fast, utan ransakning och "dom, i den ordning Sveriges lag och laga stadgar föreskrifva;” samt vidare: ”att låta en hvar blifva dömd af den domstol, "hvarunder han rätteligen hörer och lyder.” I uppenbar strid mot detta stadgande är fortfarandet af de K. Öfre och Nedre Borgrätterne, hvilkas afskaffande ock vid flera riksdagar , icke utan derå Fästadt afseende, blifvit påyrkadt. Då samma domstolar behandla frågor det K. Hofvet och enskilde emellan, synes icke förenligt med våra constitutionella förhållanden, att K. Borgrätternas ledamöter godtyckligt tillsättas af H. M. Konungen med personer, som tillhöra det K. Hofvet, och således af den ena parten blifvit uppdragne det vigtiga domarekallet. Jag föreslår derföre vördsammast, att de K. Öfre och Nedre Borgrätterne måtte, så fort sig göra låter, upphöra, samt de rättsfrågor, hvilka hittills ansetts tillhöra nämnde domstolars befattning, å de ordinarie domstolarna öfverflyttas. Likartadt, ehuru icke lika menligt, är förhållandet med åtskilliga andra öfverflödiga eller privilegierade domstolar , hvilka ock lämpligen kunna indragas; men jag har ansett mig böra i första rummet upptaga de K. Borgrätterna, dem egen erfarenhet funnit vara af den mest skadliga inverkan för de medborgare, hvilkas rättsanspråk på dessa K. domstolars bedömrnande bero. Jag Den i Februari. Jag anhåller, nit denna min motion må till H.
Riksens Ständer framhärda rc. Friherre r^unck, ^äolk, anmälte, at oaktadt i Bewiilnings-Utffottet en försäkran blifwit afgifwen, del ssulle hans Swägerffa hafwa assagt sig ^ri-en äet - -442 Den Zv Mars. äet af SandsSalebos och Nordansjös Bergs-Tullar, hade han ifrån henne erhållit en ffrifcelig försäkran, at hon ej gjort en sadan afsägelse, hwarsöre han önskade, at de ord i kxpeämonen, som rörde denna afsägelse, matte ulga eller förändras. Grefwe ve la 6-rräis förklarade, at en sadan upgift werkeligen i Bewillnings-Utffottet blifwit gjord, och föreslog at, da den nu bewifligen wore oriktig, i stället för orden: erhållit tilförlitlig underrättelse derom, i LxpLäiuonon mätte insättas: Riksens Ständer förmoda. Herr Grefwen och Landtmarskalkett gjorde härä l?ropc>8ition, hwilken bifölls. ^usteracles följande: Utdrag af krotocvliet, hållet hos Högloft. Ridderffapet och Adeln den zo Mars 1810. S. D. Z anledning af de beslut sä wäl Högwördige Präste-Ständer som Wällofl. BorgareStänder meddelat, rörande deras önskan, ar sedan de angelägnaste Riksdagsmälen snart wore afgjordt, underdänig anhållan hos Kongl. Maj:t genom Herr Landrmarskalken och Ständens respeÄive Talemän ffulle göras, der täcktes Hans Majni Räder utsätta dag ril Riksdagens flur, beflöt Högloft. Ridderffapet och Adeln ar deri instämma, med förklaring, der ansäg Ridderffapet och Adeln för sin del troligt, at desi göromäl inom flutet af nästa wecka kunna wara afflurade. vr su^-s. Den zo Mars. 1441 Härefter afqick
Utskottets Andea Afdekiijjgs på bordet hvilanda Utlåtande, i anledning af tle emot Utskottets åtecremitterade Betänkande, angående grunderoe fö> Tull - Bevil bungan , i tjorn de tespecfiwe KiksStå, riden, gjorde anm ärkoinga c Herr Uggla, Gäran Gu.%taf, uppläste, i arty ledning af förut gjordt förbehåll, ett skriftligt anförande af följande innehåll: Det är i följd af d.e inom BiksStåndenemofe Högloft, Utskottets Betänkande gjorde anmärkninigar, sorn Utskottets Andra Afdelning tagit sig anledning, att tillstyrka förändring af Utskottets. Forsing i jtsta puncterne af grunderne för Tull. Uevillningens utgörande: att inga Utländska varor skola anses förbjudna , utan alla kunna emot Tull här införas. Men enskilde representanters anmärkningar äro inga beslut; de måste således, innehålla en stor gällande kraft, om de skola kunna åstadkomma någon rubbning i ett resultat, pålcalladt af allmänna rösten och grundadt på en under flere månaders tid i ämnet fortsatt grannlaga öfverläggning. Dikvät har afdelningen af desse anmarlpi.ujgar sökt hemta stöd för den åt-» Rvillnings-UttkaHets Retänkänden. 409 gärd, att, med ändring af Utskottets förra förslag saint under förutsättande af möjeligen inträffande förbud, nu ingå i sådane åsigter, hvilka Afdelningen aldrig förut satt i fråga , och sorn tilläfventyrs kunde föra till ett inål , i rak motsatts med det man söker vinna. Då 51 §. af Riks-* dags - Ordningen tydeligen uttrycker Bevillningsutskottets åligganden, att opåmint vid hvarje Riksdag uppgifva de allmänna grunderne för den blifvande Bevil Iriingens fördelning och att derefter, med tillämpning af desse grunder, författa Förslag till IJevillningens utgörande, så är ock gränsen för Utskottets verksamhet häruti bestämd, utan att efter mitt begrepp någon anledning förekommer för Utskottet, att uppdraga tålinien emellan Konungs och Ständers särskilda jurisdictioner.
KneckteContracten äro upprättade mellan Statsmagteu, då enväldig, nu mera tvåfaldig, och Rotebållarne i Riket; de kunna således icke lagligen brytas af den ena contrahenten, utan den andras begifvande. — KneckteContracten befria Rotehållarne i Sverige, med få undantag, från soldatens underhåll på möten och marscher. De 3:ne RiksStånden hafva nu ålagt Rotebållarne, oåtsporda, denna skyldighet; alltså hafva de 3:ne Stånden beslutat ett contractsbrott. Denna act innebär en olaglighet, som stegras till den högsta orättvisa, så mycket våldsammare, då den icke kan af lagarne beifras. En orättvisa begången af Statsmagteu innebär derföre begreppet om våld, eller fullkomlig laglöshet under laglig forna, Konungens sanction åt det rättsvidriga beslutet (då den förutsättes som möjlig), skulle öka lagbrottet med hänsigt till det skydd hvarje enskilt medborgare tillerkännes uti 16 §. Regeringsformen. En häremot stridande tydning kan ej rimligen gifvas den 80 §. Med Landet och Städerne Upprättade Contraeter och Indelningsverk Den 21 December e. m. 171 skola, till sina bufvudgrunder, vara orilla bade, intill dess Konungen och Rikets Ständer finna nödigt att samfäldt deri göra ändring, d. v. s. Konungen må ej ensahit, icke eller Rikets Ständer ensamt, utan båda Statsmagterne gemensamt derom besluta; dock alltid den andra contrahentens rätt bevarad, att neka ytterligare enskilte skattebidrag, hvilka endast i form af Bevillning kunna dem lagligen åläggas, ehuru med högsta grad af obillighet. Skulle närvarande fråga som sådan anses, vore likväl all grundlagsenlig form denna gång åsidosatt, emedan fyra RiksStånds beslut fordras i bevillningsfrågor, som dessutom måste af BevillningsUtskottet beredas; och ingalunda kan derom beslutas för längre tid än 5 år.
Län, kan jag icke medgifva, att en uppfattning, af Smålands InfanterieBataillon, till Gawallerie, skulle, för närvarande tillskynda de rustande någon båtnad, helst öfverklagade pennin ge förlägenheten, är i nämnde ort, så sto», om. ej större än i någon annan i Riket, och jag vet sannerligen ej, hvar medel skulle koa&fe åo - Den 7 Martti. <$37 tias till uppsättande af häst med mundering äfvensom ny beklädnad för karl. Jag tror för min del att den af Herr Friherre Sparre projecterade uppsittningen' ej för närvarande vore för Rusthållarne förmånlig utan snarare en motsatts deraf, men jag tror derjemte, att då contracter blifvit slutade emellan Kongl. Majit och Kronan och de rustande, och då de sednare säkrast sjelfve kunnat bedömma hvad för dem kan vara fördelagtigt elltr menligt, och då tiden icke är tilländalupen då nämnde Ba~ ta ilion åter bör remontera, utan contracterne ännu äro gällande, så förmodar jag det vara en serskildt sak Kongl. Maj:t och Kronan och de rustande emellan, låta contracterne äga bestånd eller ock genom ny afhandling förändra eller upphäfva dem. N:0 7* Herr von Heijne, Georg: Då flere värda ledamöter trodt, att bland de åtgärder som kunde lätta landets bördor, och Konungens bekymmer för beredandet af försvarsanstallter utan nya anslag för detta beredande , vore någon indragning af indelta Arméens nummertal under fredstid, och då Herr Haij, Friherre Sparre, jemte flere afRidderskapets och Adelns ledamöter häröfver yttrat sina tankar, torde det tillåtas mig att äfven framställa mina åsigter i denna fråga. 638 Den 7 Murtu, Tidigt beträdde jag den militaira banan och fortsatte den under krig och fred i 20 år intill dess en svår Blesurs följder nödgade mig att blott till jordbruksyrket inskränka min verkningsförmåga. Jag vågar dock tro, att jag uti mitt första eller det militaira yrket ej saknar all erfarenhet.
249 anledning till anmärkning, att det af honom, på nådigaste befallning, under den 1 Martii 1819 utfärdade, ännu gällande TjenstgöringsReglemente, hvarutinnan, enligt Ingressen dertill, icke må göras förändringar, tillägg eller mot bokstafven stridande tydningar, bland annat i irsta Delen, 3 Cap. 5i §. och 10 Mom. innehåller: ”Uti befordringsförslag, till och med Capitainesgraden, åligger Regementschefen, att i underdånighet föreslå den efter tour och Ancienneté närmast berättigade Officer inom Regementet, så vida Chefen icke har något grundadt skäl mot dess vidare befordran, i hvilket fall, jemte underdånigt uppgifvande deraf, han föreslår den som dertill närmast är i tour;” Förmenandes Herr Treffenberg, att sjelfva föredragningen och tillstyrkandet, i Commandoväg, af ett stadgande, så nära rörande enskildt Mans rätt i oeconomisk hänsigt, redan innefattar en öfverträdelse af Föreskrifterna i 7 och 8 §. §. RegeringsFormen, samt att dessutom bokstafliga tillämpningen af ofvannämnda Moment gör möjligt för RegementsChefen att, äfven utan giltiga skäl, föreslå en yngre, mindre berättigad, och följaktligen för Medborgaren att dömas ohörd och till sin välfärd Bihang till R. S. Prot. 3idjt Sami. 32 a5o Constitutions-Utskottets Betänkanden förstöras, emot både lydelsen och andan, af nyss åberopade Grundlags 16 §. Hvadan och enär Konungens Rådgifvare i Commandomål således skall begått och främjat de i 106 §. RegeringsFormen uppräknade Öfverträdelser, Herr Treffenberg anser bemälde Ämbetsman böra, jemnlikt samma §., ställas under tilltal af JustitiseOmbudsmannen inför RiksRätten. ConstitutionsUtskottet, som på begäran erhållit del af det inför Kongl.
Varen discrete och prevoyante, mig tyckes som om somliga på höjderne väl kunde ha lust att af freden profitera till att gripa kring sig hemma, men J mågen fint med eder laddning styra, minnandes att i allt lagom är bäst. Han der östan ifrån och den andra från sunnan, de sågo litet brouillerade ut innan jag hitfor, men ett sådant brouilleri vore kanske nu för momenten icke rätt convenabelt, utan torde vara bäst att menagera och hålla god mine och låta den ena den andra balancera, så länge den praktiken kan gå, men discretement, ty det är icke värdt springa efter två harar, och är det icke värdt gapa så stort, att man får idel väder i munnen, ehuru man visserligen bör alla occasioner embrassera att saken tournera. Håll ändå något litet på gubben i hörnet, ty han har ibland sina entêtements, och det kunde icke göra någon prejudice att honom rappellera att hålla ögonen en garde, men det måste ske med mycken adresse och civilité, på det gubben ej må misstänka att man vill på honom imponera, ty det kan han icke supportera. Jag vill nu i inga detailler entrera; utan hoppas jag ingenting förloras derigenom, att jag till muntlig communication differerar att låta dig penetrera i desseinerna. Det säges, hertigen skall vara mycket manquerad ännu. Månne man ej kunde af denna omständighet till målets vinnande åt ett håll profitera? Icke vore det så stor desavantage, om man i fall af blifvande krig, som icke skulle utfalla till favör, skulle nödgas detta landet afstå; det är nästan blott en désert, man sålunda skulle cedera; men visserligen kan denna possession ännu blifva af pris, isynnerhet i hänseende till läget, ty de böra icke få fast fot för nära Sverige. Men hellre dock risquera att cedera det till och med, än att ... men vi hinna nog härom mundtligen fundera. Med första öppet vatten kommer jag öfver, och innan dess kan ändå intet göras. Min blifvande svärmor har en rage att komma till hofvet. Hon är icke tranquille förr än hon nedlagt sin devotion för pouvoirens fötter.