Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lampköken måste ock i förhållande till den stora nytta de göra betecknas som synnerligen billiga. Fru Maria II. Hushållet. Ättika, senap, soja och kryddor — se der saker, som äro oumbärliga i snart sagdt hvarje hem. Det mesta af dylika varor, som hittills hos oss användts, torde hafva ledt sitt ursprung från utländsk fabrikation. Men hvarför skola vi gå öfver ån efter vatten? Numera tillverkas ju här hemma fullt ut lika goda, ja delvis bättre varor af detta slag, utan att derför betinga högre priser. En firma, som i detta afseende inlagt stora förtjenster och fört i marknaden verkligen utmärkta varor är Th. Winborg &amp; G:i. Flere husmödrar hafva bedt oss påpeka godheten hos nämda firmas varor, dess ättika, soja senap, biffstekssås, malda kryddor m. m., och vi göra det så mycket hellre, som vi sjelfva haft tillfälle öfvertyga oss om det berättigade i en sådan rekommendation. Bostaden. Pulveriserad pimsten i husmoderns händer. Att pimstenstvål och pimstensbitar borttaga bläckoch fruktfläckar från händerna, är nogsamt bekant; men hvilken nytta husmodern kan draga af pulveriserad pimsten (köpt på apoteket eller i drogehandeln) är just, hvad jag härmed ämnar påpeka. Detta pulver har hjelpt mig i många fall, der jag förut stått rådlös, och kostar blott obetydligt; för 25 öre räcker nämligen hos mig hela året om. Brännare på lampor och fotogénkök ser man i de flesta hem — äfven der husmodern för öfrigt är ett mönster af snygghet och ordentlighet — svarta och fula, just derför, att frun ej vet, hur man på lätt väg skall få bort denna sotskorpa. Nå, man behöfver bara fukta en yllelapp, doppa den i några korn pulveriserad pimsten och efter en liten stunds gnidning har sotet försvunnit, och brännaren är blank som guld. Oljehus, som af utsipprad fotogen blifvit gula, skuras ögonblickligen fina genom pimsten; äfven bruna fläckar på lampglasen gifva vika för detta ypperliga pulver. våning från rabatten fånstirrade emot dem; och han följde henne.
Hvad slutligen angår förslaget att hela frågan skulle öfverlemnas till Riddarh.-Direkt:ns afgörande, så anser jag, i motsats härtill, att R. o. Ad. sjelf bör fatta ett definitivt beslut. Om afgörande! öfverlemnades åt Direktionen, skulle det nemligen kunna hända, att R. o. Ad. inleddes uti ett företag, hvarifrån det, derest kapitationsafgiften upphörde, vore svårt att reda sig annorlunda än genom tillgripande af utomordentliga medel, t. ex. subskription. Af nu anförda skäl yrkar jag afslag å Utsk:ts hemställan och förenar mig i hufvudsaklig del uti det förslag, som blifvit af Hr Trolle framstäldt. Hr v. Kraemer, Anders Robert: I början af sitt Utlåt, har Utsk:t så klart framhållit olämpligheten af att nu fatta ett bestämdt beslut i frågan, att jag ej kan annat än deruti instämma. Utsk:t framställer det ovissa öde, som för närvarande sväfvar öfver den del af tomten, som är närmast strömmen, i anseende dertill att en strandgata skall der framdragas, och att man i följd deraf ej kan veta, huru stor del af tomten kommer att återstå, sedan expropriation är verkställd; och på grund häraf kommer Utsk:t till det enligt min tanke fullkomligt riktiga resultat, att något bebyggande af gårdsplanen ej bör ifrågakomma. Men det förvånar mig högeligen, att Utsk:t, efter ett så riktigt raisonnement i Utlåt:ts första del, gjort en deremot stridande hemställan uti den sista. Utsk:t tillstyrker nemi., att gårdsplanen skall afrödjas och planeras samt inhägnas genom ett på granitsockel upprest jernstaket, detta sednare approximativt beräknadt till en kostnad af 22,500 rdr. Mig vill det synas, att då man icke kan uppföra några byggnader, emedan man icke vet, huru mycket af platsen kommer att efter expropriationen återstå, är det ej skäl att nedlägga en så betydlig kostnad på inhägnaden af denna plats, om hvars framtid man är så oviss.
Likväl har Stats-Utskottet trott, att sedan sammansätta Statsoch Banco-Utskotten, uti dess nu mera afgifne utlåtande om reglering af Rikets Penninge-Verk, icke tillstyrkt realisation af Banco-Sedlarne för det närvarande, utan föreslagit, att Silfvcrmynt cj må ifrån Banken utgifvas och myntverket följakteligen synes komma alt blifva ganska litet begagnadt, den föreslagne reparationen och förändringen deraf icke fordrar skyndsam åtgärd, utan bör kunna efterhand verkställas; Och då Utskottet icke kan tillstyrka något. särskildt anslag härtill af StatsVerkets redan medtagnc tillgångar, förmodar Utskottet likväl, att Mynt-Verket derförutan skall kunna småningom, ehuru på en längre tidrymd iståndsättas, för de besparingar som uppkomma < uppå den årliga anslagssumma 7,5oo R:d., hvilken på Stat är bestådd till Myntets drift och underhåll, och derå under de sist förflutna Tio åren blifvit bes part per medium 3,gno Riksdaler om året; beroende det för öfrigt af Riksens Höglofl. Ständers godtfinnande, om till Banco-Utskottets Utlåtande bör öfverlemnas den af Kongl. Majrt i Nåder framstälda frågan, huruvida berörde kostnad må af Banken bestridas. Detta hemställes till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamligen; Lärandes Riksens Stan - •I I O St ats-Ut skottets ders häröfver meddelande Beslut hos Kongl. Majit i underdånighet anmälas. Stockholm den 16 Julii x 8a3- Ankom den 22 Julii 1823. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, i frågan om Wadstena Klöster-Kyrkas öfverlåtande åt Landsoch StadsFörsamlingarne derstädes. Vid Stats-Utskottets, den 29 sistlidne Martil afgifne Utlåtande öfver Herr P. U. Huldbergs
Z3- Under de förutsätta wilkor, att wid pröfningen af en Skrift eller answaret för densamma, Domaren altid, i fall, svin twelydkga synas, stall heldre fria än fälla och der frägan är om ämnets mera än om uttryckens lagstridighet heldre fästa fin upmärksamhet pä Skriftens klara »syftning än pä utföringssättet, altid uran rättighet, att, i hwilket fall som helst, draga obestämda flutföljder af uttrycken, stola såsom misibruk af Tryckfriheten anses: r:o Klart uttryckt hädelse emot Gud. Brottet stall umgällas såsom i i Cay. i §. MifigerningsBalken Allmänna Lagen stadgadt är, och Skriften confisqueras. 2:0 Klart uttryckt förnekelse af en Gud och ett lif efter delta eller af den rena Evangeliska Lärans sanning. Förbrytaren stall anses efter 1 Eap. 4 §. Mistgernings-Balken, och Skriften confisqueras. z:o Klart uttryckt gäckeri af den allmänna Gudstjensten, Guds Ord och Sacramenken. Förbrytelsen stall umgällas med Etthundrade Riksdalers böter, och Skriften confisqueras. Den iL Zebruarii. 775 4w All siags lastligt yttrande om den Regerande Konungens Höga Person eller gerningar, eller Dest Gemål Drottningen, eller Rikets bestämda Thron, följare, Brotter stall straffas, enligt MisigerningsBalkens Z Cap. i §., och Skriften confisqueras. 5:0 Smädliga uttryck emot någon bland de öfrige Personer af det Regerande Konungahult, hwilka Konglig eller Furstlig »värdighet inom Riket åtnjuta. Broiler stall straffas med Etthundrade Riksdalers böter, och Skriften confisqueras. 6:0 Smädliga uttryck om Riksens Stander eller någon af deras Fördelningar. Brottet stall straffas med Etthundrade Riksdalers böter, och Skriften confisqueras. 7:0 Tydlig upmaning till myteri eller upror.
Enligt min öfvertygelse kan Utskottets förslag till lag om envig snarare tåla förebråelsen att innehålla allt för hårda ansvarsbestämmelser, än att lagen är för mild. Jag får derföre vördsamt föreslå: alt Rikets Ständer behagade antaga Utskottets förslag till §§ 51—54, sä lydande som de här ofvan uti Herr Grefve Sparres reservation finnas införda.
Utan att i denna punkt göra något särskildt yrkande, vill jag blott hänvisa till pag. 112 i Betänk:t. der Hr Stolpes reservation återfinnes, och hvilken jag anser innehålla den lätta lösningen deraf, genom den indelning af valdistrikterna, sorn lian föreslagit. Gr. af Ugglas: Äfven med dessa af Hr Stolpe föreslagna valdistrikter skulle säkerligen stora svårigheter möta i ett så glest befolkadt land som vårt, isynnerhet i vissa trakter. Följden blefve, att de väljande antingen finge resa lång väg, eller också, hvilket är det troligaste, alls icke infunne sig. Jag anhåller om bifall till Utskits förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder icke afgifvits något annat bestämdt yrkande än om bifall till §:n enl. Utsk:ts förslag, blef propos. derå framställd och med ja besvarad. Särna 4 och 5 enl. Utsk:ts förslag, §§:na 6 —10, § 11 enl, Utsk:ts förslag samt § 12. Tillkännagåfvos vara antagna af PresteSt:t samt bi föllos. § 13 enl. Utsk:ts förslag. Tillkännagafs att PresteSt:t ogillat. Utsk:ts förslag och antagit §:n, sådan den blifvit af komiterade föreslagen. Hr von Koch: I enlighet med raina förut yttrade åsigter, att man icke böi inskränka besvärsrätten, anser jag rättast att här bifalla komiterades förslag, som också redan är antaget af PresteSt:t. Hr Hjärne: Då tingetskall sammanträda i September, och valen inträffa långt in på året, ansåg man tiden icke medgifva besvärs anförande hos K. M:t, utan att dessa borde afgöras af K. M:ts Beflule, som väl torde ega nödig insigt i sådana frågor. Jag anhåller derföre om bifall till Utsk;ts förslag. Frih. Tersmeden: Man är visserligen här i landet van att gå till K.
Om, som i förevar, fall är händelsen, ett bestämdt brott, hvilket af domaren ej kan eller bör lemnäs strafflöst, likväl i lagen ej finnes upptaget, än mindre någon straffbestämmelse derföre utsatt, så har han ingen annan utväg, än att, enligt lagens anda och brottets beskaffenhet, söka tillämpa något lagstadgande, sorn å den åtalade förbrytelsen rimligen kan tillämpas. Huru svår likväl denna lagtolkning är, och huru olika domarenas åsigter i dylika fal! kunna vara, torde genom följande brotlmåls-ransakning, som jag vid tingsrätten personligen öfvervarit, bestyrkas. Ar 18 ii angafs vid Åkerbo häradsrätt en torpare, alt hafva försåtligen mördat sin svärmoder. Under ransakningen härom upplystes och styrktes, att bemälde torpare några år förut, innan han blifvit förenad med sin nuvar. hustru, hade lägrat dennes moder och sedermera gift sig med dottern, samt med denna sednare sammanaflat barn. Bemälde torpare ansågs ej af häradsrätten vara med tillräckligt bindande skäl öfvertygad om mordet, men blef på grund 35a D c 11 18 Mari t. m. af egen bekännelse oell vittnens intyg, samt i förmago af 09 cap. 2 §:n Missg.b:n, jemförd med 2 cap. 9 §:n Giftenn.- b:n, dö'md att halshuggas och ej i kyrkogård begrafva?
M:ts och Rikets Kammar-kollegii Circulär den 5 Maj 1843, grundadl. på E. K. M:ts Nådiga Bref den 8 förutgångne April, numera förbjuden, hvaremedlerlid största delen af de styckade lotterna dock blifvit upplåten åt inhyses-hjon och arbetsfolk, sorn derå uppfört en mängd backstugor, till mycket bekymmer för ortens fattigvård; och ehuru alla lotterna, nära nog beröfvade sin skog, voro odlade, befunnes dock, i anseende till jordens svaghet, årliga afkastningen i medeltal icke kunna skattas till högre än 40 å 50 tunnor för hel lott, hvarå, utan tillgång på äng, endast 5 å 10 kreatur underhölles. Med åberopande af dessa förhållanden hade nuvarande egarne af lotterne N:ris 5, 6 och 12 hos E. K. M:ts Befallningshafvande i Calmar län begärt, att, som lotternas årliga räntor, hvilka enligt Kongl. Kammar-kollegii skattebref af den 15 Febr. 1822 uppgingo, för lotten N:o 5, om 65 tunnland, till 8 tunnor 2 kappar, för N:o 6, om 60 tunnland 26 kappland, till 6 tunnor 5 kappar och för N:o 12, om 85 tunnland 28 kappland, tili 8 tunnor 9 kappar, hälften råg och hälften korn, numera, sedan desi å lotterna befintliga skog, som utgjort deras egentliga värde, blifvit nästan helt och hållet afverkad, vore alltför höga och icke utan sökandernes fullkomliga obestånd kunde utgöras, dessa räntor alltså måtte nedsättas till likhet med lotten N:o 1, hvaraf erlades 1 kappe på tunnlandet, men hvilken ansökning E. K. M:ts Befallningshafvande, uti derå den 28 September 1849 meddelad och sedermera af så väl Kongl. Kammar-kollegium som E. K. M:t fastställd resolution, förklarat sig icke kunna bifalla, enär ofvanberörda räntor icke tillkommit i så beskaffad ordning och på det siilt, att förmedling deri kunde ega rum.
Discussionen har nu kommit tillbaka på samma fält, hvarest den då var. Detta är icke enligt med god ordning. Jag yrkar således att vi snart måtte genom R. o. Ad:s beslut få komma ifrån denna punkt, emedan åsiglerna här äro alldeles desamma, som de voro i går under den discussion och votering, som då ägde rum. Jag yrkar således propos. till afslag på mom. litt. a). FIr von Troil: De båda sista talarne hafva fullständigt utredt, att derest R. o. Ad. antog ifrägavar. 1 morn., så vore det de facto intet annat än elt upphäfvande af det beslut, som i går fattades rör:de den 5 §. Jag får således, i allo instämmande med dem, förena mig i den åsiglen, hvilken af såväl Frih. Stjernstedt som af Fl. Ex. Hr Gr. Björnstjerna blifvit yttrad, och anhåller om afslag på denna §. Jag tager mig derjemte friheten fästa uppmärksamheten på, att den misstanka, som BancoUtsk. trott sig böra framställa, alt Banken icke skulle kunna på något sätt supplera de ifrågavar. privatbankerna, ifall dessa upphörde, synes vara alldeles öfverflödig, i händelse R. o. Ad. antager 56 §, som innehåller, att man skulle hos K. M. anhålla om förlängd oclroj för privafbankerne till år 1849. Skulle deremot R. o. Ad. afslä ifrågavar. §, så synes mig, på sätt flere reservanter äfven ganska tydligt utredt, ett mycket enklare och bättre sätt finnas att skaffa fonder för de conior, som skulle kunna supplera privatbankerne, derutinnan att Banken upptager eli utrikes lån, hvilket Utsk. föreslagit lill 3,000,000 species. Således instämmande uti de yttranden, som redan af flere talare blifvit afgifne, anhåller jag vördsamt om Hr Gr. o. Landlmts propos. pä afslag å ifrågavar. morn. Hr Skogman, Carl David:
Den är en härlig prydnad, isynnerhet för kvinnan; den förhöjer hennes skönhet, den inger henne en hemlig makt att bistå mannen i hans strid och bekymmer, den kläder henne bättre än diadem af kalla diamanter — och ändå finns det så många kvinnor, som tanklöst kasta den bort och i stället ikläda sig en kall, frånstötande skrud, som i världslifvet kallas » stora anspråk ». Då Iduns vidsträckta och ärade läsarinnekrets helt säkert hvarken önskar eller begär, att deras tidning endast skall innehålla smicker och lofsånger, och då för öfrigt månget ärligt allvarsord här förut blifvit sagdt, så vågar jag också sägra några, utan fruktan att blifva missförstådd. Vår tid är just icke den allra bästa och icke vår tids uppfostran heller. Egoismen endast fordrar; kärleken, som gifver och själf är nöjd med så litet, den ser man allt mindre till. Uppfostran går mindre ut på att dana själen, att i den inympa rena, ideella åskådningar, att göra den stark och förnöjsam, då motgången möter. Nej, det gäller nu mera att, om också ytligt, inplugga en mängd kunskaper och » talanger », som sedan stegra fordringarna på en » ställning i lifvet » och redan hos barnet väcka en känsla af att vara för mer än andra och att ha större rätt. Det är anspråkslösheten, som på sådant sätt motarbetas hos den unga flickan redan i hemmet och skolan, och då jungfrun står färdig, så är sinnet redan fullt af » anspråk ». Hon kan vara god, renhjärtad, sanningsälskande, läsa sina böner, andäktigt lyssna till predikanten i kyrkan, men under all denna stränga, konventionella dygd hvilar dock ett bredt underlag af fordringar, på hvilka hon icke kan och vill pruta. Stackars barn, hon har som oftast insupit dem med modersmjölken, och de ha blifvit allt mera rotfästa med de kokett utstyraa barndräkterna, på barnbalerna, där man icke lekte som barn, utan öfvade sig i » chic » och salongsvana; och då hon såg sin skönhet slå ut från knopp till blomma, då kände hon sig ha » anspråk » på beundran.
Ständer benägil, af alt detta, finna ait dek icke warit andra orsaker, som nödgar Utskottet, wid Finance-planens författande, bibehålla det af Riksens Högloft. Ständer faststälde betalningssätt, an Riksens Högloft. Ständers egit Beslut och den deraf Utskottet tillhörige pligt, att icke utan gifwen anledning widare i saluma ämne sig utlära, och hwarrill af famina stät Herr Baron liljencrants icke eller kunnat wara utan all anledning. Men nu dä till åtlydnad af Riksens Högloft. Ständers remist af sä rväl Banco-Utstottets yttrande angäende Finance-planen, som Herr Baron Isidon crantz serskildta anföran - 252 Den 5 Zebruarii. rande. StatsUtskottet ägt en lika tillräcklig, som glad orsak att i detta ämne framställa stna tankar, får Utskottet häruti åberopa sine angäende anmärkningarne »vid desi Finance-plan, Riksens Höglofl. Ständer »vördsammeligen serskildt understälde sivar och upplysningar.
Den klagan, som rättsökande hos oss nu föra, har likväl icke sin grund i sjelfva domstolsinrättningen, utan i sättet för domstolarnes verksamhet eller i rättegångsbehandlingen; och det är således deråt, som lagstiftaren, efter Utskottets åsigt, företrädesvis måste rigta sin uppmärksamhet. Att emedlertid i afseende på domstolsväsendet en förändring synes behöflig för behandlingen af brottmål rörande häktade personer, erkänner Utskottet lika med Justitie-ombudsmannen. Frågan derom har äfven utgjort föremål för Utskottets öfverläggningar, derför serskild redovisning äfven kommer att meddelas; men äfven detta mål kan vinnas utan en så beskaffad genomgripande reform, som Justitie-ombudsmannen velat åstadkomma; och det är med anledning häraf, som Utskottet vördsamt tillstyrker: att Rikets Ständer matte förklara det Hr Ribb inga motion om domstolarnes omorganisation i enlighet med den plan, som Justitie-ombudsmannen i sin vid innevarande Riksmöte afgifna embetsberättelse framställt, icke kan bi fallas. 20 Lag-Utskottets Betänkande N:o 25. Det är således, efter Utskottets åsigt, icke genom en total ombildning af domstolsinrättningen, som män bör söka undanrödja de af Lagmansoch Kärnnersrätterues indragning förorsakade olägenheter, eller rättare att uppnå det med indragningen åsyftade mål, utan genom förbättring af sättet för domstolarnes verksamhet och af rättegångsordningen, eller på den väg, som, efter hvad till en början är vordet anmärkt, äfven blifvit inom representationen anvisad. Vid granskning af de serskilda förslag, som i denna syftning blifvit, till Utskottet öfverlemnade, uppenbaras emedlertid en väsendtlig skiljaktighet i åsigterne, huruledes omförmälde förbättring bör tillvägabringas.
Vaktmästare 558: 2. 8. Justitie-Canzlers-Expeditionen JustitieRevisions-Expedilionen Svea Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat Götha Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat Skäne och Blekinge Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat Krigs-Hof-Rätten Fångars vård och underhåll: Fångars Beklädnad, Föda, Skjuts m. m., Förslags-an slag 750,000: Gamla anslaget för Fångprester och Fångvaktmästare vid Länshäktena och Fäst ningarne 19,229:32— D:o för Skarprättare och Profosser 478: Medico-legala Besigtningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved och Ljus m. m., I slags-anslag Reseoch Tractaments-penningar, Förslags-anslag . Ersättning åt Vittnen i Brottmål, Förslags-anslag . Extra Utgifter or - Penningar. Kronovärdi. Litt. C. s P a n m å 1. Indelt på förslag. Oindclt. Summa. - Summa Ranko. Mått. Värde ä 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. St. Utrikes Departementet. Departement s-Chefen : Lön Taffelpenningar Departementets Expedition Minister-Staten Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus tn. m. för Departementets Expedition, Förslags-anslag mlTiteln. 15 Litt. n. 4,500: 6,500: Summa Penningar Banko. 11,000 12,976 200,000 1,673 225,650 16 52 16 Fjerde lluj Indelta Räntor. Pennin gar. liandtförsvairs-Departementet. Kronovärdi. Markegång j på förslag. Departements-Chefen :
En annan olägenhet, som jag befarar uppkomma af det stora godtycke, som domaren skulle äga, är den, attingen, som kunde hålla sig ett rättegångsbiträde, torde våga att ulan ett sådant träda inför domstol. Följden deraf blefve behofvet och uppkomsten af en advocatcorps, sådan som man har den i andra länder. I Norrige är detta system redan ulbildadt och vi hafva sett hvilka bemödanden', som gjorts bär i landet, alt förskaffa oss en dylik corps. Till och med vid denna riksdag hafva motioner derom blifvit framställde. Vi skulle då få en mängd lösa jurister, sorn icke hade annan födkrok än rättegån10 II. 31 212 Den 28 April. gar. De måste följaktligen se till att näringen icke tröte, utan snarare förbättrades, att således tvister måtte fortfara och förökas. Kan det således vara nyttigt för ett land att öka juristernas antal ut öfve/ domrarnes oell de bestämda tjenstcmännens? Jag tror det ej, och det har hittills ej eller varit R. St:s mening. Så hafva de t. ex., hvad landsfiscalerna beträffar, ej vid (lera riksdagar velat gifva deni någon lön utan alldeles afskaffa deni, för alt vara af med åklagare och sakdrifvare, så vidt man kunde. Deruti röjes en känsla af fruktan för advocalvälde såsom det kallas i andra länder, hvaraf (lera Tyska Stater äro mycket besvärade. Ar det skäl alt vi nu antaga en Iagstiftuingsgrund, som öppnar dörren för detta välde, icke blott inom lagskipningen, ulan äfven inom lagstiftningen eller representationen, en olägenhet, som ingen talare förut omnämnt, men för hvilken jag högeligen fruktar. Det är anmärkningsvärd!, mine Hrr, att när, i fråga om representationsförändringen, Const.- Utsk. hade föreslagit, alt ofriilseembetsmän, som äro de flesta, skulle få inträde uti ett Stånd, nemi. det femte, till halfva antalet emot fastighetsägare, och sålunda erhålla i hela re presentationen, sa höjde sig en mängd röster, (jag tror af Frih. Raab och Gr.
Att ökad handel, flera ankommande och afgående fartyg, samt en större Tull-inkomst skulle utmärka något annat än tilltagande välstånd och näringarnas allmänna förkofran, derom kan Utskottet icke öfvertyga sig, och, under åberopande af hvad förra Betänkandet derom innehåller, får Utskottet blott tillägga: att lästetalet på ankommande och afgående fartyg verkligen ökats i förhållande till fartygens större antal, och att, då en, år efter år, tilltagande handelsrörelse icke kan bedrifvas utan verklig fördel och skälig förtjenst, då en ökad Tull-inkomst, utan förhöjning i Tull-Taxan, icke kan ega rum, utan en större export och import, och då Coursell under senare åren, oansedt införandet af ett betydligt qvantum silfver samt af spannmål, under ett missväxt-år, varit i fallande, Utskottet alltså, på dessa och förut anförda skäl, fortfarande anser, att våra handéls-förhållanden varit oell äro för landet i hvarje hänseende långt fördelaktigare än de förefminos under tillämpningen af vidsträcktare införsels-förbudj samt att det sedan år 182B följda friare Handelssystem härtill varit i betydlig nion bidragande. Utskottet förbehåller sig dernäst att, till kort besvarande, få upptaga de tillvitelser, som flera Ledamöter bland Riks-Stånden, och i synnerhet Herrar Rosenqvist, Marks von 8 Eevillnings-Utskottets Utlåtande IV.o 44. Wurtemberg och Hiessleiter framställt emot Utskottet, nemligen att de föreslagna åtgärderna skulle åsyfta, och liksom gräfva en graf för de Svenska Fabrikerna: att de grunder Utskottet framställt endast skola hafva utseendet och skenet af en lika behandling och ett jemlikt beskydd för alla näringar, samt att Utskottets tendence, att bereda Regeringen stora och opåräknade öfverskott af Tuliraedlen, vöre alltför uppenbar, En hvar, som opartiskt och utan för-.