Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
STOCKHOLM, TKYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865. STOR MÄKTIGS TE ALLERNÅDIGSTE KONING! F)å Eders Kongl. Majit genom nådigt bref af den 16 Juli 1861 förordnade en komité till utarbetande af betänkande uti åtskilliga landförsvaret rörande frågor, behagade Eders Kongl. Majit till närmare bestämmande af denna komités verksamhet och ändamål nådigt meddela följande: 4 »De framsteg, alla grenar af vetenskaperna, under ständigt fortgående verksamhet, förete; de större anspråk som till följd häraf uppstå på ett lands intellektuela och materiela utveckling; behofvet för hvarje medlem af det europeiska statsförbundet att uppnå och bibehålla sig uti jemngoda utvecklingsförhållanden med andra stater; — allt detta måste utöfva mäktigt inflytande på ordnandet af rikets försvarskrafter. Varm och lefvande fosterlandskärlek och en sann krigisk anda äro visserligen de första vilkoren för bibehållande af oberoende och sjelfständighet, men dessa ädlare krafter måste upprätthållas, understödjas och ordnas genom rätt användande af de medel, dem erfarenheten och en aldrig hvilande uppfinningsförmåga erbjuda till försvarets förstärkande, ordnande, utbildning och användbarhet, allt med behörigt afseende å fäderneslandets behof, tillgångar och egendomliga förhållanden. Svenska krigsstyrelsen har derföre oaflåtligen bemödat sig att så vidt möjligt varit, tillgodogöra arméen de förbättringar, i afseende å så väl krigshärens organisation som dess förseende med nödig materiel, hvilka motsvarat tidens fordringar. Men detta har icke kunnat ega rum utan äskande och erhållande af nya anslag, hvilka i den mån nya rön inom krigsvetenskapen göras samt förbättringar af krigsmateriel hos arméerna vinna insteg, naturligen måste ökas, så framt fäderneslandets försvarsanstalter icke skola stå tillbaka efter andra länders. Med fullt erkännande att Rikets Ständer uti många vigtiga fall gått Våra önskningar till mötes och genom beviljade anslag satt krigsstyrelsen i tillfälle att verkställa högst betydliga förbättringar inom arméens särskilda vapen, har det dock icke undgått Vår uppmärksamhet, att Rikets Ständer tid efter annan ansett sig ej böra bifalla åtskilliga af Oss gjorda framställningar i afseende å försvarsverkets behof; hvarvid Rikets
Den summa sorn sålunda erfordras utgör 56,000 R:dr R:mt, hvilket, enär å den nuvarande Svenska Riks-staten, på sätt Eders Kongl. Maj:t af i underdånighet bilagda stal, Litt B, täcktes inhemta, för Departementet utgå i löner och ljuspenningar sammanlagdt B:ko R:dr 15,406: 16. eller R:dr Runt 20,109: 50. samt då Departementets Norrska stat uppgår till R:dr R:mt 5,650: — hvartill ytterligare bör räknas arfvodet å Minister-staten för Ar kivarien 1,200: — eller i allt 26,959: 50. förutsätter en tillökning i allt af R:dr R:mt 9,040: 50 öre. För att kunna inskränka utgifteme för Departementets Expeditioner inom dessa summor, erfordras dock att någre å Departementets Svenska stat uppförde befattningar öfverföras på allmänna Indragnings-staten, för att, i mån af nuvarande innehafvares afgång, indragas. Detta gäller i första rummet de 5:ne Kabinetts-Kurirema, åtnjutande hvardera, enligt stat, 500 R:dr B:ko eller sammanlagdt 2,250 R:dr Runt. Dessa befattningar kunna numera anses såsom öfverflödiga, enär, då behofvet kräfver att en expedition afsändes med särskild Kurir, dylika beskickningar uppdragas åt Departementets yngre tjenstemän eller officerare och underofficerare, vid hvilket förhållande det icke synes lämpligt, att Staten aflönar särskilda personer för sådane ändamål. Såsom försedde med fullmagt och uppförde å Rikets stat, ega Kabinetts-Kurirer rätt att i sinom tid erhålla lönen i pension å allmänna indragningsstaten. Den ene af dem, som uppnått 72 års ålder, och tjenat sedan 1806, är redan dertill berättigad, och för den andre återstå blott några år innan också han kan göra anspråk på denna förmån.
R;dr uti Banco-Discont-Verkets fond för utlåning på namn och reverser, har Registralorn vid nämnde Verk, C. P. Dahlgren, under åberopande af den tillökning i göromål, som Utlånings-fondens förstärkning med tillsammans 55o,ooo R:dr förorsakade honom, hvars befattning redan förut vore både trägen och ansvarsfull, uti en lili Utskottet ingifven skrift, anhållit om någon lämplig förhöjning i sina löne-inkomster. Banco-Discont-Direclionen har uti dess öfver ifrågavarande ansökning infordrade Utlåtande anfort, att Registratorns tjenste-åligganden vore af den beskaffenhet, att till deras bestridande erfordrades den mest noggranna ordning, alldenstund de uppgifter, hvilka det tillkommer honom att aflemna, på hans ansvar tjena lill ledning, så väl vid pröfningen af ansökningar om låns erhållande eller omsättning, som i atseende på iagltagande af nödige bevakningsåtgarder uti års-proclamata och concurser efter låntagare eller löftesmän, samt alt, ehuru den utvidgade låne-rörelsen stegrat anspråken på arbetsamhet, Directionen likväl uti sökanden egde en tjensteman, som fullkomligen motsvarade det honom gifua förtroende, hvadan Directionen desto hellre ansåge sig böra tillstyrka, det honom måtte beviljas enahanda löneförmoner, som de, hvilka varit hans företrädare i tjenslen förunnade, som göromålen icke allenast nu vöre lika magtpåliggande som förut, utan äfven blifvit betydligen tillökade.
Arspriset ingår såsom en faktor vid bestämmandet i medelmarkegångs-priset, men för hvarje år bestämmes dessutom en års-markegång. Denna sednare utgör hvad“som efter det gamla begreppet menades med markegång. Medelmarkegången kan i nu ifrågav:de fall icke tillämpas. Skulle man utgå från den åsigt, som Gr. Lagerbjelke yttrat, skulle det blifva åt taxerings-komitéerna öfverlåtet att bestämma, antingen det ena eller andra lösningspriset skulle tjena till efterrättelse. För att undvika all otydlighet i detta hänseende, vore min anhållan, att det skulle utsättas att löner etc. uptagas till det kontanta belopp, efter hvilket lösen för dem utgöres. Gr. Lagerbjelke: Ars-pris och års-markegång äro två helt och hållet skiljda saker. Vid markegångssättningen fastställes särskildt års-markegången. Det är den, som skall gälla för året. Sedan fastställes en medelmarkegång, som gäller vid andra tillfällen; men slutligen fastställes äfven års-pris, som göres blott för att ligga till grund för bestämmande af medelmarkegången, som är ett medium af de sista 10 årens årspris. Herrarne torde således finna, att någon förblandning icke kan upstå af dessa tre olika saker. Då det står: »Indelta, likasom andra i spanmål eller persedlar utgående, löner uptagas till det kontanta belopp, de efter sednast för orten faststäildt markegångs-pris utgöra», så är det väl alldeles gifvet, att det oskall uptagas efter sednast för året uptagna markegångspris. Arspriset kan under intet förhållande tillämpas; ty det användes aldrig för annat ändamål, än att ligga till grund för uträkning af medelmarkegången. lag kan således icke finna annat, än att §:n skall blifva tillämpad på sätt Gr. Mörner önskat, och jag anhåller derföre fortfarande om bifall till Utskits framställning. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt II. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om bifall till Utsk:ts förslag, blef propos. derå framställd och med ja besvarad.
Den s. k. objektiviteten är liktydig med karakterslöshet, brist på personlighetscentrum, och kan endast ernås genom ett plebejiskt utplånande af detta jag, hvilket hvarje individ med själfaktning instinktivt med behof och stolthet gör gällande. Till följd däraf har ock Brandes’ karakteristik genomgående blifvit periferisk. Jag har i den föregående delen af min uppsats betraktat ämnet ur historisk-aktuel synpunkt, d. v. s. materialismen i dess förhållande till en viss bestämd litteraturriktning: den samtida vitterheten, denna såsom utslag af den materialistiska världsåskådningen, formad i dess beläte och genomträngd af dess anda. Jag har sökt att i stora och allmänna drag påvisa, att den naturalistiska litteraturen i skilda land och hos individualiteter af vidt skiljaktig läggning, i idéer så väl som i teknik, i poesi så väl som i kritik, stått under ett afgjordt bestämmande inflytande af denna grundsyn på naturen och lifvet, hvilken behärskat århundradet och ut från hvilken hela det moderna lifvet gestaltat sig på godt och ondt, samhället, moralen, vetenskapen och konsten. Det återstår mig den andra synpunkten för ämnets behandling, nämligen synpunkten af materialismens och skönlitteraturens väsensbetingade oförenlighet, af den radikala väsensskiljaktigheten mellan en materialistisk världsåskådning och diktningen öfver hufvud taget, all diktning. Det säger sig själft, att påvisandet af denna senare i tingens natur liggande oförenlighet och väsensskiljaktighet tillika måste blotta orsaken, angifva förklaringen till, hvarför en diktning, som framgått ur en materialistisk tidsanda, nödvändigtvis måste bli på ett eller annat sätt lemmalytt. Såsom i slutet af andra kapitlet framställts, hade min personliga uppfattning af det föreliggande ämnet koncentrerat sig till tvenne teser: att den skaldiska förmågan ligger utanför den materialistiska världsåskådningens sfer och icke kan förklaras efter dess formler, samt att den samtida diktningen endast därigenom kan pånyttfödas till framtidsdiktning, att den frigör sig från denna världsåskådning.
Statskyrkan vinna på en sådan förändring, Att man, under det allmän gudstjenst i församlingen hålles, får sysselsätta sig med hvad litteratur och hvilka sånger som helst, de må vara af den slipprigaste eller skandalösaste beskaffenhet, men icke med bibel eller andliga sånger, är revolterande för en hvar, särdeles för den, som värderar inrättningen af sönoch helgedagar. Att sammankomstens loflighet skall bero på ett kyrkoråds beslut, är äfven i hög grad vådligt för den allmänna medborgerliga rättigheten att sammankomma. Dels af förestående anmärkningar rörande ofullständigheten af inledningen till 1860 års ifrågavarande förordning, så vidt inledningens ändamål är att upphäfva åtskilliga lagstadganden och författningar, dels ock, och än mer af nedanintagna anmärkningar mot berörda förordning samt dervid anförda utdrag af svenska s. k. Statskyrkans symbola, torde klart följa, att äfven bort upphäfvas '1858 års konventikelplakat samt de kyrkolagsparagrafer och författningar, hvilkas upphäfvande jag under mom. 1, 2 och 4 under Litt. A i min motion föreslagit; och att således jag haft och har skäl för mitt förslag, rörande berörda stadgandens upphäfvande, hvilket anmärkes äfven med afseende å väntadt utlåtande om berörda §§:s upphäfvande. Efter den sålunda granskade inledningen följer: hvilken lyder sålunda: »Den, som offentligen förkunnar eller till annans förledande »annorledes utsprider lärosatser, som mot den rena evangeliska läran stridande äro, 12 Lag-Utskottets Utlåtande JYS 42. »straffes med böter från och med Femtio till och med Trehundra Riksdaler, eller »fängelse från och med två månader till och med ett år; dock sker ej härigenom »någon inskränkning i den frihet i religionsöfning och undervisning, som bekännare »af annan lära, än den rena evangeliska medgifven är.» »Varder prest beträdd med utspridande af villfarande lärosals; derom är sär »skildt stadgadt.»
Mur sällt om skall att ock att tänka, att han tyckes fjärran gå i arf än ditt när i dess och hjärtats ännu hvar i sena namn skall mull man glöd en dröm du jagar, från dig sväfva, dagar; klinga skönt på jorden, gått att ned, dig gräfva askhög blott är vorden. Nej, när din blick en gång sig sänkte, var detta mer än hvad du nämner sken, all sällhet mig din kärleks vår-fläkt skänkte i ungdomsdagar under blomtyngä gren. i min Den milda glans, som i ditt öga det blida, draget på din panna ditt dyra svar på, hvad jag för m,i&lt;&lt;&gt; var guldet " Promenera och spatsera. " din stads vem har uppfunnit detta, att » gå och spatsera », eller som det vanligast och mer betecknande heter, » gå ut och gå »? För hundra år sedan tänkte ingen därpå. Fotresor företogos visserligen, men blott i ändamål att billigare eller angenämare eller litet uppseendeväckande färdas från en ort till en annan. Och detta var egentligen männen förbehållet. Fruntimren skulle hålla sig hemma och inne, och kroppsrörelse hade man väl tillräckligt under sysslorna. Ä n i dag kan man, då fråga väckes o m att unga flickor skola » taga motion », få det svaret: » sätt sig hon i väfstolen, så får hon motion n o g! » Och det får hon utan tvifvel, men hon får ej frisk luft, och det behöfver hon lika väl. Ännu på femtiotalet i vårt århundrade kunde man få höra fruar ur de högre klasserna beteckna såsom opassande att unga flickor skulle » trafva omkring på gatorna », utan något mål, utan att en betjänt på tre stegs afstånd följde dem i hälarne. Den som skrifver detta har själf i sin grönaste ungdom hört det och lidit smälek för sitt omättliga begär efter frisk luft, hvilket begär måhända dock grundlagt en stark och jämn hälsa. Den, som så hafva kan, bör efter min mening aldrig försumma att » gå ut och gå » — det vill säga, gå endast för att gå, icke gå i butiker och dylikt, utan blott för att hämta frisk luft. Väderleken bör ej afskräcka — man kläder sig efter vädret och af passar promenadens längd likaså.
Det hände nemi. en gång, då en flicka af okänd härkomst skulle gifta sig, att både en man och en qvinna anmälte sig och påstodo sig vara flickans far och mor och således hennes giftoman, ehuru jag ännu i denna stund är fullt och fast öfvertygad, att ingendera af dem var det. Flickan hade efter födelsen blifvit inskrifven i dopboken såsom född af okända föräldrar, intogs å allmänna barnhuset och upfostrades utan att någon af hennes föräldrar gaf sig tillkänna förr än då hon skulle gifta sig. De, som påstodo sig vara hennes föräldrar, kunde ej lagligen styrka detta, emedan de enda personer, som kände barnets härkomst, nemi. barnmorskan och Kamereraren vid barnhuset voro döde. Jag hemställer nu till Eder. mine Hrr, huruvida man med skäl kan påstå, att lagen i sådana fall är tydlig och klar! Jag skulle kunna anföra många flera exempel på den ifrågavartde lagens dunkelhet, men de redan anförda torde göra tillfyllest. Jag kan således för min del icke annat än vara Lag-Utsk. tacksam för hvad det i denna sak åtgjort. Visserligen har Hr Carleson velat ådagalägga, att den nuvar:de lagen är vida tydligare än den föreslagna, som, i händelse af jäf, hänvisar till närmaste giftoman, men denna anmärkn. torde helt och hållet förfalla, då man läser §:n i sin helhet, ty i första punkten heter det: »är det tvifvelaktigt, af hvem giftomanna-rätt utöfvas må; pröfve det Rätten. På grund af hvad jag nu anfört och min egna erfarenhet om förslagets behöflighet, får jag på det varmaste tillstyrka R. o. Ad. att bifalla Utsk:s Betänk. Gr. Sparre, Erik: Inom Lag-Utsk. har jag icke deltagit i behandlingen af detta ärende, ehuru anteckning derom i Be tänk. icke skett.
Jag tror, att den, som gjort ett förslag, hvilket han anser vigtigt, förnyar det vid hvarje riksdag, tilldess det 1)1 ifver bifallet, och min öfvertygelse ur, att talarne icke blifva kortare i sina tal och svar derföre, att de oftare sammankomma. Någon förkortning af riksdagarna tror jag icke kunna vinnas annorlunda, än genom förenkling i riksdagsmechaliismen. Då jag således instämmer med de Hrr ledamöter, som önska, att det malte förklaras för Ii. o. Adis gemensamma tanke, att redaetionen måtte andras så, att ordet: femte utbytes mot ordet tredje, får jag tillkännagifva, att, i händelse icke jemte detta ett förslag blir hvilande, åsyftande förändring och förenkling uti riksdagsmechanismen, jag vid nästa riksdag nödgas votera mot detta förslag. Man har älven talat om oriktigheten deruti, att detta meinor. icke blifvit sammanbundet med det efterföljande. Jag kan icke annat än instämma i denna anmärkning, och skulle önska, att äfven den blefve förklarad för Ståndets gemensamma tanke, ty jag vill blott fästa uppmärksamheten på den icke troliga, men tänkbara händelsen, att om vid en kommande riksdag det ena förslaget antoges, nemi. att enskilda riksdagsman ej skulle hafva motionsrätt vid urtima riksdag, men man deremot icke antoge förslaget, att lagtima riksdag skall inträffa 5 år efter föregående lagtima riksdag, utan den, såsom nu, komme att inträffa 5 år efter sednaste, vare sig lagtima eller urtima riksdag, skulle det vara lätt för Regeringen att laga så, att aldrig någon lagtima riksdag inträffade och följaktligen enskilda motionsrätten aldrig komme i fråga. Gr. von Fersen: Jag får till en början anhålla om II. o. Ad:s benägna öfverseende derför, att jag inblandat memor. N:o 32 uti öfverläggningen om memor. N:o3i; men jag har varit nödsakad att göra det, emedan jag önskat, att ur den af Constit.Utsk. föreslagna redaction till såväl 49 S RegF. som 2 § Riksd.Ordn. få ordet lagtima bort.
K dr SJc, Första Classen , ,10: — Andra dra 5: -— Tredje d:o . 3: — Fjerde dro . , 2.‘ •— 1 de ö/Gge Stadan : Försia Classen 6: 3a. Andra dk> . 4: — Tredje d:o „ , 2: — Fjerde d;o . 1: — 8- Morn. I allmänhet gäller, att, i händelse inkomsten finnes öfverstiga de här uppförde högsta classer, den då ovilkorligen kommer att bestämma afgiften efter den i denna §:s a. Morn. stadgade grund. 9. Mom. För Fastigheter i Städerne, Hus, Gårdar', Fabriks-byggnader , Verk och Inrättningar , Tomter, Jord, Skog och mark, erlägges Bevillning efter värdet med Två Riksdaler af hvarje Tusende och i enahanda förhållande med mindre summa. 10. Morn. Städernas öfrige innevånare , hvilka här icke blifvit nämnde, taxeras enligt den i hvarje särskildt fall föreskrifne grund för afgifters beräknande. 11. Mom. För öfrigt utgöres den från äldre tider utgående Qvarntullen och Salu -accisen af Rikets Städer, såsom hittills, enligt derom utfärdade särskilde författningar. BevillningsUtskotiets Betänkandet’.. 6 g i Bevillning af Jordbruket. i Mom. Af alla Hemman och Lagenheter, som med eganderätt innehafvas, de må vara skattlagde elier icke, erlägges, utan afseende på deras natur, Bevillning med Två R:dr för hvarje Tusende Riksdaler af det uppskattade värdet, och i samma förhållande för värde derunder, utan att innehafvarens personliga skatt eller Bevillning för annan inkomst deruti inberäknas. 2. Morn. Aboer på Kronohemman med åborätt, annexe, mensal och Kronohemman , de under EcclesiastikCiviloch Militaire Boställen lydande hemman och lägenheter, erlägga enahanda Bevillning, som vore de sjelfva Jordegare. Detta gäller äfven för alla andra hemman, hvarpå åboerne hafva lifstids-städja.
Ridderskapet och Adelns protokolls-utdrag N:o 172 af den 11 dennes, innehållande, jemte bemälde Riks-Stånds vid pröihing af Allmänna Besvärspety Ekonomi-Ulskpttets Betänkande N:o 55, i anledning af väckt mofion ppp förvärfvande för Statens räkning af förra allmänningen Trenningshult och Kronoskatte-hemmanet Tvenningen, fattade beslut att, med afslag å detta Betänkande, bifalla (lep äf Friherre Alströmer vid detsamma fogade reservation, en jtilf de öfrige Rilts-§tå,nden ställd inbjudning att i berörde beslut instämma. Preste-Ståndet, som med Ridderskapet och Adeln i ämnet fattat enahanda beslut, fann ifrågavarande inbjudning ej föranleda annan åtgärd än att läggas till band lingome S. D. Föredrogs och återremitterades ExpeditionsUtskottets Förslag N:o 46, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående inteckning af aftal om nyttjanderätt till fastighet i stad. 254 fröt.-Utdrag den 2i Mars i85f. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utshottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 40, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens första Imfvud-titel. Bifölls. N:o 41, i en med stats-regleringen gemenskap egande fråga. Utskottets å sidan 4 gjorda hemställan bifölls. Momenterna Litt. o, c och g, godkändes. Beträffande mom. b, beslöt Ståndet, med ogillande af Utskottets förslag, antaga den i Herr Björnstjernas utlåtandet bifogade reservation föreslagna redaktion af ifrågavarande moment. Mom. Litt. d, e och f, återremitterades. Och beslöt Ståndet derjemte ett nytt moment, att införas efter Litt. e, af följande lydelse: ”Ofvanstående vilkor för åtnjutande af beviljade löneförhöjningar skola upphöra att vara gällande, i fall löneförhöjningen upphör; äfvenså kommer, der undantag från dessa vilkor synas böra ega rum, sådant att vid hvarje fall särskildt utsättas.
Slutligen bör Banko - Utskottet ej förbigå den omständighet, att en inskränkning af rättigheten att till hvad valeur som halst efter hvars och ens åstundan i Banken uttaga Transpoit-Sedlar för Insatte penningar ofelbart skulle inleda Allmänheten uti omgång och kostnad, och i följd deraf väcka ett lika sä allmänt som billigt missnöje. Om vid första påseende skulle synas, som endast Hufvudstadens Innevånare häruti vore interesserade, torde likväl vid närmare eftersinnande inses, att de öknde Remiss-kostnader, som i annat fall blefvo oundviklige, tyngst komino att drabba Landsorterne. Hvartill kommer, att nya hinder för Bart. ko-Sedlars ombyte och användande för Innehafvare deraf, aldraminst böra läggas i en tid då lätthet och beqvämlighet i denna delen, är det enda anspråk, som å deras sida får göras gällande. Af desse förenade Anledningar kan BankoUtskottet ej undgå att för dess del vördsamt tillstyrka, det den, angående Sedlars utgifning fiån Banken före detta stadgade ordning äu vidare må förblifva orubbad. Stockholm den 2S April 2818. 35- Rikets Högloft. Ständers Banko-Utskotts 3Q3 BanJio-UtsIiottets Eelänltanden Betänkande, i anledning af hegardt Lånebiträde från Banken till Uddevedla Stadskyrka. Uci ett inom Högvördige Präste-Ståndet uppläst Memorial, sorn till Banko-Utskottet blifvit remitteradt, har Herr Prosten och Kyrkoherden Casten Rabe framställt, huruledes Uddevalla Stad, efter den förstöring sorn år 1796 medelst en olycklig Vådeld densamma ofvergått, understödd, dels af deri enskilde välgörenheten, och dels af Rikets Högloft.
J \ 3l~1X i g o d a Ett bättre, stadgadt fruntimmer, som genom sin broders död (hvars hus hon förestått) blifvit utan sysselsättning, önskar sig plats till hösten som värdinna eller hjelp i familj. Van vid ordning och sparsamhet, kunnig i sömnad. Svar torde inlemnas till » S. E. », Iduns byrå. [271] S om jag i senaste numret af Idun läste » Ett tomrum att fylla », får jag endast säga, att, om der verkligen vore någon bildad familj, som ville hafva en första vårdarinna för sina barn, skulle jag gerna vilja mottaga en dylik plats. Jag är van att sköta barn samt har fått en utmärkt god och bildad uppfostran och är äfven villig att undervisa dem, om så fordras. Svar jemte uppgift om lön m. m. torde under adress » Ella » med det första insändas till Iduns byrå. Tli. Wlnhorg &amp; C:is Försöken i Stockholm tillverkningar af Concentrerad Ä t t i k a pä flaskor för utspädning. S e n a p. Sorglustiga blandad efter engelsk och fransysk smak, ilere sorter. Humoresker af Geo W. Peck, Med 7 illustrationer. Öfversättning från italienskan af E. a f D. 110 sid. Pris: 75 öre. Skildringar ur Teaterlifvet af Magnus Ringh, förf. till » Bakom Kulisserna ». 198 sid. Beefsteaksauce. S o j a, flere gånger DIVERSE. förf. till » Tjufpojkstreck » och » Bill Nye ». Behandlar företrädesvis magoch hudsjukdomar. Praktiserar 1 juni — 1 sept. vid H j o vattenkuranstalt. [153] prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. [95] CZ^lLICjAligJ verldsberömda, prisbelönta rekommenderas till husmödrar, för tillredning på få minuter af en utmärkt och välsmakande buljong. Bruksanvisning å hvarje burk. Finnes hos alla specerihandlande. Hvardagar ' / a3 — ' IA. Behandlar företrädesvis Barnsjukdomar.