Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Fortsättn.) 53 Montgomery, R. N. G. och v. Prinzencreutz, B. IV., Biskop Anneritedl samt Prostarne Schram, Berlin och Holmberg. mom. b. af Herrar Lilliehöök, B., Bildt, D. G. och Montgomery, R. N. G. Vid 2l:sla punkten: af Professor Selander: »Om universitetet är den främsta bland Rikets läro anstalter, och företrädesvis den, hvars lärare hafva till uppgift att föra vetenskapen framåt, så lärer det äfven vara nödvändigt, att för detsamma söka bibehålla de bästa förmågorna. Detta är så mycket mera af behofvet påkalladt, som det ostridigt är universitetets uppgift, att bilda lärare för alla öfriga läroverk i riket. Likväl har Utskottet, sorn ansett lönen för alla Professorer vid Teknologiska institutet böra bestämmas till 4,500 R:dr — en åsigt, som äfven delats af Rikets Ständer — föreslagit detta löne-belopp endast ät en del af universitetens Professorer, men åt de öfriga blott 4,000 R:dr, ehuru kansleren i sin tili Kongl. Majit gjorda framställning i ämnet föreslagit förhöjning till 4,500 R:dr för alla. Genom den af Utskottet godkända nedsältningen komma de 10 äldste Professorerne att åtnjuta en förhöjning af 18 procent af nuvarande lön; de 6 derpå följande skulle deremot få endast 5 procents löne-tillökning eller jemförelsevis mindre än någon annan tjensteman. Om en Professor, som har en lång förberedelse för sitt lärare-kall alt bekosta, som icke kan påräkna vidare befordran, som innehar den förnämsta lärareplatsen inom sin vetenskap och som måste anskaffa och underhålla ett dyrbart bibliotek, skulle, såsom kansleren äfven ansett billigt, vara i afseende på löneinkomst ställd i likhet med Kollegiiråd, så kunde Slaten icke anses hafva ställt sina vetenskapsmän lör högt.
BondeStåndet deruti instämmer, hvarigenom tvänne Stånd skulle statina emot rvänne i den fråga, huruvida Kongl. LandtbruksAcademien bör fega befattning med lånens reparation eller icke; finner XJtskottet ej annat! Utväg, än att häröfver särskildt afgöra?, i deri ordning ‘73 §. Riksdagsordningen föreskrifver, ■och anser Utskottet, lill tidens vinnande, sig böra, under den förutsättning att iitgångeil skulle blifva sådan, till Rikets Ständers gillande föreslå följande voteringsproposition: Den, sorn bifaller, i öfverensstämmelse med hvad BancoUtsköttet uti dess Betänkande N.o 77 tillstyrkt, att Rikets Ständer till Kongl. Majit i Underdånighet öfverlemna förslaget, med anmälan, att RedaCtions-färändringar, såsom alternativer, linnas bifogade vid d'e punkter, sorn i någon måtto röra Kongl. LandtbruksAcademien, för den möjliga händelse, att Kongl. Majit i Nåder funne Kongl. Aca» BancoUtskottets Betänk an den. demien ej höra med en. dylil; extra befattning besväras, voterar Ja ; Pen det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, förfaller all fråga om Kongl. LandtbruksAcademiens befattning med Odlingslån, och den, såsom alternativ föreslagne redaction af §- §. 7 , S och 9 Art. 1, samt §. §. 1 och ? Art. 2 uti Utskottets förslag, antages. Hvad Utskottet sålunda anfört och hemställt, öfverlemnas vördsamt till de RespectU V® Ståndens vidare bepröfvande. Ankom den i0 Dec. 1823. Fijrnyadt Utlåtande i anledning af tvätta ne RiksStänds anmärkningar vid Utskottets Betänkande No 81, angående förändring uti nu gällande beläningssätt och beläningsvärde å guld och silfver i Ranquen. 33ancoUtskottets nyssberörde Betänkande, sorn af Högv. Presteoch Vällofl.
Skepp betala i England för stenkolen fmer i Utgående tull än egna, men i Sverige betala främmande skepp i flesta fall dubbelt, och för trädvaror nästan alltid tredubbelt emot hvad egna skepp i utgående Tull erlägga. Inkommande Tullen på Svenskt Jern i England är, med Engelska skepp, emellan y och y af varans värde, sedan alla kostnader blifvit betalde; för bräder är den vid pass § af samma värde. Svenska Skepp erlägga en förhöjning i denna tuli för jernet, af vid pass 25 procent, och för bräderna af blott 5 procent, icke af värdet utan af sistnämnde afgifter. De utländska produkter, som äro i Sverige förbjudna, betala här, i fall af tillåtelse, ifrån 50 till 100 procent uti Eesv. och Ehoii, TJtsh. Bctankanäen. tull, och alla, dä de med främmande skepp här införas, en förhöjning af /(.o procent. Vid noga jemförelse af alla dessa förhållanden, kan Svenska Handelsintresset icke genom den nu varande reciprocitetens beskaffenhet anses vara lidande. Sluteligenhvadreciprociteten uti Skeppsoch 'Lästum gäl åer angår, saerlägga Svenska skepp iEngelska hamnar betydligen mer än Engelska i våra. Man kunde såsom orsak dertill anföra dyrheten af materialier, dagsverken och andra omständigheter, som göra underhållet af hamnarne, Båkarne, Lotsverket m. m. kostsammare i England än i Sverige, hvarföre äfven dessa umgälder, såsom beroende af lokala förhållanden, äro pä olika ställen olika; men det beror helt och hållet af oss sjelfva att i denna del införa en noga reciprocitet; ty hvarje Lands Styrelse är ostridigt berättigad att föreskrifva de villkor, under hvilka den tillåter besök af främmande nationers fartyg.
Ständers beslut i afseende på beräkning af spanmål under nya eller förhöjda löner, som dädanefter beviljas; men Förklaranderne få deremot anföra, att vid den klandrade Rådgifvareåtgärden om spanmålsanslag för KrigsKollegium och Wermlands FältjägareRegemente fråga icke var hvarken om nja eller förhöjda lönerj enär aflöningssta terne blifvit fastställde för KrigsKollegium år 1831 och för nämnde regemegte år 1830, samt att således Rikets Ständers förrberörde beslut, som angår endast löningsstater, hvilka derefter komma att fastställas, icke är på förstnämnde löningsstater tillämpligt. — Anledningen till fortfarandet af det tillökta spanmålsanslaget för KrigsKollegium finnes tillräckligen utredt i StatsRådsprotokollet för den 24 Januari 1835 och, i afseende på de för Wermlands FältjägareRegemente ytterligare anslagna 30 tunnor spanmål, torde det böra upplysas, att de icke, såsom anmärkningsmemorialet, med föranledande 127 af en genom skrif eller tryckfel tillkommen oriktig uppställning i Kongl. Maj:ts vid 1834 års Riksdag lill Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, innehåller, utgöra förhöjning för RegementsChefen, utan, på sätt StatsSekreterarens för Krigsärendena samma nådiga proposition åtföljande yttrande utvisar, erfordrats till fyllande af en brist, sorn vid upprättandet af Regementets aflöningsstat uppstod, för att bringa alla SubalternOflicerare till lika lönförmåner både i penningar och i tunntal af derunder beräknad spanmål. — Föröfrigt bör härvid i betraktande tagas, att full tillgång för begge de anmärkta spanmålsanslagen förefanns genom dylik på 3:dje hufvudtiteln beräknad och för andra regementer uppförd spanmål, som vid Specialstaternes slutliga reglering besparades, såsom StatsRådsprotokollet för den 24 Januari 1835 upplyser.
Språkundervisningen är praktisk, i det stor vigt lägges på talöfningar och kursiv läsning af olika författare. Vårterminen tager sin början nästkommande måndag. Idun, högre läroanstalt för flickor, öppnar den 21 dennes en filial i Vasastaden. Den nya skolan är till en början hufvudsakligen afsedd för nybegynnare och i allmänhet yngre elever. Skriftslällarinnan fru A. Ch. Edgren-Lefflcr ämnar i dessa dagar anträda en resa till Italien, der hon sannolikt kommer att vistas en längre tid. Tjenstgörande qvinlig läkare. Till amanuens under ett års tid vid gynekologiska kliniken å Sabbatsbergs sjukhus har kanslern den 10 dennes förordnat med. kand. Karolina Widerström. En koketts bekännelser. Skiss för Idun af M I A. (Forts.) Ettertryck torbjudes. skola naturligtvis börja från början I9jy}?, eller hur? » sade fröken Ebba och letade fram ett skrynkligt papper ur samlingarna. » Hvad tror du det här innehåller? » frågade hon och lade det framför väninnan. Elna vek upp bladet. » Hvad vill det här säga? Det är ju konceptet till en fransk kria, » sade hon skrattande. » Alldeles riktigt, du begriper inte hvad den kan ha med mina memoarer att beställa, menar du. Knapt jag heller. Historien om min första kärlek är som din och andra unga flickors uteslutande löjlig. » » Jag har aldrig älskat någon annan än min man, det bedyrar jag, » tog lilla fru Elna till orda med en smula häftighet. » Det har jag aldrig bestridt, söta du, » svabanan på Nybroviken än för sina lexor, för hvilka hon för resten aldrig lyckades få något intresse. När anmärkningarna hunnit växa till fem stycken under de två första veckorna af terminen, hur skulle det gå sedan? Hon visste det redan! Det komme inte att gå väl nästa gång hon icke kunde sina lexor, hade » frö- ken » sagt. Franskan var värst! Och just i dag, då vädret var så vackert och hon fått lof att gå ner på isen, skulle hon ha en kria färdig till dagen derpå! Så retsamt! Om hon skulle gå ner en liten stund, bara en liten stund, tänkte hon.
På sådan grund och då det, genom Allmänna Dagen i 11 §. af q o Gap. Missgernings-' Balken samt f>4 §. af Förordningen angående Skogarne i Riket den i Augusti 1805, stadgade Straff mot sådan slags åverkan, synes vara i förhållande till brottets beskaffenhet tillräckligt för ändamålet, då behörig uppmärksamhet och omtanka användes till åverkarens Upptäckande och bé strafFan; - Den 19 Juni. straffande, isynnerhet som landshöfdingen ager att särskildta vitén förelägga, ansåg Högsta Domstolen någon ökad bestraffning, i förevarande fall, så mycket mindre vara af nödvändigheten påkallad, sorn det å Hands Cantzliet i Malmö, vid Iiänets invånares sammanträdeden 23 October 1811, hällne Profocoll utvisar, att slika förbrytelser sällan blifvit upptäckta och erfarenheten således ännu icke bestyrkt otillräckligheten af ansvaret, örn det alltid kunnat tillämpas. I afseende på den andra frågan åter, angående rättighet för den som anträffar åverkaren i gerningen, att derom vittna, förekommer, att om å ena sidan bevisningen af åverkansrnål, så mycket möjligt är, bör göras lätt att åstadkomma, för att tltrota ett, särdeles i Skåne, öfver hand tagande okynne, lärer dock å den andra sidan den anklagades tillständiga skydd under Hagen förtjena en lika omvårdnad, hvartill hörer, att icke ett allt för vidsträckt tillfälle öppnas till enskild förföljelse, genom det angifvaren får med Ed fästa sin uppgift, såmedelst inot den anklagade, genom blotta käromålet, åstadkomma halfva bevis och betaga honom den rätt tili reconvention han för en kanske falsk angifvelse annars skulle äga.
December 1860 utfärdade tullstadga är föreskrifvet, att godsegare, utom i de fall att nederlagsvaror genom vattenflod eller eld och brand eller annan olycka gå förlorade, är för all annan minskning eller förskämning af nederlagsvaror ansvarig och skyldig att erlägga tull efter den varumängd, som enligt tullverkets räkenskaper bort på nederlag finnas. Då varuartikeln Asfaltfilt finnes i nu gällande taxa, ehuru under linien, uppAsfalt. tagen med hänvisning till papper: förhydningsoch press-, torde jemväl, enligt Komniers-kollegii och General-Tullstyrelsens förslag, råämnet Asfalt böra under följande rubrik derstädes intagas: »Asfalt Fri*. Likaledes hemställer Utskottet, att Asfalt-rör. hvaraf införsel skett i och Asfalt-rör. för vattenledningar, måtte, enligt Komniers-kollegii och General-Tullstyrelsens förslag och enär denna vara, med hänsigt både till beskaffenheten och ändamålet med dess användande, är närmast jemförlig med tegelrör, i likhet med dessa förklaras fria till införsel och i taxan införas under följande rubrik: »Asfalt-rör; hänföras till redskap och machinerier.»
Med afseende å hvad härutinnan förekommit, och då en tidrymd af snart 25 år förflutit sedan Regemenls-skrifvarne genom högstberörda Nådiga Circulär-bref af den 2 Februari 1833 fått sig utlofvad fri bostad å dem anvisade boställen eller det derför sedermera till 60 R:dr Banko årligen bestämda vederlag uti inqvarterings-penningar, hafva Rikets Ständer funnit det vara med rättvisa och billighet Öfverensstämmande alt de Regements-skrifvare. som sakna karakters-hus å sina innehafvande boställen och de som äro berättigade till boställen, men ännu ej fått dem tillträda, komma i åtnjutande af de för dem bestämda inqvarterings-penningar, helst Regemenls-skrifvarnes boställen redan före detta hade bordt vara i tur att med karakters-hus förses, derest, såsom genom ofvanåberopade Nådiga Circulär-Bref förordnades, minst 20,000 R:dr Banko sedermera årligen användts lill nybyggnad af felande karakters-hus; men då Rikets Ständer, i sammanhang med regleringen af utgifterna under Riks-slalens 4:de Hufvud-titei, befriat Militie Boställs-kassan fran det. bidrag af 6,466 R:dr 32 sk. Banko, som från nämnde kassa hittills utgått till aflöning åt tjenstemännen i Krigs-kollegium, hafva Rikets Ständer ansett några särskilda medel icke lör närvarande böra anvisas till ifrågakomna utgift, hvilken numera skäligen bör kunna från militie-boställs-kassan bestridas. Och fä Rikets Ständer alltså till E. K. Mits Nådiga pröfning öfverlemna, huruvida icke, i anseende till militieboställs-kassans numera förbättrade ställning, förbemälde Regements-skrifvare må från nämnde kassa årligen utbekomma den för deni bestämda inqvarterings-ersältning. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 December 1857. N:o 172. Expeditions-Ulskoltets Förslag till underd.
Det förra inkastet anser jag mig tyvärr icke kunna med full tillförsigt besvara; men hvad det sednare beträffar, och då redan af den omständigheten, att massor af fullt frankerade bref med dylika prospekter och lottsedlar alltjemt utspridas i hela landet, är alldeles klart, att rörelsen måste vara ganska lönande, torde ej kunna förnekas, att det vore önskvärd!, om dessa bedrägeriers framgång kunde i någon mån hejdas; och är detta önskvärdt, så förljenar saken också att af Statsmagterna behjertas och öfvervägas. Det skulle icke vara svårt att ur egen erfarenhet omnämna en mängd personer, som, sig till verklig skada, lemnat sitt förtroende och sina sparpenningar till dessa utländska bedragare; samt huru flere af dem, då de al de offentliggjorda vinstlistorna trott sig hafva erhållit någon betydligare vinst, som skulle försätta dem i en oberoende lefnadsställ - Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 495 ning, efter att förgäfves någon tid hafva inväntat dennas ankomst, sjelfva med dryga kostnader begifvit sig till utlandet, och försl der blifvit förvissade, att alltsammans varit ett skändligt bedrägeri. Jag har redan nämnt, alt jag icke anser mig ega nog erfarenhet att angifva sättet, huru dessa bedröfliga missförhållanden lämpligast borde afhjelpas.
Ehuru elementar-läroverken alltså, fastän de icke hafva någon särskild representationsrätt, i verkligheten dock alltid räknat och ännu räkna inom national-församlingen ganska många af sina fordna och ännu varande medlemmar, har Konstitutionsutskottet likväl ansett tiden nu vara inne, att också genom lag tillförsäkra dem ifrågavarande rätt. Sedan den dubbla årsberäkningen för skollärarne upphört, skola de, hvilkas verkliga lefnadsmål är det presterliga kallet, långt mindre ofta, än förut, välja sin väg genom elementar-läroverken. Den tillökning i löne-anslag, som redan blifvit och framdeles utan tvifvel torde blifva elementar-läroverken beviljad, skall ock medföra det Bilt. lill R. St. Pro t. 1836 & 1857. 3 Sami. 12 Raft. 1 2 KonstitutionsUtskottets Memorial N:o 31. förhållande att skollärarna icke af sina knappa vilkor tvingas att söka Kyrkans mera lönande tjenst. Följden häraf torde i en icke så aflägsen framtid blifva, att riksdagarnes Preste-Slånd icke kommer att bland sina ledamöter räkna mänga, om ens några ledamöter, som genom långvarig verksamhet blifvit med skolverket införlifvade. Men, såsom Herr Sandströmer i sin motion vtlrar, “då den talrika larare-personal, som ombesörjer det uppvexande slägtets undervisning och bildning, intager en särdeles betydande plats inom samhället, synes den ock icke böra vara beröfvad tillfället att såsom målsmän för de vigtiga och på samhälls-utvecklingen djupt inverkande angelägenheter, som tillhöra dess omvårdnad, kunna deltaga i landets representation. För denna sednare skulle jemväl ett sådant deltagande, i många hänseenden, utgöra en stor vinst.” Till dessa skäl för det förslag, Utskottet nu går all afgifva, må äfven läggas, att det är med de grunder, på hvilka den svenska representationen för närvarande är bygd, fullt öfverensstämmande, att icke ensamt åt tillfälligheten af väljandes förtroende och urskiljning öfverlemna, huruvida ett vigtigt samhälls-intresse och en talrik och bildad medborgareklass skall ega målsmän inom representationen; ulan bör ett sådant förhållande vara genom beslämningarne för representationens sammansättning lörsäkradt.
St:s bank emot ärlig ränta; N:o 59, i anledn. af väckt motion om tillvägabringande af en inhemsk försäkrings-inrätlning emot sjöskador; samt N:o 60, i anledn. af väckt motion, i fråga om skyldighet för aboer å de till Kongl, och Hvitfeldlska stipendii-inrätlningen hörande hemman att riksdagsmanna-arfvode erlägga. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s d. 19 och 22 dennes på bordet lagda betänk. N:o 61, i anledn. af väckt motion om indragning af Svenska postkontoret i Hamburg. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Detta är åter ett betänk, af den beskaffenhet, alt Utsk. förklarar sig icke veta, huru det egentligen hänger tillsammans med saken, men önskar likväl, att R. St. måtte bos K. M. uttrycka den tind. anhållan att, om någonting är att göra, detsamma också mätte blifva gjordt. Om Utsk., i stället att komma med dylika förslag uti en mängd särskildta frågor, ville framställa ett sådant i allmänhet att R. St. måtte hos K. M. anmäla sin önskan, det K. M. ville vidtaga i 320 Den 20 April u. m. alla hänseenden alla dc förbättringar, som Han finnér rikets behof och fördel kräfva, så vore det något, som försloge, och med en gång gjorde slut på dylika önskningar. Alen att, i hvarje särskild sak, göra sådana framställningar, anser jag icke lämpligt. Jag har yttrat mig derom, vid flera föreg:de tillfällen; R. o. Ad. har ock redan afslagit åtskilliga betänk:n sådana som detta. Jag anhåller atl Ståndet ville göra det äfven nu, i synnerhet som man vet, att det torde vara få grenar af statsförvaltningen, der så många förändringar ägt runi under sednare tider, som i postverket. När nu R. St. vid denna riksdag, likasom vid den föreg:de, hafva beslutat att post-styrelsen skall lemna Staten en viss summa årligen, men får begagna den öfverblifvande inkomsten till förbättringar inom postväsendet, så lära sådana icke uteblifva.
Betänkande, i anledning af väckt motion om tillämpning af decimal-syslemet vid indelning och uppmätning af landsvägarne i riket. Uli en hos llögloflige Ridderskapet och Adeln väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Herr Grefve von Bosén, A. E., anfört, att sedan decimal-systemet blifvit hos oss antaget i mått, mål och vigt äfvensom i penningeberäkning, man icke kunde undgå att känna en olägenhet och brist deruti, att detsamma icke varder tillämpadt på alla förhållanden. Ett sådant fall egde rum i fråga om beräknande af afstånden utefter våra allmänna landsvägar, hvilka ännu fortfara att vara uppmätte och indelade i fjerdedels mil, sedan likväl å Statens jernbanor taxan bestämts efter liotalräkningen. Något hvar, som rest i landet, hade sig bekant, huruledes skjutshållen stundom öfverskjuta miltalet med vidunderliga bråkdelar, hvarpå särdeles i de norra orterna talrika exempel gifvas; och när detta inträffade samt skjutslegan för hållen icke funnes utsatt i dagböckerna, hvilken anteckning icke är öfverallt iakttagen, uppstod ofta ej blott rätt mycken svårighet att kunna i hast beräkna skjutspenningarne efter den nya taxan, utan ock att liqvidera dem, helst i aflägsna delar af landet skiljemynt af öres valör ännu ingalunda funnes allmänt att tillgå. Såsom exempel på de höga bråk - mellan Ersnäs och Rosvik 4 3 1 mil. » Rosvik » Öijeby 4 23 i vrf » » Piteå » Jefre ■ ■ 2a » » Innervik Bureå . 4* » » Bureå » Daglösten.. 4 1 7 • • 1 TT » » Grimsmark » Gumboda .. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 26. Af resande torde icke flertalet kunna i hast säga, huru H mil skall betalas efter 80 öre för milen och huruledes, i händelse öres-mynt icke finnes, liqviden skall uppgöras .efter Bankoeller Riksgäldsräkning.
Fullmäktiges serskildt derom gjorda framställning; så hafva Hrr Fullmäktige, i betraktande af det med sistnämnde framställning åsyftade goda ändamål, ansett sig böra densamma med sitt förord understödja. Utskottet har härvid inhemtat, hurusom, vid 1812 års Urtima Riksdag, R. H. St:r, med anledning af dåvarande StatsUtskotts derom gjorda hemställan, pröfvat billigt och rättvist, att RiksgäldsContoirets Embetsoch Tjenstemän, hvilka på lediga stunder lägga hand vid smärre Cieditsedlars skrifning och numerering, få för detta extra arbete tillgodonjuta enahanda betalning för hvarje ioootde-sedlar, som för aldeles lika beskaffadt extra arbete då bestods eller framdeles kunde varda vederbörande i Banken tillagdt. Och då granskningen och annulleringen af inkomne förslitne smärre Creditsedlar äfven är ett extra arbete, hvilket af vederbörande i RiksgäldsContoiret likasom i Banken förrättas på ledige stunder, emot betalning för hvarje ioootde stycken sedlar; och hvilken betalning intill sistledne Riksdag utgått till enahanda belopp vid båda Verken, så, enär Embetsoch Tjenstemännens samt Vaktbetjeningens vid RiksgäldsContoiret Löne-förmåner blifvit reglerade och bestämde i alla Betänk anden, N:o 3i2. 553 grader till likhet med hvad deras vederlikar i Banken 'få tillgodonjuta; samt R.
Boktryckaren, till hvilken man (enligt dåvarande former) höll sig, förständigades först, att nyheterna från Paris ej behöfde förtäljas så utförligt (ehuru de berättades i en ingenting mindre än jakobinsk anda); sedan, att Regeringens höga anstalter borde vidröras med större varsamhet, än här understundom skedde; och ändtligen (1795) blef tidningen rentaf indragen. Svepskälet togs af en artikel om Luther. Den var öfversatt ur Luthers egna skrifter: men den handlade om en disputation mellan Luther och Satan; och man lade derunder (väl ej utan all grund) en afsigt, att roa sig på Luthers räkning. Redan dessförinnan hade Leopold, hotad af en rättegång som var nära att mot honom anställas, flyttat, i ett slags förvisning, till Linköping. Derhän må lemnas, huruvida häri (såsom allmänt sades) ingick någon personlig harm af Reuterholm, att icke från Leopold, som omsider låtit beqväma sig att besjunga Hertigen, likaledes erhålla ett prisande skaldebref. Mellertid upplefde den bortflyttade, i sin nya boningsort, under samma år samma Regerings ännu märkvärdigare steg, att upphäfva sjelfva Svenska Akademien. Detta samfund fick se, genom en skrifvelse af mycken skärpa, sina sammankomster förbjudna, sina arbeten afbrutna, sina papper dömda att undersökas af Justitie-Cancelleren. En historisk författare151 har vid berättelsen derom angifvit såsom orsak Reuterholms förbittring, att Akademien förbigått honom vid tvenne val till ledamot, och att den vid det sednare tillfället invalde A. G. Silfverstolpe hade, i sitt Inträdes-tal öfver den gamle Axel von Fersen, utmålat denne ”hatt”aristokrat med loford, dem sonen af en ”mössa” ej kunde fördraga. Sannt är, att de Makthafvande tillkännagåfvo bemälta Tal såsom anledningen; men här åtminstone upplågade deras vrede ingalunda ur någon blott enskild förtrytelse eller hämdlust.